Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diedrichsen hade sin handelslägenhet och med sin familj bebodde ett vackert gulmåladt hus, som tog sig särdeles behagligt ut både bland de steniga omgifningarne och från hafsviken, der en oupphörlig trafik af seglare syntes, utom den stora mängd, som låg för ankar och hvars kaptener eller skeppare i sina små båtar under en evig kretsgång gungade fram och åter mellan fartygen och handelsplatsen och mellan denna och Fiskebäckskil, hvars röda ojemna hus med sina hvita fönsterluckor och svängande flöjlar gladt belystes af solen. Så snart ”Kulten” hamnat i ro vid Kristineberg; en mil från Morlanda, kände jag mig i mitt rätta element. Först och främst var här alls icke fråga om att trötta ut sig i konsten att niga eller att taga vidare omsorg om andra ceremonier. Här gick långt mera ogeneradt till än hemma i vårt eget hus. Också var jag stadd i den mest lefvande förtjusning från morgonen intill aftonen. Jag språkade oförbehållsamt med alla dessa sjöbussar, hvilka tycktes vara icke mindre belåtna med att få en så uppmärksam åhörarinna, hvars intresse återgäldades med inbjudningar till både båtar och slupar. I de senare dracks kaffe i kajutan, hvarefter det vankades hvarjehanda små presenter till minne af besöken. Köpman Diedricksen sjelf, slug, dristig och i allt om sig, men i botten god och godlynt, gjorde raska affärer, alltid på håret beräknade, då de kunde göras som bäst, en skärgårdshandlande, hvilken sedan stått för mig såsom typen af en sådan. Med varmt blod och hetsigt lynne, lät han ofta höra sin röst genom huset, då han ropade på ”hustru min” från ena ändan till den andra22. Hon skulle känna och veta allt hvad som händt, hände och skulle hända. Fru Christina Diedrichsen var också en af dessa hustrur, som i allmänt tal kallas en välsignelse för mannen, och dottern Britgen hennes fullkomliga afbild.
vanliga sysslandet med penseln bringas i dagen, skall lefva dagsländans korta lif, o c h när modeströmningen kastar o m, dö lika hastigt som den. Allt skräp, s o m utan .innehåll skyltar på våra väggar, utan att vara till glädje för någon, kan lika gärna eller hellre vara borta. Fråga dig själf, för hvad hänger detta här, eller hvarför skall jag gifva detta ett rum på min vägg. Svarar du dig själf uppriktigt, att det endast är för att det brukas så, låt det då vara ogjordt. Du gör dig själf en stor tjänst, då du ej dömer dig att dagligen gå och se på något, som ej tillfredsställer ditt öga. Jag har i det här sagda sökt framhålla, hvad som bör vara driffjädern för all dekoration: ett inre behof efter skönhet o c h trefnad, o c h j a g har sökt visa, hur konsten, genom de alster dess ämnessvenner forma, hjälpande räcker o s s sin hand vid mättandet af denna längtan. Vid konstens sida står konstindustrien, som genom att gifva ädel form, lämplig ornering och behaglig färg åt föremål afsedda för det nyttiga, gör dem tilltalande för vårt formsinne o c h vår skönhetskänsla, hvarigenom de väl försvara den plats s o m prydnader vi gifva dem vid sidan af den egentliga konstens alster. Men utom dessa föremål — konstens o c h konstindustriens — ha vår förskräckelse för tomma väggar o c h kärlek till prydnader o c h särskildt väggprydnader med fantasien o c h reproduktionsförmågan till hjälp framalstrat en annan utomordentligt rik flora inom väggdekorationen, s o m också bör ägnas några ord. För att klargöra, Irfad j a g åsyftar, vill j a g nämna, hur tanken första gången uppstod hos mig att i Idun säga några ord o m väggens prydnader. Det var vid genomläsandet af några i tidningens frågoafdelning framställda spörsmål angående denna sak. Frågor framställdes, hur man af en del uppräknade småsaker — j a g erinrar mig särskildt, att kotiljongsdekorationer och porträtt från cigarettlådor nämndes — skulle kunna sammansätta några nätta prydnader för väggen; och frågor samt råd i samma väg ha sedermera då o c h då återkommit.
