Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säkerheten för ärenders behöriga utveckling och behandling, då de omsider förekomma till Konungens pröfning, skulle genom Utskottets förslag betydligen försvagas, då de blott i närvaro af den Minister, under hvilkens tillsyn ärenderne förut blifvit beredde, skulle afgöras, i jemförelse till hvad man bör förvänta af ärendernas föredragande och afgörande i ett talrikare StatsRåd, jemlikt Grundlagens föreskrift i 8:de och flere §§. af RegeringsFormen; den i öfverensstämmelse med denna tanka hos Riksens Ständer rådande mening manifesterade sig äfven sista Riksdag, då alla Riksdagen förut föreslagne grundlagsförändringar, i samma ändamål som det nu framställdte, blefvo i RiksStånden afslagne och har vid sådant förhållande det varit oväntadt, att ifrån ett Utskott, inrättadt hufvudsakligen i ändamål att föreslå grunder för minskning i Statens Embetsoch Tjenstemän, och Statens löne-utgifter, emottaga de förslag förnyade, i afseende på ärenders behandling inför Konungen i StatsRådet, som så nyligen Den 27 Maji. 313 blifvit af Rikets Representanter afslagne. Jag medgifver gerna, att de i Collegierne förekommande DomareMål kunde lämpligen upptagas af HofRälten, men om detta å ena sidan beredde en inskränkning i antalet af Collegiernes Embetsoch Tjenstemän, torde etttillökadt antal, svarande deremot, i HofRätten tarfvas, och nyttan för det allmänna blifva mindre betydlig.
Kongl. mätte, uti lXadig l?roposition till Ilinois 8tänder, 1'öreslä clen ändamalsenligaste oell säledes sör cle rustande minst l-etungande utvägen till sä cl un ersättning; sä Inir, till underdånig ätlvdnad as Kongl. Naj:ts me cl anledning Iläras till Dess oell lii lots Krigs-Loilegium , i Nådigt Vret' clen 11 Nars 1841, meclcleluclo llesiilining, samt under lörutsättande sör ötligt, ei minclre att karloell liäst-munderingarne, äsvensom liäst-lreslag, eliuru i eli e i Kilcets 8tänclers unclercläniga slcrisvelse uttrvelcligen nämncla, ansäges innesattacle lilancl clen maleriel, llestäencle, utom liästar, as IlovLrings-, remtygsoell utrednings-persedlar, m. m.. Ilvars unclerliällanclo i li rigsin cl sliulle utgöra söremäl sör sörslaget till ltustiialiarno, än o eli att samma sörslag ielce sör närvarande rörcle .loinilands ldäst-dägare-Lorps' 1:a 8csvadron oell Dollus Käns llegementes södra eller Kustllälls-Dataljou, enär den sörres materiel unclerliölles genom Krigs-Lollegii sörsorg as den sä lcallacle demtlancls roserv-uieclels-easssn, till livillcen rustllällarne med penningar utgöra sina rustnings-prsestationer, oell den sednare eller lloiiusKäns Kegeinentes Kvstliälls-Ilataljon lliisvit, till toljd as Kongl. Napts Nådiga Dies den 14 lXovenllier 1842, sörsatt pä Insanteri-1'ot tor en tid al 10 är, cmcler lividia Dataljoneus lie vä rings-, remtygsoell utrednings-persecllar lieliostas as Kongl.
För uppförande af fängelser efter cellsystemet, hafva Rikets Ständer, utöfver livad dertill vid 1840 och 1841 års riksdag anslogs, nu anvisat ytterligare trehundra tusen riksdaler att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift och i den mån detta belopp varder för härmed afsedt ändamål disponeradt, utbetalas af Riksgälds-kontoret med 100,000 r:dr under hvartdera af åren 1849, 1850 och 1851; varande dock härvid det vilkor fästadt, att de utaf äldre anslagen hittills reserverade medel, som, jemlikt Rikets nu församlade Ständers medgifvande, varda, utan afseende å den vid nämnde riksdag stadgade fördelning emellan läns-, stadsoch härads-fängelser, begagnade till fortsättning af redan påbörjade fängelse-byggnader, böra, i mån af samma medels användande till andra, än vid meranämude riksdag bestämda ändamål, före 1851 års slut godtgöras utaf det nu anvisade beloppet, så att den ursprungliga fördelningen af omförmälde anslag derefter kommer att blifva beslående. § 73.
