Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
6 § Är utmätning av gäldenärs egendom sökt av en eller flera borgenärer och de befara att efter försäljning av egendomen inte finns täckning för deras fordran, står det dem fritt att söka att gäldenärs egendom avträdes. Är gäldenärens hela egendom under utmätning eller har han varit bysatt i 2 månader gäller samma. Gitter gäldenären inte svara att han kan förnöja borgenärerna eller ställa borgen för deras fordringar beslutar rätten att hans egendom skall avträdas. 7 § Rymmer gäldenär eller håller sig undan i 2 månader skall hans egendom avträdas om någon borgenär söker hos rätten. 8 § Konkurs skall anses börjad när gäldenärs avträdesansökan är upptagen eller om borgenär sökt. 9 § Sedan konkursen är börjad må ej utsökningsmål mot gäldenär upptagas. II Kap Om avträdd egendoms förvaltning. Borgenärer som kommit tillsammans efter rättens kallelse, skall utse två eller flera gode män helst bofasta och själva sakägare, att förvalta den avträdda egendomen. Borgenärerna har rätt att ge gode männen föreskrift om förvaltningen. 2 § Är borgenärerna få eller är deras fordringar ringa eller kan boets förvaltning inte med säkerhet betros dem, åligger det rätten att utse skicklig och vederhäftig man att med de närvarande borgenärerna delta i förvaltningen. 3 § Gode män skall genast taga gäldenärs egendom om hand, göra sig underrättade om boets tillstånd, uppteckna vad som inte tidigare är gjort, bevaka boets rättegångar och angelägenheter, indriva fordringar och dra försorg om försäljning av varor och andra lösören som inte för fastighetens bruk är nödvändiga. Visar gode män motvilja eller försummelse och vägrar meddela upplysningar om boet till borgenär, äger rätten att genom viten tillhålla honom att fullgöra sitt åtagande. Låter de sig inte rätta avskiljs de. 4 § Finns i gäldenärs bo gods som tillhör någon annan, sätter gode män det i förvar och giver det till ägaren. Vägra de stämmer ägaren till laga domstol. 5 § Har någon till gäldenären sålt varor och inte fått betalt och är inte varorna levererade före konkursens början, är säljaren inte skyldig att lämna dem. Tvistas det om varorna är levererade eller ej skall borgenärerna inom 2 månader taga stämning på säljaren. 6 § Under anslagstiden låter gode män värdera fast egendom Sådan egendom får inte säljas förrän efter inställelsedagen och försäljningen kungjorts genom offentligt utrop.
» Grefve Sparre, Erik, om medgifvande af tre års räntefrihet för det åt bo laget för Borås jernväg beviljade låneunderstöd. 109. » Densamme, om ändring i bestämmelserna rörande statsbidrag till segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m, m. 110. » Densamme, om beviljande af ett anslag å 150,000 R:dr till uppförande af ett nytt läroverkshus i Wenersborg. 111. » Herr von Mentzer, Carl Fredrik, om ändring i gällande förordning angå ende bränvinstillverkning. 112. » Grefve Björnstjerna, Carl Magnus, om beviljande af ett årligt anslag å 8,000 R:dr, för att användas till arfvoden åt Norske och Danske univer - Förteckning å Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 7 113. 114. 115. 116. 117. 118. 119. 120. 121. 122. 123. 124. 125. 126. 127. 128. 129. 130. sitetslärare och vetenskapsmän för föreläsningars hållande vid akademierna i Upsala och Lund. Af Grefve Mörner, Carl Göran Detlof, om anslag till lön samt reseoch trakta mentsersättning för en tredje landtbruks-ingeniör. Densamme, om ett anslag å 2,000 R:dr till understöd åt personer, som hos egare af välskötta ladugårdar undervisas i boskapens skötsel, m. m. » Herr von Ehrenheim, Per Jakob, om anvisande af medel för Enköpings treklassiga elementarläroverks utvidgning till femklassigt. <> Friherre Leuhusen, Alexander Magnus, om beviljande af ett anslag å 1,540,000 R:dr för en jernvägsanläggning från Hemgrafven till Sundsvall. » Herr Dardel, Fritz Ludvig, om stiftande af en lag angående efterbildningar af fotografier, m. m. » Herr Ulfsax, Adolf Fredrik, om den personliga frihetens skyddande.