Den 6 Junii e. m. gör vetterligtj att AdvocatFiscalen i denna Kongl. HofRätt, Herr Lagmannen Välborne O. Hedenstjerna begärt vittnesbörd om sitt förhållande såsom tjensteman under loppet af den tid han AdvocatFisralsEmbetet innehaft; och får Kongl. HofRätten i anledning häraf meddela, att Herr Lagmannen sedan inträdet på tjenstebanan härstädes den i November 1800, oafbrutet ådagalagt en på säkra kunskaper, ljus urskillning, rättsinnighet, nit och mångårig öfning grundad Embetsmanna skicklighet, och såmedelst ej allenast fullkomligen uppfyllt allt hvad Kongl. HofRätten i afseende på AdvocatFiscals-Embetets värdiga förvaltning kui»mt önska, utan ock derunder tillvunnit sig den uppmärksamhet, hvilken, oskiljaktig från ali sann förtjenst med dubbel rätt ägnas åt den anspråkslösa öfverlägsenheten; och är det med särdeles nöje Kongl. HofRätten omfattat tillfället att lemna Herr Lagmannen Hedenstjerna, denna offentliga gärd af sin välvilja och agtning. Jönköping den 18 Julii 1820. På Kongl. HofRättens vägnar, (Ledamöternes underskrifter). L. S. Adrian. Afskrift, Lit. C. Af den anledning att Herr Lagmannen O, Hedenstjerna begärt att af raig erhålla betyg 7$ Deri 6 Junti e. m. öfver dess förhållande i utöfningen af det honom anförtrodde AdvocatFiscals Embete i Kongl. Majrts och Rikets Götha HofRätt, varder härigenom bemälte Herr Lagman det välförtjente vittnesbörd lernnadt, att under dea tid jag JustitiasCanzlersEmbetet innehaft, jag alltid funnit Herr Lagman Hedenstjerna uti uppfyllandet af sina pligter hafva ådagalagt det oförställda nit och den utmärkta skicklighet, som tillhöra en värdig Embetsman och hvarigenom rättighet vinnes till förmåns agtning och förtroende. Hvilket jag nied särdeles tillfredsställelse nu finner ett tillfälle att härmedelst intyga. Årup den 15 Mars 1820. Trolle Wachtmeister. (Sigill. Anmärkning.
Utskotts förberedande åtgärd öfverlemna de yttranden och förslag, som af i Nåder förordnade Committerade blifvit afgifne till StyrelseYerkens förändrade organisation; så har Stats-Utskottet skolat vördsamt hemställa, om icke följande, dels till Stats-Utskottet allena, dels till gemensamt yttrande med annat Utskott remitterade Motioner, som med berörde ärende står i ett mer eller mindre direct sammanhang, måge till det särskildte Utskottet få öfverlemnas, nemligen: 1 roj) Herr Phintzénskölds Memorial om tillökning i lönernas antal inom Stats-Expeditionerne af Konungens Cancellie. 2:0) Herr M. Bagges Memorial, om förbättring i arfvode! för Ledamöterne i Rikets allmänna ärenders Beredning. 3:o) Herr Z. Danielssons Memorial, om indragning och upphörande af Förvaltningen af Sjöärenderne. 4:o) Riksdags -Fullmägtigen Anders Hinricssonsj från Stora Kopparbergs Län, Memorial, om indragning af BergmästareÄmbeten och Bergs-Tings Rätter. 5:o) RiksdagsFullmägtige Anders foac/umssonSj från Östergöthlandsoch Nils Stats-Utskottets. Ii et änkan elen. 413 Håkanssons, från Kronobergs Lön, särsk ild Le Memorialer om jemkning, förändring eller indragning af Biskoppars och. Domprostars Lönevillkor. G:o) Herr Ambr. Bergmans Memorial, angående indragning af öfverflödiga Ämbeten och Tjenster; varandes alla dessa Motioner remitterade endast till Stals-Utskoltetj och 7:0) Herr Prosten, Doctor Stenhammars till Statssamt Allmänna BesvärsOeconomie-Utskotten remitterade Memorial om indragning af Ämbeten och Tjenster, och afvaktar Stats-Utskottet härgm Biksens Högloft. Ständers förordnande. Stockholm den 2g Mais 18^3. Anköm elen i April 1823.
