Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag utber mig derjemte få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att vid utlåningen något maximum icke är loreslaget; hvaraf sannolikt skulle följa, att de största egendomarne uppslukade största dalen af summan, och hjelpen blefve föga allmänt spridd genom utlåningar på de smärre; hvilket syftemål skulle vinnas, om det fastställdes, att ingen utlåning linge öfverstiga t. ex. 10,000 R:dr. I anledning af hvad jag nu haft den äran erinra, anhåller jag att Särskildta Utskottets Betänkande måtte återremitteras. Friherre Wirsén: Herr Friherre Stoets anförda tanka, som skulle en strid hafva uppstått mellan en del Konungens Embetsman och NatioRidd. 0. Ad. Prat, N:o $1, $2> 642 Den 28 Jimi. nens Representanter, förundrar mig i samma mån som jag anser saken omöjlig. Jag trodde mig icke behöfva göra den förklaring, att hvad jag i dag haft äran yttra, har skett i kraft af min rätt som Ledamot af detta Riksstånd, och således som en af Nationens Representanter, men alldeles icke som Embetsman } i hvilken sednare egenskap mig icke tillhör att här tala, och i alla fall aldrig kunna^'vara min mening. Jag har haft olika öfvertygelse i flera af de ämnen, som af Särskildta Utskottet och dess Ordförande blifvit till Rikets Ständer framställda, och yttrat mina tankar derom ; men dylik strid äger ju alla dagar rum under öfverläggningarna uti förekommande mål. Jag har vågat tvifla på det förslags öfverensstämmelse med våra Grundlagar, som innehåller, att den Nämnd, som äger välja Ledamöter i TryckfrihetsComitéen, må blifva af Rikets Ständer uppdraget att genom omröstning utse en skicklig man , på hvilken det skulle ankomma att, från början af år 1816, besörja om utgifvandet af en Journal, på sätt uti anförandet närmare utvecklas.
I e r eller medelst årliga anslag är skilnaden den, att det sednare sättet medför en större läng - 228 Deu 3 Juli f. m. samhet i arbetets fullbordan och följaktligen långt sednare inträffande fördelar; tilläggande jag den önskan, att Götha canal bort blifva företagen efter den förstnämnda metoden. Om den metod åter, som följdes, kunna actie-ägarne säga sin tanke vältaligare än jag. Det andra Fransyska villkoret eller sättet, som väl är mycket enkelt och ändå har sina svårigheter, är, alt åt allmän-nyItiga företags upphofsman unna att dervid icke ruinera sig och andra. För öfrigt, tänker jag, att när om 3 eller 4 år härefter canalen är färdig och Östersjöns och Nordsjöns skepp på densamma föra sina laster begge håfven emellan, — då, säger jag, blir Trollhätte-canalen allt bra ansedd, och af det vi nu i denna felsökande lid derom ordat, deraf är troligen ganska litet qvar i minnena. Innan jag för denna gång nedstiger ifrån bänken, har jag en hederspligt att uppfylla. Under discussionen i förra plenum, blef oväntadt nog 1812 års politik afhandlad. Enär jag är sjelf en af de 2 första, som vetat denna politik vara i fråga; enär jag sedan i all den mån, som en extra-ofliciel ställning medgifvit, bidragit till denna politiks beslutande; enär jag sedan, då den fullföljdes och verkställdes, varit, visst icke det väsendtligaste, men ganska säkert det mest använda verktyget; — då befaller hedern mig, att hvarje gång denna politik antastas, så offentligen som möjligt, och, som jag nu gör, framstå med tillkännagifvande af hvad jag nu anfört, och ined denna politiks försvar.
