Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr riddare, ert djupt rotade missnöje med lifvet skulle jag vilja söka i den omständigheten att ni förlorat idealen. DON QUIXOTE. Pang! Där ha vi ordet igen! Hvad är då idealen? Se på smeden där? Han har funnit sitt ideal i ett spetälskt spinnhushjon, hvars förnämsta dygd består i att hon erkänner det hon ljugit! Är smeden lycklig? LÄKAREN. Sannolikt! Ty han njuter, af sin olycka. DON QUIXOTE. Tänk om han verkligen vore lycklig? Tänk om... Hör nu, jag tror jag följer med er och letar opp mina förlorade ideal, ty jag behöfver verkligen litet lycka efter att ha sett hela den här sophögen af ungdomsideal ligga och skräpa. Se bara på det feta svinet Romeo, som röker knaster och kurtiserar en annans fästmö; se på Blåskägg, som gått in i den moraliska ligan och äktat Lady Macbeth, hvilken återigen är ordförarinna i föreningen för dödsstraffets afskaffande Fy, fy, fy! Jag skulle ha lust att lägga dem i en enda hög, spruta tjära öfver dem och sätta eld på gödslet. LÄKAREN. I skuggor, som jag manat upp ur jorden, att kläda tankar uti synlig bild, 59 tillbaks dit ner därfrån I kommit! Och bli'n till irrbloss, som I varit, af sumpluft ur en sinad brunn. Marsch! alla marsch på stund! (Brudföljet vandrar ned i brunnen igen; Läkaren slår igen luckan, låser den och kastar bort nyckeln. När Älskarinnan sist går ner, springer Smeden fram och vill följa, men hindras af Läkaren. Älskarinnan viftar farväl och till återseende åt Smeden. Därpå synas lyktgubbar ofvanför brunnsluckan.) SMEDEN. Hon gick, och jag får icke följa! LÄKAREN. I sens igen! Stör ej mitt värf. SMEDEN. Hvad skall det nu bli af mig, arme man? LÄKAREN. Säg själf! Jag lämnar valet fritt! Hvad vill du bli? SMEDEN. Hvad jag vill bli? Hvad är jag? O! jag känner mig så gammal, och elak! Sedan lifvets ljufva villor man röfvat från mig!
Deremot är det en mängd andra trädslag, som ej här finnas, men hvilkas bark behöfves för näringarne; de äro satte till 25 procent. Häruti lär väl vara mycken consequence kan jag tänka. Jag kan dock icke finna det Herr Tham'. Chinabark hör till medidnalicr; att för sådane måste vara någon skillnad; v Den i§ Augusti t. m. rar jag icke för. Hvad omaien Ekbark an gin alt dea är lågt upptagen, så är det förmodeiigen derföre, att man behöfver honom. Den har förr varit förbuden till utförsel; införseltullen är nu något förhöjd. Bark afandraeiag såsom af Björk och Gran behöfva vi ej, derföre är tullen derå satt till 25 procent. Det anser jag vara consequent. Herr Hjerta: J*g får blott, i anledning af hvad Friherre Cederström anfört, upplysa, hvarföre i gamla taxan en så låg tull blifvit lagd på Ekbtik. Orsaken är den , att vi ära j behof af finare ekbark, än som kan fås a£ nordliga träd, för den bättre läderberedningen. Herr Lefrén: Om det skulle hända, hvil ket jag ej vet säkert, att några andra sorter Bark behöfva® för Näringarne, frågar jag, till hvilket system det skall höra, att hindra införseln och lätta utförseln af en rudimaterie. Det vore att lägga band på en näring. Om det stod inländfk Bark, kunde man slippa, att lägga 25 procents tull på sådaDt, som närings, idkaren behöfver införa fördess närings, drifvande. Viii man således, att näringarne skola på nytt födas i landet , skall niaa ej hindra dem genom stark in fö. geltull på rudimaterier. Det är ej detsamma, som att lägga en sådan på fabrikater. Herr Cederschjöld: Jag hemställer, om icke uttrycket kunds blifva sålunda: Bark af alla, andra {lag, ej /pacificerade. Sen iS Augusti t% ml Friherre Ceåerjlrom:
Ehuru Utskottet villigt erkänner, att desse lärares aflöning är i många fall ganska otillräcklig, samt äfven ämnar föreslå åtgärder för att bereda dem en i möjligaste män förbättrad ställning, har Utskottet ej kunnat biträda nyssnämnda förslag, som åsyftar att Statsverkets redan betydliga utgifter för folkskoleväsendet skulle på en gång ökas till sitt dubbla belopp. Lika med Rikets sednast församlade Ständer anser nemligen Utskottet den grundsatsen böra härvid fasthållas, att folkskoleväsendets fullständiga ordnande hvarken kan eller bör åstadkommas ensamt på Statsverkets bekostnad, utan att endast bidrag härtill må af Staten lemnäs, men i öfrigt ankomma på vederbörande kommuner, att med egna medel tillvägabringa en tidsenlig utveckling af folkskolorna. I följd häraf och då de åtgärder i detta hänseende, hvilka från det allmännas sida lämpligen böra vidtagas, äfven, enligt Utskottets tanke, kunna åstadkommas med de tillgångar, som redan blifvit för ifrågavarande ändamål anslagne, kan Utskottet för sin del icke heller understödja det af Prosten Rundgren och Kyrkoherden Otterström framställda förslag, att, utom den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, särskilda statsanslag skulle på 8:de Hufvud-titeln uppföras för vissa af de utgifter, sorn hittills blifvit med dessa medel bestridda; — och får således, i enlighet med hvad Kongl. Majit föreslagit samt de fleste af motionärerne inom Presteoch Borgare-Stånden jemväl förordat, Utskottet tillstyrka, a) att, såsom hittills, halfva beloppet af den personliga skyddsafgiften, beräknad för nästa statsreglcrings-period till omkring" 260,000 R:dr årligen, må till folkundervisningens befrämjande anvisas. I afseende på sättet och vilkoren för de anslagna medlens användande bar Kongl. Majit i sin nådiga Proposition föreslagit att hufvudsakligen bibehålla do grunder, som vid sistlidne riksdag fastställdes.
Utom de här ofvan uppgifne afverkningsoch kulturkostnaderne, hafva omkostnaderne för skogsfrö under de nämnde åren i medeltal utgjort K:mt R:dr 228: — samt stängselkostnademe under samma tid , „ 495. 7g_ Landshöfdinge-Embelels uli Skaraborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 4 26 Skaraborgs län. Skogshushållning. insamlat nödige rnaterialier. Afverkningsbeloppen å dessa skogar, sorn icke äro ställde under tjenstemäns kontroll, hafva icke kunnat uppgifvas, helst å största delen af dem ordnad hushållning icke är införd. Anledningen till det jemförelsevis stora afverkningsbeloppet å allmänningen Hökensås, som tabellen N:o 4 för åren 1858 och 1859 visar, är att söka deruti att nämnde båda år en mängd vindfällen och torr skog jemte årshygget upptaxerades och försåldes. I kubikinnehållet af årsafverkningarne å Hökensås är icke inberäknadt det virke, som blifvit till bevakande utsynadt eller af åverkare fälldt och bortfördt. uppgående till följande belopp: ° Utsynadt. Averkadt. Normalfamnar. Normalfamnar. Tab. Litt. M. Från allmänningen Östra Stöpen, för hvilken trakthuggningsplan är uppgjord, ehuru icke fastställd, har försäljning af vindfällen samt beredningsoch rensningsvirke under femårsperioden, jemte hvad till bevakningen blifvit utsynadt och af åverkare bortfördt, uppgått till det belopp, som nedanstående tabell Litt. De olikheter i fråga om arealen af kronoskogarne, som förefinnas emellan uppgifterna i denna och nästföregående femårsberättelse, härleda sig derifrån, att i den sistnämnda insmugit sig fel, hvilka nu blifvit rättade. Uppgiften om vidden af kronoparken Östra Kinneskogen var då grundad på ungefärlig uppskattning, emedan arealen ännu icke var uträknad, hvilket sedermera skett.
