Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Trägårdh, ersättning för under år 1862 förlorad passlösen Till inköp af en slangkärra m. m Omkostnad för 1861 och 1862 årens expedition med fregatten Norrköping till de Nordamerikanska farvattnen i Garnisonens å sjöfästningarne Kungsholmen och Drottningskär aflöning m. m. år 1862 Arresterade båtmans underhåll samma år Amiralitets-barnhuskassans andel af innehållen aflöning för arresterade båtsmän Godtgörelse för under år 1862 utbetald ersättnin för spanmål under lönerna utöfver det i staterne beräknade pris: 1,905: — 596: 38. 100: — 1,900: — 500: — 8,972: 71. 200: - 106: — 1,095: 50. 1,500: — 4,719: 91. 8: 71. 413: 78. vid Karlskrona station » Stockholms dito samt Göteborgs depot 98: 20. 725: 84. Till Karlskrona station: innestående aflöningsmedel för år 1862 Till Stockholms station: dito dito Samma stations fordran å 1862 års anslag till sjukvård Dito till diverse behof Till betäckande af uppkomne brister å 1862 års anslag till diverse behof samt till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition Dito dito å en del af 1863 års allmänna anslag Ersättning till Civil-statens pensionsinrättning för förlorad inkomst genom upphörande af vakans-, liggetidsoch begrafningshjelps-besparingarne Understöd till enkor och barn efter saltsjöfiskare, som under Oktober månad 1862 vid en storm på hafvet omkommit, 1 års hyra för lokal för Provins-landtmäterikontoret i Westernorrlands län Hyresersättning till Kronofogden i Vestra härads fögderi af Jönköpings län Arvoden ät lärarne för de landtmäterielever, som anmält sig till genomgående af landtmäteriexamen, Ersättning till informationsbefälet vid Svea Artilleri-regemente för meddelad undervisning åt Civil-ingeniörer Vikariats-arvoden m. m
Dess höga pröfning dragne mål, enligt hvad Kongl. Brefven lill Katnmar-Collegium den 21 Maji 1819 och den 1 Julii i83o utvisa, i Nåder förklarat Frälsehemman icke kunna undgå att Kronobrefbäring besörja i den moa dem ålåg att Kronoskjuts utgöra. Enär ofvananförde Riksdagsbeslut och Författningar sålunda innefatta ej blott ändring i hvad 9 §. af Ridderskapets och Adelns Privilegier den 16 October 1728 om Frälsehemmans befrielse ifrån Kronobrefbäring stadgar, utan ock föreskrift, att detta åliggande bör, i samma föi hållande, som skjutsningsskyldighefen, fullgöras, torde någon ovisshet härom icke förefinnas eller vidare bestämmande häraf erfordras; dock sorn skiljaktig tillämpning af hvad i ämnet redan finnes stadgadt möjligen skulle kunna inträffa i följd deraf, att 181 o års Riksdagsbeslut och Förordning icke uttryckligen omtala, huru med Frälsehemmans Kronobrefbäringsskyldighet borde förhållas och att ofvannämnde Kongl. Bref icke äro allmäniigen kungjorde; alltså och då tvetydighet i Författningar eller anledningar till deras olika tydning, så vidt ske kan, börg undanrödjas, anser Ufskottet sig böra vördsamt föreslå, .G Allm. Besv,- och Oecon.-ZJtsk. Betänkande N.o So - att Rikets HögloQ. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta utfärda Dess Nådiga Förordning, angående utgörandet af Frälsehemmans Kronobrefbärings-skyldighet .efter enahanda grunder, sorn, i afseende på Kronoskjutsning, finnas stadgade och påbudne. Dock varder detta Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördsamt underställd t. Stockholm .den 3o April i83z{. Ankom till Exp.-Utsk. den 3o April kl. a e. m. Betänkande j, i anledning af väckt fråga om ny organisation af Hushå lls-Sällskapen. Till Utskottets handläggning har Högvörd.
