Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Posse önskade, att inbjudning måtte ske i afseende på sportlerna i K. M:s Cancelli. Jag qvarstår ännu vid denna mening, emedan jag anser detta vara en stor och vigtig principfråga; men då jag i detta fall tillstyrker en inbjudning, anser jag inbjudning i afseende på de andra af Frih. Boye omnämnda punkter vara orättvis och olämplig; jag säger orättvis derföre, att några corpsen, som måhända med äfvenså mycket skäl bort erhålla löneförhöjning, som de eorpser, dem en sådan förmån genom R. o. Ad:s beslut blifvit tillagd, icke fått erfara samma gynnsamma resultat inom detta hus. När detta icke skett, hvilket rättvisan i min tanke hade fordrat, enär de alla lika omfattas i K. M:s propos., ser jag intet skäl för en inbjudning till Medstånden i fråga om nya löneanslag; hvarföre jag afstyrker den föreslagna inbjudningen, så vidt den icke afser sportlerna i K. M:s Cancelli. ii H. 44 346 Dcu 13 Augusti f. m. Hr Dalman: Jag är till större delen förekommen af Frih. Ehrenborgh, Jag var icke närvar, i sista plenum, och visste derföre icke, att en fråga om Medståndens inbjudande att förena sig i R. o. Ad:s beslut om lönereglering för K. M:s Cancelli då blef lagd på bordet. I följd deraf inskränker jag min anhållan dertill, att Frill. Boyes förevar, motion, så vidt den ej rörer den fråga, som i förra plenum väcktes, måtte få hvila på bordet. För öfrigt afstyrker jag inbjudningen i allo, utom i afseende på den principfråga , Frih. Ehrenborgh ansett påkalla en inbjudning.
Man skall klappa händer tillhopa öfver honom, och hvissla öfver honom, der han varit hafver. Silfret hafver sin gång, och guldet sitt rum, der det verkas. Jern tager man utaf jordene, och utaf stenar smälter man koppar. På mörkret varder ju en tid ände, och finner ju någor på sistone det fördolda. Det springer ut en sådana bäck, att de, som bo deromkring, icke kunna gå deröfver till fots; han varder menniskomen allt för djup, och flyter sin kos. Man får ock eld nedan utu jordene; der dock ofvantill bröd växer. Man finner saphir på somlig rum, och jordklimpar, der guld är uti. Den stigen hafver ingen fogel kunnat, och intet gamsöga sett; De stolta barn hafva icke trampat honom, och intet lejon gångit deruppå. Bär man också handena på stenen, och grafver bergen omkull. Man grafver bäcker utu hällebergen, och allt det kosteligit är, ser ögat. Man förtager strömmom vattnet, och hafver fram i ljuset det derutinnan fördoldt är. Huru vill man nu vishet finna, och hvar är rummet till förståndighet? Ingen vet hvar hon ligger; och varder icke funnen i de lefvandes lande. Afgrundet säger: Hon är icke i mig; och hafvet säger: När mig är hon icke. Man kan icke gifva der penningar före, ej heller silfver uppväga, till att betala henne med. Hon räknas icke vid Ophiriskt guld, eller vid kostelig onich och saphir; Guld och diamant kan icke liknas dervid, ej heller kan hon tillbytas för gyldene klenodier. Ramoth och Gabis aktar man intet; hon är högre aktad än perlor. Topats af Ethiopien varder icke lika skattad emot henne, och det renaste guld gäller icke deremot. Hvadan kommer då visheten? Och hvar är rummet till förståndigheten? Hon är fördold för allas lefvandes ögon, och öfverskyld för foglarna under himmelen. Fördömelsen och döden säga: Vi hafve med vår öron hört hennes rykte. Gud vet vägen dertill, och känner hennes rum. Förty han ser jordenes ända, och skådar allt det under himmelen är;
Med afslag af hvad Utskotten föreslagit, beslöt Ståndet, att ifrågavarande beskattning borde äfven hädanefter utgöras efter nu gällande grunder. N;o 187, i anledning af väckte motioner om förändiing i sältet för hemmans förmedling. Bifölls. Den i5 April 184 * * Från II ö g 1 o f 1. Ridderskapet och Adeln. S. D. Återremitterades Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 17 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, N:o i58, i anledning af väckt motion om behofvet af föi ändringar uti Kongl. Maj:ls Nådiga Instruction för Beklädnads-Direclioneina vid indeldla Infantei i-Regementena m. m. S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln Statssamt Allmänna Basvärsoch Ekonomi-Utskottens den 17 sistlidne St. Inbjudningarna i 5 och 27 punkterna blefvo icke antagna, lirén de i samma punkter föreslagna volerings-propo6itioner godkändes; 3;o 20 punkten återremitterades; 4:o Utskottets yttrande i 29 punkten godkändes; 5:o Inbjudningen i 3i punkten antogs, i följd hvaraf den i samma punkt föreslagna voterings-proposition ansågs komma att förfalla. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den iy sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Utlåtanden; N:o 160, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådigä Skrifvelse till Rikets Ständer, angående den nya ordinarie soldat-roteringen i Riket och dels en i ämnet väckt motion; N:o i6r, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse, angående den tillökade ordinarie båtsmans-roteringen inom en del Län. Fr ån II ö g v. Preste-Ståndet.
