Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som för Staten fordras alla möjeliga besparingar, får jag vördsamt öfverlemna till Hög!oflige Ridderskapets och Adelns pröfning om icke de här och i Götheborg inrättade växel-controlleurs tjänster, hvilka årligen kosta Riket flere tusende Riksdaler, kunna så« som icke gagnande, helt och hållit indragas; ty att controllcra VexelCoursen är utan ändamål och nytta, likasom det är omöjligt att styra densamma, omi ock dervid uppoffrades millioner Riksdaler, hvilket erfarenheten ofta visat, och det är nied växelhandeln, sorn med all annan inhemsk handel, att den bör uti allt , varafri; Och är 1748 års växel-stadga och 1720 års mäklareordning uti detta hänseende tillräckeligt tjenande författningar att efterlefva. Jag anhåller vördsamt att denna min motion måtte med de öfrige Rikets MedStänder varda communiceradt och till vederbörligt Utskott iremitterad. Herr Hjerta, Gu fiaf: Sora ej ännu från Bancofjtskottet ankommit något utlåtande, angående min väckte motion om framläggandet af Bankens tillstånd, Bil. till Ridd, o. Ad. Pr, 1 Band, 63 994 Den 2S Februarii, borde jag oviss om detsamma, tveka vid att försöka genom en motion angående dess framtida förvaltning, återbringa säkerhet och credit i våra Financiella förhållanden. Men som motionstiden nu andas, och det sedermera icke kan tillåtas mig att framlägga dessa mine åsigter, samt Konungens nådiga communication af FinanceComittéens förslag icke innehåller en bestämd proposition till Riksens Ständer} anser jag mig böra våga att föreslå följande, angående Bankens förvaltning intill nästa Riksdag: öfvertygad att i dylika saker som denna, tidens kraf och nödvändigheten böra förmildra theoriernes kalla fordringar. 1:0. Wexel-Banken skiljes från LäneBanken. 2:0. Till WexelBanken öfverlemnas hela Bankens fond af myntbara metaller samt all framtida utgifning af Wexel-BancoSedlar. 3:0.
Skulle nu, under utvecklingen af hvad sundt förnuft skulle innebära, det visa sig vara sådant, att när ett företags vigt syntes fordra det, såsom t. ex. i fråga om ombyggnad af Trollhättecanal, man ägde lof, oaktadt R. St. vid en föregtde riksdag vägrade bifall till det anslag, som Styrelsen eller enskild motionär dertill begärt, angrde detta sunda förnuft vara mäktigare än R. St:s nej till företagande af arbetet med sådana uppoffringar för Slaten, som man dertill ansett erforderliga, men Ständernc afslagit; så ville jag fråga, hvartill lagar och i enlighet dermed gifna föreskrifter alls skulle tjena. Mot en sådan ide'e är det, som jag måste högligen protestera. Den må vara hemtad från hvad land som helst. Inom Sveriges landamären skulle jag icke tro, del sådana grundsatser låta fortplanta sig. Då jag nu ser H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm vara uppkommen, anser jag mig böra gifva Hr Grefven tillkänna, alt detta svar är riktadt mot ett yttrande af H. Ex. i förra plenum; att jag gjort Hr Grefven den rättvisan, att jag helt och hållet bedömmer bans afsigter så, som de måste uppfattas af en hvar, som känner Hr Grefven, nemi. alltid åsyftande fosterlandets väl; men att jag nödgas protestera mot det sätt, hvarpå Hr Grefven förklarar, alt det s. k. sunda förnuftet skulle äga högre kraft än den princip, som, enligt bans medgifvande, ligger till grund för allt constitutionelt samhällsskick, nemi. att hvarken Konung eller Ständer äga att längre än från den ena riksdagen till den andra disponera öfver statsmedlen. För att kunna bedöinma i hvad mån Konungens rådgifvare och isynnerhet föredraganden visat oväld, nit, skicklighet och drift uti Trollhätteaffären, nödgas jag ingå uti en mera detaljerad undersökning, hvarvid jag lagger föredragandens egna ord i föreg:de plenum uti hans försvar mot Coust.Utsk:s anmärkn. till grund för min argumentation.