Till vinnande af en sådan förändring, anhåller jag att såväl förcvide 10:de §, som de i sammanhang dermed stående 13:de och 14:de §§:na, måtte till Lftsk:t återremitteras. Gr. Sparre: Det är i sanning föga uppmuntrande för Utskotts-ledamöterna att här höra uppgifvas att de varit sådana siffror, att en enda ledamot dikterat besluten. Jag kan emellertid försäkra, att ölverläggningen varit noggrann, och jag hoppas att förslaget dömes efter sitt innehåll och icke derföre, att en eller annan person varit ledamot af (Jtsk:t. En värd talare har visserligen haft den artighet att säga, att de af mig framlagda skäl blifvit vederlagda; men att så är förhållandet, kan jag icke finna. Jag har alltid hört att de banker, för hvilka det ifrågav:de stadgandet gällt, funnit sig väl deraf, och jag kan icke förstå annat, än att det måste vålla delegarne stor svårighet, om de sjelfva skola gå i författning om obligationernas anskaffande. Att stadgandet tillgodoser del - 234 Den 12 September f. m. egarnes fördel, är min fullkomliga öfvertygelse, och jag tror tillika att det särdeles främjar hankens eget intresse, enär det loinnar hanken tillfälle alt torskälla sig de hvpothek, den anser bäst. Detta lagförslag hör hafva till sin förnämsta uppgift, icke att underlätta för individen möjligheten att blifva bank-delegare, ulan det att åstadkomma nyttiga bank-inrättningar med goda grundfondshypothek. De, som vilja ingå såsom delegare, må sjelfva tillse att do hafva för ändamålet tillräckligt med penningar; och jag kan icke finna, att de höra ega rättighet alt tvinga bolaget alt mottaga deras säkerhetshandlingar; men jag hemställer till hvar och en, om det är lätt för styrelsen att kassera erbjudna inteckningar, då lagen säger alt de äro antagliga, om de äro tagna under halfva taxeringsvärdet. Slutligen hafva åtskilige talare fäst sig vid milt påstående, att det genom utslag blifvit förklaradt att aktiebref, lydande å 1,000 rdr, icke innehure säkerhet för mer än 250 rdr.
I våra fäders land med sina enkla seder, Der sann gudsfruktan fanns och allt var tro och heder! Beklagligtvis uti strid med den så ofta åberopade s. k. tidsandan, föreslår jag vördsamt: Do Att eden för ordförande och ledamot uti taxeringsoch pröfningskomité bör äter införas, möjligen med förändrade ordalag, men uti samma anda med den, som förefanns uti äldre bevillnings-förordnin gar; Sä att »hvarken Kronan eller den skattdragande förnärmas i deras tillständiga rätt.» En påminnelse härom för så väl komitéernas ledamöter, som ock Kronans ombud, torde icke skada, .helst inkomsters anskaffande äro så af behofvet påkallade och tyckes gemenligen nu främst åsyftas, dervid de skattdragandes förmåga någon gång kanske för högt, om ock ofrivilligt, beräknas och tages' uti anspråk af så väl taxerings-, som pröfningskomitéerne och hvaruti rättelse icke står att vinna af Kongl. Kammarrätten, der icke billighet, utan naturligtvis stride lagens bokstaf måste följas; och att söka Konungen kostar mycket samt förstås icke alltid utaf mängden af de oskälig bevillning påförda. Vidare föreslås: 2:o Att med tydligare ord böra bemärkas bestämmelserna angående hvad rätteligen förstås med »behållna inkomstbeloppet,» i afseende å Art. 2 B. § 6, eller »En procents bevillning för all inkomst vare sig af kapital och arbete;» Och huru dermed står tillsammans det bevillning för närvarande åsättande oa/korlade beloppet af tjenstemans lön, o, s. v., ehuru honom åligger (således icke godvilligt) att erlägga dess fullmagtslösen, betala pensions-afgifter, (äfven om han aldrig