Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. I? Vid förnyad föredragning bifölls Bagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens, den 4 sistlidne Augusti, under N:0 55, afgifna och, den 29 i samma månad f. m«, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjor^ da anmärkningar vid Utskottens, under N;o 3 1, förut meddelade Betänkande, angående vackt fråga om utfärdande af de vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer föreslagne Handelsoch Handtverks-Ordningar; uti hvilket beslut Hög* vördige Preste-Ståndet skulle inbjudas att sjg med Ridderskapet och Adela förena. Co ProtrUtdrag den 5 Feiruarii 1830.' S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allnänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 31 sisth December, under Nm 172, afgifna och, den 8 derpåföljde Januarii e, rn., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckta motioner, dels om jemkning och jemnare fördelning af Skatter och Praestationer af jorden, dels ock om förändrad reglering med Presterskapets aflöning m. tn. S. D. Sedan , vid föredragning af Lagsamt Allmänna. Besvärsoch Oeconomie Utskottens, den 26 sisth November, under Nto 66, afgifna och , den 7 derpåföljde December e. m., på bordet lagda Förslag till jemkning uti Piks.Ståndens beslut öfver anniärknirigarne vid Kongl, Maj:ts Nåd, Stadga om Skiftes-Verket i Riket, den 4 Maji 1827, Bidderskapet och Adeln bland annat funnit för godt att, i afseende å lydelsen af 12 i 12 Cap, SkiftesStadgan, förblifva vid dess derom redan fattade beslut, så beslöt Bidderskapet och Adeln nu inbjuda de öfrige Riks-Stånden att i denna omständighet med Bidderskapet och Adeln sig förena. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls
Om nu samhället vid H. V. 24 370 Den 11 Juli f. m. ringare brott kan känna sig försonadt genom den brottsliges förbättring, då lian utträder ur fängelset, hvarför skulle icke samhället äfven kunna försonas, om mördaren under sin bela återstående lifstid inom straffängelsets murar ådagalägger ett godt uppförande? — Såsom ett särdeles vigtigt skäl framhålles ock, att icke något annat straff än dödsstraffet så tryggar samhället emot grofva brott, enär äfventyret af lifvets förlust måste vara för menniskan det mest afskräckande från brottsliga handlingar. Bet är imellertid en alldeles godtycklig förutsättning, alt lifvets förlust är för menniskor, som äro färdiga att begå mord eller dråp, det mest afskräckande. Vildsinta menniskor, af hvilka man snarast kan befara sådana brott, akta vanligen sitt lif så ringa, att de lätteligen kasta sig i faror, der lifvet kan äfventvras för att vinna en obetydlighet. För sådana är deremot frihetens förlust ofta värre än döden. De, som yrka på dödsstraffets bibehållande i vår lag, anföra ock, att om staten kan af medborgaren fordra att han i krig skall offra sitt lif, måste staten också vara berättigad att eljest taga lifvet af honom, när statsändamålet sådant kräfver. Slen man förbiser då likväl, att det är en väsendtlig skilnad emellan krigstillståndet, som är ett nödstillstånd, och det normala. Under nödstillståndet gäller det, att nöden har ingen lag. Vis-å-vis brottslingen är dock ingalunda något nödstillstånd för handen; ty staten eger lyckligtvis hos oss, enligt mig öfvertygelse, tillräckliga medel att på annat sätt värja sig emot brottslingar än att af dem kräfva lifvet. Man har ock löreburit, att om dödsstraffet skulle upphäfvas, kunde lätteligen brottslingar från främmande länder hitströmma lör att föröfva grofva missgerningar, väl vetande att den Svenska lagen icke skulle straffa dem till lifvet. En sådan fruktan synes dock alldeles ogrundad.