N:o stå nästan oförändrad, och, i visst fall, försvårad efter som ej sällan inträffar, att en person, efter hemmantalet räknadt, eger fjerdedelen i skifteslaget, i hvilket fall det skulle af dess godtfinnande bero, att tvinga de öfrige ingå i skifte, huru ofördelaktigt detta än för dem må blifva, likasom derest något mer än | af det samfälliga hemmantalet tillhörde en person, på denna ensam ankomme att för öfrige delegare hindra verkställigheten af det förmonligaste skifte, samt att obilligheten häri visar sig ännu större, i fall beslutande-rätten öfverlemnas åt pluraliteten af jordegare, och slutligen e) dels att, ehuruväl skiftes-kostnaden bör komma i betraktande vid bedömandet af frågan, om nytt skifte må ske eller icke, beloppet af denna kostnad destomindre ensamt torde kunna tagas till grund för afgörandet, som afseende dervid tvifvelsutan jemväl lärer böra göras å de serskilde delegarnes förmåga att bestrida denna kostnad, dels ock att, utan föregången uppmätning af marken och urskiljande af hvad som till inrÖsningseller afrösnings-jorden hörer, det måste vara för Landtmätaren svårt; om icke omöjligt, att på förhand med någon säkerhet bestämma den blifvande skiftes-kostnaden enligt taxan, och att följaktligen - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Vtsk. Uti. N.q 41 • 17 ligell en föreskrift härom, såsom overkställbar, vore olämplig. Utskotten kunna derföre icke tillstyrka antagandet af någotdera af nyss anmärkta förslag; hvaremot, efter Utskottens omdöme, något säkrare medel icke finnes lill vårdande och befrämjande af delegarnes ömsesidiga fördelar och rättigheter, då stridighet derom uppstår, än att öfverlemna pröfningsrätten åt Egodelnings-Rätten, hos hvilken bör förutsättas sakkännedom och oväld.
Hr Kassel har i sin motion, efter omförmälandc af dea tillökning, Hjelmare kanals underhållsfond, genom upplupna räntor, redan vunnit och före innevarande års utgång komine att ytterligare erhålla, likaledes erinrat dels om den betydliga sänkning i räntefoten, som inträffat sedan år 1854, då den för fonden hittills gällande ränteberäkning af kanaldirekfionen föreslogs och då penningeräntan allmännast var 6 procent, dels ock om den större svårigheten, att med, föreskrifven inteckningssäkerhet kunna, emot 5 procent ränta-, utlåna fondens medelDe med denna utlåning förenade svårigheter och bekymmer skulle sannolikt, framdeles, i den inon fonden tillväxte, komma att än mera öka sig, och derest ej en skälig jemkning i utlåningsräntan. medgåfves, vore troligen snart att motse det förhållande, att ingen bland aktieegarne ville åtaga sig det lönlösa, besvärliga och ansvarsfulla ledamolskapet i kanaldirektionen.. Med åberopande af det uttryckliga stadgandet, att räntan endast tillsvidare var bestämd till 5 procent och enär de till fonden årligen ingående medlen utgjorde kanalverkets besparingar, samt direktionens önskan och bemödande attf göra dessa fruktbärande emot så hög ränta, som, i förening med erforderlig säkerhet, möjligen kunde erhållas, icke skäligen borde ifrågasättas, har sistbcmaide motionär, — på det att iGke direktionens bestyr hädanefter måtte onödigtvis så betungas, att de icke kunde såsomhittills utan aflöning bestridas, i hvilket fall det för fondens tillörkande påräknade öfverskott af karialiirkomsterna komme att medtagas till alloningsoch förvaltnings-kostnader, — hemställt oell föreslagits att, när omstämdigheterne sä påkallade, ifrågavarande medel måtte få utlånas emot minst 4 och en half procent årlig ränta.
I anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande , rörande väckt fråga om förhöjda Tullafgifter på Boktryckeri-stilar , som inför - 6 Den 19 Maji. skrifvas; och har Utskottet förblifvit vid dess första Betänkande, som äfven är vordet af de öfrige trenne RiksStånden gilladt. 4:0 Öfver de hos Ridderskapet och A; deln gjorde Anmärkningar vid Utskottets dea 25 sistledne Februarii afgifne Betänkande, angående jemkning uti Båtsmans - Roteringen i Halland; och har Utskottet icke funnit skäl, att uti dess förra, af trenne Stånd redtin antagne Betänkande, någon ändring föreslå. ■Af den 16 dennes: 5:0 I anledning af Riksdagsmannen'Jon Göranssons Motion , rörande elen af Kongl. Maj:t i Nåder anbefallde delning af Ölands Allmännings-marker; deruti Utskottet på anförde skäl icke ansett sig kur.na, i anledning af denna Motion, tillstyrka denna åtgärd. Af den 1 dennes: 6:0 Innefattande Utlåtande öfver de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 25 sistledne Februarii meddeldte Betänkande, i anledning af väckt fråga om nödvändigheten af förklaring i vissa delar utaf Kongl. Maj.ts Nådiga Kungörelse den 3 April 1816, om öfverenskommelser, rörande Preste-rättigheter; och har Utskottet, jemte besvarande af Anmärkningarne, förblifvit vid dess lörsta Betänkande, hvilket äfven af Borgareoch Bon - Den 19 Maji. 7 deStånden redan är vordet tili alla delat gilladt - Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets den 24 sistledne April afgifne , samt den 16 dennes på bordet lagde Betänkande öfver gjordt förslag till förändringar uti nu gällande Legostadga lör Husbönder och Tjenstehjon. Företogs till pröfning
Catecliesen ej borde komma i fråga, så kort tid efter dess antagande, helst, om brister deri, likasom i andra menskliga verk, skulle finnas, desamma lätt afhjelpas genom nitiske och kunnige Lärares upplysningar och förklaringar, utom hvilka Refigions-Iärorna, äfven i en möjligen bättre Lärobok, ej torde klart uppfattas af mängden bland lärjungar; att då för närvarande 2:ne Cateeheser begagnas, antagandet af en 3:dje, grundadt på erkändt behof, möjligen skulle föranleda till fruktan hos mindre upplysta för sjelfva grundlärornas förändring, oberäknadt kostnaden för de fattige folkklasserne, att med den nya Läroboken förse sina barn; att en Lärobok af den beskaffenhet Herr Cederschöld föreslagit, väl torde medföra gagn, men derföre, om den funnes god och lämplig, skulle vinna bifall och afsättning, utan att något prsemium för dess utarbetande, eller dess antagande i stället för nu gällande Cateches, erfordras; att religionsoch sedoläran ej bör förblandas, och att då vid nya Bibel-öfversättningens utgilvande , en förändrad redaetion af Catecliesen lärer blifva alldeles nödvändig, borde någon omarbetning dess~ förinnan ej ega rum; hvaremot Anders Danielsson frän Elfsborgs Län anfört, att han af hjertat biträdde den af Herr Grefve Horn emot Utskottets Betänkande afgifne reservation, med innerlig önskan, att motionens goda ändamål ej borde förbises: att då bristen på medel till folkundervisningens befrämjande ständigt öfverklagas, borde en lämplig belöning ej sparas för framskaffande af en Lärobok, som kunde åt ungdomen bereda en fattlig och grundlig kunskap i Christendomen, ej eller förslaget mötas med farhåga, enär någon egentlig Cateehes-förändring icke lärer komma i fråga, förr än i sammanhang med den under arbete varande Bibel-öfversättningen.
Till vinnande af detta gagneliga ändamål föreslås: att Forvagns-Bolaget inrättas under Kgl. Maj:ts Beskydd, får i ett år begagna Gästgifvare» skjuts, men derefter, antingen genom öfverens-* kominelser med Allmogen eller genom uppköpta närbelägna hemmanslotter, sättes i tillfälle att bestrida skjutsen med egna hästar under en o» ctroy på 5 års tid; att Bolaget till en början måtte tillåtas, af 9 Kufvud-Tit., emot låg renta uppbära en summa till inköp af nödiga vagnar och redskap, för hvilken summa alla Bolagets Intressenter borde häfta; men att efter första årets förlopp och då Bolaget hunnit inköpa så beskaffade hemmanslotter, som på 3 ä 4 mils afstånd ifrån hvarandra voro tjenliga till Poststationer och ombytenj Bolaget då å dessa måtte erhålla Banco-lån till någon betydlig del af värdet; hvarjemte Önskas, att då Bolaget hunnit den stadga och styrka, att det kunde åtaga sig hela skjutsen på denna väg, med underhållande af 20 till 30 hästar på hvarje station, det skulle 5.te Bandet. 247, 248* er - l97o Deri 2 o Juli. erhålla såsom ersättning vissa fouragepersedlar af alla nu till skjutslag indelta Landtman. Till bestridande af denna forvagns inrättning föreslås vidare, att i likhet med den så kallade Tyska farande Posten , de första vagnarne till en början må vara starka och till våra vägar passande Hollsteinare med arne midtemot hvarandra varande säten, hvardera för 2 personer samt plats bakom och under för sakerna, alltsammans öfvertäckt med målad väf på bågar.
