Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är meningen med Riksmötena, äit dels genom folkets granskning af magtens utöfning och allmänna medels förvaltning, samt utkräfvande af ansvar för bägges missbruk eller vanvård, dels genom deltagande med Regeringen uti Lagstiftning och Statsreglering, förekomma den ensidighet i åsigter och det väld eller vårdslöshet i verkställigheten , hvilka pläga vara den obegränsade magtens oskiljagtiga följeslagare: så synss det vara klart, att de Embetsman, Sorn ifrån en föregående Riksdag till den, som äger rum, under längre ellér kortare tid stått i spetsen för någon vissStyrelsegren , eller någon dei deraf, sorn lörberedt och föranledt Regeringens åtgärder, icke må stå i spetsen för, eib r deltaga i de Utskott, som skola utöfva Riksens Ständers gransknings, rätt, eller förbereda och föranleda deras åtgärder. Det skulle eljest hända, att dessa Embetsman blefve sina egna granskare, och att de samma som ledt Regeringens öfverlägga ningar och beslut, äfven komme att leda Rik, sens Ständers. Deras granskning af magtens utöfning och Statsmedlens användande, deras deltagande i Lagstiftning och Statsreglering vore då i det närmaste tillintetgjord, och Riksdagarne förvandlades till en formalitet, hvarigenom stämpeln af Folkets gillande eller deltagande trycktes på åtgärder, hvarom Riksdagens Ledamöter föga vetat, eller hvaruppå t)cn 24 Januarii. de föga kunnat verka. Förhållandet blifver i det närmaste lika, om Statsmagtens högsta organer få deltaga i valen till Utskottens Ledamöter. De skola då söka att ditsätta män, som tänka lika med dem, och i Riksens Ständers Utskott icke representera folket, utan, i sjelfva verket, Regeringen. Jag torde här, en gång för alla, få äran anmärka, att jag med orden Regeringen, eller Styrelsen, städse me, nar Konungens Rådgifvare. Herr Grefve Schwerin har upplyst, att de män, som vid Statshvälfningen i8oy hedrades med detta höga förtroende, så lifligt insågo följderna af de missförhållanden, jag sökt utreda, att de icke en gång trodde sig böra deltaga i Pleni öfverläggningarne.
» Ankar-Ur » 26 » Guld-Dame-Ur, uppdragning i bygeln » 45 » Guld-Herr-Ankar-Ur a 40 « Regulatorer, lod, slagv » 40 » » fjäder &gt; 17 ' » Amerikanska Pendyler » 18 » » Skepps-Ur • 7 » » Väckar-Ur » 6 » Talmi-Urkedjcr » 2 » Nickel» - » 75 öre Urnycklar, Medaljonger. Glasögon, Pince-nez. Thermometrar. Marinoch Teater-Kikare.) gammalt ylle till spinning, (för hand), schaloch filtberaste, som kan erhållas. Spånadslönen den billigaste i Stockholm. Beredningen af filtar oöfverträflad. Otto Elmgren, (SÖNER HtjMjMÉÉ| &lt; &amp; redning. H o s mig spunnet s. k. trasgarn är bevisligen det bästa och vack[293] pr Telefon: 24, Etablerade 1 8 4 4. H u s m ö d r a r! väfning hemsändas (g. £A URINS Kasten aldrig bort gammalt stickylle! Undertecknad emottager jemte ull Vesterlånggatan restupplaga. Iduns Expedition. X 45 kvisition Sändes mot efterkraf eller ' I efter mottagen kontant liqvid., X 5, Södermalmstorg [262] Obs. [633] Sturegatan 24 Handskar Arbetet, hvars boklådspris är 20 kr., erhålles numera endast genom Iduns ' Expedition för det oerhörd t bil' l liga priset af endast h a n d s k a r. Moderna Sals-ur från 55 kronor. F. LÅURIN ' S SÖNER Urliandel. Inackordering Silfver-, Granat-3 och Fantasi-arbeten. ' Stort lager. |MF~Billinast hosTBGl J. A. B0IJE, Vesterlånggatan 45. o kan erhållas i godt hem för en eller F i n a f f ä r! tvänne ynglingar eller flickor, annars Endast 13,000 kr.
