Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nyttan af dessa resolutioner har ej eller blifvit bestridd af någon, utan fastmera uttryckligen medgifvils af de fleste, som i ämnet sig yttrat; och då det tillika är kändt, dels alt, i afseende på formen förderas meddelande, olika förfares, dels att Konungens Befallningshafvande i vissa Län anse sig icke befogade alt utgifva dylika resolutioner, såsom innefattande en afvikelse från lagens stadganden om utsöknings-måls behandling i allmänhet; så lärer giltig anledning icke saknas att genom lag icke allenast tillerkänna nämnde resolutioner behörig kraft och verkan, utan äfven bestämma sättet och villkoren för deras ändamålsenliga utfärdande 14 Lag-Utskottets Utlåtande, N\o 158. och verkställande. Beträffande det förslag, som Utskottet i sådant afseende framlagt, så år detsamma tydligt deruti, att förordnande angående villkorlig utmätning skall ske i sammanhang med det beslut, hvarigenom, enligt den i 2 Cap. i § Utsöknings-Balken för utsöknings-måls behandling stadgade föreskrift, gåldenåren förelågges att inom viss tid svara å sökandens påstående. Som begge besluten således komma att på en gång gåldenåren kungöras, följer dels, att gåldenåren, om han bestrider krafvet, icke derigenom vinner annat anstånd, ån det, som, i följd af c.ommunications-resolutionen, eger rum, åfven i fall beslut om villkorlig utmätning ej varit meddeladt, dels, att, enär vittnen alltid måste vara tillhands för bestyrkande af communications-resolutionens delgifvande, andre personer ej behöfva tillkallas för att lemna det intyg, som, i händelse gåldenåren erkänner krafvet, men ej år skrifkunnig, erfordras, derest den villkorligt medgifna utmätningen får ske.
Hohenhausen, som väckt motionen, icke är tillstädes, men jag instämmer med honom i meningen, att förbud i förevar, fall kunde vara lämpligt, emedan denna lottsedelsförsäijning är ett sätt att af den enfaldigare tillocka sig penningar, tillstyrker jag återremiss af utlåt., på det att Utsk. mätte taga saken i närmare öfvervägande. Den jemnförelse, Utsk. i förevar. fall gjort emellan försäljningen af inhemska och af utländska lottsedlar, skulle jag tro vara mindre riktig, enär de penningar, sorn i förra afseendet gå ur enskildas fickor, inflyta i statscassan och således komma det allmänna till nytta, hvilket deremot icke är förhållandet med de penningar, som för utländska lottsedlar dragas ur landet. Den 21 Oetobcr. ningar verkligen g5 liilandet för dessa lottsedlar lärer vara ovedersägligt, då man aldrig hör någon göra vinster på dessa lottsedlar. Hr Dalmän, Wilh. Fredr.: Om underrättelse meddelas, huru de andra Stånden afgjort denna fråga, torde återremiss måhända blifva öfverflödig. Underteckn. K i d di S e cre t.: Utlåt, är bifallet af Borgareoch BondeSt.-m Från PresteSt. är ännu ingen underrättelse inkommen. Hr Dalman: Då det nu lider till slutet af riksdagen, och således så få återremisser som möjligt borde äga rum, synnerligast i sådana frågor, som blott utgöra föremål för underd. önskningar, hemställer jag till den talare, som begärde återremiss, om han icke skulle vilja afstå från sin begäran, synnerligast som det förhållande, alt ingen reservation finnes bifogad utlåt., synes visa, det föga förhoppning finnes, att Utsk. skall göra något afseende på hans anmärkning. Hr Hjerta, Lars Joln: Efter den upplysning, Hr Ridd.secret. lenmat, afstår jag. H. Ex. Hr Gr. o; Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid öecon.Utsk:s utlåt. N:o 129 gjorda antnärkn:r hindra dess antagande samt utlåt, således böra återremitteras.