Kommitterade hafva äfven ansett lämpligt att åter upptaga de benämningar, hvilka fast ställdes genom 1806 års generalstabs-organisation och föreslå derföre att generalstabens regements-officerare benämnas öfver-adjutanter, kaptener och löjtnanter stabs-adjutanter, hvarigenom också nödig öfverensstämmelse vinnes med 35 § i nu gällande regeringsform. Generalstaben bör äfven ega underofficerare. Under fred kunna de, såsom erfarenheten vid topografiska corpsen, der sådane sedan 1858 varit anställde, visat, med fördel användas till ritning och fältmätning, sedan de förut blifvit vid corpsen omsorgsfullt dertill danade, 196 samt aflagt prof i geometrisk kunskap m. m. De kunna äfven användas såsom afvägare, höjdmätare, signalbyggare, till renskrifning i expeditioner, vid krigsarkivet och till biträden vid flera arbeten. I krig kunna de såsom guider biträda generalstabs-officerare, vara vägvisare under marscher, anställas vid fältarkivet, vid fält-telegraferna m. m. I danska och österrikiska generalstaberne finnas underofficerare. Kommitterade föreslå derföre: att underofficerare med löner på stat anställas i generalstaben till ett antal af 12. Civilstaten skulle, i likhet med hvad generalstabs-komitén föreslagit, bestå af: en professor hvilken, liksom nu anställd vid den topografiska afdelningen, leder de geodetiska arbetena och undervisar i dem; en fältsekreterare, som är räkenskapsförare och redogörare, så väl för aflöningssom arbetsanslaget: tre vaktmästare, af hvilka 2 vid hufvudstationen (liksom nu vid topografiska corpsen) och 1 vid kommando-expeditionen. I följd häraf föreslå kommitterade: att generalstaben skulle bestå af följande personal: Militär-stat. Civilstat.
Den lånesumma af Tvåhundratretiotvå tusen fyrahuudratretiosex R:dr 32 öre, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade för inlösande af de med landshöfdinge-bestäUningarne i åtskilliga län då förenade aclcorder, kommer, med iakttagande af den, såsom här nedan förmäles, medgifna nedsättning uti Landshöfdingarnes i Wermlands och Calmar län ackords-amoiterings-bidrag, att, jemlikt de för sagde lån af Kongl. Stats-kontoret utgifna 151 obligationer å 1,000 R:dr Banko hvardera, fortfarande liqvideras på det sätt: att, sedan utaf den för hvarje landshöfdinge—beställning, dervid ackord varit fästadt, anslagna lön, Sex procent årligen å det ersatta ackords-beloppet, genom Kongl. Stats-kontorets försorg, innehållits, inbetalas den sålunda för hvarje år innehållna summan till Riksgälds-kontoret eller dess ordres, inom den 1 Juli näst på följa nde år. Härigenom godtgöres den för det lyftade oguldna lånekapitalet, till sist förflutna årets slut, upplupna ränta efter Fyra procent årligen, och infrias så många af ofvanberörda obligationer, enligt deras nummer-ordning, som det efter ränteliqviden uppkomna öfverskott medgifver. Det belopp, hvarmed detta öfverskott kan komma alt öfverstiga de till fullo infriade obligationernas kapitalsumma samt den å dessa sednare till inlösningsdagen ytterligare upplupna ränta, bör å någon af de återstående obligationerna afskrifvas. Beträffande särskildt ackords-summan för landshöfdinge-bestäl/ningen i Wermlands län, 50,000 R:dr, får dock, jemlikt Rikets Ständers vid 1847 och 1848 års riksdag meddelade beslut, den derför belöpande årliga ränteoch kapitalinbetalningen, som dessförinnan bort utgå med 1,800 R:dr, utgöras med endast Ett tusen trehundrafemtio R:dr.
Den, som bifaller Utskottets af Preste• och Bonde-Ständen antagne förslug, att utförseltullen å Gårad Koppar må bestämmas till 5 R:dr per Skepp., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anses utförseltullen å denna artikel vara bestämd, enligt Ridderskapets och Adelns samt Borgare Ståndets beslut, till 3 R:dr 16 sk. per Skepp. N:o 43. Den, som bifaller Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden antagne förslag, att utförseltullen å kopparplåtar, myntade och så kallade Ungerska, samt Gjutkakor, bestämmes till 5 R:dr per Skepp., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses ulförselsullen å berörde plåtar, i enlighet mc-d Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, vara bestämd till 3 R:dr 16 sk. per Skepp. Hvilket dock Rikets Höglofl. Ständer vördsamt underställes. Stockholm den 27 Januari] i835. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i835. Vtskitt:ts Memorial Klo 53. Ank. till Exp-TJtsk. deti 19 Febr. Memorial j i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående föreslagne förändringar i 3:dje och 4:de Artiklarne af Be~ villnings-Förordningen.