Ståndet nu förordnade Ridd.Secret. ovillkorligen intill en viss, likväl af framtida förhållanden beroende tidpunkt, som dock möjligen skulle kunna vara ganska långt aflägse, Ståndet ock derigenom skulle under hela denna lid afsäga sig den R. o. Ad. enligt inslructionen nu förbehållna ofvanbcrörde rättighet att frän tjensten skilja en Ridd.secret., med hvilken Ståndet kunde finna grundade anlednir till missnöje. Dessutom torde äfven härvid böra tagas i betraktande, alt om Ridd.secret. nu tillsattes, på sätt Hr Gr. Cronhjelm föreslagit, sä skulle, enligt hvad Ilr Grefven jemväl förutsatt, deraf för Ridd.secret. följa ovillkorlig rättighet alt bibehålla eller emottaga embete i Statens tjenst. R. o. Ad. hade då indirecte frångått sitt redan fattade beslut, att sådant skulle för hvarje särskildt tillfälle bero af Ridd.Directis samt R. o. Adis medgifvande.
Sedan nämnde lån, hvilket, genom skedde inbetalningar, till och med i834 , förminskats till 725 R:dr 3 sk. 3 r:st., blifvit, år i835, bevakadt uti Låntagarens Concurs oell dervid den upplysning vunnits, att en till Bankens säkerhet intecknad uthusbyggnad å pantförskrifne tomten N:o 222 Blifvit förflyttad till Låntagarens omgifvande tomt N:o 228, och sedermera af Rådhus-Rätten i Uddevalla, den 2g Juni 1829, ytterligare intecknad till Bankens säkerhet, samt Bankens Fiscals-Embete, vid sådant förhållande, för Verkets fordran yrkat förmånsrätt i bägge fastigheterne, med alla å den förra tomten befintelige hus och den till den sednare, från tomten N:o 222, förflyttade Uthusbyggnad; har Kongl. Maj:ls och Rikets Svea Ilof-Rätt, till hvars pröfning denna fråga blifvit öfverlemnad, genom Dom , den 24 Maj 1837, förklarat, att någon företrädesrätt till tomlen N:o 228 icke kunde Banken tillerkännas vidare, än att Banken egde, till godtgörande af sin fordran, framför annan Borgenär, använda, jemte tomten N:o 222, med hvad dertill hörde, jemväl värdet af den förut å samma tomt befintelige och, gemensamt med tomten, för fordringen intecknade Ladugårdsbyggnad, hvilken sedermera blifvit till tomten J\’:o 223 förflyttad. Men, efter framställdt yrkande, att, vid sådant förhållande, Magistraten i Uddevalla måtte låta, på egen bekostnad, återflytta denna byggnad till tomten N:o 222, hafva vederbörande, genom bemälde Magistrats föranstaltande, medgifvit, att ej mindre tomten N:o 222 med derå befintlige hus och tillhörande Utmark, jemte ifrågakomne Ladugårdsbyggnad, än äfven den andel af tomten N:o 228, hvarå sistnämnde byggnad funnes uppförd, finge, för Bankens räkning, försäljas.
Med afseende på handelsoch sjöfartsfonden gick han imel-lertid till väga på ett annat sätt och gjorde saken till en kabinettsfråga och lyckades dermed att för den gången få det ordinarie anslagets okränkbarhet häfdad med en majoritet af 105 röster mot 65. Grefve Posse hade dock sakeni minne till den några dagar derefter hållna décharge-de-batten och protesterade då mot den uppfattning, som legat till grund för beslutet. På samma sätt då året förut frågan var före om markegångsnämndernas utseende af landstingen allena. Det var då grefve Posse betecknade denna sjelf-beskattningsrätt såsom hafvande under sekler upprätthållit “ folkets sjelfständighet vid sidan af den första statsmakten och under ständigt fortgående kamp mot det påträngande ämbetsmannaväldet; den är — tilläde han då om denna rätt — vår i ordets egentligaste - mening dyrbaraste rättighet, från hvilken jag icke vill afpruta det allra ringaste “. Det var också samma hänsyn till “ vår i ordets egentligaste mening dyrbaraste rättighet “, .som längre fram skulle uppkalla den så lidelsefullt debatterade frågan om kommers-kollegii indragning och gifva uppslaget till “ den konstitutio-nela konflikten “ par préférence, som detta tvisteämne mellan regering och riksdag ju på den tiden skulle kallas. Det var dock kanske eljest, särskildt i sina senare facer, något än mera än en blott konstitutionelkonflikt. Det var det häfti gaste öppna slag, som väl hittills inom den nya representationen utkämpats mellan det der så mäktiga jordbruksintresset och det byråkratiska intresse, som en gång drömt sig att der blifva ännu mäktigare, ja möjligen allena styrande. Frågan om kommerskollegii indragning hade under den. första kammarriksdagen bragts på tal såsom en. ren organisationsfråga genom en motion af frih. J. von Schul-zenheim, således från ett landtmannapartiet mycket nära liggande håll.