Redogörelser må förflyttas till den 24 Maji; Peter Anderssons, om afskaffande af AssistanceContoret; Eric Svenssons, med anmärkningar i afseende på användandet af de till Garnizonssjukhusbyggnaden härstädes anslagne medel; Andreas Johanssons, om bortarrenderande af UnderOfficerares och Musikanters Boställen; Anders Anderssons från Skaraborgs Län, om inrättandet af ett PostContor på Grästorps Gästgifvaregård; angående Boställe till Häradshöfdingen i Kållands, Barne, Åse och Wiste Härader; om anslag till fullbordande af Veterinärinrättningen i Hufvudstaden; Jacob Petter Anderssons, om Boställe för Domaren i Göstrings och Aska Härader; Anders Hanssons, om rättighet för innevånarne i de orter, der spannemål är enda näringstillgången, att med denna vara få utgöra sina Kronoutskylder; Peter Pehrs - Den 21 Jun i i e. m. 87 sons, om ersättning af Statsmedlen åt Gflundaliults hemman, för den jord Ädelforss Guldverk af hemmanets ägor upptager; Lars Nilssons, om förhöjd Lön för Landshöfdingen i Norrbottens Län; J. J. Ruthbergs, om minskning i kostnaderne för RiksStåndens Klubbar; Carl Ericssons, angående lön för en Expeditionsfogde i Elfdalils Härad; Anders Anderssons från Östergöthlands
Efter afslutade studier vid Tekniska högskolan reste han 1880 utomlands o c h arbetade tre år i Faris, dels s o m ritare o c h dels s o m kontrollerande ingeniör i brobyggnadsfacket. Därefter erhöll han anställning s o m kontrollerande ingeniör v i d byggandet af världens största bro, F o r t h Bridge i Skotland, o c h deltog från början till slut i detta betydande arbete, s o m m e d f ö r d e en kostnad af öfver 50 millioner kronor. uppdraget att konstruera ett sjuttiotal broar för en n y stadsbana i L o n d o n; under denna tid erhöll han bland 73 täflande ett " l^TT B U D S K A P F R A N A N D R É E har i dessa » vän tanstider » nått Sverige. Från Mandal ingick nämligen här om dagen följande telegram: » Kapten Hueland på ångaren Vaagen, inkomm e n från Nordisland hit, berättar, att han * den 14 maj anträffade vid Kollafjord, 65° 34 ' n. br. o c h 21° 28 ' v. 1., en flytboj, märkt n:r 7, hväri fanns en kapsel m e d på- skrift: » Andrées polarexpedition 1896 &gt;. L i Å ett i kapseln inneslutet papper stod skrifvet, att bojen utkastats från Andrées ballong kl. 1 0, 5 5 e. m. g. m. t. o c h 25 long. öst. Greenw. Skrifvelsen var undertecknad af Andrée, Strindberg och Frssnkel. S o m ett intressant apropos äro vi i tillfälle att i detta n u m m e r bjuda vår läsekrets en afbildning af flytbojen n:r 7, visserligen ej tagen efter den i polarhafvet funna, utan efter en fullkomligt liknande å Stockholms Panoptikon, där, s o m bekant, en i hvarje detalj trogen kopia af Andrée-expeditionens hela utrustning är utställd. ANDRÉES FLYTBOJ N:R 7. Den i de svenska färgerna målade flytbojen är ej synnerligen stor.
