Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N;o ij. 5 rätt öfver dess jord, samt uppodlingars befrämjande och öpnaJe utsigten för mindre förmögne personer, att förvärfva eganderätt till jord, motverkades af de på landet öfliga förpantningar, så borde tillåtelsen till dylika a (handlingars ingående genom bestämda föreskrifter inskränkas. Som skäl för detta yrkande har Motionairen andragit, att hemmansegare, sorn af hvarjehanda orsaker kommit på obestånd, vanligen, för att åtminstone för ögonblicket rädda sig från {»enningeförlägenhet, begagnade den utväg, att bortförpanta någon del af hemmanets jord, med förbehåll å panthafvurens sida om återfående af panlskillingen, hvarmed fortfores intilldess största delen af egorne voro afsöndrade från bolstaden, derigenom hemmanet slutligen förlorade sitt värde och åboen sin utkomst. Emedlertid lemnade ett sådant förfarande utväg lill bosättning för lieie personer, hvilka genom lättja, sjelfsvåld och andra oarter åstadkoramo hvarjehanda olägenheter och förargelse, samt äfvenledes tillfälle för en egennyttig jordegare att, medelst betingadt arbete af förpantningsinnehafvaren, utarma och på ålderdomen, då krafterne icke vidare tillåta något arbete, under förebärande af brist i Contractets fullgörande, afhända honom dess jordlägenhet. Efter det vice Talmannen Jon Jonsson, jemte flere af Ståndets medlemmar, förenat sig i motionen, har Anders Ericsson från Örebro Län äfven deri instämt, under yttrande, att förpantningar och jord-afsöndringar medförde menliga följder, dels för .Bergslagerne, i anseende tili skogens utödande, dels ock i allmänhet derigenom, att de, medelst lättade utvägar lill bosättning, inskränkte hågen bland den fattigare classen, alt hos andra med arbete söka sin bergning. O o Deremot har Eric Pehrsson från Gefleborgs Län vid de föreslå c ne inskränkningarnes anlagande funnit betänkligheter, hvilka blifvit af Nils Månsson från Malmöhus Län, Johannes Jansson från Elfsborgs, och Sven Heurlin från Kronobergs
Ansvarigh.-lagen § l.j; enligt Regeringsformens 109 §, att, derest Rikets Ständer bestämt bevillningens hela belopp, men icke före riksdagens slut om bevillningens fördelning blifvit ense, då, gemensamt med Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, uppsätta och utfärda ny Bevillningsförordning, på sådan grund, att de i den förut gällande Bevillningsförordningeo stadgade artiklar jemlikt ökas eller minskas efter den fastställda bevillningssumrnans förhållande till den, som vid föregående riksdag blifvit fördelad; Bilt. till B. St. Prot. 1850 $ 1851. 6 Sami. 1 Afd. 29 Haft. I 2 Bu/tku-l Iskoltets Memorial, N:u 74. enligt Regeringsformens 98 §, att, om Justitie-ombudsmannen dör eller sin befattning nedlägger, då, gemensamt med Fullmäktig® i Riksgälds-kontoret, insätta i embetet den person, Rikets Ständer till hans efterträdare utsett, samt att, då den person, som Rikets Ständer utsett att Justitie-ombudsmannen efterträda, till verklig Justitie-ombudsinan förordnas, eller genom döden afgår, eller rättigheten till efterträdandet sig afsäger, genast, samfälldt med Riksgäldskontorets Fullmäktige, per capita, välja en annan; enligt 5 § i Lagen för Rikets Ständers Rank af den 1 Mars 1830, att för hvarje halft år låta, efter fastställdt formulär, upprätta, samt derefter trycka och med allmänna tidningarne utdela, uppgift öfver förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositions-skuld jemte obegagnade andelar af kreditiv och låne-förlag, hvarvid beloppet af de mot återbetalning i silfver utgifna fastighetslån må approximativt beräknas. De öfversigter af Bankens hela ställning, som, jemlikt åberopade § i Bank-lagen, likaledes skola, efter hvarje års bokslut, tryckas och utdelas, böra uppgöras efter fastställdt formulär; Fullmäktige likväl obetaget, att för framtiden låta uti detsamma iakttaga sådane förändringar, som kunna medföra en ökad enkelhet och tydlighet.
