Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skulle måhända då fasa för alt genom en sådan taxering söka att jemna någonting, som visserligen nu kan synas ojemnt, men som af skäl, dem jag förut anfört, icke innefattar någon orättvisa; han skulle fasa för att utbyta detta emot någonting så vanskligt, som att göra jemningen genom en förändrad beskattning, eller en annan fördelning deraf. En del talare hafva yrkat ålerremiss af betänk. Resultaterna af en sådan ålerremiss skulle troligen blifva af temligeu ringa betydenhet, och det är således ganska oskyldigt att deruti instämma, då, efter som vi alla veta, riksdagen är nära sitt slut och Utsk. troligen icke hinner att laga någon vidare befattning med detta mål; men då bifall lill en ålerremiss i alla fall skulle innefatta ett erkännande af möjligheten alt utreda frågan på ett nöjaktigt sätt, så mäste jag fortfarande sätta mig deremot och yrka bifall til betänk. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansäge de emot Slais Utsk:s utlät. N:o 240 gjorda anmärkmr föranleda till ålerremiss. Ropades starka nej, blandade med ja. Propos. till bifall å Utsk:s utlät, blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tiltkännagaf, det han funnit denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja. 11. Ex. Hr Gr. Björnstjerna begärde votering, men hemställde derjemte, om det lönade mödan ali vägra ålerremiss, då 2me Stånd redan återremitterat utlåt. H. Ex. Hr Gr. o. La n dt m. förklarade, att sedan den framställda propos. till bifall ä utlåtandet blifvit besvarad med öfvervägande ja, så kunde icke detta beslut ulan votering undergå förändring. Upplästes lill justering samt godkändes följande voter.propos. Den som bifaller StalsUlskts utlät.
1809: Denna Domstol, som Riks-Rätt kallas, skal i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Swea Hof-Rätt, hwilken deruti före Ordet, Presidenterne uti alla Rikets Collegier, Fyra de äldste Stats-Råd, Högste Befälhafwaren öfwer de i Hufwudstaden tjenstgörande Troupper, Högste närwarande Befälhafwaren för den wid Hufwudstaden förlagde Escadern af Armeens Flotta, twänne de äldste Råd i Swea Hof-Rätt och det äldste Råd i hwarje af Rikets Collegier. Då antingen Justitiä-Cantzleren eller Justitiä-Ombudsmannen finner sig befogad at Högsta Domstolen samfält eller särskilde Des Ledamöter inför Riks-Rätten tiltala, äske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Swea Hof-Rätt, såsom Riks-Rättens Ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tiltalas. Presidenten i Hof-Rätten foge derefter anstalt om Riks-Rättens sammanträde, för at kallelsen utfärda och målet widare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan han detta underlåta eller någon af de öfrige förenämnde Embetsmän undandraga sig at uti Riks-Rätten deltaga, stånde de, för en sådan upsåtlig försummelse af deras Embetspligt, til lagligt answar. Hafwa en eller flere af Riks-Rättens Ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem lagajäf, ware ändock Rätten domför, om Tolf deruti sitta. Är Presidenten i Hof-Rätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde des ställe den äldste i tjenst warande Presidenten. Denna Domstol äge, sedan ransakningen fulländad är, och domen efter Lag fäld, at densamma för öpna dörrar afkunna. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningssamling 1800 Författningssamling för 1800 Låssa kyrkas arkiv. Kungörelse angående den tillökta konvojavgiften för i år och tills vidare, Stockholms slott den 4 februari 1800.
