Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty den kunniga liar af Cypris lart aliliu st6i.i.e list. » - Detta strider, menar jag, alls icke emot mina grundsatser, t j jag vill icke att kvinnan skdl undervisas för att f i siu nyfikenhet tillfredsstäld, utan för att se sina dygder ökade och blifva vikdig sitt höga kall att verka för man och barn. :) aFrukta vi hennes tanklöshet - valan! sa Ialeo111 oss fylla hennes andes toinruin med nyttigt vetande, och tanklösheten skall icke mera hafva iiagot spelruin. w '); Elisa Orzeszko. l) En polsk författaxinnas 25-~rsjubileum. Det fiiines intet. som erbjuder större svhigheter för en biograf lin att tränga tillsaminans ett stort ' ai~iiie inom en liten ram, att se sig nödsakad att endast i flyktiga konturer teckna en bild, ' livilken vore agnad att fylla en Iiel volym. A r det iniii nationella egenkärlek, soni låter mig tillilmpa ofvanstkende p&amp; 11i: me Elisa Orzeszko? Jag tror det icke. Afin beröinda la~idsmanini~as verk och ' personligliet &amp; ro af den art, att en puiidligare studie däraf ' iifven .för en f r a d n g nilaste vara af intresse. Binellertid &amp; r limii ej rätta tidpunkten inne, ej ens f ö r lieiilies landsinäii, att skrif va Elisa Orzeszkos historia. Ehiwii hon ii yligeii firat sitt 25-årsj iibileiiin som förf attarinna, är hon allt fraingent i besittning af sin fulla kraft, och inan liar allt skäl att vaiita det iiniiii iner an ett utmärkt verk skall liiggas till de niånga, livilka hvart och ett i sin m511 ntöfvat ett ej ringa inflytaiide inom det samhälle, soni %r stolt att räkna ' lieiine bland de sina.
(Be v.- och Lag-Ulsk:s Bet. N;o 10). S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit yrkad t, alt, enär Hof-Rätt i revisionss»k numera i original insänder handlingarne till E. K. M:t, den sökande måtte befrias från den i Kongl. Förordningen den 24 April 1754 bestämda skyldighet att i Hof-Rätt med stämpladt papper belägga samma handlingar; och som omförmälda handlingar redan, då de till Hof-Rätt ingifvas, blifvit belagda med stämpladt papper till de belopp, som för dem, efter deras serskilde egenskap, erfordras, hvadan Rikets Ständer anse någon ytterligare skyldighet i denna del ej böra ega ruin, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att stadgandet i Kongl. Förordningen den 24 April 1754 derom, att revisionssökande parter, för rätt till underdånig talans fullföljd, böra till Hof-Rätt ingifva stämpladt papper till handlingarne i saken, må upphöra att vara gällande. Hvilket Rikets Ständer härmed Tå i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 24 Maj 1845. 652 ExpeditionsUtskullets Förslag lill und. Skrifvelse , N.o N:o 240. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a3 Maj i845. Preste-Ståndet den n.Z Borgare-Ståndet den a3 Bonde-Ståndet den 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder för utvecklingen af frågan om National-repre sent a tionens ombildning. (Constit. Utsk:s Ull. N;o 49), S. A. K.
Men bäst han, mer och mer fördjupad i sjelfva ämnet, höll på att glömma det förunderliga som var förknippadt med dess behandling, uppslogs dörren; och Swedenborg, igenkännlig enligt portraiter och beskrifningar, trädde ut i salen med ett glädjestrålande anlete. Han helsade den från stolen uppstigne ankomlingen med en vänlig nickning, men blott i förbigående: ty sin hufvudsakliga uppmärksamhet fästade han på en för denne osynlig varelse, hvilken han, under bugningar, ledsagade ut genom rummet och den motsatta dörren; sägande dervid, på den mest vackra och flytande latin, åtskilliga förbindligheter, och utbedjande sig dess snara återkomst. Omedelbart derefter inträdande ånyo, gick han rakt fram till sin sednare gäst, och tilltalade honom med en kraftig handtryckning: ”Nå, hjertligt välkommen, Herr Magister! och ursäkta, att ni fått vänta! Jag hade, som ni märkte, besök.” – Den resande, häpen och förlägen: Ja, jag märkte det. – Swedenborg: ”Och kan ni gissa, hvem? – Omöjligt. – ”Tänk, min Herre: Virgilius! Och vet ni: det är en förbålt hygglig karl. Jag har alltid haft god tanke om den mannen, och han förtjenar det. Han är lika modest, som snillrik, och på ett älskvärdt sätt underhållande. – Så har jag också föreställt mig honom. – ”Rigtigt! och han är sig alldeles lik. Det tör, kanhända, ej vara er obekant, att jag i min första ungdom sysselsatte mig mycket med Romersk Litteratur, och till och med hopskref Carmina, som jag lät trycka i Skara? – Jag vet det, och alla kännare värdera dem högt. – ”Det fägnar mig; lika godt! åt det hållet gick min första ungdomskärlek. Många år, många andra studier, befattningar och tankar, ligga mellan den tiden och nu. Men Virgilii så oväntade visit väckte upp en hop ynglingsminnen; och när jag fann honom så artig, så meddelsam, beslöt jag nyttja tillfället, att fråga honom om saker, hvarom ingen kunde bättre gifva besked. Han har ock lofvat mig att komma tillbaka, icke långt till Men, låt oss nu tala om annat!