OrdningsStadga för större Brännerier den 1 Juni 1855; N:o 4, Den 16 Juul e. m. 837 N:o 4, i ani. af väckta motioner om förändring i vissa delar af K. Förordna! d. 18 Jan. 1855, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade spirituösa drycker. BankoUlskollel : N:o 33, öfver väckta motioner om tillåtelse för Riksg:sKontatt kunna få begagna sitt kreditiv å Banken äfven under instundande Juli och Äng. månader; N:o 34, i ani. af erhållen återremiss af Mern. N:o 29; N:o 35, ang. årligt understöd till Enkan Lovisa Wigström, f. v. Schwerin; N:o 36, med förslag till taxa å expeditionslösen i K. Stas Bank, BankoDiskontverxet och LåneKontoren. Lagutskottet ; N-.o 37, i ani. af väckta motioner ang:de stiftande af en lag mot misshandling af djur; N:o 38, i ani. af väckt motion ang:de utfärdande af en lag, som förekommer olägenheterna af det i handeln rådande utborgningssystcm. Konstitutionsutskottet: N:o 1.2, med voter:s-propa ronde Konstit:sUtsk:s uti Mern. N:o 8 afgifna grundlagsändringsförslag aug.-de Itiksstyrelsens förande i vissa fall m. m. SlatsUlskotlet : N:o 73, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om uphörande af fourage-passevolance-afgiften vid beridna RusthållsReg.-ten, äfvensom ang:de i detta ämne väckta motioner. RiddarhusUlskotlcl :■ N:o 15, angide förstärkning af grunden under EiddarhUs byggnaden; N:o 14, i ani. af återremiss af Utsk:s Utlåt.
3 Transport 2,847,503: 25. 31,555,119: 25. 4. i Malmö . 58,900: i Wisby 100: af fonden för kassa-kreditiv åt enskilde: i Stockholm 506,324: 43. 2. i Götheborg 115,000: i Malmö 74,600: i Wisby 5,200: af fonden för kreditivet till Filial-bankerna: i Gelle . • 92,700: i Christianstad i Blekinge 55,000: i Skaraborgs län .. 60,000: Sgr 5,855,050: 20. 2. Tillhörande Läne-afdelpingen, nemligen: af fonden för belåning af guld och silfver, jern m. m 1,482,388: 59. 2. af fonden för belåning af fast egendom i städerna och på landet 42,277: 14. 1. af fonden för lån till skiften och odlingar 11,455: 17. 10. af fonden för lån till Fahlu Bergslag och kreditiv till Sparbankerna 189,434: .36. — af fonden för lånet till Filial-bankerna: i Gelle 43,000: i Christianstad 85,000: i Blekinge 14,000: i Skaraborgs län 240,000: Sgr 2,109,374: 11. 1. Summa 37,297,724: 8. 7. Härifrån afgår jemlikt stadgandet i 122 § af Banko-reglementet; Riksgälds-kontorets kreditiv 1,000,000; Vexlings-förskott till landsorterna 78,145: 30. — Inlösta otydliga transportsedlar 8,874: 45. Skillnad häremellan och maximibeloppet af sedelstock, beräknad enligt 123 § i Banko-reglementet 766,809: 36. 1. Hankens Guldoch Silfver-lillg&nc): Dukater.
