Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vakansoch liggetids-besparing 1,680: En-per-mille-afgift 3,262: 24. Gratialer till enkor och barn 28,983: 17. 6. Bevillnings-afdrag af räntor 231 i 44. Med afseende å det förhållande, förestående transsumt ur pensions-fondens räkenskaper utvisar, att inkomsterne för år 1856 understigit utgifterna med 3,621 R:dr 34 sk. 8 rst. banko, har Direktionen, uti sin till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse för revisions-Aret,° meddelat den upplysning", att, sedan Krigsmans-kassan, emot afträdande af sin rätt tiil uppbärande af de kassan förut anslagna afgifter vid afoch tillträden af rusthåll, belägna inom Blekinge län och Södra Möre härad af Kalmar län, från och med år 1852 erhållit ett kontant årligt ersättnings-anslag af 9,633 R:dr 16 sk. banko, dock med uttryckligt förklarande af Rikets Ständer, att, så framt kassans styrelse kunde ådagalägga, det, genom fortfarande af omförmälda afgifter, högre inkomst för kassan skulle uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i det beviljade anslaget borde vid blifvande riksmöten ega rum, så hade Direktionen, efter det kassan år 1855 för då förflutna 3:ne år erhållit dylik ersättning med tillsammans 16,698 R:dr 28 sk. 5 rst. banko, ansett detta belopp ej kunna begagnas till förstärkande af fondens kapital, utan deremot böra användas till pensionering, hvadan beloppet fördelats att under 3 års tid med en tredjedel årligen tillkomma afgående pensions-sökande, — och hade härigenom det till utseendet menliga förhållandet inträffat, att kassans utgifter för år 1856 öfverstigit och sannolikt äfven för 1857 kommer att öfverstiga inkomsterna.
M. har i Nåder tillkännagifvit, det E. K. M., som insett nödvändigheten af Fotsoch Båk-väsendets ändamåls-enliga inrättning, funnit för godt, efter det nödiga undersökningar föregått och vederbörande Embefs-Verk sig uti ämnet underdänigst yttrat, i Nåder verkställa en hy reglering af Lotsoch Båk-Inrättningen i Riket, lämpad efter behofvet och lidens förändrade skick, samt, under denar Junii 1820, låtit utfärda, så väl Nådig Förordning derom, med tillhörande Lots-Taxor, som Reglemente för Styrelsen, oeconomien och tjenstgöringen vid Lots-Verket samt Stat för Lotsoch FyringsInrättningen; hvarjemte E. K. M. i Nåder förordnat, att Lotsoch Båk-afgifterne tills vidare skulle ingå till Stats-Verket, som, genom de förhöjde Lotsoch Båk-umgälderne samt tillkomne Ringpenninge-afgiften, erhölle ersättning för de i ech för Lotsväsendet nu mera erforderlige större kostnader* i följd hvaraf Bakoch Fyrings-Staten alltså tills vidare formerats äf de på Tredje Hufvud-Titeln för Försvars-Verket i allmänhet anslagna medel , men deremot de på Lots-Staterne, genom förhöjd aflöning eller andra tillkomne nya kostnader , tillökade utgifter bestridis af den tillgång, som erhållits genom förhöjningen af Lotsoch Baksamt nya Ringpenninge-afgiften, hvarefter återstoden af dessa Intrader bland Stats-Verkets Ordinarie Inkomster influtit; men som erfarenheten redan skall ådagalagt, att, genom ofvanberörde förhöjning, StatsVerkets Inkomst af Lotsoch Båk-afgifterne uppgått till en betydlig
Deta i Ben i UtsjvöFtens Förslag är : boga53qdet . af en ytteritpre .förskrifning af Dlrects>u ly rga^ ?att .detas' Bokföring ej är falsk. 'P;R vöre,'sorn om cn Gäldenär skulle gi tv a en s^tsjtilc? iö.rsj, rifning på, att b^n verkligen sjelf,:iecknattfCtnyiin. ; a. Reversen} nyttan bära.f år^egVpllg.' Tjvåd Mjdmö Discont angår , är åtgärden pveiF.stälJbar, ty ingen af nuvarande DiscontÄr^t^urerna jqjn an a® i Pra 00P* en eller två, eller, t jusu' linder s^ifna i orsa krin. I>ireptiön%.är injef;;vär^t att ii ta , sa lange de areronga 'besK^Uningar, som inför Domstol emot deni äro‘gjorda, iclve liaf onni, . esit, gat.lWv .sbilfiå iä vS eu9.oo>i'»?lJ Ja^kötb^ mig , att nu få framlägga • för Ståndets, och, otti Å forremiss beviljns} för Utskottens om prof vande -i ett utredningsförslag, sorn mig synes antagligare, än det jag recenserat. mos : : ;• Såsom den erfa hufvudgrunden nödgås-jag härvid antaga, att, eftersom PrOclama-kallelséna utfärdande anses farlig, sådana steg vidtagas, hvarigenom den utän Lag suspension undvikes. Jag räknar härtill rrö att ingen verklig tillgång lemnäs oupptägett i det-Försl >g, som för accordet med Borgenärerna lägges till grund. Till dessa verkliga tillgångar hör' ibland annat den betalning, söm Banquen billigen bör gifva för Discont-räften, sora till och med iS-25 tI>^* Ridd 0. Ad, Fröt. IV. B. II.