Ceciliaföreningens en » öfningsscen » af Oberländer och Scribes gamoch äta andras bröd. madrigalkör, under ledning af hr Fr. Rung, la enaktskomedi » Den första kärleken ». Den inDet var dagen före afresan. ådagalade i sina prestationer en beundransbjudna publiken, mest släktingar och vänner till I Gärdas rum — f. d. barnkammarn — stod en värd samsjungning och fin nyansering, och så de unga konsladepterna, hälsade deras prestatioväl de gamla danska folkvisorna, de trestämminer med stort bifall, af hvilket helt säkert en gammaldags rymlig koffert, som mormor hade ga, gammaldags egendomliga madrigalerna af betydlig del var adresserad! till elevskolans nianvändt på sin brölloppstrip och som nu skulle följa med dotterdottern på hennes första längre Brachrogge och Pedersön (bägge från 1600-talet) tiske föreståndare. resa från hemmet. som de moderna visorna af Hartmann utfördes » Min blåa promenadräkt », » min hvita klädning på ett sätt, som stegrade bifallet till stormande Arenateatern. Hr Eanfts operettsällskap med laxfärgade rosetter » och » söndagsstassen » ovationer. Nerudakvartetten lät ytterligare höra en högst anslående kvintett af Mailing, och Gabörjade annandag pingst sin sommarsejour å lågo på sängen. Fem af rummets sex stolar voro des violinsonat i d-moll fick en medryckande tolkArenateatern med den gamla kvicka operetten upptagna af alla möjliga klädespersedlar. Bästa ning af den nämnda kvartettens primarie, hr » Den sköna Helena ». Däri hade man det oskattvinterhatten låg på golfvet, och tofflorna prydde Garderobsdörren stod vidöppen och Anton Svendsen, samt fru Agnes Adler vid pianobara nöjet återse fru Anna Pettersson-Norrie, som byrån. oöfverträffligt återgaf titelrollen och därför skörbyrålådorna voro utdragna. stämman. Gärda satt på sängkanten och sydde nya rodade mycket bifall och blommor.
Mången, som nu söker lån från fonden för ifrågavarande utlåning, kan vara försedd med aktier, publika papper eller intecknade förbindelser, de der användas såsom undersäkerhet till den eller de personer, hvilkas borgen han mäste förskaffa sig, någon gång möjligen mot uppoffring af till och med den ställda undersäkerheten, som afen på obestånd kominen löftesman förskingras. Under mom. 6 har Utskottet hänfört den del af § 158 mom. 1 punkten 3, som angår utlåningen med omsättningsrätt, Hvad nämnde punkt i öfrigt innefattar, är ej af egenskap, att detsamma bör inrymmas i Reglementet, utan tillhör instruktionen för tjenstemännen. Som med bestämmelsen af ett maximum, hvaröfver ej någon, enligt moment 8, må häfta till denna fond, uteslutande afses, att fonden derigenom må blifva jemförelsevis mera tillräcklig; har Utskottet ansett inskränkning i afseende på löftesmäns och hypotheks-utgifvares ansvarighet snarare skada än gagna, i det att fullt vederhäftiga personer nu måste såsom löftesmän kasseras, då deras ansvarighet med ett eller annat hundrade R:dr öfverskrider det stadgade maximi-beloppet af 6,000 R:dr. 48 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. Till denna § äro under mom. 9 och 10 öfverförda föreskrifterna i 156 § mom. 1 och 2, såsom endast tillämpliga vid utlåningen med omsättningsrätt. Yid granskning af Reglementets stadganden, angående denna utlåning, har Utskottet till pröfning förehaft inom Hederv. Bonde-Ståndet väckta motioner, dels af Riksdagsfullmägtigen R. F. Gross från Calmar län, som i motionen N:o 218 föreslår, att anstånd måtte beviljas två månader utöfver förfallotiden, innan lagsökning vidtages, och dels af Riksdagsfullmägtigen Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, hvilken, genom motionen N:o 498, förordar förändring i sättet för bestyrkande af låntagares och löftesmäns vederhäftighet. Som, beträffande först frågan om utsträckning af respit-tiden till två månader.