Commissarie» 8msä!>srx» hade ästven till Dircc» tionen öswerlämnat trenne af Wiktmästarma Kosbrrx och l^ur,cllilii6 samt K nnmardrängen I^ilj lisi ^ bestyrkte förrekninaar Litt. B. C. D. med bifogade Delecl^räk» »ingar ä Personer utom Werkst, bos h vilka ej nägon betalning more att tillgå, utgörande desse räkningar till» hova 7A R:d 42 tz t r rist hwarsöre 8msäbsr§ förmodat sig sä mycket mindre böra anfwara. som defect räkningarue ej blifwik honom förr, än efter flere ars 4;6 Den 7 December förlovp tillställde, och han kill deras indriswande ej annorlunda kunde förbindas, an sä widt Pcrsonerne dä wörö tillfinnandes och betalning' af dem möjlig» Men emedan den efwan äberopade §. i 1781 ars Auktionskammare Jnstruckion sörmär, akt AnctiouS-För, walkaren bör inom rätte dagen, och efter en af Di* rcctioncn sedermera gjord författning, innan go:de dagen sedan defcctcrne tillkommit, dem hos Auckions Caö* senren liquidera, hwaras följer, akt han ock sjelf derom bör göra sig underrättad, det 8meafter§ likwäl underlåtit, och derigenom sjelf warit bidragande till del af honom omnämnde dröjsmälctt ty fann Direcrionen ej stkäl, att frän betalningen af oswanberörde 75. 42. n honom befria.
Till stöd för denna anhållan hade Domkyrkokommissionen hufvudsakligen anfört, att den åsyftade reparationen blifvit till större delen verkställd i öfverensstämmelse med det af Kongl. Majrt gillade förslag, men att det, vid uppgörande af förslag till ett arbete af sådan beskaffenhet, som det ifrågavarande, varit omöjligt att på förhand beräkna dess vidsträckthet och kostnad, hvarigenom inträffat dels att reparationen i flera hänseenden måst utsträckas längre än ämnadt var, dels ock att kostnaden för i förslaget upptagna arbeten i mångå fall öfverstigit det för nämnde arbeten utsatta belopp; — att de ännu återstående delarne af reparationen, enligt ansökningen bifogadt kostnadsförslag medförande en utgift af 42,550 Rrdr Rrmt och bestående af grundens omläggning, yttre takets lagning m. m., vore af den hufvudsakliga vigt, att de ej kunde lemnäs åsido, utan att det förträffligt utförda och dyrbara arbete, som redan vore verkstäldt, derigenom skulle blifva fruktlöst;— att Westerås och Srt Ilians församlingar ej fortfarande kunde, såsom hittills under reparationen skett, hålla sina gudstjenster i den för ändamålet otillräckliga och i flera hänseenden otjenliga skolsalen; — samt att domkyrkan genom reparationens fullbordande skulle blifva ett af Sveriges herrligaste tempel och i arkitektoniskt hänseende en prydnad för vårt land, med anledning hvaraf Domkyrkokommissionen ansett sig kunna hysa den förhoppning, att Rikets Ständer, som, inUih. till Ii. St. Idiot. 1852 A ISGO. 4 Samt. I Afd. 2 Band. 6 Baft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 103. seende det nämnda arbetets nytta och fosterländska betydelse, vid sistlidne riksdag till detsamma anslogo medel, äfven nu ej skulle vägra de anslag, som fordrades för dess fullbordande.
Utan förebråelse skall jag således en gång kunna inhämta den olyckliga tidningen att oftanämnde förråder och dervid belägne Kronans öfrige egendom uppgått i rök och ligger i aska. - ' » N:0 3- Friherre Wrangel, Hemling; Enhälligheten afde röster, som alltifrån Riks» dagens början låtit höra sig, s| väl på detta rum, som bland de öfrige Stånden, till förmån för de liberala idéerna; har tillräckligt bevisat att upplysningen i Sverige börjat att kunna mäta sig med Patriotismen. Man har i allmänhet kastat en klar blick både på de käller, hvarifrån folken knöde härn - Den 17 April f. nu ta sin sällhet och på de stötestenar, hvilka alltför ofta kunna komma att förstöra den; desJ sa rika källor hafva ansetts bestå uti, en frihet, som ej erkänner någon annans gräns än den som endast pålägges utaf rättvisan och besvurna lagar, allas jemnlikhet inför lagen, och hvarje individs rättighet att utöfva sina physiska, moraliska, intellectuella och industriella förmögenheter på ett fredligt och oskadligt sätt. De stötestenar, hvilka åter kunde förstöra dessa säkra grunder för Folkens väl, hafva befunnits vara egennyttan och okunnigheten ; man finner dem alltid i alla land förord* saka de misstag, som begås af^både de styran* de och de styrde. Bådas oförmögenhet att skapa ett upplyst,' gagneligt och varagtigt politiskt och administrativ systeme (så länge de saknade en allmän grundlag, hvilken kunde lämpas efter alla folk, alla ställen, och alla tider, för att be:, stämma emellan dem, och ordna deras passioner, ) känslan af denna oförmögenhet, har ledt dem till att enhälligt afsäga sig all egen vilja, och att ensamt underkasta sig magtenafen samling af lagar, de kallat constitution. Dessa constitutioner hafva blifvit besvurne af både Konungarne och Folken. Detta, det menskliga förståndets omätliga framsteg, hedrar Sverige Sedan 1809, och sätter det i samma rang med de mest upplysta Nationer i Europa. <t9* Den 17 April f. m.'