Då val derföre för mig har uppstått emellan de af Hrr von Ehrenheim och von Koch uppställda förslag, har onekligen det sednare, efter mitt förmenande, stora företräden för det förra. Hr von Ehrenheims förslag afser en tillfällig hjelp, en almosa, som skulle gifvas till de mest betryckta jordegarne, men framställer ej någon bestämd grundsats att afhjelpa behofvet. Deremot synes Hr von Köchs innehålla bestämdare åsigter, nemi. att jordbruket så småningom befrias från detta onus. Detta förslag, som vid förra riksdagen antogs af R. o. Ad. samt BondeSt. innehöll, att entreprenader borde inrättas öfver hela riket och att statsverket i kostnaden härför skulle bidraga med en fjerdedel, eller 200,000 rdr, hvilka såsom förslags-anslag skulle på 6:te hufvudtiteln beviljas. Har statsverket en gång åtagit sig att med en fjerdedel bestrida kostnaden för inrättandet af skjutsentreprenader, så torde framdeles detsamma äfven kunna åtaga sig ännu en fjerdedel o. s. v. När jag talar om statsverket, så tordén J inse, Mina Hrr! att jag dermed menar Svenska folket, d. v. s. att alla samhällsklasser skola utgöra, hvad som hittills obiiligtvis blifvit lagdt på någon viss. Jag förenar mig således med Hr von Koch i hans förslag, och anhåller om en återremiss af Betänkt. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Då diskussionen redan räckt ganska länge, vill jag söka i största korthet sammanfatta hvad jag har att anföra. I likhet med den föreg:de talaren, inser äfven jag det tryckande i skjutsningsbesvär, men, ehuru Utskds förslag både ar vackert och theoretiskt riktigt, anser jag likväl, att det kunde för statsverket medföra oberäkneliga utgifter. Säkert är åtminstone, att den summa, 600,000 rdr, som Utsk:t ansett tillräcklig, är blott och bart en gissning.
Verlden är så fattig och flack, hon sjelf är en hungrande själ, som sparkas bort när ej kroppen betalar – och han, var han bättre än hon? »Jag inser, att det måste kännas smärtsamt, när man icke vågar vidkännas sina åsigter, att se dem högt proklameras af en annan.» Det adlade djuret är fegt, derför att det icke låter flå sig lefvande eller svälter ihjäl. Man flår ej er – menniskor – endast oss, arma, oskäliga djur. Herre, den gången var du hård! Tack för brefven. Det hela blef ju en ren vinst för mig: nu slapp jag gå och vänta till Lördag. Och tack för dina anmärkningar, som alla voro så sansade och bra, att jag kommer att rätta mig efter hvarenda en. Tro nu inte, att detta sägs för att stryka dig öfver ryggen, ty hade jag inte sjelf insett, att de voro träffande, så skulle de fått stå der för din egen räkning. Och tack för alla berömmande små parenteser; de göra så godt ända in i själen, och ändå tycker jag, att jag krymper ihop för dem och blir så liten, så liten, en sådan riktigt ömklig liten stackare. Ty jag tycker liksom, det är skam att ta emot. O, jag är så rädd, att det skall vara oförtjent! – Men jag sträfvar ännu mer efter att vara sann, just för att inte komma ditt beröm på skam. Hvad det är roligt att arbeta så! – att tänka sig, att det fins någon, som förstår en äfven der man uttryckt sig illa. Tycker du inte också, att jag tagit mig en smula sedan jag skref de sista novelletterna i »Från Skåne»? – Det tycker jag sjelf, och jag tror, att jag till stor del har vårt kamratskap att tacka derför; det har redan haft ett otroligt stort inflytande på min utveckling. Ty jag är nu en sådan menniska med en stor, stor fond af möjlighetsvärde, hvilken icke på långt när hunnit bli upparbetad till hvad den kan bli. Förut har jag alltid känt mig så fasligt ensam så fort det rörde literaturen och mitt arbete, jag hade ju ingen enda menniska att tala med om det.