na i och för kriget i Bohus och Elfsborgs Län )nå blifva Verkställd, samt att, hvad sorn kai) finnas skäligt, sedermera till ersättning af krigsfonden må de lidande anslås, Friherre Hjerta; Till upplysning på hvad Friherre Cederström erinrat, får jag åberopa hvad jag i ämnet nyligen yttrat, rörande sättet att genom undersökningar utröna de förlu? ster hvarföre ersättningsökes, och bör jag dervid tillägga, att, enligt Konungens nådiga föv reskrift, hafva vid de omtalta undersökningar icke allenast ortens Embetsmän varit närvA tande, utan äfven ombud af tillförordnade ML •.C ' KI Dm 22 Juni. 505 litaireoch Commissariafspersoner, samt hela Dcten med bifogade Verificationer behörigen försedd, och hvaraf inhämtas, att ersättningsSumman öfverstiger 40,000 R.dr B UlSkuttets Betänkande återremitteradt, Följande den )9 dennes på bordet lagda Fietänkanden blefyo å nyo föredragna och bifallna, nemligen: x po Från StätsUtskötfet-, angående Hi' Assessoren von Schantz,'s Memorial om Kronorentorqas Utgörande i persedlar och varor, i stället för penningar, ■3:0 Från OeconömieUtskottet, angående ersättning för dem, som genom uppdämningar i Hällsjön uti Elfsbergs Län blifva lidande. 3‘Q Angående röstberakningen vid Prestval på flera ställen, der Stadsoch Landsförsamlingar äga en gemensam Själasörjare, sorn af dem båda kallas till förslaget. 4:0 Angående Konungens Befallningshafvandes skyldighet att. pröfva frågor om ar? betstvång. Den 22 Juni. Företogs till afgörande LagUfskottets elen 19 Juni på bordet lagda Memorial, innehål» lande svar på de anmärkningar, som vid Utskottets Betänkande, rörande Prestbevis foa* sakfäilda personer, blifvit gjorde. Herr Cederschöld, Per Gustaf:
Utsk. hade väl i stället bort tillse att i möjligaste måtto vinna något ändamål såsom t. ex. att detta onus drabbar alla hemman lika och att, så vidt möjligt är, skjutslegan blir enahanda öfver hela riket. Allt detta har Utsk. förbigått och åtnöjt sig med att endast föreslå, det K. Bfhde äger att nedsätta de skjutsskyldiges bidrag men deremot öka skjutslegan med 10, 20 å 30 ören. Lika med den siste talaren anser jag det hafva varit svårt för Utsk. att reglera skjutsskyldigheten, och att detta bör öfverlemnas till en kommité. Den 14 September. 243 Härom vill jag närmare yltra mig, då den punkt förekommer, hvari Utsk. föreslår nedsättandet af en kommité. Såsom jag nämndt bör en hvar deltaga i skjutskvldigheten, och det måste väl medgifva?, att den skjutsskyldigo, hvars hemman är så beläget att det icke kan indelas till skjutsning, bör bidraga till skjutsens upprätthållande lika väl som den, hvars hemman blifvit anslaget till skjutsning, och hvilket är så mycket billigare som detta onus i sednare tider märkligt tilltagit. Det är också gifvet, att de gästgifverier, som nu äro hardt betungade med skjutsning, åtnjuta en betydlig lindring i den mån jernvägarna komma till stånd, och att genom dessas anläggning de, som hafva ringa skjutsning, möjligen få vidkännas ett högre skjutsningsbesvär, och ser man på framtiden så, om man anser förslaget orättvist, blir denna orättvisa likväl jemkad. Jag tror likväl, att R. St. icke böra besluta alt så skall tillgå, ty derförinnan måste större utredning i ämnet erhållas, än R. St. kunna åstadkomma, och denna utredning bör verkställas af en kommilé, som efter inhämtade upplysningar afgifver sitt förslag. Till en början måste en tillökning i skjutslegan äga rum endast af det skäl, att efter nuvar:de taxan skjutsen icke kan betalas med det nya myntet, ty man kan icke fördela 75 öre på jk eller | mil, utan man måste antaga en siffra, som kan fördelas med 4; I det afseendet skulle jag vilja sluta mig till det förslag Frih.
