Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hela dikten » Chat-terton, en dödsscen » går för öfrigt i en numera oanvändbar genre; det är en * monolog på 16 sidor, ett sådant där gammalt stycke, som man sätter ihop som skolpojke och med stor patos föredrar för en beundrande kamratskara.NY LYRIK. Författarens svåraste fel är dock en ej sällan framträdande oreda i fantasien. Ofta är det nog endast det mindre felet svårförståeligt, men stundom träffa vi utan tvifvel på sådana saker, som » ingen mänska kan förstå ». Tag t. ex. poemet » Två ögon » och försök att genomtränga dess vishet. " Två stora glober blånande haf, därinnerst mörka som natten och hvita med glans, som solen gaf åt pärlemoskiftande vatten! Och blicken; klart af dess milda brand de drömmande djupen mättas. Två solar, stigna vid österns rand när morgondimmorna lättas. Som de en synkrets förutan slut, guldfärgad i glans, de gifvit, halft undrande, nyfiket blickande ut på det vakna, vårliga lifvet. Dåligt rim, men det är möjligt, att innehållet kan förstås. Värre är det med följande strofer — - " Kanhända tron, som djupt i ditt bröst leende leker med vingen ", — Att man kan ha vingar på ryggen, det kan jag ändå tänka mig, men i bröstet? " skall höja till orgelsång sin röst, till svallvåg, som kyler tingen. Således, tron höjer sin röst till en svallvåg, som kyler tingen — ja, nog bör detta verka afkylande, det är säkert; och yttermer " till iskallt brusande syndaflod, sojn långsamt till haf sig jämnar, som sn^ger dödslik in i ditt blod och järnhårdt ditt öga lämnar. Att författaren kunnat skrifva denna gallimatias, det kan jag ändå något så när förstå, men däremot begriper jag inte, att ej åtminstone sättaren.kunnat uppmana författaren att i några beledsagande anmärkningar förklara sig litet närmare. Egendomligt nog är författarens form bäst i den svåraste diktarten, sonetterna, hvilket visar, att där författaren blifvit tvungen att fila, där kan han det, men så mycket mer oförlåtligt är slarfvet.
Och bar således, genom misstag allena, ifrågavarande Obligation blifvit uppförd såsom oinlöst, å den uti Kongl. Stats-Contoiret under den 2 Januarii 180.1 upprättade och till Riksgälds-Contoiret aflemnade förteckning, Vid det sålunda utredde förhållande, lärer Ryttmästaren Rappes underdåniga ansökning icke kunna föranleda till någon annan åtgärd an den , att uti Riksgälds-Contoirets Räkenskaper Obligations beloppet får afskrifvas; I följd hvaraf ock någon verkställighet å Rikets Hoglofl. Ständers Beslut, om prasscriptionstid för inlösen af denne Obligation icke eller eger rum, och torde alltså förhållandet böra lios Kongl, Majit i underdånighet anmälas. Hvilket Riksens Höglofl. Ständers eget bepröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 9 Julii 1823. JO Stats - Utskottets Ankom den n8 Julii i8i3. Berättelse och Utlåtande, oM Riksgälds-Verkets tillstånd och förvaltning. Då, jemlikt 53 §. Regeringsformen samt 3o §. i Riksdagsordningen, Stats-Utskottets befattning tillhörer, att granska Riksgälds-Verket, samt hos Rikets Höglofl. Ständer uppgifva dess tillstånd och behof; får Stats-Utskottet, sedan en sådan granskning nu mera blifvit fulländad, Berättelse och Utlåtande derom till Rikets Höglofl. Ständer afgifva. Under de 5 år som förflutit sedan Rikets Höglofl. Ständers senaste sammankomst år 1818, hafva 2:ne Revisioner af RiksgäldsVerket, i vanlig ordning, försiggått, på sätt Rikets Höglofl. Ständers Herrar Revisorers af Stats-, Bancooch Riksgäl ds-Verken, å^en 1820 och 1822, derom afgifne Berättelser utvisa. Öfver desse, särskildt af Rikets Höglofl. Ständer tili Stats-Utskottet remitterade Berättelser, har Utskottet redan under den 12 sisth Martii till Rikets Höglofl.
