Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, för anläggandet af en kanal från Eskilstuna till Mälaren, under sistförflutna Riksdag beviljats ett anslag af 100,000 R:dr Banko, med föreskrift att detsamma borde af Riksgälds-kontoret utbetalas med en femtedel, eller 20,000 R:dr nämnda mynt, årligen under loppet af fem år, dock att 10,000 R:dr först vid arbetets fullbordan, hvarmed icke finge dröja utöfver Juli månad 1860, skulle utfalla; så, och efter det, på grund häraf samt jemlikt de i Kongl. Brefvet den 5 September 1855 närmare stadgade tidsbestämmelser, Direktionen för Eskilstuna kanalbolag redan utbekommit tre-femtedelar af anslagssumman, eller hvad för åren 1855, 1856 och 1857 belöpte, har hos Rikets nu församlade Ständer, vid det motsedda förhållande att ifrågavarande kanals anläggning, så framt några oförutsedda hinder eller inträffande olyckshändelser icke mellankomma, skall kunna fullbordas åtminstone ett år före den bestämda arbetstidens utgång, framställning förekommit derom, att, med afseende å den förlägenhet, deri kanal-bolaget, som med kontanta medel måste bestrida alla arbetskostnaderne, skulle försättas, om bolaget blefve nödsakadt under ett års tid vänta på den för dessa kostnaders liqviderande påräknade andel utaf stats-anslaget, Rikets Ständer måtte medgifva, att hela det i Riksgälds-kontoret innestående anslags-beloppet finge utbekommas så snart kanalanläggningen blifvit såsom fullbordad vederbörligen godkänd, äfven för den händelse, att sådant komme att ske under år 1858; med anledning af hvilken hemställan tillika blifvit upplyst, att vid ej mindre beslutandet än tillämpningen af de under flera föregående Riksdagar meddelade allmänna stadganden angående vilkoren, sättet och tiden för utbetalning af beviljade stats-bidrag till hamnoch kanal-byggnader samt andra kommunikations - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N-o 175.
Hvad går för nöd på friska, raska »hustrun din, om du är borta par tre månader »bara. Henne skola vi nog se till på bästa vis. »Jag vill gerna att du skall följa med. Du är »bland dem jag riktigt litar på, och, tro mig! »man har inte sin kaptens förtroende och lit för »intet. Gör dig nu färdig i rappet, och trösta »gumman så godt du kan. Jordegumma kunde »du ändå inte varit sjelf, och när du nu kommer »hem från kommenderingen, så kommer hustrun»din emot dig med en rasker pilt på armen, lik »båd’ far och mor, och som sen kan bli »volontär vid mitt kompani, om sexton år härefter.» – Hvad hundra d .. vill du en ska svara på sådant och det af sin kapten till, han som alltid är beskedlig och bra? »Ack!» tänkte Stina inom sig, tusen svar utom »ja,» men hon teg och sade blott med en nästan ohörbar stämma: »När ska’ du gå?» Johan teg. Hon upprepade sin fråga ändå saktare. »Om torsdag,» svarade soldaten, och all den smärta som fanns i hans hjerta låg i detta ord. Nu brast Stinas länge hämmade tårar ut, men intet utrop, inga extaser, inga förbannelser öfver öde och menniskor, inga hotelser till upphofvet af denna oändeliga sorg, intet knotande mot nödvändigheten, utan endast heta, oåterhållna tårar, och då och då ett kärlekens och smärtans ord till sin Johan. Han åter sade intet. Hans bröst var sammanklämdt af sorg. Han lindrades sjelf af ingen tår, och fann inga ord, endast hjertliga smekningar till den armas tröst. Så insomnade de först emot morgonen af denna, till smärtfull kärlek helgade natt. »Min Gud, min Gud, var barmhertig mot mig!» var Stinas första utrop när hon vaknade sedan dagen redan bjert nog inträngde i stugan. Hennes grufliga sorg hade vikit för sömnen, men vaknade på samma gång som hon. Johan var redan uppstigen och utgången. En alldeles infernalisk aning att han ej velat säga henne rätta förhållandet, utan redan var afmarscherad, bemäktigade sig den arma.
