Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 251. i anledning af vackt motion, angående försäljning till skatte af utarrenderade mililiae-boställen i Jemtland. VII. B. 109. A. 151. VIII. U. 230. A. 237. — N:o 252. i anledning af väckt motion, angående Lax-taxans upphörande för Pastorerne i Norr-och Westerbottens Län. VII. B. 110. A. 151. — N:o 253. angående dels äskade Statsanslag för beväringsmanskapets underhåll, beklädnad och utredning, dels ålskillige härmed sammanhängande frågor. VII. B. 110, 152. A. 167. — N:o 254. angående tvänne med Stats-regleringen gemenskap egande frågor. VII. B. 172. A. 178. IX. E. 600. — N:o 255. i anledning af väckte motioner, angående förmedling ä ålskillige hemman på Wisingsö samt rättighet för de till Wisingsborgs Kungsgård dagsverksskyldige hemman, att utgöra denna prestation, antingen in natura eller med penningar till ^ minskadt mai kegångs-pris. VII. B. 172. A. 178. E. 421. — N:o 256. angående slutligt bestämmande af arfvode! för den hos Utskottet anställde Kamererare. VII. B. 172. A. 181.
Herren varder utdragandes såsom en rese; han skall uppväcka nit såsom en krigsman; han skall fröjda sig, och ett gny göra; han skall sinom fiendom öfverhändig blifva. Jag tiger väl till en tid, och är stilla och håller mig; men nu vill jag ropa såsom en barnföderska; jag skall föröda och uppsvälja dem alla. Jag skall föröda berg och högar, och borttorka allt deras gräs; och skall göra vattuströmmarna till öar, och uttorka sjöarna. Men de blinda vill jag leda på den vägen, som de icke veta; Jag vill föra dem på de stigar, som de icke känna; jag vill sätta mörkret för dem till ett ljus, och det oslätt är, till jemnhet; detta vill jag göra dem, och icke öfvergifva dem. Men de som förlåta sig på afgudar, och säga till gjuten beläte: I ären våre gudar; de skola tillbakavända, och till skam varda. Hörer, I döfve, och ser härtill, I blinde, att I mågen se. Ho är så blind som min tjenare? Och ho är så döf som mitt bådskap, den jag sänder? Ho är så blind som den fullkomlige, och så blind såsom Herrans tjenare? Man predikar väl mycket, men de hållat intet; man säger dem nog, men de vilja icke hörat. Likväl vill Herren dem godt, för sina rättfärdighets skull, och att han skall göra sin lag härlig och stor. Det är ett bedröfvadt och skinnadt folk; de äro allesammans besnärde uti kulor, och bortgömde i fångahus; de äro vordne till rof, och ingen hjelpare är; beskinnade, och ingen är, som säger: Få dem igen. Hvilken är ibland eder, som aktar härtill; märker, och hörer hvad härefter kommer. Ho hafver öfvergifvit Jacob till sköfvels, och Israel röfvarom? Hafver icke Herren gjort det, emot hvilkom vi syndat hafve? Och de ville icke vandra på hans vägar, och lydde icke hans lag. Derföre hafver han utskuddat öfver dem sina vredes grymhet, och en krigsmagt, och hafver upptändt dem allt omkring; men de aktade det intet.
De nämnvärda finnas i andra akten, att börja med torgscenen, som dock ej kan jämföras mad Bizets hos oss tyvärr uteslutna, pa hvilken den synes vara i hög grad kalkylerad. Första motivet är godt, men kontramotivet och utläggningen sakna tändande esprit. Deremot är den lilla hämndkören med Xiealanthas solo ett lyckadt stycke, der musiken slipar dol-karne, som gnistra likt eldtungor i mörkret och der reli-gionsfanatismen fatt ett intensivt, glödande och mördandeuttryck. Gudabildsprocessionen företogs under det karak-terstiska motiv, som inleder den lilla ouverturen, bvilken har sina melodier ur operan och sin orkestration från — David, särdeles violinernas ideliga qvarstående på samma i oändlighet upprepade ton, som bekant Davids ökenmotiv och af honom i Le Désert användt med stor poetisk åskådlighet. Det descriptiva elementet innehåller i op. Lakmé ätven balettmusik. Man käuner Délibes balettmusik. Han är ej så stor melodist i genren som Auber eller Meyerbeer, men han har rhytmen på sina fem fingrar och orkestern på sina tio. Låt vara, att finesserna stundom öfvergå till det hypereleganta, men onekligt är det, att pièces de ballet, sådana som » Coppelia » och » Sybia » erbjuda, stå unika i sitt slag. Afven t&lt;akmé innehåller vackra prof på denna Délibes stora förmåga, som in nuce manifesterar sitt orkesterherravälde i den lilla poetiskt underbara melodramen, helt fa instrument, helt få takter, men hur egendomligt fint, hur rörande hängifvet och vekt! Det skildrar en (måhända förälskad) stackars svart slaf, som vill gå i döden för sin unga sköna herskarinnas kärlek — till en hvit.