4 StatsUtskottets Utlåtande N:o 4^9' Beträffande åter Halldin, hvars belalnings-ansvarighet tillkommit genom undeålåtenhet att, i behörig tid, afgifva rapporter till Lands-Contoret öfver de medel, som influtit vid de uppbördsstämmor, som hållits näst före den tid stölden från Hofling skall blifvit föröfvad, så, ehuru på ena sidan måste medgifvas, att en gammal Tjensteman, som i många år utan anmärkning fullgjort sina tjenstepligter, icke bort beträdas med en underlåtenhet, som lemnal rum för det bedömande, att han försummat en åtgärd, hvaruti hos honom låg närmaste controlen öfver Fogden, förekomme likväl på den andra, att denna control skulle utöfVas emot en person, emot hvilken, under hans föregående uppbördsförvaltning, anledning till oredligt förhållande icke varit för hands. Häraf föranleddes ock Kongl. KammarBätten, alt, i dess underdåniga utlåtande uppå Halldins underdåniga besvär öfver Kongl. Kammar-Rättens i målet fällde utslag och Halldins i sammanhang dermed framställda nåde-ansökning, yttra, att mildrande omständigheter för honom torde vara alt finna uti hans, efter en lång och i öfrigt oklandrad tjenstgöring, mindre lyckliga belägenhet med hustru och många barn, och uti den visshet, som förekom, dels derom, att han aldrig, utom vid ifrågavarande tillfälle, fördröjt sin controleurs-pligt å Hofling, dels ock att han med Fogden icke varit i någon brottslighet invecklad eller i ringaste måtto uti hans balance och tillställningar deltagit. Kongl.
Kollegierna likväl desto mindre vara skäl alt Kronan anställde, som, utom del att hvarken bruket eller grufvorna för Kronan egde något verkligt värde, 70 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 491. den omständighet, att Kronans eganderätt till bruket försvunnit, ej kunde minska, utan snarare öka Kronans befogenhet, om den annars förefunnes, att återtaga skogarne och tjenstbarheterna, helst det varit för underhållandet och drifvandet af Kronans, men icke af enskild persons verk, sorn desamma blifvit upplåtne. Att likväl grufvorna tillhörde Kronan, äfvensom att del varit privilegii-innehufvarnes pligt alt till dem bevara Kronans rätt, syntes Kollegierna icke vara tvifvelaktigt. Emellertid kunde grufvorna utgå eller blifva alltför besvärliga ali bryta, och andra omständigheter äfven inträffa, af hvilka svafveltillverkningens upphörande blefve en följd. Om vid sådant förhållande bruket skulle till Kronan återfalla eller icke, funne Kollegierna af nyssnämnde orsak vara likgiltigt; men otvifvelaktig! komme, enligt deras tanka, såväl tjenstbarheterna som allmänningarne i sådan händelse att lill Kronan utan ersättning återgå. Vid dessa förhållanden ansågo Kollegierna, lika med Kommilterade, att om ock icke. en ovilkorlig eganderätt till bruket och grufvorna, likväl bortfallandet af det äfvenlyrliga i bruksinnehafvarens besittningsrätt lill de öfriga förmånerna för honom icke borde sakna värde. I enlighet med den af Kollegierna verkställda beräkning skulle den ersättning, som för indragning af tjenstbarheterna och öfriga förmåner borde