Herr Wedberg: ”Emot Utskottets beslut, att silfver-utvexlingen skulle börja den 1 instundande Julii, reserverar jag mig på följande skäl: Kongl. Maj:t har, vid sanctionen af Mynlbestämnings-lagen och uti Dess Nådiga skrifvelse till Banco-Fullmägtige den 3o Julii i83r, utgått från den grundsatts, att, när verkställigheten af denna lags 2 § om utvexlingen blefve i fråga, det borde afses hvad tid och omständigheter då kräfde, samt huruvida utvexlingen kunde utan olägenhet för sig gå, äfven som att det vore af yttersta vigt, det lämpligheten af den tidpunkt, vid hvilken beslutet om Bankens återöppnande till utvexling af silfver skulle bringas till fullbordan, bestämdes efter ett noggrannt skärskådande af Rikets inre och yttre ställning samt af medlen att betrygga utvexlingens varaktighet. Denna Konungens höga åsigt, som helt och hållet instämmer med alla de medborgare-classers behof, hvilka uti Rikets landsorter äro verksamma och idoge för productionens orubbade fortgång och tillväxt, denna Konungens höga åsigtj säger jag, utgör på en gång ett rättesnöre för mig uti närvarande fall och är tillika fullkomligt enlig med min enskilda öfvertygelse. Om än, vid början af nu pågående Riksdagen, önskan hos en och annian möjligen uppstått, att, i anseende till en då mera uppjagad högre vexell Banco-Utskottets Betänkande N.o 8, 39 curs, myntbestämningen till 128 sk. per Riksdaler silfver borde undergå någon förändring, har likväl, vid betraktandet härvid, att Lageu var af Konung och Ständer gemensamt redan an tagen och sanctionerad, ideer af denna art numera allmänt upphört. Hvar och en är betryggad, hvad jag alltid antagit, att rubbning af hvad härom blifvit beslutadt, icke kommer i fråga. Men då Mynt-bestämningslagen anses helig i ett, bör den lika heligt uppf yl las i andra afseenden, i synnerhet när dessa innebära beslutade garantier för att realisationen må vid och från dess början erhålla fullt förtroende.
Den hittills accumulerade vinsten erbjuder alltså ett efterlängtadt tillfälle till definitift reglerande af en så vigtig angelägenhet som den hittills med bekymmer af mången saknade, att nemligen i farans stund ega medel till Rikets försvar. Kan det nu derjemte ådagaläggas, att Banco-vinstens (jvarhållande, åtminstone till största delen, inom Banken, medgifver tillgångar til! allmänt nyttiga företag, ja, på ett ändamålsenligare sätt än hittills varit möjligt, i anseende till olämpligheten, om icke olagligheten att beskatta framtiden, så borde väl vidtagandet af en plan, som synes erbjuda så många fördelar, anses vara tillräckligen motiveradt. ^ Före utvecklingen al den plan jag vågar föreslå, tillåter jag mig likväl anställa några betragtelser i afseende på den fråga, huruvida en sådan accumulation som hittills egt rum, vidare efter regel bör fortsättas, när man anser sig redan hafva uppnått eller snart kunna uppnå den ståndpunkt för metalliska cassan, att sedelmyntets innehafvare, äfvensom Riks-Crediten äro tryggade, så långt menskligt förutseende kan gå? Utan att ingå i detaljerad bevisning med exempel från andra länder, om de på handelns jemna gäng och varuprisen, förstörande verkningarne af ett system, som befordrar periodisk uppsugning af capitaler ur rörelsen, hvarvid, utom denna kännbara olägenhet, äfven uppstår en gifven förlust, i den raon räntefoten inom industrien gifver 5 å 6 procent, men inom Banken föga mer än 4\> torde i synnerhet böra anmärkas den ändamäls-vidriga cirkel-gången, som den nuvarande anordningen, om den finge fortfara, skulle innebära, att nemligen Riksgälds-Contoiret årligen inbetalade till Banken grofva summor, samlade genom skatte-bidrag för intet annat upptänkligt ändamål, än att öka en Bancovinst, sora sedermera till Statsverket åter skulle - B anco-U t slottets Be dukande, N.o 64- 9 le efter en viss tids förlopp utgifvas.