Uti ofvanberörde Utlåtande är jemväl af Hrr Fullmäktige anmäldt, huru det, oaktadt all möjlig noggrannhet vid de tryckta Handlingarnes emottagande och uppräknande, likväl af mångahanda orsaker, un - Betänkan den, N:it 4a4, 4a^. 587 der Handlingarnes inbindning, alltid måste uppkomma några defecta exemplar, och i anseende hvartill, Hrr Fullmäktige hemställt, om icke den för ifrågavarande Handlingar redovisningsskyldige person må anses hafva sin redovisning nöjaktigt fullgjort, äfven om vid densammas afgifvande skulle af de 45o Exemplar, hvarföre lian hör ansvara, befinnas ett mindre antal defecta och hvilket Hrr Fullmäktige förslagsvis uppgifvit till ao exemplar. Till hvad Hrr Fullmäktige sålunda hemställt har Utskottet ansett sig böra bifall tillstyrka. Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden, i fråga om de af Utskottet, i Utlåtandet N:o4>4 föreslagne Allmänna Grunder för upptagandet af ett Lån för Statens räkning i Silfver, motsvarande 2 Millioner R:dr Svenskt Specie, efter gamla myntfoten. Af de beslut, de respeetive RiksStånden i berörde ämne den 3 och 5 innevarande månad fattat och meddelat Utskottet, har inhämtats, beträffande i.-a Puncten. Att, i afseende pä innehållet af fcde Mom.,Högv. PrasteStåndet gillat Utskottets redaction; hvaremot 588 Stats-Utskottets Höglofl. Ridd. och Adeln, Vällofl, BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet beslutat, att, från Momentets början: ”Till gäldande af förrberörde 5 proc.t, eller 100,000 R.dr Silfver Specie" etc. skola uteslutas orden: "”eller 100,000 R.dr Silfver Specie,” hvarjemte BorgareStåndet förordnat, att orden ”5 procent” jemväl borde försvinna, och Momentet i denna del lyda sålunda:
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betankanden: M 8, i anledning af väckta motioner om förändringar och indragningar i nuvarande bfitsmanshållel; och M 12, i anledning af väckta motioner i fråga om åtskilliga till båtstnansbeklädnadeo hörande persedlars anskaffande och underhåll genom Statsverket. Prol.-Utdrag den 18 April 18G3. 327 S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets Betänkande, JM 32, med förslag angående förändrad organisation af Rikets Ständers Bank samt inrättande af en särskild affärsbank, blef första punkten, sid. 6, godkänd; hvaremot Betänkandet i allt öfrigt afslogs. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM lil, i anledning af väckt motion om Upsala universitets förläggande till hufvudsladen. Med afslag å Betänkandet beslöt Ståndet en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t, att Kongl. Majit täcktes låta genom sakkunnige män verkställa och för Rikets Ständer vid nästa riksdag framlägga en utredning, huruvida samt med hvilken kostnad och hvilka åtgärder ett universitet må kunna anläggas i hufvudstaden, vare sig genom inrättande af ett nytt sådant eller genom flyttning af det, som nu finnes i Upsala. Från Hederv. Bonde-Sländet. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, JM 81, angående regleringen al utgifterna under Riks-statens femte Hufvudtitel, lade Ståndet till handHngnrne mom. e af lista punkten, rörande summan af anslagen under rubrik »allöningsstater för nästa statsregleriogsperiod», äfvensom 16:de punkten, innefattande hänvisning till föregående yttranden; hvaremot Utlåtandet i öfrigt af Ståndet bifölls; dock att elter Utskottets i öidje punkten, angående flottans nybyggnad, å pag.
Bonde-Ståndet liar till Bevillnings-Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands Län väckt motion, hvilken den 4 i denna månad till Utskottet ankommit, af innehåll: att, då det syntes blifva af vigt, att afsättningsorter bereddes för den spanmålsproduction, som kunde uppkomma utöfver landets eget behof, och Norrige, såsom med Sverige förenadt under samma regering samt städse i behof att importera spanmål och landtmannaproducter, i detta afseende företrädesvis påkallade uppmärksamheten, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att Hans Majit, i egenskap af Norriges Konung, täcktes föreslå Norriges Storthing att bevilja tullfrihet eller en betydligare tullnedsättning vid införsel till Norrige af Svensk spanmål, mjöl och gryn, samt i allmänhet Svenska landtmannaproducter, hvaremot Rikets Ständer voro villige att öfverlemna åt Kongl. Maj:t att bestämma den nedsättning af tull på Norrska produeter, som kunde anses i reciprocitetsväg böra medgifvas. Sorn emellertid detta ärende, hvilket innefattar framställning om behofvet af och villkoren för en handels-tractat med Norrige, icke synes kunna hänföras till något af de ämnen, hvilka, jemlikt 60 och 70 §§ Regeringsformen oel» 31 § Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning, har Utskottet ansett sig icke kunna detsamma till behandling företaga, hvilket, för fullgörande af föreskriften uti 44 § 3 mom. Riksdagsordningen, härigenom vördsamt anmäles. Stockholm den 9 September 1844.