Inga uppoffringar för min skull, jag ber! POSSESSIONATEN. Äh! – inte är det någon uppoffring af dem ...! GENERALEN. (ler) Så skålar vi då för jagten! (de skåla). På slaget nio här! (stiger upp) Kom nu och tag dessär, mina herrar! (De gå. I dörren kommer Vahrman emot dem och tager generalen ned på scenen igen). VAHRMAN. Får jag ett ögonblick taga brors tid i anspråk? GENERALEN. Var så god! Jag är till för mina gäster i kväll. VAHRMAN. Det var skarpa ord du nyss i ditt tal sade vårt parti –! GENERALEN. Åh – värkligen! Det påminner jag mig inte. VAHRMAN. Det var främst till vår representant de riktades, men de träffade oss också. GENERALEN. Ni är ett misstänksamt släkte, ni, mina landsmän. VAHRMAN. Det undgick ingen af oss att du var tvätydig. Men då du själf tagit upp politiken i ditt hus, får du bereda dig på ett genmäle i sak. Doktor Segerstedt ... GENERALEN. Ah, – låt mig slippa att höra talas om den lycksökaren! VAHRMAN. Se där! Du har velat förolämpa honom inför oss alla. (Generalen vill gå) Nej, vänta ett ögonblick! Du gör honom ansvarig för hvad jag yppade dig på tumanhand ...! GENERALEN. Vi blir afbrutna, bror Vahrman. Lyckligtvis! (Elise och Segerstedt ha arm i arm stannat i dörren. Elise lämnar hans arm och kommer in. Segerstedt vänder långsamt om). ELISE. Pappa och farbror Vahrman på tumanhand! Nå, nu får jag sjunga ut för pappa. (slår sig smeksamt ned hos honom). GENERALEN. (stryker henne öfver håret) Ska du det, lilla lärka! I hvilken ton går det då? ELISE. I samma ton som alla andra. Huru kan man vara så elak, som pappa var mot doktor Segerstedt i sitt tal!
Föredrogos ånyo och biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotlens den \ sistlidne Augusti afgifne, och den ag i samma månad f. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 56. I anledning af väckt fråga om förbättrade Polisförfattningar för Städerne. I anledning af väckte frågor, rörande Fattigförsörjnings-anstalterna. Företogs lill pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens, d. 4 sistlidne Augusti under Nio afgifne, och d. 29 i samma månad f. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskillige uppgifne åtgärder och bestämmelser i allmänhet, till förekommande af Lösdrifveri m. m. Grefve Den 7 September e. m. 257 Grefve Gyldenstolpe, yl titon Gabriel: Då Utskotten i detta Betänkande föreslagit förändring uti Kongl. Förordningen af den 1 Augusti 1819, hvilken är den nu gällande stadga rörande lösdrifveriet, samt Ridderskapet och Adeln nyss behagat återremittera Utlåtandet öfver Tjenstehjonsstadgan, hvilken äfven innehöll förslag till ytterligare inskränkningar af lösdrifveriet, får jag hemställa, om det icke vore med ordning öfverensstämmande, att äfven återremmit-' tera ifrågavarande Betänkande, ty om detta Betänkande nu bifölls, hade man redan stadgat en princip för straffbestämmelser mot lösdrifvare, hvilken man sedermera vid , afgörandet af de föresiagne ändringarne i tjenstehjonsstadgan, icke kunde frångå. Jag tror derföre, att man ganska väl, under åberopande af de vid Lagoch EkonomiUtskotlens Utlåtande N:o 54 gjorde anmärkningar, kan återremittera ifrågavarande af samma Utskott afgifne Betänkande N:o 5^, hvarom jag således anhåller. Herr Manck af Rosenschöld, Eberhard: Jag hemställer, om återremiss kan beviljas, då ingen dertill föranledande anmärkning emot Betänkandet blifvit gjord.