Detta vill jag ändock icke tillstyrka, och önskar endast att den första förändringen mätte få försiggå. Hr Coyet, Julius Carl Au g.: Lika med de många talare, som vid detta förslag lill författning angtde folkundervisningen yttrat, att deri blifvit för många reglemenlariska föreskrifter meddelade, får jag vid denna § nämna, att då här är infördt: att presterskapet skall infinna sig i de fasta skolorna minst en gång i hvarje vecka; så är detta en sak, som verkligen i många församlingar aldrig kan iakttagas och säkert aldrig blefve iakttagen. Inom Malmöhus län äro många socknar, der det finnes 4 fasta skolor. Skulle nu kyrkoherden en gång hvarje vecka besöka dessa skolor, så vore han deraf upptagen 4 dagar af veckan. Man kan visst säga att det vore möjligt, men icke är det troligt, alt en pastor gör della. Jag vågar derföre föreslå alt här matte antagas denna rättelse: "samt att för sådant ändamål infinna sig i de fasta och de flyttande skolorna så ofta som tjensteåligganden och öfriga förhållanden sådant medgifva;” ty att införa en sak, som icke kan verkställas, är kanske något, som man icke bör göra, helst det hör vara lag - 3io Den 17 Februari f. m. stiftarens första ändamål att lagen både kan och bör åtlydas. Hr Lefre'n: På de skäl, som redan äro anförda, tillstyrker jag §:ns antagande utan förändring. Hr von Hohenhausen: Jag instämmer i den tanke, sorn af Hr Lagergren och Gr. Hamilton samt flera andra blifvit yttrad. Jag tror att det är något ganska vig tigt deruti, att här uttryekes att sjelfva religionskunskapens, ehristendomens lärande skall tillhöra presterskapet.
I sammanhang härmed och då det understundom skulle handt, att ägare af på viss tid upplåten lägenhet från ett hemman, vid exekutiv auktion derå, förlorat sin besittningsrätt, äfvensom att intecknade undantagsaftal eller hvarjehanda upplåtelser från hemman, vid försäljning deraf tvångsvis, blifvit förbisedda och föranledt kostsamma rättegångar, samt dertill komme, att en arrendator, som fått sitt kontrakt intecknadt, ofta kunde mista arrenderätten, då hemman såldes för intecknad gäld, har samme motionär jemväl föreslagit ett tillägg till 29 § uti gällande inteckningslag, hvilket skulle lyda sålunda: »Vid exekutiv auktion å fastighet, hvartill någon för värfvat arrendeeller panträtt vare sig till hela eller viss del af samma fastighet, äfvensom då gravationsbeviset eller åtkomsthandlingarne upplysa, att inteckning är sökt eller fastställd för undantagsaftal eller andra föbehåll från hemmanet; då skall det åligga den, som öfver utropet satter är, att först verkställa utropet under förbehåll, att de inskränkningar i ägandeeller dispositions-rätten, hvarom i gravationsbevis eller andra tillgängliga handlingar vinnes upplysning, skola lända inroparen till efterrättelse; men om hemmannet dervid icke uppgår till så hög köpeskilling att alla inteckningar med äldre eller lika rätt kunna fullt betäckas, och icke de, hvilkas rätt är i fråga, förmå fylla den brist, som uppstår; må hemmanet vid förnyadt utrop säljas utan förbehåll, och alla inteckningshafvare ur köpeskillingen njuta hvar sin tillbörliga rätt så långt den förslår, börande i thy fall de förmåner, som icke äro till bestämd summa utsatte, värderas af tre gode män, deraf hvardera rättsägaren utser hvar sin och de sålunda utsedde tillkalla den tredje, med rätt för vederbörande exekutor att i den tredskandes ställe god man tillkalla.» Dessa Lag-Utskottets Betänkande Jtf 43. 25 Dessa äro de framställningar, som uti ifrågavarande ämne blifvit gjorda. De åsyfta, såsom deras ofvan angifna innehåll utmärker, dels hufvudsakligen endast ett förtydligande eller en förklaring af hvad gällande inteckningslag föreskrifver, dels ock förändringar eller tillägg i nämnde lag.
