Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda kommer äktenskapet att blifva harmoniskt och den bästa skola för att uppfostra fullödiga personligheter, medvetna om sina såväl rättigheter som skyldigheter. Familjefader. Litteratur. För » den idoga svenska kvinnan. » O fta synas i Iduns frågoafdelning förfrågnin gar rörande såväl konstväfnader som enklare väfvar och deras uppsättning. En mer allmänt spridd kunskap i och om denna verkligt nyttiga och rent fosterländska hemslöjd tyckes således vara af behofvet påkallad. Detta har också blifvit beaktadt af en inom väfnadskonstens mysterier invigd kvinna, fröken Nina von Engeström — vid Chicagoutställningen belönad med diplom och medalj för duktygsväfnader — som utgifvit och tillägnat » den idoga svenska kvinnan » sin » Praktiska Väfbok ». Denna bok besvarar på ett uttömmande, enkelt och klart sätt alla de frågor, som framställas såväl af de frågande kvinnorna i Idun som af alla andra nordens kvinnor, hvilka idka eller vilja lära sig väfkonsten. Att denna konst inom hemmen icke blott skulle blifva af ekonomisk vinst, utan äfven sprida glädje och välsignelse för ung och gammal, frisk och sjuk, därom vittna först och främst den » gamla goda tidens » kärnfriska och sunda kvinnor, hvilka i sin väfstol tillverkade allt, hvad som inom hemmet behöfdes af klädnadspersedlar. Och att väfstolen är ett utmärkt botemedel mot vår " tids nervsjukdomar är faktiskt bevisadt. Inom idiotanstalterna har undervisning i väfning ock visat sig särdeles välgörande och väckande och de för allt annat intresselösa idioterna finna stort, nöje i väfnad. Förf. af » Praktisk väfbok; anför ock i sitt förord hospitalsläkaren, professor KjellStörsta härvarande lager af prima Irländska J T e! linne .Katnmarduksnäsdukar Ilellinnenäsdukar D r o t t n i n g g a t a n Som tidningens få återstående nummer för året äro såsträngt anlitade, måste vi nu härmed förklara meningsutbytet i denna fråga afslutad. Den har ju nu ock blifvit från flere synpunkter belyst, och enhvar torde bäst efter sin individuella ståndpunkt ur den förda diskussionen kunna hämta svaret på frågan. Red.
kar&amp; iilrirtirkt, har 1911 qvarsti, och s k o m ursKgt hrriör m l vi frmnhllla: andra tider, andra seder. 34 Beskryni&gt;g iifver min elända och mycket uedc~oärd&amp;a wandringxfid, saiirf alla mina myket stora olJukor od hjelnnr Mrda sorgr och vedervard&amp;heter, som nr&amp; ~Irruruicr IroptnIs kafua iniitt, alliijrrån rnin f ö r t a barndom, och huru Gud aUiid har hirlp: m@ med ett p d f tä / anwd p n o m 8 alla r h v e ~ n ~ r t B g ~. Anno 1629 den 28 augusti, en mandags morgon kl. 7 är jag, Agneta Horn Gttstafsdotter född hit till denna onda och för mig mycket niödosamma och bedröRiga verld uti staden .Riga, mig sjelf till all som största sorg ochvedervärdighet. Nu begynte jag i min spiida barndom till att sliipns verlden omkring, ty min fru moder tog mig med sig ifrdn Riga, när jag var 6 veckor gammal. Vi reste till min h. far, som dd Idg i liigret mot polackarne i Kurland, och der Iigo vi hela den hösten allt intill om vintern. Dd bröt min h. far upp derifrån och dmg med min f. mor till Finland, och togo de mig med sig. Anno 1630 om våren dmgo min h. far och f. mor till Abo, och steg min h. far der till skepps med det finska folket, som han hade hos sig och seglade till Tyskland till konung Gustaf Adolf, o h! min t nior tog mig och satte sig pB en skuta vid Aba och seglade till Sverige. I Svcrigc huddc fnmiljcn pl Iiitringc, hvarcst Agnelas bror Axel föddes.