St. måtte uti circulations-capitalet, emot inteckning i fast egendom på landet och i städerne, bevilja en tillökning af 1 million r:dr b:co.” När man granskar detta förhållande, så inskränker sig hela den tillökning i den utelöpande sedelstocken, som häraf skulle uppkomma, endast lill ett belopp af 167,000 r:dr. Denna summa är obetydlig; och ehuru jag visserligen anser ett utgifvande af sedlar utan reel valuta i allmänhet oriktigt; så har jag likväl ingenting att härvid erinra, utan instämmer således derutinnan, att 6,500,000 r:dr må anses såsom lånefonden för fastighetslånen, hvilken fond bör lill Riksg.cont. öfverlemnas, under iakttagande vid skeende utlåningar af den proportion emellan stad och land, som 21 § utstakar. Fastighetsbelåningen, som, efter hvad jag vill minnas, under 2:ne förutgående epoker ägt rum, är, såsom orden äfven uttrycka, hypolhekslån och uppfyller ungefärligen samma ändamål, som hypotheksföreningarne, ehuru i ganska liten skala. Det är att förmoda, och äfven skulle jag tro, att våra lagar icke lägga något hinder deremot, att hypotheksföreningar framdeles i större scala i Rikets öfriga provinser, på samma sätt som i Skåne, skola Den 18 December e. m. 495 uppkomma. Då fastighetsbelåningarne äro för de många små jordägarne, så behöfva icke dessa hypotheksföreningar nedgå så lågt, som uti R. St:s verk sker, utan kunna de måhända stanna vid de summor, der fastighetsbelåningarne, som R. St. nu medgifva, begynna, eller vid 6000 r:dr. Jag anser således af vigt, att hypotheksföreningar i en framtid må kunna komma till stånd, såvidt nemi. de kunna grundas på inhemska capitaler; ty att grunda dem på utländska, det skulle jag anse vara olyckligt. Det förutsätter naturligtvis, att de först småningom, sedan de blifvit grundlagde, kunna träda i verket; och då torde just tidpunken vara inne att
Slaten får således »verkligen Bewillnmg af denna Spar Caha, som icke kunde begäras eller tagas, om en siik olycka ej blefwe ersatt. Pä si-re ställen ä landet äro Brandstodsstnrättningar redan sä'reglerade, att Hemmansägare ärligen killskjuta till samma Cahn, för att wld skeende olycka slippa en allt för kännbar afgift pä en gäng. Ai samma egenskap lära ock de af Utskottet vmnämde Knekte-LegomedetS och Udde mankatSE-horne wara. Dek more akt önsta att dyicka Ridd. och.AS. Prot 5 B. exem 4Z - z6r Den 5 Januari». exempel <o!jdes ölwer allt, men stag of sädcmr Svarbötzor kunna tagas Bewillmng af Sta» ten? euer ware det ej der samma som att minsta den säkerhet och drn knappa utdelning, bwarpä den genom cldöwäda eller annars o'yckhge gör sä billigt on^präk, och hwilken utdelning han i aila sall merendels m»d tärsulla ögon emotkoger? och hasme wl icke exempel dädr i ä-dre och nyare lider att dylika Casus, äswm ester samlad styrka lin flere tunnor Gulds belopp, igenom en enda stor olycka, medra» g'lS och c, warit tillräcklige att ens kill hässle-' fullgöra sine förbid-lfers huru mycket mindre stola de kunna uppfylla dem framdeles med en sä betydlig Benulinings-afgist ä deras intägt, äro icke d tze Cassör till sin natur blott D positlonsLontoir der Deltagarns ärligen och smäinngom insätta ar sin egendom lör att wid timande olycka ätertaga dem, och kan en fädan samlad sond, och dest ökande för äret, genom beständiga tillstött eller defl medels förrän'ande, kallis bebällen inkomst, sa länge ej sonden kan lullgöra sim förbindelser? Hmu olämpligt more icke att en Brandlöf *ä'rmgs-Ec.tzn, som ena äret inhämtar l premier
» Bredvid sjukdomen skulle den bli mig för ljus, Sigfrid! » » Ljus! Hon förnöjer äfven den gamla! » » Henne! Med de blinda ögonen och sina lama händer! Mig synes, att din vår ej stort vet, hvad hösten behöfver. » » Kom sjelf och se, Klas. » Men han stod ej att få ur platsen, ej att öfvertala. Dess oftare syntes Sigfrid. Han kunde ej motstå Kathes barnaskratt. Hur gladde de sig ej med hvar andra, der ingen Inga ofrankerade försändelser lösas. annan något glädjande såg, öfver hela verlden, som, trots skymningen rundt om dem, låg som en blomsterträdgård för deras fötter, tog färg från deras egna själar. Innan han anade det, hade en glad, fri kärlek nästlat sig in i hans hjerta. Klas visste det förr än han sjelf. Hans lilla fönster vette åt gräsplanen utanför trädgårdshuset. Hur ofta hade han ej der lekt med Sigfrid! Nu voro de åter två. Nedstämd blickade han ut på de lyckliga, för hvilka allt var idel sällhet, föraktande sig sjelf för den afund, för den svartsjuka, som sårade hans själ. A f all sin makt kämpade han deremot. Kring honom var skugga, der ute strålande ljus. Hvarför för honom beständigt endast sorg? Måste den ena hälften af menniskoslägtet alltid bära bördorna för den andra? Kunde ett hjerta som hans, så tidigt brändt af smärtan, aldrig åter känna glädje? Jo, han kunde det, i Sigfrids lycka kunde äfven han finna sin, om blott hans kärlek fortfor, och den stod j u så fast som den blåa himmelen der ofvan. Under tiden dog den gamla slägtingen. Käthe skulle bort. Sigfrid beklagade sig för Klas. » Jag kan inte släppa henne, hon är ett barn, vet alls inte, hur det går till i verlden. » » Liksom om du visste det. Man erfar det först, när man kastas midt deri, som man slungas ut i hafvet. » » Jag skulle inte ha någon lugn stund, » fortfor Sigfrid. » Hvarför skulle jag ej skydda henne, när jag kan det; jag älskar henne, Klas, inte som dig, helt annorlunda. » » Naturligtvis, jag har vetat det sedan länge!
