Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För hvar gång man hör detta gudaingifna mästerverk fattar man klarare och klarare giltigheten af Herders uttryck: en kristlig epopé i toner. Den kristna trons lif och hänförelse genombrusar » Messias » som i intet annat af vare sig Bachs eller Händels egna öfriga oratorier. Den förre bands genom de kyrkomusiksformer, från hvilkas af ålder stadgade principer han i sin storslagna diktning hvarken kunde eller ville frigöra sig. Derför beundrar man väl högeligen det ståtliga snille, som skänkt verlden » Matheus-passion » eller » Johannes-passion », och man gripes djupt isin själ af de alla andra öfverträffande sublima koraler, som der tona i öfverjordisk enkel kraft och höghet. Men hjertat känner sig mer draget åt den stora musikerns stjernebroder, åt Händels oratoriemusik, hvilken genom sitt mer universela skaplynne stält sig på en friare grund med vidsträcktare vyer och större horizont. Visserligen må beklagas att den store kompositören ej kunde frigöra sin sångröst från de utförande artisternas tomma och ytliga virtuositetskraf, som icke nöjda med att se sig uppfylda i operan, också pockade på all sköns tillfredsställelse äfven i oratorierna, af hvilka somliga också utförts som operor vid sitt första framträdande. Dessa beklagliga koncessioner åt tidens smak skämma intrycket af flera solonummer äfven i » Messias », men kunna dock ej förtaga kompositionerna allt det behag eller den höghet de i sig sjelfva ega. Särdeles sopranariorna äro än i dag hörvärda, såväl den innerliga, smekande » Han skall föda sina far » med sitt böljande varma violinaccom-pagnement som den celebra » Jag vet min förlossare lefver ». Basens första aria är rätt stolt och kraftig, men uppgår till slut i gammaldags grannlåt. Tenorens soli äro svårt bekajade med seqvenser, rosalier o. s. v. utan all ända. Mer uttrycksfulla äro altens soli, af hvilket det första är mindre betydelsefullt än det andra, den djupt gripande, i suckar och klagorop gråtande musiken till profetens ord: » Han var föraktad och försmädad ».
Men Utskottets förslag skall endast förorsaka, alt en husbonde med varsamhet emoltager arbetare, då han, blott för det de äga en ko, skall ansvara för deras Kronoutskylder; och många sådane arbetare skola hädanefter blifva uppsagde. Detta skall blott öka svårigheten för sämre folk att kunna sköta om sig sjelfva. Jag tvekar ej tro, att man skall förklara en potatistäppa för att äfven vara Jordbruk. Den 8 Februari i e. ni. io5 Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottets senare Utlåtande i denna del. Ropades Ja. i65 $. Angående undantag från Bevillning af pensioner. Herr von Hartmansdorff: Jag vågar föreslå, att orden: hvartill delägare sjelfve göra bidrag, ändras så: hvartill Delägarne sjelfve bidraga, eller hvad från enskild Donation härrörer. Det har nemi. •vid Riddarhuset handt, att åskillige slägtpensioner först fått betala, ehuru de sedermera i högsta instantien blifvit befriade. Herr Tham: Jag vill icke göra någon invändning mot Herr von Hartmansdorffs anmärkning, utan endast gifva tillkänna, att de pensioner, som ej gå till 200 R:dr, äro fritagne. Herr von Hartmansdorff: Hr Thams anmärkning är ganska riktig; men man måste ihågkomma, att åtskillige pensioner öfverstiga 200 R:dr. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition blef Utskottets Utlåtande i]denna del af Ridderskapet och Adeln bifallit, io6 Den 8 Februarii e. m. med det af Hr von Hartmansdorff yrkade tillags alt näst efter orden: Civila Staten, skulle inflyta följande: samt alla andra PensionsInrättningar, till hvilka delägande sjelfva bidragit, eller hvilka från enskilta Donationer härröra etc.