Jag hyllar ej något förslag, det må vara framstäldt af hvilken som helst, utan att förut hafva öfvervägt de fördelar, det kan medföra. Och just derföre, att en sådan allmän nytta ej vinnes af den södra stambanan, jemförelsevis med det gagn, som de bibanor skulle bereda, hvilka af Prih, Tersmeden och Gr. Sparre här på f. 70 Den 1 December f. m. m. blifvit föreslagna, är det urin öfvertygelse att, orri, i aus:de till bristande tillgångar, byggnmlsanslag för stambanan oell dessa bibanor icke kan på en gång ifrågakomma, de sednare då böra lemnäs företräde framför den förra, hvarigenom Regeringen snart skulle få erfara hvilken stor ekonomisk fördel en sådan afvikelse frän Regeringens förslag komme att medföra, ej bör ega framför dessa något företräde i alside på tillämpningen af det begärda anslaget. Hr Hjärnes framställning torde således icke böra vinna något afseende, utan fastheldre önskar och hoppas jag, att del Högh StatsUtskit skall taga i det noggrannaste öfvervägande så väl Statens som den enskildes intresse; och derefter inkomma till R. Stilmed de framställningar, Utskit lämpligast finner. Gr. Hamilton, Henning: Jag var ej tillstädes, da Gr. Sparre väckte sin motion, som nu utgör föremål för R. o. Adis öfverläggning; men jag tror mig finna, att den har åsyftat en bibanas anläggande mellan Borås och Statens vestra stambana. Huru mycket Gr. Sparre för densamme har begärt, vare sig att utgå sorn lån eller räntegaranti. det är mig deremot obekant. Jag ber således att. få yttra mig öfver ej sjelfva motionen, utan endast öfver det af Hr Printzenskjöld gjorda yrkande, att, för uptyllaudet af det ändamål, som blifvit ai' Gr. Sparre sökt, medel måtte tagas från dem, som blifvit af K. M. föreslagna till fortsättande af jprnvägsarbetena i Riket, och företrädesvis af dem till Statens södra stambana afsedda. Detta förslag måste jag motsätta mig.
Får förökad Betjening, s. 21, 22, 31. *— Hemställan om erhållande af Utskottens betän kande i dubbla Exemplar, bifallen af Presteståhdet, s. 46. af Borgareståndet, s. 47. af Bondestån det, s. 48. af Adeln, s. 59. — —om aflöning för 2:ne Extra Gancellister, bif. af Presteståndet, g. 559. uf Borgareståndet, s, 56g. om befordran af skyndsamhet vid ärendernes gång inom; Presteståndets beslut, lil. s. 83. antaget af Borgareståndet, III. s. 85. af Bondeståndet, III. s. 96. af Adeln, III. *. 112. Export, angående en år 1821 till Italien verkstäld, af Hafra och Korn; StatsUtgkottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 343. af Borgareståndet, s. 349* åcerrem. af Adeln, s. 361. Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, s» 1007. Fabriks.Gesellers, om; ställande under Tjenstehjon; stadgan, Eag-Utskottets betänkande återrem. af Borgareståndet, s. 952. bif. af Bondeståndet, s, 97(5. Ytterligare Utlåtande bif. af Borgareståndet, III. si 447.
Egentligen måste hans mening dock vara att i denna sak vinna hvad man kallar resning, d. v. s. upphäfvande af ett redan fattadt beslut. Jag tror mig bäst kunna bemöta hans framställning -på det sätt, att jag ger en hänvisning till ett homogent fall, nemi. till det fall, att man söker resning i en fallen dom, ty då åligger det vanligtvis den l-esningssökande att förete bevisning. Detta har Frihtn ej gjort. Det egentliga skälet, så vidt jag kunnat fatta, är, att förstärkt StatsUtsk. har afgjort frågan genom votering. Bevisningsskyldigheten, ifall det finnes andra skäl, torde icke ligga på StatsUtskis sida såsom Frih:n sagt, utan snarare pä den andra sidan, och intilldess att andra skäl förekomma, ser jag ej att Ståndet lärer kunna befatta sig med den omförmälda resningsfrågan , utan måste låta den förblifva vid det beslut, som redan är fattadt. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag lemnar det fullkomligen derhän, huruvida K. M. må kunna lill R. St. föreslå att ändra ett beslut, som en gång är fattadt; men att R. St., sedan deras beslut en gång blifvit fattade, höra hafva mycken betänklighet vid att ändra dem, så snart icke några nya skäl förelinnas, det tror jag mig inse. Detta har äfven StatsUtsk. insett och derföre ej ansett sig kunna föreslå R. St. att vidtaga några andra åtgärder, eller fatta andra beslut, än dem, som redan blifvit fattade. Hvad beträffar den relation, som Frih. Cederström har gjort, med förklarande att han, af det förhållande han framställt, erhållit en anmärkn.anledning emot StatsUtsk., så torde det tillåtas StatsUtsk. att få afvakta den tidpunkten för besvarandet af denna anmärkn.anledning, då Friherren har constituerat den riksrätt, som kommer att dömma Utskottet. Frih. Boye, Ludv.: Jag är hufvudsakligen förekommen af Frih. Cederström, men anhåller dock att få tillägga några ord rörande frågan, om detta är samma fråga, som förut förevarit eller ej.