Enär enskilda angelägenheter göra för mig nödvändigt alt aftesa från hufvudsladen, nödgas jag vörd - Den 31 Maj f. m. 361 sammast afsäga mig den plats i liankoUtsk., jag sedan riksdagens början innehaft, anhållande dervid att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus: I anseende till enskilda angelägenheters skötande, nödgas jag afsäga mig det förtroende jag innehaft, alt vara ledamot af Ekon.lJtsk. under permitterad ledamots frånvaro; anhållande alt vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen. R. o. Ad. biföll den i dessa afsägelser gjorda anhållan om riksdagsmannarättens bibehållande; hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, med tillkännagifvande, att Frih. Adelsvärd, Erik Seth, såsom ledamot i Bevilln.Utsk., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från och med d. 5 nästkommande Juni, anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda lill val af två ledamöter i BankoUtsk. efter Frih. Fleetwood och Hr af Geyerslam, en ledamot att under permitterad ledamots frånvaro i st. f. Gr. Levenhaupt iulräda i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsi:., samt en ledamot i Bevilln.Utsk. under den Frih. Adelsvärd beviljade ledighet. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Under tvenne plenidagar har jag med lystnad afhört de vidlyftiga diskussionerne om grundlagsförändringarne och ansett mig ej böra onödigtvis belasta prohne så länge de fattade besluten öfverensslämt med mina åsigter, men då nu ett motsatt förhållande inträffat, anser jag mig skyldig att bryta tystnaden, medelst anmälan af min reservation, emot det genom votering i sista plenum, af R. o. Ad. fattade beslut, ”Alt ”icke antaga Hr Carlheim Gyllenskjölds förslag lill gemensam ”tanke, om 2 mom. i 12 § Riksd.Ordn.”
Sådant skulle jag tro icke låter sig göra, dä dessa motiver grunda sig pä sifferberäkningar (om än möjligen mer eller mindre riktiga genom den olika uppställning, sorn af dessa kunna göras) och räkenskaper. För min del kan jag åtminstone icke gä in derpå. Jag har ej redigerat denna punkt, utan det har en annan ledamot gjort, som jag med ledsnad finner icke nu vara här tillstädes, och som, säkert bättre än jag, skulle kunna försvara denna framställning; men jag kan ändå ej tro det vara möjligt, att Ståndet skulle vilja göra ett Utsk. en sådan dementi, som att ogilla ett utlåt, i en fråga, der man handlat efter bästa öfvertygelse. Jag skall icke besvära med något vidare yttrande i denna fråga, inskränkande mig lill begäran om propos. till bifall ä Ulsk:s förslag. Den 10 Deccm b er. 439 Hr Bråkenhjelm: Till den siste talaren får jag ställa den fråga, huruvida hans mening är, att Utsk:s s. k. motiver skola gillas, emedan de äro grundade på sifferberäkningar, dem han sjelf här till prot. medgifvit möjligen kunna vara oriktiga. Detta måtte väl icke kunna vara hans mening; men jag förstår icke eller meningen med hans yrkande. Frih. Cederström: Det är egentligen slutmeningen af Utskts utlåt, som börjas med orden: ”Men Utsk. anser sig dock” etc., som bör ogillas. lag anser delta utlät, obehörigt, dä Utsk. nyss förut erkänt, att disconllånerörelsen måste medföra svårigheter för Directionen, vid pröfning af de länesökandes vederhäftighet, och sålunda medgifvit, att misstag kunna äga rum. Jag anhåller om propos. till ogillande af denna mening och att i öfrigt § mä läggas till handlingarne. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Frih. o. Ordföranden hemställde, om R. o. Ad. godkände Ulsk:s yttrande i denna §. Denna propos. besvarades med ja och nej, i anledn. hvaraf Hr Frih. o. Ordföranden yttrade, att R. o. Ad. torde finna lämpligt att propos. nu blefve framställd å Frih. Raabs förslag.