Uti. om användande af den sedan 1857 års början uplupna bankovinst. Då Frih. Tersmedens motion här föredrogs, fästade man icke särdeles upmärksamhet vid densamma; den blef följaktligen icke, såsom önskligt hade varit, bordlagd, utan genast remitterad till BankoUtskrt.. Skulle det vara denna åtgärd af R. o. Ad. att remittera motionen, som Frih. Tersmeden anser innefatta ett förklarande att R. o. Ad. biträdt densamma, tror jag att han begått ett icke oväsendtligt misstag. Emellertid hvilar nu denna motion beroende på BankoUtskrs åtgärd, och det ligger i sakens natur att Utsk:t måste till R. St:r inkomma med ett Uti., äfven i anledning af denna motion. Då emellertid densammas innehåll är i väsendtliga delar afvikarrde från de båda andra förslagen, särdeles från det af Utsk:t afgifna, och jag anser en gemensam behandling af dessa förslager såväl inom Utsk:t som hos R. St:r nödig i och för en sorgfällig och noggrann pröfning af detta vigtiga ärende; så och på det att, i öfverensstämmelse med hvad Hr Doktor Sandberg i sin reservation yrkat, Bankofullmäktige må fa yttra sig i anledning af de framställda, särskilda förslagen, anhåller jäg vördsamt att R. o. Ad. behagade återremittera detta Memorial till Utskrt. Sedan jag nu yttrat mig om formen för ärendets behandling, vill jag öfvergå till bedömande af sjelfva saken. En värd talare har sagt att det skulle vara en obestridlig fördel för Banken att till förstärkning af dess metalliska kassa få använda större eller mindre del af bankovinsten till upköp af Riksg:sKontorets obligationer å def blifvande nya jernvägslånet. Då jag emedlertid tror att denne talare sett saken i en alltför skimrande dager och att den möjligen i verkligheten kan utfalla på ett helt annat sätt än han föreställt sig, skall jag för denna min åsigt i korthet redogöra. Den 1 Februari.
Det är för Europas och Sveriges meteorologi af stor vigt att erhålla tillförlitliga uppgifter om landfördelningen, isförhållandena, lufttrycket och temperaturen i denna i detta hänseende ännu föga kända del af jordklotet, och den svenska expeditionen kommer här att hafva ett forskningsmål af direkt betydelse för vårt eget land. I viss mån kan detsamma sägas om de bidrag, som från dessa trakter kunna erhållas till kännedomen af de jordmagnetiska förhållandena, af norrskenet m. m. Härtill komma undersökning af djuroch växtverlden i förut i detta hänseende okända länder, etnografiska forskningar, hydrografiska arbeten o. s. v. Jag har naturligtvis här endast kunnat lemna en kort antydan om de vetenskapliga frågor, som möta expeditionen under ett längre uppehåll vid Sibiriens nordkust, men det, som anförts, torde vara nog för att visa, att expeditionen, äfven om dess geografiska mål ej skulle uppnås, bör kunna värdigt ansluta sig till likartade företag, som förut utgått från Sverige och som ländt vetenskapen till gagn och det svenska namnet till heder. Skulle expeditionen åter, såsom jag hoppas, temligen obehindradt och således inom en jemförelsevis kort tid kunna nå Beringssund, så blir visserligen den tid, som under vägen kan egnas naturhistoriska forskningar, allt för kort för en lösning af många bland de vetenskapliga frågor jag här anfört. Men oberäknadt det verldshistoriska sjöfartsproblem, som då blifvit löst, böra äfven i sådant fall ofantligt vigtiga och omfattande bidrag kunna erhållas till kännedomen om de geografiska, hydrografiska, zoologiska och botaniska förhållandena i Sibiriens ishaf, och bortom Beringssund möta expeditionen andra länder med en mer yppig och vexlande natur, der andra, oss kanske mindre närliggande, men derför för vetenskapen i dess helhet ej mindre vigtiga frågor taga forskarens uppmärksamhet i anspråk och lemna en rik belöning för hans arbete och möda. Det är dessa betraktelser, som legat till grund för uppgörande af planen för den expedition, hvarom här är fråga.