Bibliotheket Flinck, men denna godtgörelse hittils legat tjenstemännen vid nämnde bibliolhek till last, Kongl. Maj:t vid innevarande Riksdag äskat, att berörde belopp måtte å allmänna indragnings-staten uppföras; och Rikets Ständer, med bifall till Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 42 moni. e, medgifvit Flincks uppförande å nämnde stat, att deraf, med beräkning från i845 års början, årligen uppbära omför malte 61 R:dr 22 sk; så har, Stafs-Utskotlcts Utlåtande, IV.o 127. 3 med anledning häraf, hos Ridderskapet och Adeln Herr T i ger skjöld, C. IV., väckt motion, att den summa, som således från och med 1835 till och med i 844 åis slut, i och för nämnde godtgörelse belastat bibliotheks-tjenstemännen, utgörande för i o år, 614 R:dr 28 sk., måtte dem af allmänna medel ersättas, helst det icke vore billigt, att embetsoch tjenstemännen vid ett statens verk bidrogo till fless vaktmästares aflöning. Då Rikets Ständers ofvanberörde beslut, hvarigenom tjenstemännen vid Kongl. Bibliotheket frikallats från utgifvande af ifrågavarande sportel-ersättning, icke kan retroactivt tillämpas, enär Flinck först från och med ■ 845 års början, då liva stats-regleringen vidtager, varder å allmänna indragnings-staten upplärd, samt Utskottet icke heller anser skäl förefinnas att för tjenstemännens skadeslöshållande i detta fall tillstyrka anvisande utaf serskildt slats-anslag, hemställer Utskottet, att Herr Tiger skjäl ds motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 19 December 1844* M Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dfc. kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om arfvode till Magistratsperson er vid inventering af Landt-Ränteri-medel. (U. A).
Majit har funnit, att de 1 fräga warandt frankcrings - afgifternc wäl icke Utgjorde nägon Inkomst för Swensta Postwerket, utan endast en ersättning för de utgifter till brefwens fortstaffande L Utrikeorter, om hwarbetalning det besörjer; men dä en förhöjning i dessa afgiftcr stulle kunna fä anseendet af en förhöjning i Postmedlen, hwarom Riksens Ständer enligt 60 § i Regerings-Formen af den 6 ststledne Juni! äga att förordna, bar Kongl. Majit anscdt tjcnligt, att öfwer den utaf Effwer-Post-Direktionen i underdånighet gjorde anmälan, innan Kongl. Maj:» sttt höga beslut derom fattade, i näder höra Riksens Ständer, hwilka lära genom ett styndsamt fwar pä benna Kongl. Maj:tS nädiga Proposition, sätta Kongl. Maj:t i tillfälle, att nu widtaga den författning till förekommande af framtida förluster fdr Post 249 Den ri September. Post - Merkel, som öfwer - Post - Direktionen I unberdänigyet föreslagit, och att äfwcn framdeles, i fall nägon förändring i Utländska Post - Författningarna gjorde det nödigt, derefter bestämma de afgifter, som för bress frankenng ä Utrikes orter borde till Swensta Postwerkcls ersättning betalas. Kongl. Maj:k förblifwcr Riksens Ständer med all Kongl. Nöd och Gunst wälbewägcn. vt luxrs. O ^ k L.. k^ans ^rirsn. Basis efter hwilken frankeringen fär Utrikes bref inrättas i hamburg, och Medes ocksä här. ports är räknad frän Stralsund i pommerskt Mynt.