Nådiga bifall hemslällde beslut, olvifvelaktigt skulle, om den bifölles, leda till den följd, som Rikets Ständer just befarat och velat undanröja, nemligen att Rotehållarne återgingo till extra roleringen, såsom för dem af ett afgjordt företräde, och att tvänne Infanterie-Regementen till styrka och bestånd rubbades, om icke helt och hållet upplöstes; för den skull, och då, i Ulskottens tanka, en återgång till extra roterings-skyldigheten vore så mycket mera betänklig, som denna skyldighet numera får fullgöras genom posterande af hästar i stället för manskap, hvilken förändring, i händelse af krig, skulle för Rikets försvar, i en så vidsträckt gräns-province som Skåne, vara af högst menligt inflytande; hafva Utskotten funnit sig icke kunna tillstyrka, att Herr Hallenborgs motion må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Dec. 1834- Reservation af Herr Grefve Hornj C. F.: ”Jag reserverar mig emot detta beslut, och Stätssamt Allm. Eisv, och Oecon.-XJt skottens Utlåtande isto $5. S och anser, att Utskotten bort tillstyrka Rikets Ständer att, med tillkännagifvande, det Rikets Ständer finna de vid sisla Riksdag för rotejemkningen i Skåne fästade vilkor vara i flere fall stridande emot de löften, som Statsmagterne, i och för ordinarie roteringens åtagande, lemnat de roteringsskyldige, ytterligare fästa Kongl. Majrts Nådiga uppmärksamhet å nödvändigheten af den ifrågavarande rotejemkningens verkställande, samt anhålla, att Kongl. Maj:t ville, utan hinder af Rikets Ständers vid sisla Riksdag i delta ämne fattade beslut, låta, efter Rotehållarnes hörande i behörig ordning, uppgöra och för nästa Rikets Ständer framlägga, lill den åtgärd 80 §. Regeringsformen föranleder, ett förslag till rotejemkning i Skåne, hufvudsakligen grundadt derpå, att det Rotehållarne gifna löfte om en femtedels nedsättning i roteringen må uppfyllas/’
Dito af bergseffekter. Utlånta medel 41,094,65822 Utestående krono-uppbörd: Ti,ot .777,ste -OSS-.- T!,".- I* OOi TIOÖ-Tt jsioi vt rao, i ! m i ; \i s:.2.6tl,£_ o 029,v,. 2, j fe 229.00^2 [01070,01 i 2>12,*;'0,S fe£ i KS,6 [82 (-.^O.rAf ;• tT *-38,c: fef.Tr; * Ti; f K f.9 771,2 :• 2 Oi T Ig • ; 19 207,KTC i ( it :07 cr-lf'! '' 2 063,908/i: 'HWB sif,2 >.w 09 8 2.4-TS ro M8,i ;;v‘ ■ ■ Ör.8 { v •• :A å\ .A (£'.t\ £;iinll«if9<i TifiV «isilJp.ta9TCtf i : it.qa fe j^KpiiSjföfi . ’ T . >.y:$(j Ib ;'0 Obr : rute. ' :!■'(' teqq-oaoii :' J i»2!T§!; 18 . b iflOfli f'RX9T)’.'0.i 1 , ■ T3?,r:Bl>.(J-9j';.|i'('T «BS. ' -. i. T9Jiigfu -rbnsjs;. mi A. ■■■■ ■ ■ tT . fe feKSoS.i l.vO •• fe 7 ftin lii 11 6 Bil. Litt. B. till 1861 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 5. * Stats-verkets grund Debet. Ingående balans:
Hr Bildt: Det förslag, jag väckt, är verkligen icke, som den siste värde talaren tycktes tro, ett grundlagsförslag, som förutsätter en nytta och nödvändighet för att vinna bifall; det är helt enkelt fram kalladt af en granlagenhet mot de öfriga Stånden, som R. o. Ad. både bör visa och jemväl eljest har visat, utan att på något sätt blottställa sin värdighet. Man måste väl kunna antaga, att dessa punkter kunna så väl bifallas som alslås, och om någon punkt afslås, så kommer ju det Stånd, som denna fråga rör, att tala om en död fråga; bifalles åter en fråga af 3 Stånd, synes det mig vara oriktigt, att vilja lägga en påtryckning på det Stånd, hvilket frågan angår närmast, och då R. o. Ad. förut voterat öfver grundlagsfrågor, ehuru de fallit i de andra Stånden, blott för att visa, att R. o. Ad. lagt vigt på att uttala sin mening, tror jag icke, att man behöfver antaga, att Ståndet vid detta, lika litet som vid andra tillfällen, skall underordna sin opinion under något annat Stånds. Gr. Sparre: Om, på sätt Hr Brakel yttrat, det är sanut att ett eller annat Stånd någon gång i frågor, som rört R. o. Ad:s rätt, fattat sitt beslut, utan att afvakta Ad:ns, så upstår den frågan, bör R. o. Ad. följa detta föredöme, eller är det lämpligare att vi gifva ett föredöme af granlagenhet. Om också, såsom Hr Brakel yttrat, det någon gång handt att Ståndet icke så gjort, så erinrar jag mig ganska väl, att det ofta handt motsatsen.