202 Stats-TJtskottets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 287. angående verkställd omröstning i fråga om låne-understöd för anläggandet af en bibana från Borås till vestra stambanan. (Se Mein. N Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Sekreterare, angående arfvode åt. III B. 346- A. 370- Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betftnkanden och Utlåtanden: — N:o 1. angående arfvode åt den hos Utskottet anställda Sekreterare. m. B. 346- A. 370- ■— N:o 2. i anledning af väckt motion angående utfärdande af nytt Resereglemente. B. 399- A. 412. E. 593. — N:o 3- angående löneförmåner för Länsnotarien^. lil. B. 399. A. 412. — N:o 4. i anledning af väckta motioner om ordnandet af pensionsväsendet. B.499, 503, 545. Å. 555- XI. U. 441.444. — N:o 5- i anledning af väckt motion om ändring i stadgandet angående arrendators och hans löftesmäns ansvarighet för skillnad i arrendesumma, då indraget eller annat boställshemman, till följd af arrendatorns bristande fullgörande af arrendevilkoren, å ny auktion utarrenderas. III. B. 499- A. 503. — N:o 6. i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande i stället för nu brukliga kautioner för vissa tjenster samt arrenden. — N:o 7. i anledning af väckt motion, angående förändrade grunder för användandet af den från Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet utgående uppfostringshjelp. III.
Vidare är enahanda förhöjning för ifrågavarande år beräknad för underbefälet vid Wermlands Fältjägare-regemente, som icke i Utskottets Utlåtande JV2 80, i likhet med deras vederlikar vid de andra värfvade regementena, blifvit föreslaget till erhållande af nämnda förmån, af den anledning, att delta regemente icke tillhör de garnisonerande trupperna, om hvilkas underbefäl då ensamt var fråga. Äfvenledes har Utskottet bland dem, som ansetts böra komma i åtnjutande af oftanämnda förhöjning, upptagit Kapell-predikanterne i Norra och Södra Finnskoga samt Bogens och Lekvattnets församlingar i Wermland, för hvilka tjenstemän lönetillökning vid den nya stats-regleringen blifvit af Rikets Ständer beviljad. Slals-Ulskollels Ullålande JY$ 25t. För vissa, 6:te Hufvud-titeln tillhörande, stater af en större omfattning, såsom Landt-staten m. fl. är 1857 års förhöjning beräknad summariskt för de särskilda tjenstegraderna, i anseende dertill att de för följande åren åt personalen vid dessa stater beviljade lönetillökningar så väl i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, som till följd deraf i Utskottets förslag till reglering af utgifterna under nämnda Hufvud-titel blifvit på enahanda sätt upptagne. Beträffande lärarne vid Elementar-läroverken, bar ifrågavarande förhöjning äfven för dem blifvit summariskt uppförd på det sätt, att, sedan från den af Rikets Ständer beviljade anslags-tillökningen afräknats dels hvad deraf belöper för alla nya lärare-beställningar och ett mindre antal vakanta lärareplatser, dels det till arfvoden åt Bibliothekarier vid de högre Elementar-läroverken anvisade belopp, dels ock den till ersättning för den upphörda termins-afgiften beviljade fyllnad i anslaget för nämnda läroverk, förhöjningen för 1857 blifvit beräknad å återstoden utaf anslagstillökningen.
Grefwe lVlörnor, Larl 6Lbriol, erindrade, at här wore ej frägan om något innehällande af försträckningarnas utbetalning, utan blott och allenast om säkerheten för desamma. Friherre Legerström, fscob. Som Lanco Utffottet kommit i erfarenhet, at de flesta b^potllek. Kronan äger at lemna, äro för redan gjorda försträckningar öisyonerage, har l^ncoUtffottet ej känt nägra säkerhetstilgängar at föreflä: torde hända wore Krono-clomLinsrna de enda at påräkna, och Utffottet har ej warit säkert , om det wore detsamma tillåtit, at denna Lilgäng föreflä. Mänga ropade, at det flode Utffottet fritt, at dem föreflä. Den Z Juni. Herr n»ron och Län dt marskalken gjorde xroxotziljon til bifall, at frägan om upgift af d^potkek til säkerhet för ^anguens närwarande forsträckningar, mätte äternemittsrLs til kancoUtffottet, som ägde at föreflä hwad säkerheter som häldst möjligen kunde wara at tilgä. Bifölls. Friherre Legerström, sLcok, anhöll om xroposiuon äfwen om tillätelse för Lanco Utflottet, at ibland n^xolbLti. äfwen kunna föreflä Kronans Oomainer. Ropades , at en sädan xroposjtion icke behöfves. - Upbröts Herrar Llectorsrnss af Andra Lias' sen Wallifia til Ledamöter uti Riddarehus-M flottet efter Friherre von Lai^s., Lcivarä krs, gric, och Herr öe Wall, follen Lric, och befnnnos i deras ställe wara Utsedde N o 172. Hr Losenstjerna, Olof, E)fwerstelientenant, R. S. O. N'.y 720» Hk Mentser, HKolk, Najor, Herr Laron och Landtmarskalksn anmälte, at da, efter Högloft.