Med erinran att i det lagförslag, som, på grund af hvad nu blifvit anfördt, Utskottet går att förelägga Rikets Ständer, afvikelserna från det Kongl, förslaget äro med kursiv stil utmärkta, på det sätt, att då blott en ringare förändring, t. ex. i en straffbestämmelse, blifvit vidtagen, blott den i följd deraf förändrade ordställning är kursiverad, men att, då någon mer omfattande förändring i en § skett eller ock någon hel mening derutur uteslutits, hela §:n eller momentet är med sådan särskild stil utmärkt, får Utskottet härmed vördsamt hemställa, l:o att Rikets Ständer, med förklarande, det Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Straff-Lag ej kan oförändrad bifallas, måtte i stället besluta en Straff-Lag af det innehåll, Utskottets härvid fogade förslag utvisar; — och 2:o att Rikets Ständer uti den underdåniga skrifvelse, hvarigenom berörda lagförslag till Kongl. Maj:t öfverlemnas, derjemte tillkännagifva, att, för den händelse Kongl. Majit skulle finna Sig icke kunna meddela sanktion å den af Rikets Ständer vid detta riksmöte beslutade författning om upphäfvande af 2 Kap. 5 och 6 §§ Giftermåls-Balken, Rikets Ständer för sin del beslutat, att näst efter 4 § i 18 Kap. af den föreslagna Straff-Lagen skall införas en §, lika lydande med 5 § i samma kapitel af Kongl. Maj:ts förslag, samt att i följd deraf, med bibehållande i öfrigt af den utaf Rikets Ständer för kapitlet beslutade lydelse, nummerordningen å kapitlets §§ förändras. Stockholm den 9 Juni 1863. % Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 39 Reservationer: Af Herr Grefve Sparre, Eric: “Vid antagandet af en lagat den omfattning som den ifrågavarande måste naturligtvis individuela meningar åsidosättas, och jag har fördenskull vid behandlingen af detta förslag, utan att i allo uppgifva mina åsigter, i flera fall, der de varit skiljaktiga från majoritetens, underordnat dem under dennas.
Ståndet ingifvit Memorial, hvaruti framstälies nämnde Stads Iråkade förlägenhet och oundgängeliga behof af ett Banko-Lån på 200,000 R:d emot 4 procents Kanta och 2 procent årlig afbetalning på Capitalet, för att derigenom kunna afbörda pressante skulder hos Diskonterne och Private, hvilka Staden i och för Fästnings-Verkens rasering, betydlig publique nybyggnaders uppförande, inköp af halfva Ost-Indiska Compagniets Hus, till Nederlags-Magazin, och af Sjö-hamnen Klippan till Bevaknings.Tullkammare åt Sjö-sidan m. m., sig ådragit, allt i en tid , då handeln derstädes var i det högsta flor, hvars ytterligare fortsättning några få år, skulle hafva gjordt ett sådant biträde ♦ 398 Banko-Utskottets Betiinlianden'. för Staden öfverflödigt; hvilket deremot nu, sedan all handel nästan försvunnit, vore för Stadens räddning och bestånd af högsta nödvändighet Banko-Utskottet tror sig väl ej böra sälta i flaga Götheborgs Stads behof af understöd vid närvarande ofördelagtiga konjunctur, men förmodar emedlertid att ändamålet med det äskade Låne-understödet, ej kan vara på det hela af den vigt och gagnelighet att någon väsendtlig fördel derigenom skulle tillskyndas Staten och det allmänna; och då härvid i öfrigt förekommer, att i anseende till redan gjorde dispositioner för mera oundgängelige och pressante behof, Bankens revenuer ej lämna tillgång för någre så betydande försträckningar som den ifrågavande ; finner Utskottet sig färaniåtit, att för dess del Iros Rikets Höglofl. Ständer vördsamt afstyrka det sökte Låne-understödets beviljande. En Ledamots särskilde mening bifogas enligt derom gjordt förbehåll. Stockholm den 22 April 1818. Utdrag af Protokoll et, hullet hos Riksens Höglofl. Ständers Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den £>:de April 1818. I-Ierr Grosshandlaren Wideberg anförde : ”Då Höglofl.