I33 af Wales, som ämnat göra en insamling för dess utförande, hvilken dock ej kom till stånd pf ' grund af sir Francis Cook ' s frikostiga tillbud att ensam bekosta byggnaden och. dess inredning. Den sex vaningar hög2 byggnaden innehåller 5 ' 6 små lägenheter, hvardera p8 tv % sofrum och en salong, afsedda för två unga flickor. Dessutom finnas konsertsal, gymnastiksal, matsal, ett samtalsrum med bibliotek, samt en mängd rum för konststudier och instrumentalmusik. Köken aro belägna p % vinden. Sedan sistl. höst ha 65 unga qvinnor haft fri bostad derstades. Englands konsts ko lo^-. Då nyligen examina höllos vid Englands 217 konstskolor fick en ung qvinna mottaga den enda guldmedalj som dervid utdelades för teckning efter antiken. Qvinltga medicine studerande f % hädanefter - enligt s tyrelsens beslut - tillträde till kliniken vid det stora institutet för tandsjukdomar i London. Qvinnnns PolitisKa röstriik Lagförslaget härom förekommer i engelska parlamentet under juli. Ifrarne för saken äro fullt sysselsatta för dess främjande. Tyskland. Man. har i Dresden Upprättat ett hem, der lararinnor och uppfostrarinnor af alla trosbekännelser, från nära och fjerran, kunna få tillträde, s %val under ferietiderna som ock under afvaktan. på ny anställning. Detta hem har visat sig vara en mycket välgö- rande inrättning, afven för främlingar, hvilka har bli vanligt mottagna och förplägade. Hemmet, som ar belaget vid Ziegelstrasse n: o I 3, I,. eger alla ett välordnadt hushalls beqvamligheter, och meddelar iipplysningar i mångt och mycket som ar vardt att studera och iakttaga. Till besökandes nytta och nöje finnas afven de flesta tidningar tillgängliga, jämte adresskalender m. m. Utmirkelse för ?iirarinnor med femtio&amp;r$ +nstetid. Kultusministern har beslutat att som utmärkelse för lärarinnor med femtioårig tjenstetid låta hedra deni med ett, tjenstjubileum eller ock tillerkänna dem en pension. Frankrike. Liirare och Ziirartiznor i Paris.
Constitutions-Utskottet, som väl icke anser sig af Grundlagarne förbundet att för Rikets Stander redovisa de skäl, sorn föranledt Utskottet att ogilla inom Utskottet väckta anmärkningsfrågor, har dock, vid ett förhållande som detta, der den af Rikets Ständer remitterade anmärkningsanledningen redan blifvit inom Utskottet väckt, pröfvad och förkastad, och då en närmare utredning af ämnet möjligen kan leda till ett säkrare bedömande deraf, trott sig böra vördsamligen upplysa: att Utskottet grundat sitt beslut på den inom Utskottet enhälligt delade öfvertygelse om Kongl. Maj:ts af Rikets Ständer raedgifna rätt att fritt och obehindradt disponera de å Utgifts-Titlarne uppkomna besparingar för de inom Tillarne förefallande behof. Denna öfvertygelse har Utskottet vunnit efter en noggrann undersökning om förhållandet med Stalsregleringarne, hvarvid inhemtats: att Rikets Ständer, den 10 April 1810, vid första Stats-regleringen, öfverlemnat åt Konungen ofvannämnde rättighet i följande ordalag: ”Med skyldigt afseende ej mindre pä Riks-Styrelsens befriande ifrån olämpliga inskränkningar i Dess dispositionsrätt öfver Statsmedlen, än äfven på försäkrandet åt Nationen af desse medels användande till bestämda ändamål^ ConstltutioTls-XJlsloilets Memorial N:o 12'. 3 hafva Rikets Ständer enhälligt fastställt följande Hufvud-Titlar och för hvarje af dem anslagit nedannätnnde summor , att inom sjelfva Titeln af Kongl. Maj:t fritt och obehindradt disponeras”; att Rikets Ständer 1812, i anseende till då varande krigiska förhållanden, genom underdånig skrifvelse den 2g Junii samma år, förordnat, att besparinga,me skulle öfverlemnas till Kongl. Maj:ts