Dä Stats och RikögäldS-Werke» till letäc kans - Dcir 7 December. kan ve afen inevikolle brist kay nödgats inlöpa i en betydelig gäldmotza skola Riksens Ständer san-ias, och med en mångdubbel summa icke forma afhjelpa der onda, som igenom en i tid auwand, jämsörelfewis ringa ut» gift, läkt kunnat förekommas. Om det alegat mig att upgöra en Finance plan hade första punkten Verun sätt sadan lydelse: "Banqncn ken af allmänt kände orsaker för d-r uär"warande, hwarken anmodas elier tilläkaS att ska sin ''utelöpande sidelstock. — Någon tillgäng af stående ' län för Statens behof är således icke derifrån att ''manta'' Dernäst hade följt benna grundsaltö: De utelöpande Riksgäldssedlarne innehastvag pä "godlro, enligt den höglideliga försäkran om inlösen till ''sastäld devalvation, som Konung och Ständer läm"nat. En fvird till aniorkerande mäste anskaffas, hwar« igenom de kunna föbliswa i stadgandk förhållande till Banco myntet. Sedan jag såsom basis fokt bestämma uagot säkert »värde, för den numeraire,. hwaruti tillgångar och behof ffulle calculeras, hade jag wägat antaga ft»m en Ztdje hufwudregel att: "Allmänna Crcditsn mäste Ut och inomlands "uprätthällas, såsom enda medlet, akt utom alr för "tryckande palagor upsylla Rikers förbindelser / avffas» "fa Dest behof och grundlägga Dest walständ. Sln - Den 7 December. Sluttliqm hade jag likasom Högloft. Ukftkottet tagit säson, afgjordt, att:' "Nationens krafter icke medgiftva en större äcklig Vewillnings summa, än 2-^- Milioner R:dr.
Att begåfva en Länsman med Kongl. Fullmakt, och upphöja honom till lika värdighet med Konungens Trotjenare vore, efter min tanka, icke lämpligt, hälst jag tror att man bör akta sig från att höja verkställande maktens armar så högt, att de icke räcka föremålen för deras verksamhet. Icke eller vore det tjenligt, att föreskrifva, det Länsmän skulle undergå Juridiskeller KameralExamen, ty erfarenheten har redan visat, att denna föreskrift, lämpad på Kronofogdar och Häradsskrifvare, medför ganska stora svårigheter, ehuru den, i afseende på dessa Tjenstemän, synes mig riktig, och således böra fortfara, men att utsträcka den äfven till Länsmän, synes mig overkställhart, då jag å ena sidan erindrar mig Länsmännens vanliga göromål, och å den andra den klass medborgare, som äro i tillfälle att bereda sig de kunskaper, hvilka erfordras för att undergå nyssnämnde examina. Skulle en Auscultant i HofRätterne eller Rikets Collegier verkställa vägsyner, ombestyra och anföra Krorioskjutsningar, samt föra excecution vid brottslingars afstraffande m. 111., så fruktar jag att han skulle finna sig illa belåten med sina befallningar, och alt göromålen i samma mon skulle blifva illa verkställde. Härefter har Motionären företagit granskningen af tredje Hufvudlitlen, men dåden - / Den 17 December e. m. 2,7 samma omfattar ämnen, hvilka äro utom mitt yrke, förbigår jag så mycket häldre denna del af Motionen, som jag icke vill ådraga mig förebråelsen att vilja bedöma hvad jag icke begriper; och, i afseende på de öfrige Hufvudtitlarne, äro Motionärens anmärkningar af den mindre betydenhet, att jag icke anser nödigt upptaga desamma lill besvarande. Jag skulle således kunna sluta, om icke jag fästat min uppmärksamhet vid Motionärens yttrande: ”att under det mycket ”påtänkes och göres för uppfostringen, myc”ket för Lagstiftningen, göres alltför li”tet för alt till verksamt lif sammanbinda ”dessa båda de yttersta delarne af en god ”och tillbörlig omsorg för det belas be”stånd och förädling.”