Afven med antagande af den åsigt, som Herr Cederschjöld yttrat, får jag framställa, om icke detta afseende att skydda barn med bättre bildning 3° 3 30 Augusti f, ni, I skulle leda till förtryck för den fattige. Här står, att contract skall uppgöras för lärlingar och gesäller, i afseende på tiden. Det kunde möjeligen förmå en mästare att af egennytta föreskrifva en ganska lång tid; det skulle leda till ett slafveri, lika som uti vissa fabriker. Det år deremot jag måste ifra, och anhåller derföre, att några vilkor måtte bestämmas i afseende på tiden, hvilka ej få öfverskridas. Vid vårfvade trupper skola capitulations-contract uppgöras på viss tid. I Betänkandet står: Dä Lärling af Måftare antages, bor med honom, eller, om han år omyndig, med hans laglige målsman upprättas contract, forn noggrant upplaget' lärotid och öfrige vilkor. Om nu således en till myndiga år kommen fattig person ville ingå ett sådant contract, kunde man begagna hans fattigdom, för att binda honom kanske för lifstiden Är han åter omyndig, så känner man väl, huru glada anhörige vanligen åro att få skilja 6ig vid Faderoch Moderlösa barn, hvilkas uppehälle ligger dem till last. Jag tror således, att contracten blott böra vara att anse så. som undantag. Herr af Uhr, Gujiaft, Jag tror ock att contract ej åro låmpelige. De Föräldrar, som sätta sina barn i låra, önska naturligtvis, att Måstarne om dem skola hafva en faderlig omvårdnad. Derom kunna de ej försäkras genom contract, och hafva de förtroende för Mästaren, så behöfvas icke contracter. Sådane skulle således icke uppfylla ändamålet, men ofta gifva anledning till obehagligheter. D«n 30 Augusti /. m: Herr Ehrenhoff’'.
Det är deniia förmåga att skickligt beliaiidla ett enkelt ainiie, lieintadt ur livardagslifvet, so111 fru Tvalilenberg visat sig vara i besittning af, då Iion skref sitt första arbete för scenen, komedien BP % vakt, hvilken, rlB den för ett par ar sedan iippförcles på Södra teatern viickte en sh bergttigacl itppinärksainliet. Förf. liar i sina senare draiiiatisks stycken - i början af detta år gafs soin bekant en ny pjes af henne,:) Löndörren » på Draniatiska teatern - kanske ej fnllt infriat de löften Iion vid sitt första iippträdaiide gaf. Men hon är annii iing, liar lifvet framför sig, soin niaii sager, ined alla dess möjligheter af iitveckling och förkofraii, livarföre man liar allt skäl att ej iippgifvtt förlioppningen pk att den svenska dran~atiken i henne skall vinna en god kraft. : i:: i: Blanil våra kviiiliga förf. arbeten förekomina afven ett par af inera cljiipt allvarlig lialt. Vi inena ~ifuut7~2: lclcc Roos ' lilla uppbyggelseskrift » Kontmen till m i g !&gt; och Lotten von 1Crame.r~ DDen ktimpande uiden:). Lifs~sk&amp;dningen hos de båda fökf. är mycket olika. Under det att JIatliilda Roos i sin skrift, som vi skulle vilja kalla en religiös tankeiitgjiitelse, stöder allt aiicl.1igt lif på iippenbarelseii, fasthål1e.r vid det ortodoxa Askådaingssattet att troii på, Kristiis, faderns enfödde son, ensaiiit förer till lif och ljiis, amed honoin %r tillvaron icke blott icke ond, iitaii ett godt, en liiininel redan liar pk jorden - en början till det eviga lifvet » - sluter förf.
Sjelfve Béranger, af naturen älskvärd och i sin art stor, skulle förvärfvat mindre popularitet för dagen, men ett desto varaktigare fullmått af ära, om han velat öfverlemna sig åt endast poetiska ingifvelser. Tänka vi oss Bellman såsom lefvande i en sednare tid, så hade måhända äfven han blifvit smittad af kittlingen att esomoftast göra Bacchus, Venus och Komus till tolkar af en flack Gironde-vishet, på hvilken vi redan i prosa läst och hört oss mätta. I sin oskyldighet, i den fullkomliga oberäkningen och harmlösheten af sin sång, liknar han deremot nu långt mera den Skottske visdiktaren Burns, – en af de naturfriskaste och äktast romantiska skalder, som någonsin varit till. Båda likna derföre hvarandra i en fosterlandskärlek, som lyfter sin skära flamma högt uppöfver hvarje dunstkrets af fronderi och parti-qvalm. Men – att kunna rätt njuta Bellman, det förutsätter ej blott i allmänhet sinne för poesi, och enkannerligen för sådan poesi; det förutsätter jemväl, antingen en lycka, som ej låter påkalla sig när som helst, eller en kraft att tänka sig denna lycka med så liflig föreställning, att dess brist i någon mån derigenom fylles. Jag menar lyckan, att höra hans qväden i ett föredrag, som förmår låta deras innersta väsende framträda. Klart är, att detta föredrag måste vara ett musikaliskt och mimiskt. Men mycket är redan vunnet, ja – när man ej har en alltför fattig inbillningskraft – det mesta, om man får höra det förra oförfalskadt framklinga, genom en behaglig sångröst, med sann känsla af ordens skiftande lif och betydelse; hvarvid ock, naturligtvis, en viss grad af mimik sällan eller aldrig uteblifver. Mången tror sig dock vara en rigtig Bellmanssångare blott i den mån, som han med sin behagliga eller åtminstone drägliga röst förenar en färdighet, att åt det föredragna, genom en tokrolig förening af ljud-spel och ansigts-spel, gifva det möjligast bjerta uttryck af grotesk komik.
