Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet sannerligen icke, hvarföre icke det skall finnas en polis författning mot utspridande af moraliskt gift, då det finnes en sådan i afs:de på försäljning och begagnande af starka drycker och gifter. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts Betänk. Frih. Creutz, Steffan: Jag kan icke neka att sjelfva ordet »censur» är mig temligen obehagligt att finna i ett fritt land. Jag anser det vara ett ingrepp i ett fritt folks rättigheter att sjelfva censurera de pjeser, som gifvas i staden eller på landet. Jag är af den öfvertygelse att publiken är den enda och rätta censuren och anhåller derföre på samma grunder, som Hr Hjärne anfört, att Betänk:t måtte afslås och en underd. skrifvelse aflåtas till K. M. om förordningens borttagande. Hr Olivecrona, Knut; Jag anhåller att till alla delar få förena mig med Hr Nordenfelt och Frih. Alströmer. Hr von Qvanten, Emil: För min del anhåller jag att få förena mig i hvad Hr Hjärne och Frih. Creutz anfört. Sedan Öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts Betänk., och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, att en underd. skrifvelse skulle till K. M. aflåtas, med anhållan om uphäfvande af den genom K. Cirkuläret d. 7 Mars 1835 stadgade censur å theaterpjeser. Härefter framställdes propos. å bifall till Utsk:ts Betänk, och då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarades ja haft öfvervigten. Efter föredragning af Koust.Utsk:ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Mern. N:o 46, i ani. af RiksStåndens beslut rör:de det uti Konst.Utsk:ts Mern.
Byggnaden bildar en aflång figur omkring en smal gård; den inre långsidan är lägre än den mot Goetheplatz vettande och har sina fönster mot en stor trädgård. Från praktvåningen föra några trappsteg omedelbart till två smårum, som utgöra sammanbindningen mellan husets högre och lägre långsida; från det sista af dessa smårum kommer man genom ett par glasdörrar och en yttre trappa omedelbart ned i trädgården. Några andra trappsteg, på sidan om praktvåningen, leda till Goethes enskilda rum, hvilka äro belägna i den nämnda, låga delen af byggnaden. I vindskuporna åt framsidan hade Goethes sonhustru sin bostad; där äro nu en stor del af Goethes etnografiska och naturhistoriska samlingar, porsliner, porträtt af hans samtida samt hans egna teckningar ordnade. Alla Goethe-kännare veta att han var särskildt glad åt sin breda, luftiga trappuppgång, som – delad i ett par, af antika bronser prydda, afsatser – leder upp från nedre förstugan till praktvåningen. Trappans lugna, ljusa värdighet väcker också genast den stämning, rummens anordningar fördjupa. Från öfre förstugan – liksom den nedre dekorerad med gipsafgjutningar – kommer man in i ett mindre rum, sedan i det större, som Goethe kallade Juno Ludovisi-rummet. Dessa båda rum bilda en enhet: väggarna i båda äro blå och enfärgade som i alla rummen. Öfver hvardera rummets dörrar ser man, i hvitt på svart, »allsegraren» Eros som barn i fyra olika situationer efter antika motiv. Kring väggarnas fält och kring taket gå dekorativa målningar, med från antiken och Rafaëls loggier hämtade motiv. Möblerna äro alla i Louis XVI eller empire-stil; de finaste af mahogny; de öfriga af enkla träslag och betsade eller målade i träfärg. Soffa och stolar i Juno-rummet äro klädda med grönblått ylle; här som i alla rummen göra möblerna det minsta möjliga väsen af sig. Den besökande får, som Goethe själf afsåg det, allt sitt intresse riktadt på de – till stor del från Italien hemförda – konstverk i original eller kopior, hvilka här äro samlade. Af de antika afgjutningar, Goethe ägde, älskade han Juno-hufvudet mest.