— Frihandelssystemet åter, i den mån detsamma från början af 1800-talet gjort sig i tillämpningen gällande, — förer oss så småningom till en lyckligare utveckling; stater och folk tilltaga i rikedom och välmåga. Hvarje kraft i rörelse framkallar en motkraft. Merkantilismens öfverdrifter framkallade dessa stora statsekonomer, hvilka på theoriernas väg beredt öfvergången till vårt närvarande frihandelssystem, — bland hvilka företrädesvis må bemärkas Adam Smith, statsekonomiens fader. I ordningen efter honom kom Saij, som uttalade den åsigten, att man endast - medelst produkter kan köpa produkter. Uti England uppträdde år 1819 iluskisson och 1826 Sir Robert Peel. Den förre angrep navigationsakten, den sednare kornlagarne. Dessas tal i parlamentet, i frihandelns syfte, äro aktstycken, värda vår tids största uppmärksamhet. — De stödde sig båda på Smith och Saij: att rikedomen bestod i tingens bytesvärde och att man endast medelst produkter kan köpa produkter. Skola dessa theorier dock blifva förverkligade, så måste de ställas under konkurrensens lag, ty konkurrensen är anden i detta system, som betingar dess krafter och lif. 116 Den 22 November f. m. Frihandeln har sina oafvisliga fordringar. Den fordrar bland annat ett klokt bank-och kreditväsende. Ett sådant främjar produktion, handel och afsättning — främjar nationalförmögenhetens tillväxt, under det att ett sådant som vårt endast föder lättja, lyx, vällefnad, import, skuldsättning och enskild och allmän ruin. Huru är ock krediten beskaffad i vårt land? Vår kredit är en skuldsättning, som, så synes man förmena, man knappast har förbindelse att betala. Lagen har knappast någon arm emot lättingen, bedragaren och vinglaren. Ingenting liar varit olyckligare för vårt land än denna kreditlagstiftning, emedan folket i följd deraf uppfostrats till slösaktighet och tanklöshet för sina ekonomiska intressen, .lag vältrar också denna anklagelse, icke mot folket, utan mot styrelsen. 1 en klok kreditlagstiftning ingår vexelrörelsen sorn en första nödvändighet, ty industrien kan ej förläggas på annat sätt än genom vexelrörelse.
49 skiner och vändplaner (lurn-plates), sorn ej af inhemsk tillverkning kunna erhållas emot lika billigt pris och med samma godhet; e) alt för jernvägens anläggning erhålla arbetsbiträde af Kronoarbels-korpsen, i mån af tillgång och uppå de vilkor, som vid sådant arbetsbiträdes användande, vanligen bestämmas; f) att för enahanda ändamål, jemväl få begagna manskap af Arméen, så vidt aftal med vederbörande om frivilligt arbetsbiträde kan träffas, och trupperna icke äro af mililärtjenstgöriug eller arbete för Kronans räkning upptagna. 13:o. Bolaget skall, i alla rättsförhållanden, som kunna uppstå emellan detsamma och Svenska Kronan eller enskilde medborgare, lyda under Svensk domstol och varda underkastad Svensk lag. 14:o. I fråga om begagnande och underhållande af jernvägen med hvad dertill hörer, komma slutligen de föreskrifter och stadganden, som E. K. Majit kan finna lör godt meddela, att tjena till ovilkorlig efterrättelse; varande bolaget och dess biträden derjemte i allmänhet skyldige att iakttaga och fullgöra hvad, med hänsigt lill den Staten tillkommande värd öfver jernbanan och tillsyn öfver trafiken derpå, kan varda i vederbörlig ordning löreskrifvet. 2:o. Angående jernvägs-anläggning emellan sjön Dellen och Ljusne elj.