kan komma i åtnjutande deraf, hvarken för sig — eller för hustru och barn, de der icke finnas, åtminstone icke sådana, som lagen antager: jag menar för den 140 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Den öfverdrifna Tartar-khanska drägten, Jag fick af dig till julklapp sist? Emelie. Men, bästa Onkel, hvarför ej förgäta Ett fel, som dock så välment var. Onkeln. Mitt barn, det är ej för att träta, Jag nämner om den nu; jag har Beslutit bära den. Emelie. Hvad hör jag? Onkeln. Då jag bland ulfvar är, så bör jag Förstå att tjuta. Gif den hit! (Emelie hemtar ett knyte och lemnar det åt Onkeln.) I sanning en förgjord habit För en förnuftig man att bära; Men nöden gör det tunga lätt. (Går in i sin kammare.) SCENEN Katrine. Emelie. Katrine. Så vidt, Mamsell, är allt på rätt, Och snart är Arrendatorn nära. Det blir ett möte, på min ära, Som man kan kalla pengar värdt; Nu får han visa hvad han lärt. Emelie. Af hvem har han väl kunnat lära, Då August sjelf har varit här? Katrine. Nå kors! han har vikarier der, Med möten, utskott och conventer, En öfverdådig hop Studenter, Som lära björnen dansa nu. Emelie. Ha, ha, ha, ha! SCENEN. De förra. Onkeln (i modern storrosig nattrock, med broderade stöflor och en brokig mössa med tofsar). Onkeln. Du skrattar, du. Gån in i kammarn, hönor, båda! (Emelie och Katrine gå leende ut.) Jag blygs att någon mig skall skåda I denna afskyvärda drägt. Men ger jag köp och visar mig förskräckt, Så löper jag en större våda, Så ser jag ej ett annat val förut, Än stå för sabel, eller flytta ut. O Gud, hur allt har blifvit värre På lumpna tio år! Af land har blifvit stad, af dräng har blifvit herre, Och hela verlden upp och nedvänd står. I all min sorg så måste jag dock säga, Att det skall roa mig att se och väga Hur mycket som kan vara qvar Af Arrendatorn, sedan fordna dar. Han kan ej vara rakt förändrad heller. (Buller i farstun.) Men tyst! nu gissar jag det gäller. Få se om junkern ej är här?
Enligt hvad kröningsoch riksdags-beslutet, dateradt Upsala den 16 October 1617, §. 3., innehåller, var det vid denna riksdag, som landtogsgärden aldraförst beviljades, och då det är af vigt att göra sig redo för uppkomsten af denna ränta, skall jag anföra riksdagsbeslutets egna ord: »på det att gränsehusen (d. v. s. fästningarne) må blifva i tid och »väl provijanterade, så ock krigsfolket, sorn emot fienden brukas, nödtorfteligen uppe»hållas och icke för hunger eller nöd skulle nödgas att öfvergifva riksens värn; så haf»ve Wi (nemligen Ständerna) samtligen gotfunnit och beviljat en ansenlig landtogsgärd, »nemligen att hvar 16 fullsättes skatteoch kronobönder räknades 2 halfva emot en »hel och 2 fjerdingstorpare emot en half, utgöra spannemål 24 tunnor, smör 4 pund, »kött och fläsk 24 pund, humla 2 pund, oxe 1, får 4 och hö 8 lass, och vele Wi »denna gärden utgöra utan någon afkortning i denna höst och så laga, att Hans Kongl. »Maj:t hinne i rättan tid kunna, dit behofvet vedertarfvas, anlägga och vända och Wi »af Presterskapet hafva lofvat att vela för hvarje 64 fullsätes bönder, Wi håfve i våre »Gäld, utgöra 16 daler Penningar.» Att denna gärd eller sammanskott var beviljad för ett tillfälligt behof bekräftas vidare af Riksdagsbeslutet, dateradt Stockholm den 26 Juni 1621, §• 3. och biafskedet af samma dag, §. 4., der orden lyda: »till det fjerde och »yttersta, på det kriget desto bättre och hederligare må blifva utfördt och bördan icke »allenast uppå oss ligga, hafva De (Ständerna) lofvat att komma Oss (Konungen) till »riksens Slats-Utskoltels Utlåtande, N:o 64.