Med hänvsning till den allmänna uppmärksamhet det vigtiga ärendet sålunda ådragit sig, och med åberopande dels deraf, att Kongl. Majits till nu församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof icke innefattar något förslag i ifrågavarande ämne, dels ock deraf, att de i saken hörda auktoriteters uttalade åsigter beträffande sättet för veterinärväsendets slutliga ordnande icke med hvarandra öfverensstämma, har Herr Grefve Gronstedt i sin ofvanberörda motion hemställt, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse, med begäran, »att Kongl. Majit måtte utse en Kommitté för uppgörande af definitivt förslag i ämnet och Kongl Majit derefter täcktes, om möjligt till nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om veterinärväsendets och den veterinära undervisningens fullständiga ordnande. Anders Persson åter har i sin motion anhållit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig framställning, det Kongl. Majit »ville genom en Kommitté af sak - 8 Allmänna liesnärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 19. kunniga personer till nästa riksdag låta utarbeta ett förslag till veterinärväsendets allmänna utveckling och ordnande, så att det motsvarar alla en väl ordnad husdjursskötsel behof i detta afseende»; hvilket förslag motionären ansett böra gå ut på »l:o veterinärläroverkens reorganisation på ett tillfredsställande och tidsenligt sätt; 2:o veterinär-läkares anställning så allmänt som möjligt i landet, helst i hvarje härad; 3:o en nödig lockelse åt personer att vända sin håg och sina studier till detta vigtiga yrke genom åstadkommande af nödiga aflöningsmedel; och måhända 4:o afskiljande af det militära veterinärväsendet från det civila och det sistnämndas tillika med veterinär-läroverkens hänförande under Civil-departementets myndighet och tillsyn.» De särskilda förslagen till veterinärväsendets höjande från den ståndpunkt, hvarpå detsamma för närvarande befinner sig i vårt land, kunna sammanfattas i följande hufvudpunkter.
Uän »ista Plenidag på bordet lagda Memorial , angående förhöjning af i mät tagen gäldbunden fast egendom, blef detta Memorial, jemte dervid gjorda mundtliga tillägg och anmärkningar, till Bag. Utskottets handläggning och utlåtande remittejadt. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. 8- D. I anseende till gjorda anmärkningar vid Uag-Utskoftets den 11 sistlidne April afgifna Betänkande , om skärpning i straffet för Tjufvar mm., blef samma Betänkande till Utskottet återremiueradt. supra. Ex Protocollo Oiof Werlin.. S. U, Dm 8 :Ma£. S.- D. iveinitterades Till Stms, Utskotta. Eit Memorial af Olof Gudmundsson Sigge Lån Bohus Län angående a fil: rifning af Ero. 7 /O c? nans Fordringar för Byteshrister. Till liunco-Utskouet. En Memorial af Anders Peter Persson från Östergöthland , angående påminnelser till StåtsUtskottet , au -snan inkomma ined Förslag till Betänkande om Banco-Län rn. in. Ett Memorial af Joli. Magn. Wessing från Westmanland , angående ändring af formatet å ilianeo Två 'P:drs Sedlar, samt de smärre Sedlarmes förfärdigande af fastare papper. Till Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Uiskottet. Ett Memorial af Joran Jönsson från Christianstads Län, angående yrkad befrielse för Rusthållarne i Skåne, att lemna ersättning för Reparationskostnaden å Rustnifigs-persedlarne under sista krig. Ett Memorial af J. M. Wessing från Westmanland och ett dito af Anders Joachimsson från Östergöthland, i enahanda ämne. Ett Memorial af Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län , om en Marknads inrättande på gränsen mellan Sverige och Norrige vid Särna Kyrkoby. Ett Memorial af Johan Johansson och Petter Johansson från Kronobergs Län, angående öfver - Sen 8 Maj. Öfverseende af författningarne om Bränvinsbrän'- Hingen och yrkad fri Husbränning.