De 2:ne hufvudböckerna för dessa byggnader, deraf den ena redogör för vestra och den andra för södra stambanan, hafva för revisions-året undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar. Chefens för Statens jernvägs-bygguader till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om arbetenas fortgång å jernvägarne under året 1857 har, i likhet med hvad föregående år egt rum, blifvit till Revisorerne öfverlenmad och är af följande innehåll: « Vestra stambanan. Enligt den af Eders Kongl. Majit för året nådigst fastställda arbetsplan, skulle arbetena å denna stambana hufvudsakligen omfatta dels fullbordande af sträckan mellan Jonsered och Wårgårda, det förra stället beläget 1} och det sednare 6} mil från Göteborg, dels fortsättning af terrassering och ballastning å linien mellan Wårgårda och Snipebro, pä gränsen mellan Skaraborgs och Elfsborgs län, hvarjemte terrasserings-arbetena å hela linien genom förstnämnde län, från Snipebro till Göta kanal, skulle påbörjas å de angelägnaste eller mest arbetsdryga punkterna. Hela jernvägs-linien mellan Göteborg och Göta kanal utgör en längd af 171 mil och då vid 1856 års utgång trafiken mellan Göteborg och Jonsered, 1J mil, var öppnad, voro arbetena å denna stambana under året utsträckta på en längd af i det närmaste 16 mil. Jernvägs-linien mellan Jonsered och Wårgårda följer ända till Lagmansholm, 5J mil från Göteborg, Siifveåns dalgång samt stränderna af sjöarna Aspen och Säfvelången, genom hvilka nämnde å har sitt lopp. De betydliga svårigheter, som varit att öfvervinna vid jernbanans framdragande utmed och öfver dessa vattendrag, och hvarför jag förut i underdånighet redogjort, voro redan i Oktober månad lyckligen besegrade och de elfva broar, som leda banan öfver den slingrande Säfveån, fullbordade. De svåraste arbeten, som förekommit, voro fyllningarna öfver sjön Aspens vikar och broarbetena vid Jonsered. För att framdraga jernvägen utmed södra stranden af nämnde sjö var det nödvändigt, att öfvergå 5 vikar och genomspränga mellanliggande bergsuddar.
Ständer anmäla henne lill erhållande af något serskildt årligt understöd; och har E. K. M:t i betraktande af aflidne Landshöfdingen Sandelhjelms mångåriga tjenstetid och derunder ådagalagda förljenster samt i öfrigt förekomne bevekande omständigheter, uti nådig skrifvelse af den 28 December sistlidne år, till Stats-Utskottet öfverlemnat ifrågavarande underdåniga ansökning med dertill hörande handlingar, för det afseende, hvartill Rikets Ständer kunde finna berörde förhållande böra föranleda, med anledning hvaraf Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, att, då Landshöfding Sandelhjelm, som i 56 år varit i rikets tjenst och derunder ådagalagt utmärkt verksamhet, efterlemnat sin enka och en sjuklig dotter i torftiga omständigheter, hafva, på grund häraf Rikets Ständer bifallit, alt hans enka, Sofia Dorothea Zetterman, må för sin återstående lifstid å Allmänna Indragningsstaten åtnjuta en pension af 250 R:dr årligen. 27:o. Uti en till E. K.
