Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* * Nemligen som styresman för Mindre teatern.lika väl som &amp; t de vanligaste af alla de affekter, h vilka uppröra ett menniskohj erta, som kommo honom att adla äfven de mest maskinslagna melodramer till verkliga konstverk, och som i det goda dramat stälde skaldens innersta tanke i den klaraste dager. Om N. V. Almlöf: Her än tjugo är derefter säg jag honom spela denna roll * mot Emilie Högqvist; han var d&amp; lika ungdomlig, lika bländande i sin-upp-penbarelse som den svage, vankelmodige, smidige, älskvCrde och trolöse hofmannen, stäld som han är mellan tvenne drottningar, älskad af dem b&amp;da och bedragande båda, begagnande * sig af alla medel, till och med af lågheten, för att bibehålla den mest flygtiga af all gunst, hofgunsten, och slutligen sjunkande tillsammans med krossadt högmod och blödande hjerta, när han hör bilan falla ned på den lättsinniga och olyckliga Marias bländhvita hals, — och jag tror att i utförandet af just denna roU stod Nils Vilhelm Almlöf på höjden af sin konst som tragisk skådespelare, och i den glömmes han icke så lätt af dem som haft den lyckan att se honom utföra den. De få minuter som Leicester der, ett rof för förtviflan och samvetsqval, tillbringar i det rum som den dödsdömda drottningen nyss lemnat och utanför hvilket hennes hufvud faller, hans strid mellan kärlek och fåfänga, mellan maktbegär och medlidande, hans for sent fattade beslut att våga allt för att rädda den q vinna han älskar, — allt detta framställdes af den då i sin fulla styrka stående skådespelaren på ett utmärkt sätt, och den som endast sett honom lägga i dagen den lugna värdigheten eller den stilla resignationen hos de åldringar som sedan kommo på hans lott att framställa, har svårt att tänka sig den passion, den lössläppta lidelse, som i detta ögonblick präglade hans spel. Om Emilie Högqvist:
Ständer framställa den underd. anhållan, det E. K. M. täcktes, i sammanhang med granskningen af Allmänna Lagen eller sedan densamma blifvit af Lag-Committéen full-i ändad, i Nåder förordna om uppgörande af förslag till en förbättrad Kyrko-Lag samt till en derefter lämpad Rättegångs-ordning vid DomCapitlen, på det ej mindre desse förslag jemte de till Civiloch Criminal-Lagarne, än äfven frågorne, huruvida all Domsrätt bör Consistorierjte fråntagas, och om vissa ärenden, såsom blott ada Underdåniga Skrifvelsefl 75a administrativa böra St Biskopens enskilda afgörande öfverlemnas, ml uti ett sammanhang komma under Riksens Ständers pröfning. Beträffande åter tiden för Gudstjenstens ut öfning, så hafva Riksens Ständer velat i under-; dånighet hemställa, att E. K. M. täcktes, i anseende, dels till de emellan Stadsoch Landsförsamlingarne förefallande duplicationer, dels ock fill olika local-förhållanden inom Randsförsamlingarne, i Nåder tillåta, att, utan hinder af hvad Kyrko-Lagen och särskilda Författningar i detta ämne föreskrifva, Församlingarne må ega med deras Kyrkoherdar öfverenskomma om den tid för Gudstjenstens början, som för hvarje ort kan finnas mest lämplig; hvarvid likväl torde böra iagttagas, att sådane öfverenskommeker icke förr, än de af vederbörande Consistorier blif-' vit pröfvade och fastställda, må till efterrättelse gälla; äfvensom att, i händelse stridigheter inom1 Församlingarne uti dylika frågor sig yppa, de^ samina då till Consistoriernes afgörande skola öf* verlein nas. * Riksens Ständer framhärda etc. Bihang till Rilt-St, Prol. Jp)de Sami. igip 4.8 754 Undenliiniga Skrifveler N:o 361.