Af detla mitt omdöme följer också, att jag biträder Ulsk. i den åsigt, att 2,800 man kunna indragas af stående armeen, men med villkor, alt hela beloppet af derigenom inflytande medel, beräknade icke endast till 35 r:dr för hvarje rote, såsom Ulsk. upptagit, utan efter det belopp, som vanligen i vacance-afgift erlägges, må användas till öfning af stam och beväring. På det högsta protesterar jag emot Utskts förslag all indraga någon del af vårt befäl. Jag har i dag på morgonen beräknat, att vi ej äga mer än knappt 1,100 officerare vid infanteriet. Då man räknar 3 officerare på hvarje compagni, hvilka synas behöfliga, då i3 rotars pluton utgör tillräcklig front, skulle dessa 1,100 officerare icke räcka till fullt befäl för 3o,ooo man. Tager man nu i betraktande, att, vid inträffande krig, åtminstone 100 officerare af sjukdom och långt framskriden ålder skola vara hindrade att gå ut i fält, samt att ioo andra ännu icke erhållit full öfning; så skola vi icke hafva mer än ungefär 2 väl öfvade officerare per compagni; och deraf följer, att om armeen ined beväring förstärkes till 60,000 man, skall det icke finnas mer än en officerare per compagni. För att då kunna rekrytera befälet, fordras naturligtvis, att underbefälet skall hafva erhållit under freden så stor öfning, att det möjligen kan begagnas såsom officerare af lägre grader; och på det äfven ur bevärm må kunna hemtas underbefäl, är nödvändigt, att den erhåller den öfning jag förut förklarat mig anse behöflig. Jag vill icke tillåta mig aft i detaljerna följa Utsk:s förslag till indragningar, utan endast fästa mig vid en inconseqvens deruti. Utsk. har föreslaget, att en sqvadron af Jemtlands hästjägare skulle indragas. Jag frågar: hvarföre icke äfven den andra? Jemtlands hästjäg gare bildades, då vi stodo i krigsförhållanden emot Norrige. Det var då nödigt att underhålla något cavallen', om än aldrig så litet emot denna gräns.
Majit, uppå Banco-Fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta i ministeriel väg bemedla det af Banco-Fullmägtige, för Bankens säkerhet, enligt nästföregående §, nödigt ansedda lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig.” 63 § innefattar följande förslag: ”Oberoende af de åtgärder, BancoFullmägtige hafva att vidtaga till förstärkning af Bankens metalliska Gassa, åligger det Fullmäktige att, när större uttagningar af silfver från Banken äga rum eller Bankens ställning i öfrigt det påkallar, a) minska utlåningen genom Handelsoch JSärings-Disconterne och afstå ansökningar om nya Creditiver; b) alldeles inställa nämnde utlåning samt indraga större eller mindre del af utlåningen på namn och reverser med omsättningsrätt genom Banco-Disconten och Läne-Contoren ; c) samtidigt härmed: antingen emot betalning i Banco-sedlar försälja innehafvande Obligationer , eller upptaga län emot räntebärande förbindelser, ställde på viss tid eller uppsägning; samt d) genom vägran af nya län, efter hand minska öfrige grenar af Bankens lånerörelse, den på fastigheter dock i sista rummet; Börande desse för metalliska cassans bibehållande, medelst förminskning af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser, anvisade utvägar, begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade.” Bill. till B. St. Detta förslag har blifvit af Presteoch Bonde-Ständen bifallet i alla delar samt af B or gare-Ståndet med allenast den förändring, att orden: ■”samtidigt härmed” uti moro. litt. c) borde utgå.
Ojj bera företebbe prof; waranbed (3öåre $ullmägtige t £3anfen bocfobe* 68 taget, att, före feDelutgtfnittgené början, (åta Detta papper erhålla Den förbättring, bwartill ytterligare wunna inftgter funna föranleDa. §. 35. cm utuiijnt; 3 öfwerenöfrämmelfe ntcD bwaD ^tongl. Sföäjit i 'tftåDig $>ropof6 'Vrlouwn" tion Oft förejlagit, bäfwe <3öi för c2Bdr Del ftaDgat Den grunD, od> Äoppiti'; 0 , [jTOarefter ©itcater l)äDanefter böra utmyntas?, ocy Derom aflattt unDer* Dånig ©frifwelfe af Den 27 Dctober ftftliDne år, bwarpå <2Bt bär till alla Delar Ob åberope; i fammanbang bwartneD l2Bi äfwen boö ^ongl. 5SRaj:t i unDerDånigbet anbållit, att mynt>piecer om twå, äfwenfont om fem lOttcater, af famina proportionerliga wigt ocf> lifa b<*lt nteD De eufia Ducaterna, må warDa utpreglaDe, Derejf fåDana af någon åjhtnDaö.