Huruvida ensamhetsfängelser äro tjenliga för ransakningsfångär eller icke, derom skulle man i sanning nu kunnat anse striden utkämpad, om ej tvifvelsmål derom varit väckt af den talare, som 2 gånger här uppträdt i denna fråga. Då lian likväl fäster så stort afseende på prestmans omdöme, att han önskat det äfven sädane fått i lagberedningens arbeten deltaga, ehuru mycket som der förekommit synes för dessa Hrr temligen främmande; så måtte han väl tilltro eller tillerkänna de ledamöter af samma Stånd, som dagligen hafva fångarne under sina ögon, nemi. fångpredikanterne, något vitsord i den delen. Från alla fångpredikanter i riket inkomma årligen embels-berältelser. Dessa innehålla alla, från de orter der cellfängelser äro inrättade, tillfredsställelse deröfver samt goda förhoppningar och från dem, der fångelserne än ej blifvit förändrade, yttras ofta önskningar att sådant snart måtte ske. Att naturligtvis mycken osedlighet och mycket förderf i alla fall skall finnas qvar, lärer en hvar lätt begripa; men den fångpredikant, som känner förhållandet under den förra tiden, äfvensom det förhållande hvilket inträdt under den sednare tiden, han bör väl vara bäst i tillfälle att bedöma förändringen. Det är några prof af dessa embetsskrifvelscr som H. Ex. just.stats-ministern nyligen uppläst för R. o. Ad. Huruvida åter häradsfängelserna böra inrättas efter cellsystemet, är, jag medgifver det, en särskild del af frågan. Vid densammas behandlande har likväl, som jag tror, en ledamot begått några misstag, i det han sagt det vara en alldeles ny sak, att staten skulle underhålla dessa fängelser, emedan i sjelfva verket der redan finnas åtskilliga häkten i landsorterna, sorn äro af denna beskaffenhet, det är nemi. kronohäktena, ett slags underafdelningar af länshäktena. Sådana finnas t. ex. i Nora, i Alingsås, i Sundsvall och på några andra ställen. De hafva blifvit inrättade redan för längre tid tillbaka, dels för att minska trängseln i länshäktena, dels för att minska fångtransporterne.
Då nu Hr Huss framställt ett förslag, som afser att bereda tjenlig skollokal och undervisning åt garnisonsförsamlingarnes ungdom, får jag emellertid på det varmaste förorda detta, och hoppas jag, att regeringen måtte till nästa riksdag framlägga fullständigt förslag i denna fråga. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta att till K. M:ts disposition skulle ställas 3,000 rdr, för att användas till förhyrande af lämplig gemensam skollokal för samtliga garnisons-reg:tena jemte bekostande af tjenlig undervisnings - Den 3 Mars f. m. 55 materiel; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utslcts hemställan, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, samt antagande af ofvanomförmälde förslag, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 50:de punkten. Hr Reuterskiöld: Den nu föreliggande frågan börjar att blifva gammal på dagordningen, men har likväl framskridit helt obetydligt, och detta fastän båda statsmagterna förklarat sig hafva insett dess vigt. Då R. St:r vid förra riksdagen vägrade det äskade anslaget till ny kasern för Svea Artillerireg:te, erkände de likväl behofvet af denna kasern, och vigten af de skäl, som blifvit anförda till stöd för K. M:ts framställning, och ehuru platsen erkändes lämplig, borde afseende fästas på den trafik, som redan fanns i denna trakt, och hvilken sannolikt komme att ökas. Med afseende härå anbefallde K. M:t upprättande af förslag till kasernbyggnad å artillerigården, hvilket förslag blef billigare, än det förut uppgjorda, enligt hvilket kasernen skulle förläggas å artilleriplanen.