Jag liar ingenting vidare att tillägga än att i en kommande tid ingen skall få anledning att önska att det beslut, som nu fattas ang:de norra banans sträckning, aldrig måtte hafva blifvit skrifvet. Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; Jag vill inskränka mig till att förena mig med Hr Skogman i det beslut, PresteSt. fattat. 236 Den 11 Maj e, w. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Min ställning i denna fräsa är alldeles densamma som den talares, hvilken började diskussionen i detta ämne. Lika med honom eger jag icke något enskildt intresse i frågan, och söker derföre göra mig reda för hvad som är fördelaktigast och nyttigast för landet. Jag kan dock icke med honom instämma i de bittra omdömen öfver dem, som hafva en mot honom olika åsigt. Jag finner tvertom ganska naturligt, att då närheten af en jernväg skänker omsifvande orter stora fördelar, så måste deraf följa att särskildta intressen skola uppstå; deraf får man icke taga illa vid sig. Deremot har man af dem, som icke ledas af sådana intressen, rätt att fordra det de göra sig fria från sådana ensidigheter. Hvad nu sjelfva frågan om norra banans sträckning vester om Sigtunafjärden vidkommer, så vill jag i förbigående nämna en liten egenhet, som deraf skulle uppkomma. Det har just nyligen, på grund af regeringens beslut, inträffat, att en ny bro, förlagd på det ställe af Stäkes-sund, som är minst hinderligt för trafiken, blifvit uppförd. Den gamla bron var i hög grad hinderlig för trafiken. Upsala stads ångbåtsbolag har särskildt, för att få en ny bro, uppoffrat en summa af 10,000 rdr; i öfrigt har bron blifvit hvad på allmän bekostnad. Skulle nu jernvägen dragas öfver Stäket, komine den att gå fram ungefär der den gamla bron låg och således blifva hinderlig för trafiken i alla tider, och Upsala-bolaget åtminstone hade således icke gjort någon god affär på saken. För öfrigt kan jag icke finna annat än att södra och medlersta Sverige blifvit väl hugnade med statsanslag lör jernvägar, och det är således nu tid på att äfven norra Sverige Olifver något uppmärksammadt.
Inför detta Utstött stola alla Ledamöter af Nidderffaper och Adeln, hwilka efter de twänne första amekningarne wid Riksdagen sig infinna, sin behörighet lil Sate och Slämma wisa och polletter utbekomma. Detta Utstött tilkommer at öfwerse Riddarhusoch Adliga JUNgfrU-Stifts viroHionens göromäl sedan förra Riksdagen; revidera Riddarhus Cafian och Adliga LaUot. Scköld-?onä. n sasom ock alla öfriga under dessa vi regioners förs waltning stalde Lasso,', vor,»tioner och Lester; börandes öfwer alt detta Urstonet sin berättelse til Ridderstapet och Adeln aflemna, deruti äfwen de ändringar eller förbättringar böra föreslås, som Utstottet antingen i anseende til förwaltningen eller i andre hanseenden kan finna nödige. I öfrigt ager Utstotter at stalla sig til efterrättelse, hwad denna Riddarhus Ordning förestrifwer; och ehuru detsamma föreställer Riddarhusoch Adliga Jungfru-Stifts viroAionerne, hwilka under påstående Riksdag uphöra, och deras befattningar äro Utstottet updragna, ma det likwal ej med inttoäuÄioner sig befatta, uran derest sädane under Riksdagen sökas, böra desamma, sedan wederbörliga prosstancl» likwäl förut i Utstottet blif» wit granstade och godkände, hos Ridderstapet och Adeln -n lsteno anmälas, som, efter gifwit samtycke, lärer om AttenS införande i Matrikeln til, säga. Lottning och instrifning i Adliga JungfruStiftet, sa wida den under Riksdagen inträffar, mä likwal af Utstottet werkstallas, dock bör Landtmarstalken anmodas at derwid wara tilstades. 1424 Den 29 Mars. e. m. §.