Det andra åberopade Kongl. Brefvet den 31 Maj 1826 innehöll, bland annat, med gillande af Kongl. Bergs-kollegii tillstyrkande, ”att hvad staden Wenersborg beträffade, de vågafgifter, hvilka dittills blifvit erlagde för jern, som, utan alt derstädes vågföras, endast passerar staden förbi, må, enär ersättning derför af allmänna medel lemnades, upphöra, hvaremot en dylik ifrågaställd förändring för städerna Westerås, Köping, Arboga och Hedemora för närvarande icke kunde ega rum, enär dessa städer, sorn äro pligtige att hålla vågarne vid makt, derigenom skulle gå miste om de för deras bestånd och förkofran samt tjenslemännens aflöning oumbärliga inkomster.” (Denna Besolutiou är intagen i Svensk Författnings samling för år 1826,). Emellertid hade Kongl. Majit numera genom Nådig Resolution den 30 Mars 1855 behagat förklara: "‘att, enär, i följd af Kongl. Majits den 12 sistlidne Januari utfärdade Nådiga förordning om svenska jern-effekters stämpling, någon ovilkorlig förpligtelse till bruks-effeklers vågföring numera icke eger rum, utom i uLskeppningsort, der metallvåg finnes, för jernoch slål-eflekter, som skola sjöledes ur riket utföras, har Kongl. Majit ansett de sökande Bruks-egarnes förevarande ansöknings-skrilt icke föranleda annat Nådigt förklarande, än att skyldigheten till stadgade vågafgifters erläggande vid Köpings, Westerås, Arboga och Strömsholms vågar hädanefter är inskränkt till de fall, då dessa vågar icke deslomindre för bruks-effekters uppläggning eller uppvägning begagnas.”
Jemf. §. 211. g. »Af denna försträckning skola fyra femtedelar utgå i form af lån och återstående en femtedel såsom kreditiv.» „ §. 211. h. »Den del af försträck ningen, som meddelas i form af lån, utgitver Riks-banken i mån af reqvisition, och skall ovilkorligen inom ett år, efter det Filial-bank trädt i verksamhet, vara till hela beloppet från Riks-banken uttagen.» „ §, 211. i, oförändradt. säkerhet blifvit ställd; dock icke någon Filial-bank till högre summa än sorn motsvarar det medeltal af utelöpande sedlar, efter afdrag af behållningen i riksmynt, hvartill den Privat-banks sedelutgifning, som skall ersättas, uppgått under de tre år, hvilka förflutit näst före den tid, då sådan Privat-bank bordt göra undérdånig anhållan om förlängd oktroj; från omförmälde summa afräknadt beloppet af Filial-banks-delegarnes kontanta tillskott. c.) k försträckningens hela belopp afgifver Filial-bankens direktion en till Riks-Banken ställd förbindelse, uti hvilken, till Riks-Bankens säkerhet för samma försträckning, direktionen pantförskrifver till enahanda belopp de förbindelser med hypolhek, Filial-bankens delegare till direktionen aflemnal, samt jemväl underkastar sig alla de vilkor och förbehåll, som blifvit fästade vid rättigheten för Filial-bank alt försträckning hos Riks-Banken begagna. d.) Af försträckningen skola två tredjedelar utgå i form af lån och återstående en tredjedel såsom kreditiv. e.)