I den 2tdra frågan, eller om granskningen af Förvaltnings-ålgärderne bör kunna sträckas utöfver, eller till en längre framfluten tid än de 2 år, för li vi Ika räkenskaper vid en och samma Revisionsförrättning skola granskas, har åter K. M:t, såsom af dess Nåd. Förslag inhemtas, icke medgifvit en sådan granskningens utsträckning, n Då man i motsats härtill likväl påstått, att densamma skulle, såsom ett åliggande för R. Sttrs Revivisorer, instämma ej mindre med Grundlagens esprit och föreskrifter, samt nu gällande Stadgande för Revisorerne, än Nationens rättighet; har det för Utskottet visat sig af högsta vigt, att i första rummel ingå i en närmare undersökning om hvad Grundlagen i detta fall förordnar, för att derifrån utgå till det Förslag som bordt R. St:r underställas, till ett närmare be - 220 Stats-Utskottets stämmande af Revisorers rättigheter och skyldigheter i förevarande hänseende. RegeringsFormen omtalar ingen Revision emellan Riksdagarne; men då likväl redan i densamma tiden för Riksdagens längd var bestämd till 3 månader, och svårigheten insågs för StatsUtskottet, att under en sa kort tid kunna medhinna äfven granskningen af StatsVerkets räkenskaper för 5 förflutna år på en gång; föranleddes deraf stadgandet i RiksdagsOrdningens 68 ”att R. St:r skola” ”vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, att, emellan Riksdagarne, enligt ”af R. St:r utfärdad instruction, öfverse och granska ”StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsContoirets till”stånd, styrelse och förvaltning; likväl hvad StatsVer”ket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter, ”eller förändringar besluta;” samt att ”desse Revisorer — —”böra emellan Riksdagarne sammanträda så ofta, ”att hvarje Revision må omfatta tvänne års afslutade ”Räkenskaper, Vid jemförelse af denna, i Riksdagsordningen enda, föreskrift, angående hvad R.
Att ej någre Ministeriella Handlingar eller Diplomatiska Personers enskilda anteckningar eller berättelser öfwer Ministerielle ärender, hwilka höra till ett sednare tidehwarf, än för minst 50 är tillbaka, kunna utan Regeringens tillständ, ej etterenskilda bref, sä wida de ej till nägot Räktegängsmäl nödwändigt höra, ej eller ät Publik wärd anförtrodda deposita af skrifter och handlingar utan deras tillständ, som samma bref eller deposita angä eller tillhöra, kunna utgiswas eller utbekommas; den häremot bryter böte 50 R:dr. Att i hwad rättegängsmäl som helst en Part weil ina wara tillätet, att innan Dom eller Utslag fallit, efter eget wal, genom tryck kungöra inlagor, beswär och anklagelse; men att den Part, som af en rättegäng, sedan Utslag eller Dom fallit, mera trycka lätcr än Dom eller Utslag, säsom en af Parternes pästäenden, förklaringar, wista vota eller dylikt, äfwen ware skyldig, att tryckte bifoga Wedcrpartens motpästäenden, motförklaringar samt de öfrige Ledamöterncs vota, af den Domstol, hwarwid wälet förewarit, säledcs allt som för nödwändigt hällas bör till upplysning om sakens behandling och Utslagets grunder. Likwäl mä ej nägon anses skyldig att utlösa andra handlingar än till detta ändamäl owilkorligen oundgängliga äro; och mä pröfningen derom bero af Domaren, hos hwilken wälet förewarit, under laga answar om dermed annorlunda förfares, än med denna Lags tydliga mening och stadgande öfwerensstänuner. Den häremot bryter böte 50 R:dr.
Illa; men äfven om hon vore väl sammansatt, så får man inga jurymän, ty de frukta för upploppen, för sina fönsterrutors krossande och sina personers ofredande. Här finnes exempel, att en jury varit, jag tror 11 gånger sammankallad, utan att blifva fulltalig. Hvad är dä att vänta af ett sådant skydd? Och om slutligen juryn någon gäng förklarat en smädare vara skyldig, hvad händer dä? Jo, den domstol som tillämpar straffet, varder skymfad. Finnes då i detta land något skydd för dem, som genom tryckfrihetens missbruk anfallas? Jag har velat utreda detta, för att på den Friherres samvete, som nu tillstyrkt indragningsmaktens afskaffande, lägga nödvändigheten att, i stället för denna, bereda nödiga rättelser och förbättringar i Tryckfr.förordn. Den 7 September. SC7 Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: I allmänhet är jag foga benägen att med min röst medverka till ändringar i Tryckfr.förordn. ; jag skulle lill och med anse det som en förmätenhet. Bättre är en fiende till godt, och denna lag är ju, såsom erfarenheten utvisar, ett mönster af förträfflighet. I alla länder, hvarest jag vistats, tillfälligtvis eller i följd af mitt kall, har jag funnit den utgöra ett föremål för allmän beundran, en beundran, hardt nära gränsande intill den högsta möjliga grad af förvåning. En klenod, mine Hrr, som ådragit oss sådant loford, böra vi, synes mig, akta oss att vidröra. Dock likväl, ingen regel är utan undantag. Denna förändring har mitt hela bifall; för borttagande af denna utväxt pä den primitiva, oförbätterliga lagen, skall äfven jag rösta, icke blott med sluten sedel_ ntan ock med oförtäckta ord. Hvad? — Annu i vårt så långt framskridna tidehvarf, i midten af 19:de århundradet, ett lagstadgande, så illslugt och fint beräknadt, för att fjettra de fingrar, som med ädel otålighet sträcka sig mot papperet? Ett draconiskt stadgande, som, väl och rätteliga tolkadt, visat sig kunna sä förqväfva publiciteten?