Vägrar åter Konungen bifall dertillj äge Ridderskapet och Adeln rättighet o. s. v. Jag tror, att om man nyttjar dessa ur 87 §. lånade ord, undviker man oformligheten så väl af en egentlig Konungens Proposition i Ståndens enskildta ekonomica, sorn äfven af flere på hvarandra följande underdåniga förslag vid samma Riksdag, hvilka efter h varandra blefvo föremål för vägrad sanctton; icke derföre alt Ridderskapet och Adeln och Konungen voro af olika tankar, utan blott emedan Ridderskapet och Adeln icke fick tillfälle, att veta Konungens tanka. Herr Cederschjöld: I stället alt ingå i ett utförligt besvarande af en värd Talares anmärkningar, får jag blott, i anledning af hans betänklighet, alt till Konungen öfverlemna den rättighet, att göra contraproposition, nu påminna, att då ConstitutionsUtskoltet vid denna Riksdag gillade den styckevis gjorda sanctionen af RiddarlnisOrdningen, skedde det på den grund, alt Utskottet ansåg bemälte StåndsOrdning hvarken vara Grundlag eller annan lag, utan ett reglementariskt stadgande, med förklarande, att en verklig lag icke hade kunnat så behandlas. De, som icke funno sig belåtne med det öde, som RiddarhusOrdningen då hade, böra derföre nu med 37 H. G* 84 Den 10-Augusti e, m. välbehag omfatta delta tillfälle, att få den satt i bredd med allmän Civii-lag, i afseende på formen för dess stiftande. Herr von Hartmansdorff: Jag utber mig få underställa Ridderskapet och Adeln ett förslag till redaction, så lydande: Skul le Konungen icke för godt finna, att förslaget i dess helhet gilla, utan förändringar eller tillägg i stället föreslå, äger Ridderskapet och Adeln, derest Ståndet icke Konungens Proposition antager, att nytt förslag till Konungen ingifva. Sker intetdera, blifve den förra RiddarhusOrdningen oförändrad gällande. Om detta förslag godkännes, tror jag, att meningarne i det närmaste skulle blifva förenade, oell ingen behöfva uppoffra något af sin. Friherre Cederström:
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Då Hr von Hartmansdorff anhållit att reservationerne skulle uppläsas, såvida de höllö sig till sak, och begärt att uppläsningen skulle sluta der Doctor Thomanders reservation börjar; så anhåller jag att sistnämnda reservation måtte uppläsas, på det att, om den ej håller sig till sak, jag må få kännedom om hvad det är som densamma håller sig till. Doctor Thomanders, Hr Valleijs och Hr Schartaus reservationer upplästes. Hr Munck af Rosenschöld: För min del tillstår jag mig hafva funnit, att den nu upplästa reservationen håller sig lika mycket till sak som de reservationer, hvilka Hr von Hartmansdorff begärde måtte uppläsas. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Då jag icke egentligen har något att tillägga i delta ämne tilt hvad jag förut haft äran anföra, inskränker jag mig till att förena mig i hvad Frih. Tersmeden framställt, eller att R. o. Ad. måtte bifalla och gilla voter:s-propos:na. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Den fråga, som nu är före, rörer huru olika Stånd uppfattat grundJagarnes föreskrifter. De grundlags-§§, hvarom nu är att tala, angå Konungens dispositionsrätt af medel samt R. St:s Riksg.conior. Jag vill först, innan jag går till dessa §§, nämna om de verkningar, som blifva skulle, om vår grundlag vore sådan, att Ständerne ägde rätt att besluta om allmänna medels uppbörd, och taga den under sin förvaltning, i stället för att medlerr nu stå under Konungens disposition. Det måtte vara nog, att Ständerne genom sina revisorer granska förvaltningen och dispositionen af de medel, som genom skatternas erläggande influtit. Demina granskning är oberoende, ty Ständerne äro utan ansvarighet sjelfve, och deras revisorer, som den ena gången utgöres af de ledamöterna, en annan gång af andra, hafva endast att afgifva sina berättelser öfver hvad som förefunnils.