Utlåtande, i anledning af Herr Friherre D. Stjerncronaa Motion, om Löntillök - 143 *2 StatsUtskottets Betänkandeti. liing f6r 13 Subalterne Officerare vid Skånska Dragon-Regementet. H os Hoglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Friherre DStjerncrona anfort att vid Kongl. Skånska Dragon-Regementet, i3 Subalterne Officerare åtnjuta al’ Stats-Medlen peniiingelon 200 R:dr, med derunder begripne 10 Tunnor Spannmål; och då otillräckligheten af en sådan Lön uti närvarande tid ar påtaglig, samt Subalterne Officerare vid andra Regemente!’, stationerade inom samma Province, erhålla 4°ö R.‘dr 16 sk. E:co, derunder beräknade 20 Tunnor Spannmål, har Herr Friherren föreslagit, att penningeLönerne vid Skånska Dragon-Regementet måtte blifva förhöjde till 3oo R:dr med i5 Tunnor Spannmål att efter Riks-Markegång utgå. Stats - Utskottet, till hvars åtgärd detta blifvit remitteradt, får derföre yttra, att vid Skånska Dragon, likasom vid Skånska HusarRegementet, finnes indelde Löner för Befälet till enahanda antal, som vid andre Cavalleri-Regemeliter, men derfÖrutan vid hvardera af Desse 2:ne Regementer, i3 Subalterne Officerare med penninge-Löner, till det af Herr Friherre Stjerncrona uppgifne belopp 200 R:dr med derunderbegripne 10 Tunnor Spannmål, som efter Riksmarkegång godtgöra®. Dessa utöfver den gamla Staten Stats-Utskottets Betänkanden. t 433 bestådda Loner hafva blifvit aris]agne för det Befäl, sorn erfordras för den Vargering Skåne förr var skyldigt uppsätta, men som upphörde, då Provinsen åtog sig den extra Rotering, hvilken sedermera blifvit till ständig förvandlad, och derföre särskildt Befäl är anstäldt.
Den sorn, lika med Borgareoch Bonde-Stånden, anser, att af Trävaror Timmer, furu“furuoch grantimmer, otillhugget, af mindre än 8,3 tums diameter i \\\\&nåa,n°ch 9ran~,otiU~ master, bogspröt, spiror och telegrafstolpar samt pumpträd, oborrade; älvensom ku99et etc. sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 6,6 tum midtpå, höra tullfritt iå utföras, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt PresteStåndets beslut, Embetsverkens i afseende härå föreslagna redaktion och tullbestämmelser att blifva gällande, nemligen: Furuoch Grantimmer, otillhugget, af mindre än 8,3 tums diameter i lilländan 1 stycke 20 öre. Master 1 „ 20 „ Bogspröt 1 „ 20 „ Spiror och telegrafstolpar: af 14 fots längd och deröfver 1 „ 20 „ af ringare längd, s. k. grufstolpar derunder inbegripne .1 „ 5 „ Pumpträd, oborrade 1 „ 20 „ Sparrar af furu och gran, af mindre tjocklek än 6,6 tum midtpå: af 12 fots längd eller deröfver 1 stycke 20 „ af ringare längd, derunder inbegripne s. k. sleepers och staketstolpar 1 „ 5 „ Anm. Sparrar af furu och gran etc. 113:o.
I besia 2 punkter hade Riksens Ständer sig yttrat, att ej nägon som af Staten njuter Ordinarie eller Ertra Lön ma derjemte äga Pension eller ä Benädnings Stalén upptagas under hwad namn och titel som helst, samt att dä ordet Benädmngs-Stat utmärker torftighet, borde nu och aht framgent alla Enkor och Barn af känd för. mögenhet eller förmäga att sjelfum sig under, hälla uteslutas ifrän Pension, och pröfningen deraf till Konungen i underdänighet öfwerlemnas. Eders Maj:tS uppmärksamhet har det icke undfallit, att personliga fördelar i framfarne tidcr blifwit bewiljade efter en mindre noggran pröfning af de dermed gynnades förtjenster och behof, samt af Statens tillgängar. Jblar.d Pensioner torde fölunda äfwen finnas en eller annan Enka, hwars förmögenhet borde afhälla henne bäde ifrän att söka och emottaga en sädan benädning; men ibland.de till mistning af lifstids Pen. sionec nu ifrägawarande personer, hafwa ät. skillige med förre Regenters försäkringar om ogwaldt åtnjutande deraf erhällit dem säsom belöninaar för serskilta Konung och Fädernesland Bihang, lil. S. N:o 33, 34. gjor. 288 Den r6 Oetober. gjorda synnerliga tjenster, eller ester wanligt bruk och stadgad allmän regel för tjenstgöring wid Thronföljares och Kongl. Personers uppfo. strän; mänga Enkor och Barn hafwa undfätt deras Pensioner för Fäders och Mäns försten, ster, andra äter för omständigheter som wäckt ett billigt medlidande, och personer som länge uppwakladt och tjent wid de förra Kongl. Hof. wen, men genom förändringar med Sytzlor och Tjenstförfattningar, blifwit tjenstlöse och icke an. setts kunna utan orättwisa förlora deras Löner, innehafwa hwad dem pä sädan grund tillkom, mit.
