Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de årliga restantierne, hvilka vid afslutningen äro utestående till ytterligare redovisning, så mycket mindre kunna hänföras till Statsreglerings-fonden, som hvad af denna Fond årligen öfverskjuter StatsVerkets vid Stats-regleringen bestämda behof, bör godtgöras RiksgäldsContoret i den årliga liqviden om öfverskotter, brister och besparingar; varande Restantier, såsom en serskild Inkomst-Titel i Riks-Staten påräknade; och kan något deraf ej från Stats-Verket, såsom öfverskott, aflefvereras, förr än man vet, att det verkligen influtit, helst en del al restantierne vanligen går till afkortning; Att för den händelse förskotter, utgångne å bestämda Stats-anslag, icke skulle å desamma alföras innan slutlig redovisning för desamma afgifvits, sådant skulle leda antingen till sådane Stats-anslags obehöriga öfverskridande, eller en dubbel invecklad och onödigt vidlyftig bokföring; Att de af Revisorerne omförmäldte brister, som ej af RiksgäldsContoret godtgöras, äro å Hufvud-Titlarnes Tableauer serskildt upptagne, samt att, i händelse så förordnas, något hinder ej möter för deras uppdebiterande och balancerande i Riks-Hufvud-Bokens Capital-Räkniirg, der de då lika med balancerade förskotter komrae att öka Grundfondens nominella belopp; och — 187 - Att, om utgifter, tillhörande 1809 och föregående åren, skulle afföras å löpande års öfverskotter, sådant skulle verka till förlust för Riksgälds-Verket och vinst för Stals-Verkets reserv-fond, hvilken innefattar tillgångar för bestridande af återstående utbetalningar eller afskrifningar för nämnde äldre år. Jemväl hafva Revisorerne trott, att Stats-Verkets inkomster borde, uti Riksens Ständers Stat, beräknas efter debiteradt men ej efter behållet belopp.
Lif och död, liksom dag och natt, rådde i stilla endräkt öfver jorden under årets sista vecka, men då nyårsnatten kom, tog döden spiran och förkunnade, att nu skulle gamla mamsell Fredrika tillhöra honom. Hade man blott vetat detta, då skulle väl allt Sveriges folk bedt en samfälld bön till Gud om att få behålla sin renaste ande, sitt varmaste hjärta. Då skulle det vakats under ångest och sorg i månget hem i skilda länder, där hon lämnat älskande hjärtan. Då skulle de fattiga, de sjuka och nödställda glömt egen nöd för att minnas hennes, och då skulle alla de barn, som nu vuxit sig stora i välsignelsen af hennes gärning, knäppt sina händer för att bedja om än ett år för sin bästa vän. Ett år för att hon måtte få gifva full klarhet åt och insätta slutstenen i sitt lifs gärning. Ty döden var för snar för mamsell Fredrika. Storm var det därute i nyårsnatten, storm var det i hennes inre. Hon kände alla lifvets och dödens kval bryta sig inom henne. »Ångest!» suckade hon, »ångest!» Men ångesten vek, och friden kom, och hon hviskade sakta: »Kristi kärlek – bästa kärlek – Guds frid – det eviga ljuset!» Ja, det var nu detta hon ville hafva skrifvit i sin bok, och kanske mycket annat lika vackert och härligt. Hvem vet? Blott ett veta vi, att böcker glömmas, men ett lif sådant som hennes förgätes aldrig. Den gamla sierskans ögon slötos, och hon försjönk i syner. Hennes kropp kämpade med döden, men hon visste det ej. Hennes närmaste sutto gråtande kring dödsbädden, men hon märkte dem ej. Hennes ande hade börjat sin flykt. Nu blefvo för henne drömmarna verklighet och verkligheten drömmar. Nu stod hon, såsom hon redan sett sig i sin ungdomssyn, väntande vid himlens port med otaliga skaror af döda rundt omkring sig. Och himlen öppnade sig. Han, den ende, den salighetsbringande, stod i dess öppna port. Och hans oändliga kärlek väckte hos de bidande andarna och hos henne en längtan att flyga i hans famn, och deras längtan bar dem och henne, och de sväfvade som på vingar uppåt, uppåt.
