Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har deremot alldeles icke märkt, att Hr von Hartmansdorff fästat den ringaste uppmärksamhet på den omständighet jag trodde han skulle söka vederlägga; nemi. att just detta förhållande visar, att ehuru de stå i strid med hvarandra, dessa båda §§, så är det icke nu mödan värdi, att försöka sälla dem i harmoni; och hela min argumentation har Hr von Hartmansdorff ansett sig kunna afspisa med den fras, att om de alternativer, som nu finnas i den 56 § och 81 § åstadkomma oreda, så skulle äfven ett 3:dje alternativ göra det. Delta är mycket lakoniskt, men föga båtande i fråga om vederläggning. Hvem som helst är i tillfälle att genast fälla det omdöme, alt Hr von Hartmansdorff med detta ingenting förklarat, utan, såsom man säger, blott velat afspisa och undvika all yttring; ty del skulle icke leda till mera oreda all taga en sådan ny väg, der man, med bibehållande af de principer, sorn borde bibehållas, öfvergaf allt hvad som sinsemellan kunde stå i nåeon strid. Det egentliga motivet, säger först Hr von Hartmansdorff, hvarföre Utsk. grep till med att göra deli sammanjemkning, hvarom nu är fråga, var del, alt här koni en K. propos., som i 3 Stånd blef af Ordföranderne upptagen enligt 81 § Reg.F. och i det 4:de Slåndel i öfverensstämmelse med den 56 §• Detta oaktadt säger likväl Hr von Hartmansdorff, något sednare i sitt långa tal, att den 56 § är gjord för att tjena till en förklaring af den 81 §. Nåväl, om så är, hvarföre har icke då Hr von Hartmansdorff, hvarföre hafva icke de tre Ståndens Talmän följt denria förklaring. Detta bevisar tillräckligt, hurusom Hr von Hartmansdorff contradicerar sig sjelf, då det gäller alt försvara egna förslag. Men detta visar å andra sidan, att vi för närvarande hafva 2:ne alternativer, af hvilka Ståndens ord - Den 5 April e. m. 127 förande kunna begagna sig efter behag, och detta är visserligen ganska illa.
Och torde, om sådana beslut fattas, desamma böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas genom Rikets Högloft. Ständers skrifvelse, med hvilken Lagförslaget varder till Kongl. Majlis nådiga pröfning insändt. I anledning af Instruktionens 18 § och uppå min under den 31 sistlidne Augusti skriftligen gjorde anhållan alt undfå del af de förklaringar öfver Lagen, hvilka Kongl. Maj:t, genom Dess Högsta Domstol, uppå inkomna R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 71 förtrågni,ngar af domare och embetsman må hafva utfärdat sedan början af sislförflutna riksdag, har Hans Exellens Hr Justitie-slatsininistern, uti skrifvelse af den 14 derpåföljde Oktober, lillkännagifvit, att sedan nämnde tidpunkt någon förklaring öfver lagen i den ordning, Grundlagen bestämmer, icke blifvit från Kongl. Maj:t meddelad; hvilket härigenom vördsamligen i libera 11 as. Till fullgörande af hvad Instruktionen uti 14 § ibland annat bjuder, får jag vördsamt icke allenast öfverlemna, såsom bilagor till denna berättelse, de ifrån Kongl. Statsdepartementen insända förteckningar, jemte tillägg och rättelser deri, utvisande hvilka af Rikets Ständers vid sislförflutna riksmöte fattade beslut och gjorda hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställda, eller eljest slutligen pröfvade, utan äfven särskildt upptaga dem, hvilka, på sätt eller af orsaker, samma bilagor antyda, icke blifvit i underdånighet föredragna eller i nåder afgjorda, här nedan anförda med anteckning af nummer och dag, derunder Rikets Ständers skrifvelse i hvarje ämne förekommer i 10:de samlingen af bihanget till Riksståndens protokoll vid nämnde riksdag, nemligen: hos Kongl.
