Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. äskade medel till betäckande af den, uti berörde kassa för år 1852 npkomne brist: 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst. b:ko, men deremot bifölle, alt, lill ttprällhållande af den kassan, efter nu gällande stat, åliggande pensionering, ett belopp af högst 36.000 R:dr årligen måne, för nästa slats-reglering, (i st. f. de utaf K. M. begärde 43,000), i mån af behof från RiksgtsKont. utgå, för att användas lill betäckande af den brist, som under liden möjligen kunde upkomma derigenom, alt kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga för bestridande af dess utgifter. Detta Utlåt., sorti blifvit bifallet af R. o. Ad., samt PresteSt., återremitterades deremot af Borgareoch BondeSt:n, förnämligast på grund af de anmärkn.T, som förekommo i en ledamots af BorgareSt. Utlåtit bifogade, reservation, eller att ätskillige i senare tider, oberoende af Sländerne, beslutade förändringar i kassans reglenute, och deribland hufvudsakligen den, att Militärer, som, efter upnådd pensions-ålder, befordrades till civila embeten med höga löner, finge fortfarande upbära pension från kassan, skola haft till påföljd, att dennas tillgångar blifvit mer och mer otillräckliga; — att kassan redan från Ständernas sida vore ihägkommen med rikliga bidrag, bestående uti kredit i vet på Riksg:s-Kont, å 22,000 R:dr årligen, samt de beviljade ärliga vederlagen för vacance och liggetidssamt begrafningshjelps-hesparingarne af 5,000 Ridr för de förre och 18,720 Ridr för de sednare; — att R. St. derföre borde besluta en fullständig revision af nämnde reglemite, på det att kassans förvaltning matte så ordnas, att dess betydliga inkomster blefve för ändamålet til Iräck lige, samt att alltså R.
Extra anslaget af 6o,ooo R:dr är af Rikets Ständer beviljadt i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, och i denna Kongl. Proposition säges uttryckligen, att deraf äfven skall användas till Lärarne vid KrigsA-kademien. Grefve af Ugglas: Såsom principfråga vill jag visserligen ej bestrida den allmänna sats Herr von Hartmansdorff framställt, synnerligen som det i 3o §. Riksdagsordningen står: Skulle, emot Rikets Ständers beslut, de till hvarje HufvuåTitel anslagne summor befinnas dr agne till andra ändamål, än dem, som under samma HufvudTitel 382 Den 8 October e. m. höra &c.; det vill likväl säga, om sådant sker mot Rikets Ständers beslut; men om Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t anhålla, att någon viss summa må dragas från, en HufvudTitel till en annan, blir en sådan anordning ej grunglagsstridig. Herr Ribbing: Mig synes deremot af Grundlagen följa, att Rikets Ständer ej äga ^ att upphäfva ett redan fattadt beslut. Friherre Anckarswärd: Jag kan ej inse det värde Herrarne von Hartmansdorff och Ribbing fästa dervid, att ej upprifva ett redan fattadt beslut; men om man genom en sådan öfverraskning, som den, hvarigenom beslutet om de 60,000 R:dr tillkom, binder händerna på Rikets Ständer, så att de ej kunna, göra något tillägg, är det vida farligare. I afseende på det tillägg Herr von Hartmansdorff yrkat, så, enär någon besparing å KrigsAkademiens Stat ej kan uppkomma, lärer detta blott vara en liten rolighet. Herr von Hartmansdorff: Jag får verkligen bekänna, att Friherre Anckarswärd sjelf förledt mig till denna rolighet.