Först och främst vilja vi då mot ordalydelsen i chefens för ecklesiastikdepartementet motivering till den k. propositionen i ämnet anmärka, att det måtte berott antingen på ett ofrivilligt förbiseende eller också på en af-sigtlig misstydning, då statsrådet Hammarskjöld här betecknade den såsom bidrag till lärarelönernas bestridande af honom i fråga satta elevafgiften i rikets allmänna läroverk såsom en * förhöjd t er mins afgift ". Någon motsvarande rudimentär skolafgift, som nu skulle kunna tänkas förhöjd, existerar nämligen icke för närvarande. Ordalydelsen af hvad det i § 1 af nu gällande läroverksstadga heter om “ de af staten bekostade allmänna läroverken " har nämligen tills dato varit en så bokstaflig sanning, att statsrådet Hammarskjöld under de två år, han redan handhaft ecklesiastikportföljen, icke torde hafva sett ett enda öre af de hittills i skolorna för diverse rent lokala ändamål upptagna små terminsafgifterna komma statsverket till godo såsom ersätt” ning för eller bidrag till de utgifter, staten nu bestrider till elementarundervisningens upprätthållande. Icke heller kunna de belopp, som vissa stadskommuner med ovanligt höga lefnadskostnader frivilligt åtagit sig att utgöra till hyresbidrag och dylikt åt sina elementarlärare, betraktas såsom någon sådan ersättning till staten, då dessa bidrag utan någon som helst afräkning å de af staten bestridda lärarelönerna för hvarje år från de i fråga varande kommunernas drätselförvaltningar utbetalas direkt till vederbörande lärare. Att de förenämnda terminsafgifterna heller icke under några v omständigheter kunna såsom någon sådan ersättning betraktas, uttalades också på det mest oförgripliga sätt af en så förfaren skolföreståndare som rektor Gilljam redan under diskussionen i denna fråga i Andra kammaren vid 1880 års riksdag. Hr Hedins då gjorda försök att såsom det \ tillfälliga utskottets ordförande å dragande kall och ämbetes vägnar bortresonnera detta faktum synes oss heller icke hafva varit nog lyckadt, för att chefen för ecklesiastikdepartementet nu på det skulle kunna stödja sin uppfattning af en hel systemförändring, som kunnat komma att medföra ödesdigra följder för vårt land och vårt folk.
Borgare-ståndet väckt och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad motion, har herr Stenberg föreslagit, att, då, genom Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841, det blifvit föreskrifvet, att magistratspersoner och borgare, hvilkas biträde för Kongl. Maj:ts och kronans räkning fordrades vid syner, värderingar och inventeringar, egde undfå 1 r:dr i traktamente dagligen, derest sådane förrättningar räckte mer än en dag; men det ej funnes uågot giltigt skäl, hvarföre godtgörelse icke skulle lemnäs för dylika förrättningar, äfven då de ej medförde mera än en dags hinder, det måtte alltså vederbörande magistratspersoner och borgare förklaras berättigade att åtnjuta det i åberopade Kongl, kungörelse bestämda dagtraktamente, utan afseende på, huruvida förrättningen räckte en eller flere dagar, samt att sådant traktamente måtte utgå jemväl för nödiga expeditionsdagar, äfvensom att ränteri-inventeringar måtte i författningen införas bland öfrige der omnämnde förrättningar, på det något tvifvel ej måtte ega rum derom, att äfven dessa inventeringar voro i samma författning afsedde. Till stöd för dessa yrkanden har motionären anfört, att embetsoch tjenstemän, enligt rese-reglementet af den 5 Juli 1827, voro berättigade till dagtraktamente, utan afseende på den tid, en förrättning kunde räcka, samt att om än en förrättning varade blott en dag, det arbete, som deraf blefve en följd, kunde upptaga ytterligare en eller flere dagar, hvilka, enligt motionärens tanka, icke borde för den vid förrättningen biträdande gå förlorade utan ersättning. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Stats-utskoltet behandla denna motion, hafva Utskotten sammanträdt och tagit frågan i öfvervägande.