Prot. i3.pto Sami. 1 Afd, lo66 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N-o 4*0. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Juni i84i« Preste-Ståndet den l5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af KongL Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående den tillökade ordinarie båctsmans-roteringen inom en del Län. (Statssamt Alim. JBesv.- och Ekon.- Utsk. Uti. N:ris 161 och 205.) S. A. K. Då E. K. M., under den 17 October sistlidne år, uppå föredragning af Chefen för Dess Landtförsvars-Departement, i Nåder beslutat att tili Rikets Ständer öfverlemna de ifrån Länen inkomne längder öfver den tillökade soldat-roteringen, för så vidt dessa längder hunnit granskas och gillas, har E. Iv. M., i sammanhang dermed, och under åberopande af den i detta afseende derom till Rikets Ständer allåtna Nådiga Skrifvelse, under ofvannämnde dag, behagat till Rikets Ständers fastställelse, för deras del, i Nåder öfverlemna de ifrån Stockholms, Gottlands, Södermanlands, Upsala, Östergöthlands och Elfsborgs Län inkomna båtsmans-roterings-verk, hvilka, efter undergången granskning, E. K. M., för Dess del, gillat; och har E. K. M. äfven, i afseende å vacanee-afgiftens fortfarande utgående för den jord, som blifvit till ny ordinarie båtsmans-roterieg indeld, m. m. behagat till Rikets Ständer göra enahanda framställning, som i fråga om den nya soldat-roteringen. Vid öfvervägande af hvad sålunda af E. K. M. blifvit
Det visade sig nemligen, om man jemförde landets ställning före och efter 1855, då tull på alla jordbruksalster borttogs, att under de nio förutgängna åren hela spanmålsexporten öfverskjutit importen med 346 procent, medan under de nio efterföljande åren, eller frihandelsperioden, exporten öfverskjutit importen med blott 242 procent, samt att hvete och råg, som under förra perioden, då de egde skydd af tull, exporterades i betydlig mängd, under den sednare perioden importerats; och det utgjorde en karakteristik på vår industri under de sednare åren, att vi exporterat hvete och råg, för att importera hveteoch rågmjöl, — exporterat korn och hafre, för att i betydliga qvantiteter importera ull och Iadugårdsprodukter, samt i allmänhet exporterat råvaror och infört fabrikater, och hvarigenom vi ådragit oss en finansbalans, som i medeltal uppgått till mellan 3 och 4 millioner på året, hvilket också haft till följd, att Riksbankens metalliska kassa, som år 1855 var 52 millioner R:clr, hade, oaktadt alla indragna utländska lån, nedsjunkit vid 1863 års slut till 18 millioner R:dr, under det att våra skogar blifvit på ett oroväckande sätt afverkade, torf-fetman utsugen, jorden belastad med flera hundra millioner intecknad skuld och den arbetande klassen beredd att utvandra till en annan verldsdel.
Men om väktaren såge svärdet komma, och han icke blåste i trummeten, och icke förvarade sitt folk, och svärdet komme och toge några bort, de samme vordo väl för sina synders skull borttagne; men deras blod skall jag kräfva utu väktarens hand. Och nu du menniskobarn, jag hafver satt dig till en väktare öfver Israels hus; när du hörer något utaf minom mun, att du dem på mina vägnar förvara skall. När jag nu säger till den ogudaktiga: Du ogudaktige måste döden dö; och du säger honom det icke, att den ogudaktige må taga sig till vara for sitt väsende; så skall väl den ogudaktige dö för sitt ogudaktiga väsendes skull, men hans blod vill jag kräfva utu dine hand. Men förvarar du den ogudaktiga för hans väsende, att han må vända sig derifrå, och han icke vill vända sig ifrå sitt väsende; så skall han för sina synders skull dö, och du hafver frälst dina själ. Derföre, du menniskobarn, säg Israels huse: Så hafven I sagt: Vår ondska och våra synder ligga på oss, att vi derunder förgås; huru kunne vi då lefva? Så säg nu till dem: Så sant som jag lefver, säger Herren Herren, jag hafver ingen lust till dens ogudaktigas död, utan att den ogudaktige omvänder sig ifrå sitt väsende och lefver; så omvänder eder dock nu ifrån edart onda väsende; hvi viljen I dö, I af Israels hus? Och du menniskobarn, säg till ditt folk: När en rättfärdig gör något ondt, så skall det intet hjelpa honom, att han from varit hafver; och när en ogudaktig from varder, så skall det intet skada honom, att han ogudaktig varit hafver; så kan ock den rättfärdige icke lefva, om han syndar. Ty då jag säger till den rättfärdiga, han skall lefva, och han förlåter sig på sina rättfärdighet, och gör något ondt, så skall all hans fromhet intet ansedd varda, utan han skall dö i sine ondsko, den han gör.