Då det förslag, sorn afdelningen på, efter min öfvertygelse, fullt giltiga och välgrundade skäl uppgjort, nu uti utskottets plenum blifvit i många och en del ganska vigtiga fall, underkändt och förändradt, så uppfyller jag en oafvislig pligt alt härmedelst hos Rikets högloflige Ständer tillstyrka antagandet utaf afdelningens förslag, i alla dess delar, hvilka här i alfabetisk ordning anföras, nemligen: Blår, lin. Tullen derå uppsatt från 21/» r:dr, som Kongl. Maj:t föreslagit och afdelningen tillstyrkt, till 5 r:dr per skeppund. Enär denna artikel utgör ett behöfligt råämne för husslöjden och den mindre bemedlade folkklassens beklädnad, så anser jag såsom håde obilligt och oklokt att derå böja den, af Kongl. Majit och afdelningen föreslagna, lägre tullsatsen Garn, bomulls-, otvinnadt etc. Med grundadt afseende derpå, att råämnet bomull är tullfritt och staten således i detta fall afstått från en nästan alla andra hufvudsakligare konsumtionsartiklar ålagd tullbeskattning, hvarifrån sålunda den stora massan af garn och väfnader, hvilka tillverkas inom landet, jemväl blifva befriade, äfvensom att garnet, ehuru visserligen till en del förarbetadt, likväl utgör en högst nödvändig rudimaleria för vår vidt utbredda och betydliga husslöjd, hvars fabrikation af bomullsväfnader, med en för hög tull å råvaran, rimligtvis icke kan konkurrera med utlandets tillverkning, har afdelningen ansett sig höra föreslå nedsättning i tullen å denna artikel till 4 sk. per skålpund, hvilken premie till de få garnspinneriegarne i landet, enligt min oförgripliga öfvertygelse, i alia fall är vida större, än den för spinneriernes upprätthållande är erforderlig.
De vildsvin hafva uppgräfvit det, och de vilddjur hafva afbitit det. Gud Zebaoth, vänd dig dock; skåda neder af himmelen, och se härtill, och besök detta vinträt; Och håll det vid magt, som din högra hand planterat hafver, och det du dig stadeliga utvalt hafver. Se dertill, och straffat; att på det brännande och rifvande må en ände varda. Din hand beskydde dins högra hands folk, och de menniskor, som du dig stadeliga utvalt hafver; Så vilje vi intet ifrå dig vika. Låt oss lefva, så vilje vi åkalla ditt Namn. Herre Gud Zebaoth, tröst oss. Låt ditt ansigte lysa, så varde vi hulpne. På Gittith, till att föresjunga, Assaphs. Sjunger Gudi gladeliga, den vår starkhet är; fröjdens Jacobs Gudi. Tager Psalmer, och för hit trummor, lusteliga harpor med psaltare. Blåser med basuner i nymånaden, i våra löfhyddohögtid. Ty detta är en sed i Israel, och en Jacobs Guds rätt. Det hafver han till ett vittnesbörd satt i Joseph, då de utur Egypti land drogo, och främmande tungomål hört hade; Och jag deras axlar ifrån bördone friade, och deras händer vid krukorna qvitta vordo. Då du åkallade mig i nödene, halp jag dig ut, och bönhörde dig, då tordönen öfverföll dig; och försökte dig vid trätovattnet. Sela. Hör, mitt folk, jag vill betyga ibland dig; Israel, du skall höra mig; Att ibland dig ingen annar Gud är, och du ingen främmande Gud tillbeder. Jag är Herren din Gud, som dig utur Egypti land fört hafver. Låt din mun vidt upp, låt mig uppfylla honom. Men mitt folk hörde intet mina röst, och Israel är intet om mig. Så hafver jag låtit dem uti deras hjertas sinne, att de måga vandra efter sitt råd. Om mitt folk ville mig hörsamt vara, och Israel på minom vägom gå, Så ville jag snart nederlägga deras fiendar, och vända mina hand emot deras motståndare.