Men om man, utan sådan förändring, gör räntan fri, och dervid bibehåller ett inskränktare antal oktrojerade banker, blir hela verkan den, att man ökar dessa bankers redan förut stora privilegier, och detta så mycket mer, som man, genom föreskriften att endast 6 månaders papper skola få åtnjuta den högre räntan, tillskyndar de stora penninge-anstalterna en förmån, hvaraf enskilde kapitalegare blott med yttersta svårighet skulle kunna sig begagna. Skall derföre nu någon ändring göras uti lagstiftningen ang:de räntan, tror jag att åtgärden borde inskränka sig till att blott för 3 månaders papper medgifva aftalets frihet, ty med detta försök alt tillämpa den nya grundsatsen, kunde åtminstone ingen stor skada ske, emedan största delen af den genom bankerna skeende utlåningen i alla fall icke kunde ställas på så kort tid. Och vid en följande riksdag kunde man sedan möjligen taga ett steg längre, om nemi. derförinnan man, i stället för de nu i misskredit komna filial-bankerna, lyckades tillvägabringa tillräckligt många andra motsvarande bankinrättningar, som, utan att öfverfylla omsättningsrörelsen med nya sedlar, dock kunde konkurrera att öfverallt i landet tillhandahålla för den ekonomiska verksamheten erforderliga förlagstillgångar i tillräcklig myckenhet och på billiga vilkor. Men skall man fortsätta att i Riks-Banken alltmera koncentrera landets största utfåningsrörelse, blir det statens egna, af R. St:r, såsom styresmän för banken, tillsatte tjenare, som, om man gör räntefoten fri, skola bestämma denna efter sitt godtycke; och under ett så orimligt och emot all fri utveckling stridande förhållande, må man ej tala om konkurrensens makt, och ej föregifva att man gjort aftal om penningars öfverlåtande ur en hand i en annan lika fria, som aftalen om sådan öfverlåtelse af all annan välfången egendom. Med stöd af hvad jag nu anfört, yrkar jag således afslag å den nu föredragna punkten och bifall till Hr Nordströms reservation. Efter förmälan att en ytterligare inbjudning i ämnet ankommit, lät Hr Gr. o. Landtm, uppläsa Hederv. Bonde-St:s prot.-ntdrag N:o 427, innefattande inbjudning till de öfriga Riksstånden att förena sig i Bonde-St:s beslut att afslå förev:de Betänk. Gr.
Ridderffa pets - Den 17 April. 773 pets och Adelns anmärkningar w!d Utskottets betänkande af den 19 fistlidne Februarii, angående föreflagen löneförbättring för ätskillige sä Militaire som Civile Stater och Embets-man, uti ytterligare Memorial af den 18 dennas, yttrat och hcmstalt. Och skulle underrättelse härom de öfrige Refpectivs Ständen wördsamt och manligen meddelas, klt suprs. S. D. Lcmnade Borgare-Ständet sitt bifall till hwad Riksens Höglofl. Ständers StatS-Utskott, i Memorial af den 18 dennes föreslagit, i anledning af Höglofl. Ridderskap ets och Adelns Remitz uppä Herr Landshöfdingen och Niodarcn st 8cbenboms vrkande, att de hittills anflagne hyresmedel af 500 R-d, till anskaffande afnödige Boningsoch Einbets-ruin för Landshöfdingen i Stockholms Län, matte till ett lämpeligt belopp ökas; intill dest Kongl. Majk och Kronan ^ari ä >a tillfälle att till Landshöfdinge Nesidence upläta nägot sig tillhörigt och till ändamälet tjenligt hus; H-vilkct wördsamtoch manligen de Respective Mcd-Standcn tillkännagifwes. llt suprs. S. D. Enligt ProtocollsUltdrag af den l8 dennes, hade Riksens Höglofl. Ständers B-millnings-Utstott förklarat sig icke kunna, rörande den af Herr Capitain Lieutenanten och Commendeurcn m. mGrefwe stscob 0s lee 62räie wäckte och fran Höglofl.