Stormechtighe herre, för herrans skuld Warer migh gunstigh och huld, Och min stoora jemmer ey meer öken. Jagh åstundar ingen lust försökia. Pilatus. Jagh hade meent iagh wille rååda Thz edher woro nyttigt båda. Men effter i upstussighe ären Will iagh migh mz edher annarss åt bära. I skole honom haffwa, förstår i thz Eller iagh skall lagha annars ther medh. Willien i ey een Echta man haffwa På thz att alle må till edher trawa? Ty skall iagh edhers godhz kiännas wijdh, Så sant ware migh Jupiter blidh. Jagh skall in summa mz edher så lagha I skolen ey glöma i idra daghar, Att i Pilato haffwen mootståndet Och ey welat effter hanss rådh gångit. Jagh skall edher göra then effter släng I skolen migh i hog komma länge. Än om iagh wille säia så I haffwen siälff låtit edher man ihiäl slåå, Som iagh och tror i haffwen så laghat Jgenom en annan som i wille tagha. I skolen för sådant få redeligh skam Om iagh är en ärligh man. Så giffwer migh nu swaar här på Hwar effter iagh migh rätta må. O leffwande Gudh i himmelen boor Tigh iagh migh i hägn betroor, Som Enckiones rätte domare äst Och seer therass nödh aldra best. Du stat migh i min wånda bij Till tigh allena är min tillijt. Högmechtighe Pilate täncker doch på Att i måsten in för gudz dom ståå. Men effter thz ey kann annars bliffwa Än iagh migh måste i mans wåld giffwa, Så beswär iagh edher wid leffwandes Gudh Att i effter hanss heligha budh Mitt trogne förswar wara må Vthi then nödh migh kan komma vppå.
Ilar denna sida ens velat medgifva, att det enda den sjelf kunnat uppleta såsom förment grundlagsvidrigt, nemi. valbestämmelserna för städerna, finge från förslaget afsk i I jas ? Har denna majoritet ens tillåtit föredragning, än mindre pröfning, af de särskilda, djupt ingripande anmärkntr, som blifvit framställda af Gr. Spens, Hr Mannerskantz m. fl. af minoriteten ? Jag frågar, huru skall man under dylika förhållanden kunna föreställa sig annat, än alt majoriteten, säker om sin makt, haft för afsigt att rent af förqväfva hvarje förslag till reform — att högtidligen utplåna ända till sista spåret af de medgifvanden, som Svenska folket för sex månader sedan med så uppriktig fröjd emottog af samma majoritet? Icke är jag den, som hoppats alt det förslag, hvarå Coust.Utsk. vid denna riksdag nedlagt ett åtminstone högst mödosamt och långvarigt arbete, skulle kunnat blifva sådant, att alla fyra RiksStm vid en blifvande riksdag per a c c Icke är jag den, som misströstar om den stora reformen, derföre att vi icke genomföra den på en eller två riksdagar. Icke är jag den, som bestrider att hvarje ny sanning, äfven den enklaste, behöfver tid för att mogna, behöfver hafva förvärfva! styrka för att bryta och bana sig väg genom gamla fördomar och föreställningssätt, — och delta går under lugna tider mindre fort, ehuru, som jag hoppas, derföre icke mindre säkert. Icke är jag den, som tror alt reformen af de politiska institutionerna kan göra tillfyllest att omskapa ett förslappadt och demoraliseradt slägte till ett storsinnadt och ädelt folk; eller att t. ex. de samfällda valen äro en trollformel, hvarigenom en nationel och duglig representation på en gång 3oa Den 24 April f. m. framkallas.
