Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan jag, medelst dessa uppgifter, tillräckligen tror mig hafva bevisat rättvisan af Skånes Rotering, såsom tillkommen, dels genom Riksens Ständers Beslut, grundad på Principen af FörsvarsVerkets jemna fördelning öfver hela Riket, dels genom fri öfverenskommelse, vackt af Skånska Rotehållare sjelfva; samt äfven tror mig hafva ådagalagt billigheten af de grunder, som blifvit följde vid denna Roterings verkställande, går jag nu att serskilt besvara de trenne värda Talarnes Anförande i detta ämne. Herr Friherre Wrangel föreslår, såsom Resultat af dess Anförande, att inga nya Utgifter må af Riksens Ständer bifallas j utan endast Indragningar. Den värde Ledamoten må viii ej anse Riksens Ständer för Barn, hvilka sjelfva behöfva binda händerna på sig, för att möjligen ej göra sig någon skada. Hvad Exemplet beträffar om den Skånska Gården af 3o hela Hemman, värderad till po,ooo Riksdaler, sorn håller i5 Soldater, så finnes derutaf, att Herr Friherre Wrangel sjelf icke känner de grunder, som blifvit följde vid Roteringen, som ej voro Hemmantalet, utan behållna Inkomsten; och som en lill 90,000 R:dr värderad Egendom, till och med efter 5 Procents afkastning, ej skulle gifva mer än 45oo Riksdalers ren behållning; så skönjes Den g Januar ii. 477 deraf, att en sådan Egendom, efter de afRoteringsCommissionen iakttagne grunder af 8o3 Riksdalers behållen inkomst per Rote, ej kan vara roterad till mer än 5 Soldater, i stället för i5, och att således endera uppgiften af Roteringen eller af Värderingen, måste vara origtig. Lika öde torde Herr Friherre Staels uppgift röna, om huru Roteringsskyldigheten öfverstiger Bevillningen i Skåne, då man påminner sig hvad ofvan upplyst blifvit, att 8o3 R:dr
Som en löpeld går det då genom lägret, att den fångne höfdingens broder sökt rymma och blifvit gripen. De underkufvade strömma till och åse dystra, huru den afhållne unge mannen blodig och nedsölad bäres genom lägret. Småbarns skrik och kvinnors klagorop blandas med höfvitsmännens högljudda befallningar. Den döende bäres fram till ett af de få träd, som enstaka växa på slätten. Soldaterna drifva fångarne tillbaka, alla utom en en ung kvinna, ännu halft ett barn. Hon tränger sig igenom leden, kastar sig framför den döende och slår förtviflad sina armar ikring honom. Hennes sorg är liksom hela hennes natur häftig och hejdlös. Genom den tunna klädningen, som räcker blott från bröst till knä, ser man den unga, ädelt formade kroppen skälfva och rycka, medan pinglet af guldoch pärlsmycken i hår, kring hals och armar ledsagar hennes rop af smärta. Den befälhafvande peruanen, som med en blandning af undran och medömkan åsett uppträdet, söker skilja den unga kvinnan från krigaren och söker samtidigt lugna henne med några goda ord. Fången tages omsider ifrån henne och bindes vid trädet; enligt incas lag, som är bjudande sträng och i detta fall drabbar hög och låg lika, måste han genast dö. Peruanska trupper omgifva på tre sidor stället; på den fjärde, som vetter åt floden, finnes blott trädet med den bundne. Tjugo bågskyttar kommenderas fram, lystringsordet ljuder, och den döende är befriad från de gräsliga plågor, om hvilka krampryckningarna i anletsdrag och lemmar förut burit vittne. Å de små kullarne på slätten ha fångarne varit stumma åskådare till afrättningen, som försiggått så snabbt, att nu en viss häpnad hos dem blandas med sorgen helst de väntat ett upprepande af den tortyr, de själfva plägat bruka mot krigsfångar. Peruanerna draga sig tillbaka till skogsbrynet, och liket öfverlämnas af en officer med några deltagande ord till de fångnas höfding.