Har Tjensthjon Egendom eller behällen Inkomst, bör afgiften derföre efter endera Tarifferne Tjenst, hjonet sjelf päföraö och till fulla beloppet af detsamma betalas, utan afdrag af desi genom Husbonden erlagde personliga Skydds, afgift, hwilken tillika bör utgä säsom swarande emot desi lön och underhäll, som, enligt z:te Regien, icke ingätt i beräkningen af desi behällna In. komst. 19. Under Embets. och Tjenstmän samt Publique Betjente, inbegripas äfwcn StäderS och Menigheters Tjenstmän och Betjente, hwilka alltsä böra taxeras efter i. Art. Z. §. Lo. Jemlikt 2. Mom. i Tilläggen till Tariffen N:o 2., bör Skydds.afgiften för Perso, ner, Werk och Inrättningar, som der icke finnas nämde, bestämmas i likhet med hwad som be. talas för andre i Tariffen upptagne personer, Werk och Inrättningar, med hwilka de förra kunna jemföras. Grunden till denna jemförelse 46 Den 11 Lctober. bör hämtas, i anseende till personer, ifrän arten ar deras Arken, Lefnadssätt och Inkomster, samt i anseende till Lägevbeter, Werk och Inrättningar, ifrän deras beskaffenhet, wärde och afkastning. Efter denna Regel taxeras 1. ex. Husprest likasom Privat-Informator af i:sta Clatzen till Ätta Riksdaler; Skrifware hoS Krono. Fogdar och hos Härads-Skrifware med flera, likasom Landtmäteri. Lärlingar: enffitltas Betjenter eller Uppatzare inbegripas under Laquayer. Wt§e personer i Städer, som utöfwa nägon siags handtering derstädes utan att wara Borgare, hänföras till nägon af de afgifter som för Borgare eler andra personer äro fastställde.
En man (utom slägtcn), men som omfattat min ynglingaålder med faderlig välvilja, och som de facto blcf far för hela min lifstids politiska åsigter, önskade mig lycka, omfamnade mig och tryckte i min hand några exemplar af 1809 års grundlag, på Franska språket af honom sjelf öfversatt. Han har i manga år setat vid detta bord, fört R. o. Ad:s protocoll och hette Silfverstolpe. Jag ankom till Frankrike och fick tillfälle att göra verldsberyktade män bekanta med vår grundlag. Deras enhälliga omdöme var, ej allenast att den var ett mästerstycke, hvarige - Den 13 November e. m. 235 nom man undvikit mångå af de stötestenar, på hvilka andra stapplat, men äfven att den var af en karakter, som ställde den Svenska nationen i den förmånligaste dager. Bland de namn jag härvid kan upprepa, förekommer en, som händelsen gjorde till min synnerliga gynnare: Cardinal Maury. Genom honom bragte jag vår grundlag till flere märkvärdiga mäns kännedom, t. ex. Cardinal Fesch (Kejsarens morbror), Cambazerés, Siéyes m. II. Deras förnämsta villkor för Sveriges nytta af denna grundlag var, att folkets representanter skulle vara incorruptible och intagne af allmän anda (esprit public). Odet ville, att Marskalken, Fursten af Pontecorvo rccommenderade mig hos Konungen af Neapel, Kejsarens svåger, i hvars Generalstab jag, i följd af bådas godhet, hade den lyckan att 1810 blifva antagen. Ett år derefter afsändes jag att inhemta sinnesstämningen i öfra Italien, Schweitz, Rhenlraktcrne, Wurtemberg, Bäycrn, Österrike, Sachsen, der jag skulle uppsöka Konung Joachim. Öfverallt skrot jag ej förgäfves med den Svenska constilutionen af 1809.
Befa 11 ningshafvandes i Wermlands län den 31 förutgångne Oktober gjorda framställning angående en ny ProvincialLäkares anställande för Nordmarks Härad med station vid eller i närheten af Kongl. Maj: Is Nåd. Proposition, N:o 33. 13 Arjens gästgifvaregård, jemte vederbörande Provincial-Läkares oell Häradsboers i ämnet afgifna yttranden, hvaraf inhemtats, bland annat, att för Nordmarks Härad, med en till 22,000 personer uppgående folkmängd, saknas närmare tillgång å Läkare än vid Arvika läkarestation, på ett afstånd af 8 å 9 mil; att för öfrigt de närmaste läkarestationerne äro i Carlstad och Amål, af hvilka för en del af Häradet den förra staden är 15 till 16, den sednare 12 till 13 mil aflägsen; att tillkomsten af denna nya läkarebeställningen icke skulle medföra någon förändring i länets öfriga läkaredistrikter, då Jösse och Gillbergs Härader i allt fall lemna full sysselsättning åt den i Arvika stationerade Läkaren; samt att Silleruds, Silbodahl.