Om inskränkning af den i i5 Cap. 5 ÄrfdaBalken stadgade prasscriptionstid för Inländsk arfvinge, hvars vistelseort är okänd, samt om föreskrift, huru hans rätt under nämnde lid må förvaras; om ändringar dels i ConcursLagen den i3 Juli 1818, dels ock i Kongl. Förordningen den 22 October samma år; om Edsformulair i Concursmål; rörande debitering och redovisning för den ersättning, som tillkommer Kronobetjente för fortställaude af kallelser i Concursmål; om stadgande af skyldighet för dem, som bevittna underskrifter å Förinymierskapsansökningar, eller andra vigtiga Handlingar, att, då Underskriften sker med styrd hand, intyga, att undertecknandet skett med redigt förstånd och fri vilja; om ansvar å Embetseller Tjenstemän, som biträda nå - Den 7 September e. m. 4°7 gon med uppsättande af Testamente, hvilket sedermera befinnes vara olagligt. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkononiiUtskottens : Rörande den så kallade Gårdfarihandel»; angående förklaringar och tillägg i Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1824; om Ekonomiska Besigtningar å Kyrkoherde-boställen; om rättighet lill hafstångs upphämtning; om Magistraternes i LandshöfdingeResidence-städerne rättighet alt utfärda Pass; angående förslag lill förnyad Förordning om Stängselskyldigheten. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: Om bestämda föreskrifter för Befordringar inom PostVerket; om rättighet att leverera räntehö och halm in natura för Kongl.
Då Sålunda någon skillnad i afseende å kronoparken och allmänningen Mösseberg icke blifvit gjord, vore det att motse, att planteringar och inhägnader skulle förekomma å allmänningen likasom å kronoparken; och hade härtill början redan blifvit gjord genom anläggning af ett skogvaktare-boställe, dertill 343/t tunnland af allmänningens bästa jord användts. Då förenämnde hemman genom dessa förfoganden blifvit särdeles lidande och hade att befara en mörk framtid, under det andra hemman å berget Billingen, hvilka varit i alldeles samma förhållande, som dessa i afseende å betesrätten, fått hugna sig af icke obetydliga skogslotter utan all skatt och lösen, föreslog motionären, att antingen de båda allmänningarne måtte åter utläggas till betesmarker, på sätt de af ålder varit, eller ock att ifrågavarande hemman måtte återfå de lotter, hvilka de en gång af förhastande sig afsagt, emot den lösen och skatt lotterna varit åsatt och allmänningen, till så stor del den ännu vore disponibel, delas* på sätt Häradsrätten föreslagit. Utskottet har hvad sålunda blifvit aufördt i öfvervägande tagit; men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, den öfverklagade regleringen af kronoparken Mösseberg grundar sig å Rikets Stäuders vid 1823 års Riksdag, genom bifall till Kongl. Maj:ts derom allåtna nådiga proposition, fattade beslut samt frågorna om så val kronoparkens återutiäggande till betesmarker, som allmänningen Mössebergs delning varit Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställda och blifvit efter vederbörande embetsmyndigheters hörande afgjorda, på sätt i motionen blifvit uppgifvet; så och då, hvad åter rörer den ifrågaställa tillåtelsen för egarne till de i motioneu omförmälda hemmanen alt återfå de lotter å kronoparken, de förut sig afsagt, emot samma lotter åsatt skatt och lösen, hemmansegarne hafva sig öppet att härom i behörig ordning hos vederbörande administrativ-myndighet väcka fråga, anser sig Utskottet sakna anledning att till ifrågavarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Dessa röda remsor med cigarrer utgör denna lilla sak en len sättes på elden och glödande kol nätt gåfva till rökare. förenas sedan sinsemellan genom en läggas på locket. På detta sätt kokar hvit mellanspets, som likaledes upptill den 15 minuter, då buljongen och viklippes rak och nedtill utlöper i en Hanskväska för tamburer. Ett stycke net böra vara hopkokta till glass, hvarsnibb. 1 hvarje spets fästes antingen javastramalj af 28 cm-.s bredd klippes med kalfbrässen glasseras, sedan den en röd silkesgrelot, en pompon eller i fyrkant. Mest praktiskt är att välja en liten tofs af guldpärlor. Slutligen blifvit upplagd. Serveras med madeiden i mörk färg och brodera den med rasås, och garneras med stekt bröd. gör man en 4 cm. bred dragsöm i öfre ljusare garn. Ett monogram sys i ena kanten af den 22 cm. vida lampslöjan O. II. D. hörnet, så att det vid sammansättninoch omger den med en röd silkeskorgen af väskan kommer uppåt. Då modong, som i ändarne ordnas i flere nogrammet är färdigt, tager man ett nedfallande ögglor. stycke foder af 28 cm:s bredd, lägger stramaljen på fodret med rätsidan in Nytt handarbete. Man söker därtill och syr ihop 3 sidor, vänder styckena finna så jämnt sämskskinn som möjligt rätt och anbringar mellan dem ett — det måste åtminstone på ena sidan Dekokt på lingonris såsom botemedel stycke papp i motsvarande storlek. vara riktigt slätt — spänner detta i mot reumatism. 75 gram (17,6 ort) Därpå kastar man tillsammans den ram, ritar upp för sig det önskade lingonris, hälst växt i barrskog, sönfjärde sidan. Detta stycke kommer att styckets storlek och målar härpå med derskäres i små bitar och kokas i tre bilda ryggen och monteras antingen oljefärger blommor, fjärilar, fåglar etc. dricksglas vatten under högst femton med band eller kordonger. Till de i japansk och persisk genre.