Hela hennes krets slrulle kunna instlmma i det svar abbé de Sainte Pierre gaf henne, di % hon en gAng komplimenterade den gode a b b h visste allt honom för hans angenamrs konversation för val, att han i allmlnhet var mycket trakig, som siillskapsmannisko - " Madsme, jag iir blott etut instrument, p&amp; hvilke? ni har spelat med mycken talang. " Madame Geoffrin fordrade af dem, som itnjöto hennes glistfrihet, att de skiille bemöta henne med den största vördnad och uppmarksamhet. Den eukla borgarfrun blef alltid behandlad, som hade hon - ' varit en drottning - ej blott inom sin egen krets, utan äfven utanför densamma. DB hon &amp; r 1766 - hon var dS 67 Br ga.mma1 - företog en resa till Polen, dit lion var inbjuden af konung Stanislaus Poniatowsky, som under en längre vistelse i Paris, varit hennes dagliga gast, blef hon öfverallt der hon under resan uppehöll sig, mottagen, som hade. hon varit en furstinna. I Wien tätlade till och med kejsarhuset med allmänheten om att visa henne uppmärksamhet .. Konung Stanislaus gjorde allt för att göra hennes vistelse i Warschau SA angenam, som möjligt. För att hon skulle lriinna sig hemmastadd hade han latit möblera de rum hon bebodde i slottet alldeles lika med hennes enskiida rum i Paris. Hennes vanner tycks h a h a fruktat att all denna uppmarksamhet och dessa ärebetygelser, för livilka hon vtir föremal skulle för-ndra henne och göra henne likgiltig för sina mera ansprhkslösa bekantta. De tycks hafva uttalat sina farhagor, ty i ett bref till Marmontel sager hon: " Nej, min van, intet af allt detta kommer att iutriiffa. Jag kommer alltid att blifva mig lik, och mitt hjarta blir lika öppet för vänskap, som förut. "
Län föreslagit, bevilja praemier för Beteshagars inhägnande, Ängsodling och mindre Sjöars och Myrors aftappning, samt derföre i underdånighet hemställt, om icke en Summa af iooo R:dr finge 1820 och påföljande år för sådane ändamål afsättas, för att uppå HushållsSällskapets genom Landshöfdingen anmälte reqvisition, till praemier i nämnde afsigt användas, controllen öfver verkställigheten och nyttan af hvarje sådant företag Hushålls-Sällskapet tillkomma, detsamma redogöra för de reqvireracle medlens behöriga användande samt Kongl. Maj:t i följe af de således tillkommande upplysningarne blifva i tillfälle att afgöra, huruvida anslaget efter de arne arens förlopp borde ytterligare fortsättas. Likaledes då Strömming utgjorde en betydlig del bland de varor som från Finland inkomma, hade Gommitterade, efter erhållen underrättelse, att från Westeroch Norrbottens Län 5 å 800 Tunnor Strömming årligen öfvergå till Finland för att utbyta emot Säd, trodt anstallt böra vidtagas, för att från Hufstadcn uppsända Säd och återföra Strömming samt således gifva denna byteshandel en mera gagnande rigtning, och derföre hemställt, om icke Nådig befallning kunde dem meddelas, att genom ett eller tvänne med Spannmål lastade Fartygs uppsändande till Westeroch Norrbotten, under dervarande Laudshöfdingars tillsyn låta deremot uppköpa Strömming, för alt Revisorers Berättelse. 689 densamma här till allmänt gängse pris föryttra oeh i fall någon förlust dela inträffade, den linge afskrifvas och anses såsom ett af Committerades Fond till den Inrikes varuproduetionens förökande leni nåd t understöd. Under loppet af år 1819 hade
Ds för tor8t omsöimätäe 8sx Noj:t toiDtitvsr Dilretg Ltällcisr msct 9!t L,on»! tXäct östg ^nN68t 8täct86 vätbsvä»6n. Dstunr ut 8unrs. 6 ^ L D t 0 11 ^ Z. L?. A. t^er/e^s^öm. a/ /^-'oiooo^eik ö/ve?- , r-r/ö/' ^K»« /vo/i,/K^6/r r _K«c/6^ ^-cr 8koo/r^oiM« 8/0^ ^s-r 17 Oe^oöö/' 1846. ä r v 9 r 3 n ct s: 8t9t8-I1äcieu: Herr Dritierre Oec/e^L^öm ^ Dsl-r Dritiorre u/ ^ 77-/vze^/a(//r, 8t9t8-k(äctet Deir Diitrsrre ujgplg8te till justering ett, i en!i»lret ined XonZI. Ngj:t8 lo, ut fgttg-Ie t>iäcIiL;3 be8>ut, us-^sutt förslg» till Ivon»!.