219 Socker: mascovad eller brunt och gult, ordinärt terres och tetes samt hvitt puder-socker,Sparamål, Speglar och Lampetter, Sten, Strumpor, Strumpstickor, Strängar, Stål, Stålarbeten, Sågblad, Såpa, Talg, Tenn, Thermometrar, Terpentin, Tobak, Tryffel, Tråd: jernoch stål-, kopparoch messings-, bomulls-, Trädvaror, utom ved, Tågvirke, Ull, Ur, Urband och Urkedjor, Verktyg, Win: 2:a momentet, Winsten, Wismuth, Väfnader: helsiden-, guld och silfvertyg-, äkta, oäkta och sammet-, shawlar, shawletter och andra dukar, samt förklädes-tyger, halfsiden: bomulls-, alngods, korderoj, jean, manchester, parkum, sammet och satin, felb och peluche, filtar, gaze, half-linon, musslin, nettelduk, dimity, battist, sticktyg eller piqué, samt alla genom väfnadssättet fasonerade, ej specificerade, tyll, andra slag, ej specificerade, ofärgade, shawlar, shawletter och andra dukar pamt förklädestyger, bomulls-, med blandning af lin eller hampa, bolstervar, Ylle af ull allena eller blandade med bomull, lin eller andra ämnen utom silke: doffel, fris, frisad och kalmuck, filtar och mattor, pressduk, siktduk, jemte andra slag ovalkadt ylle-alngods, shawlar, shawletter och andra dukar samt förklädestyg, linneoch hamp-aln-yods: blaggarn, buldan, kamfas, bolstervar, kammarduk, battist och flor, lärft, hvaraf en qvadrataln väger till och med 3 lod, lärft andra slag, segelduk och tält-duk, andra slag: drälls-väfnader derunder inbegripne, vaxade eller lackerade: mattor och andra slag, Zink, Angmachiner och Ångpannor, Attika och Waror ej specificerade: äfvensom Utskottets förslag angående kredit-upplag för hittills förbjudna nu lofgifna varor och angående inskränkningar i upplags-rätten för Sockersirap samt ToppKandioch Kaksocker.
AUORA SAMLINGEN. lia Afdelningen: Rikets Ständers Revisorers samt »Justitieombudsmans Rcrättelser. 1858 års Revisions berättelser. RIKETS HÖGLOFL. STÄNDERS REVISORERS BERÄTTELSE om den år IS58 af dem verkställda granskning af STATS-VERKETS samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1856; jemte de, i anledning af samma berättelse, infordrade och till KONGL. MAJ:T afgifna underdåniga Utlåtanden. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. ti. NORMAN, 1859. V JUfter fullbordan af den revision utaf Stats-verkets, jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1856, hvilken, jemlikt stadgandet i 68 g riksdagsordningen, Rikets sednast församlade Ständer utsatt och Kongl. Maj:t den 12 sistlidne Maj i nåder k tillgjordt att taga sin början den 15 Augusti innevarande år, få Revisorerne nu derom afgifva den i 7 fö af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af den 17 April 1841 föreskrifna berättelse. Vid denna förrättnings början hafva Revisorerne från nedannämnde verk och inrättningar, om tillståndet och förvaltningen under revisionsåret af de till deras disposition ställda anslag, fått emottaga så beskaffade berättelser, som uti instruktionens 1 f*. om* förmälas, nemligen: från Kongl. Stats-kontoret, angående sjelfva Stats-verket, det stämplade papperet, Statens spaajnåls-förvaltning, undsättnings-fonden samt f. d. allmänna magasins-fonden, » » Krig s-kollegium, » » Förvaltningen af Sjöärendena, » » Sundhets-köUegium, » » General-tullstyrelsen, ii » General-poststyrelsen, » Ofver-direJctörs-embetet för Myntoch kontroll-verken, » Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket, » Miks mar skalks-embetet, » Kan sier s-embetet vid Kongl. Kr ig s-akademien, »
Seroiflningen od> icfe tid l;ögre belopp, dn ben SeroiQning dgaren ftelf erldgger fot Saen» bomen* rodrbe. SanbtBönber, £dlftenBruFare ocfj be, forn brttfa arrenberab jörb, er. lagga Seroidning tia Alften emot ben, forn bltfroit Slrrenbatorn pdförb, eBer mtnfi en feytonbebel af dgaren*. §• *7- 3r öfrigt Betala efter benna 2lrti?el: 2trbetefolF, forn ej inneBafroa Sorp, men rounnif tiflftdnb, att, utan ftdnbig drötjenfl od) Ion, arbeta för bagdpenning: ffianFön , ogifte famt gifte ocf> Snflingar utan minberdriga Sam 1: _ ©ifte famt SnFlingar meb minberdrige <D.romFön, ogifta, eder SnFor utan minberdriga Sam — 12. 2t6uocater, ocB be, forn meb laglig rdtt utföra parters rdttegdngar, i gern Slafjer: görfla Slaten SKibrfs©: tfnbra bito ~3o: Srebje bito BOl gjerte bito 10‘. gemte bito g| Betjenfer, KufFar eCer taquayer pd Santet, 34gare ocb £affelt4cF«re meb flere, lifa meb bera i ©tdberne. Bpggmdffare, 1 dn$* eder ^ärabs>, i gern Slafcr: görjia Slaten !R:br 20: Stnbra bito 15: Srebje bito i0: gjerte bito g: gernte bito S: SdrjeFadar, lifa meb 2lr6et*FarIar. Sdrjemdn, forn Bafroa egne bdtar, lifa meb ©fuf. od) SdtfFeppare.