Raabs mening, så skall fråga vara om beslutet i 17 §:n af förslaget ang:de lag för sockennämnder, och har R. o. Ad. bifallit densamma med följande förändringar: ”Ordför. och vice-ordför. väljas för 2:ne år å allmän sockenstämma, hvarvid hvarje valberättigad, efter upprop, bör sin|röst muntligen afgifva.” Uti 2 morn. skulle ordet ”Juni" uteslutas och 4 morn. skulle så förändras, att orden ”efter 2 års tjenstgöring” skulle utbytas emot orden ”de 2: ne sistf ö r f I u t 11 a årens tjenstgöring.” Hr von Hohenhausen: Sedan R. o. Ad. beslutat att här skulle införas likadana stadganden, som i förslaget till lagstiftning för sockenstämmor och sockennämnder, så är det gifvet, att om den 6 J:n i förevar, betänk, skall blifva lika med den i7:de i det förra betänk., så går det icke an att bär, som det heter i nämnda §, åberopa den i6:de, utan bör här åberopas den föreg:de §:n. Hr von Hartmansdorff: Af den upplysning, som Hr Ridd.Secretm lemnat, har R. o. Ad. funnit, att åtskilliga stadganden stå i den 17 §:n, hvilka icke finnas här. Jag hemställer derföre, alt ingen annan förändring må göras, än den sorn blifvit yrkad rör:de de 2 årens tjenstgöring. Frih. Raab: Jag får fästa Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att en förändring äfven vidtogs i afseende på valet af ordför. och vice-ordför. som äfven borde här införas. Ilr Ribbing, Arvid, instämde med Frih. Raab. 382 Dan 12 Mars.
Banko, och om efter de uppgifter, föregående års revisionsberättelser meddela rörande då skedda siliverindragningar, enahanda beräkning verkställes, så befinnes resultatet blifva temligen lika samt utfalla mellan 132: 13 och 132: 16, hvilket gifver vid handen, att uti 132 R:dr 13 (å 16) öre svenskt silfvermynt finnes lika stor qvantitet finsilfver, som den, hvilken beräknas på 100 rr$. Hamb. Banko. Denna beräkning, hvilken, såsom grundad på en genom Kongl. Myntverkets vägningar, proberingar och uträkningar af inkommet silfver vunnen erfarenhet, må anses tillförlitlig, utvisar således den verkliga parikursen emellan Sveriges och Hamburgs mynt. Denna kan alltså antagas vara omkring R:mt 132: 16 för 100 m$. Banko. Då nu 4 R:dr R-.mt äro lika med en Svensk silfverspecies och 3 «?$ Hamb. B:ko lika med en thaler Hamb. B:ko, så blifva, efter den ofvan uppgifna parikursen, 33,04 svenska silfverspecier lika med 33* thaler Hamb. B:ko samt alltså 1 svensk silfverspecies lika med 1,0088 Hamb. thaler, utvisande, hvad äfven härförutan är kändt, att en svensk riksdaler silfverspecies innehåller i det närmaste T<l() procent mera finsilfver, än som enligt myntbestämningen för Hamburg motsvarar en thaler. Vid den år 1830 beslutade s. k. realisationen bestämdes emellertid, på grund af den för åtskilliga föregående år befunna medelkursen emellan det dåvarande svenska sedelmyntet och thalern Hamburger banko, att 128 skillingar banko skulle gälla lika med en riksdaler i silfver, och denna kurs af 128 sk. antogs äfven såsom pari med Hamburgerthalern, samt motsvarar det nu brukliga sättet att uttrycka parikursen mellan svenskt mynt och Hamb. banko, eller 133J R:dr R mt B:ko. Det torde icke kunna betviflas, att sednast omförmälda antagande af 133J