Jag tror icke, att du tänker på samma sätt som jag, utan du börjar hålla en föreläsning öfver att världen nu en gång är sådan som den är och ej kan ändras, att jag är så barnslig och annat vackert och förståndigt. » » Att du är ett barn skadar ej det minsta, öfverklokhet finns det tillräckligt af ändå. » Jag kände något blidare stämd. » Seså, sjung ut nu, V — na. mig Molly lilla! » • — » Du skrattar nog, men det är detsamma. Jo, ser du, när jag var klädd för att fara hit, fin i ny klädning och väl påpälsad mot kölden, medan " Slitet g u i a W ". vagnen väntade där nere, för att jag ej ens skulle behöfva sätta foten på de snöiga gatstenarne, Utkast af Aster. kom jag ut i köket ett ärende från mamma. Där satt en kvinna, tunnklädd, blåfrusen och utmärglad, » Mitt ärkenöt, som gick hit! — Finns det väl som kom fram och med tårar i ögonen tackade f$V något dummare påhitt än dessa odrägliga för att hon fått litet varm soppa. » Fröken må supéer, där människorna, stela, otillgängliga och tro, att man uppskattar sådant, när man ej på tråkiga, sitta uppspetade som flugor på knapplång tid ätit någonting uppvärmdt, men ändå nålar? Hvad kan meningen vara med att samsvider det i mig att sitta själf och må godt, memanrafsa en hop folk, som ej har ringaste nöje dan min lilla flicka ligger där hemma och kämaf hvarandras sällskap, utan på sin höjd kunde par med sjukdom, köld och hunger. » Hvad hon anställa en pristäflan i konsten att kväfva gäspkallade ' hem ' var en tom vedbod långt utom tulningar? » — len, där det ej kan eldas, fast vinterkylan går Jag hade lyckats bringa mig upp till den ljufrakt in genom alla springor. Jag hann ej höra liga och afundsvärda sinnesstämning, som fann på hennes vidare historia, men den stod skrifsitt uttryck i denna monolog — naturligtvis omven på hela hennes varelse. Kan det vara rättsorgsfullt döljande för mig själf, att dess grundvist, att jag skall ha allting så bra och en annan orsak möjligen vore att söka på närmare håll än stackare ingenting?
Således borde frågan om offentliggörande af R. o. Ad:s öfverläggningar föredragas framför de andra; hvarför något hinder ej bör möta, då dessa Ridd.Utsk:s memorialer icke stå i någon nummerföljd, och man således icke genom ett sådant föredragningssätt afviken från någon gifven nummerföljd. Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville till R. o. Ad. framställa propos. till bifall å hvad jag nu föreslagit. Frih. Boye, Fredr, samt Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz, förenade sig med Frih. Raab. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att Ridd.Utsk:s ifrågavar. memorial nu skulle föredragas. I anledn. häraf föredrogs Ridd.Utskrs, den 20 sistl. Maj e. m., på bordet lagda memorial, i anledn. af väckta frågor om ett lämpligt sätt att bereda ett skyndsamt och tillförlitligt offentliggörande af R. o. Ad:s öfverläggningar. Frih. Raab, A d a m Då jag väckt en af de motioner, som blifvit besvarade uti Ridd.Utskrs ifrågavar. betänk., tillåter jag mig att för några ögonblick taga R. o. Ad:s tålamod i anspråk, för att utveckla de skäl, hvarpå jag grundar en anhållan om äterremiss. Ändamålet med det förslag, som min motion innehåller, är alt befrämja en större utförlighet, en mera opartisk uppfattning och således trognare återgifvande åt allmänheten af de underrättelser tidningarne meddela om förhandlingarna på Riddarhuset än hitintills.
N:o 76, i ani. af väckt motion om reglering af klockares och organisters löneinkomster; N:o 77, i ani. af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordn. ang. allmänt ordnande af presterskapets inkomster den 11 Juli 1862; samt N:o 78, med förslag till voteringspropos. i ani. af Riksståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Mern. N:o 64, innefattande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut i ani. af Utsk:ts Betänk. N:o 36, ang. väckta motioner i fråga Den 7 April e. m. i)7 Iråga om oj mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 3 e. m. In fidem, O. Brakel Lérdagen deu 7 April 1866. Plenum kl. 6 e. m. Justerades protok. för den 7 sisth Mars f. m. Fortsattes föredragningen af Riddarh.-Utsk:ts Betänk. N:o 8-, med förslag till ny Riddarh.-Ordning. § 6- l:sta mom. Frih. Klinckowström, Rudolf: För min del tillstyrker jag bifall till den af Hr Björnstjerna föreslagna förändring, enligt hvilken orden »allmän sammankomst» skulle utbytas mot uttrycket »lagtima adeismöte» samt sista delen af mom:t, »för att ang:de sina gemensamma angelägenheter öfverlägga och besluta», komma att utgå. Jag anser sistnämnda uteslutning vara så mycket lämpligare som ett enahanda stadgande återfinnes i 37 § Reg.-Formen, sådant detta lagrum lyder till följd af R. St:rs beslut i afseende å representationsfrågan.