*, Blomskogs, Trankils, Holmedals, Fogelviks, Töksmarks, Ostervallskogs och Carlanda socknar förklarat sig beredvillige att, så snart anslag till lön för den ifrågasatte Provincial-Läkaren inom Nordmarks Härad blifvit beviljadt, genast gå i författning om lämplig bostads uppförande för denne Läkare, hvaremot ombuden för Jernskogs och Skillingsinarks socknar, i saknad af bestämd föreskrift af sina hufvudmän, endast vilkorligt kunnat härtill lemna sitt begifvande; på grund af hvilka omständigheter och det vitsordade behofvet af en Läkare för det aflägsna Nordmarks Härad, Sundhets-Kollegium i underdånighet hemställt, det måtte Kongl. Majit till Rikets Ständer göra Nådig framställning om beviljande af 666 R:dr 32 sk. Banko eller 1,000 R:dr Rint årligen till aflöning ål en blifvande Provincial-Läkare inom besagde
A. 186. — af upplupen öfverränta å ett lill Inspectoien G. A. Alsing utgifvet discontlån. XXIII. B. 189. XXIV. A. 43o. — u G. Lindbergs skuld till Bankodiscontverkel. XXIII B. 189. XXIV. A. 43o. — (rån ådömd betalningsskyldighet för Bruksidkaren A. W. Gyzanders enka och sterbhusdelägare, i följd af ingången borgen för aflidne Kronofogden B. E. 237. — för f. d. Kronofogden A. Mellberg,angående. XXV. B. .46. A. 1 56. E. 4'6. — för Christinehamns stads äldste, af Kronans rätt till ett danaarf. XXVI B. 102. A. 114. E. 237. — af upplupen straffränta för löne Brukspatronen C. G. Sjöstedt å ett i Bankodisconlen upptaget lån. XXVI. B. .38. A. ig5. — af öfverränta å skuld till Bankodiscontverkel för Undervägare. ) A. E. Brundin. XXVI. B. 138. A. iq5 — för f. d. Bankocommissaiien Toran, af ett ådömdt ersättningsbelopp. Se Toran. — för Öregrunds stad af beviljadt låneunderstöd. Se Öreg. und. — af straffränta, angående Baron E. von Vegesaclis ansökning om. XVIII. A. .67. — af öfverränta å lån i Bankodisconlen, angående gårdsäga - ( 86 ) ren i Umeå, Nils Brunbergs ansökning derom. XIV. B. 453. XVII. A. 44. Eftergift af straffränta för åtskilliga skuldförbindelser bos Bonkodiscontverket, angående Regementsläkaren Sehvvabitz’s ansökning om. XIV. B. 45’- XVII. A. 44- — af ränta å lån från Bankodisconten, angående f. d. Handlanden
Få Representant-salen Ater anser jag lämpligare att med lugn forskning betrakta de händelser, som timat, och derifrån söka slula tilt hvilka man har att hoppas på, oell hvilka man har att frukta, samt söka utfinna medel till de sednares förebyggande. Herr Uggla j Carl Wilhelm: Då jag af Eders Excellence begärde ordet, uppkallades jag egentligen af min känsla i anledning af Grefve Frölichs yttrande. Men sedan han nu förklarat sina ord, genom en vändning, hvarigenom de få en annan betydelse, än som af mig uppfattades under talet, så afstär jag, att vidare orda derom. Jag vill dock begagna detta tillfälle att meddela upplysning i en sak, sorn Friherre Anckarswärd anmärkt. Ilan nämnde, alt i den Kongl. Propositionen är hegardt ett anslag af 2000 R:dr Banco till Chefslön vid Wermlands FältjägareRegemente. Jag bar tjent vid delta Regemente och känner således någorlunda dess organisation. CompagniCheferne der tjena på passevolance. Meningen är nu, att denna jämte Compagnie! i öfrigt skall lemnäs ifrån Regementschefen lill StabsCapitainen. Såsom ersättning för den afstådde passevolancen skulle hans lön då ökas ifrån 700 R:dr till 2000, hvilket icke torde anses för mycket, i ett för allt utgörande Chefslönen. Det synes jämväl hafva undfallit den ädla Friherren, i38 Den 22 December f. m. att för båda Majorerna vid samma Regemente är en lika förändring föreslagen, eller, att de äfven skola lemna Compagnierne och Passevolance-inkomsten till SlabsCapitainerne emot förhöjning i deras löner, den ena eller förste Majors lönen till moo R:dr samt andra Majorns till jooo R:dr. Det tyckes äfven vara med ordningen öfverensstämmande, om de högre auctoriteterne inom ett Regemente icke befattade sig sjelfve med en ekonomi af den beskaffenhet, som passevolancen är, dä de såsom inspeclerande tillika måste conlrollera densamma. Jag anhåller att denna anmärkning får åtfölja remissen till Utskottet.