— Sä snart man stiftar en lag med latitudssystem — och jag anhåller att framdeles få komma lill denna puukt — nu på förhand vill jag hiöl t säga, att så snart man stiflar en lag med latitud för domaren vid straffmätningen, är det nödvändigt, att straffen beräknas efter en viss straffscala, sä att man i lagen ser hvilket straff, som är det strängare, och hvilket är det lindrigare, på det domaren må vela hvilken slraffart han skall tillämpa, allt efter som försvårande eller mildrande omständigheter förekomma. Men när så är, vet jag sannerligen icke hvar det ifrågavar. straffet skulle slå i straffscalan. Icke kan det stå' näst efter dödsstraff eller lifslidslängelse, ty det skulle dä anses vara strängare, än 10 års fängelse, hvilket jag ingalunda kan finna; icke eller kan det sättas under 0 månaders fängelse eller näst framför höter. Jag vet icke hvar det skulle få sin plats, och jag bekänner, alt när sådane olägenheter förefinnas, men deremot ingen annan fördel, än alt använda straffet på ett brott, sorn så högst sällan förekommer, som religionsbrott, anser jag föga skäl vara att bibehålla det. Hvad äler vattenoch bröd-straffet angår, så kunna meningarne derom vara vida mera delade, och om R. o. Ad. eller R. St. i denna del skulle vilja besluta några modificationer af lagförslaget, skulle jag i sanning icke myckel förundra mig deröfver. Jag vill blott upplysa om orsakerne, hvarför detta straff är borttaget. Det ar af motslåndarne i sista plenum sagdt, att LagUtsk. anfört klena skäl för borttagande af valtenoch brödstraffet, då Ulsk. nämnt, alt någon controll vid straffets verkställande icke vore möjlig; och jag medgifver gerna, att della skäl är klent, och att nämnde olägenhet lätt®kan undanrödjas. Men det gifves äfven andra orsaker, hvarföre man handlat på sätt som skett, och deribland räknar jag samma svårighet, som i afseende på landsförvisning, eller alt icke någon plats finnes för straffet i hela systemet. VJsserligen hade Lagcomitéen i sitt förslag gifvit det en plats; men Högsta
N:o 18. i3 U §■■ För att vinna öfverensstämmelse emellan denna §. och den blifvande 34 som angår försäljning af förvevkadt Utländskt gods, lä Utskotten , under åberopande af de derstädes anförde motiv, föreslå följande redaction af denna ”Finnes i bo efter afliden person olofiigen ”infördt gods nytt och obrukadt, och är ej nå”gon af Sterbhus-delegarne till den olofliga införseln saker, då må, för deras räkning, godiset förtullas, der de, inom en månad efter Bo”uppteckningen, om sådan Förtullning hos närma* ”ste Tullkammare sig anmäla; och vare i annat ”fall godset förverkadt.” U §• Då denna §. aldrig torde varit eller kunna blifva tillämpad, hemställes, om den icke aldeles må uteslutas och paragraphernes ruirnerföljd, i anledning deraf, undergå förändring. Då resande vid ankomsten till Riket, genom den obestämdhet, som denna §. innehåller, ofta varit godtycklig behandling underkastade, anse Utskotten densamma böra erhålla en sådan lydelse: ”Medhafver den, som till Riket inkommer, ”beklädnadseller andra persedlar, hvilka till ”hans eget personliga bruk höra, vare berättigad att derom, utan åtal och afgifter, disponera.” i4 Bevilln.- Lago. Oec. ZJtsk. Bet. Viii tillfällen af beslag å olofligen infördt Gods torde ofta inträffa, att godsets egare icke är tillstädes eller kan anträffas, äfvensom ilén händelsen icke är omöjlig, att beslaget verkställes uti en Stad, der Confiscations-Magazin eller Packhus icke finnes, oell att i beslag taget gods till en sådan Stad införes att förvaras. Af dessa anledningar få Utskotten hemställa, att denna §. måtte erhålla följande redaction: ”Gods, som i beslag taget är, skall genast ”ställas under Beslagarens och Godsinnehafva”rens försegling, och till närmaste Tullkamma"res vård aflemnas.