Professoren vid Veterinär inrättningen, Regementsläkaren Doktor Johan Samuel Billings eflerlemnade enka, Anna Charlotia Billing, född Härd, har Grefve Wrangel, Tönnes, hufvadsakligen anfört hurusom bemälde Professor, född år 1 795, och promoverad till Medicine Doktor 1825, dervid han innehade hedersrummet, ifrån år 1819 till sin död år 1851 tjenat samhället både såsom praktiserande läkare och medicinsk lärare, i förra hänseendet dels såsom Bataljonsläkare vid flera Regementen och dels såsom Regementsläkare vid Svea artilleri-regemente, hvilken sistnämnda befattning han erhållit år 1847, samt i sednare hänseendet såsom t. f. Professor vid Veterinär-inrättningen i hufvudstaden under åren 1824—1847 och lärare i Veterinär-vetenskapen vid högre Artilleriläroverket å Marieberg, hvilka befattningar Professor Billing städse med nit och skicklighet utöfvat samt dervid gjort sig förtjent af samhällets hågkomst och be hjertande; och har på grund häraf och då den obetydliga behållningen i boet, omkring 3,000 R:dr, numera efter 12 år blifvit af enkan, som genom sjuklighet vore oförmögen att i någon betydligare mån bidraga till sitt uppehälle, använd till fyllande af de nödvändigaste lefnadsbehoiven, samt nöden stöde för den åldriga och sjuka enkans dörr, motionären hemställt att Rikets Ständer ville bevilja henne en årlig pension af omkring 300 R:dr. Då Utskottet saknar behörig utredning i hvad mån ifrågavarande enka kan vara i behof af det för henne begärda understöd, har Utskottet ej kunnat Grefve Wrangels ifrågavarande motion tillstyrka. 78:o. Till Stals-Utskottets handläggning hafva blifvit öfverlemnade tvänne särskilda framställningar om understöd åt Major Fahlstedls enka.
Ridderskapet och Adeln beslöt, att förevarande § skulle i så målto förändras, alt densamma komme alt innehålla stadgande derom, att det värde, för hvilket jordegendom finge till delaktighet i Hypolheks-förening antagas, beräknadt, vare Prof-Utdrag den 8 och 12 September i860. 691 sig efter bevillnings-taxering eller efter särskild värdering, skulle uppgå till minst 1,000 R:dr. SS 6—23. Biföllos. Utskottets å sidan 30 gjorda hemställan. Bifölls. Utskottets ä sidorna 33 och 34 gjorda hemställan och förslag. Med afslag å Utskottets ifrågavarande hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, alt förslaget om öfverförande från Rikets Ständers Rank till den blifvande Allmänna Hypolheks-banken af fonden för utlåning mot pant i lastighet på landet skall anses hafva för närvarande förfallit. Utskottets i slutet af Utlåtandet förekommande yttrande. Lades till handlingarna. Den 12 September. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Efter föredragning af ett från Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet Protokolls-Utdrag N:o 443 innehållande så väl nämnda Riks-Stånds beslut vid behandling af Stalssamt Allmänna Besvärsoch Elwnomi-Utskoltets Betänkande N:o 23, föranledt af återremiss å Utskottets Utlåtande N:o 8, i anledning af dels Kongl. Majlis nådiga Skrifvelse med det af Kommitlerade af gifnaunderdåniga Betänkande och förslag angående skjutsning s-besvärets ordnande, dels väckta motioner i samma ämne, som ock inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet alt förena sig om ett af Bonde-Ståndet besluladt tillägg till 59 § i förslaget till reglering af befordringen utaf post och resande m. m., blef ifrågavarande inbjudning, för så vidt den rörde Ridderskapet och Adeln, af Ståndet antagen.