Olsten synnerligen fa‘sta uppmärksamheten vid motioner, som liro åtföljde af tillstyrkanden eller aumärkmr, an lili Iler jag att fa yttra niigra ord i detta ämne. Jag liar ieke den förmätna lanken att kunna fullständigt framställa allt hvad sorn kan och hör invändas emot en motion af sii farlig och ingripande natur, som denna; men jag kan icke underlåta alt öka antalet af de anmärkmr, sorn icke lära uteblifva, och såmedelst öppet gifva tillkänna, att jag ogillar motionen. Alt frågan om penningeräntans frögifvande nu väckes, anser jag vara conscquent; ty den är en länk af den kedja, som sammanbinder de slöra för (indrin g spinner ne. Men ehuru jag önskar förändringar uti det som behöfver rättas, kan jag icke gilla det gamlas totala förstöring, innan man har något bättre alt sätta i stället. Jag hoppas derföre, att motionen må loria Ila, intill dess att den åtföljes af en för Sverige antaglig finnnccplan, som utvisar möjligheten af den åsyftade förändringen, ulan alt störta de skuldsatte, hvilka så mångfaldigt öfverstiga capitalisternes antal, alt de, i frågan om penningens inverkan, med skäl kunna anses utgöra del allmänna. Det mäste erkännas, att mängden, sä väl af jordbrukare som handtverkare, och de Heste rörelsegrcnar mäste tillita lanta capilaler, åtminstone i början, samt att ganska fä näringar kunna hära den ränta, som nu kallas laglig, för förlagscapitäler. Enär delta är ett obestridligt förhållande, så vore det högst oförsigtigt af lagstiftande makten, synnerligast i närvar, svära penningelid, alt upphäfva en urgammal lag, som hindrar procenteriet att visa sig i öppen dag. Motionären har sagt, ”att penningen är en vara, som kan stiga och falla”. Detta är obestridligt; men vi höra också besinna, att penningen är den egentliga varumätaren, och ju mera man bereder densamma möjligheten att stiga och falla, desto större blifva omvexlingarne i varupriserne, lill stor skada för producenterne, hvilka ofta derigenom lockas att speeulera, och vid de Hesta tillfällen göra förluster.
Prot. 1845, 5 Sami, 1 Afd, i5 Haft, 6 B evillriings-Ut skottets Memorial, N:o 3o. rukriken andra slag; — huruvida Bonde-Slåndet från t räd t sitt förklarande, att nuvarande införselstull å buteljer, burkar och flaskor af större rymd än * kanna samt å grönt och hvitt fönserglas bör bibehållas; eller om nämnde Stånd böra anses hafva dessa deras äldre beslut vidblifvit; — samt ändtligen, huruvida Borgare-Ståndet, som, på sätt förut är nämndt, icke fattade definitivt beslut om någon af de under artikeln Glas förekommande rubriker vid föredragningen af betänkandet N:o 12, bör på den grund att bland de nu i anledning af utlåtandet N:o 26 meddelade besluten saknas allt yttrande angående rubriken andra slag hvita eller färgade ej specifierade, anses hafva för densamma lemnat bestämmelserne i 1841 års taxa oförändrade eller ej; men som den vidsträcktaste tydningen af Riks-Ståndens beslut uti förevarande fall torde vara den rättaste, har Utskottet trott sig böra antaga att Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden vidblifvit de äldre besluten i allt hvari de icke sedermera formligen förklarats vara frånträdde eller dermed stridande blifvit fattade, samt att Borgare-Ståndet bibehållit gällande taxebestämmelser i de delar, der bestämdt yttrande i anledning af hvad Utskottet föreslagit icke meddelats, serdeles som tillfälle såmedelst blifver öppet, att, i händelse Utskottet härutinnan begått något misstag, kunna, vare sig genom att antaga gjord inbjudning eller låta föreslagen votering förfalla, detsamma rätta.