Likaledes bör Kollegium i underdånighet anmäla, det någon brist icke förefunnits vid Åkers och Fliseryds krutbruk uti med deras ägare kontraherad krut-tillverkning, ehuru Revisorerne synas hafva sådant förmodat, emedan den anmärkta skillnaden uti beloppen emellan behållningen, enligt kruträkningen och inventerings-instrumenterna vid bruksräkningarne, motsvaras netto af, enligt dessa räkningar, befintligt dels normal-krut, som skall finnas för anställande jemförelser vid krutproberingar, och tillgången i färdigt, men, vid 1845 års utgång, ännu ej proberadt krut, tillverkadt under sista månaderna af året, och som godkändes under lista k r u tpr ober i n gs-ter m inea år 1846; hvilket sanna förhållande bestyrkes af godkända bruksräkningarne vid 1845 års hufvudbok, under foliis 4,650 och 4,713; och synes anmärkningen vara föranledd af att Revisorerne endast beräknat proberadt krut. Anledningen till Revisorernes anmälan att vid Kollegii räkenskaper saknas räkning, sorn skulle utvisa kruttillverknings-kostnaden för året, bar Kollegium ej kunnat inse, då godkända kruttillverk nings-räkningar åtfölja Artilleri-afdelningens statsmedels-hufvudbok, samt Salpeter-Kommitteens redogörelse, som till Kollegium icke ingår, visar kostnaden för salpeter-anskaffningen. Det, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran, af Eders Kongl. Maj:t i nåder föreskrifna sammandrag och räkning öfver tillgång samt konsumtion och försäljning af krut åtföljer jemväl hvarje hufvudbok, utan att anmärkning blifvit gjord hvarken vid dess form eller innehåll. Hvad beträffar krulförsäljnings-priserna, så äro de af Eders Kongl. Maj:t i nåder bestämda på grund af sed 43 - 338 — nast afslutade krut-tillverknings-kontrakter och faststäldt salpeterpris, utan att Revisorerne vid dem, uppå begäran, tillställd duplett af den tili Eders Kongl.
Med frihet i utbytet afses, att föra produkterna från tillverkningsorten dit de bäst betalas, erinrande oss A, Smiths ord: »att rikedomen består i tingens bytesvärde.» Af hvad anfördt blifvit, framgår således, att frihandels systemet är prohibitiv-systemets fullständiga motsats. Det sednare grundar sig på förbud för att uppmuntra den inhemska industrien, hvarigenom priserna förhöjas och produkterna blifva oåtkomliga för märigien af menniskor, hvarjemte det monopoliserade arbetet i skråordningen, som lågt betalade det och förslafvade arbetaren. » 2,149.972. 414 Den 8 Februnri f. m. för dess hastigare befordran och för statsmännens varma sympathier. Men frihandeln har ännu en faktor, som den icke kan umbära. Det är täflan — konkurrens, flen ökar arbetsförljensten och nedtvingar produktions-priset till det lägsta möjliga, och framkallar derigenom produktion i stor skola. Frihandelssystemet grundar sig alltså på: a) Näringsfrihet; b) utby tesfrihet; och på c) konkurrens. Dessa äro principerna — de allmänna grunddragen — för frihandeln. Vi komma nu til! tillämpningen af desamma. I detta hänseende är alt bemärka, att systemet sönderfaller i 2:ne afdelningar. Den första angår tillämpningen af detsamma i eget land; den 2:dra konkurrensen på verldsmarknaden. Hvad angår systemets tillämpning på alla inre näringsförhållanden, så möter dervid ingen betänklighet. Det skall snart, visa sig hvilken oändlig driffjeder till framgång, som detsamma innebär för industriens utveckling. Hvad deremot internationella förhållanden angår, så måste stor försigtighet och beräkning ega rum, ty ehuru systemet syftar åt kosmopohtism, måste det, just för att verka i denna rigtning, i första liand tillgodose hvarje särskild nation och dess industriella-nationella utveckling. Konkurrensen mellan 2:ne länders industrier är alltså icke möjlig, med mindre krafterna och hjelpkällorna för hvartderas produktion och afsättning blifva lika.