Konungens rätt att pröfva och afgöra de mål, som. jemlikt Författningarne, få hos Konungen fullföljas genom besvär öfver Embetsmyndigheters meddelade beslut, men icke tillkomma Högsta Domstolens upptagande och ej eller angå tillsättande af tjenstcr, må, i enlighet med särskild stadga, stiftad af Konungen'och Riksens Ständer gemensamt i den ordning, som i 87 § föreskrifves, uppdragas Sju af Konungen utnämnde kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade Män. Dessa äro Regerings-Räd och utgöra Konungens Regerings-Rätt. Uland dem böra minst fem hafva förut förvaltat civil beställning. § 18. Regerings-Rätten tillkommer det ähen att, i mål af beskaffenhet att kunna tillhöra dess slutliga pröfning, upptaga och afgöra ansökningar, att Konungen må bryta Dom åter, som vunnit laga kraft, eller återställa laga tid, som försuten är. Atla öfriga sådana ansökningar skola af Högsta Domstolen afgöras. § 22. l:o. Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af fem Ledamöter, så ock af fyra, der alla fyra äro om slutet ense. Öfver vigtigare saker skola minst sju döma. Ej må flera än åtta Ledamöter på en gång tjenstgörande vara. Vti Regerings.-Rätten hinna mai pröfvas och afgöras af fem Ledamöter, sä ock af fyra, der minst tre cf dem öro om slutet ense. § 23- Alla Högsta Domstolens och Regerings-Rättens beslut utfärdas i Konungens namn och med Dess Höga underskrift eller under Dess sekret. § 24. l:o. Uti Konungens Nedre Justitie—Revision skola Justitie-ärendena bereda till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. 2:o. Till föredragning och afgörande i Regerings-Rätten skola ärendena beredas i det Departement, hvartill de, enligt den i 6 § omförmä/da fördelning, höra. Departemcnts-Chef ege alt i Re gerings-Rätten deltaga i öfverläggningen, men icke i besluten, uti de mål, sorn till hans Departement höra. § 26. l:o.
Så vida R. o. Ad. önskar lika med Hr Lagerhjelm och äfven Frih. Sprengtporten, att blott bestämma ordningen för de på bordet hvilande motionernas föredragning; så linner jag frågan icke vara af den allmänna beskaffenhet, som hon skulle hafva varit, om Hr von Heijnes förslag gått igenom. Den utväg att påskynda ärendenas fortgång, som Gr. Frölich och Hr Lagerhjelm föreslagit, anser jag både för god och på intet sätt inskränkande någons rätt. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. täcktes besluta, att alla de ärender, som skola hänvisas tili StatsUtsk., måtte först föredragas, emedan på delta Utsk. beror att uppgifva Statens behof, och sedan alla de mål, sorn skola gä till Be - Den ii Mars f. m. 3i villn.TJtsk., emedan delta Ulsk. bör anvisa, hvarest medlen skola tagas. En underrättelse om denna åtgärd till de öfriga Stånden är oskyldig oell må gerna medgifvas, om Ståndet finnér henne lämplig. Men som de öfriga Stånden vanligen medhinna ärendenas föredragning förrän vi, så torde de vid en dyilk underättelse icke kunna säga, eller åtminstone tänka, annat än: om R. o. Ad. medhinner föredragningen af sina motioner, nog hinna vi med våra. Gr. Horn: Jag är egenligen uppkallad i följd af Frih. Cederströms fortsatta protest mot den föredragning, som jag förmodar, att Hr Frih. o. Landtm, redan beslutat, emedan den skulle stå i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad som hittills varit brukligt. Det är alldeles omöjligt att lägga det förslag på bordet, som af Gr. Frölich först blifvit väckt och sedan af Hr Lagerhjelm upptaget; emedan det åsyftar en åtgärd, som då icke blefve verkställbar. Af samma skäl, som Frih. Cederström begärt delta förslag på bordet, af samma skäl skulle han kunna begära Landtmarskalkens egen propos. på bordet. Jag bestrider derföre Helt och hållet detta försök att omintetgöra verkställigheten af Gr.