Seminariet bar nu redan en tid fortgått i sin verksamhet och på sätt bemälde Departements-chef anlydt, erlordras om denna verksamhet skall blifva rätt fruktbärande, nödvändigt en med undervisningsanstalten förenad skola, vid hvilken eleverna kunna praktiskt införas i konsten att handleda andra. Utan en sådan biklningsskola kan seminariet väl bibringa eleverna kunskaper i åtskilliga ämnen, men icke i egentlig mening motsvara sin bestämmelse att vara en bildningsanstalt för lärarinnor. Ofningsskolan bör ock vara förenad med seminariet, för att den må kunna ledas elter samma grundsatser som detta och på ett fullt ändamålsenligt sätt ordnas. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit aufördt, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte finna Herr Bohnstedts och Doktor Thyselii ofvananmärkta motioner icke böra lill annan åtgärd föranleda, än alt för inrättande och underhåll af en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor anvisas ett årligt anslag af 5,000 R:dr. Pedagogi erna. 6fl:o. I afseende å Pedagogierna bar Kongl. Maj:t i Dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof äskat en förhöjning af 8,000 R:dr i det till dessa läroanstalter för närvarande utgående anslaget. Af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll inheintas alt sedan Rikets Ständer vid sistlidne riksdag, med förklarande att billigheten fordrade, det lärarne vid de i riket befintliga pedagogier fortfarande komme i åtnjutande af de förbättrade aflöningsvilkor, Kongl. Majit för sistlidne slalsregleringsperiod dem beviljat, beträffande särskildt de pedagogier, vid hvilka, efter Kongl. Majits nådiga 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. pröfning tvänne lärare blifvit anställda, medgifvit, att desse lärare finge, med vilkor att de hade fullgjort stadgade prof för kompetens till lärarebefattning vid elementarläroverk, erhålla enahanda löneförmåner, som lärare vid 2-klassiga läroverk och att således för
Tillkännagafs att PresteSt:t bifallit §:n samt att BorgareStit, som antagit 2:dra mom:t, gifvit lista mom:t följande förändrade lydelse: »Debiteringsoch upbördslängden skal! uptaga hvarje skattskyldig till namn och bostad, den grund, efter hvilken stadsutskylder blifvit beräknade, och den utskyld, som blifvit påförd, samt i öfrigt vara inrättad i enlighet med de föreskrifter, magistraten, efter stadsnämndens hörande, meddelar.» Deh 9 Oktober. 131 Hr von Koch: Sedan 73:dje§:n utgått och således de sär-1 skilda beskattnings-förerafilen, som der omtalades, blifvit borttagna, torde R. o. Ad. finna, att det icke går an att tala om dessa beskattniugsgöromål i denna §. Jag anhåller således att R. o. Ad. måtte bifalla §:n, med uteslutande af orden »särskildt för hvarje beskattuingsföremul, den stadsutskyld, som blifvit derpå satt.» Gr. Mörner: I likhet med Hr von Koch tror äfven jag, att denna g mäste undergå någon förändring; men jag hemställer till den värde talaren, om det går an att utesluta allt yttrande om stadsutskylderna. Åtminstone bör val föreskrifvas att de skola uptagas på debetssedeln. Jag tror således att §:n bör i öfverensstämmelse härmed rättas, och får derföre föreslå, att i stället för den mening, som Hr von Koch ansett böra utgå, skulle införas orden »den stadsut8kyld, som i förhållande dertill blifvit bestämd.» Hr von Koch: Ehuru jag tror att det gått an att ute lemna äfven hela denna föreskrift om stadsutskylderna, så, för att icke splittra meniugarne, har jag ingenting emot att på det sättet modifiera min mening, som Hr Gr. Mörner föreslagit.
Herr Grefven och LandtMarskallien hemställde, om icke, enär Pluraliteten af Ridderskapet och Adeln syntes vara af den tanka, att hela Målet kunde få förfalla, de Herrar Ledamöter, hvilka begärt votering, behagade derifrån afstå. Friherre Palbitsky yttrade, det han för sin del afstod från den af honom förut begärdte votering. Herr Munck af Rosenschöld förklarade, att om ingen annan än han nu mera yrkade votering ville äfven han derifrån afstå, ehuru han vore öfvertygad, att om hans mening blifvit ContraProposition, skulle densamma hafva vid voteringen blifvit af Ridderskapets och Adelns Pluralitet bifallen. Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog derefter, att i fråga vajande Mål måtte hell och hållet få förfalla; hvilket bifölls. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 qvart till 4 eftermiddagen. In fidem Prolocolli O. J. Lagerheim, 376 Den 12 Martil Thorsdagen den 12 Martil Plenum klockan 5 Eftermiddagen. Grefve Mörnerj Carl Stellan_, tog, såsom äldste närvarande Grefven, klubban. Föredrogs å nyo och gillades följande LagUtskottets den 20 sistledne Februarii afgifne, samt den 7 dennes, förmiddagen, på bordet lagde Betänkanden, nemligen: 1:0 Öfver Herr Borgmästaren J. H. Ekstrands Memorial, angående förtydligande af Lagens stadgande i 17 Cap. GiftermålsBalken, om Beräkningsgrunden för beloppet af fördel. 2:0 Öfver det af RiksdagsFullmägtigarne, Olof "Wikström och Johan Jacob Ruthberg samt Johan Wiklund, uti Memorial gjorde Förslag, om bestämmande af en viss afgift till KronoFogdarne i Westerbottens och Norrbottens Län, då de icke sjelfve, utan genom Länsmännen, låta verkställa Utslag i Utsökningsmål, äfvensom öfver RiksdagsFullmägtigen Anders Daliielsons väckte fråga om fastställande af Länsmännens, Nämndeoch Fjerdingsmännens rättighet, att enligt KronoFogdens
Då det nu visat sig, att den frihet härtill, som blifvit domaren gifven, ännu fortfar att begagnas, och sålunda exempel förekommit, dels att en person, som förut undergått bestraffning för stöld, och derefter befunnits innehafva en falsk nyckel, derför blifvit dömd, ej allenast till nio dagars fängelse vid vatten och bröd, utan ock att, såsom med itererad vanart beträdd, under ett års tid hållas till arbete vid allmänna straffoch arbetshuset å Norrmalm, dels att en annan för begången stöld andra resan fått sig ådömdt aderton dagars fängelse vid vatten och bröd med tillagdt tre års allmänt arbete vid korrektions-inrättningen å Långholmen, samt dels att en tredje för förskingring af anförtrodt gods till belopp af 13 R:dr 56 sk. är dömd att böta 6 R:dr 42 sk. samt för fylleri och sabbatsbrott 6 R:dr 32 sk. allt banko, och att derjemte, enär han tillförene lidit straff för förskingring af anförtrodt gods, nu såsom ånyo beträdd med grof vasart, försändas till allmänna straffoch arbetsfängelset å Långholmen, för att derstädes ett år till allmänt arbete hållas; lärer det finnas tillräckligen ådagalagdt, att den rättelse, som kan pröfvas skäligen äga rum, är af behofvet påkallad. För min del tror jag skäl vara att den olämpliga föreskriften, åtminstone tills vidare, utan ersättning afskalfas. Jag vet icke, huruvida, såsom jag hört sättas i fråga, någon ting annat erfordras, än ett ärendes upptagande i Justitiä-Ombudsmannens berättelse, för att göra detsamma hos Rikets Höglofl. Ständer anhängigt.
Vore man säker att på dagen återfå sina penningar, skulle man icke tveka alt utlåna dem billigare. Men nu veta vi alla, att för ali kunna honorera ingångna förbindelser, måste man ofta bereda sig på dubbelt så stor summa, som man skall betala. Den som anses äga någon förmögenhet eller ”ligga i affärer”, sora man säger, får isynnerhet lida. Annu hesitera!- mången vid att utfärda en revers lill ”Ordres”, hvilket pålagligen innefattar, att accurat betalning ej förutsältes då lånet göres, och att man räknar på uträkningens långsamhet. Det är äfven fara värdi alt vederbörande auktoriteter, inseende all den olycka, som härflyler från det nu angifna onda, ej alltid förfara med den stränghet fordringsägaren haft rätt alt fordra, för alt ej sjelf komma i samma olyckliga belägenhet som gäldenären. Det öfverklagade, gäller icke ensamt Banken och Diskontrörelsen, men sålänge densamma hyllar ett oriktigt kredit-system, är det fåfängt att hoppas någon ändring. Dessutom torde det vara i Bankens eget intresse, alt småningom uphöra med denna rörelse. I plenum d. 14:de yttrades visserligen af en man, hvars ord i Bankerna böra gälla som auktoritet, att förlusterna på Diskontrörelsen äro högst obetydeliga; men så länge fordran är ogulden, kan ingen bestämma förlusten. Det har i eli annat Stånd varit yttradt, all diskontfordringarne icke äro värde 25 proc., och jag har inom Banken hört, ”att om de skulle indrifvas, voro de värda än mindre.” Måhända underskattar man värdet, men i allt fall torde man böra rabattera högst betydligt. Vidare må anmärkas, att låne-dokumenternes granskning är nära nog omöjlig i de flesta fall, Vederhäftighetsbelygen äro till sin grund illusoriska, ty ingen, vare sig enskilt man — som nu jemväl är föreslaget — eller auktoritet, kan yttra annat än den individuella öfvertygelsen.