Jag tillstyrker återremiss och önskar att det begärda s. k. kredilivet, eller egentligen eventuella anslaget mätte beviljas, emedan uppenbart deraf göres behof så väl för att kunna utbetala de redan stadgade pensionerna, som för att förekomma det icke genom ett nu förnekadt eventuelt anslag, fram - 30 Den 9 Juni. deles elt ännu större belopp af rent statsbidrag, må blifva behöfligt för att rädda pensionsinrättningen frän undergång. R. o. Ad. ansåg de mot StatsUtsk:s förevar, utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande. Föredrogs och godkändes Exped.Utsk:s d. 7 dennes bordlagda, under N:o 109 afgifna förslag till R. St:s und. skrifvelse lill K. M., dels i fråga om anslag för gevärs tillverkning, dels ronde förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärs-faktori. Föredrogs, men lades, på begäran af Gr:ne Lagerbjelke, Gust., och Taube, Henning Ed v., ånyo på bordet SlalsUlsk:s d. 7 dennes första gången bordlagda utlät. N:o 194, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål, tillhörande civil-cleparhts handläggning. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 195, i anledn. af väckt motion om låneunderstöd för förstärkning af vågbrytarcn och uppmuddring af hamnen vid Wisby. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 126, i fråga om sältet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslagsoch lånebidrag lill befrämjande af allmänna arbeten, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Gr:ne Lagerbjelke, Gust., och Taube, Henning Edv. Föredrogs StatsUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 197, ang:de ifrågastäldt låneunderstöd åt Wexiö domkyrka samt institution clinicum och länslasarettet i Lund.
Icke ens karlarne försmådde att bevärdiga den med ett och annat mönstrande ögonkast, då det gällde att profva en lysande rustning: att med det blänkande vapnet i hand gifva kroppen en fördelaktig ställning: att bereda hjelmens fjäderbuske en lagom svigt, då riddaren borde hälsa en kunglig person, eller, vid prisets emottagande, böja knä för det höga eller sköna fruntimmer, hvars hvita, af juveler blixtrande fingrar skulle öfverlemna det åt segervinnaren. Sjelfva tornerplatsens iordningställande var ej heller en småsak, fick ej heller blifva ett hastverk. Uppresandet af skrank och läktare, dessas målning och beklädande, banans tillredning, hästars inridande, o. s. v. upptogo karlarnes tid medan fruntimren funderade på sin klädsel. Dessa bestyr under dagens lopp gåfvo en naturlig och omvexlande näring åt samtalen i hofvets aftoncirklar, hvilka städse samlades thétimman hos drottningen. En qväll när konungen, som sällan försummade dessa cirklar, inträdde, uppvaktad af Ehrensvärd (på en gång kabinettskammarherre och chef för lätta dragonerne), utbad grefvinnan Höpken sig, att få nämna några ord för Hans Maj:t enskilt. Konungen (vänligt småleende): «Det är en begäran, min grefvinna, som jag känner mig smickrad af att bifalla. Hvarmed kan jag vara er till tjenst?« Grefvinnan Höpken: «Jag nödgas falla Ers Maj:t besvärlig med en underdånig klagan. Oskicket här vid Drottningholm har gått så långt, att jag, som vistas här i egenskap af tjenstgörande statsfru hos H. M. drottningen, ej mer vågar rulla upp gardinerna i mina egna rum, der hvarken jag sjelf, eller de, som göra mig den äran att besöka mig, töras nalkas fönstren, emedan dragoner, alldeles nakna, bada utanför. Konungen, misslynt, vände sig och vinkade åt Ehrensvärd. Ehrensvärd (skyndande fram): «Ers Maj:t!«