Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan för min del icke fästa afseende, hvarken på deras spända upmärksamhet eller någon annans upmärksamhet, än deras som skola afgöra saken efter dess beskaffenhet; men då jag hör att flera af R. o. Ad:s ledamöter önska att saken nu måste afgöras, så ehuru det är min lagliga rätt att få frågan hvilande på bordet, och grunden för min begäran är både min pligt såsom riksdagsman och jemväl behofvet af att känna sakerna innan jag om dem bestämmer mitt omdöme, hvilket här ännu icke kunnat ske, emedan jag icke hunnit genomläsa K. M:s nåd. skrifvelse, vill jag på dessa ledamöters begäran afstå ifrån min anhållan om bordläggning och medgifver att saken nu må företagas. Gr. Mörner: Då Hr Printzensköld har afstått ifrån sin an hållan om bordläggning, så vill jag icke eller motsätta mig ärendets företagande, förbehållande mig att oförhindrad af allt det vackra, som har blifvit sagdt, få i saken framställa mina tankar. Sedan härefter Utsk:s utlåt, blifvit upläst och underl. Ridd. Sekret., uppå förfrågan af Gr. Mörner, uplyst att detsamma blifvit bifallit af Presteoch BorgareStm, men återremitteradt af BondeSt., anförde Gr. Mörner: För min del har jag icke inom Utsk. biträdt ifrågavar. betänk. Jag har ansett något egentligt ändamål genom det ifrågavar. anslaget icke kunna vinnas. Jag lemnar åt en hvar att bedöma, huruvida en arbetare, utan all underbyggnad, skulle under 14 dagars vistande i London, der han icke känner språket, 398 Den 10 Maj f. m. icke har några relationer, kunna af det vistandet draga någon egentlig nytta. För mig vill det vara klart, att de sålunda använda medlen icke blifva annat än utan nytta bortkastade. Summan, använd på ett vida inskränktare antal, kanske af det antal, som nu är föreslaget, och deremot tiden för vistandet längre än som nu är i fråga, skulle för Svenska fabrikerne och Svenska näringarne i min tanka medföra verklig nytta.
Ad., med afslag i Öfrigt å Preste-St:s inbjudning, måtte besluta att »med upphäfvande af 18:de kap. 12:te §:n kyrkolagen, förordnas att detta lagrum skall erhålla följande lydelse: Har någon förgjort sig sjelf, hans kropp skall i stillhet å kyrkogård jordfästas. Likaledes ock i stillhet jordfästas de till döden eller straffarbete på lifstid dömde förbrytare, som i fängelse dö; och kommer denna författning att tillämpas från och med den dag, den föreslagna nya strafflagen blir till efterrättelse gällande.» Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade Hr Gr. och Landtm., att Frih. Armfelt hade yrkat, det R. o. Ad., med afslag å Preste-Stis inbjudning om införande af det utaf nämnde Stånd beslutade stadgande, såsom en ny § i författningsförslaget, måtte bifalla Lag-Utskits ifrågavide Utlåt, med följande förändrade lydelse för det deri framställda författningsförslag: »Med upphäfvande af 18:de kap. 12:te §:n kyrkolagen, förordnas, att detta lagrum skall erhålla följide lydelse: »Har någon förgjort sig sjelf, hans kropp skall i stillhet å kyrkogård jordfästas. Likaledes skola ock i stillhet jordfästas de till döden eller till straffarbete på lifstid dömde förbrytare, som i fängelse dö. Och kommer denna författn. att tillämpas från och med den dag den föreslagna nya strafflagen blilver till efterlefnad gällande.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Lag-Utsk:ts Utlåt, utan förändring, hvartill svarades nej, sedermera propos. på antagande af Preste-St:s inbjudning, hvarvid jemväl svarades nej, och slutligen propos. på afslag å samma inbjudning samt bifall till Lag-Utsk:ts Utlåt, med den förändrade lydelse, Frih. Armfelt föreslagit, hvilken propos. med ja besvarades. Preste-St:s inbjudning ang:de införande vid slutet af 1'örfattningsförslaget af en ytterligare § så lydande: »§ 23. De i K.