Godkändes. S. D. Till Lag-utskottet remitterades en, med anledning af 56 § R\ O., af herr Wetterberg väckt motion, att domaren i orten må ansökning ifrån ogift qvinna, öfver 25 års ålder, att varda myndig förklarad, upptaga, och sedan sökandens närmaste fränder och öfrige vederbörande blifvit hörde, frågan afgöra. 84 Prot.-utdrag den 23 Februari 1848. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets sedan den 16 dennes på bordet lagde nedannämnde utlåtanden, blefvo desamma al ståndet bifallne nemligen: N:o 59, i anledning af väckte motioner angående nedsättning i arrendet för Wendtholms kungsgård; N:o 60, i anledning af väckt motion, angående förlängd arrendetid för E. Marmén å indragna korporal-bostället Vettsta; N:o 62, i anledning af väckt motion, angående förändrad reglering af liäradshöfdinge-, kronofogdeoch häradsskrifvare-boställena i Åhs, Geseneds och Kullings häraders domsaga; N:o 65, angående ersättning för utgifna samt i Götheborgs och Bohus län ränteri-räkenskaper balancerade förskotter till kostnader i anledning af kolera-farsoten; N:o 67, angående ytterligare ränte-frihet, och anstånd med kapitalbetalningarne för de till nya rådhus-byggnaden i Wexiö afsatte belopp af det staden beviljade hyggnads-lån. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets utlåtande N:o 66, i anledning af fullmäktiges i Riksgällds-kontoret anmälan om otillräckligheten af det för taxerings-kostnaderna inom Norrbottens län anslagne belopp; och blef i följd deraf fullmäktiges berörde anmälan till Bevillnings-utskottet remitterad.
'”Om för någon sk juts—station de ”skjutsskyldige lill så stor del, som ofvan är förutsatt, yttra ”sig benägna att ingå på entreprenad, men, af särskilda an’ ledn:r, bidrag dertill fordras utöfver hvad de skjutsskyldige "skäligen kunna anses äga förmåga atl åstadkomma, och, till ”följd häraf, en ytterligare stegring af skjulslegan anses o”undgängligen nödvändig, äger Konungens Bef:h:de atl harbom hos K. M. göra und. hemställan, dervid likväl i intet ”fall må föreslås högre lega, än 32 sk. b:co milen för hvarje ”hust, ehvad det är å landet eller i stad.” Detta förslag in^ nebär detsamma, som att säga, det ingen entreprenad kommer att äga rum, med mindre 32 sk. b:co milen betalas; ty man kan taga för gifvet att, när något skjulslag får begära en dylik fördel, så tänker hvarje sådant : eftersom 3a sk. milen kunna erhållas, ifall vi säga nej och förklara oss obenägne att ingå uti entreprenaden, så göra vi det och begära förhöjningen. Landshöfdingen är då ställd uti den svårigheten, att antingen nödgas förklara frågan förfallen eller också bevilja 32 sk. Om oriktigheten af den föreskriften att den, som åker blott med en eller två hästar, skall låta köra sig afdon skjutsande, äro redan anmärkn:r gjorda af sådan beskaffenhet, att jag förmodar, det Ståndet finner olämpligt att antaga ett sådant stadgande. Frih. Hamilton har visserligen anfört de skäl, som äro de antagligaste lill Utskrs försvar och som ulan tvifvel legat till grund derföre; men han har derjemte omförmält, huruledes på stora vagnar den skjutsande misshandlas i afseende på sättet alt sitta och har velat dermed försvara förslaget om anvisandet af lämplig plats för den skjutsande. Jag tror, att om icke den resande sjelf är så mycket bildad och mensklig, att han både i hänseende till hästar och skjutsande iakttager hvad skäligt är, så är det förgäfves att söka åstadkomma rättelse genom närmare stadganden, hvilka alltid skulle blifva föremål för uttydningar, för tvist, för gräl och obehaglighefer.
