Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den dagen skref Henrika sitt bref ner till Hallerums prostgård och bad prostinnan ofördröjligen komma upp till Stockholm och hemta tillbaka Ingrid, som nödvändigt behöfde komma på landet. Under de dagar hon väntade på svaret iakttog hon Ingrid med oroliga blickar, och nu tog hon äfven på allvar i tu med den dåraktiga svältkuren, som återigen varat i några dagar. Men hur utmattad den stackars flickan än var, hade hon likväl kraft att ursinnigt spjärna emot 1 Bosättning. A) 3 duss. theservietter, 8 duss. Efter en timmes fruktlösa ansträngningar tog Henrika på sig och sprang till en doktor. Då hon kom tillbaka från honom mötte hon Hanna i tamburen. Hon såg genast, att något var på färde. » Herre Jesus — fröken Ingrid! » stammade den förfärade tjenstflickan. Henrika skyndade genast in i Ingrids rum. Hon hade tagit af sig alla sina kläder och satt hopkrupen i kakelugnsvrån med nedböjdt hufvud, så att Henrika ej såg hennes ansigte. Moderns porträtt hade hon på armen, vyssjade det som ett barn och sjöng med en röst, som ej längre hade några toner: • » Dors, enfant, dors — » Hanna berättade, att hon strax efter det fröken Henrika gått hört ett förfärligt buller m e n a d k j o r t l a r, 3 d: o släpkjortlar, 4 d:o lifstycken, 6 d:o h v i t a u n d e r l i f 3 d u s s. theservietter. S å t. e x. T i l l fönsternas r e n g ö r i n g b ö r m a n använda skinnlappar, hvarmed d e poleras, inne i unga frökens rum, och när hon kom in, stod Ingrid tryckt intill ett hörn och bara skrek: » Ser du honom inte! Der står han bakom bönpallen! Nu kommer han! Hjelp! Han vill kyssa mig!
Af Hr GommerceRådet Santesson: Enär StalsUtskottet uti dess nu afgifne förnyade Betänkande med förslag till bestämmande af StatsVerkets Ordinarie Utgifter intill nästkommande Riksdag, ej behagat fästa afseende vid mine med Heres inom RiksStånden gjorde anmärkningar, att tillstyrkte löneförhöjningar ej måtte komma att utgå, innan stadga i Myntvärdet vore återställd, och i följd deraf löneförhöjningarnes belopp först beräknas i RiksStaten från och med det år, då enligt R. St:rs tillförväntande beslut Silfver - I Betänk anden, N:o 235. xv ntvexlingen från Banken vidtager, så anser jag mig högst påkallad, att nu förnya rnin vid förra Betänkandet härom gjorda Reservation. Jag har delat Utskottets yttrade öfvertygelse oin Löntagares verkeliga behof af den åt dem föreslagna Lönförhöjning; jag har till och med Reservationsvis yrkat en större lönförhöjning för visse af de högre Embeten. Men då jag måste anse min ovilkorliga första pligt vara, att vid alla anslags beviljande öfverväga, huruvida de kunna förenas med de Skattskyldiges förmåga, och jag ej kan dölja för mig de svåre följder, som för dem skola uppkomma, om denna Riksdag slutas utan Myntbestämning, men derefter Coursell antingen så faller att Skatterne igenom Sedelrnyntets högre värde blifva 20 å 25 procent drygare än de vid antagningen anses, — eller så stiger, att vid en påföljande Riksdag ny anledning derutaf framställer sig för lönernes höjande ytterligare 20 å 25 procent; så nödgas jag rösta emot all Löneförhöjning intilldess myntbestämningen blifvit afgjord; ty jag vill ej göra mig sjelf och ej emottaga af andra rättvisa förebråelser, att hafva beviljat en dryg ökning af Statens utgifter, utan att med detsamma hafva sökt att sätta den gräns för beständiga nya anledningar till deras åter höjande, hvilken gräns endast af en säker Myntbestämning kan tillvägabringas. Häruti hafva instämt Hr Professoren Hasselroth samt RiksdagsFullmäktigen Anders Nilsson från Wermlands Län.