2:o att för de fran denna fond beviljade försträckningar erlägges ränta och provision, som med tillsammans högst 2 procent för året må öfverstiga hvad som i ränta och provision för det utländska lånet eller kreditivet skall, efter år räknadt, betalas; börande räntan och provisionen, som vid lörsträckningarnes meddelande förskottsvis aldragas, af Fullmäktige lämpas och bestämmas med hänsigt till penniuge-elterfrågan, Statens skyddande mot förlust i och för upplånings-, indragningsoch förvaltningsomkostnader samt i öfrigt sig företeende omständigheter; 3:o att åt Fullmäktige öfverlemnas att, under ett samvetsgrant afvägande af de olika orternes och näringarnes billiga anspråk och behof, mellan Bankens olika låne-distrikter fördela fondens tillgångar ; 4:o att Fullmäktige härvid böra hufvudsakligen afse icke allenast att medlen må, så vidt ske kan, varda spridda till alla delar af landet, för att underlätta och befordra den inre rörelsen och komma landets samtliga hufvudnäringar till godo, utan ufven att genom den allmänna kreditens upprätthållande, för hela Riket eller vissa landsorter vådliga rubbningar i penninge-cirkulationens jemna gång må förekommas; egande Fullmäktige, då de finna sådant vara för det angifna hufvudsyftemåiets vinnande nyttigt eller behöfligt, att anvisa någon del af fondens tillgångar såsom omedelbar försträckning till sädane inom Riket befintliga penninge-förvaltande Verk och Inrättningar samt större bolag och föreningar, som af Fullmäktige anses erbjuda fullkomlig säkerhet; 5:o att utlåningen af samtliga de medel, hvilka icke, i stöd af nästföregående punkt, kunna varda på annat sätt af Fullmäktige omedelbart disponerade, må, under Fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, besörjas af vederbörande Diskont-direktiouer; 6:o att vid denna utlåning må, utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens låne-rörelse, ofvanberörde i 4:de punkten upptagna allmänna grunder med afseende å medlens fördelning tjena till efterrättelse, under iakttagande, att lån företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig på inteckning i fast egendom, eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller på annat tillförlitligt sätt garanterad gemensam ansvarighet, eller ock bestå af sådana i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro Banko-Utskottets Utlåtande J\t 70. 7 inom landet producerade, dock med undantag af spirituösa drycker, eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen, äfvensom salt-upplag; 7:o att Diskont-direktionerne i och för denna utlånings besörjande må,
Jag hemställer till de yngre Officerarne inom Arméen, hvilka sysselsatt sig med ämnet, och bedömt det mera vidsträckt, än blott efter sitt enskilta interesse, hvilket Arméen anser förmånligast, att få några Generaler väl lönla, men Öfverstarne illa lönla. Jag (Vågar, om cl et ej är bättre, att få Öfverstarne med sina gamla löner, och i en mera oberoende ställning, heldre än att i SubaJterngraderna erhålla en obetydlig tillökning, hvilken i alla fall icke kan äga rum, ulan att andra skattdragande medborgares välstånd uppoffras. Jag anhåller derföre, alt afslag å hela delta projecl måtte blifva Contraproposition. Herr Nordenfalk > Johan: Den fråga, som nu är under öfverläggning, delar sig i tvenne delar: den första, om ett Generalitet skall 234 Den 3o September f. m. finnas, och den andra angående lönevilkoren för detsamma. Hvad den första delen angår, har en Ledamot anmärkt, att fråga vore om ett nytt anslag. Sådant är likväl icke förhållandet. Talar man om rubriken, kan det väl vara riktigt, men betraktar man saken, så har anslaget hittills funnits, öch det i vida högre mån. Hvad angår bevisen för nödvändigheten deraf i rn i 1 i ta i ri sk t afseende, får jag åberopa Herr Hjertås yttrande vid återremissen; men jag vill äfven anföra några icke. mil itu i ris k a omständigheter, hvilka ej äro fattliga för hvar och en. Jag får åberopa sjelfva stiftaren af Indelningsverket, en autorilet, hvilken hvar och en med skäl kan åberopa. Efter hvad de Stater utvisa, som sedan den tiden finnas qvar, hade Stiftaren äfven afsett ett Generalitet. Uti alla andra länder, under olika former för Regeringarne, har man förenat spridda Regementet' och Corpser under ett Befäl; öfverallt har man funnit det nyttigt, och ingenstädes har man sport någon återgång. För Sverige särskilt synes tala Regementernes spridda läge på en vidsträckt areal, som kan uthärda profvet med hvilket annat land som helst.
Äfven borde då i allmänhet fastställas, att ingen person finge innehafva mer än en Tjenst pä Stat, utan, så snart han på något ställe kommit till första LöningsGraden, borde han der odeladt använda sina krafter och af sin framtida befodran inom detta eller annat Verk vänta förbättrad utkomst. Då yenskrifning ej kan annorlunda anses än som en^näring, sedan den dertill erforderliga skickligheten år så allmän, bör någon Tjenst på Stat för clelta göromål icke uppföras, titan vederbörande Expeditionschefer, sorn erhålla lösen för Expeditioner och handlingar, låta om deras skrifning besörja, då dertill kunde användas sådane personer, hvilka ej kunna ingå i tjenst, men med denna sysselsättning vore i stånd att förtjena sitt bröd. Der Expeditionslösen ej äger rum, måste å Stat anslås Skrifvarhjelp, som af Expeditionschefen för nyssnämnda ändamål disponeras. Att de utgående handlingarne sko1 a blifva sämre skrifna, tror Utskottet ej vara att befara, mea den fördel att vinna, att Verken ej be* Serskildta Utskottets Betänkanden. éQi Jastades med en tnangd Ordinarie och Extraordinarie renskrifvare, hvilka väl äga skicklighet till detta yrke, men mången gång linnas oskicklige till‘andra egenbeliga Tj nstebefattningar, då de, i sin tour och i kraft af BeforöringsLagarne, dertill avancerat. Dessa sistnämde Lagar anser Utskottet jemväl vara i högsta behof af öfverseende och förbättring, och tillstyrker derföre, att Comitén äfven dertill erhåller uppdrag. Det blifver nödigt att vid befordringar till tjänster förebygga i mej'igaste måtto inflytandet af enskilt^ considerationer och gynnares förord. Utvägar böra sökäs att försäkra skicklige och flitige Tjenstemän, att, då de söka beställningar, hvartill de äro Cornpeter, te, icke varda förbigångne af oförtjente personer.