Vidare och eller det, såsom Statsråds-protokollet utvisar, Militär-belälhafvaren på Gottland under anförande, hurusom det vore obilligt, alt Gottlands Landtbeväringsofficerare, hvilkas bildning vore densamma, som Officerarnes vid öfriga Arméen, och hvilkas tjenstgöring vöre ansvarsfull och fordrade full förmåga och duglighet, blifvit i afseende å pensioneringen så mycket sämre lottade, än den öfriga Arméens officerare, i underdånighet anhållit, att nämnde Landtbevärings-officerare måtte tillerkännas samma pensionsrätt, som den öfriga Arméens officerare, och dess civilstat densamma, som deras vederliker vid Arméen egde, har E. K. Majit, som ansåge ifrågavarande pensicnsslat böra erhålla någon jemkning i närmare öfverensstämmelse med ofvanberörda förhållande och den öfriga Arméens pensioner, föreslagit Rikets Ständer alt medgifva följande förhöjningar i pensionsstaten för Gottlands Landlbeväring, nemligen: För.Bataljons-chef från 900: — till 1,200: — „ Kapten „ 540: — „ 800: — „ Fältkamererare och Kassör „ 450: — „ 600: — „ Tvg-olficer „ 270: — , 500: — „ Löjtnant , 270: — „ 500: — „ Sekrererare och Auditör „ 270: — „ 400: — „
Att till detta steg, att ge sig sjelfva anstånd, och för sin räkning drifva Discontrörelsen , Fordringsägarne skulle äga mod och lägenhet, tror jag väl ej; men detta är hos mig, som hos Utskottens Ledamöter, Tro, och gäller hvarken i Lageller billighetsfrågor. Alternativet är: gör Proclama ; hör Fordringssamt Actieägarne; köp deras Disconträtt och deras öfriga rättigheter för så godt pris som kan fås; eller ock, om Proclamans alla följder befaras: bjud Fordringsägarne sådana vilkor, att man, utan suspen-' sion af Lagarne , kan anse sig säker för allt klander af ens åtgärd. Eller ännu ett tredje t låtom oss icke bry oss om alltsammans. Men andra steg än dessa tre gifvas ej , utan en Outplånlig vanheder för Riksens Ständer. Jag begagnar vidare detta tillfälle, för att förena mig med de värde Ledamöter innom Utskotten , sorn reserverat sig emot Stadgandet, att den på Sedlarne upplupna Räntan , ej ens till den så kallade Cessionsdagen den 1 October, bör beräknas. Jag skulle vidlyftigen yttra mig om denna nya olaglighet, om .den ej vore consequent med den åsigt, hvarpå Lagsuspension kan anses tillåtlig. Angående Utskottens principe, att Banco* och Riksgälds-Sedelstocken ej bör ökas, blir Deit 17 Martil f. ttl'. tillfälle För mig att vidare yttra niig, Otti tttltl gjorda anhållan bifalles, och om denna prellminairefråga blifver debatterad, innan ndgvrt detaille af sjelfva FinanceFörslaget till afgö«i rande företages. Det Förslag till utredningaf af Discontmassorna, jag här nedanföre vill upp»; gifva, utgår från det påståendet, att Rörelse» Capitalet i Landet är det, som bör bibehållas, men icke Sedelstocken. Skälen för denna mitt tanka äro på detta rum redan i dag vidlyftigt och väl utredda} jag uppskjuter med att att-' föra mini , tills jag får höra Utskottens , då saken förekommer.