I mitt förslag, som till Lag-Utskottet re. mitterades, fick väl icke något skäl anföras, eller någon händelse åberopas till styrka för det samma; men då Lag-Utskottet länge haft tillfälle betrakta Memorialet, sådant det den 24 sistledne Januarii hoS Höglofl. Ridderska. pet och Adein upplästes, och i dess Protocoller är infördt, och sedermera af trycket utkommit; så kan Utskottet omöjeligen vara i okunnighet om de premisser och reflexioner , som deruti finnas upptagne. Sedermera hafva 2:ne upplysande tryckta handlingar i samma ämne utkommit, under ru brique: Puti ceri utan Slöja, eller angifvelser hot Riksens Hiiglojt. Ständers Justitnz-Ombudsman , emot Herr Under-Ståthållaren m. m. Wanqvist, rörande olaga Arrestering och våld mot oskyldige. Allt detta sammanlagdt borde, enligt min öfvertygelse, väckt en starkare uppmärksamhet hos Utskottet och gifvit anledning till någon föreslagen förändring med denna, emot Constitution och Lag förfarande Auctoritét; hvarföre jag icke kan undgå att å Lag-Utskottets Betänkande göra några Anmärkningar; hvartill jag vördsamt utbeder mig Höglofl. Ridderskapers och Adelns gunstiga uppmärksamhet. Utskottet yttrar, att uti en större Stad, der ett stort antal människor äio samlade och vistande, ändamålet med Policen är att bevaka och bibehålla allman säkerhet, och att tillse och befordra den ordning och snygghet m. m. som måste räda innom en sådan Folksamling; samt Den 4 April. 269 till uppfyllande af sådant ändamål, anser Utskottet Police-Kammaren icke kunna undergå någon af de förändringar jag föreslagit. Utskottet föreslår likväl icke något annat förändrande härvid, utan vill således att Policen framdeles må få fortfara med samma myndighet, sorn hittills, och det utan undantag. Icke en gång ringaste controll öfver densamma får, eniigt Utskottets mening, äga rum.
Jag väntar intet svar i ord, fullt förvissad som jag är, att Ni, när håbt omständigheterna det med-gifva, skall vara lika villig som mäktig att gifva det i handling. Demokrat.Det är inte farligt. Det är inte farligt, endast en öfvergående tillfällig förlägenhet eller missförstånd, s&amp; heter det alltid, när några stora falsarier eller industríela ooh merkantila kullerbyttor inträffa. Nej, för oss är det aldrig något, som är farligt, ty yi äro ett gladt och förhoppningsfullt slägte. Yi tänka i likhet med ezeellensen De Geer » högt om det svenska folket ». Därför t&amp;okte vi alldeles som bankstyrelsen, att herrar Normans och Nyströms privataffärer skalle göra dem till millionärer, ooh då var det ej så farligt, att de viggade litet ar kassan. Likaså voro vi förvissade om, att direktör Åström skalle snarast återkomma från Amerika, sedan han tjenat åtskilliga millioner på tomtjobberi därstädes, betala fullt ooh öppna en ny tomtjobbare-bank till allmän glädje och belåtenhet. Att herr Fischer hade så lätt tillgång till Skandias kassakista, var heller inte farligt, ty därigenom blef han istånd att applijelpa det svenska jordbraket ftfvensom krigsmakten. Ooh att Gellivarabolaget skalle få bemäk-tiga sig våra dyrbaraste grufvor och apphäfva sig till en nära sjelfstftndig envåldsmakt i Norrbotten, det kunde allra minst vara farligt, ty det bolaget hade så hederliga förtroendemän och ombad i Sverige, och dessutom var det ett oegennyttigt bolag, som endast tillkommit för att sprida civilisation och välstånd i Norrbotten, ej alls af något förvärfsbegär. Den lilla tillfälliga förligenhet, som det stora tändsticksbolaget kommit ati, för att svenska bankerna voro så ogina ooh ej ville låna ut mera pengar till att betala direktörernas lån med, var då just inte farligt alls, ty snart skalle deras konkurrenter i London, Bryant &amp; May, hjelpa dem därur. Att vilja påstå, alt Thorsten Nordenfelts betalningsinställelse skulle vara något farligt, det var då alldeles för galet.