Vid en riksdag, då Const.Utsk. emot 3:ne Stånds yttrade meningar fattat det beslut att tillstyrka en ny representationsförändring medelst allmänna val, — vid en riksdag, hvarunder Borgareoch BondeSltn just i denna nu hos R. o. Ad. förevarande fråga ansett sig oförhindrade att utan Konungens sanction besluta ändring i ett bestående förhållande, der grundlagen uttryckligen föreskrifvit, att Konungens sanction erfordras, nemi. i en fråga, som rörer indelningsverket; under gäsningen af sådana oroliga elementer är det högst otjenligt och opolitiskt att vidtaga en åtgärd, eljest visserligen i sig sjelf förnuftsenlig, och den jag under andra säkrare garanterande förhållanden icke skulle tvekat att biträda. För närvar, mäste jag vördsamt afstyrka antagande af den gjorda inbjudningen. Hr von Hartmansdorff: En talare har yttrat, att om det icke vore något annat skäl än inskränkning i konungamakten, som afhölle R. o. Ad. från bifall till StatsUtsk:s inbjudning, så vore all farhåga öfverflödig. R. o. Ad. torde måhända erinra sig, att, då detta ärende förra gången förehades, man anmärkte, hurusom StatsUtsk. vid denna riksdag hade, emedan penningar till alla statsinrättningar beliöfdes, begagnat utvägen att under anslagsform tillegna sig rättigheten att organisera Rikets krigsmakt. Detta sätt att inkräkta på den andra statsmaktens område later sig lättare verkställa med värfvade corpser och sådana som hafva penningeaflöning, hvarföre också gardesregementena , Kronprinsens Husar-reg:te m. fl. blefvo första föremålen för Utsk:s förändringsbegär. Med den öfriga armeen häfver detta sig icke så lätt, så länge lönerna äro indelta.
Angående beI så väl 1860, sorn innevarande års Revisions-berättelse förordas återinförande laoch3silfverd 1 Hiln^on g»ldoch silfverbelåningen och af ett sistnämnde berättelse bifogadt oei si vet. ai,jöran(jei hvilket innefattar närmare utveckling af skälen för det väckta för slaget, vill det synas, som skulle sednast församlade Revisorer anse, att för belåning af guld och silfver hufvudsakligen enahanda grunder böra uppställas, som voro gällande då denna belåning vid 1853—1854 årens riksdag afskaffades. Då Höglofl. Utskottet, vid pröfning af det sålunda väckta förslaget, icke lärer underlåta att i minnet återföra de orsaker, som föranledde Rikets Höglofl. Ständer att, vid berörde riksdag, afskaffa denna belåning, hvilken väl ånyo, men på alldeles förändrade grunder och af serskilda för tillfället tvingande omständig - Banko-Utskottets Memorial N:o 1. 19 heter, för bestämd kort tid, vid 1858—1860 årens riksdag upplifvades; så torde Fullmäktige icke behöfva att häröfver afgifva utlåtande. § 17- För handelsoch närings-diskont fondens fördelning på de serskilda DiskontSandelsoch verken är, likasom angående beloppet af de till nämnde fond anvisade förstärknärings diningar, fullständig redogörelse meddelad i Revisorernes berättelser, hvadan Full* mäktige här omförmäla endast de förändringar, som inträffat efter den 1:3 nästlidne September, intill hvilken dag innevarande år församlade Revisorer sträckt den af dem afgifna redovisning. Sedan Banko-Diskont-verkets kassa erfordrat förstärkning, är återstoden af den indragna delen utaf bemäldta Yerks ifrågavarande fond från Reservfonden återtagen; så att detta Yerk nu innehar hela fondandelen, enligt Reglementets 151 §, R:dr 6,700,000. Låne-Kontoret i Malmö har af förstärkningsmedlen ytterligare inbetalt 50,000 R:dr och Låne-Kontoret i Wisby 20,000 R:dr.