Sftifets §örf»ars»erf erläggas en v>afanS*afgift, forn more £Koteringébef»äret fullt mot* f»aranDe odj f)»tlfen »ib Siarfegångöfättningarne (fulle, efter i Ij»arje Sän gäUanDe SvoteringögrunDer, fpecificeraS odj i Saporna årligen utfättaS; få f>afvoe <20!, unDer titel: Hotefribet^afgift af 0roteraö, mm Orbina v te kvotering unberbaftab jörb, i 9lifö*0taten upfört Denna numera till 0tatö28etfet in* gåenDe afgift, b»aremot ^nefte^otefrifjetömeblen icfe »ibäre i 0vtfö*0taten uptagaS. §• 16- 3)å <3öi anfett fortfaranDet af itongl. hummer £otteri*3nrättningen inga* (unba (tå tilsammans meD i allmänhet gällanDe förbuD emot l>ajarDfpel, famt funnit Det »ara föga öf»erenSjtämmanDe meD 0tatenS »ärDigfyet att, enbajf i betraftanDe af Den infomft, forn Deraf tiHflpter 0tats2Berfet, bibehålla en bp* 37 (i! inrättning; Ijafroe 555t, äfmen med affecn&e å dejj af erfarenheten mitöordade jFadliga tnflptanDe, bejlutat, att Nummerlotteriet må med innemarande årö början upnora, till Ijwilfet mårt, uti jFrifmelfer
KammarCollegium och Kongl. Stats-Contoiret deröfver anförd t blifvit, vara tillräckligen ådagalagdt, att osäkerheten för contante Medel och Handlingar icke böra vara större vid Landshöfdinge-Embetet i SkaraborgsLän, än i de öfrige Länen och således ej eller påfordrar andre försigtighetsmått, än sådane, som böra vidtagas å alla andre ställen, der publike Medel och angelägne Handlingar skola vårdas, samt att bevakningen ga Stats-Utskottets Betänkanden. ian och hör besörjas af den vid Landsbo?- dinge-Ämbetet anställde Vaktbetjening, pä sätt Kongl. Kamraar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret yttrat, hvarföre Utskottet ej eller kan, tillstyrka något anslag härtill å Stat; hvilket vördsamligen öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande, som, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, lärer beslutet bos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla. Och varder en Ledamots särskildt yttrade tanke härjemte bilagd. Stockholm d. aa Febr. i8a3. Bilaga. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 22 Febr. 1823. S. D. V id justeringen af Stats-Utskottets beslutna utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Landshöfdingens uti Skaraborgs-Län underdåniga anhållan om anslag af medel till särskildt bevakning vid Lands-Cancellieoch Contoirs-byggiiader derstädes, yttrade Herr Commerce-Rådet Santesson: ”Enligt hvad jag har mig väl ”bekant och Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs-Län äfven anfört, äro ”Lands-Cancellie och Contoirs-rummen samt ”Landt-Ränteriet långt afskiljde från så StatsUtskottets Betänkanden. g3 wväl Staden igenom en lång
Jag blir en visa för hela landet: man säger nog ändå, att jag håller till med idel fantaster och grillfängare: skall man nu också säga, att jag blifvit en patron för osedligheter? Nej, nej, någonting måste ske, mina vänner: jag måste inlägga en protest inför allmänheten. Men huru – detta sväfvar ännu oredigt för mina tankar. – Gif akt, barn! Akademien (Herr Flabbe inbegripen) sammanträder ånyo i morgon kl. 5 e. m., för att då förnimma mitt beslut. Andra Sessionen. Sedan alla intagit sina platser, utlät sig Herr Hugo som följer: Såsom denna Akademis Ordförande har jag, under förutsättande af edert bifall, värde ledamöter, beslutat, att till prisämne utsätta en vederläggning af den äktenskapstheori, som finnes uttryckt i skriften Det går an. Denna vederläggning får författas i hvilken form och stil hvar och en finner för godt, helst dock med inskränkning till det allvarsamma. Jag hoppas alla ledamöterne i vår Akademi, så manliga som qvinliga, deltaga i denna täflan, och dervid göra sitt bästa. Hvad prisbelöningen beträffar, så veten J, att denna hittills bestått uti tillåtelsen, att på detta såkallade Jagtslott få vistas en längre eller kortare tid. Detta kan nu svårligen komma i fråga; för det första derföre, att, efter jag ändå måste försörja er allihop, en sådan belöning för er icke skulle bli någon särdeles stimulus; för det andra måste jag tillstå, att jag icke litet blyges inför allmänheten, att hafva utsatt ett så beskaffadt pris. Det är ju ett fel emot den svenska, särdeles mot den berömda Vermländska gästfriheten? Hela verlden vet, att hvar och en hederlig gäst är välkommen hos oss; är han nu dertill en interessant person, en litteratör och en utmärkt författare och skulle hos oss vilja tillbringa några veckor, en månad, ja hela sommarn, så ser naturligtvis jag, liksom alla mina andra grannar, det mycket gerna. Vinsten är ju mera vår, än hans? Jag begriper sannerligen icke, hvarför Richard, innan han lät kungöra underrättelsen derom i vår tolfte del, icke gjort mig uppmärksam på det oskickliga deruti för mig, och det stötande för pristagaren.
Sedan 1774 har detta varit vanligt, och jag tror mig således kunna hoppas, att R. o. Ad. äfven nu täckes bevilja denna förmån fölen välgörenhets-stiftelse. Uppå derefter framsläIld”propos. blef denna begäran af R. o. Ad. bifallen. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att K. Academien för de fria konsterna inbjudit R. o. Ad. att med början af nästa vecka och intill Påsk, under nu inträffande ledighet för studierna, taga academi-elevernes detta år uppvisade och till en del prisbelönade arbeten i skärskådande uti Academiens hus N:o 32 vid Fredsgatan, från kl. 11 till 2. Äfven tillkännagaf Hr Frih. o. Landtm., att K. Wettenskaps-academien alleinnat ett antal biljetter för dem af Ståndets ledamöter, som åstunda bevista firandet af Academiens högtidsdag den 3i dennes, och kunde dessa biljetter erhållas af Riddarhusfiscalen. Upp - Den 27 Mars e. m. 4*7 Upplästes oell remitterades till Const.Ulsk. K. M:s denna dag på förmiddagen ankomna nåd. propos. till R. St. angtde ändring af 7 §:n uti den emellan Sverige och Norrige afslutade Riksact. Gifven Stockholms slott den 17 Mars 1841. Fortsattes pröfningen af StaIsTJtsk:s utlåt. N;o 435 litt. C, i anledn. af erhållna ålerremisser af utlåt. N:o 354 litt. C. 2 2 : d r a punkten. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag saknar visserligen den localkännedom, som skulle fordras för att grundligen afhandla moliverna för mitt afstyrknnde af detta anslag; men jag tror mig likväl veta tillräckligt för att begära R. o. Ad:s uppmärksamhet på huruvida det kan vara fullt ändamålsenligt att bifalla ett anslag till den föreslag na canalsträckningen.