Det har nn under de år, som beväringen exercerat, blifvit en allmän öfvertygelse hos hela vår befolkning, att krigstjensten ieke är något motbjudande, farligt eller vidrigt. Denna erfarenhet har tillförene icke varit så allmänt spridd, som den nu blifvit det; och denna för fosterlandet nyttiga anda böra vi söka underhålla och befrämja. Det är från denna synpunkt, jag utgår, då jag bekänner, att jag anser lyckligare, om ett större antal ynglingar erhålla en mindre öfning, än om ett inskränktare antal erhålla en något större, som i allt fall ej kan motsvara fullkomlig rekrytbildning; jag tror nemi., det vara ändamålsenllgare, att t. ex inskränka sig till ett års öfning under 20 dagars möte med ett större antal, än att kunna åstadkomma 2 års öfning meil endast 1 5 dagars möten för ett ringare antal beväringsynglingar. Efter 20 dagars möte ett år äro obestridligen beväringsynglingarne så exercerade, att de kunna användas vid sidan af gammal stam och på 2:ne år förgäta de icke så hvad de inhemtat, att de icke på ganska kort tid kunna återuplifva minnet deraf. Det är uppå de skäl, jag nu andragit, som jag ansett mig böra framkasta betänkligheter mot den stora förminskning, som skulle ega. rum uti det antal af beväringsynglingar, hvilka hädanefter skulle årligen exerceras, och hvars numerär, jeml. den K. Proposm, skulle upgå till endast 10,000 om året. Ilr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Att nu med någon fullständighet kunna ingå uti analys af förevarande K. M:s nåd. Propos., angule beväringsmanskapets bildande och vapenöfningarne, är nära nog omöjligt, så väl i anseende till detta opus’ stora omfattning till vidden, som med hänsigt till den korta tid, som förlupit, sedan nämnde K. Propos. till R. St:r öfverlemnades. Enär det sålunda endast kan blifva helt ytligt, jag nu kommer att vidröra någon af de frågan tillhörande ämnen, anhåller jag, att, då denna K.
— N:o 95, angående anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län: B. III. 638; IV. 4, A. 4, E. 137. —- N:o 96, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående anvisande af medel till ett vägarbete i Norrbottens län, för afböjande af der befarad hungersnöd: B. lil. 638; IV. 4, A. 4, E. 137. — N:o 97, angående anvisande af arvode för befattningen med tryckta riksdagshandlingars emottagning, vårdande och utdelning: B. IV. 84, 136, A. 136. — N:o 98, angående ytterligare anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdags-arkiv: B IV. 347, 430, A. 430. J44 — S — Stats-Utskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 103, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfarts-fonden till gäldande af den för Slade-tnllens aflösning erforderliga utgifts-summa-. B. IV. 482, 68C. A. G86; E. V. 139. — N:o 104, i anledning af väckt motion angående användandet af Kronans hus: B. IV. 687; V. 228, A. 228. — N:o 105, i anledning af Kongl. Ma:jls Nådiga Proposition, angående i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sältet för utarrendering al Kronans egendomar: B. IV. 687; V. 228, 239, A. 241, E. 580.
Vidare, och enär bergshandteringen och de näringar i allmänhet, hvilka afse förädling af mineralrikets alster, icke syntes böra vara underkastade särskilda inskränkningar eller andra föreskrifter för rörelsens bedrifvande, än dem, som gällde för likartade näringar, har Kongl. Maj:t, den 29 September 1859, låtit utfärda nådig Förordning, angående utsträckt. frihet för bergshandteringen. Denna Förordning, sorn upphäfver förut gällande Hammarsmedsoch Masmästare-ordningar, äfvensom Kongl. Förordningen den 27 April 1846, angående stängjerns-smidet och den gröfre jernforädlingen, med flera äldre föreskrifter, — stadgar uti 1 §, att masugnar eller hyttor, stångjernsbruk, manufakturverk och alla andra inrättningar, som afse tillgodogörande eller förädling af mineralrikets alster och ej äro såsom handtverkerier att anse, skola, i afseende å vilkoren för rörelsens utöfning, hänföras till fabriker och således, utan inskränkning i fråga om tillverkningsbelopp eller arbetsmethod, vara underkastade de stadganden, som angående fabrikers anläggning och drifvande, äfvensom beträffande der anställde arbetare, äro i allmänhet gällande; dock att anmälan om anläggningen bör ske hos Bergs-öfverstyrelsen, som tillståndsbevis utfärdar samt derom underrättar Bergmästaren, jemte vederbörande Landshöfding eller Magistrat. Derjemte förklaras, att vid redan behörigen anlagde verk af ifrågavarande beskaffenhet må rörelsen, med den frihet ofvan är nämnd, utan särskild anmälan eller tillstånd ut Bih. till JR. St. Och innehåller 2 §, att, i öfverensstämmelse med föreskrifterna i 1 § och till följd af den frihet, som sålunda blifvit medgifven jemväl för tackjerns-tillverkningen, komme den skyldighet till blåsning i hytta eller masugn, som dittills ansetts åligga bergsmansjorden, att upphöra och hyttelagen inom tackjernsbergslagen att icke vidare utgöra tvungna föreningar, hvadan lotter i hyttorna kunde äfven utan sammanhang med bergsmansjord förvärfvas och innehafvas.