Frill, von Kr eerner, Bob. Fredr.: Då detta ärende i Serskildta Utsk. behandlades, var jag af tjensteåligganden hindrad att der lillstädesvara. Hade jag varit närvande, skulle jag ingalunda hafva biträdt de motiver, Utsk. anfört, ej heller det slut, hvartill Utsk. kommit, emedan det står i rak strid med den åsigt, som finnes uttryckt i Utsk:s Betänk. ang:de bränvinstillverkningen, nemi. alt tillgången på bränvin bör förminskas samt varan fördyras. Man bar åsyftat att skilja bränvins-lillverkningen från jordbruket, sedan, med undantag af en svag minoritet, sorn ännu prisade drankens förträfflighet såsom fodringsämne, majoriteten sä väl inom länens hushållssällskaper, som å de allmänna Svenska landtbruksmötena förklarat, att denna näring, ehuru i och för sig sjelf lönande, ingalunda var en nyttig binäring till jordbruket, utan tvertom skadlig och förderflig. Nu deremot yttrar Utsk. den farhåga, att det skall blifva brist på bränvin år 1855. Det vore väl, om så blefve fallet, ty då skulle bränvinet blifva dyrt och superiet förminskas, men jag tror, att Utsk:s beräkning hvilar på ett misstag, ty, efter all anledning, finnes här ganska betydliga qvantileter bränvin redan tillverkade. Detta torde bevisas deraf, att, ehuru K. M. påbudit, att bränvin skulle få tillverkas i höst endast under 13 dagar, samt någon bränvinsbränning ej heller kommer att ega rum i April månad nästkommande år, till följd af 3:ne Stånds beslut, det näringen endast finge bedrifvas under 2:ne månader ä hösten, så noteras likväl bränvinet icke högre än till 1 R:dr 17 sk. kannan och synes snarare hysa benägenhet att falla än att stiga.