£ 3 Banco-UtsJiOtlets Mern:riol, N:o Jy4* den i Oclober i834, blifvit ånyo Öppnad till utvexling af silfver, enligt nyssnämnde grund för inlösen af dess sedlar, med det åliggande i företa rummet att, genom desse sedlars oafbrulna inlösen med klingande mynt, när helst det påfordras, allt framgent bibehålla dem i oförminskadi värde. Banco-Verkets föremål, enligt ofvan åberopade beslut och förordning om Banken, är: A. I egenskap af Depositionsoch Vexel-Eank. 1:0 Att för allmänhetens säkerhet, nytta och beqvämlighet emottaga penningar af en livar, som sådant åstundar, deröfver föra läkning, och dem vid anfordran insättaren tillhandahålla, så att handel och rörelse må underlättas genom de derå utfärdande assignationers och invisningars credit, kraft och giltighet; samt att dessförutan, jemväl till säkert förvar mot vådliga händelser och tillgrepp, under försegling emottaga och vårda såväl contanta penningar som annan flyttbar egendom; 2:0 alt det inländska myntet må bibehållas vid dess rätta och skäliga valeur samt fremmande myntsoiters obilliga och egenmägliga stegrande hindras och förekonjmas. (Se Ingr. till 1668 års Banco-Ordning.) i?) 1 egenskap af Läne-Bank. Att dels upplåna fruktlöst liggande capital, dels på drägliga vilkor, mot fullgod säkerhet, biträda lå nebehöfvande med understöd, och sålunda, till befordrande af handelns och alla nyttiga näringars uppkomst och förkofran, förebygga ocker och obilligga intressens beräknande enskilde emellan. (Se 1G6S års Banco-Ordning §. 54 och följande.) C') / egenskap af allmän Stats-Anstalt. Att uti den, genom låne-operationerne inflytande och besparda vinst, en nödhjelpsoch tillgångs-cassa må beredas, hvaröfver Rikets Ständer ega att till Kongl. Majrts och fäderneslandets heder och nytta, samt allmänt gagneliga ändamål disponera.
Den vinnes, efter Utskottens omdöme, icke genom inskränkning i egares rätt, att sköta och handhafva sin Jord på sätt honom ; lämpligast synes , hvaraf snarare menliga följder uppstå , enär tvång i detta som andra afseenden, qväfver omtankan och lagger band på verksamheten; men då deremot Jordegares egen fördel uppmanar, att iagttaga en hus - Lagutskottet* Betankatiden. 723 hållning, som medför verklig och varagtig nytta, och en sådan enskild vinning alltid bast befordrar det allmännas fördel, tro Ut* skotten, alt ett omtänksamt vårdande och klokt användande af Skogarne,säkrare skall vinnas genom åt Jordegare öfverlemnad fri disposition af deras egendom, och de missbruk af denna frihet, som någoD gång kunna ega rum, ett och annat hemman till skada , äro efter Utskottens omdöme af min» dre menligt inflytande för det allmänna, än det förmynderskap Staten tillvällat sig öfver Jordegare. Utskotten tillstyrka derföre, att Riksens Ständer måtte hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, att med upphåfvande af den i i8o§ års Skogsordning intagne Artikel, om svedjande i allt hvad densamma kan låmpa3 å Frelse» och Skattehemmans egare, de må varda bibehållne vid den genom Kidderskapets och Adelns Privilegier samt Kongl. Förordningen dea 21 Februarii 1789 dem förunnade fria dispositionsrätt öfver deras Hemmans Inoch Utegor, samt Skog och Mark,] Andra Alternativet. Utskotten gilla, att Staten icke må tillvälla sig förmynderskap öfver dea enskilde Jordegaren; men ett förbud emöt förstörande företag i den allmänna hushållningen är helt annat, än föreskrifter om sattet huru bör hushållas.
Men om det för Komiterade varit ett åliggande att, i fråga om principerna för tullbeskattningen i allmänhet, öppet uttala dessa åsigter, hvilka, enligt Korniterades uppfattning, ur nämnda allmänna synpunkt, äro de enda riktiga, är det, jemnväl med hänseende till Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift om nödigt aktgifvande på hithörande förhållanden, för Komiterade icke mindre en pligt att, i hvad på dem ankommer, vid dessa åsigters tillämpande fästa behörigt afseende vid tullbeskattningens historiska utveckling inom landet, med deraf framkallade ännu bestående förhållandens kraf. En åsigt kan vara sann och riktig såsom sådan och ändå icke böra och kunna i hela sin omfattning i det verkliga lifvet omedelbarligen göras gällande. I sig sjelf gagnande, kan den genom ett brådstörtadt införande af de förändringar, den uppställer såsom nyttiga och önskvärda, och genom ett alltför våldsamt ingrepp i förefintliga förhållanden, för en tid mera skada än gagna. Den stora konsten, i detta såsom i så många andra hänseenden, är att träffa den rätta medelvägen emellan att gå för långsamt och för fort. Och det är under erkännande häraf, som Komiterade, hvilka emellertid icke kunnat förbise den kända omständigheten, att återhållandets makt vanligen är nog stark för att ej i förtid ge vika, sökt följa denna medelväg vid fullgörandet af det dem nådigst lemnade uppdrag att, med fortsatt tillämpande af handelsfrihetens grundsatser, uppgöra förslag till ny tulltaxa. 1 Sverige liksom i åtskilliga andra länder har vid sidan af tullinrättningens ursprungliga, rent finansiella syftemål, sedan längre tid tillbaka för densamma uppställts biändamålet att genom förbud eller höga tullsatser tjena den inhemska industrien till skydd mot utländsk täflan, hvarvid äfven afsigten att hämma lyx och öfverflöd stundom gjort sig gällande. Ehuru detta slags försök till handelns reglering åtminstone i vissa hänseenden är ett mindre ondt än de egentliga monopolerna, och för eftertanken ter sig mindre ohållbart än bemödandet att genom direkta föreskrifter omedelbarligen bestämma varuprisen, har det dock i sina yttringar visat sig beslägtadt med dessa.