Kungörelse, att de bland dem, som söka pass, böra med betyg, dem Konungens Befallningshafvande eger pröfva, visa ändamålet med deras tillämnade resa, hvilket stadgande så mycket mindre lärer böra vidare utsträckas, som hinder derigenom skulle uppkomma vid verkställighet af de skyldigheter, Konungens Befallningshafvande fått sig ålagde genom Kongl. Förordningen den 19 Junii sistlidet år, i afseende på försvarslösa personers förpassande, i ändamål att erhålla årstjenst eller näringsfång; och, hvad de förstnämnde angår, lärer, så länge Skråförfattningarne i deras nuvarande skick gälla till efterrättelse, och Gesäller således 4 Lagsamt Allm. Bese.- och Oeconomie-Utslottens Utlåtande JV:o S. äro berättigade att, utan inskränkning, bestämma tiden för deras vistande å en ort så kort de anse för sig nyttigt, samt aillyttning derifrån till en annan, när nyck eller obelåtenhet, eller andra mer eller mindre vigtiga orsaker dertill föranleda, något förbud mot deras vandringar inom Riket, ineddeladt i form af passförfattning, hvarken kunna eller böra utfärdas. Ehuru de af Herr Lake gjorde framställningar tilläfventyrs må ega vigt i afseende på control å Gesällers sedlighet och uppförande under deras arbetstid, kunna Utskotten likväl deri icke linna något correctiv emot deras kringvandringar, enär det, äfven med antagande af Herr Lakes förslag, icke emot Skrå-författningarne kan förvägras en för bättre eller sämre uppförande och arbetsskicklighet utmärkt Gesäll, att, när arbetstideu på ett ställe är förfluten, söka sin utkomst på annat håll. Utskotten anse sig alltså sakna gällande skäl, att tillstyrka bifall till Herr Valleys och Johannes Anderssons ifrågavarande motioner. 3:o Genom Kongl.
Vill man magt, så är han för mägtig; vill man rätten, ho vill vittna med mig? Om jag säger att jag är rättfärdig, så fördömer han mig dock; är jag from, så för han mig dock till ondan. Är jag än from, så tör min själ dock intet hålla sig dervid; jag begärer intet mer lefva. Det är det som jag sagt hafver; han förgör både den goda, och den ogudaktiga. När han begynner till att slå, så dräper han straxt, och begabbar de oskyldigas frestelse. Men landet varder gifvet under dens ogudaktigas hand, att han undertrycker dess domare; är det icke så, huru skulle det annars vara. Mine dagar hafva varit snarare än en löpare; de hafva flytt, och hafva intet godt sett. De äro förgångne såsom stark skepp; såsom en örn flyger till maten. När jag tänker: Jag vill glömma bort min klagan; jag vill förvandla mitt ansigte, och vederqvicka mig; Så fruktar jag mig för all min sveda, vetandes, att du icke låter mig vara oskyldig. Är jag nu ogudaktig, hvi hafver jag då sådana onyttiga vedermödo? Om jag än tvådde mig i snö, och gjorde mina händer rena i källo; Så doppar du mig dock i träck, och min kläder varda mig illa ståndande. Ty han är icke min like, dem jag svara kunde, att vi måtte både komma för rätten. Det är ingen, som oss åtskiljer; som sätter sina hand emellan oss båda. Han tage sitt ris ifrå mig, och låte sin förskräckelse komma ifrå mig; Att jag må tala, och icke mer torf frukta för honom; ty jag vet mig oskyldig. Min själ grufvar sig för mitt lif; min klagan vill jag låta fara fort, och tala i mine själs bedröfvelse; Och säga till Gud: Fördöm mig icke; låt mig få veta, hvarföre du träter med mig. Hafver du der lust till, att du brukar öfvervåld; och förkastar mig, hvilken dina händer gjort hafva; och låter de ogudaktigas anslag komma till äro? Hafver du ock då köttslig ögon? Eller ser du såsom en menniska ser?