Cronhjelm anfört derför, att dagsverkena vid kronohemmans och kimnonybyggens afskiljande från samfälligheter uti ifrågavar. län borde af Kronan bekostas, enär fördelen af dessa afvittringar tillskyndas icke egentligen Kronan, utan åboerna å berörde kronohemman och nybyggen, alldenstund desamma när som helst kunna till skatte inlösas af åboerna, hvilka derigenom erhålla full äganderätt öfver desamma, och 0111 således Kronan eller Den 5 Juni e. ra. staten skulle bekosta alla de dagsverken, som utgå till afvittringarna, vore det ett sätt att åstadkomma ganska betydliga kostnader endast till de personers fördel, hvilka innehafva dylika hemman; och jag kan derföre så mycket mindre instämma med Gr. Cronhjelm, som jag anser olägenheten af dagsverksskyldigheten vara fullkomligen uppvägd af fördelen, som afvittringarna medföra för oftanämnda hemman och nybyggen, och ett så inskränkt antal dagsverken, som härvid ifrågakommer, icke kan vara lill den grad känbart för ett hemman, hvartill full äganderätt för en såringa afgift som skatteskillingen kan erhållas, att den öfverklagade fattigdomen skulle i någon mån kunna tillskrifvas dagsverksskyldigheten , helst ifrågavar. hemman framför andra hafva den fördelen, att Kronan bekostar afmätningen, som medtager den största utgiften, deruti jag visserligen icke linner oskäl, emedan hela saken i annat fall blefve ogjord; men alt gå längre anser jag icke lämpligt, ehuru invänarne i orten finna sin fördel att på Rikets öfriga invånares bekostnad söka utvidga de förmåner, som redan blifvit dem förunnade. På dessa skäl nödgas jag tillstyrka bifall till StatsUtskrs utlåtande. Hr Rosenblad, Bernh.: I principen erkänner jag, att motionären har orätt och StatsUtsk. rätt; ty den äganderätt, som Kronan har till dessa hemman och nybyggen , är icke af beskaffenhet, att Kronan tillkommer fördelen af afvittringarna, enär innehafvaren när som helst kan förvärfva sig full äganderätt till lägenheten. Den grundsats, StatsUtsk. i detta afseende uttalat, är således riktig.
5: o Till vidsträcktare företag, som avtappning av betydliga sjöar, kärr och mossar gäller särskilda regler. 6: o I händelse att låntagaren inte kvitterar ut lånet, skall befallningshavaren, som skall ha underrättelse om varje lån, tillställa låntagaren pengarna och till banken insända kvitto. Varje år skall banken ha underrättelse om odlingens framskridande. 7: o Skulle det befinnas, att ett till odling utlånat kapital inte blir till dess bestämda ändamål använt skall befallningshavanden upplysa bankens kommissarier. Vederbörande hushållningssällskap eller där sådant inte finns, synemän skall utröna varför sådan uraktlåtenhet föreligger. Finns rimliga skäl skall en ny lämplig tid för det försummade arbetet föreläggas. Visar det sig att lånet används till helt andra saker, skall 12 % ränta uttas från första lånedagen genast i laga ordning utsökas. 6 % av räntan tillfaller de fattiga i socknen. Låntagaren får inte låna mer i banken. Haga slott den 27 september 1815. CARL Kungörelse angående grunderna och villkoren vid bancolåns beviljande å lantoch stadsegendomar. Haga den 27 september 1815. Vår kungörelse från 1814 kommer att bestå, med tillägg av att även trähus och byggnader i städerna utom i Stockholm får antas till belåning. 1: o På lantegendomar och i städerna utom Stockholm, får 1 / 3 av jordens taxeringsvärde ligga som grund för lån. Borgen för bankens fastighetslån kommer att upphöra. 2: o Lån till enskild person eller bolag får inte överstiga 6.000 riksdaler. 3: o Olika procenttal för ränta på äldre och yngre lån. 4: o Den låntagare som inte betalt sitt lån ett år och inte inom 3 månader efter anmaning gjort rätt för sig, drabbas av exekutiv utmätning av sin lösa egendom. 5: o Transporträttighet till annan låntagare behålls. 6: o Gagnefts socken i Dalarna erhåller 15.000 riksdaler i lån, mot inteckning av ograverade hemmansdelar. 7: o Försäljning av bankens panter får verkställas utan avseende på egendomens värde, dock förmånligt för banken. Haga slott den 27 september 1815. CARL