Maj is ifrågavarande nådiga framställning mätte af Rikets Ständer bifallas. Siats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 159 91:o. Under åberopande af den klagan, som iner än en gång försports deröfver, att lärosalarne i Akademien för de Fria Konsterna vore tillslutna för qvinliga elever och della oaktadt i Akademiens stadgar ej funnes antvdt, att qvinnor med erkända konstnärsanlag och som visade sig kunna uppfylla de fordringar, hvilka vore bestämda såsom vilkor för inträde i Akademiens olika klasser, borde uteslutas från åtnjutande af de förmåner, denna stiftelse åt konstens idkare erbjöde, bar Herr Olivecrona, K., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion (N:o 224), vidare anfört, att, då Akademiens syftemål vore danandet af skicklige konstnärer genom att befrämja utbildandet af de lyckliga anlag, som naturen förlänat åtskilliga individer; — då uti dess stadgar ej funnes något förbud mot qvinliga elevers tillträde till lärosalarne; — då vi egde mer än eli bevis derpå, att äfven den Svenska qvinnan, alla binder oaktadt, kunde förvärfva en ej obetydlig koustnårsskicklighet, kunde uppträda såsom sjelfständigt skapande konstnär, borde man ej längre förneka den med anlag och kärlek lör konsten begåfvade qvinnan den kostnadsfria undervisning, som hon såsom Svensk medborgarinna borde kunna förvänta af den på Svenska folkets bekostnad underhållna Akademien för de fria konsterna; och har motionären, på grund häraf och under åberopande af utlandets exempel, föreslagit att Rikets Ständer måtte dels hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det sådana åtgärder vidtoges, hvarigenom åt qvinnor kunde beredas kostnadsfri undervisning vid Akademien för de fria konsterna samt åtnjutande af de förmåner, sorn dermed vore, enligt stadgarne för denna Akademi, förenade, dels bevilja ett årligt anslag af 4,000 R:dr R:mt, alt af Kongl. Majit disponeras för ifrågavarande uudervisnings lämpliga anordnande.
Omyndigs redbara penningar skall förmyndaren sä förränta och förkofra, som bäst och säkrast pröfvas; och vare, der han sjelf dem innehar, skyldig att ställa säkerhet derför, om sä nödigt anses.” Men om också reglorna för förmyndare-förvaltningen, genom den nu föreslagna lagförändringen, vinna erforderlig fullständighet, är det dock uppenbart att dermed föga skall vinnas, derest icke kontrollen öfver deras efterlefvande är tillräckligt bindande. Öfvertygad att förhållandet för närvarande icke är sådant, har jag derföre äfven uppgjort förslag till ny lagstiftning i detta hänseende. Innan jag framlägger detsamma, bör jag dock redogöra för de hufvudsakliga brister, som, i min tanke, förefinnas i nu gällande kontrollbestämmelser, hvilka, som kändt är, innefattas i ofvan omforma]da Kongl. Förordning af den 24 September 1861. Dessa brister äro väsendtligen följande: l:o. I afseende å forum för förmyndaremål, afhandladt i lasta §, saknas bestämmelse för sådan omyndig, hvars fader eller hvars faders bostad är okänd, äfvensom det lemnats runi för tvekan, huruvida en under faders lifstid med annan förmyndare försedd omyndig skall, efter fadrens död, lyda under vårdnad af den Rätt, som förordnat förmyndaren, eller den, inom hvars domvärjo fadren dog. 2:o. Då möjligheten, att kontrollera förvaltningen af ett förmyderskap, ytterst beror på kännedom om förmynderskapets tillvaro, är i första rummet angeläget, att en noggrann förteckning på alla förmynderskap finnes och att densamma är så inrättad, att kontrollanten icke utan allt för stor svårighet må kunna deruti uppsöka den förmyndare, angående hvilken någon anteckning bör ske. Intetdera är händelsen med den i 2:dra § af ifrågavarande Förordning anbefallda förteckning.