(Rgs. Afd.) Sedan Rikets nu församlade Ständer, genom bifallandet af Stats-Utskotfets under N:o 81 afgifna Utlåtande, i anledning af väckta frågor om inlösen af åtskilliga, inom den derför stadgade preskriptionstid, till invexling hos Riksgäldskontoret icke företedda Riksgiilds-sedlar, medgifvit, att de i detta Utlåtande omförmälda sedlar, sådant oaktadt, finge af Riksgälds-kontorets medel inlösas, hafva Fullmäktige, under åberopande af Rikets Ständers sålunda fattade och Fullmäktige genom Stats-Utskottet tillkännagifna beslut, uti skrifvelser af den 8 sistlidnc Juni samt den 8 innevarande månad, till Utskottet öfverlemnat en mängd andra, jemväl först under innevarande Riksdags lopp till Riksgälds-kontoret ingifna, dylika sedlar, hvilka, vid deras af Kontorets Kommissariat verkställda granskning, befunnits rigtiga och följaktligen måst af detta verk inlösas, såvida desamma inom den uti Kongl. Kungörelsen den 14 Februari 1835 för Riksgiilds-sedlarr. es företedda. I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer, med anledning af förut uti enahanda afseende gjorda ansökningar och framställningar, vid flera tillfällen medgifvit och beslutat, får Stats-Utskottet. sorn i fråga om nu förevarande serl» 4 Stals-Utskotlels Utlåtande, N:o 306. lars inlösen, anser sig endast behöfva åberopa samma beslut jemte hvad Utskottet i ofvanberörde Utlåtande upplyst och yttrat, äfven tillstyrka, att dessa 151 Riksgälds-sedlar, af hvilka, enligt Kommissariatets derom meddelade intyg, 11 lyda ä 10 R:dr, 42 ä 2 R:dr, 34 å 1 R:dr, 3 å 24 sk., 42 å 16 sk. samt 11) å 12 sk. hvardera och således å tillsammans 248 Riksdaler 12 sk.
Det oaktadt tillerkändes Norrska Stats-Verket, genom förstberörde Kongl. Bref, godtgörelse af Convoy-Commissariet med ej mindre än Specie 3i,o46: 87^ sk , reducerade till Svenskt Banco R:dr 68,816: ig. 4> för Norrska Stats-Verkets bekostande af deltagandet med Fregatterna Laaland och Fredriksvaern uti expeditionen år 1828; hvarvid likväl E. K. M. förklarade, dels att dermed alla anspråk från Norrska sidan för den förflutna tiden skulle anses till fullo godtgjorda, och dels att sådan godtgörelse framdeles, i lika beskaffade fall, endast skulle tillkomma Norrska Stats-Verket med af den kostnad, som för hvarje sådan expedition af Convoy-Cassan bestrides för de Svenska Örlogsfar tygen. Den kostnad, som Convoy-Commissariatet har bestrid t för Svenska skeppens expedition år 1828, uppgår uti hufvud boken för år i83o till R:dr 186,174: 06. 7. hvarjemte, uti 1831 års bok, finnes påförd gratification till befäl och besättning på de Norrska fartygen . — 2,666: 24- — som, med tillägg af ofvanstående — 68,816: 19, 4- utgör en ersättning för Norriges deltagande i rustningen för denna expedition af ej mindre än — 71,482: 43- 4* eller nära ? emot kostnaden för Svenska Örlogs-fartygen. När dervid be traktas, alt Norrska Stats-Verkets bidrag till Convoy-Cassan under de år, hvilkas räkenskaper Rikets Ständers Suts-Utskott 1111 varit i tillfälle att granska, eller från och med år 1827 lill och med år i832, uppgått i medeltal till 60,000 R:dr, hvaremot Sveriges bidragsbelopp i medeltal utgjort 297,000 R:dr, oGh alltså det förstnämnde, svarande till endast omkring | af det Expeclitions-Ulskottets Förslag till lind.