Jag 66 H. 8 Den i5 Mars f. m. afstyrker det derföre på det högsta, och anhåller om proposition till bifall å Utskottens Betänkande. Herr Munck af Rosenschöld: Om vi vilja söka stöd för våra meningar af erfarenheten, så skall den intyga, att Creditiv af i million Riksdaler blifvit användt till inköp af circa 100,000 Tunnor Säd, som användts till undsättning åt behöfvande, hvilka, i följd deraf, blifvit till större delen, antingen genom utmätning för Sädens betalning ruinerade, eller genom afskrifning behandlade som allmosehjon. Deremot visar erfarenheten, att den Magazinsinrättning aldrig lidit förluster och gått under, som uppköpt Spannemål i goda år och utsålt den vid. missväxter. Den förra MagazinsDirectionen hos oss gjorde tvertom. — Grefve Gyldenstolpe har åberopat Rikets Ständers beslut vid denna Riksdag i anledning af StatsBankooch EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 114 om Spannemålshandeln, och har ansett mitt förslag vara stridande emot samma beslut, som stadgar att Staten ej har att med sådan handel sig befatta. Men jag hemställer, om ej då, på samma grund, häremot strider allt anslående af Creditiv till inköp af undsättningsspannemål, äfven i missväxtår, om Rikets Ständer afskaflat all Spannemålshandel för Kronans räkning. — Herr von Hartmansdorff åter har citerat en § i Reglementet för Fullmägtige i RiksgäldsCon - Den i5 Mars f. m. toret och ansett den vara ett hinder för antagandet af mitt förslag. Denna § innehåller likväl endast, att ifrågavarande Betänkande, så vidt det af Rikets Ständer godkännes, skall tjena till efterrättelse. Jag har för öfrigt redan hevist, att i detsamma ej finnes något hinder för Creditivets användande till Spannemålsinköp så väl i goda år, som under missväxtår. Men då det likväl tyckes innehålla någon tvetydighet i berörde fall, och möjligt är att
I ett annat hem, der husmodren är öfverseende, uppoffrande, glad och mild, blir tonen en helt annan; man vet, att allt blir mildt bedömdt, men dock undviker man att såra den, som sjelf så ömt undviker att såra andra. Visserligen kan en vresig husfader till en viss grad motverka detta, liksom en vänlig man kan, ehuru i mindre mon, mildra det tryckande af den allt för stränga husmodrens välde, men det beror dock i allt, som rör familjelifvet, oftast mest på qvinnan, huru det gestaltar sig. Det är ganska vigtigt, detta, att barnen trifvas i hemmet; det Ur till och med för deras framtid vigtigt, att de hafva ett godt minne deraf. Mången gång, då man på äldre dagar står vid någon skiljoväg i lifvet, dyker oväntadt upp ett minne från barndomshemmet oeh pekar liksom med ljusa finger på huru ett sådant val gjordes i det kära hemmet, huru saken der bedömdes, hvad som der ansågs rätt och godt och nyttigt. Men dessa minnen komma blott, då hemmet varit godt och kärt. Man kan knappast tänka sig något ljufiigare än en familjekrets, der föräldrarna ömt vårdat de späda barnen och sedan af de uppväxande ynglingarne och flickorna vördas och åtlydas, likasom fordom af de små, och der de nu utvecklade unga med sin glädtighet och sin lifslust sprida en frisk munterhet i hemmets stilla trefnad. Sådana hem finnas, der ynglingarne föredraga hemtrefnaden framför alla nöjen, oeh Tidningen utkommer 1 hufvudstaden hvarje helgfri fredag Och kostar för ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt. — Sista numret I dit de unga männen vända för att finna hvila oeh förströelse, hvarifrån ingen frestar dem att fly. De äro kan hända icke så många, men de finnas dock. Vilja vi hafva det så, vilja vi, att våra söner skola föredraga hemmet framför allt annat och nelst trifvas der, så måste vi främst af allt göra detta hem godt och gladt, så att det blir kärt för dem. Man bedrager sig mycket, om man tror, att dertill behöfves rikedom och öfverflöd.