Det första medlet, att inom och utom sig återgifva en rätt vändning åt den härigenom uppnedvända verlden, är att veta sin visshets proportioner, sitt förstånds eller vetandes mer eller mindre. Man bör eftersträfva den själens ärlighet, att veta huru mycket man verkligen vet: d. ä. att känna proportionen af sin visshet; aldrig tänka, tro och påstå något utöfver denna proportion; utan i allo, tänkande och dömmande, ”hålla sig heligt vid detta Rättvisans gudomliga ord: Så Vidt”. Denna högsta själs-ärlighet, denna kärlek för Rätt eller för det Proportionerade, är den Rättsinnighet, som utgör Förståndets lefvande kraft). ”Sjette capitlet heter: Dygdens Rätt, eller Förtjensten; hvilken förutsätter utöfvande Förstånd såsom menniskans egentliga mensklighet, Helsa såsom det högsta villkor för all nyttig och ädel verksamhet, Arbete såsom alla menskliga dygders fullbordan. Härvid sättes i klar dag, huru, emot Förstånd, Helsa och Arbete, hafva i samhället uppkommit Qvickhet, Lystnad och yppigt Herrsinne, hvilka leda till Vildhet, Last och Ogerning; samt huru Yppigheten, som är Qvickhetens statshushållning, har infört flygtigt nöje, för varaktig sällhet; flygtig retelse, för helsans styrka och liflighet; flygtigt gyckelverk, för arbetets välsignelse; och i allmänhet, sedan hon gifvit oss Prål för Välstånd, har lärt oss att bortkasta lifvet för några tjusta ögonblick”. (Med ”förtjenst” betecknas här den sanna Mensklighet, eller det Menniskovärde, som förvärfvas endast genom Förstånd, Helsa och Arbete. I grunden är Förståndet sjelft – det rätta nämligen – den första och största af alla dygder: dernäst i ordningen komma Helsa och Arbete; hvarvid bör märkas, att med ”Arbete” menas det rätta Förståndets rätta utöfning, och med ”Helsa” denna ”lifvets liflighet i sitt hela”165, utan hvilken intet rättskaffens Arbete kan verkställas.
Er belöning skall icke uteblifva, det lofvar jag, prins Salvator, prinsessan Speranzas trolofvade brudgum. himlande sig öfver hennes nakenhet.) jag hunnit underrätta kejsaren och han kan låta hem (Nunnorna närma sig tvekande den gråtande flickan, 15 FÖRSTA AKTEN ABBEDISSAN. ser ni, systrar, hurudana de äro, till hvilka människorna sätta sitt hopp. Denna fallna flicka, som rymt från sin far med sin älskare är så blottad på all skam världens frälsare, som de säga. Detta! Detta skulle vara kejsarens dotter. Där att hon klädt af sig naken hon skulle bli mor till SALVATOR. dotter, det svär jag vid Gud. nunnorna.) Det är lögn! Hon är ren som en himmelens (Vera lyfter ansiktet från jorden och stirrar förskräckt på ABBEDISSAN. sig, så att man känner sig oren blott vid att se på henne. Ren! Hon! som sprider orenhet rundt omkring öfver henne på långt håll och med bortvända ögon, de andra följa exemplet. Vera kastar kläderna af sig med en otålig åtbörd.) Gå då åtminstone din väg, unge man. Vi ska (Tar af sig ett stycke af sin klädning och kastar den nog sörja för att hon blir klädd, men du borde väl åtminstone ha så mycken skamkänsla att du inte står nog ändå. bredvid vid ett så ömtåligt förehafvande. Det är svårt (Salvator aflägsnar sig något bakom buskarna, men följer med ögonen hvad som föregår. Nunnorna närma sig under många korstecken samt med nedslagna eller himmelsvända ögon och fästa med våld klädesstyckena omkring Vera, som sprungit upp och gör motstånd.) 16 SANNINGENS VÄGAR VERA. så fult, så styggt. Salvator, hvar är du? Ofvergif mig inte, du är stark, hvarför försvarar du mig inte? ANDRA NUNNAN. Men jag vill inte jag vill inte bli lik er. Något Madonna! Hon är besatt af den onde. Det är biktfar? knappt att vi rå på henne. Ska vi inte kalla på vår ABBEDISSAN. skyld en gång. Hvad tänker du på?