Nådiga afsigt ined ifiågava4 rande understöd kunde missbrukas och egenteliga ändamålet förfelas, helst ovisst vore om den hjelp, sorn ämnades de behöfvande, verkeligen komme dem till godo. En bedröflig men sann erfarenhet visar, att egennyttan gerna nytijar tillfället, att rigta sig på det Allmännas bekostnad, när Controll deremot icke jrger rum. Och Utskotten anse det omöjligt, att utröna, orri den är verkligt behöfvande, sotn kommer till Eagare-bodar för att köpa bröd, samt att således icke eller torde kunna förekommas, att äfven de förrnögne både i Stockholm och kringliggande Landsorter begagna förmånen af det nedsatta priset; äfvensom någon controll dera icke synes kunna åstadkommas, att all den råg, som utlemnas från Kronans Magaziner, i detta ändamål blifver använd endast till groft bröd åt fattiga, enär ingen Bagare lärer kunna hindras, att efter vid qvarnen anstäld sigtning och skrädning nyttja sine erhållande flere sorter mjöl på det sätt han behagar och finner förmånligast. Af sådane skäl och ehuru Utskotten underdånigst vörda den ädla afsigt och orna omvård* nåd, sora röjer sig i Kongl. Majus Nådiga fram" »952 Stats-och Besvärs-Utskottens Bettini anden.' ställning örn utvägar r.t t TjI beli ålla det grofva brödet vid ett nedsatt pris i Hufvudstaden; fin* na Utskotten sig likväl icke kunna tillstyrka denna undsättnings-åtgärd, som dessutom ingalunda vore förenlig med Maaazins-Inrättningens åligganden och i öfrigt skulle medföra en ärlig betydlig förlust, hvilken ej kunde betäckas, utan ytterligare tillökning i Uandets redan nog dryga beskattning. — Hvilket alt vördsamt underställes Rikets Höglofl. Ständers pröfning. Stockholm den 23 Junii 1818. N:r 320. förstärkta Stats-Utskottets Memorial angående frågan om förhöjning i Postverkets Intrader. I anledning af Bevillnings-Utskottets i Memorial den 30 sistledne
Just derför att du var ohjelplig, så kunde jag ju inte hjelpa dig, min gumma. BERTHEL. SARA (fnurrande, i det hon ordnar sin klädsel). Här bli' scener ur familjelifvet. Låt oss gå, kamrater. (bockar sig artigt för Fanny, sjungande) »Intet fordra vi af de sköna.» Studenterna bortmarschera under sången: "allons enfants"; matroserna med sina flickor åtfölja dem.) ANDRA STUDENTEN. TREDJE SCENEN. SARA. BERTHEL. FANNY. SARA (spetsigt). Jo, så'na der gatskrålare ska' föräldrarna kläda och föda. Säjer du nu de der orden om igen? Såg du inte nyss hur farligt det var? Farligt, farligt? Du ä' då rädd för allting. Ja, jag är uppfostrad i det husliga lifvet. Hade inte min snälla Fanny hjelpt mej, så hade jag väl fått marschera till Upsala, utan att du lagt två strån i kors. Hade du varit hjelpt med så litet, så Jo, det ä' tacken för att jag bjuder dej på folknöjen. Hörde din marsch också till folknöjena? Berthel, reta mej inte inför en vördad allmänhet. Jo, det ä' tacken, för att jag kläder och föder dej. SARA (vred). BERTHEL. SARA. BERTHEL. SARA. BERTHEL. SARA. BERTHEL. Kors, de orden har du aldrig sagt mej förr. Får jag nu säja dej ett ord, som aldrig någon menniska sagt dej förr? Nå, hvad är det då? SARA. Du är en engel till qvinna. Mathias! BERTHEL. SARA (retad). FANNY (oroligt blickande kring sig). Goda mamma, tala inte så högt. Här är ju folk i närheten. Jag talar hur högt jag vill, när jag har köpt min billet, och när jag bara oqvädar min man. (Fanny går uppåt scenen.) Ska' vi sluta en evig fred, Sara? Så ger jag dej en stor förmögenhet i fredsvilkor. Hvad menar du? SARA. BERTHEL. BERTHEL. SARA.