Åren 1827—i83o — 2 Ledamöter och r Enka', som drifvit handtverket, 4 Gesäller och 1 Lärling; och — 1831—i832 — 3 Ledamöter och 1 Enka, 4 Gesäller och 1 Lärling. Kopparslagare : År 1827 — 4 Ledamöter och Enkor, som fortsatt yrket, 4 Gesäller och 4 Lärlingar. — 1828 - 4 6 •— —>3 Hallmakare: År 1827 — 28 Ledamöter och Enkor, sora fortsatt yrket, 67 Gesäller och 5a Lärlingar. — 1828 — 29 — • Go 48 — 1839 — 38 46 44 — 183o — 27 • 35 28 •— 1831 — 30 3o 08 ■— 183 2 — 24 ■ 37 20 Krögare: Erabetels Ålderman ocb a:ne Bisittare, tillsammans 3. Det fastställda antalet af 5o Ledamöter, förutan Enkor, sora, efter männens död, fortsatt Tracteurs-rörelsen och utgjort: Snörmakare : Åren 1827—i832 högst i3 Ledamöter med två k tredubbelt antal Arbetabelare, Gesäller och Lärlingar. Målare : År 1827 61 Ledamöter och Enkor, som fortsatt handtverket, 160 Gesäller och 161 Lärlingar. — 1828 — 63 —■ 156 — —■ 159 — 1829 — 64 167 —. År 1827 1828 1829 1830 1831 1832 B:o R:dr 437,67 r, » j» 432>?6* f „ „ 426,621, , , 472,536, „ „ 477,773, och »» ,» 493, Men någre uppgifter och kontroller å beloppet och värdet af ofvan finnas i allmänhet icke, och uppräknade Handtverks-Idkares tillverkningar kan således ingen upplysning derom meddelas.
Jag är äfven i tillfälle att uplysa, att den öfveransträngning, till följe af hvilken Dr Silfversparre dog, kom sig deraf, att det distrikt, der han tjeustgjorde, var inycket stort — det är nu deladt i tvenne — och han måste derföre, utan afs. på väderleken, ofta göra vidsträckta resor till de mest ouppodlade delar af Dalarne. Remitterades jemte yttrandet till StatsUtsk:t. Slutligen upläste Hr Cederschiöld följande motion: Anseende det vara en af representationens käraste pligter att omhulda och befordra allt, som kan bidraga till upplysning och spridande af kunskaper, tager jag mig friheten föreslå, att R. St. måtte besluta att understödja utgifvandet af ett arbete, som nu är under utgifning, undertiteln: »Konversations och Universal-Lexikon, Allmän Ordbok för alla Samhällsklasser, innehållande korta och lättfattliga beskrifningar öfver ämnen, personer eller orter, som under läsning och samtal förekomma ur Mytologien, Historien och Geografien, Juridiken och Medicinen, Grammatiken, Naturvetenskaperna, Teknologien, Handel och Industri samt de Sköna Konsterna, med särskildt afseende på Svenska förhållanden, äfvensom uttydning af främmande ord.» Man finner redan af denna titel, hur vidt omfattande och allmännyttigt ifrågavarande arbete är; och anser jag mig böra vitsorda den noggrannhet och klarhet, hvarmed artiklarne äro utarbetade, äfvensom dessas fullständighet, — egenskaper, så mycket mera att loforda, som detta verk är det första, ursprungligen på Svenska författade af detta slag. »Konversationsoch Universal-Lexikon» utgifves i häften å 50 öre rmt, och hvilkas antal beräknas bli minst 40. Hittills äro 24 häften utkomna, gående till början af I. Arbetet fördelas i 4 delar. Den 2fi November f. m.