Sedan berörde framställning gjordes, har väl, i afseende å vissa afgifter, anslagne till åtskilliga under Krigs-Kollegii förvaltning ställda kassor, blifvit förordnadt, alt de skola uti allmänna krono-räkenskaperne, fastän under särskilda titlar, intagas, och medlen levereras till Statskontoret, för att derifrån till Krigs-Kollegium anordnas; men äfven i fråga om dessa medel är derigenom hvad med ifrågavarande framställning åsyftats, endast lill någon del vunnet; och då en förändring i ofvanberörde syftning skulle, på sätt som närmare finnes utveckladt uti de utlåtanden i ämnet, hvilka i underdånighet blifvit afgifna dels af Stats-Kontoret, dels ock af särskilde kommitterade, i väsendtlig mån bidraga till förenkling af förvaltningsbestyren, samt, i följd deraf, jemväl medverka till förminskning af tjenstemannapersonalen, anser Kongl. Maj:t densamma böra utföras så vidsträckt, som sådant, efter pröfning af de i afseende å hvarje särskild uppbördstitel förekommande omständigheter, låter sig göra; dock att, på sätt Rikets Ständer jemväl yttrat, dervid icke böra ifrågakomma särskilda fonders kapitaler och intressen eller arrenden af dem tillhörande egendomar, äfvensom, hvad angår vissa inrättningars inkomster af böter, Kongl. Maj:t finner frågan derom böra anstå till behandling i sammanhang med ifrågaställd allmän reglering angående alla böters ingående till Slaten. Vidkommande sättet för de särskilda fondernas och inrältningarnes godtgörande för sådane dem nu tillflytande inkomster, som skulle komma att tiil Statsverket öfverflyttas, så anser Kongl. Maj:t, lika med Rikets Ständer, att, om de åsyftade fördelarne skola vinnas, ersättningen bör meddelas genom anvisande af bestämda anslag, i hvilket fall Kongl. Maj.t likväl, enär berörde inkomster nu äro af statsregleringen oberoende, vill vid förändringen hafva fästat enahanda vilkor, som då mötes-passevolancen emot statsanslag uppbäfdes, eller alt, om de anslag, hvilka sålunda, i öfverensstämmelse med Kongl.
Angående förändrandet af Riksgälds-kontorets nuvarande organisation. (1853 års Revisions-berättelse sid. 54.) Utskottet, som från Fullmäktige emottagit ej mindre det, förslag till Riksgälds-kontorets förändrade organisation, hvilket till följd af Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, blifvit uppgjordt, än Fullmäktiges betänkande angående den föreslagna nya organisationen jemte flera andra, samma ärende rörande handlingar, ämnar att härom afgifva särskildt Utlåtande; till hvilket Utskottet alltså får hänvisa. 7:o. Angående Riksgälds-kontorets åliggande alt godtgöra postporto för de till detta verk ankomna fribref. (1853 års Revisions-berättelse sid. 51.) Då Utskottet ansett lämpligast, att rörande denna fråga samt hvad Fullmäktige, med hänsigt till ersättningsskyldigheten för nämnde postporto hemställt, likaledes afgifva särskildt utlåtande, har Utskottet nu endast velat anmäla, att Utskottet dervid kommer alt yttra sina åsigter i afseende på de omständigheter och förhållanden, sorn, i fråga om Riksgälds-kontorets åliggande att betala porto för emottagna fribref, finnas i revisions-berättelsen anförda. 8:o. Angående de till vägförbätt) ingar beviljade anslag utaf härtill vid sednaste Riksdag anvisade medel. (1853 års Revisions-berättelse sid. 64—68.) Efter uppgifvande! af de väganläggningseller vägförbättrings-företag, till hvilka de för sådana arbetens befordrande vid sednast förlidrie Riksdag anslagne medel blifvit af Kongl. Maj:t i nåder disponerade, hafva Revisorerne anfort, hurusom af denna uppgift, bland annat, inhemtades, att för anläggningen af en chaussé från Malmö till Kalinan jemte dermed förenad brobyggnad öfver Sege å erhållits ett statsanslag af R:dr 29,800: samt för chaussé-anläggning mellan Kalinan och Lund dessutom » 56,644:32. — och således tillsammans för förbättringen af vägen mellan Malmö och Lund „ 86,444: 32.