Hvad den tullförsnillade införseln angar, lärer den egentligast ega rum från Danmark, hvilken, enligt derifrån Utskottet meddelad, som det tyckes, tillförlitlig uppgift, beräknar det till Sverige utförda och bär i landet insmugglade bränvinet uppgå lill omkring 500,000 svenska kannor. En strängare bevakning kommer, efter hvad äfven blifvit Utskottet delgifvet, alt med detta år ega rum vid Sveriges södra och vestra kust; och sålunda bör ej ökad insmuggling rimligen vara att befara. Huru stor lönbränningen är inom landet, torde vara omöjligt att beräkna; men icke finnes det någon anledning att frukta dess ökning, då man tvertom bör förmoda en småningom pågående minskning. Kunna de här anförda beräkningarne och skälen godkännas och skulle Rikets Ständer antaga den af Utskottet föreslagna bevillningen, 60 öre för hvarje tillverkad kanna bränvin af 50 procent styrka, uppstår sålunda för 14 millioner kannor en brutto-inkomst 8,400,000 R:dr R:mt. Härifrån mäste likväl afdragas till aflöning ät Byrån för bränvins-kontrolleringen. kontrollörer, tillsyningsman och öfrige för en strängare tillsyn erforderliga utgifter omkring 400,000 ä 500,000 R:dr. Jag betvifiar att i förbrukningen af bränvin någon särdeles ytterligare minskning för framtiden kommer att ega rum. Användandet af spirituosa torde hos oss numera icke vara särdeles mycket större än i Europas öfriga länder. 1 dess södra delar förtäres alkoholen till största delen under form af vin och andra jästa drycker; då den deremot i de nordligare allmännare begagnas i brända och distillerade. 1 klump betraktad synes visserligen förbrukningen af bränvin i vårt land ännu vara ofantlig; men fäster man afseende vid vårt lands kallare klimat, och fördelas förbrukningen af bränvin på Sveriges hela befolkning, synes nogsamt att beloppet för hvarje person ej är så fasansväckande, som mången föreställer sig. Om befolkningen beräknas till blott, 3% millioner, och de fjorton millionerna nu fördelas lika på hvarje person, utgör detta 4 kannor för hela året eller omkring % jumfru för hvarje dag.
Det mägtiga Frankrike, som gifwit Europa sä dyrt kopka lcetioncr i krigskonsten, har alltid ägt mängdubbelt stor regulier Armee, emot den utgäeNde ceMeriptionen, och nyttjar densamma nästan endast, att dermeckeomplettcra Armeen» till hwilket, ändamål, de conseriberade förut öfwas uti Garni,zönerne inom landet, och som krigstheatern manligen är mycket aflägsen frän dest gränser, sä kunna de dessutom, under längre marcher, äfwcn win-, na mera öfning. Olyckligt är det deremot för oss, att proportionen c« mellan Armeen och den förcstagne förstärkningen och nya rotermgen, blifwer i omwändt förhällande, äfwensom att kriget knappt kan wara bvrjadt, innast hela den bewäpnade styrkan behöfwes emot fienden. Det är derföre högst nödwändigt, om förswaret stall blifwa werkfsmt och tillräcklig - 44o Den i3 2lprik. räckligt, att w! fg ett större antal reguliem troupper, som under freden inöfwadc, kiruna wara anwändbara under kriget. Härigenom kan man blott erhålla öswadt och skickligt Befäl, hwarpa Armeens wäl sä hufwudsakligen beror. Det gär ej sä lätt att fä dugligt Befäl, som att utstrifwa Soldater. Dä man i behofwets stund, nödgas Laga frän andra yrken, sädane personer till Lfficerare, som sakna all militär kunskap, sä har man att befara, förluster af land och folk, genom deras okunnighet och owana mio kjellsten. Sjelfwa ordet utskrifning, mcdförer wisierligen nägot motbjudande, i ett land, som aldrig saknat sriwillige förswarare, der personliga friheten alltid hällits i helgd, och der jorden och förmögenheten endast bidragit tiA Rikets förswar, genom anskaffande och underhällande af friwilliga troupper. Ju mera man har att förlora, ju mer bör man bidraga till Landets förswar.