Utskottets Utlåtande, Vill s 828 — 835, bif. af PresteStåndet, ix s.54i, återrem. af BondeStåndet, ix sSSa, bil’, af Adeln, IX s 571, återrem. af BorgareStåndet, IX s 586. Ytterligare Utlåtande, Vill s i388 — lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s ii45, bif. af BorgareStåndet, IX s 1148, af BondeStåndet, IX s 1153, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1156. StåthållareÄmbetena. Öfveroch Under-, förenas till ett, XI s 201. Städsel och Lega af Jord, om; LagUtskottets Betänkande, Yll 3. 1. s 20 — 3o, bif. af PresteStåndet, IX s 121,9, af BrgareStåndet, IX s 1282, af BondeStåndet, IX 3. Stäket, om inköp af Kronans andel i uppbörden vid Södra; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1284. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 700 — 703, återrem. af Adeln, IX s 198, bif. af PresteStåndet, ix s 2o3, af BorgareStåndet, ix s 204, af BondeStåndet, IX s 209. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 4> 5, bif. af Adeln, IX s 556. 2()3 Stängselskyldigheten, om rättelser och ändringar i Författningarne med afseende på; Motioner, remitt. till Lagoch Ekon.
Jag instämmer fullkomligen med Herr Hj ^rta deruti, att de grundaattser, å hvilka Utskottens Betänkande blifvit byggdf, äro enkla, men jag kart ej instämma deruti, att de äro Grundlag«eniige. Ehuru jag således hyser med honom en skiljaktig mening, skall jag hvarken framkalla spöken eller söka att ur någons öfvertygelse aflägsna hvad man här behagat kalla grundade farhågor. Efter allt hvad Herr von Hartmansdorff anfört, har jag föga att tillägga, utan. förenar jag mig med honom. Det är blott några få omständig - Ridd. o. Ad. Prof. IX B. And. Afd. 3. 54 Den 17 O claier /, m. heter sam af Herr Hjerta oell af Herr Tham blifvit omnämnde, vid hvilka jag viii fästa mig. Herr Hjerta har sagt i anledning af 66:te , sorn handlar örn RiksgäldsContoiret, att efter me' del redan funnits under namn af RiksgäldsContoirets medel, vore det ej något nytt. Vid ordet nytt kari jag ej fästa annat begrep;), än det sorn ej hittills varit brukligt, och hittills hafva Tullmedlen ingått till StatsContoiret; nu föreslås der* emot att de skola ingå till RiksgäldsContoiret; deruti miste således ligga någon afvikelse från hittills iakttagne former. HerrTham har ansett och förmodat samt yttrat sin bestämda öfvertygelse vara att, emedan Tulimedlen uti 60 §. Regeringsformen äro betraktade såsom Bevillning, äga Riksens Ständer att bestämma om deras uppbörd och disposition.