Enligt 1851 års riksdagsbeslut beräknades i statsregleringen uppbörden kunna blifva år 1854 af t. ex. tullmedlen 6,795,000 R:dr och af bränvinsbränningsafgiften 975,000 R:dr R:mt; men efter 1863 års riksdagsbeslut beräknades uppbörden år 1864 blifva af tullmedlen 13.500.000 R:dr R:mt och af bränvinsbränningsafgiften 8,400,000 R:dr R:mt, hvadan å endast dessa båda beskattningstitlar visar sig en årlig tillvext af sammanräknadt 14.130.000 R:dr R:mt. Det kan visst icke förnekas, att denna ofantliga tillvext i statsverkets inkomster af den indirekta beskattningen kunnat vid riksdagarna användas till hvarjehanda både äldre och under tiden tillkomna anslagsanspråks tillfredsställande, och således icke behöft skrinläggas, och medgifvas måste det, att det blifver till lättnad i bekymren vid statsregleringens upprättande om den stigande inkomsten af indirekta beskattningen får oafkortad användas att tillfredsställa många af de vid hvarje riksdag tillkomna anspråken på nya eller tillökade anslag af statsverkets medel, och om litet eller alldeles intet behöfver påräknas till lindring i den gamla grundbeskattningens tryckande börda; men månne icke, efter en sådan erfarenhet, tiden kunde vara inne, då man borde i någon mån undersöka huru grundbeskattningen på den svenska jorden tillkommit, och huru rättvist eller orättvist den är fördelad, samt huruvida den nu användes för sina ursprungliga ändamål? Jag tror, att en sådan undersökning kunde medföra mera nytta, än bibehållandet af det för statsverket dyrbara granskningsbestyr, som nu i åtskilliga år förehafts i det s. k. Jordebokskontoret.
Jag önskade nemi. att llr Gr. o. Landtm, behagade framställa serskild propos. på resultatet af Ulsk:s betänk, nemi. den ifråga var. underd. skri fvelsen till K. M., och serskild propos. på motiverna derför, i händelse den underdåniga skrifvelsen skulle af R. o. Ad. beslutas. Blifver beslutet afslag på skrifvelsen, sä förfalla naturligtvis motiverna; men blifver beslutet bifall, så måste moliver anföras, och jag kan för min ringa del pä intet sätt inse annat, än att de motiver, som af Utsk. blifvit anförda, ingalunda passa att i den underd. skrifvelsen intagas. På sätt Hr Ekströmer häntydt, innehålla de, hvad som af mig åtminstone ej kan belt och hållet anses vara riktigt, en hänvisning till historik af hvad som tilldragit sig vid skriftvexlingen emellan de serskilda fakulteterna, och innefattande ordalag sora jag ej kan inse, att R. St. böra hos K. Här talas nemi. om felaktighet i inrättningen af Carolinska institutet, att R. St. likväl genom ofta beviljade anslag anses hafva godkänt densamma. Det talas deruti äfven om att Carolinska institutet skulle öfverskrida gränsorna af dess verkningskrets och sökt att slå under sig den medicinska undervisningsgrenen i hela dess omfattning, en tillvitelse, som jag ej tror R. St. böra upprepa. Utsk. säger sig äfven ej kunna underlåta att instämma i motionärens omdöme; att uppoffringarna för bildnin gens framsteg i detta afseende blifvit frugtlöst använda, ”dä Utsk. tager i betraktande, att Carolinska institutet erhållit allt högre anslag, under förutsättande, att detsamma i och dermed skulle sättas i tillfälle alt utvidga sin verkningskrets, men detta påräknade ändamål icke allenast icke vunnits, utan äfven” bidragit ”till missämja emellan universiteterna och institutet, hvilken Den 27 Maj. 155 alstrat menliga följder i afseende på undervisningen och gifvit anledn. till den anda af söndring, som dervid ännu är till finnande”.