Aug. af Peterséns; och befanns, efter valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd Hr Kapitenen Joli. Sam. Aug. Virgin, med 18 röster. Företogs pröfijingen af BevillmsUtskis d. 11 och 13 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 10, angide Tullbevillningen, och dermed sammanhang egande ämnen. R. o. Ad. beslöt, uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, att detta Betänk, skulle punktvis föredragas. lista punkten, ang-.de en af Ilr Bodell i fråga om lolagsersättningen för staden Luleå väckt motion. 2:dra punkten, ang-.de afgiftens lill Handelsoch Sjöfartsfonden och tolagens uphörande såsom särskilda beskallningstiilar m. m. Hr Printzensköld, Carl: Det väcker hos mig ett icke ringa bekymmer att se Ståndet nu vara så fåtaligt, då en på landets väl så djupt ingripande fråga, som den angide tull-lagstiftningen, nu skall företagas till afgörande; och af ett dylikt förhållande vore jag nära nog böjd för att önska det en representationsförändring matte blifva införd. Med förutskickande af denna anmärkn. går jag att framställa några allmänna reflexioner i ani. afBevillmsUtskis nu föredragna Betänk, och K. M:s till grund derför lagda Propos. När jag ser tillbaka på tiden från högstsalig Konung Carl XIVis tillträde till Regeringen intill hans år 1844 timade död, samt jemför denna tid med den, som sedermera förflutit, så kan hos mig ej upstå annat än de mest allvarsamma betraktelser. Denne store konung med sitt djupa snille, sin skarpa blick, sin under lifvets olika skiften förvärfvare vidsträckta erfarenhet, ansåg som ett oeftergifligt vilkor för ett lands trefnad och förkofran, att näringarna borde vara skyddade, så att de kunde utvecklas och blifva de förnämsta bjelpkällorna till fyllande af statsbehofven.
Det låg ett småleende och skälfde kring hans mun, medan han lät ögonen glida nedåt den utbredda tidningens spalter; detta småleende vexlade i många olika nyanser mellan bitterhet och tillkämpad ringaktning, tills det slutligen lemnade rum för ett uttryck af grämelse, som satt kvar. »Då sålade mäster i hast hop en bok der Gud uti himlen från tronen han vrok» sjunger »Vitalis» om »Jerusalems skomakare» och orden ega ännu i våra dagar sin tillämpning. Vår tid har, tyvärr, också sina »Jerusalems skomakare», och skrået tycks ökas för hvarje dag. En af de nyaste lärgossarne heter Max von Rosenberg. Det sägs, att han är en son af den högt aktade man, hvilken under flere år haft sin plats vid konungens rådsbord, statsrådet m. m. August von Rosenberg. Skulle detta vara sant, beklaga vi djupt den smärta, en fader måste känna vid att se sitt namn på titelbladet till en bok som denna. Ty denna bok är en skändlig bok. Religion, äktenskap och moral, allt träffas af författarens åsnesparkar —» Han hade fått nog; han vek tidningen samman och började gå af och an på golfvet, sin vanliga, rastlösa promenad. Det kändes som om hvarje fibertråd darrat inom honom; men han stramade läpparne samman till ett nytt hånleende. Han hade ju vetat det förut! Han sökte med våld sätta sig in i en stämning af galgenhumor. Ho-hej! Det var lustigt att bli kallad Jerusalems skomakares lärgosse. Det var ju i och för sig ingen dålig titel han hörde ett krasande i breflådan på ytterdörren. Det var posten som kom; troligen med flere muntrande nyheter. Strax derefter stod han med faderns bref i handen; och han visste hvad det betydde. Han hade från början varit förberedd på, att det skulle sluta så. I detta förhållande mellan en far och en son hade det aldrig funnits rum för några illusioner. »Efter hvad som händt, behöfver jag väl knappast säga dig, att allt måste vara slut mellan oss.