I Utsk:s Utlåt, säges nemi.: »ålen sorn Itikets sednast församlade Ständer, vid bestämmandet af det utaf dem beviljade låneunderstödets belopp och fastställandet af de derför föreskrifna särdeles lindriga betalningsvilkoren, redan pröfvat och afgjort frågan om den upoffring det allmänna bör under kasta sig för detta förelags utförande; så och enär den omständigheten, att samma förelag, enl. hvad sedermera visat sig, kommer att medföra viita högre kostnad än vid statsbidragets begärande och beviljande beräknades, på grund af det dessförinnan upgjorda kostnadsförslag, synes lika litet vid förevide, sorn vid andra med statsanslag eiler lån understödda, fastän genom enskild försorg och för enskild räkning verkställda arbeten, böra föranleda till ökandet af det, för samma företags utförande, under då bestämda ålerbetalningsvilkor beviljade understöd utaf allmänna medel, anser Ulsk. det nu ifrågasatta ytterligare Iånebi<1 råget lill fortsättning och fulländande af arbetena å GefleDala-jernvägen endast böra meddelas under vilkor, att detsamma icke kommer att medföra någon vidare upoffring för det allmänna.» Häraf torde E. o. Ad. finna, att StatsUtsk. lagt särdeles vigt derpå, att detta lånebtdrag icke skulle utgå i form af understöd, utan så att det allmänna icke skulle få vidkännas någon upoffring. Om jag nu i korthet för att resummera detta långa stycke sagt, att ifrågav:de lönebidrag icke skulle utgå under form af understöd, ulan af förstärkning, så har jag ansett mig icke hafva åt den uplästa ordställningen gifvit någon sådan vändning, att en misstydning deraf kunnat ega rum. Visserligen medgifver jag, att jag, som icke är särdeles van att alltid kunna välja de vackraste ordalagen, nu möjligen icke begagnat det riktigaste uttrycket; men jag kan icke tro att jag misstagit mig. Hvad sjelfva saken beträffar, anser jag den så utvecklad, att någonting ytterligare dertill icke bör kunna^komma i fråga. Jag anhåller endast att få påpeka en enda omständighet, som Frih. Cederström ännu en gång anmärkt. Han har jemfört sänkningen af sjöarne Långhalsen och Yngarn med detta förslag.
Om denna framställning icke är den mäst behageliga för ögonblicket, wägar likwäl Utskottet hoppas, att den i afseende bade pä korrthet och redighet icke stall wara utan ali nytta, dä Riksens Högloflige Ständer i hwarje frägas sednare Alternativ, täckas finna en giswen Contra,Proposition, och da hwarje Ledamot således genast äger tillfälle, att öfwerlägga med sig sjelf, pä hwtlkendera sidan de öfwerwägande stalén befinna-. Skiljagtigheterna yppa sig pä efterföljande sätt: no. Wid nsta Art. Skall Capitations-afgiften bestämmas till i R:dlr för hwarje Mansperson i allmänhet? Eller stall (enligt Protocolls, Utdrag fran Högloflige Ridderstapet och Adeln) denna afgift utsättas till fyra Dagswcrken efter Markegängspris, enligt de willkor och pä det sätt, som Bewillnings-Ucstottet i sitt sednare Betänkande för öfrigt förestagit. MbftrveraS: I bäda fallen blifwer O.winnanS afgift hälften häremot. 2:0. Wid s:dra Art. Skola Embetsoch Tjenstemän, med afseende ä deras olika Löningswillkor njuta lindring i sin Bewillning? Eller stola de alla utan atstillnad (enligt Protocolls, Utdrag frän Hederwärda Bonde-Ständer) betala 4 procent af deras sammanräknade Löne-inkomster? Observeras: Af denna frägas beswarande be^ ror den följande. 5:0. Den is Augusts. 2615 z:o. Skall Embetsoch Tjenstemans Bewillning utgöras af zoo R:dlr och derunder med 2 procent, derifrån och till N.dlr med z procent, och derutöfwer, utan förändring med 4 procent — eller sta» (enligt Protocolls-Utdrag fran Högloflige Ridderstapet och Adeln) hwar och en med ringare
E N ANKEFRU med godt och vänligt sätt önskar plats såsom sällskap och hjälp åt äldre person eller ock att taga vård om barn och deltaga i föref. göromål. Små pret. Svar till &gt;Z. », Varberg p. r. Räntegodtgörelse 5 p r o c. Ä hvar motbok kunna intill 1,000 kronor i månaden utlagas utan uppsägning. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken. O N D O INT. erhållas hos alla större specerihandlare inom riket. Aktiebolaget Stockholms Diskontobank I Regeringsgatan I. Depositionsränta 5 % Sparkasseränta 5 % A hvarje sparkassebok kan lyftas intill 1,000 kr. i månaden utan uppsägning. Christianstads Enskilda Bank i Herrar A n n o n s ö r e r meddelas Stocicliolxa., vara inlämnade kunna att, p å grund af upplagans annonser och tillkännagifvanden t i l l IDUN böra senast p å m å n d a g e n för att på torsdagen för att kunna införas i påföljande onsdagsnummer. Med utmärkt Iduns Klara Södra högaktning Exf / ediiioH. blodbildande, Sparkasseräkning mot godtgörelse af högsta despositionsränta. Utan uppsägning kunna å en bok sammanlagdt 1, 0 0 0 kr. i månaden uttagas. BRANCT F Ö R S Ä K R I N G S S O M B A R N F R O K E N linnes nu genast plats för en bättre, arbetsam, enkel flicka, som är villig att på egen hand sköta och vårda 3 små barn samt är kunnig i sömnad och andra inomhus förekommande sysslor. Svar till Fru L. Fischerström, Tiollhältan. (1421 KVINNLIG SJUKGYMNAST, utex. fr. Gymn. Cenir.-Inst. med bästa betyg, erhåller anställn. i öfficersfam. i S. Norrland. Pretentioner: massage åt frun, gymn. med barnen samt hjälp med sömnad. Svar, uppt. fordringar, samt atföljdt afb&gt;t., rekom. och futograii, insändes till Fru Widraark, Storhaga, Ljusdal.