V 40 b. V 40 Svar på återremiss — 4 1 231 1,2 b. 40 a. a. '/ 40 a, a, V 40 V 40 Summa appel labilis, om upp häfvande af stadb. 4 40 b. 4 40 98 gandena derom , * , , > — 7 1 55 2-4 a V 40 b. y 40 Kongl Maj.ts Nådiga Svar , , , , , 1 2 3 29 Sundhets-Collegium , om förändrad organisab. V 40 tion deraf , , , , , 8 69 12-14 b. V 40 b. i 40 b. V 40 » Se Hufvudtitel Andra Anslag 13. Sunnegataj Kronohemman, om äbooch besittb. | 40 b. V 40. ningsräten dertill 4 1 175 9 b. | 40 b. | 40 Svafvelbruks-tionden , se Stats-Verket , dess Inkomster, ordinarie, sid 5. &vai'j Expeditions-U tskoltets , i anledning af återremiss af förslag till underdåniga skrifvelser m. m , l:o underd. Skrifvelse!!
Balance af oafgjorde mål måste också, vid hvad period sorn helst existera, då mål alla dagar inkomma, men icke kunna, utan förberedande åtgärder af communication, handlingars inforg grande, berättelsers författande och underskrit-* Den 25 Maji. 285 Vande m. m., afgöras j och denna balance må* sie bli större i den mon rättegångsärenderne i allmänhet äro flera. Jag erkänner alltså den åberopade erfarenhetens rigtigbet, men bestrider, att den kan tillräckligen motivera resultatet af Utskottets utlåtande. Det är otvifvelagtigt, att populationens tillväxt och utvidgandet af näringsföretag skola medföra utveckling af flere rättsförhållanden och följaktligen förökande af rättegångar, men om denna verkan, som onekeligen existe^- rat, härrört ensamt af en sådan naturlig orsak, hade säkerligen det deraf uppkommande behofvet, af‘en Öfverdomstol ökade verknings-'' förmåga, varit afhjelpt med den vidtagne åtgärden, att öka antalet af Ledamöter och Di visioner i Götha HofRätt. Denna orsak har dock varit den minst verkande, utan andra hafva tillkommit, tillfällige och öfvergående, såsom dels nya , dels skärpta polisförfattningar, hvälfningar i Creditförhållanden, och föri brytelsers okände af hvarjehandra öråker. Åverkan på KronoSkogar, försäljning af Brännvin, Caffe m. m., oloflig Brännvinsbränning, innehafvande af oförseglad Brännvinsredskap, försummad väglagning, Lekstugors fortsättande utöfver en viss tid, och dylika förseelser belädes med ansvar af böter och vi* ten, ojemförligt större, än hvad som förut varit vanligt. Då dessa höga böter å ena si* dan lockade till tätare 'åtals anställande och Den 2 5 Maji. a den andra {ill större bemödande att undvika ansvar, samt härtill kommer att Författningarnes obestämdhet någon gång lämnat rum både för obehöriga åtal och obehöriga undflygter, var det naturligt, att rättegångarne om sådane frågor skulle ökas, och äfven dragas så långt det med måttlig kostnad lät sig göra.