Jag vädjar nu till Höglofl. Ridderskapets och Adelns eget upplysta omdöme, hvilkendera af dessa tjensler först bör komma i fråga att indragas; och jag tviflar icke ett ögonblick, att hvar och en skall finna, det RiddarhusFi - Den 24 Februarii e. m. i33 scals-tjensten, hvarmed är förenad i så betydlig mohn vården af ej mindre än omkring 4oo,ooo R:dr, är vida mera magtpåliggande och derför oumbärligare, än Förste RiddarhusCantzlists-tjensten; men hela denna Indragningsfråga härleder sig derifrån, att man vill vinna tillgång till förhöjning i lönen för en blifvande RiddarhusSecreterare, som ej tillåtes att annan tjenst derjemte innehafva. Vår nu varande RiddarhusSecreterare äger rättighet att hafva, och har, utom denna tjenst, ett RevisionsSecreterareEmbete på stat, och för honom kan således ej blifva fråga om behof af lönförhöjning i hans inkomster som RiddarhusSecreterare. Jag medgifver alltså, att dessa motioner om indragning, för berörde orsaks skull, torde vara för tidige. Jag vet ock att Utskottet hört RiddarliusDirectionen, och att Directionen afstyrkt de ifrågasatte indragningarne, ehuru Utskottet., förmodligen just af det skälet, derom i Utlåtandet intet nämnt. Jag tryggar mig dock främst till hvad Directionen sålunda yttrat, emedan Directionen både bör vara och är häst i tillfälle bedöma, huruvida indragningarne kunna ske eller ej. Jag skall således medgifva, att min berörde motion må förfalla om Herr Riben vill afstå från sin angående RiddarhusFiscalstjenstens indragning, som i alla fall säkert är mera olämpligt, än hvad jag om Förste Cantzlist-tjensten föreslagit.
3Lnlmsteii, Aiiielie, frii, .Jöuköpiiig. Hök, 3lathildn, fïii,. B Hörnströin, Eniiim, fröken, Norrköping. Blalinsteu, R a d, med. clokt., Stockliolni. Ilalnisteii, Thildn, frii, Göteborg. 3 !Ialiiiströin, .Il:. Inveniiis, Ditn, fröken, Göteborg. Milow, Cissy, frökeii, Eköfcle. Jrt-nse, Elisnbetli, frii, Elfvi.k, StockMiirr %.y, A sel, apotekare, Stockliolni. holm. J ' ochiiick, Marin, frri, Rllaliiiij. Bilssoii, RTagiia, frii, Gijteborg. Josephson, Willl., grossliaiidlare, StockNol: d. Edl; ~, frii, Petersbiirg. Norde~icln~hl, Lotten, fru, Bords. liolni. ' Nordenfeldt, Gerda, hoffrökeii, Stockh. Nordensson, Arfved, brukspatron, StocCkholm. Nyiiittiiu, A., frökeii, Göteborg. Sebeiiim, Anna, fru, Stockholm. D Sireniiis Elise, frii, Sjöberg, Gustaf, fil. doktor, B Sjöberg, Haniia. fru Sjögren, Amin, fru. Upsnla. Sohlkn, l-lama. frökeu, Sijc1erli: iiiin. Ohlsson. I ' Pnlcln. frn, Stocklioliii. Stapelniolir, von, C H., kaiiirernre, StockOlsson, Axel, frii, D Osteriiiaiii~, Mnrinoiii.ie, fsökeu, Luiid. holin. Stecksdii. Aniin, frökeii, Stocklioliii. P; aliiicr~~iitz, Snsmiia, frii, ~Stockliolni.