H r Palmes fästman och hr Personne som hans hygglige cch medgörlige farbror, fröken Åhlandcrs drastiska skvallersyster samt hr Hamrin och fru Julin som fabrikörherrskapet — vänner i huset — samtliga bidrogo lyckligt att hålla den rätta lustspelstonen uppe cch publiken vid bästa humör. Vasateatern uppförde i måndags för första gången S u p p é s roliga operett eller, som det står på programmet, komisk-mytologiska l-aktsopera » Den sköna Galathea. » I titelrollen började fru Anna Pettersson-Norrie ett nytt gästspel å denna teater, hvars salong därför också var så godt som alldeles fullsalt. A n n a Pettersson har här otvifvelaktigt en af sina bästa uppgifter. Ä t den sköna marmorstoden, hvilken p å den i densamma förälskade bildhuggarens bön till Venus får lif, lyckas hon förläna något verkligt illusoriskt, likaså åt uppvaknandet och öfvergången till en modern kvinna med alla dess nycker, all dess fåfänga. Och sången — ja, det är minsann ej ofta vi numera få höra en så- dan sång från någon bufvndstadsscen. V i d utmärkt röstdisposition föredrog den framstående konstnärinnan sina kupletter på ett sätt, som framkallade stormande bifall. Fru P. - N. understöddes godt af frök. Ekström som Ganymedes. H a d e teatern blott kunnat framställa en bättre Pygmalion än hr Rönnblad! Bristen på en hygglig tenor gjorde sig bär mer än vanligt märkbar. H r Omberg var rätt rolig som konsthandlaren Mydas. Med » Hector » och » Dockféen » till efterpjäser kommer nog detta program att länge hålla sig uppe. Musikföreningen gaf i tisdags sin 33:dje konsert. Programmets hufvudnummer utgjordes af Anton R u - binsleins oratorium » Babels torn », en tonmålning rik på öfverraskande effekter både i vokalt och orkestralt hänseende. Körerna äro här hufvudsaken. A f synnerlig effekt äro den första kören » Till verks! » och kören » V e oss, v e! » vid tornets sammanstörtande. Högeligen karaktäristiska äro likaledes semiternas, hamiternas och japhetidernas körer.
Snarare tyckes man då böra tillse, huruvida sjelfva föremålet för lagen är af ekonomisk natur eller icke. Man måste då medgifva, att föreskrifterna för humlegårds anläggande äro af rent statsekonomisk natur, och att sådana blifvit i lagen intagna, härleder sig från den tid, då Staten utöfvade förmynderskapet öfver näringarna. Sedan detta förhållande numera blifvit förändradt, torde den omständigheten, att i allmänna lagen stadgas föreskrifter för anläggande af humlegård, icke vara tillräckligt bevis, för att frågan derom skulle Den 19 November f. m. 185 anses ega civillags natur. Att stiftarne af 1809 års grundlagar ansett afven frågor, som omhandlas i 1734 års lag, böra utgöra föremål för K. M:s ekonomiska lagstiftningsrätt, synes af § 89. R.F., hvarest stadgas: »Uti RiksSt:ns plena må frågor väckas om förändring, förklaring och uphnfvande af lagar och författ:r, som Rikets allmänna hushållning röra»; ty hvad skulle det här begagnade ordet lagar i annat fall betyda? Om, såsom jag hoppas, denna min åsigt vinner R. o. Ad;s bifall, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. behagade, med bifall till LagUtsk:s Utlåt., förklara, att den ifrågav:de motionen bör af Ekon.Utsk. behandlas. Sedan öfverläggningen härmed ansetts slutad, framställdes oeb bifölls propos. å Utlåt:s läggande till handlingarne, med förklarande, att R. o. Ad. ansåg motionen böra af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. behandlas. Härefter förekom Gr. Adlersparres, Carl August, d. 1 6 dennes bordlagde motion om successiv indragning af Biskops-embetena i Rikets samtlige stift, med undantag af Upsala, Lunds och Hernösands. Frih. Cederström, Rudolf: I den nu föredragna motionen är föreslagen en åtgärd, som, i händelse den bifölles, skulle komma att betydligt inverka på vårt lands såväl ecklesiastika som representativa förhållanden.
Fortifikations-afdelningens anslag mätte tillökas med nyssnämnda belopp eller 1,650: — 11,G50: — och Domkyrkan såmedelst för framtiden frän denna utgift befrias. För Intendents-afdelning ens behof anvisades vid sistlidne Riksdag följande extra anslag att under åren 1858, 1859 och 1860 ärligen utgå, nemligen: såsom förhöjning i beklädnads-passevolansen vid Svea och Andra Lifgardes - regementena, Lif-gardet till häst, Konungens värfvade Hussar-regemente och Sappör-kompagniet 35,113: 78. till enahanda kostnader vid Svea och Göta Artilleri-regementen 15,187: 91. till indelta Arméens utredning, såsom fyllnadsanslag 4,963: 83. tillhopa R:dr 55,265: 52. Och dä dessa utgifter, hvaruti, med hänseende till de under sistförflutna åren stegrade pris å beklädnads-materialier, särdeles ä kläden och yllevaror samt läderpersedlar, äfvensom förhöjda arbetslöner, icke kan förväntas nedsättning, äro af beskaffenhet att tillhöra det ordinarie anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet, får jag i enlighet med Krigs-kollegii derom gjorda hemställan, i underdånighet föreslå, att förestående anslagsbehof mätte uppföras ä ordinarie stat med 55,265: — Ytterligare och dä Eders Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den 12 sistlidne April, för passevolansens fortfarande vid Wendes Artilleri-regemente, tillagt passevolantörerne en tillökning i Regementets årliga beklädnadsanslag af 4,335 R:dr 32 öre, hemställer jag i underdånighet, af samma skäl som här ofvan i afseende ä de öfriga garnisonsrege - Transport 55,265; — 11,650: — 114,533; 98. 32 Bil, M 2 till Kongl. Majda Nåd, Prop.