Det är sanni, rätten kommer från menniskans inre medvetande, men huruvida den gamla lagen i allo är ett uttryck af denna rätt, derpå kan jag, och många med mig, icke lagkloke, tvifla, då vi på detta rum höra de lagkloke tvista sinsemellan i lagfrågor, så alt man blir tvehågsen om det finnes någon rätt i gamla lagboken, i vissa fall åtminstone. Det är ur sådan synpunkt sedt, som jag föreställt mig, all något bättre kan komma lill stånd, än det, hvarom man så tvistar. Jag har i allt fall icke för afsigt att begära afslag, icke ens ålerremiss, ulan önskar blott, att vid beslutet måtte nedläggas en reservation af innehåll, alt R. o. Ad. icke godkänner de principer, som Gr. Sparre nyss har förordat. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: I egenskap af ledamot af LagUtsk., har jag för min del hvarken uttryckt något gillande eller ogillande af det nya lagförslaget. Jag anser nemi. det vara nödigt, för uttalandet af en sådan åsigt, att först ingå i 400 Den 12 Februari. pröfning af förslaget; och en sådan pröfning har icke egt rora inora LagUtsk. Skälen hvarföre jag ansett en sådan pröfning nu icke heller böra ega rum, har jag i min reservation upgifvit, nemi. att den granskning, som Ständerna redan beslutat böra föregå den liufvudsakliga pröfningen, ännu icke blifvit verkställd. Frågan är derföre enl. min upfattning, icke nu att uttala ett gillande eller ogillande öfver förslaget, vare sig i dess helhet eller dess serskilda delar, ulan frågan är helt enkelt den, huruvida R. St. vilja vid denna riksdag ingå i pröfning deraf. Om Ständerna det vilja, så måste en återremiss till LagUtsk. ske, då LagUtsk. torde först böra tillse, huru en sådan pröfning möjligen på ett ändamålsenligt sätt skall kunna verkställas.
Om bolaget begagnar den i § 14 omförmälda rättighet, skall i grundfondshypotbeket ingå räntebärande lätt säljbara obligationer till hela det belopp, som i uppskattadt värde motsvarar den summa, hvarföre bolaget på grund af hvpotheks-deposition vill erhålla sedlar från allmänna Svenska Banken. Detta belopp må dock icke med mera än femtio procent öfverstiga den kontanta insättningen. 4:o) Grundfonds-hypothek skall uti Landtränteriet eller annat allmänt förvaringsrum nedläggas i kassakista med särskilda las, hvartill styrelsen samt ett af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsedt allmänt ombud hafva hvar sin nyckel. Rörande deposition af den del af grundfonden, för hvilken Bankbolaget vill undfå allmänna Svenska Bankens sedlar, gälle de derför här nedan gifna stadganden. Bolagsreglorna böra innefatta bestämmelser i följande hufvudsakliga ämnen: a) om beloppet af grundfonden; h) om sättet för grundfondens bildande, hvarvid skall iakttagas att i alla händelser minst tretio procent skola bestå af, eller genom Styrelsen förvandlas till så beskaffade grundfonds hypotheker, som, enligt denna lag, skola i allmänt förvar ned läggas.
Det kunde dessutom hända, att man vände sig till HofCantzleren för att få tillståndsbref, blott såsom ständiga inträdeskort, intill dess Läktaren vore full af föregifna Tidningsutgifvare. Dessa kunde sedan låta betala sig för uthyrande af sina inträdes-biljetler, hvilka sedan såsom eu handelsvara begagnades. Jag måste således afstyrka inlrädes-rättigheten för ett obegränsadt antal Tidningsskrifvare; ty derigenom finge måhända ingen annan afhöra våra öfverläggningar, än corps diplomatique, som derom bringade underrättelser till främmande magter, och tidningsutgifvare, som utspridde dem bland våra egna landsmän, ulan controll af andra närvä - 9* Den 8 Mars e. m. rande opartiska män. Jag tror, att man kunde inskränka tidningsutgifvarnes platser till 5, och låta de öfriga vara underkastade samma föreskrifter som andra åhörare. Men, då jag förutser, att så väl vid andra punkter, som denna,en mängd anmärkningar, öfverläggningar och möjligen voteringar torde förefalla , utan någon nytta för denna Riksdag, der saken icke kommer i gång, synes mig bäst vara att Ridderskapet och Adeln uppskjuter dessa regleringar, och låter de medlemmar af Ståndet, som sammanträda nästa Riksdag, derom besluta på sätt de sjelfva för godt finna; hvilket de i alla fall lära göra, om våra föreskrifter synas dem olämpliga. Sedan saken af oss blifvit beslutad, och sanction