– I familjelifvet plägar allt, äfven orden, gå lugnare och jemnare för sig, och der lär nog gälla hvad Wahl en gång svarade sin hustru, som, efter att för honom ha läst något brusande och sprakande kärlekssamtal, helt bekymrad utropade: ”Men Herre Gud, så talade vi aldrig, icke en gång, då vi voro nyss förlofvade!” ”Åh kära barn,” tröstade mannen, ”vi kunde ju tala med hvarandra mest alla dagar, och som vi dessutom hoppades få en gång lefva ständigt tillsammans, hade väl icke varit värdt att alldeles förtala sig i början.” Icke helt och hållet belåten med denna förklaring, invände Fru Wahl efter en stunds djupt tänkande: ”Men kanske vi talat så, om vi ej fått hvarandra?” ”Kanske” – upprepade Wahl lakoniskt. ”Må tilläme då inte varit det bästa att tala lagom, och bitt Gud bevara Nådi Herrskapes förstånd,” anmärkte nu Gertrud, som obemärkt hört detta samtal och äfven förut snappat upp ett och annat af det som gifvit anledning dertill, och Nådi Herrskapet funno sig mycket roade af Gertruds visa hemställan. Gösta och Elin talade verkligen lagom. Elin alltid, Gösta i det längsta. En tid kom väl, en förskräcklig tid för Elin, som, naturligt rädd för storm och oväder, fordom alltid flyktat undan dem just till Gösta Men i det längsta var Gösta lugn. I det längsta visste de icke om sin kärlek. Det var för dem att andas, att lefva, och hvem har vid tolf, vid sexton års ålder rätt kunnat tänka döden? Döden – ett besynnerligt, ett hemskt ord! Någon gång spänner det sina klor i menniskans bröst, sedan blir derinom antingen bättre eller sämre, men aldrig mer alldeles lika som förr. Den menniska som ingenting visste om Döden, vore Djur eller Ängel och men ack! – Gertruds tala lagom – huru hålla vi ej nu på att försynda oss mot det! Vändom oss för säkerhetens skull till något ganska ”maadeligt:” Grefvarne Ringschöld Fader och Son. Den sednare var en alltför dyrbar telning af det urgamla Ringschöldska trädet, för att utsättas för skolors eller pensioners skarpare luft.
Utan minsta diskretion Visas här för hvar person: Hvad hvar flicka önskar bli (lutet ondt är ju däri)! Hvem sig helst på mattan håller, Faslän lattja blott det våller, (Eljes har för pipan hans Mången trått rätt blodig dans), Hvad i lampan man bör finna, Ifall den skall kunna brinna; Hvad en karl i sig bör ha; Hv«d han då kan få rätt bra; a l l o J a, så sade de a l l e s a m m a n s: » En ny tid med ett nytt släkte, det är bara veklighet! D e t kan aldrig bära sig i längden! » Och de märkte inte, att det b a r a var samma årstider som kommo igen, tid efter annan, blott med någon skiftning i väderleken. » Nej, » sade de alla, » vi prisa den gångna t i d e n! — vår tid, det var den gamla goda tiden! » Hedvig Jndebetou (— » ster ».) Redaktionens Innehållsförteckning. Kerstin Card &gt;n; af Claes Lundin, (Med porträtt). — » Sveriges Framtid », af Lennart Hennings. — Dansprogratnm e t; skiss för I dun af Mari Mihi. — Modern ra ut-ifeupp fostran; af A. Beetschen. — Litteratur. (Med portiätt af Anna Wablenberg.) — Konung Oscar I:s grindpenning; en Jiten satinsaga berättad af L S. — Tvänne konstutsiullningar. — Ur notisboken. — Teater och musik — Den gamla goda tid e n; af Hedvig Indebctou (• — ster »). — Redaktionens brefvätxling. — Tidsfordrif. En mördare, helt kall och fräck, Mitt hela är och sprider skräck. John. Idun Stockholm. Gernandts N:r 18 (228) Prenumerationspris pr år: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr. : Idun m. Modet, utan kol. pl. Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets nya hus.) Prenumer. sker i landsorten å postanstalt, i Stockholm hos redaktion. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG.