Jag vill icke längre uptaga tiden, utan slutar med yrkande att motionen måtte läggas till handlingarne. Frih. Cederström: I anledn. af Gr. Frölichs sista yrkande har jag begärt ordet. 49 §:n Riksd:sOrdn:n innehåller: »Upstår fråga om eller hvart remitteras bör, Kan denna fråga blott för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut ovägerligen fattas.» Enl. detta moms ordalydelse kan jag icke förslå annat, än att ett upskof kan för en gång beviljas, sedan fråga upstått om eller hvart remitteras bör; men då ordet kan och icke ordet skall blifvit i mom. infördt, synes det bero af Ståndet att bifalla begäran om upskof elier icke. Nu har Gr. Frölich modifierat sitt förslag sålunda, att då frågan i nästa plenum förekommer, skall beslut fattas; ty, säger Gr:n, då hoppas jag att Hr Gripenstedt skall vara närv:de. Men sedan jag sist hade ordet, har jag utaf en af hans embetsbroder erhållit den uplvsning, att han är sängliggande sjuk. Det är således icke att hoppas, att han kan infinna sig i nästa plenum, och alltså tyckes ju grunden för Gr. Erölichs framställning hafva förfallit. Således och då det icke lärer bero af oss att, enl. vår önskan, få Hr Gripenstedt frisk, och vi icke lämpligen kunna, under afbidan deraf, upskjuta i oändlighet ärendet till nästa och åter nästa plenum, hemställer jag, att, derest Gr. Frölich icke vill afstå från sin begäran, hvarom jag, lika med Frih. Tersmeden, nu vördsamt anhåller, R. o. Ad. ville på den begärda proposm, Hr Frib:n o. Ordf:n varder fram - 1) e n 25 April. 411 ställande, gifva ett nekande svar, på det att vi måtte komma till ett slut i denna fråga. Köpen på propos. förnyades. Hr Cederschiöld: Hrr:ne behöfva icke vara oroliga, ty jag skall endast yttra några få ord.
Men om lokomotivet skall gå 8 mil i timman skall drilhjulet göra fyra hvarf i sekunden och cylinderpistonerna likaledes fyra hvarf Men, för att göra fyra gånger så många slag, åtgår fyra gånger så mycket ånga. och för alt åstadkomma fyra gånger så mycket ånga, fordras fyra gånger så mycket eldyta i pannan, hvilken, i följd deraf, måste blifva betydligt tyngre och hvilket man i allmänhet uttrycker så, att fyra gånger så mycken kraft åtgår. Multiplicerar man sedan detta med den 21/2 gånger större motståndskraften af sjelfva låsten eller tyngden, så får man behofvet af en 10 gånger så stor kraft vid 8 mil, emot vid 2 mil, hvilket är vida närmare till den of Williams, än till den af Friherre Ericson uppgjorda beräkningen. Häröfver äskar jag alt de sakkunnige herrarne äfven må yttra sig. Emellertid har en origlig slutsats blifvit dragen af den omnämnda anmärkningen, då Friherre Ericson förut sagt att den skulle leda dertill, att behofvet af en ökad kraft för att öfvervinna motståndet vid ökade hastigheter skulle vara alldeles liktydigt med en i samma mån ökad tyngd af lokomotivet.» Sedan såväl dessa, som åtskilliga andra med ärendet gemenskap egande frå gor blifvit diskuterade, derunder ofvanbemälde nu tillstädeskomne Herrar förklarat sig önska att skriftligen få öfver såväl de af Herr Öfverste-löjtnanten Leijonancker uppställda, som de af Herr Hierta under diskussionen väckta frågor, afgifva sina yttranden, helst frågorna voro af den beskaffenhet att, för deras besvarande erfordrades flerfaldiga undersökningar och uträkningar, samt dertill kom att Herr Majoren Adelsköld nu icke vore tillstädes, uttryckte Afdelningen den önskan, att det svar, som å de framställda frågorna kunde afgifvas, måtte, så fort ske kunde, komma Afdelningen tillhanda; och skulle, till ledning för de Herrar, som sålunda benäget åtagit sig bidraga till ämnets utredning, öfverlemnas ej mindre afskrift af de från Herr Friherre Ericson insända skriftlig^ svar med dertill hörande bilagor, än ock utdrag af detta Protokoll. Som ofvan.