När Konungen eller Stats-Rådet kalla Rikets Ständer till Urtima Riksdag, skola, utan vidare erinran ån sjelfva kallelsen, vederbörande Corporal'loner eller Embetsman skyndsamt och i öfrigt pä l6 Constitutions ZJtsk. Betänk. N:o g. sätt, genom i och 2 morn. har ofvan stadgas, draga försorg om valens behöriga verkställighet. När åter, enligt RegeringsFormens g5 §, de deri nämnde Embelsmyndigheter meddela offentliga under rättelser om Rikets Ständers inträffande Sammanträde, tillhöre det dessa myndigheter, Utom Riddarhus-Direqtionen, att sjelfva cm valen i förrberörda ordning foga anstalt. Angående tiden för Riksdagen lärer Konungen, då Han dertill kallar, Hof-Rätterna förständiga. Utfärdas kallelsen af Stats-Rådet eller af vederbörande Embelsjnyndigheter, skola, i förra fallet, StatsRådet, oell i det senare, Landshöfding arne ofördröjligen härom Hot-Rätterna, idet ändamål 2 morn. antyder, underrätta. 4:o. yjnkommer kallelse till Urtima Riksdag, sedan val till Lagtima Riksdag får sig gatt, vare sädana val för Urtima Riksdagen gällande, utan att ny fullmagt för den valde må erfordras,* bör andes likväl om tiden för Urtima Riksdagens början de valde behörigen underrättas, genom de Corporationers eller Embetsmäris försorg, som föranstaltat om valen• Stockholm den 10 Mars 182g. STOCKHOLM, C. M. Carlsqk. 1823. ConstiUitions~UtshoUcts Memorial N:o rö. t N:o io. Memoria), angående verkställd granskning af Justitice-Ombudsmannens Diarier och Registratur.
Lane-Bankens rörelse, enligt denna plan, söm icke lubbar det nu bestående, på annat satt, an att fastighetslånen utsträckas till halfva värdet, begynner den 1 Januarii 99® Den 23 Februarii. 1824- VexelBankens function börjar den i Januarii 1825. 9:0. LäneBankens inkomst i vexelBancosedlar användas tili: a) betalning af uppsagde obligationer. Anmärkning. Detta lär sällan inträffa, e-: medan de blifva alltid beqvämare och säkrare för de enskildte, än enskilta inteckningar och räntan fastän lägre, vida bestämdare att påräkna. b) vanlig bevillnings procent af Statsverket. c) BancoVerkets aflöningsstat. ä) t00 R:drs lön åt Embetsman vid hvarje Sparbank i Rikets större städer samt 50 i de mindre. e) Insättning af öfverskotten, i vexelBanken intill dess metallfondens värde derstädes är till utsläppande vexel-sedelmassan som 2 till 3, 10:0. Riksgäldssedlarne inlösas af vexelBanken så snart dess sedelmassa förhåller sig till reela fondens värde som 4 till 3. Intill dess gå de i kronans uppbörd enligt nu vatande förhållande till vexelBancosedeln. Deri 28 Februarii. 997 u:o. BancoDisconten fortfar på det sätt, 9tt dess förvaltning tillhör låneBanken, men den behåller en egen cassa, hvarmed ny utlåning underhålles intill nästa Riksdag. Skulle fastighets obligationerne visa sig vara begärlige samt svarande till ändamålet: räntans nedsättande och allmän säkerhet, förenad med allmän lånelättnad: då må BancoDi sconten utsträcka sin rörelse med ända till 6 millioner Discontobligationer på 1,000 R:dr hvardera, som löpa med 4 procents ränta och i års uppsägning, samt erhållas emot 5 procents ränta, på 9 månader emot vanlig säkerhet samt skyldighet att för 3 månader betala tre procents straffränta, ifall ej omsättning sker. Omsättning borde tillåtas för dessa lån. med 33! å 50 procent.