derå erhållen, kunde vi öfverlåta åt hvarje Riksdag att uppgöra sitt reglemente för åhörare, utan att göra något testamente i detta hänseende. Jag tillstyrker således, att detta Memorial lägges till handlingarne. Friherre Boye_, Fredrik: I anledning af hvad den siste talaren yttrat, så, emedan verkeligen politiken kan blifva på modet, och modet kan blifva politiskt, hemställer jag, om det icke vore obilligt att betaga redactionen af en modejournal, att få deltaga i våra öfverläggningar. Jag anhåller, att den äfven måtte blifva delaktig af samma rättighet, som andra tidningsutgifvare. Herr Crusenstolpe: Jag kan ej rätt förstå llerr von Hartinansdorffs classificatiou
Då jag ej deltagit i discussionen, så anhåller jag att få till prot. förklara, att jag voterat ja och att jag på det Ifögsla reserverar mig emot den princip, sorn blifvit stadgad genom den ifrågavar. voteringen. För detta enskildla fall kunde det visserligen vara af mindre vigt, men är så mycket vigtigare för framtiden. Gr. Mörner, Carl Göran: Då icke heller jag deltagit i discussionen och ej kan vara af Utsklns tanke i detta fall, så får jag äfven reservera mig emot det beslut, som nu blifvit fultadt. Hr Westfelt, Nils: Jag ber att få förena mig med dem, som reserverat sig, emot den, i min tanke, högst farliga princip, hvilken nu gjort sig gällande genom Hr Frih. o. Landlm:s nu vägrade proposition. Frih. Ridderstolpe: Äfven jag får reservera mig emot det nu fattade beslutet, såsom varande, enl. min öfvertygelse, ett högst farligt prsejudicat. Hr af Sillen, Wilh. Gideon, samt Frih. Hamilton reserverade sig emot det nu fattade beslutet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., Hr Löwenström, Joli. Jac., och Frih. Fleming, Herman Reinh., förenade sig i Hr Ribbings reservation. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, då den af Frih. Cederström begärda propos. icke af R. o. Ad. blifvit yrkad, men Hr Frih:n begärt votering, hvad contra-propos. han nu ansåg sig böra begära. Frih. Cederström: Den af mig begärda contra-propos. har blifvit af Hr Frih. o. Landtm, vägrad, och Ståndet har ej fordrat denna propos:s framställande. Jag har således naim liglvis ingen annan contra-propos. att begära. Hr Landtm, hemställde lill R. o. Ad., om Ståndet behagade finna, alt den begärda voteringen således icke mera kunde komma i fråga. Ropades ja.
Att sistnämnde, för längre tid sedan uppförda byggnader icke blifvit brandförsäkrade, har utan tvifvel föranledts deraf, att de alla äro temligen aflägse belägne från med eldstäder försedde åbyggnader, — smedjan uppförd af sten, under tegeltak, i en afsides belägen skogsbacke. Som emellertid numera, till följd af skedd förändring i fältets ekonomi, en magasinet närgränsande byggnad blifvit inredd till koladugård, i hvilken ljus under den mörkare årstiden begagnas, har Akademiens Förvaltnings-kommitté redan sistlidne höst beslutit, att så snart årets reparationsarbeten hunnit afslutas, brandförsäkring bör sökas såväl för ifrågavarande magasin, som äfven för de tillbyggnader och reparationer å förut brandförsäkrade hus, genom hvilka desse sednare kunna anses hafva erhållit ökadt värde. Den nådiga remissen återställes. Stockholm den 14 December 1861. På Landtbruks-akademiens vägnar: CARL G. MÖRNER. 1. B. Carl Rydqvist. Styrelsens öfver Ultuna Landtbruks-institut underdåniga förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Institutets räkenskaper och förvaltning för år 1859. Stormäktigste, Aliernådigste Konung! Enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, får Styrelsen för Ultuna Landtbruksinstitut härmed afgifva underdånig förklaring öfver de af Rikets Ständers Revisorer vid Institutets räkenskaper och förvaltning för år 1859 gjorda anmärkningar. — 322 — Beträffande först Institutets jordbruk och dess afkastning under bemälde år, så har det ofördelaktiga resultat, som årsräkenskapen utvisar, helt och hållet varit beroende af väderleksförhållanden, som i högsta grad^ voro missgynnande för de odlade såväl sädessom foderväxterna, och hvaraf under år 1859 icke ensamt Ultuna, utan hela Upsala län haft stort mehn. Så uppgifves i Hushållnings-sällskapets handlingar för sagde år (sid. 20, 21) att »afkastningen af årsväxten lidit så af frost som synnerligast af torka.