Hr Professor Forsell, som fördelaktigt yttrat sig om Mandelgrens skicklighet och bevisat restaurations-konstens vetenskapliga värde. Afven i sisth October ingick Mandelgren till Regeringen med ett ytterligare mern., i hvilket han beklagade de nya bittra erfarenheter han under sina sednaste resor haft om konstverks förstöring, och anhöll i underd:het, i stöd af sitt förra underd. mern., att K. M. i nåder täcktes hos R. St. föreslå en propos. om anställande af och aflöning för en konservator; såsom ledning för pröfningen af det underd. mern. bifogade Mandelgren en förteckning på anslagen och tjenstemanna-personalens aflöning, äfvensom konstverkens underhållande och nyas inköp vid K. museum i Berlin och hvilken han Den 28 December e m. 243 under innevar. sommar på stället afskrifvit. Af livad som i meranämnde begge mem:r är anfördt, kan hvar och en som behagar genomläsa dem, med lätthet finna huru föga ändamålsenligt det är att ställa dyrbara konsthistoriska minnesmärken, sorn träffas inom Sverges landamären under respective pastorersoch kyrkoråds inom församlingarne vård, emedan desse ofta icke. veta hvilka skatter de lia linder sina händer, eller i följd af andra åligganden nödgas uraktlåta dem eller i månget fall betrakta det hela som gammalt skräp. Genom dessa begge omständigheter har månget konstverk så väl af Svensk som utländsk origine för evigt gått förloradt.
Hvad dessa skogars beskaffenhet och värde beträffade, så hade vid undersökningen 1846 desamma blifvit af Öfverjägaren Hamnström uppskattade, den östra allmänningen till en årlig afkastning af 357,27 och Hålahults allmänning till 130,c stafrum, således begge allmänningarne tillsammans till 487,87 stafrum af 13 qvartera längd, höjd och bredd, med den anmärkning om den dervid följda method, att tiden ej medgifvit en vidlyftigare och noggrannare uppskattning och vore hela innehållet af Hålahults allmänning deri uppgifvet utgöra 1,016 tunnland 17 kappland. Totala innehållet af östra allmänningen vore deremot i Hamnströms protokoll icke upptaget och upplysning förekomme cj heller deri om de å allmänningen befintliga lägenheter, hvaremot den underrättelse meddelades, att begge allmänningarne blifvit för starkt anlitade, så att uppmärksamhet vid hushållningen med dessa skogar vore af högsta behof, på det att desamma ej måtte blifva alldeles förstörda. Tid kommissionsförrättningen år 1830 hade, så vidt protokollet utvisade, någon undersökning af skogarne icke egt rum, men vid den år 1814 funnes en undersökning af allmänningarne vara med noggrannhet utförde af då varande Öfverjågmästaren i länet, biträdd af Landtmätare, 2:ne Bergs-sexmäu och 2:ne Nämndemän, hvilka uppskattat allmänningarne, som då funnos väl vårdade, att kunna lemna 731 stafrum årligen.