Om communication med respective MedStånden samt Remiss till BancoUlskoltet anhåller jag vördsammast. Lades på bordet. Grefve Spens* Carl Gustaf: hade inlemnat ett så lydande Memorial: I sammanhang med ett annat förslag af vigt för upplösningen af det stora problem, hvilket sednare årens erfarenhet be - Den i5 December e. m. visat vara oupplöst, — nemligen, att säkert hindra, det ej en illa redigerad BevillnirigsFörordning må lemna ett helt annat resultat, än Rikets Lagstiftare åsyftat — anhåller jag att få närmare utveckla, hvad jag den io i denna månad i slutet af mitt Memorial yrkade, nemligen att de utvägar, som minimi-tabellens idé erbjuder till stadgande af såväl maximi som minimi gräns för jordbrukarens skatt, måtte blifva fullt begagnade. Jag skall härvid framställa min mening genom redactionsförslag, och blott i korthet argumentera öfver hvarje sådant, öfvertygad att ett motsatt framställningssätt fordrar mycket större vidlyftighet, och dock ej så fullständigt uppfyller ändamålet; men härvid anhåller jag, alt ingen vid bedömmandet af dessa mina förslag må fästa sig vid ord, emedan de ej ingifvas med någon pretention på fulländning uti redactionen. Senare kälf teti af Art. III §. 2. mom. 2 _, samt hela mom. 22, böra alldeles utgå. Just dessa §§. påslås vara de, som åkiagarne af så många Läns BevillningsComitéer hafva åberopat; en mängd vaga ord innehållas deruti; en instruetion för BeredningsComitéen bör vara vida kortare och bestämdare, om den någonsin skall kunna uppfyllas. I samma Paragraphs mom. 12. bör insättas, näst efter ordet samt > orden: i hän - 376 Den i5 December e. 111. delse Comite'n sådant fordrar. Det ovillkorliga yrkandet, att alla egare skola uppgifva sin tanka om sin egendoms värde, tjenar numera till intet.
Utskottet sig hafva besvarat en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion, deruti Herr Friherre Rudolf Cederström, af anförda skäl och under åberopande af Landtbruks-akademiens ofvan omförmälda förslag, hemställt, att antingen detsamma måtte af Rikets Ständer bifallas, eller ock att den ifrågaställda summan, 6,000 R:dr, måtte öfverlemnas till de i riket redan befintliga stamholländerierna, under förbindelse för dessa att i mejerikunskaps-ämnena i allmänhet meddela undervisning åt ett lämpligt antal, helst qvinliga, elever. 14. Då fårskötseln, genom det biträde, som lemnats schäferi-egarne af en för ändamålet anställd kunnig person, gjort framsteg, oaktadt en för denna näringsgren långvarigt missgynnande konjunktur, samt den önskan att äfven en sakkunnig man måtte anställas för att tillhandagå med biträde, råd och upplysningar i boskapssköt - Stats-Utskottets Utlåtande JU 122. 43 sela, såsom vid val af afvels-djur och racers förädling, ladugårdsbyggnaders ändamålsenliga konstruktion, mejeriers anläggning och förbättringar i mjölk-hushållningen m. m., å flera allmänna landtbruksmöten blifvit offentligen uttalad, har Kongl. Maj.t, sedan jemväl Landtbruks-akademien, som funnit anställandet af en sådan person, på samma vilkor, som för den i afseende å fårskötseln antagne varit bestämda, böra blifva af stor nytta, hemställt, att nödiga medel härtill måtte af Rikets Ständer äskas, föreslagit, att till arfvode och resekostnads-ersättning åt en resande undervisare i boskapsskötseln en summa af 3,000 R:dr årligen måtte anvisas. I betraktande deraf att boskapsskötseln är en af landets vigtigaste näringsgrenar, hvars utveckling och förkofran på allt sätt bör befrämjas, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 15.