I el nåd sv i I kor, som den skicklige arbetaren i närvarande tid erbjöds, begärt att, till förbättring i nämnde staters aflöning, för hvilken nu gällande stat upptager ett belopp af 150,702 Ridr 87 öre, Rikets Ständer mätte anvisa en summa af 85,950 Ridr 47 öre, deruti förhöjd inqvarleriiigs-ersältning inräknad, alt utgå på sätt tabellen Litt. S., bilugd Departements-chefens betänkande, utvisade; hvaremot af den å 99 Stals-Uiskotlels Utlåtande JM 72. dessa stater hittills, med 4 tunnor per man, bestådda spanmål, hvilken förmån jemväl blifvit i den föreslagna staten bibehållen, skulle besparas 29 tunnor, hvilka dock Kongl. Majit ansett böra å hufvud-titeln qvarstå, enär detta belopp väl behöfdes till minskande af bristen i spanmåls-tillgången för uppfordrade båtsmäns -förseende med bröd. Efter inhemtad kännedom af
Prop. M Sl. deremot kunde förskaffa sig antingen spanmå! till samma belopp, som de hittills undfått in natura, eller ock andra förnödenheter, hvilka gemenligen rätta sitt värde efter spnnmålens, hafva Kollegierna ansett sig böra i underdånighet hemställa, huruvida icke Kongl. Majit skulle i nåder finna skäligt, att Soldaterne vid Södermanlands regemente och Korporalerna vid hela indelta arméen berättigades att af Statsverket utbekomma ersättning för deras hittills in natura erhållna spanmåls-anslag efter hvarje års markegångspris, och detta med tillägg af forsellön, emedan, fastän de saknat uppsägningsrätt, spanmålen dock blifvit till dem allemnad och således för deras räkning forslats. Då emedlertid ett förskott af statsmedel härtill nu och vissa år torde erfordras, hvarför Statsverket likväl under andra år erhölle ersättning, alldenstund, under loppet af tio år, summan af hvarje års markegångspris sammanfaller med summan af medel-markegångsprisen för samma tio år, hvadan det förskott, som Statsverket försträckt något år, då årsmarkegången varit högre än medelpriset, alltid återgäldades när ett motsatt förhållande inträffade, men Kollegierne icke vore i tillfälle att i underdånighet meddela upplysning eller förslag i afseende på beredande af någon tillgång af statsmedel för nu ifrågavarande förskott, hvaraf behofvet kunde antagas under några år framgent komma att fortfara, så länge de äldre årens lägre markegångspris komme att inverka på medelprisens bestämmande, hafva Kollegierne ifrågasatt underdånigt utlåtandes afgifvande i ämnet af Stats-kontoret. Uti häröfver den 27
Frågan är här icke om någon skiftning eller fördelning utaf Båtsmaostungan en stads egande hemman emellan. Det är frågan om att ut. röna huru många tunnland åker, äng, skog och utmark m. m., som hvarje stad eger; huru-mycket deraf som var utaf natur att alldeles blifva från rotering befriadt; huru mycket som borde bära extra, och huru mycket ordinarie rotering? Sedan detta blifvit utröndt, borde det, efter Bih. tili R. St. Pro t. 1834- 4 Sami. 2 Afd. 4 C:ie Häftet, Stais» Samt Oecon.»Ulsk, Betänkande N‘.o %9. min tanka, icke falla så svårt alt rotera den sistnämnde jorden för hvarje stad, efler de grunder, sorn för den provincen, der staden är belägen, iiro gällande, och med iakttagande af de förändringar, som Rikets S,änder uti deras underdåniga skrifvelse föreslagit. Om ock dessa undersökningar och regleringar, enligt livad redan medgifvet är, fordrat till och med en längre tid än 5 år, hade det mindre Lelydt, serdeles om deri interimsreglering af städernes Båtsmanshåll, lill lättnad för de mindre mest betungade bland dem, som Rikets Ständer utom någon uppoffring å Statens sida, vid sisllidne Riksdag föreslagit, blifvit utaf Kongl. Majit i Nåder gillad och antagen