B:dr sorn vid 18 '5 års Beviiinings utgörande befunnriits vara en brist skola genom en tillökning i fytlnads-afgiften ersättas; hvarom de Respective Med-Ständen vördsamt och vänligen skulle inbjudas att sig med Borgare-Ståndet förena. Fran Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Under åberopande af Bonde-Ståndets förbehåll vid frågans afgörande om aflöning för JRiks-Ståndens och Utskottens Sekreterare, Canzler och Vaktbetjening, fann\Ståndet för godtj till Stats-Utskottet remittera ett af Anders Danielsson från Elfsborgs Län ingifvit anförande rörande den tillökning i nämde aflöning, sorn vid Riksdagens slut borde äga rum; Och skulle Respektive Med-Ståndetj härom vördsamt och vänligen underrättas, i händelse de till enahanda åtgärd skulle finna -sig föranlåtne. S. D, Ankom och upplästes ett ProtokollsUtdrag från Högvördige Preste Ståndet af denna dag, innehållande, att, med enhälligt yttrad önskan det detta långvariga Riksmöte snart måt{e 624 Prot. XJtdr. d. ii Junii 1818. nä sitt slut samt i stöd af 87 §: Riksdags-Ordningen. Högvördige Siandet hade updragit åt Herr Erke-Biskoppen och Talemannen, ätt med Hans Exc.ellen.ee samt öfrige Herrar Talmannen samråda om lämpeligaste sältet, alt så snart möjeligen ske kan, vinna detta ändamål; och äro Med-Stånden inbjudne att hvar för sig, enahanda åtgärd vidtaga. Bonde Ståndet, som enhälligt instämde uti denna inbjudning , uppdrog allisa åt sin Talman, att i förenämde ändamål, med Hans Excellence Xandt-Marskalken och öfrige Herrar Talmän ofördröjeligen sammanträda; hvarom vederbörande genom Utdrag af Protokollet skulle Underrättas. S. D. Till Bonde-Ståndet hade ifrån Riksens Höglofl.
Betänkande af den 22 sistlidnft April , angående Herr von Törnes förslag om Postfrihet för sådana Tidningar, som anses lända till allmän upplysning, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat detta ärende , tillika med de dervid gjorda anmärkningar, till Stats* Utskottet återremittera. Uti dessa anmärkningar yrkas, att en allmän Postfrihet måtte förunnas åt ej mindre Literaira och Stats-Oeconomiska Dagblad och Journaler, än alla både Svenska och Norrska Tidningar, som nu utgifvas eller framdeles komma att utgifvas , af hvad namn och beskaffenhet de vara må. Stats-Utskottet får härvid tillkännagifva , att Stats-Utskottets Betänkande i detta ämne redan blifvit af 3:ne utaf de Respectiva Riks-Stånden bifallet, nemligen af Högvördiga Prest-Ståndet den 15 sistlidne Juni, af Vällofl. Borgare-Stån* det den 27 nästlidne April och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 5 sistl. Maj. Stats-Utskottet bör för öfrigt endast tillägga, att hvad Stats-Utskottet föreslagit, instämmer med Riksens Höglofl. Ständers eget förklarande vid 1809 och 1810 årens Riksdag, uti deras underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 14 Mars 18x0, deruti Riksens Höglofl. Ständer yttrat , att Riksens Ständer ansett nyttigt, om Postfrihet ihädanefter beviljades, ej allenast - Den 7 Juli. Jenasi för Postoch Inrikes-Tidningar , såsom dittills varit vanligt, ytan äfven för andra Dagblad, som då eller framdeles med vederbörligt tillstånd utgåfvos, och af Cantzli-Styrelsen , hvilken de.tta borde tillhöra , pröfvades vara af den beskaffenhet , att de leda till det med Tryckfriheten åsyftade ändamål: Litteraturens tillväxt och allmänna upplysningens befordran. Hvilket Stats-XJtskottet, till svar å de hos Höglofl, Ridd* pch Adeln gjorda anmärkningar, får vördsammeligen meddela.