Maj:ls Nådiga pröfning beroende, förevarande motion, enligt Utskottets lanke, i denna del icke kan af Rikets Ständer till pröfning upptagas; i följd, hvaraf det yttrande, Utskottet nu går att i ämnet afgifva, endast åsyftar de öfriga af berörde boställen, hvilkas skyldighet att erlägga förutnämnda afgift blifvit genom bemälde Kollegii laga kraftvunna utslag algjord och fastställd. I afseende å sjelfva saken har Utskottet, som erhållit del af alla uti motionen omlörmälda handlingar, inhemtat, bland annat, att de utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län, rörande ofvannämnde komministers-boställen meddelade, af Kongl. Kammar-kollegium fastställda särskilda utslag, hufvudsakligen grundat sig derpå, alt, då kapellans-boställen, enligt åberopade äldre författningar (Kongl. Resolutionen den 20 December 1697, Kongl. Tionde-ordningen den 22 Februari 1638 och Häradsfogde-instruktionen af den 9 Oktober1 1688) icke voro befriade från kronotionde, men ifrågavarande boställen, vid 1850 års jordransakning. befunnits ej hafva sådan afgift erlagt, borde följaktligen samma boställen i behörig ordning kronotionde åsättas. Häremot hafva boställs-innehafvarne dels hos Kongl. Kammar-kollegium och dels vid såkens fullföljande hos Kongl. Maj:t erinrat, att dessa boställen, hvilka vid den Stockholms län redan på 1730-talet öfvergångna tiondesättning dermed ej blifvit belagde, numera, på grund af Kongl. Försäkran den 4 April 1789 samt Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium deri 1 Februari 1825, borde vara derifrån befriade.
Härvid får jag åberopa samma skäl, som i näst föregrde punkt af mig blifvit anförde, och finner mig, i anledn. deraf, nödsakad och pligtig, att å denna punkt begära återremiss, under yrkande, att det af K. M. äskade beloppet måtte beviljas, så att det, såsom behöfligt upgifne antal sablar må kunna intill nästa Riksdag anskaffas, och såsom reserv upläggas i förråden. Efter först till bifall å förevar:de mom. framställd, men med Nej besvarad propos., blef detta morn., på grund af de deremot gjorde anmärknme återremilteradt. 492 Den 29 Juni f. m. Morn. lill. h. Gr. Gyldenstolpe anförde skriftligen: Såsom hufvudsakligt motiv för afslyrkandet af det lill faschinknifvars anskaffande begärda anslag, har StatsUtsk. användt en, i mitt yttrande till rnerberörda Siats-Råds-prot. förekommande, måhända något obestämd npgift, att sido-gevären blifvit vid Svenska Infanteriet bortlagda, i början af detta århundrade. Det var likväl i sjelfva verket först linder det betryck, hvari fäderneslandet genom de olyckliga krigen, emellan åren 1806 och 1809 blifvit försatt, som dåvaride Krigs-styrelse välment, men obetänksamt, lät bruket af de s. k. Huggarne uphöra, för att sålunda ät Staten bespara kostnaden, för ersättande af hvad deraf under krigen galt förloradt, eller blifvit obrukbart, äfvensom för underhållet, af det då i behåll varande, och Svenska Infanteriet har sålunda, egentligen endast under 1813 och 1814 årens fält-tåg, då detsamma lyckligtvis sällan användes vid tillfällen, der sido-gevärets bruk påkallades, varit i saknad af delta vapen.