De under Kongl. CommerceColIegii förvaltning stående Fonder och Medel , 3:0 Inställd granskning af Hospitalsoch LazarettsRäkenskaperna, och 4:0 Riksens Höglofl. Ständers Deputerade* till deltagande i ÖfverRevision af KrigsRäken* skaperna , Berättelse , jemte ett af Professoren m» rn. Doctor Wijkman i sammanhang der - ProtoÅollsUtdrag d. 4 DeC. 1817 419 med till Ståndet afgifvet serskildt anföran4 de. r S. D, Efter slutad läsning af Riksens Start4 ders tillförordnade Revisorers Berätteler , an* gående: a:o BancoVerket , 2:0 RiksgäldsContoirét, 3io Allmänna Magazinslnrättningeti , 4:0 StatsVerkets förvaltning och Raken» skaper, 5:0 Le Under Kongl. CommerceCollegii förvaltning stående Fonder och Medel; 6:0 Hospitalsoch Lazaretts - Räkenska* perna ; , Pröfvade PresteStåndet, i betraktande deraf, att en fullständig kännedom , af dessa vigti* ga Berättelser, icke allenast är oumbärlig för BiksStåndens Ledamöter, hvilka deröfver böra döma och besluta , utan ock skall blifva upplysande och tillfredsställande för hela Svenska Allmänheten, skäligt föreslå, att alla dessa till Rikets Ständer afgifna Berättelser , så fort de hunnit till de Resp. MedStånden circuleta, genast må på StatsVerkets bekostnad tryckas, och vissa Exemplar deraf till RiksStånden Utdelas samt 1 öfrigt hållas Allmänheten tillhanda ; öfver hvilket förslag SiatsUtskottet skulle anmodas att skyndsammast sig utlåta , samt uppgifva tjenligaste sättet till Tryckningens verkställande; hvarförutan de Resp. MedStånden skola vörda samt och vänligen inbjudas , att om nämnde Berättelsers tryckning sig med Prestestånd©! förena. 42 0 ProtoiollsTJtdrag d. 5 Dec. IS17. Frän Vällofl. B or gare Ståndet.
Ståndets representationsrätt andra inskränkningar än de, som nu förefinnas. Hvad Hr Ehrenlioffs yttrande angår, så ber jag att få nämna att 37 § R.F. icke stadgar att de män, hvilka uti adeligt stånd uphöjas, skola ega alla de uti nämnde § upräknade egenskaper, utan afser endast att någon eller några af dem skola förefinnas. Ehuru min mening icke nu tyckes vinna understöd, får jag som ett ytterligare stöd för riktigheten af densamma åberopa ett yttrande, som vid föregående Riksdag, uti en likartad fråga, afgafs af Gr. Lagerbjelke, dåvarande Ordföranden uti ConstitutionsUtsk:t. Vid väckt fråga att beskatta hvarje Adelsman, som uttog pollett för riksdagsmannarätt, med en afgift af 25 rdr, visade nemi. Grefven, H. iv. a 34 Den 7 Mars. huru nämnde förslag skulle, äfven om man medgåfve att det kunde hafva vissa fördelar, likväl leda till de orimligaste följder. På samma grund skulle man ju — anförde Hr Grin — en annan gång kunna linna för godt att beskatta representationsrätten med 20,000 rdr o s. v. Genom sitt beslut gillade ock Ståndet denna upfattning af frågan. Jag yrkar fortfarande att motionen måtte läggas till handlingarna och afger min allvarliga protest mot den behandling af densamma, hvilken hittills egt rum. Ilr Cederschiöld: Jag har endast begärt ordet för att be svara det ånyo af Hr Sandströmer åberopade skäl, att Grundlagen skulle lägga hinder i vägen för antagande af Gr. Björnstjernas förslag. Hr Sandströmer säger nemi., att Konungens rätt att utnämna Adelsmän skulle genom detta förslags antagande inskränkas. Detta skäl kan jag icke fatta. Efter mitt förmenande har Konungen, antingen detta förslag antages eller icke, sin rätt att utnämna adelsmän lika vidsträckt som förut. För den händelse, detta förlag antages, skulle den enda följden för den utnämnde kunna blifva, att han icke samtidigt med utnämningen vore berättigad till riksdagsmannarätt och delade detta öde med många andra adelsmän, hvilka icke hafva de qvalifikationer, som Riddarh.Ordn. föreskrifver.