Lag bestämmer, hvad sorn i hvarje fråga eller tvist bör såsom laga bevis anses, finna Utskotten det blifva en afvikelse från dessa Stadganden, om, vid de händelser, att skriftligt Contract icke är vordet emellan Jordägaren oell den antagne Asbetaren, eller Torparen upprättadt, denne sistnämde skulle, der vittnen angående aftalet ej äro att tillgå, lemnäs vitsord angående det, han sig åtagit och betingat. Enär nu vidare det måste få ankomma på en Jordägares eget behag, att för längre eller kortare tid antaga en arbetare vid dess Egendom, samt denne sed-* nare ej eller bör kunna tvingas, att, mot sin vilja längre qvarstanna vid fullgörandet af en sig åtagen axbetsskyldighet, än sorn instämmer i64 Lag - och Besvärs-Utshottens Letänkanden. med hvad Lagen angående tillträde af jordbruk och afflyttning derifrån utstakar, samt i öfrigt det icke tillhör Lagstiftningen, att inblanda sig i specielle föreskrifter, huru Liquider emellan enskilte skola verkställas, utan blott att föreskrifva, på hvad sätt bevisningen bör åstadkommas i de fall, att stridigheter om sådane Li quider emellan desse uppstå, finna Utskotten det icke blifva lämpligt, hvarken att, då viss besittningstid af en till antagen Arbetare utlämnad Torplägenhet ej blifvit emellan honom och jordägaren öfverenskonnnen, någon sådan tid skall anses bestämd, under hvilken jordägaren är pligtig, att vid Torplägenheten bibehålla Arbetaren, och han skall vara förbunden, att vid bruket deraf, samt fullgörandet af de dermed förenade skyldigheter qvarblifva, samt ej eller att föreskrifva de omständigheter, hvilka emellan bemälte personer böra iagttagas, för utredande och bevisande af de arbetsskyldigheter, som af Torparen blifvit fullgjorde. På desse skäl anse Utskotten således sig icke kunna tillstyrka bifall till någondera af de ifrågavarande, af RiksdagsFullmägtigen Bagge framställde förslag. Till Riksens Höglofl. Ständers pröfning varder detta vördsamt öfverlämnadt. Stockholm den 14 Februarii 1818.
Parter icke blefvo förledde till oskälige rättegångar, eller deras rätt, genom Sakernas olämpliga utförande och vanvårdande, ginge förlorad , likväl, så vidt deri ligger ett Förmynderskap för Parter, skall innefatta en Lagstiftningsgrund, som ej kan efter rättsbegrepp gillas, hvarförutan denna föreskrift, med förfelande af ändamålet, skall boredt flere olägenheter för Parter, särdeles i Orter, der Speciminerade Rättegångsombud svårligen kunna erhållas, och andre af Domstolarne icke godkännas. På dessa grunder har alltså blifvit yrkadt, af Strindlund: att för dem, som skola få såsom Fullmägtige begagnas, endast må gälla Stadgandet i irsta Momentet af 2 $, 15 Cap, RättegångsBalken: att the skola vara oberyktade, ärlige, redlige och förståndige Män, och alla andra föreskrifter upphäfvas; af Anders Danielsson: attalia stadganden, som hindra en Sakegares fria val af det Ombud, ban vill anlita, må utur Lagarne försvinna och Domstolarne förlora all rätt, ej mindre att vägra tillåtelse för någon, att inför Råtta föra andras talan , än äfven att för vanvördeligt skrifsätt emot Domstolen eller VederParten, eller inblandande i saken af hvad dertill ej rätteligen hörer, dömma någon förlustig rättigheten att, såsom Fullmägtig, gagnas, samt af Insulin, att det måtte stå hvarje Part fritt, att, vid Domstolar få sig till biträde i rättegång antaga den han hyser förtroende för, med rättighet för en sådan, 126 LngVtskottéts Betåtiktinieru att FuIImägtigskapet antaga; dock att dervid iakttagea hvad 15 Gap. 2 §, Rättegångs» Balken i moraliskt afseende fordrar hos Fullmägtig; äfvensom att sådant icke må göra någon inskränkning uti Lagens och sårskilde Författningars föreskrifter, att skilja ett oskickligt Ombud från ett illa utfört Fullmägtigskap, samt fråndömma dét rättigheten att föra andras talan inför Rätta.