Kostnaden härför skulle otvifvelaktig! de nya församlingarne ej undandraga sig, då de derigenom erhöllo utsigt att snart fä sin egen Pastor på närmare håll, en fördel, som vår allmoge med skäl uppskattade högt. På de ställen, der helt och hållet nya kyrkor måste byggas, och der detta öfverstege den nya församlingens krafter, borde i en så vigtig sak understöd på ett eller annat sätt ej nekas af kommande Ständer. Till bostäder åt de nya Pastorerne åter erhölles tillgång i de stomhemman och komministers-boställen, som redan förut finnas. Det vore klart att denna fördelning ej kunde sättas i verket förr än efter nuvarande innehafvarnes af de större pastoraten död eller förflyttning till annan lägenhet, och att någon tid således måste åtgå innan den blefve allmänt genomförd, men nyttigt vore det dock och ledande till målet, om vid denna riksdag principen uttalades och den siffra bestämdes, som skulle blifva den ungefärliga beräkningsgrunden för framtida fördelning. Hvad beträffade prestbristen, så vore det under öfverläggningen i Ståndet upplyst, att i Sverige funnes 2,216 pastorater samt att presterskapet i riket utgjorde en numerär af 3,000; och om de 3,600,000 personer, hvaraf Sveriges befolkning för närvarande utgjordes, fördelades å pastorater med omkring 2,000 personer i dem hvar, så blefve pastoratens antal, i rundt tal, endast 1,800, eller mindre än det nuvarande antalet, hvilket ådagalade att det ej är prester, som fattas, men att det endast är fördelningen, som är oriktig. Jonas Andersson från Östergötland, hvilken vid remitterandet af den Kongl.
Denna möjlighet, och svårigheten för en representation, som endast efter längre mellantider sammanträder, att på regeringens åtgöranden ega inflytande och öfver den utöfva kontroll, måste åter hafva till följd, att en viss misstrogen försigtighet vid behandlingen af regeringens förslag gör sig inom representationen gällande. Detta å ena sidan. A andra sidan åter lemnäs regeringen under de längre mellantiderna i saknad af mången gång önskligt tillfälle att, rörande förehafvande frågor och beslut, ge - Den G December e. m. 373 nom representationen erhålla kännedom om nationens åsigter och önskningar beträffande dessa. Allt detta måste blifva olika och bättre, om representationens sammanträden blifva tätare. Genom lilligare beröring regeringen och representationen emellan, den sednares, bättre kännedom om alla den förras åtgöranden, och lättheten att mot de samma framställa påminnelser och åstadkomma rättelser, der fel kunna blifva begångna, måste större förtroende uppkomma, villigare emotgående ifrån representationens sida blifva att påräkna. Och, hvad regeringen beträffar, skall den uti representationens förhandlingar finna upplysningar och stöd, genom hvilka den säkrare skallförmå att åt statens angelägenheter gifva den på en gång jemna, lugna och kraftfulla utveckling, som endast genom de båda statsmakternas förtroendefulla samverkan kan frambringas. Man har påstått att samma ändamål skulle uppnås genom prorogering af riksdagen. Häruti tror jag dock ligga ett misstag; man vinner blott till en mindre del hvad som genom detta förslag åsyftas. För K. o. Ad. är det af synnerlig vigt att antaga detta förslag. Detta Stånd eger obestridligen inom sig åtskillige af landets största förmågor. Såsom förhållandet iiu är, skola de fleste af dem alltid gå förlorade för Ståndet, i det att de icke kunna under hela den tid, riksdagen fortgår, närvara vid densamma och mången gång äro nödsakade att just vid den tid, då vigtigare frågor skola afgöras, för sina egna angelägenheter lemna hufvudstaden. Blefve riksdagarne deremot årliga, skulle mången Adelsman lättare kunna lösslita sig från sin enskilda verksamhet och infinna sig i hufvudstaden, samt R. o. Ad. erhålla ett anseende, som åt dess röst vid afgörandet af landets angelägenheter skulle gifva en hög och allmänt erkänd vigt.
Departements-chefen anmält, kunde de många och magtpåliggande göromål, som äro denna byrå uppdragna, svårligen af byrå-chefen behörigen skötas utan biträde af annan tjensteman, 6om kunde odeladt egna sin tid och uppmärksamhet åt de ärenden, hvilka inom denna afdelning af Departementet förekomma, och särdeles vore ett biträde behöfligt för förandet af de statistiska anteckningarne och vid de tillfällen då byrå-chefen vore på inspektionsresor frånvarande. I följd häraf och då det vore af största vigt att en organisation, som visat sig för en så magtpåliggande del af undervisningsväsendet vara behöflig och nyttig, icke gjordes till sin tillvaro beroende af ett blott tillfälligt beviljadt anslag och att den vunne en genom erfarenheten anvisad utbildning, har E. K. Maj:t nu begärt, att på Åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat måtte uppföras följande anslag till afdelningen inom Ecklosiastik-departcmentet för ärenden rörande folkundervisningen, nemligen till byrå-chefen 4,500 R:dr, och till bestridande af kostnaden för behöfligt tjenstebiträde derstädes 1,800 R:dr. Och hafva Rikets Ständer medgifvit: a~) att såsom lön åt chefen för den inom Ecklesiastik-departementet inrättade byrå för ärenden rörande folkundervisningen å Åttonde Hufvudtitelns stat må uppföras ett belopp af 4,500 R:dr; och b) att för tjenstebiträde å nämnda byrå må å enahanda stat anvisas 1,800 R:dr.