Men nog fick jag ge fyr många gånger, innan jag träffade pricken, ty skottaflan erbjöd helt ringa skottvidd, och det var som om han haft en långkatekes med ryggen vänd utåt i sin bröstkavitet, i stället för ett manligt hjärta på cirka tjugutvä år och bredd därefter. Ändtligen passade jag på cn het, åsktung junidag och bekände blygt och i förtäckta ordalag, att en ung dam lärt sig skatta hjärtats rena guld högre — än hvad som helst. Och när då den första ljungelden från himlen korsades med tvänne blixtar från mina ögon, stönade han: » Himmelska Maria! » och damp på knä som en dresserad kamel. Vid denna hans kroppsöfning begaf sig hans högra knäskål ut ur sitt skyddande omhölje, likt ett ungt öfvermodigt hvitkålshufvud ur de blad, som värnat dess barndom mot närmare granskning af nyfikna blickar. Maria — det var emellertid ingalunda jag, utan min tjuguåriga systor! Den unge mannen hade blottat både sitt hjärta och sitt fattiga knä, till rakt ingen glädje för mig; han hade endast tagit mig för en skottspole, som skulle föra islagstråden genom hans hemliga kärleks tilltrasslade varpgarn. Han fick vänta han!!! Jag förbigår de år, under hvilka jag slo^; rekord i sporten att träffa manliga hjärtan och kasta dem som byte för — hm! — förtviflan. Sedan kom en tid, då jag började jaga på fullt allvar och för utkomsten, men besynnerligt nog tycktes då männen på en gång ha blifvit osårbara, och jag ägde tyvärr ej det förtrollade och förtrollande silfverlod, som ofelbart träffar ett manligt hjärta. Det är också en möjlighet, att horrarne kände till en viss grekisk Dianas sätt att pryda herr Aktaeon ' s panna. Då undergick min åsikt, om värdet af en reglementerad skottdag, förvandlingens stora lag, så att jag nu känner, att den dagen IDUN leder sitt ursprung — om inte rent af: från själfva Venus, — så från andra milda stjärnor. I jämnhöjd med skottdagen sätter jag frieriannonserna, fastän Idun har stängt denna genväg till Hymens land. Det var grymt gjordt af vår egen fru Idun!
Departements-chefeu uppläste (ill justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, i fråga om trenne kronan tillhörige jordars upplåtande till utvidgning af kyrkogården i Calmar; Och täcktes Kongl, Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, skrifvelse skulle i vanlig ordning expedieras. Ex Protocollo, Alfred Ädelgren. 14 Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N.o 73. Aab. till Exp..-Utsk. den 1? Juni ISSI, kl. 1 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förhöjd skjutslega till Posthemmans-innehafvare för vissa delar af Post färingen; Gifven Stockhomls Slott den 30 Maj 1851.
Låt mig gå nu. Jag kom ju WOLFF, mot pastorn. sammans. Känner ni mig? Känner ni henne där? Jag till svars för denna kvinnas heder under den tiden? MARIE. Se där, se där! Det är ändå ni, som stält till allt har varit borta snart ett år. Är det PASTORN som kan stå Herr Wolff! Herr Wolff! PASTORN, till Wolff. till förnedring? Kan ni stå till svars för att ha bragt en fattig flicka VÄRFLOD MARIE. Jag är inte förnedrad därför att jag har ett barn! KRISTOFER, häftigt till pastorn. Bevisa era antydningar! MARIE. Han ljuger! PASTORN. sinne? Var ni inte färdig till hvad uselhet som hälst? Ni såg nödstäld ut, men när jag tilltalade er för att erbjuda er hjälp, skrattade ni mig midt i ansigtet. KRISTOFER, griper Maries arm. Jag träffade er en kväll på gatan, och med hvilket Ah, Marie! Det trodde jag inte... MARIE. menade bättre än andra fina herrar, som tilltalat mig på samma sätt? Därför skrattade jag. Låt mig gå! Låt mig bara gå Åh, det vore väl tusen gånger bättre att dö än lefva i detta helvete! KRISTOFER. Släpp mig! Han ljuger! Kunde jag tänka att han Vill ni också gå? Hvad har ni godtgjort med det? MARIE. ni och er likar begått? Hvad ha ni själfva godtgjort af allt det onda, som FJÄRDE AKTEN WOLFF. försvarat er och blifvit olycklig för er skuld. Nu vill han försvara sin syster. MARIE. Marie, anklaga inte Kristofer. Han har en gång för jag är fattig och olycklig, inte sant? Hon är rik och vacker, därför är hon hederlig? KRISTOFER. Sin syster? Hon sade också att jag ljög. Jag ljuger, Ni är fräck, och det styrker anklagelserna mot er. PASTORN. lyd dem, som vilja ert bästa. Min hjälp är den enda som återstår er. Ni kan få en fristad och tillfälle till ånger och försoning. MARIE. Ni ser, att det inte hjälper att trotsa. Var lugn och själf godtgjort här i huset? Hvad har herr German WOLFF.