Sländet som ansäg denna fraga förtjena synnerlig uppmärksamhet, beflöt att deröfwer infordra Stats och BancoUijkottens rttlätande, äfwensom enligt Irlatts kebrlons begäran denna hans anmälan skulle med de öfrige Resp. Stånden genom ProtocollsUtdrag communiceras, med hemställan, huruwida de funno för godt, att i enahanda remisi sig sörena; men som något hinder derigenom icke uppstod för antagandet af 66 Z i Riksdagsordningen, intill desi förbemälte Utskotts infordrade utlakande angående den as klatts kerston wäckt» fräga hunne ankomma - Den 4 November. Z87 Ma, och af Riksens Stander pröfwas, blef berörde § uppå Talemannens derom nu gjorda proposition af Glandel enhälligt antagen. Ut supra. Lx krotocollo 8. L. IräZaräki. Utdrag af Protocollet hällit hos BondeStäm det d. 2Z Oct. 1809. SD. Upplästes LaaUtskottets Betänkande af d. 9 i denne mäirad, angående fardag ä FideiCommisi fastighet för en ask innehastvares Sterbhus; hivartill BondeStändet fann godt lemna sitt bifall; derom de öfriga Resp. Standen äfwensoM Lagutskottet skulle wötdfamt och manligen underrättas. Ut supra. Lx krotooollo 8. L. IlrLZarstli. SD. Widare föredrogs Allmänna BefmärSvch OeconomieUlskotteks Betänkande af d. 2 i denne mänad, angående införsel af utlänsk spannemäl / hwarwid Stander till atla delar Made hwad Ut^ skottets förestagit, och wille BondeStändet i öfrigt öfwerlemna till Kongl. Majus wishet och Landsfaderliga omsorg alt i detta ämne widtaga den åtgärd som Kongl. Majll sinner med Rike s wäl och båtnad wara mäst öfwerensstämmande.
Hvilket system af torr-varu raal, som sluten ligen kan komma att antagas, så faller det af sig sjelf, att all annan mätning, än med strukna kärl, måste förkastas såsom orlgtig. 4:0 Vigt, J>e varor som tili sin qvantitet ■bestämmas genom vägning, kunna anses vara af tvänne slag, antingen ganska tunga och i för hållande dertill mindre dyra, eller sådana, som, oaktadt ringa till vigten, utgöra ett betydligare penningevärde, Båda dessa slags kroppar böra, kunna vägas med samma system af vigter, h varföre vigterna mäste erhålla vida utförligare bår de multipler och. under-afdelningar, försedda med egna namn, Marken är en för liten vigt, xelatift till mångå varors värde, för att nyttjas, utan multipler; de äldre multipler vi deraf hafva, såsom pund och skeppund, passa ej emedan de icke äro decimal-multipler. För att få en passande multipel af marken, torde kunna an-, vändas en i Sverige förut ej alldeles obekantvigt, kallad Centner, sorn utgöres af 100 marker* efter hvilken då, i Statens räkenskaper, levexancer af varor efter vigt bokföras, Det skall icke föra till den minsta förvillelse eller oreda* om enskilde, i handel och vandel, fortfara att kalla 20 marker ett lispund, om de i stället för centner säga 5 lispund, eller i stället lör 4 centner säga ett skeppund; men sedan centnern en gång blifvit erkänd såsom statsvigt, skola väl ganska få enskilda personer fortfara att bokföra i skeppund, pund och marken Betänkande om Mått, Mål och Vigt 311; Till denna centner reduceras Tackjerns-, Råkoppar-, Bergs-, Uppstads-, och Stapelstadsvigterna. Då i Statsvigten intet skeppund erkännes, skall intet slags oreda eller missförstånd kunna uppkomma vid metallvigtens reduction, hvilket hade varit att befara, om man hädanefter kallat t. ex. ett skeppund stångjern en qvantitet jern, som innehållit | till så mycket jern som ett skeppund, efter den nu brukliga stapelstadsvigten.