Såsom en förklaring dertill förekommer i följ:de morn.; »Näringsidkares inkomst för löpande året får dock icke, äfven om han under nästföregångna året gjort förluster, beräknas till lägre belopp, än hvad en sådan rörelse, som den han drifver, i medeltal anses afkasta.» Derigenom är ett medgifvande gjordt att, ehuru man har kännedom om att näringsidkares rörelse under det löpande året lemnat en ovanligt hög inkomst, man likväl med afseende å förluster, som han under det föreg:de året lidit, kan beräkna hans inkomst för det löpande året till ett något lägre belopp, som likväl icke får sättas under en viss gräns eller medelafkastningen af en dylik rörelse. I allmänhet beräknas alla taxeringsvärden efter de förhållanden, som under föregrde året egt rum, men bevillnings-förordnm lemnar h. o. h. ur sigte frågan om gjorda förluster, utom hvad näringsidkaren angår, och håller sig i allmänhet uteslutande till hvad man, med ledning af kännedom om föreg:de årets inkomst, tror sig veta att hvarje person har i inkomst under det år som beskattas. Jag tror icke att denna författning medfört några olägenheter, och fortsätter derföre mitt yrkande om afslag å Utskrts hemställan och bibehållande af nu gällande stadgande. Gr. af Ugglas: Tvenne föreg:de talare hafva fästat upp märksamheten derpå, att det icke är meningen i denna § att. beskatta den inkomst man haft året förut, utan den som man skall få under det löpande året. Det må vara att detta varit den tanke, som ledt den, hvilken författat denna förordning, men att denna tanke icke blifvit konseqvent genomförd, det synes på flera ställen. Så t. ex. säger 11:te §:n i instruktion för taxerings-förrättningarne. »Då fartyg under hela det nästförflutna årets lopp icke varit upptackladt eller utrustadt och begagnadt, samt följaktligen icke för dess egare medfört någon inkomst, bör ej bevillning påföras.»
Ber ilin in gs - Utslå t teli Utlåtande, N:o IS. uli nu gällande Bevillnings-Sladga, med hänseende till väckl fråga om direct beskattning å capital, liar Yällofl. Borgare-Ståndet ansett bifall till ilenvon Kocks omförnnilda förslag böra af Bevilluings-Ulskoltet tillstyrbas, samt att frågan om tillägget uti 33 §, hvilket alser, hvad uli samma § föreskrifves om bevillnings-afdrag å ränta för utlånta capital, borde i sammanhang dermed undergå ny behandling. Med åberopande af hvad Utskottet, angående denna fråga, uli ofvannämnde Betänkande anfört, får Utskottet vördsamt anmäla, det Utskottet desto heldre anser sig böra vidblifva sitt, i anledning af Herr <von Kocks omförmälde motion, afgifne förslag, som detsamma numera af 3:ne Riks-Stånd blifvit gilladt. 145 §. ' pag. 80. I fråga, ej mindre om förändring af 4 mom. uti denna §, så vidt sådan är genom Herr Brinks afgifne motion yrkad, än den i Betänkandet, pag. 26, tillstyrkte förändrade redaction af samma moment, i afseende på den till aflöning åt städernas tjenstemän anslagne inkomst af städernas jord, har Yällofl. Borgare-Ståndet, i förra hänseendet, ansett Bevillningsutskottet böra, vid bestämmande af den bär omförmälde bevillningsgrund, laga Herr Brinks motion i detta ämne uti närmare öfvervägande, samt i det sednare förklarat redactionen af detta moment böra ställas, i enlighet med Herr Galbergs i denna del afgifne reservation, och således lyda derpå, att för stadsjord, hvars afkastning ingår till Drätsel-kammarens cassa, och derifrån utbetalas till embetsoch tjenstemän, icke skall erläggas bevillning, emedan sådan utgår af lönen.