Hvem har gifvit er i uppdrag att truga på folk edra läror? » » Paulus säger » » Ja, men hvad säger sunda förnuftet och rättskänslan oeh humaniteten? Om det är något, som den ena menniskan borde få ha i fred för den andra, så är det väl hennes Gudsförhållande. I våra bostäder akta ni er allt för att bryta in och göra ohägn, det kallas hemgång och straffas af lagen. Men i vårt hjertaä innersta lönkammare der sköfla och husera ni med - grofva, fräcka händer och stoppa in explosiva ämnen och skylla sedan ifrån er på Paulus, om det stackars hjertat springer i luften. Ni borde veta, att inte alla ä ' lika konstruerade invärtes, men så mycket psykologer ä ' ni inte. För att ni har kautschukhjernor, der man kan proppa in hvad som helst, tror ni att det går an att » » Du talar om saker, som du inte förstår, » afbröt Henrika i myndig ton. » Han hafver fördolt det för de visa, men de enfaldiga hafver han det uppenbarat. » Han såg på henne med en min af harmsen medömkan, ryckte på axlarna och sade: » Om någonting är enfaldigt, så är det att ge sig in i resonemang med en af er. Det var inte heller min afsigt. Jag vet nu hvad jag ville veta och har inte mera här att göra. » Han gick mot dörren. Hur skulle hon kunna få honom att stanna? » Hon talade så mycket om dig de sista dagarna, » sade hon, som om hon icke märkt han afsigt att lemna henne utan afsked. Han stod en stund stödd mot dörrposten, men hon kunde icke se hans ansigte. » Tror du, att hon älskade mig? » frågade han knappast hörbart. » Jag tror det, » svarade hon efter en kort ' inre strid, besegrande frestelsen att ljuga för att göra hans sorg mindre bitter och hans ovilja mot henne mindre våldsam. » Ah, om jag vetat — om jag tänkt mig för i tid! Det hade varit min skyldighet att inte lemna henne qvar här, utsatt för dina an fäktelser.
Bankens^redbyggnad numera blifvit å Carlsborgs fästning uppförd, densamma ock synes böra barheter, för detta ändamål begagnas och att Herrar Revisorer, i öfverensstämmelse med hvad Banko-Utskottet vid 1847—1848 årens riksdag yttrat, anse att åtminstone det belopp af 2,500,000 R:dr Specie, hvarunder Bankens metalliska kassa, jemlikt 107 § i Banko-Reglementet, icke får nedgå, alltid bör i omyntadt silfver på nämnde ställe förvaras, för att såmedelst vara bragt i största möjliga säkerhet. Fullmäktige afbida Rikets Ständers beslut i anledning af detta Herrar Revisorers yttrande ochj få nu allenast tillkännagifva, att ofvanberörde trädlådor blifvit aflemnade och af Banken godtgjorda, enligt öfverenskommet pris af tillhopa 7,000 R:dr för lådorna och 611 R:dr 5 sk. 4 rst. Banko för dertill hörande lås. § 10. Åtgärder till »fpennbigde Under åberopande af hvad 8 § i tryckta revisions-berättelsen innehåller i fråga försändning&r 0m de af Fullmäktige, med anledning af föreskriften i Reglementets 29 §, vidtagna med posterna. Berättelse till R. St:s Banko-Utskott. 7 åtgärder till förekommande af penninge-försändningar med posterna, få Fullmäktige anföra, att sedan de, för fullgörande af stadgandet i 2 momentet af sistberörde §, i aflåtet cirkulärbref, anmodat Direktionerne öfver såväl Privatsom Filial-bankerne i Riket, att till Fullmäktige afgifva upplysning, huruvida och på hvad vilkor den af Rikets Ständer afsedda öfverenskommelse må kunna åvägabringas, svar i ämnet numera från bemälde Direktioner ingått, hvilka svar blifvit öfverlemnade till Understyrelsen, med anmodan att yttrande och förslag i ämnet till Fullmäktige afgifva. Efterföljande sammandrag af räkenskaperna utvisar huru denna rörelse blifvit begagnad under tiden från och med den i October nästlidet år till den 28 sistlidne September: 8 Berättelse till B.