» Tror du, att det fryser på i natt, » frågade hou åter helt omotiveradt. » Ja, det kan j u hända. » Det flög ett leende öfver hans stränga drag, ett sådant där förströdt, öfverlägset leende, som man egnar ett älskadt, bortskämdt barn, hvars frågvisa naivitet man finner tröttande och besvärlig att tillfredsställa. » F å vi in steken snart? » frågade han. » Ja, » hon gick åter ut och satte sig, sedan hon serverat sin man, med en sorgsen min vid bordet. H o n ritade med gaffeln märkvärdiga figurer i såsen och lade tankspridd upp köttbitarne i pyramidform, och så sade hon brådskande: » D u ska ' hålla föredrag i aftou, fanns det ingen biljett öfver. » » Nej, » svarade A k e tvärt; » för öfrigt är det inte värdt, att du blir modern, kära Signe. D u har full sysselsättning hemma, och dessutom är ämnet ingenting för dig. — » Kvinnans förtryck » — hvad förstår du väl af det? » Han smulade otåligt sönder en brödbit. » Men, » började Signe, » jag skulle bra gärna vilja läsa det, om jag kunde få. » » Det är någonting, som du ändå inte fattar. Lifvet är något helt annat än ett solljust, väl ombonadt rum, men när en och annan individ är nog lycklig att få gå genom världen med lugn i själen, vet jag inte, hvad det skulle tjäna till att själfvilligt skingra det. » Han torkade sig omsorgsfullt om munnen, reste sig upp, och sköt lugnt iu sin stol. Signe hade blifvit blossande röd, och tårarne stego henne i ögonen. H o n reste sig häftigt och kom fram till honom. » Anser du mig för intet, alldeles intet? » frågade hon upprörd och grep lidelsefullt om hans arm. Å k e såg förvånad på henne och sade kallt: » Jag anser dig för en liten toka, det är alltsammans, men det går alltid så med kvinnor, hvilka aldrig lära att tänka och handla själfva; släpper man dem en gång ur famnen, skrika de och vilja upp igen. Bäras, bäras igenom hela lifvet och vyssas till ro, när de gråta.
Genom denna måttliga summa sknlle del blifva möjligt alt gifva ett anständigt skick och större offentlighet ät vära dyrbara samlingar, hvilka i värde tälla med de flesta museer i Europa och i vissa delar öfverträffa alla andra. I de usla små rum, der de nu mäste ligga uppstaplade pä hvarandra, kunna de icke utan skam för uatiouen förevisas allmänheten och de talrika främlingar, som under en del af året nästan dagligen infinna sig, och icke sällan uttrycka sin förvåning, att Staten för så dyrbara samlingar icke äger någon bättre local. Remitterades lill StatsUtsk. Frih. Raab, Carl Gustaf, uppläste följande: I flera landsorter förekomma tidtals brydsamma och betänkliga tvisler vid den årliga afradsoch tiondespanmålens utgörande, i anseende till påbudet af d. 22 Nov. 1834, alt säden skall vara af ren och strid beskaffenhet. Jag bar med afseende derå velat fästa R. St:s uppmärksamhet på denna olägenhet och sältet, hvarpå den, efter mitt förmenande, må kunna afhjelpas. För landlmän är tillräckligen kändt det svåra och snart sagdt omöjliga att anskaffa spanmäl till den qualité, som, efter den stränga tydningen vederbörande gifva åt uttrycken uti ofvanuämnde K, kungörelse, erfordras, för att spanmå - Den 20 Augusti. 319 leii skall anses viii rensad och strid. Man har inlagt i betydelsen af strid beskaffenhet, att spanmålen skall vara så fullgod, som den knappast under de bästa år kan presteras.
Pä sadan grund har Sraks-Utskottet härmedelst skolat förestå, alk Cadekternes amal hädanefter wä inskränkas till 80 em äret, deraf 20 böra blist wa Gralister eller Fri Cadsrter, sanik 60 betalande. Och om, del Ståls-Utskotter hemställer, afgisten för de betalande blifwer fastäld till LZo R:d. B.co om äret, sä bör Skars-Werkst ej tillskjuta mera än iz ooo R:d ärligen, för denna inrättnings bestånd, hwaremok de ärliga Arrende-medlen för Carlbergs Kungsgård med derunder lydande lägenheter böra till Stats - Merker inga. Stars - Utskottet hemställer i öfrigt, att Skaten för KrigS Academicn, i enlighet härmed mä klistra reglerad, och att Styrelsen ma, efter hmad Stats-Utskottet här efwan under Tikuln Krigs Collegium föreslagit, updragas den deröfver tillförne förordnade Direktion. Stockholm ben 16 November 1809. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prefie-Ständ. Ledamöters magnar. Ledamöters magnar. Llaes kleming. Ili. Wmämsn. Pä Wallofl. Borgare-Ständ. Pä Hcderw. Bonde-Ständ. Ledamöters magnar Larl kr. k.anäber§. Ledamöters magnar hostan Lrickston. Frän Upland, bl. kröäelms. Ten 22 November. IZ79 Litt. F. Militcure Staterne till Sjös. Desse innefatta följande Stater, nemligen^ för Förwaltningcn af Sjö Ärenderne — örlogö Flottans Civile Skar D:o Miliraire Stat — Välsmans Indelningen Armcens Flottas Es« quadre i Stockholm — D:o i Götheborg — D:o i Malmö, Constructions Corpsen och Lo»seri Slaten.