Jag skulle tro, att man ej gör det, om man afslår ett förslag, som är utarbetadt utaf sakkunnige män, opåsedt och blott på grund deraf, att andra Stånd afslagit det, synnerligen då endast 2 Stånd afslagit och 1 Stånd återremitterat detsamma. För min del anhåller jag derföre, alt Hr Landtm, ville tillåta, alt de föreslagna §§:ne linge företagas lill afgörande, och att R. o. Ad. ej måtte underlåta att öfver denna vigtiga fråga afgifva ett yttrande, hvilket åtminslone såsom R. o. Ad:s tanke kunde qvarstå i protocollet. Upplästes ett nu ankommet, af PresteStts secreterare upplysningsvis meddeladt intygande, att PresteSt. sistl. gårdag afslagit Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns betänk. Hr von Ros en, Georg: Då jag anmälte mig, var det för att gifva Gr. Spens de upplysningar, som Hr Landtm, och Ridd Secret:n nu lemnat. Då Utsk:n första gången inlemnade sitt betänk, rörtde communal-styrelsen, inskränkte de sig till sockenstämmor. Sedermera, då vid återremissen åtföljde en mängd anmärkntr, såsom jag vill påminna mig, ifrån alla Stånden, som upptogo det såsom en brist i Utsk:ns förslag, att Ulsk:n ej vidrört frågan om länsoch häradsnämnder, ansågo Utsk:n sig böra upptaga dessa frågor och uppgåfvoett förslag derom. Inom Utsk:n har jag ej varit af majoritetens tanke, af det skäl, att jag ansåg den hafva sträckt sina fordringar på länsnämnderna alltför vida och förutsåg då hvad som nu har handl, att hela betänk, skulle inom ett 21 H. 43 338 Den ii Mari. och annat Stånd blifva afslaget. Sedan nu uppgift är inkommen att 2 Stånd redan afslagit detta betänk., så anser jag, lika med Gr. Anckarsvärd, att det ej lönar mödan att vidare discutera öfver betänk., ännu mindre att discutera det §-vis.
R:dr, destomindre vore välbetänkt, som densamma skulle hafva till följd icke blott att Bankens metalliska valuta komme att minskas med ett nämnde summa motsvarande belopp , utan ock att, för upprätthållande af berörde proportion, 3.000,000 B:dr Banko måste af Bankens lånerörelse indragas , hvarigenom på samma gång inskränkning i rörelse-capitalet uppkomme, Bankens årliga ränteinkomst förminskades med 150,000 R:dr och, om derifrån afdroges den genom småsedlarnes afskaffande föregifna årliga besparing af 30,000 R:dr, Banken således i sjelfva verket tillskyndades en nettoförlust af 120,000 R:dr för året: och har en ledamot af Högv. Preste-Ståndet derjemte yttrat den önskan, att sedlarne å 16, 12 och 8 skillingar hädanefter mätte utgifvas i någon annan form, än den hittills begagnade, eller i närmaste likhet med nuvarande sedlar å 32 skillingar.
Äfvenså kan den närvarande olägenhet för Cadetten, vid händelse af ett framtida önskad t ombyte af yrke betydligt förminskas, om det stadgas som vilkor för att intagas vid Krigs-Academien, kännedom af Latinska språket, sonj ännu uti all civil väg är nödvändig. Men Grekiskan, sorn Utskottet funnit prydande oell gagnelig, erkänner jag uppriktigt mig anse för öfverflödig, då alla classiska åuetorer äro Öfversätta på moderna språk, och om än dervid några poetiska skönheter gå förlorade, tror jag deras förlust nyttigare ersättes hos Officerare och Tjcnsteniämien, genom större kan - 35° Den a5 Augusti e, m. nedom af den närvarande tidens practiska fordringar. Det liar äfven blifvit anfördt sorn. bevis på KrigsAcademiens öfverflödighet, att då särskildta Läroverk finnas för Artilleriet och IngenieurCorpserne, behöfver man blott inrätta en dylik för Flottorne, då allt behof af Militair-undervisning i högre väg vore uppfyldt. Hvad först beträffar ett särskildt Läroverk för Flottorne, så erkänner jag fullkomligt att ett sådaiTt erfordras, äfvensom att Carlberg icke är ett tjenligt ställe för SjöCadetter, och detta medgifvande grundar sig på det skal, att täkling, skeppsbyggeri och navigation, icke lika väl kunna studeras inuti landet, som vid varfvet, modellkammaren och hamnen. Men för LandtArméen gör det icke tillfyllest, att det finnes högre undervisningsanstalter för de Scientifica corpserne, ty, äfven med förening af dessa Läroverk, skulle de icke utan olägenhet för de sujetter i och för hvilka de äro inrättade, kunna mottaga ett betydligt antal främmande.