Jag delar äfven med StatsUtskottet den tanka att föreslagne summan bör utgå, och äfven att, för handen Den ii April e.m. Vafande medel må, likväl med vilkor, dertill förskottsvis användas^ men jag kan, af nedan anförde skäl, aldrig för min del medgifva att SaltpeterFonden må, annorlundare än mot bestämd återersättningsskyldighet till andra ändamål, eller utgifter begagnas, än sådana, som föranledde dess tillkomst, och som ensamt rö fer jordbrukets fördelar jag förenar mig så» ledes med dem afStatsUtskottets Ledamöter som tillstyrka att den föreslagne summan bör genom gärd utgå Bröllopsgärd är ej någon o~ vanlig pålaga,' och då den förr ägt rum, skall den ur dubbla skäl ej anses som någon ny börda , ty utom det, att en allmän kärlek och tillgifvenhet för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen gjorde en sådan utgift lä: , skulle en hvar finna den, 6åsom hastigt öfvergående vara af helt annan egenskap än en vanlig bevillning, hvilken väl någon gång tager sin begynnelse, men som sällan eller aldrig ser sitt slut. Jag vågar derföre föreslå att den ifrågavarande summan 600,000 R:dr må:te genom en allmän Bröllopsgärd j fördeldt på 3:00 år, infordras, sålunda, att 225,000 R;dr efter de grunder Riksens Ständer, sedan Bevillningsutskottet med Förslag inkommit, framdeles komma att bestämma, antingen personel eller efter förmögenhet, måtte första året utgå. Andra året borde en lika summa utgöras, och om mot all förmodan, Norrige skulle undandraga sig deltagandet i denna för båda BrödraFolken af lika skäl och interresse påkallade utgift, så kom återstående 150,000 R-dr att på tredje årets bevillning fördelas. Jag har för min del be - »74 Den II April e. mi stridt, att SaltpeterFonden mätte annorltin* da, än med vilkor! at äter ersättningsskyldighet användas till andra ändamål än dess bestämmelse vid tillkomsten. Kongl. Maj:t har j
— de kunna älska — början, på så sätt att man fuktar kragen med en som du! — och de blifva älskade — som du! i vatten doppad linnelapp och gnider med järnets — Talar jag i gåtor?! Visst icke! Jag talar bakre kant på tvären af kragen, till dess denna sanning — ty det är kvinnorna själfva, som erhållit den glans man önskar, hvarefter kragen böjes i sin ursprungliga ställning (äfven detta sker äro de nya flaoonerna. Och du själf är min med järnets bakre kant) och är nu fullt färdig. allra som ljufvaste lilla roseflacon! A h! — På liggande kragar strykes alltid den undre delen Tycker du inte om skämtet? Men ma ch&amp;re, (ståndet) fullt färdig, innan man börjar på den det är intet skämt, det är en sanning, en reöfre. Med manchetter förfares på alldeles samma volution. Hör blott! En professor i Paris sätt som med kragar, och om det är manchetter — naturligtvis i Paris, åh de fransmännen! — med söm i midten, så strykes ena halfvan torr, har funnit, att om man sprutar in en enda innan man börjar med den andra. droppe af en välluktande essence, t. ex. rose, Vid strykning af skjortor stryker man först bå- len, och sedan denna är iärdig, träder man skjorunder huden, så upptager blodet ögonblickligen tan på brädet med rätsidan uppåt. Man sträcker parfymen. Hela ens varelse blir genomträngd nu ut vecket och fäster det med nålar, så att det af rose, man. andas roseparfym, med ett ord blir alldeles slätt, viker sedan framdelen af bålen man är en lefvande flaska roseparfym! öfver vecket och stryker härpå några slag fram Är det icke en revolution? Hvilka framtidsoch tillbaka. Därefter aftages bålen, och vecket strykes på tvären; om några veck eller skrynklor vyer rullas icke upp för våra ögon — eller uppstå, drifvas dessa utåt sidorna. Då vecket är rättare för vår näsa! Ty gäller professorns half torrt, strykas ränder efter behag; vidare såsom uppfinning rose, så gäller den säkert alla andra förut är sagdt om kragar, hvarefter skjortan hopparfymer!