Hamilton i afseende på hvad jag ämnat yttra ang:de olämpligheten af denna §:s sättande i jemförelse med den 15:de; och får endast förena mig med honom i anhållan om bifall till hans reservation. Hr von Koch: Såsom också förekommen af Gr. Hamilton, får jag endast fortfarande anhålla om bifall till den af mig föreslagna förändring. Hr Olivecrona: Då jag för min del anser det vara en stor skillnad emellan svordom, som fälles under gudstjenst och i Konungens borg eller der R. St:r äro församlade, och sådan, som fälles på öppen gata, enär den allmänna oviljan mest måste väckas mot dem, som förgå sig i kyrkan, synes mig också vara med rättvisan mest öfverensstämmande, att det första slaget af svordom strängast bestraffas; och har Utsk:t, enligt min tanke, gjort rätt att sätta straffet derå till minst 25 rdrs böter och högst sex månaders fängelse. Hvad beträffar det andra slaget, eller svordom, fälld der Konungen vistas etc., kan man väl icke säga att samma grad af förargelse skulle derigenom vara väckt, sorn genom svordom i kyrka. 1 afseende härå tror jag derföre vara lämpligast att, såsom Hr von Koch föreslagit, endast utsätta böter som straff, heldst då så stor straffskala som från 5 till 500 rdr är lemnad åt domarens bepröfvande. Hvad slutligen vidkommer svordom eller oljud å öppen plats, så är detta slag af den ifrågav:de lör - 456 Den 14 Juli. brytelsen af minst förargelseväckande beskaffenhet och således tillräckligt försonad med högst 100 rdrs böter. Jag anhåller om bifall till Hr von Köchs förslag. Frih. Armfelt: Jag har endast begärt ordet för att ytterligare erinra derom, att jag anser helgden af de ställen, som i 5:te §:n uppräknade äro, fordra att man bibehåller det stadgande, som Utsk:t föreslagit. Gr. Sparre:
N-.o 40, ang:de väckt förslag lill ändringar i K. stadgan om folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842, blef härefter föredraget samt lagdt till haudlingarne. Föredrogs och bifölls Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk-.ns d. 15 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 105, ang:de väckt fråga om förbättrade lönevillkor för contractsprostarne i Bohus län. Vidare föredrogs och bifölls Statsoch LagUtsk:ns d. 15 dennes på bordet lagda betänk. N:o 106, i anledn. af ej mindre K. M:s nåd. propos. till R. St., ang:de sättet för återbetalningen af lån, beviljade utaf allmänna medel till understöd för vattenaftapp - 670 Den 22 April. ningar, eller andra förberedande åtgärder för större odlingsföretag, än äfven särskildt väckt fråga om villkoren för dylika låns beviljande. Företogs till pröfning Statsoell LagUtskms d. 15 dennes på bordet lagda betänk. N:o 107, i anledn. af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, dä den tilltalade saknar tillgång eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas. Gr. Sparre, Erik: Af min, detta betänk, vidfogade reservation synes, att jag icke instämt med Utskms pluralitet. Jag har ansett och fortfar att anse vittnesmåls afgifvande vara en medborgerlig pligt, för hvars fullgörande, likasom för åtskilliga andra medborgerliga pligter, då de fordras af samhället sjelft, individen icke alltid är berättigad till ersättning. Om likväl Staten åtager sig förbindelsen alt godtgöra vittnena, så önskar jag, alt detta åtminstone måtte ske på ett rättvist sätt. Jag skulle derföre hafva önskat, att, om ersättningsskyldighet för samhället antoges, hvarje vittne för sin inställelse blefve godtgjordt; men deremot framställdes inom Utskm den invändningen, som jag icke kan bestrida, att utgifterna derför skulle blifva alltför dryga.