»Såsom förr är anmärkt, anser kommissionen nödvändigt, alt det anställes 2 kon»trollörer för hvarje bränneri, hvadan följaktligen för det hela skulle erfordras 460 kon»trollörer. Hvad allöningssättet angår, anser kommissionen det vara rättast, att lönen »fastslälles till ett bestämdt belopp för hvarje dag, sorn kontrollörerna äro i verksamhet, och icke med bestämd årslön, då det är osäkert huru länge hvarje särskildt brän»neri kan komma att vara i verksamhet, och det följaktligen lätt kunde hända, att man »för några få dagars tjenstgöring komme att utbetala en lön, som vore beräknad för »flere månader. För att nu få pålitliga kontrollörer, tror kommissionen att det dagliga »traktamentet icke bör sättas lägre än till 2 Spd. 60 sk., hvilket kommissionen anser komima att utgöra omkring 200 ä 500 Spd. årligen för hvarje kontrollör. Denna lön kunde »man anse väl hög, men det får märkas, att då de antagna kontrollörerna, under de »samtlige 6 månader, under hvilken tid bränvinsbränningen, enligt hvad kommissio»nen ämnar föreslå, kommer att blifva tillåten, måste hålla sig färdiga, att när som »helst kallas till tjenstgöring, och således under denna tid till större delen afstå från »sina öfriga förrättningar, för att möjligtvis blott under några få dagar blifva använda Norska Regeringens underd. Utlåtande. 75 tvid ett bränneri, torde man ej böra kunna göra sig räkning på att få tillförlitliga per►soner för ett mindre dagtraktamente.» Beträffande den 2:dra frågan, på hvars besvarande kontrollutgifterna äro beroende, nemligen huru länge hvarje bränneri kan antagas komma att vara i gång, har kommissionen yttrat sig på sätt som följer: »För att kunna uppgöra någon beräkning i detta afseende, har kommissionen trott »sig kunna utgå från den produktion, som egt rum under förlidne år, till hvilken man »approximativ kan sluta utaf den ertagda afgiften.
Printzenskölds anspråk på actorats-arfvode, hvarom han må, om lian dertill anser sig befogad, i laglig väg utföra, bifaller R. o. Ad. StatsUtsk:s Utlåt. Detta innehåller blott en reservation emot de motiver, sorn till stöd för Utsk:s Utlåt, i afseende å Hr Printzenskölds framställning blifvit anförda. Hr von Hartmansdorff: Med anledn. af Frih. Carl Adam Raabs yttrande, i afseende å storleken af den summa, hvarefter Hr Printzenskölds åklagare-arfvode borde beräknas, får jag erinra, att redan under 1844 och 1845 årens Riksdag, föreslog Konungen och biföllo R. Sl:r, att Kansli-Rådet Valerius skulle få anstånd med betalningen af det honom ådömda ersättningsbeloppet. Den S Februa ri. 413 Hade detta beslut ej mellankoramit, utan afbetalning af det ädömda beloppet årligen skett genom afdrag å Valerii lön, så skulle de 13,800 R:dr, hvarom fråga nu är, redan hafva i Kronans kassor influtit. Att de ej kommit dit, är således icke Hr Printzenskölds fel, utan Ständernas egen sak. Hr Gripenstedt har förmenat, att de, som försvarat Hr Printzenskölds rätt, bland hvilka han serskildt nämnt mig, hafva velat göra de 12 proc:n till det principala i frågan. Sådant har jag icke sagt och sådan är icke heller min tanke. Jag anser Kronans rätt vara lika god som Hr Printzenskölds, och omvändt. Men hvad jag har sagt är att Kronan icke eger rätt att skänka bort Hr Printzenskölds egendom, om jag så får uttrycka mig. 88 proc., eller allt utom de 12, är Kronans, men de 12 proc. äro Hr Printzenskölds, och han hade redan haft dem i sina händer, så vida icke Konung och Ständer trädt emellan och förhindrat medlens indrifvande.; Gr.
N:o 402, i anledning af Herr Petres motion, angående befordran de till verkställighet af den ordinarie Stals-regleringens definitivt afgjorda delar. Bifölls. N:o 407, i anledning af Herr von Hartmansdorffs} A., motion om uppgift af de ökade anslag, som kunna erfordras till förhöjning i embetsoch tjenstemännens resekostnader, i följd af Rikets Ständers beslut, angående skjuts nings-anslalterna i Riket. Godkändes. N:o 409, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skiljagtiga beslut, i fråga om eftergift af Landskamereraren, Kammar-Rätts-Rådet Lindbergs ersällnings-skyldighet, i och för nu mera aflidne Kronofogden Hoflings balans. Voterings-propositionen gillades. N:o 410, angående sökt låne-understöd till uppförande af en ny kyrka i Hernösand. Bifölls. N:o 411, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 355, angående åtskilliga Stats-bidrags ingående till Riksgälds-Contoiret. Med vidblifvande i öfrigt af förut beslutadt bifall till Betänkandet N:o 355, medgaf Ståndet den förändring i Utskottets förslag, angående tiden för tulloch bränvins-bevillningssamt postoch salu-accis-medlens inlefvererande till Riksgälds-Contoiret, att verkställigheten häraf icke kommer att taga sin början, förr än ifrån och med år 1842. N:o 412, i anledning af motion om förklaring af Rikets Ständers beslut, angående de för Universiteten beviljade löner till Professores emeriti, samt löne-tillökningar för Professorer. Bifölls. S. D. Efter ånyo skedd föredragning, återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande N:o 400, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Ledamöternes i Rikets Allmänna Ärenders f. d. Beredning underdåniga ansökning att få, såsom pension, bibehålla de af dem i sådan egenskap innehafda arfvoden. Bih, till R.