Majit till Rikets Ständer öfverlemnad, på det pröfvas måtte, huruvida densamma borde till något deras beslut föranleda, äfven förevarande underdåniga ansökning bör i enahanda ändamål Rikets Ständers Stats-Utskott tillställas, med hem Bih. till R.,St. Prot. 1856—1858. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 29 Häft. 2 6 Kongl. Majda Kådiga Skrifvelse N:o 137. ställau dervid, om ej, derest Rikets Ständer icke finna skal att bifalla hvad af Boiagsdirektioneu blifvit i öfrigt hegardt, Rikets Ständer inå anse det med billighet öfverensstämmande samt medgifva, att det hos Stats-kontoret qvarstående belopp, 150,000 R:dr B:ko, utaf den, enligt § 4 i Bolagets oktroj, nedsatta summa får af Bolaget, utau afseende på dess underlåtenhet att inom stadgad tid fullborda jernvägs-auläggniugeu, återlyftas.* Uti detta Deparlenienfs-Chefens yttrande instämde Stafs-Rådets öfrige ledamöter. Hans Kongl. Höghet Kronprinsén-Regenten behagade i nåder gilla hvad StalsRådet härutinnan yttrat och tillstyrkt samt befallde, att uådig skrifvelse i ämnet, sådan den Aunes detta Protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständers Stats-Utskott afgå. Ex protocollo. Rudolf Adelgren. STOCHHOLM, tryckt hot J. W. Lundberg, 1868. 4 Innehålls-förteckning öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser till Rikets Ständer, åren 1856—1858.
Om Remiss till Be villningsUtskottet af Herr Sjölins munteligen gjorda Hemställan, om eftergift i Bevillningen för Östersunds Stads Innevånare, samt Herr Kjellanders med flere Ståndets Ledamöters Motioner, om en mera bestämd Redaction af 4 Morn. uti 2 Art. af nu gällande BevillningsFörordning, samt nedsättning af Minimiafgiften för Borgare uti 3:dje, 4^de och 5:te Classernes Städer. Af den g dennes: Om Återremiss af Statsutskottets utlåtande, angående RiksdagsFullmägtigens för Landskrona, Herr L. L. Edelbergs Memorial, om Lån af Allmänna Medel i och för Stadens Kyrkobyggnad. Af den g dennes j om Remiss: Till StatsUtskottet: 1:0 Af Herr Palmborgs Memorial, innefattande yrkande att hvarje Stad, som tillförene ägt andel i den så kallade DelningsAccissen, måtte af Allmänna BevillningsSumman få innehålla sin vanliga lott af Accissen och BakugnsPenningarne, jemte de i Ståndet gjorde Anmärkningar och Tillägg. Den 20 Januarii. 161 2:0 Af Herr Hulphers Memorial, om upphörande af General-Assistance-Conloiret och Kongl. Nummer-Lotteriet, tillika med dc i Ståndet härvid gjorde Tillägg och Erinringar* Bro Af Herr Lunds Memorial, rörande Indragningars verkställande uti Rikets Miiilaireslyrka. Till Statsoch B anco-UIskotten: 1:0 Af Herr Setterwalls Motioner, angående fördelning mellan Riksens Ständers Re v iso* ser öfver Stats-, Bancooch Riksgälds-Vefken, af det dem tillhörande arbete; förhöjning i deras Arfvoden; Tryckning af Revisions-bérättelserne; Publicitet af deras granskning af Banco-Verket i hela dess vidd, samt upphörande af förseglade Berättelsers afgifvande; tillika med de härvid gjorde anmärkningar. 2:0 Af Herr Örnbergs Memorial, angående Regleringen af Myntvärdet och Rikets Fillaneer; jemte dervid gjorda Erinringar.