— Icke dör den nödgas jnga i de militairrffe med 40 Regements Chefer. Hwad rätt har KrigS-Dcparkementet framför de andra, att med derailler uptaga en lid, as hwilken hwar ininril är dyr« har sör Nationen? Mycket längre kunde denna enumeralion blifwa, pren det jag upraknat torde göra riUsyliest. Dct lärer medgifwaS, a?k alla ofwannämnde åtgärder, äro wigsjg? och alt uran deras behöriga skötande en Arm^e ej ka» ägg bestånd: da följer alt de af nägon mäste skötas: men jag ser mig om efter den Embetsman som alla desta wärf ex oKicic) äligga, och finner honom ej; jag ser mig om efter ben som är berättigad till Ko« WNZenö näd och Nationens tacksamhet i händelse Ar« Dm 28 December. 1621 möen Wid förefallande krig skulle befinna fig Uti ett i alla afseende, sa stridbart tillstånd, son, wara tillgångar medgifwa, eller i motsatt fall förfallen till answar och tadel. — Jag finner honom ej. Hwad en eller annan Embetsman tvid asyn af behofwec as en eller annan wigtig åtgärd, as nit och fr, wilja gjort 06) gör, det kommer här ej i beraknina; jag tlar blott om det som ex ofiieio, som af emberopligt, bör sk,; ej om det ssn, as god wilja och nit förratkas, och som således utan lagligt answar kan sörstimmas. General-Asjnt,»tens pligt är upfyld, dä han s underdånighet sörcdragir inkon,ne Förstaqer, Napporter och En,bets.bref, inhämtat och expedierat Konun» gens befallningar, samt hällil oh i ordning här i Garnizon: Krigs-Prestdentens, dä han lätit anjkaffa och tilldela Armeen deh materiella behof och asgjvrt inkom mande mäl Uti med i indelningS-werkct:
R:dr årligen bidraga till vattenledningens framtida underhåll-, må komma att medföra bindande kraft, och med antagande, att de besparingar, som å 4;de Hufvudtilelns anslag, enligt Utskottets i Utlåtandet Nto 53 yttrade åsigt, kunna beredas, äfven må lemna tillgång för de till detta arbetes fullbordande erforderlige dagsverkskostnader, tillstyrka, att Rikets Ständer måtte medgifva, ätt, sedan visshet erhållits, det Carlskrona stad förbinder sig att med j5oo R:dr årligen bidraga till underhållet af den ifrågavarande vattenledningen, det derutöfver erforderlige beloppet, 28,4.00 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 — Stockholms Stad - Upsala Uän Stockholms Dito Nyköpings Dito Östergöthlands Dito Gottlands Dito Calmar Dito Blekinge Dito Jönköpings Dito Kronobergs Dito Christianstads Dito Malmöhus Dito Hallands Dito Götheborgs Dito Elfsborgs Dito Skaraborgs Dito 7.4erikes Dito Wermeland» Dito Westmanlands Dito Fahlu Dito Gefleborgs Dito Wester-Norrlands Dito Westerbottens Dito Jemtlands Dito Norrbottens Dito T AB LE AU, utvisande i hvilket förhållande Rikets Innevånare af Män, och Qvinnor, som stå i Mans ställe inom olika Stånd, År 1826, utgjort Bevillning efter 2 Art. för Tjenst, Rörelse och Egendom. Befriade. - — . _ 1 — — TET ram K3 m m Kl H 1 49 It 4 3° 1 35 1*8 ii 1 29 t. o. m. 600» | t. o. m 700. t. o. m* 101 t. o. m 800 Anmärkes: Columnen N:o 1 innefattar äfven de Adelsmän, som i öfrigt kunna höra till andre Stånd. Columnen N-o 2 Prester, jemte de af Akademieoch SchoIaeiStateme, som innehaft den grad, att de tillika kunnat vara Prester.
Om roan tager i betraktande att den konsistorierne ålagda tillsynen öfver de angelägenheter, som derunder lyda, är förenad, åtminstone i flera fall, med skyldighet att vaka öfver verkställigheten af dess beslut, så måste man jemväl erkänna behofvet deraf att konsistorium varder linderrättadt om sådane förhållanden, som på verkställigheten kunna inverka. Ett sådant förhållande är obestridligen klagan öfver dess beslut; och derföre meddelades nu omförmälte föreskrifter först genom serskilde författningar och slutligen medelst 1812 års åberopade förordning. Att borttaga desamma skulle ej eller vara välbetänkt. Snarare torde de genom senare tiders lagstiftning kunna anses än mera behöflige. Så är t. ex. förhållandet då förslag till prestval blifvit upprättadt. Sedan sådant skett åligger konsistorium att förordna om profpredikningars hållande och att derför skyndsamt bestämma tid. Skulle nu icke den öfver förslaget missnöjde vara skyldig att inom viss kort tid anmäla huruvida han ämnar klaga, behöfde konsistorium afvakta allt för lång tid innan föreskrifne åtgärder kunde vidtagas, oansedt sednast utfärdade författning i ämnet haft till ändamål att befordra skyndsamhet. Flera likartade fall förefinnas; oeh derföre har Kyrkolags-kommitéen i dess utarbetade förslag till Kyrkolag bibehållit föreskriften derom, att den, som vill klaga öfver konsistorii beslut, skall derom hos konsistorium göra anmälan. De olägenheter motionären anmärkt äro ej eller af den beskaffenhet att de böra föranleda till förändring uti en lag, hvars efterföljd ostridigt leder till ordning och reda i det allmänna; och följaktligen anser Utskottet sig ega tillfyllestgörande anledning till sitt vördsamma tillstyrkande att i/råga\arande motion malte lemnäs utan vidare afseende. Ank, till Exp.-Utsk. d. 3 Juli 1851, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 24, öfver Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition angående ändring för vissa or Ur af stadgandet uti 20:de kap. 6 § Byggninga-balken samt Kongl.