Om §:n finge en sådan lydelse, så är jag säker derom, att ett annat resultat kommer att följa pä de reqvisitioner ä ersättning för öfverskjulande kostnader utöfver dessa 18,000 r:dr, som möjligen äro från Kongl. Statskont. att till Riksg:skont. förvänta. — Jag anhåller vördsamligen att någon af StatsUtsk:s härvarande ledamöter täcktes uplysa huruvida man icke skulle kunna göra en sådan rättelse genast utan återremiss, då lid derigenom skulle kunna betydligen besparas. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Att den ordalydelse, som här föreslås och år lika lydande med den i nu gällande reglemente befintliga, är otydlig, det har erfarenheten bevisat, då kollission upkommit mellan Regeringen och Riksg:skonl:s Fullmäktige, hvilken icke på annat sätt kunnat lösas, än all R. St. genom serskildt beslut måst förklara, alt den summa som varit i fråga fått utbetalas. Emedan Sländerne vid det tillfället funno, att den då ifrågavar:de summan icke kunnat af Fullmäktige ulan serskildt tillstånd utbetalas, är det också ganska gifvet, alt, för den händelse ulgiflerne för On S:t Barthelemy under de kommande åren intill nästa riksdag öfverstiga 6,000 r:dr om året, eller 18,000 r:dr tillsammans för alla 3 åren, så skulle Fullmäktige icke kunna ntbelala hvad sora kunde öfverskjuta sistnämnde summa, utan serskildt beslut derom af Sländerne vid nästa riksdag. För att erhålla en tydligare redaktion af denna punkt beslöt också R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle då denna fråga förevar, eller vid föredragningen af Statsregleringen för 7:de hufvudtileln, att återremiss lill StatsUtsk. borde ega rum. Någon förändring i ordställningen följde dock ej på denna återremiss, ulan finnes samma ordalydelse som förut, uptagen i det nu föreliggande förslaget till § i Riksg:skont:s reglemente.
För upprättande af ett fullt tillfredsställande förslag i detta för vår lagstiftning hittills främmande ämne, äfvensom för åstadkommande af en eftersträfvansvärd enhet med lagstiftningen härom i andra länder, erfordras dock en närmare kännedom om denna lagstiftning, än Utskottet för närvarande är i tillfälle att bereda sig, hvarjemte utlåtande i ämnet från vederbö rande myndigheter inom riket lämpligen torde böra infordras. Af dessa anledningar har Utskottet ansett sig icke böra ingå i någon närmare granskning af Herr von Qvantens ofvan intagna förslag, utan funnit sig föranlåtet inskränka sin åtgärd till alt vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t framställa den anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och lill Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådigt förslag till lag mot obehörig efterbildning af inhemska konstalster. Stockholm den 27 Januari 1863. Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 2 Afd. i Haft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1863. Samman!. Lagsami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 2. X M:o 2. Ank. till. Exp.-Utsk. dea 7 Febr. 1863, kl. 10 f. ai. Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående dels omarbetning af, dels ock ändringar i nu gällande Legostadga. I detta ämne hafva vid innevarande riksmöte motioner blifvit väckta: inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Wolffelt, M., (N:o 33), Herr Stjernsvärd, G. M., (N:o 183) och Herr von Möller, P., (N:o 94); i inom Yällofliga Borgare-Ståndet af Herr C. E. Ljungberg, (N:o 246) samt inom Hedervärda Bonde-Ständet af Carl Nettelbladt från Stockholms län (N:o 391), och Johan Gustaf Dahlgren från Calmar län (N:o 84).