I öfrigt, då den termin, som blifvit i i8U års Författning utstakad, förflutit, utan att Bruksägarne anmält sig till skattelösen af recognitionsskogarne, så, ehuru något ansvar för detta underlåtande icke varit utsatt, blifver deraf dock en naturlig följd, att de* genom detta förhållande, medgifvit sig icke vilja göra sina anspråk gällandeStaten söker då att genom afhandling med hvilken annan som helst, på bästa sätt begagna sin egendom för framtiden. Ville Stalten taga någon sin skada igen, för det förflutna, så återtoge den hvad som före år 1818 {blifvit försåldt och tvingade köparne att benala efter 1818 års beslut, hvilket vore obilligt. Detta ville icke eller Ständerna vid sista Riksdag göra, utan de omtalte blott hvad som skedt; isåsom «n grund för vidtagandet af riktigare ■åtgärder i framtiden. Det vöre ock högst belklagligt, om ett sådant misstag, sorn det man sinser 1811 års författning innebära, icke skulle stå att rätta, i afseende på dem, som icke intim föreskrifven tid begagnat sig af de rättigheter , de derigenom fingo. Hvad Grefve Spens Den ir Augusti e, in. 40I Spens anfort, om sjelfva skattläggningsmetho den , är ett Kammarärende som tillhör CammarColIegmm att behandla, och hvilket icke synes böra blifva öfverläggningsämne hos Riksens Ständer. För den skattdragande kan det vara likgiltigt , om skjutsningsbesväret med flere onera utgöras i verkligheten eller med penningar ; men icke så för Kronan ; om hon i aflägsna orter , der skjuts sällan eller aldrig kommer ifråga, ej eller får någon ersättning i penningar, så erhåller hon intet; och den skattdragande bör icke undslippa, att draga lika bördor med andra jordägare, emedan skattläggningen är derpå beräknad. Jag kan således icke gilla den värde Ledamotens förslag.
Ständer, att hos Kongl. Majt serskilt framföra den underdåniga anhållan, att Tullen på de ifrån Finland inkommande artiklar alltid måtte beräknas, med afseende på varornes verkliga värde, samt i anseende till ved, victualie? och väfnader utgå till det belopp, ofvan åberopade Händelse Tractat högst medgifver, hvarigenom försäljnings-värdet å berörde artiklar skall okas, till fördel för dem, sorn hafva inhemska produkter att afyttra I afseende på hvad Herr Borgmästaren A • lin andragit rörande nödvändigheten att skilja Uandtmannen fran de omvägar och afgifter, som besvära honom vid försäljningen af sina varor i Hufvudstaden, få Utskptten upplysa, att, i anledning af en serskilt väckt motion om befrielse för den trafiquerande Allmogen från erläggande af de i Stockholm påbudna TorgBrooch Renliållnipgs-penningar> Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottet i detta ämne redan afgifvit dess utlåtande, äfvensom Utskotten i anledning af Professor Munck af Rosenschölds förslag om frihet lill trädvarors exporterande med Utländska Skepp, få äran nämna, att denna äfven Serskilt väckta fråga likaledes blifvit förVist till enskilt behandling af nämnde Utskotts StatsQch Besvärs-Utskottens Beiiink anden. 1435 hvars yttrande är Riksens Högloft. Ständers granskning underställut. Detta ålit, jemte en Uedampts serskilte tanka i ämnet öfverlemna» vördsami igen till Riksens Högloft. Ständers ypplysta pröfning och jjedömmanile. Stockholm dep Maj 1818* Utdrag af Protocollet , hållit i Riksens Häglof. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts gemensamma Plenum vid. Urtima Riksdagen uti Stockholm d. i5 Maji 1813.