LagUtskottets Betanknndtn, 521 Huru skulle det gå med all förkofran, allt fullkomnande af Vattenverks anläggningar, som förmodligen icke äro mindre nyttiga ån andre inrättningar, om deras egande-rätt blefve så vacklande , att jordegare kunde,emot en viss lösen, tillintetgöra dem? Isuru lätt skulle icke en sådan rättighet kunna, till den fattigares förtryck, begagnas af den rikare? hvilka tillfallen för afunden och en vinningslysten granne att göra och vinna de obilligaste anspråk? otn Boställen skulle kunna vinna af Vattenverks rifning, hvilken skulle då betala kostnaderne? otn Vattendumnjngar rifvas, till förmån för ofvanboende Jordegare, hur är det möjligt beräkna de olägenheter, nedanboende, på ett längre afstånd, kunna lida af panlina vatten? hvem vet, om de önskade fördämningarnes rifvande ej möjligen skulle kunna hereda vattenbrist i torra år för flere Socknars inbyggare, och slutligen huru mycken obrukbar jord, som ej år besvärad af vatten, erbjuder icke Sverige ännu för den hugade odlaren? Ej mindre af det anförda, ån ännu mer af känslan för eganderättens helgd, nödgas jag helt och hållet afstyrka Lagförslagets antagande, ölvertygad att den, som vill betala en egendom efter fullt värde, och ännu mer med den förhöining Lagförslaget innehåller, skall i de fleste fall vinna sin önskan, och vid andra tillfällen tror jag , att undersökningar och afgörande)), ef. ter sig företeende omständigheter, blifva 523 LngUtskottéts Bethkanden. nyttigare än att stadga en Lag, som ihögsS fä händelser skulle kunna tillämpas. Yttersta försigtighet vid beviljande af Vattenverks framtida anläggningar, i afseende på den skada jordegare deraf kunna lida, önskar jag dock måtte stadgas. Sedan, med hufvudsaldigt gillande af det projecterade Betänkandet, Utskotten i ämnet fattat sitt Beslut, yttrade sig tili Protocollet följande Ledamöter. Herr Lenning:
De hade till och med i förbifarten med händer, fötter och ett eller annat tillhygge sökt förfullständiga den tuktan syndaren redan ågått, och det hade gjort polacken så rasande att han börjat tjuta och vråla som ett vildt djur, så snart han nått skyddet af sin sofplats. Först hade de endast skrattat åt oljudet, men då fridstöraren synbarligen hade för afsikt att fortsätta det under obestämd tid och bara vrålade värre, när han tillsades att hålla sig tyst, hade Taivalmaa fått lof att träda emellan. Och då åsynen af ämbetsstafven icke gjort tillbörlig värkan, hade han sett sig tvungen att använda den med långt mera än vanlig frikostighet, emedan början af kuren endast frambragt starkare tjutande än förut. Både tysken, för hvars uppbyggelse jag öfversatte historien i mån som den framgick ur sväromålet, och jag själf lyckades hålla berömvärdt allvarsam min under dess fortgång. Och likaså medan jag i ett kort och på sak gående anförande meddelade polacken min åsikt att honom icke vederfarits annat än rättvisa samt förständigade honom att begifva sig tillbaka till sofbaracken och framgent icke låta slikt komma sig till last. Men han hade knappast hunnit ut genom dörren med skjortan i handen och den zebra-lika ryggen fullt belyst af lampan innan vi båda vid åsynen af Taivalmaas bistert triumferande min högljudt gåfvo våra känslor luft. Det kunde polacken omöjligt undgå att höra. Och det blef droppen, som kom hans vredes skålar att flöda öfver först i och genom en hop polska yttranden, dem vi icke förstodo, men som helt säkert ej voro välsignelser, och därnäst genom en på bruten ryska uttryckt förhoppning att vi skulle skratta lika godt då han lät oss samtligen flyga in i ett till och med varmare klimat än Costa Ricas. Det förmådde mig endast att öppna dörren och ropa ut i mörkret ett löfte om en ytterligare, ögonblicklig och fördubblad dos ordningsmakt, såvida han icke genast försvann ur hörhåll. Men då jag meddelade hans hotelse åt kommissariatföreståndaren, som varit två år längre än jag där nere och följaktligen kände folket bättre, såg denne allt utom skrattlysten ut. Fy fan! sade han hjärtligt.