Palmstjerna och vill blott tillägga ännu ett skäl, hvarföre jag anser att afgiften icke bör Den 18 Juni e. m. 133 förhöjas. Jag fäster nemi. upmärksamheten deruppå, alt de mästcr-prof, sora vid inträdet i handlvcrksyrket, der vilkoret af sådant prof är föreskrifvet, förfärdigas, vanligen göras och måste göras af så dyrbar beskaffenhet alt arbetaren sällan eller aldrig kommer i tillfälle att få det realiseradt till hvad det kostat honom. Således ligger redan deruti en utgift som han måst underkasta sig för inträde i yrket; och jag finner icke skäl att ytterligare öka denna tunga hvarföre jag anhåller om afslag på hvad Utsk. i detta hänseende tillstyrkt. Frih. Cederström: Då Frih. Palmstjerna förklarat alt icke något skäl vore af Utsk. anfördt, som kunde föranleda Ii. o. Ad. att bifalla hvad Utsk. föreslagit, så blifver det torde hända cn skyldighet för den som biträder Utsk:s tanka, att åberopa några sådane för honom tillfyllestgörande grunder. De bestå hufvudsakligen i handtverks-föreningarnas behof af inkomster för alt dermed kunna sina utgifter bestrida. De lära väl icke kunna hålla sina sammankomster på torgen, de behöfva ved, ljus, papper, uppassning m. m. Detta måste ju på något sätt bestridas; och dåredan bildade fonder dels icke finnas, dels äro otillräcklige, synes behofvel mig icke olämpligt böra fyllas genom något ökade afgifter af de i handtverket inträdande. Jag tror alt 0111 man skulle anse att cn afgift af 5 r:dr b:co kunde menligt inverka pä den inträdandes existens, sä förutsätter detta den förmodan, att så utfattiga personer skulle sig åt handtverken egna, att det vill synas mig som vore det för sådana personer vida bättre att de egnade sig åt tjenstehjons-klassen.
Ånyo föredrogs Frih. von Kraemers, Robert, den 29 sisth Febr. e. m., på bordet lagda motion, örn dispositionen af det stats-anslag, som varit aflidne Agronomen Steffens til 1— deladt. Frih. Raab, Adam Christian, uppläste följande: Aflidne Agronomen Steffens var, åtminstone under sednare åren af sin lefnad, sysselsatt från tidigt om våren till sent inpå hösten, och från så många orter reqvirerad, alt roan ej kunde påräkna hans ankomst förr, än året efter derom gjord anmälan. År 1835 tillbringade Steffens en del af sommaren i Calmar Län, hvarest hans stora agronomiska er - Den ii Mars f. m. 33 erfarenhet, och isynnerhet hans osvikliga omdöme i behandlingen af kärr och mossar, kom landtbruket i allmänhet, särdeles requirenterna, till omisskänligt gagn. — Också efterskrefs han, genom hushållningssällskapets försorg, ånyo år i838, för att tillbringa stöVre delen af sommaren i83g i Calmar Län; men till lika stor saknad för hans mångå vänner, som till skada för Svenska jordbruket, lingö vi i stället underrättelsen om hans tidiga bortgång. — Mossar och kärr lingö emedlertid ett eller flera års längre orubbad hvila. — Under det Steffens sålunda var städse sysselsatt, saknade ej heller agronomen Jonsson arbete. Tvertom var han redan under Steffens lifstid, nära lika eftersökt som denne, och efter Steffens bortgång hafva, om jag så får uttrycka mig, mer än 100 händer slitits om honom. Det torde således vara ådagalagdt, att en enda resande Agronom omöjligen kan hinna att betjena hela landet. Jag föranledes af denna anledning att yrka, det StatsUtsk. ville anslå medel på g:de hufvudtiteln till aflöning ej blott för en, ulan för tvänne resande Agronomer, af hvilka jag, lika med Frih. Kraemer, högligen önskar, att Jonsson, som redan är erkänd såsom utmärkt skicklig, kunde blifva den ene.