Då Utskottet nu går, att sådant åliggaö* de fullgöra, anser Utskottet sig först böra, efter sin åsigt, bestämma det begrépp Utskottet fästat vid uttrycket Stipendium, och hvad som vid tilldelandet deraf egenteligen synas hafva varit åsyftadt. Utskottet tror nemligen, att Stipendiers tillskapande förnämligast varit föranledt å ena sidan, af Statens behof af kunnige Embetsmän och vettenskapsidkare, och å den andra af meddellösheten hos större delen af Nationen, hvarigenom föräldrar betagits tillfälle, att gifva ät sina barn den vetenskapliga bildning,'som de under en lyckligare ställning kunnat emottaga, och som för Statens tjenst är behöflig. Bevis för detta förhållande finnes på mångå ställen uti Fäderneslandets Historia under början af Konung Gustaf I:s Regering, der denne store Konung ofta utbrister i klagan deröfver, att skicklige Embetsmän af landets egne barn saknades, hvarigenom Han fann sig nödsakad , att anförtro flere vigtiga delar af Statsförvaltningen åt Utländska personers händer. Det Var för att afhjelpa denna briat och för att sätta obemedlade Svenska ynglingar i stånd att besöka Lärosäten, der en högre förstånds odling kunde vinnas, som denne Konung först, Och efter Honom flere Sveriges framfarne Regenter äfvensom enskildte Medborgare anslogo summor till understöd för fattige ynglingar vidi deras studiers fortsättande. På detta sätt haf* 52 Den 3 Octol/er r. m. va stipendier fått deras upprinnelse och se” dermera blifvit i enahanda afsigt bibehållna; och ett stipendium torde således egGnteligen böra anses icke såsom en belöning, utan såsom ett bidrag till den studerande ynglingens uppehälle under det han, såsom Herr von Hartmansdorff, ganska rigtigt anmärkt, uppoffrar sin tid och sin möda på förvärfvande af sådane kunskaper, hvilka ej under läroåren och må hända ej på lång tid derefter gifva deras Idkare en inkomst, hvarifrån han kan hämta en tarflig bergning.
Den 15 Juni. l:o Af elen 24 Maj, som elen 3 Juni lades på bordet, angående Allmänna Skogshushållningen i Riket, samt väckt fråga om Skogsbetjenin» gens och Jägeri - Statens indragning. 2:0 Af den 1 Juni, som den 8 Jades på bordet, rörande den åtskilliga Elfsborgs Eäns Innevånare förunnade rätt till gårdfarihandel; och 3:0 Afven af den 1 Juni, hvilket likaledes sedan den 8:de var på bordet hvilande, om yrkad skyldighet för Götha Canal-Bolag, att ersätta kostnaden till annan karls anskaffande, när någon Rote-Soldat, i och för dess arbete, blir till krigstjenst oduglig. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm, S. D. Remitterades till Lag - Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående ansvar för åverkan å de till befordrande af skogarnes återväxt skeende planteringar, och om sättet att leda dylika förbrytelser i bevis. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn.
Men genom enskilda ledamöter af dessa Stånd , har jag hört, att man ämnade der yrka detsamma, som jag nu begärt, nemi. att detta betänk., sorn blott är en följd af hufvudsaken, icke mätte förekomma lörr än hufvudsaken förevarit. Frih. Cederström, Jacob: Då fråga är 0111 ändringar i grundlagarna, är det angeläget ali derom öfverlägga och besluta i sådant sammanhang, att besluten qvadrera med hvarandra, och att man icke hehöfver ändra detaljbeslulen, derföre all man sednare afgjort principfrågor, under hvilka de förut afgjorda detaljfrågorna icke kunna subsuiueras. lJä sådant sätt skulle man arbeta uti en oriktig ordning. Den af Hr von Hartmansdorff föreslagna utvägen är derföre den enda möjliga att komma till förnuflsenliga resultat i afseende på de nu ifrågavar. förändringarna i grundlagen, och det är således nödigt alt detta mern. blir hvilande intill dess R. o. Ad. beslutat öfver det mein., som från Const.Utsk. är att förvänta i anledn. nf RiksStms till Disk. öfverlemnade anmärk:r vid dess förslag lill vallag, och deruti förekommande principfrågor för national-representationens ombildning. Så kommer förmodligen äfven alt tillgå i de öfriga Stånden, ty jag kan icke förmoda att de vilja företaga sig att besluta öfver detaljerna innan principerna äro afgjorda, destomindre som de förra blott äro en tillämpning af de sednare besluten öfver detaljerna, hvilka förmodligen icke kunna komma att innefatta annat än en tillämpning af hvad som hvarje Stånd beslutat i hufvudfrågorna, hvilkas afgörande naturligtvis kan föranleda förändringar i detaljerna. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, pröfningen afConst.- Utskjs meni. N:o 68 skulle uppskjutas lills sjelfva hufvudförslaget inkommit från Const.Utsk. för att derefter i sammanhang dermed företagas. Hr Aminoff:
Två upprop vid detta sednare tillstyrker jag tor öfrigt, äfvensom att alla fem afdelningarne uppropas efter hvarannan, och listorne för hvarje särskillt förvaras, till dess alla hunnit aflemna sina. Andra uppropet bör icke börjas för ena afdelningen, förrän alla blifvit första gången framkallade. Detta behof af två upprop är här så mycket större, som en för Ridderskapet och Adeln hittills främmande sammansättningsmethod mycket lätt skulle kunna göra, att många misstogo sig om sin ordning och försummade det ena uppropet. Aldeles nödvändigt är med denna valmethod att tryckta listor på Ståndet, fördeladt efter den uppropsordning som skall följas, blifva åtminstone 24 timmar före valet i tillräckligt antal att tillgå på Riddarhusets Canzli. Dock, detta lemnande af tid till öfverläggning åt den som skulle välja är oundgängligt, ehvad valmethod man anta-. Ben II April e. m. ger. Då Utskotten, enligt Grundlagen icke behöfva vara satta förrän 8 dagar efter plenum plenorum, synes det vara mindre farligt att borttaga en dag af Electorernas öfverläggningstid, för att lemna den åt deras principaler. Jag föreslår derföre att valet af Electorer framflyttas till andra dagen efter Plenum Plenorum. Slutligen torde det vara nödvändigt, att den tryckta listan äfven innefattar ett särskilt register öfver de ätters Numror som inom hvarje femtionde del förekomma på det att hvar och en må hafva lätt, att då han vet sin nummer enligt Matrikeln efterse, till hvilkens femtionde del han hör, och sedan kunna uppsöka sin valafdelning i listan. Ett sådant register ökar tryckningsbesväret ganska obetydligt. Härmed förenade sig Friherre Posse, Christer. Och skulle dessa olika meningar åtfölja Utskottets Betänkande. Ek Protocollo, N. Snoilsky. r 25g Ben 14 April, Bilagor till PleniProtocolIet för den 14 April. N:p ii Grefve> Sp0is, Carl Guflaf: Det är väl sant, att EconomieUtskottets
I afseende åter å förbudet att uti Hypolheks-Föreningen emottaga delegare, sorn äro Förmyndare eller stå i ansvar för barnarf, uppbörd eller andra förmonsrätt egande medel, kan Utskottet ej finna annat, än att våda för Hypolheks-Föreningarne ofelbart mätte ega rum, derest dess delegare, vid inträdet i Föreningen och inteckningens aflemnande till densamma, innehafva förmyndareeller uppbördsmannabefattning; ty om ock t. ex. förmynderskapet vid den tiden ej vore förenadt med vård af myndlingsmedel, är likväl förmonsrätt framlår Hypelheks-Föreningens inteckning gifven för alla de medel förmyndaren framdeles, på grund af sitt redan erhållna förordnande, kan komma att för sin myndlings räkning uppbära. Deremot anser Utskottet intet hinder böra möta* att, efter vunnen delaktighet i en HypotheksFörening, emottaga huru mångå förmynderskap som helst, och i detta afseende föreslår Utskottet ett förtydligande vid slutet af denna punkt. Hvad slutligen beträffar det yrkande, att de rörande förmynderskap m. m. föreskrifue vilkor höra försvinna på samma gång som tysta förmonsrätterna upphöra, får Utskottet yttra, att då de i dessa hänseenden nu gällande Författningar icke kunna undergå någon förändring, utan Rikets Ständers inedverkan; så blifva Rikets Ständer äfven i tillfälle att, när ett sådant beslut fattas, tillåta de Hypotheks-Föreningar, sorn erhållit Rikets Ständers gara ntie att, i öfverensstämmelse med en sådan lagförändring, sina Reglementen modifiera. Och torde med anledning deraf någon åtgärd härutinnan nu icke vara erforderlig.