Det är ledsamt, men skall inte det minsta inverka på vår trefnad. (Går till skrifbordet.) Ah, Herman hade misstagit sig. Jag kan vara lugn. Ha, om ingen störde oss här! Jag måste ha visshet om bindeln är en maskering, innan jag vågar något steg mot gästfriheten. (Högt) Ni finner väl ombytet i lefnadssätt besynnerligt, då ni ifrån Afrikas Beduiner och lejon förflyttas åter bland civiliserade personer och gamla vänner? (Dansmusiken tystnar nu.) En Beduin är ofta bättre än en gammal vän. Opålitliga äro de väl båda, men Beduinen har aldrig svurit mig någon vänskap. Och det konungsliga lejonet, som med ett ärligt språng störtar mig på lifvet, är ofta mindre farligt än ormen, som stinger mig i hälen. Det är en bitter sanning. Men kanske ni önskar se tablåerna, som börjas derute efter dansen? Nej, jag behöfver ännu litet hämta mig (sätter sig till venster på divanen). Det blir mig en välkommen anledning, att få språka litet med er så här i ensligheten. Det är en svår blessyr, som ni döljer. Var det en Beduins ÖFVERSTEN. RUDOLF. ÖFVERSTEN. RUDOLF. ÖFVERSTEN (för sig). RUDOLF (för sig). 190 kula, som borttog ert högra öga? (Öfversten sätter sig bredvid honom.) Nej, ett sabelhugg. RUDOLF (med någon förvirring). ÖFVERSTEN (afsides). Få se, om han är öfvad lögnare. (Högt) Och ärret är så svårt, att ni föredrar en vanställande bindel? Ni hade kanske en oskicklig chirurg, eller bryter måhända såret upp ännu någon gång? Jag tycker mig ha hört, att denna casus stundom kan inträffa. (Man hör på afstånd applåder och bravorop.) Hvad är det? RUDOLF. ÖFVERSTEN. RUDOLF. Ah, tablåerna vinna bifall. Min blessyr är inte så gammal, men det oaktadt...
Höll icke en ny frisk personlighet på att växa upp inom henne? Var det ej med en egendomlig känsla af hopp och naturlig jämvikt hon redan började se sig om i en värld, hvarifrån hon sedan den lillas födelse varit utstött? Då slocknade ju hvarje möjlighet att lefva ett eget lif och att komma i en annan omgifning än oförstående arbetare, hvilkas intressen hon måste dela, eller ock stå ensam. Hon hade valt det senare — men hvilket lif var det väl! Dessa förnimmelser genomströmmade henne i dag, där hon satt på muren i vårens unga glans, som brakte ökad kraft till hennes tankar. Allt det som födts af vinterns läsning och mognat i skuggan af en äkta lifsvärklighet bröt nu fram. Frigjorda flaxade ingifvelsens fåglar, bredde sig djärft ut, vågade leka i sorglöst öfvermod, och hämtade bärkraft från ett allt fastare beslut: hon ville samla sig om en uppgift, blifva något för sig själf. Hon vore icke en af dem, som kunna fylla hjärnan ensamt med idéer, utarbetade af andra. Bestämdt ägde hon skaparkraft, hvar kom den annars ifrån denna feberaktiga oro, denna otåliga lust, som brände i blodet? Hon glömde att taga afsked af den lilla grafven och jublande i solljuset, som dansade öfver marken, skyndade hon längs renarna hemåt. Kvällen därpå berättade Arne en nyhet. Chefen för affären hade talat vid honom om Tora och sagt, att hans hustru önskade få henne med i en kvinnoklubb, hon bildat. Troligen emedan Tora var svenska, ty fru Smith vore mycket intresserad af utländingar. Tora tog genast detta som en vink. Hvem visste hvad det kunde ge uppslag till! Hon hade hunnit långt i sina fantasier, då någon tid därefter ett kort kom med inbjudan till sammanträde följande dag. Ganska försagd for hon in till det eleganta hotellet, där hon hissades upp i fjärde våningen och mottogs af en betjänt samt visades till ett tyst, mattbelagdt rum, fyldt af blomdoft Några damer suto i cirkel i bekväma fåtöljer, och ordföranden reste sig genast. — Fru Göthe? sade hon leende. Tack för att ni kom. Hvad ämnar ni tala till oss om i dag? Tora blef het. — Ånej — jag kan inte tala, stammade hon häpen.