Men skulle detta, i betraktande af de betydliga inkomster han vid sitt goda pastorat i så läng tid ansågs hafva åtnjutit, i viss mån med rätta räknas såsom en ändamålet med denna motion motverkande omständighet, så tillåter jag mig till Rikets Höglofliga Ständer oförgripligen hemställa: dels huruvida denna boets bedröfliga ställning bör läggas enkeprostinnan Berlin till last, om hvilken jag med visshet vet, att hon deruti icke hade någon del; dels oin icke hennes behof är lika stort och behjertansvärdt, hurudan orsaken dertill än må vara, och dels ändtligen, om icke den bortgångne familjefadrens synnerliga förtjenster om det allmänna må anses motväga de tryckande enskilda affärsförhållandena. Måhända voro dessa till väsendtlig del en följd af just den slags verksamhet, som han höll för mest gagnande, och åt hvilken han offrade både tid och krafter. Derigenom kom han att mera egna sig åt det allmänna, än att se sina enskilda ekonomiska angelägenheter tillgodo. Den som vet, huru stora kostnader Prosten Berlin derjemte nedlade på förbättrandet af sin prestgård, kanske i hopp att .det skulle komma hans efterlefvande en gång tillgodo, och huru oegennyttigt han uppoffrade sig för sina vänner, finner lätt en förklaringsgrund till de derangerade affärerna. Kastar man nu ett täckelse öfver dessa, så framstår Prosten Berlin för minnets spegel i sin egenskap af umgängesvän och offentlig person såsom en man, som förtjenar ett vedermäle af aktning och erkänsla. Ehuru Prosten Berlin var hvad man kallar ett godt hufvud, en skarp tänkare och en lärd man, isynnerhet i de exakta vetenskaperna, och hade vid sin promotion innehaft hedersrum, utgaf han likväl, mig veterligen, aldrig något lärdt arbete: hans håg låg icke deråt; i hela hans väsende lag ett alltför rörligt element, för att kunna fängslas vid skrifbordet. Hans meriter voro för det mesta riksdagsmeriter, insamlade, om jag icke misstager mig, vid åtta riksdagar å rad, af hvilka den sistförflutna blef hans sista.
Vidare behöfva vi biträde vid införandet af en näringsfrihet, som, då den lemnar fullt skydd åt egna näringar, likväl uppmuntrar handeln och icke framkallar brotten; ett system, som icke längre fåfängt söker förbjuda medborgare en ärlig åtkomst af främmande länders produeter, dem tidsandan och välmågan påkalla och dem den enskilda vinningslystnaden ändock alltid vet att anskaffa. Vidare behöfva vi biträde vid förminskandet af skatterne, såvidt Rikets försvarsverk och den yttre sjelfständighet, som för den inre är en conditio sine qva non, det tillåta. Åtminstone behöfva vi biträde vid skatternas jernxiare fördelning, vid lindrandet af det förtryck, som hvilar öfver jordbruket genom tillfälliga skatter, sedan längre tider och genom orättvis häfd qvarstående såsom permanenta. Dessa punkter, mine Herrar! tror jag innefatta Nationens angelägnaste behof och hade, enligt min tanka, bort, visserligen i kortare och lämpligare uttryck, finnas intagna i de tal, som i dag, å R. o. Ad:s vägnar, skola till McdStånden hållas. Vi kunna här, med bibehållande af aktning för hvarandra och med hofsamhet och lugn i uttryck, vara af olika öfvertygelse om medlen alt ernå det goda; men, mine Herrar! jag är öfvertygad, att de punkter, jag här uppräknat, hos hvar oell en af Eder utgöra ömma föremål för våra Riksdagsmanna-bemödanden. Dessa punkters omnämnande skulle således icke vara ett uttryck af något visst parti eller partisinne, hvarifrån jag ber Gud bevara vår Representation, utan ämnen, för hvilka vi alla nitälska, lemnande åt de kommande öfverläggningarne att afgöra medlen. Mången har kanske trott, att inom R. o. Ad. finnes en viss motvilja för en representationsförändring eller förbättring.