RegeringsFormen, anhåller jag få upplysa, att om än yttranderna å begge sidor vid detta tillfälle blifvit tryckta, skedde det ej såsom ett vilkor, fästadt vid tryckningen af hvad som å ena sidan anfördes. Det synes af Ridderskapets och Adelns Protocoll för nämnde Riksdag, 5:te Bandet, 2.dra Afdelningen, sidan ^97, hvarest står, att sedan Friherre Stael von Holstein den 27 April, begärt det Friherre Adlerbeth skulle anmodas låta till trycket befordra sitt anförande, i afseende å förenämnde §. hemställde Herr Grefven och LandtMarJKalken, om Ridderskåpet och Adeln , behagade instämma i Friherre Staél von Holsteins berörde önskan, hvilket bifölls. Härmed var icke förenad någon anhållan om tryckning af öfriga Ledamöters anföranden. Händelsen gör att jag just nu i min hand har detta Friherre Adlerbefhs anförande och exemplaret visar, att det blifvit särskildt tryckt. Att saintelige discussionerna i detta ämne sedermera trycktes, skedde till följe af en först den ti Junii särskildt gjord och bifallen motion. Den 7 April f. m. 3 59 För öfrigt och då Ridderskapet och Adeln beslutat, det Friherre Boijes anföranden, som vi nyligen afhört, må sårskilt tryckas, och deruti influtit utlåtelser, som ådragit sig anmärkning, oell synas mig ytterligare dertill föranleda: så anhåller jag att få fästa mig vid några af Friherrens uttryck. Sådane äro: loijata handlingssätt i motsatts mot andra, hvars tillvaro Friherren synts befara; intentioner a de planer och öfverraskningar, åsyftade surpriser, m. fl. dylika yttranden, hvarigenom den värde Ledamoten velat uttrycka sitt ogillande af de åtgärder, sorn blifvit vidtagna med penninge-väsendet. Då dessa framställningar skola komma till allmänhetens kunskap, och då ej alla hvarken af densamma eller af Riksens Ständers Ledamöter, t. ex.
För min del får jag yttra, att jag icke uti det Reglemente och de Föreskrifter, som Directionei ne bordt följa , funnit någon Punct, som berättigat dem att till Canalarbetet använda Penningar, hvilka insatte i Disconten bordt derifrån i Discontväg utlånas. Directionerne hafva härigenom , om icke ber redt, åtminstone påskyndat Discontens upplösning Då jag icke kan gilla Directionernes förhållande i detta fall, delar jag likväl icke det hårda omdöme, som öfver deras åtgärd blifvit i dag yttradt, helis: det icke kan nekas, att CanalDirectionen i dess åliggande, att låta verkställa Canal-arbetet efter uppgjord plan, har en skenbar ursägt, åtminstone för det, soia af Directionen sedan 1815 blifvit upplånadt. Jag medgifver gerna, att de säkra Fordringar, som ArbetsCassan uppgifves äga, och de Effecter vid Canalen, hvilka når som hel 1st kunna i penningar förvandlas, äfvensom en del Fastigheter, kunde såsom tillgång för Discontens Fordrings-ägare nyttjas; men deremot lärer icke kunna rimligen motsägas, att den del af ifrågavarande i,iogogo R:dr, som uti sjelfva CanalArbctet blifvit nedlagd, icke utgör en tillgång användbar i Liqvide med Discontens Borgenärer. Jag får dessutom erinra, att Discontens tillgångar och skulder rätteligen böra mätas efter det förhållande, som nu är, och att ibland nu varande tillgångar således icke kun. oa räknas de 497>i22 R.dr, hvilka i den bifoa X o6 Den 17 Martil, e. m, gade Calculen Lit.