Från II ö g v. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Uiskottets Utlåtande N:o 48, i anledning deraf, att Utskottets Memorial N:o 4l> om sammanjemkning af Riks-Slåndens olika beslut, angående Tull-bevillningen, blifvit i vissa delar ogillad eller återremitteradt, och blef samma Utlåtande nu bifallet, med följande förändringar: i;o pag. 4°- Sorn Preste-Ståndet, ehuru det förut till eventuella tullafgifter antagit bestämmelserne i Betänkandet ]\T:o 21, likväl vid föredragningen af Memorialet K:o 47. godkänt de förändringar derutinnan, som Utskottet i nämnde Memorial föreslagit, ansåg Ståndet, att votei ingspi opositionen N:o 29, borde i enlighet härmed sålunda rättas, att i Japropositionen tillägges efter ”Ridderskapet och Adeln’’ Preste-Ståndet och att deremot i /Ve/-proposilionen uteslutas orden ”Preste celi' 2:0 Beträffande Utskottets hemställan, pag. 42» rötande Ridderskapets och Adelns beslut: "att för den händelse förbud mot införsel af kläde fortfarande kommer att ega rum, utförsel of fin-sorterad Electoral-ull, skulle berättiga till införsel af kläde till lika vigt emot 2 Riksdalers tull per skålpund’’ m. m., förklarade Ståndet, att det för sin de) icke instämde uti ofvannämnde, af Ridderskapet och Adeln fattade beslut, samt att Ståndet för öfrigt gillade Utskottets hemställan. 44S PrOt. XJtdr. d. i 7 Maj 1841. S. D. Vid nu skedd förnjmd föredragning af Banco-Utskottets Memorial N:o 174, innefattande förslag till åtskilliga förändrade reglementariska stadganden för Bauco-Verkets styrelse och förvaltning, blef samma Memorial af Ståndet återremitleradt.
Brot. 184.0. 6 Sand. 1 d/d. 10 Haft. 2 10 Baiico-Utskoltets Betänkande, N.-o 28. låtne, än äfven de vilkor, i afseende på uppsägningen, hvarunder de samma innehafvas. Utskottet öfvergår härefter lill besvarande af nedannämnde till Utskottet remitterade, i samband härmed stående motioner, nemligen dels af Herr Rosenblad, Bernhard, som föreslagit, alt de fromma stiftelser, hvilka innehafva Låne-Banco-Capital, insatta eller donerade under uttryckligt förbehåll å gifvarnes sida, att de aldrig finge ur Banken utlagas, berättigas alt få dessa capital från och med för år 184 r omskrifne lill deras ursprungliga värde i nuvarande Banco-mynt, på så sätt, att de, sorn varit ställde i Ducater, förvandlas till R:dr Banco efter 5 R:dr 3a sk. för hvarje Ducat, de i R:dr Specie lill R:dr Banco efter 2? R:dr för hvarje R:dr Specie, de i Daler Caroliner och Daler Kurant först till Specie elter 25 sk. för en Daler Carolin och efter 3 Daler pr R:dr med 3 procents rabatt för 1 Daler Kurant, samt sedan lill Banco efter förenämnde grund samt de i Daler Silfver eller Kopparmynt, om de tillkommit före 1745, efter 3 Daler Silfvermynt eller t) Daler Kopparmynt, om de tillkommit från och med 1745 till och med 1756 efter 31 Daler Silfvermynt eller 10 Daler Kopparmynt och de, som sedermera tillkommit efter 6 Daler Silfvermynt eller 18 Daler Kopparmynt för 1 R:dr Specie eller 2? R:dr Banco; att de fromma stiftelser, som vilja begagna en sådan förmon, böra sig derom anmäla inom 1841 års slut; alt det må bero af de beslut, Rikets Ständer serskildt kunna fatta, att i de nya förbindelserna förbehålla Banken viss uppsägningstid eller att göra dem å ömse sidor ouppsägbara, samt alt
Då Policeoch Fylleri-mål, likasom hittills, qvarblifva under Landshöfdingarnes domsrätt, anser jag de öfrige i detta ämne tillhöra allmänna Domstolarne, och det så mycket mer, som jag vet, och nu äfven hört, att vittnen uti flere Län alltid af hörts Den 4 Jun i i f. m. 147 vid Domstolarne. Ett vittne får visserligen ersättning för resekostnad och tidsspillan; men det är ej alltid den pecuniaira ersättningen, som är för Bonden angelägnast; den tidsspillan han får vidkännas, är ofta ganska tryckande, då han under brådaste arbetstiden nödgas fara 12 å 20 mil till Landsliöfdinge-sätet, i stället för de få, som skilja honom ifrån Domstolen och Tinget. Herr Hjerta har utredt den stora förmån, som i andra Länder är fästad vid de stora allmänna Brännerierne; det är en ovedersäglig sanning, men detta passar bättre för dessa Länder, än för det glest bebodda Sverige; för Länder, hvarest likaså stränga, sorn i min tanka ©vanliga, Författningar förbjuda Bonden t. ex. att nyttja annat salt eller dricka, än det han ovilkorligen skall köpa af Staten eller sin Husbonde. Jag har varit i dessa Länder. Jag afundas ej deras omtalta sällhet, och skattar mitt Fädernesland dubbelt lyckligt vid åtankan häraf. Här är hufvudsaken, att den största och den minsta jordegendom eger en proportionerlig tillgång för' sina bebyggare och sin Ladugård. Det bör utgöra hufvudsakeliga måttstocken för den blifvande Författningen, och då tror jag ej de större Pannorne för de större egendomarne blifva af den rättsinnade så förhatlige och så skadlige ansedde, som de nu här af flere blifvit omtaldte. 10* 148 Den 4 Juni i f. m. /, Vidare har Herr
Kapitlet o m vårblommorna, som kommer att afhandlas i maj, inledes redan nu därigenom, att barnen tillåtas plantera hvar sitt konvaljestånd, som de själfva sedan få vattna och vårda, tills blommorna slutligen, när stunden är inne, löna dem med sin fägring och sin doft. I sammanhang med andra månadsföremål anordnas byk och strykning af dockkläder, kokning af äpplemarmelad, inredning af stall m. m. m. m., hvarjämte tid efter annan utflykter företagas till Skansen. Till slut kommer det roligaste af allt. Musikinstrumenten nedplockas från väggen och fördelas inom den kring pianot grupperade barnorkestern. Och så sjunger pianot melodier till gavotter och menuetter och andra klassiska små bitar, medan kastagnetter, tamburiner, messingstallrikar och trummor ackompagnera så taktfast och muntert, att det är en lust däråt. Sen sjunger man en och en, två och två eller i korus några af sina små favoritvisor, såsom » Lilla Olle med paraplyet », » Sof, du lilla vide u n g », eller helst af alla: » Kung Orre han skulle till gästabud fara, Han hade ingen mössa att på sig taga. Mössan hänger på liljegren. Känner du Jakob i Bulseriben? Eör tummelitå, Här dansa de små, De spela så väl för kung Orre. » Och så tar man i ring och dansar och leker och sjunger kvarnleken, dufleken, räfoch hönseller badvisan, hvilken sistnämnda lyder så här: » Nu skall gossen bada i vattnet det klara, Och så blir han sedan så skinande ren. Ankorna de undra, hvad det nu kan vara, Stulta fram och skåda hvarendaste en. Är det en gädda? Säg, är det en flundra? Är det en fiskmås? Så alla de undra. Och där anar inte en endaste en, Att det är gossen, som tvättar sig ren. » Kuku! Pang! Uppställning. Slutbön. Stormande afskedsfamntag. Påpälsning. Och den glada förmiddagen är all. Hur länge har den varat? Och hvardera af de fyra lektionerna har räckt 20 minuter för de minsta och 30 för de största kindergartensbarnen. Blif trött af det, den som kan!
Uti kostnads-förslaget, hvilket uppgick till 2,400,000 R:dr, voro de häruti inbegripna kostnaderna för byggnader beräknade till 226,700 R:dr, samt lokomotivernas och vagnarnes kostnad till 196,000 R:dr. Med de å kostnads-förslaget upptagna lokomotiver och vagnar borde årligen kunna transporteras 500,000 Skep:d, hvilken varu-qvantitet, på grund af ofiiciela uppgifter och upp gjorda beräkningar, antoges genast i början komma att fortskaffas på jernvägen, derå, för sådant ändamål, 34 lastvagnar behöfde vara i ständig rörelse, och ett lika antal under lastning. Driftoch underhålls-kostnaderna samt aflöningar m. m. voro beräknade till ett sammanlagdt årligt belopp af 175,000 R:dr, hvaraf 58,000 R:dr ansetts erfordras för banans och byggnadernas underhållande m. m. I öfverensstämmelse med de från Landshöfdinge-embetena i Gefle och Fahlun, Bergmästarne jemte flera andra embetsmän i orterna, Styrelserna för Stora Kopparbergs bergslag, Handels-societeterna inom nyssnämnde släder samt enskilda bruks-egare erhållna uppgifter, hade specifika beräkningar uppgjorts öfver dels den varu-trafik, som redan för närvarande förefunnes mellan Dalarne och Gefle i ungefärligen samma riktning, som jernvägen skulle komma alt gå, dels den varu-trafik, som väl nu ginge i annan riktning, men, efter jernbanans öppnande, kunde antagas komma alt sig deraf genast begagna. Dessutom hade, med tillämpning af den för dylika kalkyler vanligen antagna s. k. Egydiska melhoden, särskildt uträknats det förmodade förhållandet med den blifvande person-tratiken på samma bana.