Men vill man i stället för ”privilegier” sätta ”octrojer,” som jag tror vara mera lämpligt, så instämmer jag alldeles med Hr von Hohenhausen, och då kommer det att lyda: ”varda vid deras undfångna octrojer under den återstående liden orubbade bi beli A line.” Hr Ribbing: Min mening är icke så egentligen att afgöra huruvida det af Hr Rosenblad föreslagna tillägget må vara nödigt eller icke. Jag lemnar delta helt och hållet å sido. Men jag har begärt ordet, för att förbehålla mig rättighet att få i denna lag föreslå en § till, sorn är alldeles nödvändig, och att den måtte få komma in före det tillagg lir Rosenblad begärt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då så väl de förenade Utsk:n, som de ledamöter af R. o. Ad., sorn yttrat sig, ansett ett tillägg i afseende på förhållandet med redan betintliga eller octrojerade enskilda banker böra äga runi, så torde det kunna tagas för afgjordt, alt detta skall blifva R. o. Ad:s beslut; men den punkt, hvarom meningurne äro del ide, vore huruvida stadgandet derom borde utgöra ett tillägg i sjelfva lagen för enskilda banker eller borde genom särskild kungörelse utfärdas. Hr Rosenblad hade ansett det böra blifva ett tillägg i lagen, och Frih. Cederström, att det borde blifva föremål för särskild kungörelse. Ulskm hade föreslagit båda alternativen utan alt bestämma hvilket de ar,sago riktigast. Då Hr Rosenblad först framställt sitt förslag. ville Ib' Landtm, äfven först derå göra propus., hvarvid likväl nu först endast förekornme att pröfva forum) för 638 D e n 24 Februari e. m. stadgandeis utfärdande, hvarefter sedan lomme att pröfvas ordalagen af detsamma; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåg det stadgande, som beslutas uti den nu förevar. frågan, böra intagas såsom ett tillagg i lagen för enskilda banker. Ropades ja och nej.
Vår bekde på Gottland skall sammanträda distriktsvis med ombud valda af församlingarne vid sockenstämmor och af presterskapel genom konsistor ii försorg, samt upprätta förslag till den terlial-tionde, så väl hvarje församling i det hela, jemförelsevis lill andra församlingar på Gottland, som ock hvarje hemman, i mån af dess godhet och afkastning, anses billigen kunna till presterskapet utgöra; varande det församlingarne medgifvet, att inom sig föreslå en annan fördelning emellan hemmanen, af det tionde-belopp, som hela församlingen ansetts böra utgöra; samt 3:o Alt förenämnde, af församlingarne och presterskapet valde ombud, likaledes med Vår bekde till ordför., skola upprätta förslag till en billig uppskattning af alla på Gottland befintliga kyrkoherdeoch kapellans-boställen, samt af den behållna inkomst, som deraf kan påräknas; och äger Vår bekde, att med berättelse om verkställigheten af de honom sålunda anbefallda åtgärder, äfvensom med tind. utlåt, deröfver, till Oss, så skyndsamt sig göra låter, inkomma. Sedan samtlige ofvannämnde förberedande åtgärder blifvit fullgjorde, vilje Vi ånyo taga detta ärende i öfvervägande, och efter tillförlitligt utredda förhållanden, fatta Vårt nåd. beslut. Hvilket allt Vi Eder till kännedom och und. efterrättelse uti hvad på Eder åtgärd ankommer, härigenom meddele; befallande etc. Stockholms Slott den 27 Mars 1843. CARL JOHAN. C. J. Heurlin." För den händelse Ståndet skulle vilja aflåta någon skrifvelse i ämnet lill K. M., är det nödvändigt, alt vid densammas affattande, lägga K. M.s ofvannämnde bref lill grund. Det går nemi. icke an, att, såsom Utsk. föreslagit, uti skrifvelsen låta inflyta, ”att K. M. täckes besluta de ytterligare föreskrifter och ålgärder, som kunna anses lämpliga”, enär K. M. redan fattat beslut om de åtgärder, som K. M. funnit lämpliga. Skrifvelsen skulle således på sin höjd endast kunna innefatta en R. St:s önskan, att K. M. ville låta bringa delta mål till ett snart slut.