N:o 189. berörda samlingar för närvarande finnas inrymde, äro dels afsedda för andra ändamål, dels påräknade att i någon mån afhjelpa behofven af ökadt utrymme för Kongl. Bibiiothekets lörråder, och frågan vore således endast om andra våningens inredning kan eller bör uppskjutas. Äfven om man icke vill lägga uteslutande vigt dervid, att eli sam tidigt ordnande af alla dessa samlingar, hvilka i viss mening med hvarandra onekligen ega en nära gemenskap, måste i flera hänseenden medföra fördelar, eller anse att framställningen om denna lokals försättande i det skick,Komiterade hemställt, ensamt af sådan anledning bör af Rikets Ständer bifallas, synes man icke kunna lemna ulan uppmärksamhet att förslaget om denna vånings iordningsställande samtidigt med den öfriga delen af byggnaden är, ur ekonomisk synpunkt belraktadt, fördelaktigt och således förtjent af understöd. Till denna våning skulle nemligen, enligt åberopade förslaget, bland annat, förläggas Lifrustkammarens samlingar och det hyresbelopp, som årligen utgår för den lokal, hvilken för närvarande tjenar till förvaringsrum för de till denna samling hörande effekter, lärer icke vara obetydligt. Genom Musievåningens inredning och ifrågavarande samlingars difflyltning blefve denna utgift, hvilken nära nog torde motsvara räntan å del belopp, som för andra våningens ordnande ansetts utgå, Statsverket besparad, en omständighet icke utan all betydelse, när frågan gäller iakttagande af sparsamhet och hushållning med Statens medel. Rikets Ständer anse dessutom mindre lämpligt att, sedan Musei-byggnadens öfriga våningar blifvit fullständigt inredda samt dithörande samlingar derstädes uppställda och ordnade, en mängd personer, svsselsalle med det arbete ’2:dra våningens inredning klöfver, dagligen skulle ega tillträde till byggnaden, enär, oberäknadi flera andra olägenheter, det lätt skulle kunna inträffa, alt, vid transport af de för dylikt arbete erforderliga effekter, genom ovarsamhet eller på annat satt skada tillfogades icke blott de dyrbara marmortrapporna med deras beläggning, utan ock veslibulerna och de pjeser af mer eller mindre ömtålig beskaffenhet, sorn der finnas förvarade.
Men jag anser ingen framställning i detta ämne böra göras. Förslaget, äfven så mo tiveradt som Gr. Hamilton önskar, är af den beskaffenhet, alt det, såsom en annan talare under denna riksdag yttrat, hörer till Drottning Disas framställningssätt. Man söker sitt mål, utan att vara hvarken åkande, gående eller ridande. Af förslaget kan blifva allt eller intet, allt efter som det begagnas. Det är just derföre, som det i min tanka är olämpligt. Gr. Hamilton har föreslagit, att man skulle begära stati stiska uppgifter, emedan ett nytt representationsförslag borde vara grundadt på verkliga förhållanden. Att det hör hvila på sådan grund är ofelbart rätt; men om man begär statistiska uppgifter, så uppstår naturligtvis frågan för hvilket ändamål de skulle begagnas? Vill man uppgöra ett förslag, grundadt på allmänna val, så behöfver man äfven statistiska uppgifter; ty om man än lager saken så lätt, att alla myndiga personer äga rösträtt, så behöfver man, för att kunna indela dem i valkretsar, åtminstone veta, huru många dessa personer äro och hvar de finnas. På samma sätt förhåller det sig om man utgår ifrån slåudsval, eller från intetdera, eller begge, eller 638 Ben 22 Maj. livad raan kallar den rätta medelvägen. Ett sådant förslag hafva vi sett under denna riksdag och deruti ingingo flere statistiska beräkningar än i något annat förslag. [Ir Grefven har trott, att om något visst embetsverk ej funnes, sora det ålåge, att i denna fråga uppgöra förslag, så skulle dock K. Kammarrätten blifva väsendtligen anlitad. Det tror jag ock, ty under innevarande riksdag hafva, så vidt jag vet, de flesta representalionsmolionärer, i mer eller mindre män tillita t delta verk. Men det förhåller sig med dervarande statistiska upplysningar alldeles så som med paragrapherna i lagboken. En hvar af parterne bläddrar och grafver i dem, men begagnar dem uti alldeles motsatta riktningar. Så är del ock med dessa uppgifter. Aro ej på förhand de frågor bestämda, som skola besvaras, — och det kunna de ej vara, utan att man utgår från någon viss grund, — så blir det svårligen af uppgifterne någon ledning att hemta.