Att sedan, genom Försynens mägtiga bi stånd, det förenings-band lyckligen blifvit knutet mellan Scandinaviens tvänne folk, som ej af vapnen, meri af den fria öfvert jtgelsen till vägabragdt, endast bör och skall hvila på ett inbördes erkännande af Folker,s lagliga rättigheter, till stöd för deras gemensamma Thron; och då Wi, underskrifne Sveriges Rikes Ständer, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den i2:te sistlidne April, om de nya Constitutionella förhållanden, sorn .genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit, erkänt och med vårt enstämmiga samtycke bekräftat de, med afseende på dessa Constitutionella förhållanden, i Norriges R ikes Grundlag af den /pde November 1814, införde stadganden, hvilka, under förbehåll af vår Constitutionella rätt i de delar, som skulle nedföra förändring eller jemkning i Sveriges Rikes Regerings form, af Wår AHernådigste Konung vige uppkomna Constitutionella för■ Den 2 2 Juni, och Herre blifvit, under den 10 derpå följande November, antagne och besvurne; alltså håfve Wi, laglige Ombud för Sveriges och Horriges Inbyg-, gare, ej trott Oss kunna, på ett värdigare och högtidligare sätt, för kommande tider befästa vilhorén för den imellan Sverige och Norrige träffade föreningen under en Konung, inen med åtnjutande af särskilda Regerings-Lagar, än då Wi öfverenskomma att i ett särskild Riks-Act innefatta och upptaga förenämnde vilkor, alldeles slsom de ord för ord härefter följa; .*• $• Norrige skall vara ett fritt och sjelfständigt Rike, sorn ej kan delas eller afhändas, förenadt med Sverige under en Konung, och hvars Regerings-form är inskränkt och ärftligeq monarkisk, *. §• Thronföljden skall vara rätt nedstigande och. agnatisk, sådan som den finnes hestämd i den af Svea Rikes Ständer beslutna och af Konungen antagna Successions-Ordning af den z 6 September l8lo.
Nämnda förklaring innehöll, att, vid den i fråga varande sakens afgöran - 15 de, Förklaranderne baft samma uppfattning, som Justitie-Ombudsmannen, af stadgandena uti 15 § af Yexellagen, nemligen, att Vexelinnehafvare vore berättigad att, i sådant fall som här förekommit, då den först sökte vexelgäldenären ej kunde genast fullgöra sin betalningsskyldighet, öfvergifva denne och vända sig med återgångstalan för bristande betalning till en annan, och att, med tillämpning häraf, i händelse Wickman gjort sitt fordringsanspråk gällande emot Carlsson och Cumlin, på en gång eller särskildt, desse bordt, såsom Justitie-Ombudsmannen anfört, förpligtas att, hvilkendera först gälda gitte, betala vexelskulden, äfvensom att, derest Carlsson varit till skuldens gäldande oförmögen, betalningsskyldigheten stadnat på Cumlin, utan att fordringsägaren behöft afvakta utmätning hos Carlsson; men att, vid öfvervägande deraf, att betänkliga olägenheter och förluster kunde uppkomma, Kongl. Hofrätten icke vågat åt föreskrifterna i ofvanberörda § af Yexelstadgan gifva en tolkning, som kunde medföra de menliga följder, hvilka här nedan skola närmare vidröras; och enär Förklaranderne, i följd häraf, antagit, att sedan Wickman låtit hos Carlsson verkställa utmätning, samt dervid tillgång till skuldens gäldande funnits och blifvit i mät tagen, ytterligare utmätningsåtgärd för uttagande jemväl hos Cumlin af samma fordringsbelopp, för hvilket betalning genom den hos Carlsson utmätta egendom vore att förvänta, ej kunnat lagligen äga rum, Förklaranderne vid detta förhållande ansett Wickmans i saken förda talan, emot Cumlins bestridande, ej föranleda till den ovilkorliga betalningsskyldighet, som kunnat Cumlin åläggas, om Wickman, då kontant liqvid ej vid anfordran erhölls af Carlsson, genast begagnat sin vexelrätt emot Cumlin, i stället för den vidtagna åtgärden att söka förskaffa sig betalning genom utmätning af Carlsson tillhörig egendom.