– Malplacerad själftillit och malplacerad blygsamhet, men alltid malplacerad! Hvad skall det blifva af den stackaren? – Ja, nu borde den vanliga framfusenheten hafva kommit till användning, men en tölp är och förblir en tölp. Han kunde åtminstone haft så mycket vett, att han tackat sin far. Men sådana äro sönerna nu för tiden. Men härvidlag gjorde directeur Tham unge John orätt, ty när middagen var förbi, och medan herrarne drucko kaffe, följde han efter sin far in i dennes rum. När de voro för sig själfva, grep John faderns hand och kysste den. – Jag kunde inte tacka söta far därinne, när alla hörde på. Jag fick tunghäfta, men jag är innerligt rörd öfver min fars mot mig visade godhet. – Si, si! – Hur heter det på svenska det där du fick? Tunghäfta. Det är ett bra ord. Det fick jag också, sir du, sir du, så jag är därvidlag ej bättre än du, men det behöfs inte många ord mellan dig och mig, min son. Vi förstå hvarandra ändå, sir du, sir du. – Hör på, söta far, jag är ju nu myndig och kan göra hvad jag vill? Herr Hall såg litet häpen upp på sin son, men svarade genast. – Ja visst kan du. Men hvad vill du göra, det vill jag gärna veta, sir du. – Jag vill skänka bort de pengarne, du gaf mig. Hvad skall jag med så mycket pengar? – Du kommer att gifva ut mera än tiotusen riksdaler banco, när du väl är i Stockholm och skall sköta dina nöjen. Men i så fall får jag väl sörja för att det ingen balans blir. – Hör, söta far, det är så, att jag vill ge bort det jag fått i dag till ett par fattiga familjer jag känner till, och som jag lofvat hjälpa. – Tiotusen riksdaler banco är för mycket att skänka bort till fattiga familjer. Du har ett ömt hjärta, min son, men det springer bort med dig. – Gaf söta far mig icke dessa pengar, för att jag skulle ha glädje af dem på denna dag? – Jo, i dag och många dagar. – Tag dem igen, ifall jag inte får göra med dem hvad jag vill.
Oindelt, urama, Värde å 5 R;dr Tunnan. Värde å 5 R dr Tunnan* 1,390,295|-l-|l08,49l|542,455)31,234f-|l56,i70-|-[l39,725|-|698,625 oljande Aren till nästa Riksdag. Utgiften: Första Hufvud-Titeln: I. Hofoch SlottsStaterne Andra Hufvud-Titeln; vil-och Laods-Sta terne Tredje Hufvud-Titeln: IM i I i ta ireoch FörsvarsVerket till Lands Fjerde Hufvud-Titeln: Milita ireoch FörsvarsVerket till Sjöss . , . Femte Hufvud-Titeln: Sköna Konsterna Sjette Hufvud-Titeln: Milda Stiftelser Sjunde Hufvud-Titeln: Pensions-Slaterne Åttonde Hufvud-Titeln : Allmänna och Extra Utgifter , Niondej Hufvud-Tittai; Åkerhi niet, Handeln och Närinjarne Tionde Hufvud-Titeln; Clerecieoch Läro-Veiken Almänna IndragningsStaten ... . Itrono-värdc. Markegång på förslag. Mått. På Borgare-Ståndets vägnar: Jonas Ullberg, Talman. Summa |9,698,190|—j - På Bonde-Ståndets vägnar: Joh. O. Longberg, Talman. Siiils-J erkels Indelte Räntor. Penningar. Markegång på Förslag. Ordinarie Jnkomtser. Ordinarie Räntan: Hvad för Landsoch Militiaera. fl. Stater är indelt utgör efter Kronovärde 352,778 R:dr 4° skoch utföres förslagsvis till ett medelbelopp af 1,390,295. Den öfriga delen inflyter till Stats-Verket efter markegångspris och upptages på förslag till . 507,000.