Denna propos. besvarades med starka Ja, blandade med många Nej, och då, efter det uppå sedermera framstäld prop. å remiss till Riddarh.Utsk., svaret utfallit med starka Nej, blandade med Ja, Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemstälde om R. o. Ad. bifölle att motionen lades till handlingarne, ropades åter starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han härvid funnit Ja öfvervägande. Hr Björnstjerna begärde votering, hvarefter till justering uplästes och R. o. Ad. godkände följande voter:s-propos.: Den, som bifaller att den af Ilr Björnstjerna väckta motion, med förslag till tillägg uti 11, 30 och 37 §§ Riddarh.Ordn. lägges till handlingarne, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, varder berörde motion remitterad till Riddarh.Utsk. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 122. Nej — 38. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit ulfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Eftersom tiden tyckes medgifva det, så torde nu tillåtas mig få göra de anmärkmr mot Calmar läns delning, hvilka jag i ett föreg:de plenum förbehållit mig att få inför R. o. Ad. framställa. Då en ledamot af detta Stånd och godsegare inom norra delen af nämnde län här ifrat för länets delning, så torde mången undra, hvarföre jag, som icke har med länet att skaffa, sätter mig deremot. Jag gör det icke blott af öfvertygelse om delningens origtighet, utan äfven af den tillgifvenhet som jag hyser för detta läns innebyggare till tacksamhet för det förtroende de visat mig. Om jag skulle vara serskildt fästad vid någon del af länet, så är det icke vid den södra utan den norra. Jag har der till någon del blifvit upfostrad, har derifrån många glada barndomsminnen; jag har der haft och eger ännu kära anhöriga.
Skulle likväl Ridderskapetoch Adeln finna, att Bevillningen med ifrågavarande summa skall nedsättas, så bör till Beyillnings-Utskottet öfyerlemnas att utreda verkan deraf, helst fråga icke är allenast om de 250,000 Riksdaler, hvarmed Bevillningssumman nu blifvit ökad, utan äfven pm ersätt 408 D$n 8 J-unii e. >n. ning för dan brist, som uti förra Bevillnlngen ypp»1- Grefve von Platen, Balzar Bogislaus: I likhet med hvad flere värda Ledamöter yttrat, kan j«g ej finna att den en gång legde grund för Bankens realisation eu skulle kunna rubbas utan de svåraste, följder , och endast för den ögonblickliga vinsten att få en liten minskning uti Bevillningen, sorn på andra aidan, man får dyrt betala, utan tror jag det en gång antagaia böra bibehållas. Om man efter den grund, att det sorn är nyttigt för enskilta, äfven är nyttigt för det allmänna, ville här bevisa, så ar det vist nyttigt för den enskilte att slippa betala något, men likväl skulle deraf uppstå en ledsam följd för Staten och det Allmänna, Herr Cederfchjold: Sedan jag icke alle Hast vid denna, utan äfven vid förra Riksdagen vackt fråga om realisation, vore det visserligen högst otillbörligt af mig att yrka något, 6om kunde minska Bankens förmåga att realisera. Men sådana följder kan jag ej föreställa mig, att det förslag jig uppgifvit till undvikande af Bevillningens höjande möjelige» skulle kunna hafva. För Bankens realisationsförmåga anser j.ig sjelfva utlåningen på fastigheter med 2 procent# årlig afbetalning på ursprungliga Capitalet, vida menligare än den föreslagna minskningen i den årligt afbelalningen på Statens skuld till Banken. I förra fallet fordras en tid af 28 år innan Banken erhåller full inbetalning; i det sednare deremot Dtn f Juni i c, m. aker det inom ungefär hälften så lång tid. Om Banken emedlertid har att fordra af Stateneller af enskilta, är, i afseende pä en realisation, likgiltigt.