Herr von Heijne, Georg, ÖfversteLieutenant, R. S. O. 34:de _ 1662. Herr Nordenfelt, Olof, Kammarherre. 35:te __ 1702. Herr Törneblad, Carl Petter, HofRättsRåd. 36;te , I7g4. Herr von tlöfsten, Bengt August, BancoCommissarie, genom lottning med N:o 1786 Herr Elom stedt, Jacob Chr., Capitaine, R. S. O. och i7g8 Herr Bruncrona, Gustaf Adolf, CanzliRåd, R. N. O. 3y;de Den 24 Januarii. Il5 Bankmans Sy; de Af deln. Herr von Rappell, Full mägtig Herr Uggla, Gå: rån Gustaf t KammarRättsRåd. 38:d® _ — 1912, B. Herr Nordenskjöld, ' Otto Gustaf, ContreA miral, R S O. 3g-.de ton, BaneoCommissarie. 4o:de ™. 2oo4, Herr von Schultzenheim, David. President, C a£ W. O. St. K. 4i:sta —_ ^1 SOiS.B.Herr Rosenblad, Berm hard, Kammarjunkare, genom lottning med 2021 Herr Hertzenhjelm, Adrian, ÖfversteLieutnant, R S. O. 42:dra ä. 2o43. Herr Ihre , Albrecht, CanzliRåd, 43;dje 2134 Herr Printzskjåld, Full mägtig Herr Lagerheim, Gustaf Adolph, Major, R. W. O. 44:de _ , 2i5a Herr af Uhr, Carl Daj vid, Directeur. 45:te 2183. Herr Gripensvärd, Fre dric, Adolph, Capitaine. 46:te — 2204. Herr Gahn af Colquhoun; Cail Pontus, GeneralMas' jor, C. S. O, Ridd. ». Ad, Prof. I. B, Den 25 Januarii.
Det mål, denna tanke för sig satte, är det upnådt? Icke bildas en förening derigenom, att på ett pergament några rader nedskrifvas. Först då, när fördragets döda. bokstaf uti folkens sinnen och hjertan funnit ett lefvande aftryck, först då kan en förening dem emellan anses sluten. Har nu så skett? Och, om icke, hvad är väl orsaken till att tvänne folk, så när besläglade till härkomst, språk, seder och religion, och hvilka gemensamma intressen så bjudande synas mana till innerlig förening, ännu 4 5 år, sedan försök till sådan blivit gjord, stå lika skiljda ifrån hvarandra? Den första orsaken härtill måste sökas uti sjelfva föreningsfördraget. Föga motsvarade detta nemi. hvad Sverige egde fordra Den 17 Mars f. ra. 205 och förvänta. Jag vili icke trötta med att uprepa bevisen härför, då dessa •— stundom t. o. m. till öfverdrift — på sednare tid så ofta blifvit framhållna. Jag måste dock anmärka, att den enkla rättsgrundsats, som mot rättigheter lika afväger skyldigheter, på ett sällsamt sätt vid ordnandet af förhållandena emellan Sverige och Norige iakttogs, då den sednare nybildade och svagare Staten uti fördraget betingade sig — med undantag endast för de diplomatiska angelägenheterna ■— full jemlikhet uti de förra, men deremot, hvad de sednare angar, derefter framhållande sin underlägsenhet, på Sverige vältade mera än z/3:delar af de gemensamma bördorna. Jag vill äfven tillägga, att uti sjelfva RiksAkten ett frö till säker uplösning biet' nedlagdt, enär om, vid det sorgliga tillfälle, 3:de §;n af denna Akt alser, Norige, gynnadt af slumpen, skulle tilltro sig att förfoga öfver Sveriges urgamla krona, hvilken sedan hedenhös varit Svenska folkets fria egendom, en våldsam och ögonblicklig brytning blefve den otvifvelaktiga följden.