April samt Hedcrwärda BondeStandets den »gide i samma manad afiätne Remler, har Stats-Utskottet, som enligt 24 §. i Riksdags-Ordningen den l«de Februariitillkommer, att, efter öfwerläggning med Herr LandtMarjkalken och öfrige Talmannen förestå lämplig »vedergällning för Ständens och Utskottens Secreterare, Cantzlier och Waktdctjening, uti detta ämne infordrat mederbörandes yttrande och Förslag; Och hafwa Herr Landt-Marskalken samt Talmännen, genom skristeligt utlätande den 5 ne i denne mänad, under äberopande af samma grunder, som wid sisthallne Riksdag bliswlt anförde för bestämmandet af Resekostnader, Dagtraktamente»:, Jnqwartering och Arfwoden, för Riks-Ständens Secreterare, Cantzlier och Waklbekjening, tillstyrkt, att, jemte fri Jngwartering under mistandet wid Riksdagen och Resepenningar »frän och till Stockholm samt Dagtractamente under resan, enligt de i Rese-Reglementet stadgade grunder, bemälte Tjenstemän »nätte tillerkännas i Tractamente om dagen frän och med fyra dagar före Riksdagens början till och med ätta dagar ester dest flut; Hwar< 286 Den 15 Maji. Hwarje Stånds Secreterare z R:dr B:co. Hwarje annan wid hwarje Ständ nöd, wändiar t>cnstgärande Tiensteman 2 R:dr B^co. Och för Waktmästarne, 2:ne för hwarje Stand, hwardera såsom tracta, mente, Arfwode och Resekostnad, tillsammans , - , iR:d. i6tz.B:o. utom fri Jngwartering.
Maj:ts nådiga pröfning beroende; varande under detta måls handläggning de fleste frågan rörande handlingar företedde och åberopade. Oviss om slutliga utgången af nyssnämnde rättegång och enär upprättandet af nytt arrendekontrakt om förberörde kronofiske snart förestår, har jag, med hänsyn till frågans synnerliga vigt för ortens skattdragande och i allmänhet fattiga fiskesidkande befolkning, den der nu, så länge förbudet hålles i helgd, måste oftast mod fara för lif och egendom, i sina små farkoster begifva sig ut långt ifrån land på öppna hafvet, för att der rastlöst söka förvärfva sitt uppehälle, ansett mig, sjelf öfvertygad om att förbudet, öfverflödigt såsom skydd för beståndet af fiskena i Mörrums ström, numera, Staten föga värdigt, qvarstår endast såsom lemningar från fordna tiders egennytta och magtmissbruk eller, till följd af bristande insigter, missförstådda egna intressen, böra vördsamt föreslå: att Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse hemställa, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder förklara, att hittills gällande förbud för idkande af laxfiske i den så kallade Pukaviksfjorden från utloppet af Mörrums ström till linien emellan Listershufvud och Sternö udde icke må utgöra hinder för utöfvandet af den strandegare och innehafvare af skattlagda fisken enligt Kongl. Fiskeri-stadgan den 29 Juni 1852 tillkommande fiskerättighet. Utbedjande mig att få denna min motion remitterad till vederbörligt Utskott, anhåller jag att få till bemälda Utskott öfverlemna de frågans närmare utredning rörande handlingar. Stockholm den 8 November 1865. Andreas Eskilsson, från Blekinge län. Uti förutstående motion instämmer jag till alla delar: Pehr Andersson, från Blekinge län. Af Per Engman från Wester-Norrlands län, om statsanslag för inrättande af en pedagogi i Sollefteå. Under sistlidne riksdag väckte såväl min företrädare på detta rum, Henrik Hansson, som Herr Doktor Runsten motion om förändring af högre folkskolan i Motioner i Bonde-Ståndet 1865.