Ju ringare jag, ehvad jag ser på frågans beskaffenhet eller historia, eller på det sätt hvarpå den af Utskottet blifvit löst, finner utsigten dertill Stats-Utskollets Utlåtande J N.-o 66. vara, atl Utskottets förslag skulle Lii Rikets Ständers af Konungen sanctionerade beslut, destomindre återstår för min föreställning något annat rimligt ändamål, hvilket skulle med hela förslaget kunna vinnas, än det att leda till en opinions-ytlring, således till ett heviljadt eller vägradt förtfoende-votum. Oaktadt den karakter, frågan genom sin behandling vid flera Riksdagar erhållit, egnar den sig endast ofullkomligt äfven åt denna bestämmelse. Som jag för min del hyser förtroende till landets styrelse och serskildt till denna styrelses angelägenhet om en samvetsgrann statshushållning, saknar jag ali anledning att biträda Utskottets betänkande i dylik syftning. I detaljerna får jag emot förslaget vördsamt andraga följande: i:o hav Utskottet icke yttrat sig rörande de stadganden och föreskrifter, som blifva för öfverflyttningen af Chartas-Sigillatae-uppbörden af nöden. Rör Verket ställas omedelbarligen under Riksgälds-Conloret, eller bör StalsC. ontoret deröfver hafva inseende och endast till Riksgälds-Contoret öfverlemna de inflytande medlen på vissa terminer, och i sednare fallet på hvilka? Det synes mig vara ett ganska obilligt anspråk på kronans rådgifvare, att de skola gissa sig till Rikets Ständers önskningar i dessa delar. Man åsyftar ju icke, att för Ministrarne utlägga snaror, ej heller lär språket sakna uttryck hvarmed saken hade kunnat nöjaktigt betecknas; 2:0 har Utskottet, emot mitt yrkande, uraktlåtit att för sig uppgöra och således icke heller till Rikets Ständer afla tit något försök Lill beräkning, hvaraf med större eller mindre sannolikhet hade kunnat bedömas tillräckligheten eller otillräckligheten af den föreslagne creti i ti v-summan.
Maj:t efter taxans utfärdande redan, enligt allmänna kungörelser och cirkulärbref, vidtagna jemkningar, förklaringar och ändringar, eller ock för att vid berörda grunders tillämpning lemna någon uppmärksamhet åt de i afgifna motioner gjorda framställningar, samt för åstadkommande af ett ändamålsenligare förtullningssätt genom utbyte af värdeförtullning mot förtullning efter vigt eller annan grund; äfvensom Rikets Ständer i allmänhet biträdt hvad Kongl. Maj:t föreslagit i fråga om bibehållande till detta års slut af förut gällande bestämmelser rörande spanmålstullen, samt medgifvit att den tullinkomst, som för utländsk spanmål kunde under tiden inflyta, öfverlemnades till Kongl. Maj:ts disposition för att användas till undsättning åt inbyggare i de orter, som kunde blifva af missväxt hemsökte; och hade, bland förbudsbestämmelserna i 4841 års taxa, den mot införsel af otvinnadt och odubbleradt kardullsgarn eller så kalladt klädmakaregarn blifvit af Rikets Ständer till borttagande föreslagen, hvartill Kongl Maj:t ock, äfvensom till åtskilliga af de utaf Rikets Ständer i öfrigt gjorda jemkningar uti bestämmelserna i 1841 års taxa, behagade, vid utfärdandet af nu gällande tulltaxa af den 5 November 1845, lemna nådigt bifall. I sammanhang härmed anmälte föredragande departementschefen i underdånighet, att styrelsen för en i staden Gefle bildad så kallad handelsfrihetsförening till Kongl. Maj:t öfverlemnat dels underdånig skrifvelse af den 26 nästlidne Juli, innefattande redogörelse för de orsaker, som framkallat denna stiftelse och för de åsigter, som hos föreningen gjort sig gällande angående hehofvet af en till mera frihet i varuvexlingen med utlandet ledande förändring i tullagstiftningen, och dels underdånigt förslag till tullafgifter för inkommande och utgående varor jemte bifogade förklaringar och motiver, till det afseende Kongl. Maj:t kunde finna detsamma förtjena; och hvilken underdåniga skrifvelse samt förslag till tulltarifer m. m., dem Kongl. Maj:t behagat låta tillställa chefen för Finansdepartementet, nu jemväl voro bland handlingarna befintliga. Kongl.