tillbaka på elden och spädas med ett Vid. klippforsen. Illustrerad. Pris kart. par vattendroppar. Emedan färgen 50 öre. [3077] därefter blir något gråaktig, gör man klokt att tillsätta litet upplöst s. k. rödsubstans (eller kochenill), så att man får vackert röda pastiller. på Wilhelm Billes förlag. Var M A E J T Z. d e k o r a t i v a och n y t t i g a artiklar, särdeles lämpliga till dagliga, innehållsrika och omvexlande mycket spridda och allmänt omtyckta Stockholms-Tidningen, farin, grädde J ulppesentep. Gul [3028] hvilken med skäl kan kalla sig Sverioch smör som vid föregående, med endast ges billigaste tidning. — Prenumeranvanilj som krydda, kokas under ifrig terna äro berättigade till omröring, isynnerhet mot slutet; sme37 Norrlandsgatan 37 ten hälles på en större smord plåt och Undertecknad, som i 12 år förestått Elfsborgs läns Väfo. SlöjdStockholms-Tidningen innehåller särindelas med knif i rutor, så snart den skola, meddelar undervisning uti alla sorters konstväfnader och enkdeles mycken läsning / or stelnat något; alldeles kall brytas kalare väfnader. Elever, som önska deltaga i undervisningen, torde anramellerna isär. mäla sig i skolans lokal. Väfstolar med tillbehör anskaffas. Beställsamt (Geduldkuchen). ningar af alla sorters Konstväfnader emottagas och utföras noggrannt i regeln en svensk originalroman, till billigt pris. Diverse Konstväfnader, såsom Portierer o. Gardiner af • 125 gr. socker, 2 hela ägg och något särskildt skrifven för tidningen. Ny citronsocker vispas öfver lindrig kolylle o. bomull, Borddukar, Serveringsdukar, Parado. Badhanddukar, följetong börjar i midten af Kuddar, Förkläden, Flossa o. Kiddermönster samt enklare Mattor jämte eld, tills massan blifvit tjock och skumdecember! IIvarje prenumerant för mig, men utan att komma i kokning. * Gardiner m. m., passande för sommarnöjen, finnas till salu.
197 för deu försäljning, “hvilken aldrig kan medföra skada eller förargelse," och anförde att den vanligen idkades under bar himmel vid landsvägarne af fattige, som, då mängden af vägfarande dertill föranledde, af denna rörelse hemtade en behöflig ehuru ringa förtjenst, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, af hvilket denna motion behandlades, ansåg den icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, emedan “det icke kan anses vara någon förmenadt, att, efter den anmälan hos vederbörande, som upprätthållandet af nödig ordning må kunna kräfva, å landet utöfva tillverkning och försäljning af maltdrycker", hvilken åsigt, förut af Kongl. Maj:t i en nådig resolution för ett särskildt fall bekräftad, äfven vann Rikets Ständers bifall. (^tvifvelaktigt bör ock, till förekommande af betänkliga oordningar och missbruk vid dylik försäljning, vederbörande polismyndighet derom ega kännedom. Äfven om man vill medgifva den obemedlade, hvilken lemnar den törstande vandraren en lika oskyldig läskedryck, som källan vid vägeu, samma skattefrihet som denna, så behöfves likväl tillsyn, att icke ur de konstgjorda källor, hvilka mot betalning vederqvicka allmänheten, flyta helt andra än oskyldiga läskedrycker, eller med andra ord, att icke öloch svagdricks-försäljningen besmittar sig med eller blir en förevändning för det erkändt förderfliga och vid sträng bot förbudna lönnkrögeriet. Frestelsen dertill ligger ganska nära. Sjelfva försäljningen af maltdrycker kan dessutom antaga och har redan flerstädes antagit en utsträckning långt utöfver de gränser, som bil ligt vis böra tillerkännas en fattig mans näring eller skattefri husslöjd. Den har mångenstädes både i städerna och på landsbygden öfvergått till en ganska vinstgifvande värdshusrörelse. Justitie-ombudsmannens berättelse för år 18G2 innehåller, sidorna 136—139, ganska tänkvärda upplysningar derom.