Egentliga föremålet för debatten har här blifvit behandladt med så mycken skicklighet af personer med större sakkännedom än hvarpå jag kunde äga anspråk, att jag anser vidare yttrande derom öfverflödigt; men detta ämne har äfven föranledt andra betraktelser; och det är i anledning af frågan om anslagen på 3:dje HufvudTiteln man kommit på dessa betraktelser, öfver hvilka jag tror mig böra utlåta mig. Om jag ock, lika med hvad en värd Ledamot nyss yttrat, erkänner riktigheten af den sats, att entusias men bör underkasta sig vilkor, om jag till och med utsträcker den derhän att sjelfva känslan för nationaläran också bör underkasta sig denna inskränkning, så bör man älven medgifva mig riktigheten afen annan sats: alt meningarna nemligen, då de möta hvarandra, böra med varsamhet välja uttrycken. Till denna sats liemtar jag en anledning ifrån en värd Talares yttrande, att vår Granne i Öster vuxit så öfver, icke allenast oss, utan ock Europas öfriga Stater, alt någon resistance emot honom icke vore möjlig. Jag är för mycket öfvertygad om Den 22 December f. m. Grefve Frölichs Svenska tänkesätt, för att gifva den tanka, han härmed velat uttrycka, en tydning i sträng öfverensstämmelse nied ordens hokstafliga lydelse. Jag vill inskränka mig till de senare slutsatser han framstält af denna tanka, att nemligen blicken på Europas — jag tror till och med Amerikas — närvarande ställning borde öfvertyga oss, att vi ej behöfde vidtaga de ökade ansträngningar för Rikets försvar, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition förklarat nödvändiga. Del är denna sats, att grunda Fäderneslandets försvar och i och med detsamma dess sjelfbestånd på annat än egna krafter som jag högeligen bestrider.
Län och på Dalsland: B. IV. 27 6, 489, A. 489. — N:o 47, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 1 Oktober 1858, angående tillverkning vård och försäljning af krut: B. IV. 276, 489, 509, A. 511, 515. — N:o 48, i anledning af väckt motion om afverkning och försäljning af skog från Preste-boställen, för beredande af medel till pensions-fonder för Ecklesiastike tjenstemäns enkor och barn: B. IV. 276, 489, A, 489. — N:o 49, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af den enskilde skådespelare och konstidkare m. fl. ålagde skyldighet att för deras representationer erlägga afgifter till Kongl. Theaterns och Hof-Kapellets Pensions-kassor: B. IV. 276, 489, A. 489; E. V. 427. — N:o 50, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o3: B, IV. 472, A. 493. *— N:o 51, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 12: B. IV. 472. A. 493. — N:o 52, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 20: B. IV. 472, A. 493. — N:o 53, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 29: B. IV. 472, A. 493.
Att uttrycket å ena sidan kunnat få en större bestämdhet till undvikande af det inkast som gjordes här vid debatten den a5, att nemligen MilitairVerkets material-sidas alla detailler på intet vis behöfde undersökas, vill jag visst icke bestrida, äfvensom ej heller att flera andra uttryck i meningen kunnat vara ändamålsenligare, men då hela detta mål, är ett önskningsinål, och det på Konungen ankommer att utfärda instructionen för de begärda sakkunnige granskare, måste jag fortfara i min tanka , att bifall till Utskottets Betänkande ganska lämpeligen kunnat lemnäs. Hen första och mest omfattande frågan här, Den S7 Auguat t. m.\ 371 är den, om undervisnings-verk i allmänhet och huruvida samhällenas och samhällslifvets närvarande skick tillåter, eller redan anbefaller, det som jag för min del anser böra vara idealet, att ynglingens undervisande sker med generelt afseende på odling, såsom erkändt, lika nödvändig i de serskildta medborgare-classerna, och att det speciella bildandet sedan öfverlemnas , äfven för mängden af menniskor, dels åt lifvet sjelf, sedan hågen för bildning blifvit väckt och möjligheten deraf förberedd, dels åt serskilte, med hvarje yrke i sammanhang ställde inrättningar. Besvarandet af denna fråga fordrar en behörig generel åsigt af uppfostran och af det närvarande tidehvarfvets kraf och den kan så mycket mindre innebäras vid hvad slags revision af undervisningsverk som hälst, som det är just dennabe höriga åsigt, som framför allt qvalificerar den ifrågavarande Revisions-Comittéens Ledamöter att kunna kallas sakkunnige. Skulle det vid denna förnyade granskning blifva utredt, som jag för min del tror, att serskildte undervisningsverk för vissa yrken, ännu äro nödvändige, eller åtminstone i vissa fall nödvåndige, afven för Elementar undervisningen , så förekommer sedan vid pröfningen af ämnet, den andra frågan om nuvarande Militair-undervisningsverk.