Hvarje månads fan* geise, månaden räknad till Tjugoåtta dagar, svare niot Sexton Rdr Trettiotvå Skillingars böter; Fjorton dagars fängelse svare mot iböter under nämnda belopp. (Se i5 mom. af 5 §,) 2:0 Bqterne gånge till tyeskiffes emellan Åklagaren och den närmaste Fattigvårdsinrättning, de händelser undantagna, då Böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, Målsäganden ensamt tillfalla. (Se samma § och morn,) Till yttermera vjsso håfve Vi detta med Våra Namns och Insegels undersättande stadfästat och bekräftat; som skedde i den —- — dagen i månad, År efter Christi börd det Ettosende Åttahundrade pcb på det —- ■ STOCKHOLM, hos Carl A b. Pihl, 1829, Bil. lill Con&tit. Utsk s Memorial N:o 5i. l Re ser va tioner: Af Herr Cederschjöld-. Emedan jag anser Tryckfriheten för den väsendtligaste af alla constitutionela garantier, och liksom för lifsprincipen i den constitutionela samhällskroppen, tror jag mig böra hafva all möda ospard, att, efter yttersta förmåga, noga granska det förslag till ändring i TryckfrihelsFörordningen, som blifvit af Hans Excellence Herr Grefve Gustaf Lagerbjelke till ConstitutionsUtskottet inlemnadt. Härvid tror jag mig böra gå till väga med så mycket mer varsamhet, som detta förslag är till sitt innehåll alldeles detsamma, som vi nästan alla inom Utskottet lära veta, att Konungens Rådgifvare hade ernat tillstyrka Kongl. Maj;f, att Sjelf till Rikets Ständer framställa. Och då det ligger i sjelfva sakens natur, att en Konungs
Fröken von Schulzenheim är nog anspråkslös att vilja tillskrifva sin vackra och sällsynta karrier den omständigheten, att den art af målning, som hon nästan uteslutande öfvar, djurmåleriet, är sä föga representerad inom den modernaste konsten, att hon hufvudsakligen på grund häraf skulle blifvit föremål för uppmärksamhet. Beträf ' fande särskildt sina framgångar å Parissalongen, till hvilken hennes arbeten städse vunnit tillträde ända från år 1889, då hon första gången exponerade därstädes, och där hon år 1892 tillerkändes mention honorable — en utmärkelse, som fröken v. S. synes sätta särskildt stort värde på — röjer hon stor benägenhet att skrifva dessa på räkningen af fransmännens artighet mot utländingar. Och hon framhåller dessa rent yttre omständigheter såsom ganska väsentliga orsaker till sina framgångar med en sådan trovärdighet och öfvertygelse, att man icke ett ögonblick kan tvifla på uppriktigheten af hennes anspråkslöshet. » Djurmålarne ha gifvet större utsikter att IDUN 82 I andras gärning sök att stads D e t b ä s t a e n d a s t finna, få utställa och sälja än till exempel landskapsmålarne, » försäkrar hon bestämdt. Och hon tillägger med en värme, som icke tillåter tvifvelsmål angående beskaffenheten af hennes känslor för Paris och parisarne: » Ni kan icke föreställa er, huru vänliga och uppmuntrande de äro därute mot främlingar. Och hur de intressera sig för konst sedan! Ja, till och med vår portvakt — kan ni tänka er! — följde noggrant med tidningarna för att se efter, om vi fått någon utmärkelse på salongen. » Som man finner, behärskas denna unga konstnärssjäl ännu endast af välvilja mot hela världen. Till och med om de konkurrerande kamraterna har hon idel godt att säga. Inför en sådan lycklig och särdeles för en konstnär oskattbar sinnesstämning kan man icke undgå att uttala den förhoppningen, att den aldrig måtte grumlas af en droppe af den bittra malört, som gärna pressas fram ur motgångarnes tistlar. Men så kan också fröken von Schulzenheim glädja sig åt medvetandet om ett godt och ärligt arbete.