Husrum och ved lofvade Näskotts socknemän särskildt bestå skolläraren under läsetiden. Skulle en sådan tarfva bostad innom socknen mellan läse-terminerne, skulle beslut derom framdeles fattas. Denna nya undervisnings anstalt ansågs kosta årligen i lön till läraren 250 husrum och ved för läraren samt ved i skolrummen 120 skolmaterialier 30 tillhopa 400. Två tredjedelar af denna summa ville då skoldistrictet bestå på sätt, som här ofvan angifvits, den återstående tredje-delen väntade man få af de till detta ändaål anslagne stats-medlen, hvarom underdånig ansökan skulle ske på grund af detta protcoll. § 2 Det enda anbud, \ 600 r.d. r.m:t af pastor Kerfstedt / som gjordes på gamla prestgårds byggnadens stomme jämte hälften af öfvertaket, vid sist hållne auction d. 19 dennes, underställdes socknemännens ombepröfvande och gillades. För reglering af torpares och inhysesmäns dagverksskyldighet vid den nya prestgårdes byggnaden invaldes en committé med h:r länsman Larsson som ordförande och hemmansegaren Nils Nilsson i Kjälen och Eric Nilsson i Tomte som ledamöter, hvilka egde att med socknemännens fulla rätt detta ärendet ombesörja. § 4 Till underhåll under sommaren för sjuka bondedottern Lisa Olsdotter i Backe beviljades 1/2 t:a korn, samt för sjuka pigan Anna Jonsdotter i Bergom 6 r.d. r.m:t af fattigcassan samt 14 dagar skötsel under höbergnings tiden. Protocollet justeradt samma dag. Rödöns sockenstuga som ofvan. In fidem Jonas Kerfstedt Å Rödöns och Näskotts socknemäns vägnar: H. Larsson, Eric Nilsson i Tomte, Eric Ersson i By, Måns Pehrsson i Trusta. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 203, ÖLA. Protocoll hållet med Rödöns och Näskotts församlingar den 5 sept. 1858.
— N:o 9. i anledning af väckt motion angående tillägg till 15 § i den för Rikets Ständers Justitieombudsman utfärdade instruclion. II. B. 470, 514. III. A. 4. — N:o 10. i anledning af väckta motioner, angående dels förändrad lydelse af 19 Capitlet Arfda Balken, dels ock förklaring öfver 4 § i samma Capitel. III. A. 69. — N:o 11. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfart och nyttjanderälts inteckning. VII. U. 402. A. 441. VIII. E. 548. — N:o 12. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående intecknande af ej mindre lifstidsstädja och undantagsaftal, än äfven all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet. III. IV. U. 235. A.' 334. — N:o 13. i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsägare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsökningsmål. — N:o 14. i anledning af dels Kongl. Majas nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af 1 § i 23 Cap. ArfdaBalken och tillägg till 7 § i 20 Capitlet af samma Balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmydarekamrar. — N:o 15. i anledning af Kongl. Majas nådiga Proposition, angående ändring af 8, 9 och 10 §§ i 17 Cap. HandelsBalken samt förklaring af 2 § i samma Capitel. III. B. 178. A. 359. VI.
Wid förehafvande af detta ämne har StatsUtskottet funnit sig icke kunna föreslå någon så beskaffad tillgång af StatsWerkets medel, som skulle medföra en ständig försäkran för blifvande AöieAgare om Sex Procents ränta å det Capital,_ af omkring 340,000 R:d sorn, enligt kostnadsförslag, erfordras tili Hjelmare SlussWerks ombyggande enligt upgjord och af Kongl. Majit i Nåder gillad Plan, hvaremot hos StatsUtskottet ifrågakomrnit huruvida ej Riksens Ständer uti förevarande ändamål, däf en upoffring å Statens sida påkallas af nämnde SlussWerksInrättnings gagnelighet för en betydlig del af Riket, skulle linna, att denna Kongl. Majus Nådiga Proposition må remitteras till Riksens Ständers RancoUtskott, sorn antingen serskildt, eller genom sammanträde med StatsUtskottet, torde upfinna tillgång till den begärdte Summans erhållande; och har Utskottet skalat sådant vördsamligen till Riksens Ständer hemställa. Stockholm den 34 December 1817. (Kongl. Maj:ts i förestående Memorial åberopade Nådiga Proposition finnes tryckt under N;r 10 arti usta Sand, till 4®tta Bihang.) StatsUtsk. Betånkanden. Riksens Högloft. Ständers Stats Utskotts utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Herr StatsCommissarien och Riddaren IVi degrens ansökning om förskott pä Arfvode. Uti till Kongl. Maj:t ingifven ansökning har Herr StatsCommissarien och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden ~E,m.