Sådana hafva likväl inträffat, enär vid förenämnde beslut sannolikt icke kom i betraktande accordernes betydliga olikhet, i förhållande till landsh.-lönernes belopp uti de särskilde länen, hvaraf följt att åtskillige lattdshamed ringare löneinkomster få gälda högre ränteoch amortissemenlsbelopp än andra, som innehafva större löner. Det högsta af ifrågavar. accorder, som enligt R. St:s berörde beslut blifvit inlöste, var det som med 20,000 r:dr b:co ansågs gravera landsh.-befattningen i Wermlands län; ett accord, särdeles drygt och betungande i förhållande till den för landsh. i nämnde län bestämda lön, hvilken numera uppgår till 5000 r:dr b:co. Det afdrag, som nuvar. innehafvaren af denna plats får vidkännas å lönen till inbetalning af det accord, hvilket icke han, utan hans företrädare i embetet utfästat och återbekommit, utgör således 1200 r:dr b:co årligen. En hvar som har sig bekant de kostnader, som oundvikligen åtfölja detta embete, inser lätt att återstoden af lönen hvarken är tillräcklig för denne embetsmans utkomst och bergning, eller svarar till embetets vigt och ansvarighet. Resor inom länets vidsträckta område, gästfrihet uti residensstaden visad länets gästfrie och derföre vid samma egenskaps utöfning hos sin styresman vanda innevånare, mångfaldiga andra nödiga utgifter att förtiga, skola ganska säkert icke allenast till fullo erfordra den ofvannämnda återstående lönen, utan jemväl derutöfver kräfva enskilda uppoffringar, dem samhället likväl icke borde ådraga en embetsman, på hvars nit och mödor till det allmännas gagn och tjenst anspråken äro så stora och ständigt stigande. Och om den nuvar. innehafvaren af förberörde plats, vid hvilkens tillträde löneafdraget till accordsamortissementet tog sin början, under en tidsföljd af tillsammans några och tjugu år bibehåller nämnde befattning, följer deraf att han lill kapital och ränta finge betala accordssumman, till företrädares och efterträdares förmån; hvilket ej synes med billighet förenligt.
I sammanhang med nästlidne år afgifvet underdånigt förslag till ny reglering af Flottans timmermansoch handtverks-stater hade Förvaltningen af Sjö-ärendena hemställt om någon tillökning i antalet af flottans machinister, meri, sedan Förvaltningen, på förekomna anledningar, blifvit anmodad att inkomma med utlåtande, i hvad mån ytterligare förändring må numera anses erforderlig i flottans machinist-personal, och derjemte anmäla hvad i öfrigt kunde leda till det för vapnet vigtiga ändamål att en fullt' skicklig machinist-corps för framtiden städse kunde påräknas, så hade Förvaltningen, under den 11 sisth Oktober, afgifvit förslag tillen ny MachinistStat för flottan, samt dervid anfört : att, euär det förlidne år uppgjorde förslag, i afseende å behofvet för den närmaste framtiden, måhända upptoge en nog ringa personal och knappa aflöningsförmåner, af den orsak att för nödig tillökning i ena och andra delen, erforderliga medel å femte Hufvudtiteln saknades, Förvaltningen likväl, för den händelse att tillgångar kunde beredas, ansett sig böra föreslå, att denna stat skall utgöras af: 2 Machinist-oflicerare ä 1,200 r:dr hvardera i lön r.dr 2,400: 1 dito dito, å 750 r:dr i lön . 750: 3 Första-klass öfver-machinister , ä 41 r:dr 32 sk. i månads lön , eller för år hvardera 500 r:dr 1,500: 3 Andra-klass dito, ä 36 r:dr 32 sk. i månaden, eller för år hvardera 440 r:dr 1,320: 2,820: 8 Första-klass machinister, ä 30 r:dr dito, eller för år hvardera 360 r:dr 2,880. Transport r:dr 11,090. Kongl. Ma.j:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1S53.