Som Rikets Ständer inhemta!, att ifrågavarande inkomst år 1855 uppgått till omkring 1,910,000 Rulr, och densamma, efter all anledning, kommer att under de är, som denna beräkning alser, stiga lill ännu högre belopp, enär de lägre markegångsprisen för årén 1845—1848 icke komma att ingå uti medelmarkegångcn lör åren 1858—1860, hafva jemväl Rikets Ständer funnit denna inkomst med säkerhet kunna, jemte reslantierna 12,000 Rulr, beräknas lill det af E. K. M;t föreslagna belopp 1,912,000: 2:o Tionde-sparimålen. De af lionde-spanmålen (III vissa stater, personer och inrättningar utgående indelningar, beräknade vid förra stals-regleringcn till 104,414 tunnor, med ett värde, efter 6 R:dr 32 sk. banko tunnan, af 696.093 Rulr 16 sk. banko eller 1,044,140 Rdr Runt. hafva sedan från och med år 1852, genom ollanäinnde öfverflyltningar af åtskilliga verks emot kontanta anslag utbytta inkomster, den indelta delen af lionden minskats och den kronan behållna ökats med en till 1,200 tunnor beräknad qvantitet, utgjort i medeltal 104.536 tunnor och 873.873 Rulr B:Ivo, motsvarande efter de nya myntoch mått-systemen, 658,577 kubikfot och 1,310,810 Rulr Runi; och hafva Rikets
Jemte högstberörde, af Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade, Nådiga proposition, har Utskottet jemväl einottagit en af staden Lidköpings ombud vid nuvarande riksmöte, hr C. G. Fridstedt inom Borgare-ståndet väckt 'motion, deruti motionären, under åberopande af företedde handlingar, enligt hvilka kostnaderne för tomtreglermgen efter den eldsvåda, sorn år 1849 Öfvergick Lidköpings gamla stad, skulle uppgå till 35,071 ndr 42 sk., eller ett allt flir betydligt belopp för att af tomtegarnes egna tillgångar kunna bestridas, begärt, att Rikets Ständer, utom det lån Kongl. Majit i Nåder föreslagit, mätte flir tomtregleringens verkställande jemväl utaf allmänna medel bevilja tomtegarne inom denna stadsdel ett understöd utan återbetalnings-skyldighét å enahanda Stafs-lJtskotJets Ullåt(nule, N:o 32. 15 1 belopp, sorn det föreslagna länet, eller 13,333 r:dr 16 sk., , hvilket, understöd skulle vara destoinera beli ulligt, som den. eldsvåda, hvilken, öfvergått gamla» staden skall haft en högst, menlig inverkan på dess innevånares ekonomiska ställning. I anseende till deflerfaldiga olägenheter samt de förluster för bet allmänna, sorn visat sig vara-förenade med den vid låns beviljande ät nedbrunna städer tillförene medgifna fördelning mellan hvarje enskild låntagare af ansvarighetsoch betalnings-skyldigheten för dessa lån. antogo och fastställde Rikets sednast, församlade Ständer den grundsats i afseende på dylika låneunderstöd, att hvarje stad, sorn erhåller ett sådant län. skall ovilkorligen åtaga sig hela ansvarigheten för länemimmans användande och återbetalande i stadgad ordning.
Sågverken på Dahlsland äro grundade på stocklångst från egna och andra skogar inom orten; men de vid Gölha-elf belägna sågverk, alla grundade på köptimrner, förses dermed från andra orter och hufvudsakligen från Wermland; och har under dessa fyra år samt särdeles sednare delen deraf sågverksrörelsen, med afseende ä den lifliga exporten, bedrifvils med öfvervägande fördel; dock kan, i saknad af nödiga uppgifter, det årliga tillverkningsvärdet ej uppgifvas. Skeppsvarf äro anlagda och hafva med fördel bedrifvils viii Trollhättan och Gamla Lödöse med 51 arbetare samt inbringa tillsammans årligen en inkomst af 12,000 Rrclr. Invid Wenersborgs stad finnes jemväl skeppsvarf, hvarest under ifrågavarande tid blifvit byggda större fartyg till afsalu på Götheborg och Norrige. Fartyg äro jemväl till och med af 120 lästers drägtighet nybyggda vid Haneström i Flundre härad, Önafors och Kakeliden i Wäne härad samt Garn i Ahle härad. Jerngjuterier hafva blifvit anlagda vid Trollhättan och Lockerud i Wäne härad. Det förra, förenadt med mekanisk verkstad, sysselsätter 54 arbetare med årligt tillverkningsvärde af 27,000 R:dr. Å det senare sysselsättas 28 personer, med hvilka 400 SkU. stapelstadsvigt förarbetas med värde af 14,000 R:dr. Tegelbruk. Af sådana finnas 36, men tillverkningsvärdet kan icke uppgifvas. Pappersbruk finnas 5. Glasbruket vid Limmared är förbätlradl, så att tillverkningsvärdet ökats till 30,000 R:dr. Mekaniska bomullsspinnerier Vinnas vid Näs i Wädtle härad, Sjuntorp i Flundre härad och å Trollhättan; utgörande tillverkningsvärdet vid Näs 320,000 R:dr, vid Sjuntorp 85,400 R:dr och vid Trollhättan 17,900 R;dr.