Föröfrigt, medan jag nu har ordet, anhåller jag att få begagna tillfället för alt erinra R. o. Ad. att på f. m. en ledamot yttrade alt ett antal prostetunnor, hvarom dä var fråga, i allmänhet står i Länsräkenskapen uptagne bland afkortningar och således icke böra 176 Den 26 April e. m. upföras pä 8:de hufvudtiteln bland utgifterne. Jag kunde då icke så noga erinra mig förhållandet som nu; och finnér det vara ett misstag af den värde ledamoten. På förteckningen öfver afkortningar af Riksstatens inkomster, finnas inga prostetunnor uptagne. De afkortningar, som i Rikshufvudboken finnas uptagne, bestå af något helt annat, nemi. endast sådane ordin, räntor och 10:despanmål, som i äldre tider blifvit hemman och lägenheter åsatte och dem debiteras i öfverensstämmelse med förfaltningarne; men under titel ordinarie afkortningar a lilires den minskning, som egt rum i dessas skattetal och räntor och som således icke mera utgå, utan egentligen äro obefintlige, hvarföre de ock komma, likasom redan i ett StatsUtsk:s utlåt, om Statsverkets inkomster är föreslaget i ett annat afseende, att helt och hållet uteslutas ur räkenskapen. Jag får tillägga att alla prostetunnor äfvensom allt annat under denna rubrik i stiften utgående, finnas upfördt som utgifter under 8:de hufvudtiteln på Riksstaten, i likhet med hvad jag på f. m. yttrade vara förhållandet med vinsäden, som till hela sitt belopp likaledes finnes upfördt bland utgifterne under samma titel. Gr. Mörner: Då jag inom StatsUtsk. fästade upmärksamheten på den olikhet, som visade sig mellan special-staten för 1850 och den af Utsk. föreslagna, kunde vid tillfället icke förhållandet närmare utredas, och på sätt Frih. Palmstjerna nämnde, skulle det icke heller föranleda en ökad utgift derföre att inkomsterne äfven blifvit i samma proportion för lågt uptagne, så tillvida att den spanmål, hvarom vore fråga, skulle i samma proportion öka beloppet af spanmålen i inkomstberäkningen.
Vidare är yrkadt, att för passagerare och besättning, som undergå karantän, borde finnas bostad i land. förplägnings-anstalter och nödiga beqvämligheter beredda, äfvensom läkarevård, allt emot fastställda priser. I fråga härom är Utskottet väl af den mening, att det vore med alltför stora svårigheter och kostnader förenadt, om ej omöjligt, att för ett, ofta högst betydligt, antal personer bereda bostad i land under karantäns-tid; mea då Utskottet tror, att vid åtskilliga tillfällen med fog förts klagan deröfver, att trängsel och deraf föranledt obehag, samt brist på tjenliga födoämnen och andra förnödenheter varit vid karantäns-anstalten rådande, torde å ifrågavarande yrkande böra lastas det afseende, att åtgärder vidtagas,hvarigenom bättre, än hittills varit fallet, må sörjas för tillfredsställande af karantäns-behandlingunderkastade, friska personers skäliga anspråk på lifsförnödenheter och beqvämligheter, dock att betalning härför, efter fastställda priser, af de karantäns-skyldige erlägges; hvaremot all kostnad för sjukes vård synes kunna bestridas af staten, undantagande medikamenter, så framt den sjuke till godtgörande deraf eger tillgång. I afseende å de kostnader, som karantäns-bevakningeu medför, har fram* 12 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, X/o 83. ställning blifvit gjord, att dessa borde af staten ensam bestridas och att fartyg, sorn undergå karantän, således ina vara fria från alla afgifter för detta ändamål, till stöd för hvilken åsigt anförts, att, då fördelen af déssa inrättningar koinine (let allmänna till godo, de dertill erforderliga utgifter äfven borde utgå af allmänna medel, samt att, enär rederier och varuegare voro de, sorn i synnerhet hade olägenheterne af ifrågavarande hinder uti kommunikationen, det vore obilligt, att de, utom den dem tillskyndade förlust, jemväl lingö vidkännas karantäns-umgälder för fartygen.