Emot det att Kongl. Majtt tillända bringar denna underhandling och till Riksens Ständers Riksgähls-Contoir aflemnar alla de Rikets således inlösta Skuld förbindelser, som nu äro i utländsk mans ägo, äskar Kongl. Maj:t af Rikets Ständer, ätt då de derigenom blifva befriade från ali utländsk Gäld och vinna en för framtiden ovärderlig garantie och ökad säkerhet, de skola utaf de till sådanä. skulders afbördande bestämda medel anslå en årlig summa af Tvåhundradetusende R:dr Svenskt Bancomynt, svarande emot rentan af ett stående Lån af 13 Millioner francs. Henna summa skall iDen 20 Juli. 'skall tjena att betacka Hans Kongl. Höghet Kronprinsen för dess lidna förlus er, och vid den fördelning soot deraf kommer att ske, skall H ans Kongl. Höghet äfven finna utvägar att godtgöra de förluster, söm dess Gemål Hennes Kongl. Höghet Kron - Prinsessan för dess del fått vidkännas Kongl. Maj:t vill, att denna, sålunda funderade renta skal! anses såsom enskildt tillhörig Hans Kongl. Höghet KronPrinscn och dess Arfvingar efter Successions-Ordn ingen af den q 6 Sept. 181 o ■, att af dem efter behag disponeras. Hå genom denna Kongl. Majlis åtgärd eri betydlig mindskriing i de ärligen anslagna ine» tiel, sorn till utländska Skuldens inlösan e hor lö tjena, smickrar sig KonglMajit att hafva letnnat ett nytt ojäfaktigt vittnesbörd af dess kärlek till Svenska folket, under det att Kongl. Majit beredt detsamma en fördel, lika vigtig för det närvarande som för framtiden; Om ; Stats-Utskottet tror sig kvinna umbära.-' Kongl. Majits
– Det där är sådant som aldrig skett, – sade hon och började med ifver fastsömma gröna och röda klädesuddar på två skinnpjäxor, som tydligen voro ämnade att blifva ett mästerverk i sitt slag. Herr fänriken lefde i ett ständigt rus och visade kvinnorna det mest uppenbara förakt. Katarina fann också detta mycket lyckligt, påstod hon, ty det var så svårt för en person af hennes klass att tillrättavisa en så hög herre, om han blef efterhängsen. En morgon erinrade sig emellertid herr fänriken det låsta hvalfvet nere i källaren, hvilket vi båda hade glömt. Han gick genast dit, och Katarina blef så utom sig af ångest att hon icke kunde dölja det. Hon kramade mina båda händer och tiggde och bad mig att hålla honom tillbaka, och så fullständigt var jag den gången mitt hjärtas fånge, att ehuru all min forna misstro åter väcktes till lif, lät jag tvinga mig att söka hjälpa henne. Vi gingo efter herr fänriken ned i den ljusa källaren, där han redan var sysselsatt med att bryta upp en låst trädörr. – Låt vara det där! – befallde jag, och han jakade men fortsatte lika fullt med sin orubbliga envishet att bryta och bända. Då urskuldade jag mig inför min kvidande följeslagarinna därmed att en gemen som jag icke kunde kommendera en officer – och i detsamma gaf dörren vika. Inne i hvalfvet brann en lampa under en förgylld rysk gudamodersbild, och bredvid ett bord med åtskilliga födoämnen stod en bäddad säng. Mellan sängen och väggen rörde sig något rundt och mörkt, som när vi gingo närmare visade sig vara en nedhukad gubbes rygg. När den gamle såg sig upptäckt, kröp han fram och omfattade herr fänrikens knän samt bad och besvor honom att gifva pardon. Han erkände att han var husets herre och att han dolt sig här sedan han bortskickat sin familj, men lofvade att bli den ödmjukaste tjänare, om vi förbarmade oss öfver hans lif. – Var trygg, – svarade jag och hjälpte den vacklande åldringen från marken. – Men då skall ni också vara vår trummare, när vi gå till taffels.