Slutligen, skulle någon tro Svenska folkets önskan vara uppfylld, blott ledamöterne af R. o. Ad. upphöra att vara sjelfskrifne representanter och detta Stånd representeras genom val? Mine herrar! något sådant är säkerligen ingen nog enfaldig att fästa något afseende vid. Så länge R. o. Ad. representerar såsom Stånd, måtte det vara de öfriga Stånden lika på hvad sätt representanter tillkomma från detta Stånd. Jag är fullt öfvertygad att den allmänna önskan är ståndsindelningens upphörande; det kan ej förtryta någon, att en medborgare födes till representant inom ett Stånd, hvars sjelfva tillvaro grundar sig på födseln; det förtryter hvarje medborgare och det med rättvisa, att här finnes ett Stånd, en värdighet i Staten, endast tillkommen genom födseln, att vissa kunna födas till Rikets högsta embeten, att för sådana embeten i främsta rummet fordras högvälborenhet, att här finnas medborgare, hvilka, så snart de äro födde, hafva företräden i samhället; mig synes det vara adel nog att vara född Svensk; — Östersjöns stränder och Tysklands fält känna våra anor! Jag yrkar, såsom jag ofvanför yttrat, bifall till Const.Utsk:s förslag, men till dess det antages, bibehållande af det representationssätt vi äga. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Uti det vigtiga ämne, som här är under öfverläggning, har jag satt mina tankar på papperet. Väl är jag uti åtskilliga delar af andra talare förekommen, men jag anhåller dock att för R. o. Ad. få uppläsa hvad jag skrifvit; kanske torde det dock inverka på någons öfvertygelse. Hr Norde nsköl d uppläste derefter följande: Jag bör till en början ej uraktlåta nämna, att jag sedan länge tillbaka stadgat min öfvertygelse, det vår närvarande representation bör undergå förändring; frågan är blott huru och på hvad sätt. Endast tvänne slags representationer kunna komma i fråga, nemi. med en eller tvänne kamrar, och enär min öfvertygelse stadgat sig vid det sednare, så har jag ej anledn. att ingå i någon detaljanalys af Const.- Utsk:s förslag, utan endast söka ådagalägga, huru jag kommit till mitt resultat.
Sedan vid pröfning af BancoUtskottets den 28 sistiedne April under No io afgifne, samt den 30 derpåfölj ie eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande Publicitet af Bankens angelägenheter, Ridderskapet och Adeln den 7 sistiedne Maj för - Den ~ October /, rn. middagen stadgat, att frågan om ock huruvida någre uppgifter, rörande BancoVerkets ställning, framdeles under Riksens Ständers sammanvaro, eller äfven dess emellan, antingen årligen efter afslutade räkenskaper, elier efter hvarje Revisionsförrättning, må komma att allmängöra», borde hvila, intill dess Ridderskapet och Adeln öfver den blifvande Financeregleringen fattat sitt beslut; så hemställde Herr Grefven och Landt Marskalken nu, om icke sedan Financeregleringen redan blifvit af Riddersskapet och Adeln afgjord, Ridderskapet och Adeln behaeade företaga berörde fråga till pröfning och afgörande. Ropades Ja. Herr Rosenblad, Bernhard; Jag får vördsam - ligen föreslå, att Högh Ridderskapet och Adeln måtte besluta, att, oberäknadt vid Revisioner och Riksdagar, Bankens hela Status årligen må allmänheten meddelas på sarnmma sätt som nu sker med RiksgäldsContoirets. Sedan den slöja, hvilken i 150 år betäckt Banken, nu lyckligtvis blifvit undanryckt, har all möjlig tjus ningsförmåga af ett rner eller mindre utsträckt hemlighetssystem upphört. Deremot äga våra Ombud i Banken anspråk, att, i afseende på de ras verkställighet af våra beslut, bedömrms efter en öppen granskning, att ej underkastas giftet af den dolda oupplysta. Och hvilken af oss , Mine Herrar, bestrider, att de financiella beslut, Rik sens Sländer nu vidtagit, djupt ingripa i alla en. skilta intressen — ehuru deras verkningar olika förespås, allt efter olika åsigter. Det är säle - nen ?