Då, till exempel, någon till ett civilt eller militairt Embete med indelt lön, blifver befordrad, och dertill erhållet* Fullmagt, ovilkorligen innehållande: ”att han skall komma i åtnjutande af alla detta Embete åtföljande löne för möner" ■> beröfvas han likväl: 1) Tvenne så kallade Ligg eller Vacancemånaders lön, som till StatsVerket indragas, om också tilltrådaren blifvit utnämnd samma dag aftrådaren afgått. 2) Sex månaders indelt lön, under benämning af begrafningshjelp, hvilket afdrag likväl i händelse ännu innehafvande samma Embete, han med döden skulle afgå, återställes hans Enka och Barn, men om han medelst afsked, eller transport till annat Embete bortgår, behåller StatsVerket hela denna i de högre graderne för honom icke obetydliga afgift. 3) Om han förut vid annat Embete innehaft en stundom ringa lön, och till den nya beställningen blifver, till exempel i Februarii månad, utnämnd, får han, äfven för de sista 2 månaderne af året, fortfara att blott uppbära sin förra lön? och differensen indrages till Stats* Den i Martii. Sy Verket, och når härtill lågges, att i följd af IndelningsVerkets inrättning, han får vänta i ännu 14 månader derefter, på uppbärandet af sin lön för följande året, kan lätteligen bedöramas i hvad belägenhet, just vid början af dess tjenstetid, och under nödvändigheten af en ny bosättning han sig befinner. Öfvertygad, att Riksens
I afseende på Riksdagsfullmägtigen Lars Perssons förslag, att vid sammanläggning af arne härdar oinskränkt smidesrätt borde beviljas, tili hvad smides-helopp härdarne förut än vore privilegierade, får Utskottet vördsamt upplysa, att Bergsmansbärdar finnas, hvarå det privilegierade smidet endast utgör 3o, 5o å fio, eller 70 å 80 skepprd på hvar - Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 135. 7 je härd, samt att i allmänhet omkring 20 sådana härdar äro i Bergslagerne privilegierade för 100 skepp;d eller derunder, 3o härdar för ett smidesbelopp af emellan 100 och 200 skepp:d, samt vid pass lika många härdar för ett smide af emellan 200 och 3oo skepp:d, allt emot en derefter lämpad, i allmänhet ganska ringa hammarskatt.
69.o af den 4 November 1857, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående afsöndring af jord från f. d. Hautboist-bostället Ingeshult vid Elfsborgs Regemente, till plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs län (148). 1857 den 17 November föredragen och Krigsoch Kammar-kollegierna anbefallda att verkställigheten häraf i behörig o.dning ombesörja. 70:o af den 4 November 1857, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående Landshöfdingarne, Friherre R. F. von Kramers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt till framtida pension från Arméens pensionskassa (152). 1857 den 17 November föredragen och blef hvad Rikets Ständer härutinnan i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga framställning beslutit Direktionen öfver Arméens pensionskassa till kännedom och efterrättelse i nåder delgifvet. 71:o af den 14 December 1857, angående lösen för den åt Korporalerna vid indelta Arméen och Soldaterna vid Södermanlands regemente anslagna afiönings-spanmål (170). 1858 den 8 Januari föredragen; och då hvad Rikets Ständer beslutit angående lösen för de vid indelta Arméen före den 12 April 1853 antagne eller utnämnde Korporalers lönings spanmål icke föranledde till ändring i de genom Kongl, brefvet den 7 Februari 1856 derom meddelade föreskrifter, fann Kongl. Majit någon åtgärd i anledning häraf icke vidare påkallas.