Det är någonting högst ovanligt, hvilket jag blott i förbigående vill anmärka, alt landssekreterarnes vilkor förbättras i mån af länets lidande. Då nu deremot consistorii-notarierne ej hafva tillfälle till sportler, och då ej hafva med utmätningar att göra; så anser jag ock, att de ej heller böra assimileras med landssekreterarne — utan får jag förena mig med Hr von Hartmansdorff i yrkande af bifall till K. M:s propos. Hr Tersmeden: Jag ber att i allo få förena mig med Hr von Hartmansdorff. I likhet med hvad som af consistorii-notarierne blifvit hegardt, och af K. M. i Dess nådiga propos. för behöfligt ansedt, tror jag verkligen consistorii-amanuenserne vara i behof af denna aflöning, af det skäl att beinälde notarier äro så illa aflönade, att de ej kunna aflöna sina biträden. Jag har kännedom om, att consistorii-notarien i Erkestiftet, som är bland de störst lönta aldrig har, med sporllerna inberäknadt, högre lön än 2,000 r:dr. Jag tror i riksgäld. I Strengnäs stift, som är ganska stort, har consist.-notarien omkr. 1,000 r;dr, och aldrig derutöfver. Då det nu dessutom är kändt, att landssekreterarne hafva i lön omkring 4 å 5,000 r:dr; så synes väl tydligen att consist.-notarierne ej kunna med dem sättas i någon slags likhet. Deremot tror jag att. desse notariers goro - 326 Deri 29 Juni. mai äro ganska tryckande, i de stora stiften serdeles de som hafva ända till 20 kontrakter och deröfver. Pä grund häraf kan jag för min del ej annat än anhålla, att det äskade ringa beloppet af 2,160 r:dr måtte af R. o. Ad. bifallas. Hr Rosenblad, Bernhard:
1850. dande af andra till Akademiens disposition ställda medel, hvilka Akademien sålunda nödgats undandraga de med dem egentligen åsyftade ändamål; att genom inköp af fem privatsamlingar och genom inlösen af fynd, som blifvit till Eders Kongl. Maj:t och Kronan hembjudna, statens Museum under sednast förflutna år vunnit en så betydlig tillväxt, att det i vissa delar kan jemföras med de förnämsta likartade inrättningar i andra länder; att samlingarnes offentliga förevisande på bestämda dagar ådragit dem ökad uppmärksamhet och äfven föranledt deras riktande genom frikostiga gåfvor och enskildes anbud af fornsaker och historiska märkvärdigheter; att en minskning af det nu årligen användbara anslaget skulle nödga Akademien att tillbakavisa sådana anbud och många insända jordfynd, i följd hvaraf Museum skulle gå miste om många värdefulla forntidsskatter, hvilka antingen skulle förstöras eller hembjudas utländska samlare och af dem med begärlighet emottagas. I Kongl. Myntkabinettet äro, enligt hvad Akademien vidare upplyst, vissa afdelniugar betydligt rikare än i någon utländsk samling, men deremot finnas för vissa perioder mycket stora luckor att fylla. För detta ändamål anser Akademien, att visserligen icke något i större skala kan uträttas, 'äfven med det nuvarande anslaget; men Akademien har dock bemödat sig att, så vidt tillgångarne medgifvit, afhjelpa några af dessa brister, så att under de tre sednast förflutna åren något öfver 2,400 mynt och medaljer erhållits, dels genom inlösen af hembjudna fynd eller urval af sådana, dels genom inköp af smärre förråd hos enskilda personer, dels slutligen genom gåfvor och byten. Af anslaget för tryckningskostnader, hvaraf Akademien under åren 1843— 1846 öfverhufvud årligen utbetalt 302 R:dr 10 sk., hafva under de trenne sednast förflutna åren följande utbetalningar egt rum, nemligen: år 1847 R:dr 932: 40. , 1848 » 703: 40.