Uti Banco-Utskottets Memorialer, har jag icke kunnat igenfinna något beslut derom, och om ett sådant äfven finnes, vill det synas mig hafva varit välbetänkt, att under Bankens alltmera försämrade ställning, tills vidare uppskjuta med att ingå ett dylikt contract, seideles som åtminstone Bankens ädla metaller i omyntad form, för närvarande icke lärer behöfva rätt många förvaringskäril. Men hvad som mest faller i ögonen är förvaltningen af Tumba Pappersbruk och jordegendom samt resultaterne af dess verksamhet, och hvad dermed eger sammanhang. Jag har instämt uti allt hvad Afdelningen anfört och får tillägga några ytterligare drag till den uti Berättelsen förekommande teckningen. Att arbetarne äro väl lönade är i sig sjelf visserligen icke att klandra, endast det ställes sa att kostnaden kan betäckas afarbetsproduclen. PappersMästaren Ulla lid ers löneförmåner 801 R:dr 45 sk. 2 rst.: Brukets Vaktbetjening i Stockholm åtnjuter 312 R:dr: dessutom har Bruket en egen Vaktmästare för 365 R:dr om året, utan tvifvel densamma, som uppsatte det i Berättelsen omförmäldla planket för 20 sk. alnen: Valsmästaren Wiberg 301 R:dr. De öfriga arbetarne, som finnas till ett stort antal, erhålla i veckolön ifrån 2 R:dr 40 sk. till 2 R:dr och några derunder, hvarjemte en och annan får gratificationer, och dessutom åtnjuta de råg ifrån 10i tunnor, lill 2| tunna, malt ifrån 6 tunnor lill lj tunna, ved ifrån 5 lill 3 famnar, ljus ifrån 2 till 1 LU hvilket allt utgår efter som de äro gifte samt hafva liera eller färre barn, men utom alla ordinarie löneförmåner till dessa arbetare synes också, såsom Afdelningens Berättelse omförmäler, ej blott extra arbetare, aflönas, utan äfven förekommer öfverarbete af mångfaldig art och beskaffenhet, hvaraf endast packkammarearbete (det vill säga öfverarbete med sortering af lump och papper) för 1842 uppgår till 1,027 R:dr 9 sk. 6 rst.
Så kommo de mindre beDen förra kunde gå jämsides med åtskilliga tydande grosshandlarne, men de voro ingastatsämbeten, men var i sin ordning dock lunda sämre än bryggare och bagare eller uuderklass till bördsaristokratien, och det slaktare, och likväl voro dessa ganska dryga skulle fordras en rätt stor förmögenhet i reda patroner. Arfsägnen om bryggarekungen pengar, skepp och bruksandelar för att Westman från Gustaf den tredjes tid spred den borgerliga öfverklassen skulle släppas in ännu en viss glans öfver t. ex. handelsmani umgänge med aristokratien. Däremot var nen och bryggaren Brandelius, handelsmanden borgerliga underklassen själf öfverklass i nen och bagaren Piehl, som rådde om stora förhållande till ej blott » arbetskarlar », utan huset vid Drottninggatan, midt emot Hötorgsockså sina egna gesäller, lärgossar och pigor. Från farmors ungdom. gränd, slaktareåldermannen Frodell på Söder och andra sådana storgubbar, i jämförelse med hvilka en kryddkrämare, hette han också Eurenius vid Lilla Nygatan eller Eisen vid Regeringsgatan eller Weber vid Kornhamn, var rakt ingenting, och en handtverkare, vore det äfven själfve skräddareålderman Spångberg i Salviigränd, mindre än ingenting. Varer all mänsklig ordning undergifna, hette det på den tiden, och den ordningen följdes mycket noga ända upp ifrån hans majestät och ända ned till sillpackare och vågkarlar, som hörde till stadens tjänstemän. Så flicka jag var, fick jag ändå allt detta noga inpräntadt hos mig. Fruntimmerna följde naturligtvis faderns och mannens grad på samhällsstegen, såvida en flicka icke genom giftermål fick flytta upp en eller annan pinne, hvilket visst kunde inträffa, men ingalunda var vanligt och nästan aldrig orsakades af annat än hennes föräldrars goda förmögenhetsvillkor. Man gifte sig nog för pengar äfven på den tiden, kanske till och med oftare än i våra dagar. Männen inom de olika borgerliga graderna umgingos visserligen icke med hvarandra, men träffades dock på allmänna sammankomster, t. ex. bland stadens femtio äldste. Fruntimmerna hade däremot ingen beröring med hvarandra.