Af denna anledning skulle jag vilja förena mig med Hr von Troil, men då flera talare yrkat återremiss, och då Utsk:t möjligen torde kunna lemna någon närmare utredning, förenar jag mig i detta yrkande. Hr von Troil: Rå den siste värde talaren, som i någon mån instämt i de af mig uttalade åsigter, ansett lämpligare att återremittera denna punkt, än att nu genast fatta beslut deruti, och då Hr von Koch erinrat derom, att detta är en bevillmsfråga, hvadan ett Stånds särskilda opinion alltid blir underkastad pröfning, så vill äfven jag förena mig med dem, som begärt återremiss. Frih. Rappe: För min del är jag fullt öfvrtygad att, om en återremiss till Utsk:t åstadkommes i ändamål att få procm högre, vi komma att återgå till den progressiva skalan. Jag är 502 Den 8 April f. m. det på grund af den kännedom jag eger om rådande opinionen inom Bevilln.-Utsk:t, och det är ur denna synpunkt jag anser en återremiss vara en ganska betänklig åtgärd. Hr von Koch: Mig veterligen, har ingen talare här yrkat en återgång till den progressiva skalan, utan tvärtom; och om då Bevilln.-Utsk:t skulle, till följd af B. o. Adis återremiss, föreslå något dylikt, vore det åtminstone högst omotiveradt. Hvad som föranledt yrkandet om återremiss, är blott ovissheten derom, huruvida den föreslagna proc:n är den rätta och om den ej kommer att förorsaka minskning i statens inkomster. Det är detta vi vilja hafva utredt af Utsk:t. Hr Reutersvärd: Det är sannt att ingen här yrkat bibehållande af den progressisva skalan, men det är också en sanning, att man lyckades inom Utsk:t vinna pluralitet för dess borttagande, blott genom att sätta proc:n så låg; och jag är öftygad att, om en återremiss sker för att få en högre proc., så komma åtminstone Utskits ledamöter af 2 Stånd att yrka bibehållande af det nuv:de systemet. Jag afstyrker derför på det högsta återremiss.
– Jag kan först och främst icke tro, att skriften är guds ord, sade han med något slagfärdigt i rösten, beredd att fyra af alla de batterier af argument, som han användt i studentdispyter af detta slag. Professorn såg på honom med en genomträngande blick och sade: – »Den naturliga människan förnimmer intet af det Guds anda tillhörer.» Grane spratt till. Hvad var detta? Detta, som han hört genmälas vid de allra mest andefattiga resonnemang af detta slag, denna ända till leda utnötta hvardagsbanalitet, som hvarje nittonårig medlem af teologiska fakulteten bar på läpparna, detta fick han höra här af den store mannen, till hvilken alla troende blickade upp nästan som till en apostel. Han var med ens väckt tillbaka till verkligheten, och han höll på att gifva ett ironiskt svar. Men han beherskade sig och satt tyst. Professorn fortfor: – Det är ej på vårt förstånd, det beror, om vi skola komma i en rätt ställning till Gud och hans ord, detta afhänger innerst af vår vilja, och om vi vända oss i bönen till Gud, och gifva vår vilja lydigt under honom, då först veta vi, hvad det vill säga att höra Herranom till. Vi blifva icke fria från anfäktelser. Men det fins något, som kallas för stillheten inför Gud. Bed om den, unge man. Den är lika nyttig för själen som ett regelbundet lif för kroppen. Och under denna stillhet växer inom oss den nya människan, som oupphörligen träder i stället för den naturliga människan, hvilken förnimmer intet af det Guds ande tillhörer. Grane satt ännu och hörde på. Men när professorn slutat, böjde han sig framåt, liksom snappade efter luft för att betvinga sin egen blyghet, och nu började han, långsamt och lågt, i början med en osäker darrning, sedan fastare, lugnare. Till sist kommo orden fram med en nästan brutal kläm. – Jag har försökt alt detta, sade han. Jag har läst skriften från perm till perm. Det fins ställen, som jag grubblat på, tills jag trodde, jag skulle bli galen. Jag har ej kunnat sofva om nätterna, jag har förlorat lusten för min ålders nöjen, jag känner mig gammal, fast jag nyss fyllt tjuguett år.