Sfi malte blottställas för misstaget allt öfverskrln da gränsen för sin jurisdiction; 2to att , då vittnesmål, som ej äro styrk-5 te med ed, icke synas ega den bevisande kraft, utom hvilken en anklagad icke bör kunna beläggas med den plikt, hvartill hara af Kyrko-Rådet kunde anses vara förfallen „ med Kyrko-Rådets Domsrättighet måtte förenas den formalitet, att de, som till vittnen kallade varda , må inför Kyrko-Rådet med ed få fästa deras vittnesmål; samt 5:o att, som Kyrko-Rådet är beratligadt att, efter förekommande omständigheter, belägga den felande med böter, utan att stadgadt är, om debora bestämmas, i enligt het med de vitén allmänna Lagen utsätter för förbrytelsen, eller få bero af KyrkoRådets godtfinnande ; men det i förra afseende! skulle förutsättas hos Kyrko-Rådet esa kännedom af Lagarne, vid tillämpning af vi} ten på olika förbrytelse-grader, hvilken mari endast af den Lagfarne kan fordra, och i det senare en isolerad Lagskipning i Staten kunde uppstå, som lätt förvandlades till era farlig inqvisition, någon viss norm alltså för bestämmandet af de böter; som Kyrko-Råd eger att pålägga, fastställes, på det dess bed strafiningsrätt måtte blifva utöfvad i harmod nie med de allmänna strafflagarne, 'Tjogsamt Allm. Btsv.o. Otc. Utsk.Utl, N:oo7. 5 Till det Hedervärda Bonde-Ståndet: 1:0
På underdånig klagan af den sakfällde Stadskassören är denna sak i Högsta Domstolen afgjord den 2 Mars 1840 på det sätt, att efter upptagande af hvad som hos Kämnersrätten förelupit, intilldess Justitiäkantslersembetets här ofvan omförinälte svar, gifvet den 30 Dec. 1842, ankommit, förklaras, att i anseende härtill och då ej heller sedermera någon ansvarstalan blifvit mot klaganden framställd, samt vid ett sådant förhållande Kämnersoch Rådst.- rätternes åtgärd att ändock fortsätta undersökningen varit oförenlig med en laga rättegångsordning, ansåges hvad klaganden derunder upplysningsvis anfört och (hvad) i öfrigt blifvit utredt icke kunna läggas till grund för klagandens sakfällande i fullföljda delar af målet, hvilket följaktligen borde bedömas i det skick, hvaruti det å sistnämnde dag sig befann; och blef klaganden vid den pröfning af saken, som (i enlighet härmed) företogs, från allt ansvar befriad — dock med skiljaktighet af två Ledamöter, hvilka fastställde Hofrättens utslag. Den af llertalet sålunda meddelade befrielse härrörde från antagandet deraf, att efter den tid, då Justitiäkantslersembetet förklarat någon dess åtgärd icke föranledas af det, sorn i målet förekommit, undersökningen, enligt laga rättegångsordning, icke bordt fortsättas, eller klagandens sakfällande grundas på hvad sorn under fortsättningen blifvit utredt. Denna grund till befrielse innebär väl, att målets ytterligare behandling kunde af Justitiäkantslersembetet — 15 — inställas, hvilket troligen iir detsamma, som att saken också kunde af denna myndighet helt och hållet nedläggas. Men det återstår att fiirklara, huru en sådan behörighet för åklagaremakten att nedlägga saken låter förena sig med dess upptagande till pröfning, efter det allmänna åklagaren Irånträdt sin talan och målsägarne afstått från allt vidare fullföljande af målet och begärt dess afskrifning, samt Justitiäkantslersembetet icke funnit sådant föranleda till någon dess åtgärd.