Det är endast 30 år sedan, den förste svensken ankom till Worcester. I d u n h a r redan en gång förut omtalat h o n o m: musikhandlaren C. F. Hanson, kompositören till den första svensk-amerikanska operan » Frithiof och Ingeborg &gt;, som någonsin skrifvits i Amerika, hvilken i december 1898 gick öfver scenen i Worcesters största teater. Operan har som bekant tillägnats konung Oscar, som mottagit ett D E T ÄR ett rätt egendomligt faktum, att den svenska emigrationen till New England-staterna först u n d e r de senaste tjugu åren tagit fart — emigrationen just till de stater, dit man, enligt traditionen och de isländska sagorna, vill förlägga Leif Erikssons och de nordiska vikingarnes färder till » Vinland det goda ». Man är j u icke riktigt på det klara med stället, där de landade, men m a n får väl tillerkänna framlidne Harvard-professorn E. N. Horsfords m. fl:s antaganden något värde, att det skulle varit i närheten af Boston, å Charles rivers stränder. L ä m n a n d e de få minnesmärken, som m a n trott sig finna efter vikingarne — t. ex. skelettet i rustning vid Fall river, som Longfellow så högtidligt besjungit, eller det egendomliga runda tornet i Newport, eller » runstenen » vid Taunton river, den s. k. Dighton rock *, hvarå jag icke k u n n a t upptäcka en enda ärlig svensk r u n a — åt sitt värde, har m a n dock i senare tider, på initiativ af Ole Bull, Longfellow m. fl, rest en staty af Leif Eriksson i Boston, som för evärdliga tider skall föreviga de isländska vikingarnes upptäckande af Amerika omkring år 1000. De svenska kolonier, som här och hvar i senare tid uppstått i New England-staterna, skilja sig i väsentlig m å n från dem » in the far west ».
Till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Berger väckt motion {<Ms. 301), hvaruti, med anledning af stadgandet i 7 § i förenämnda förordning, att jernoch ståleffekter skola, innan de sjöledes må ur riket utföras, så framt i utskeppningsorten metallvåg finnes, der uppläggas och vägas, motionären anfört, att för dem, hvilka i allt fall behöfde å en sådan våg upplägga sina effekter, innan de utskeppades, detta, stadgande icke medförde något besvär, men att åter för dem, sorn kunde vara i tillfälle att från egen eller annan närbelägen hamn direkte utskeppa sina effekter, föreskriften vore ett tvång, lika obilligt som stridande mot konseqvenserna 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-V tskoltets Betänkande ,yW 68. af en fri narin »s-lagstiftning; med anledning hvaraf motionären föreslagit Rikets Ständer, att i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att den skyldighet, som enligt nu gällande författningar ålåge en hvar att vid jernoch ståleffekters utförsel sjöledes ur riket låta desamma upplägga och väga å metallvågarne i rikets stapelstäder, måtte för framtiden upphöra, samt hvar och en, som det önskade, berättigas att frän hvad hamn eller plats som helst ur riket utföra dessa effekter, under den kontroll och de vilkor i öfrigt, som kunde anses erforderliga och Kongl. Majit funne lämpligt föreskrifva. Åberopade stadgande i 7 g afser uppenbarligen i främsta rummet underlättandet af kontrollen derå. att effekterna äro behörigen stämplade. Men äfven om den ovilkorliga föreskriften angående effekternas uppläggande och vägande å utskeppningsortens metallvåg undanrödjes, synes afsigten med de i författningen gifna föreskrifter till beredande af garantier mot försök till utförsel af ostämplad och underhaltig jernvara i allt fall kunna vinnas.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter framställda propos. om K. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anloge den ifrågavarsde andra punkten af Hr Carlheim Gyllenskjölds förslag, besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. förklarade det hau trott sig finna att nej varit öfvervägande. Frih. Hamilton och Hr. Lagerhjelm begärde votering. Hr Cederschiöld: Då nu en helgedag inträdt, skulle jag hemställa om icke R. o. Ad. efter slutad votering kunde få skiljas åt. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att han hade ämnat och nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade åtskiljas sedan voteringen försiggått, samt voteringsprot. blifvit upläst och några inkornne Utsk:s-utlål:n och mern. blifvit anmälde till bordläggning. Ropades ja. Cplästes till justering och godkändes följande voter:spropos. Den, sorn anser att R. o. Ad. bör såsom sin gemensamma lanke antaga Hr Carlheim Gyllenskjölds förslag ”att åt ofrälse embetsoch tjenstemän med K. fullmakt bör förunnas representationsrätt, utan villkor af fastighets innehafvande under egande eller lideikommissrätt”, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, antager R. o. Ad. icke detta förslag såsom Ståndets gemensamma tanke. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 18. Nej — 35. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne ullåtm och mern.: N:o 102, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o 39, ang:de fjerdingsmansbefatlningen; N:o 103, i anledn. af väckt motion om bestämmande af magistratspersoners åligganden i afseende på inventeringar uti Landträ nterierne. N:o 104, i anledn. af återremiss utaf betänk.