Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Memorial och Betänkanden : M 46, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande M 12, angående väckt förslag om upphörande af de s. k. prebende-pastoraten. Preste-Ståndet, som vidblef sitt i frågan förut fattade beslut, lade, med åberopande af detta beslut, Memorialet till handlingarne. M 47, i anledning af väckt motiosi om utfärdande af en ordningsstadga för städerna. Bifölls. M 48, i anledning af väckt motion om befrielse för skeppare å Svenskt, Prot.-Utdrag den 51 Februari 1866. 171 från inrikes ort kommande, fartyg att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation. Bifölls. M 49, i anledning af väckt motion om Smålands husar-regementes afsittande. Bifölls. JM HO, i anledning af väckt motion angående minskning af de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre munderingspersedlar, såsom skjortor, strumpor och skor. Bifölls. JM 51, i anledning af väckt motion om befrielse för rusthållare från skyldighet att till möte forsla munderingspersedlar, m. m. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo utdrag JM 117 af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 10 dennes, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Ridderskapet och Adelns beslut i afseende å Allmänna Resvärsoch EkonomiUtskottets hemställan i sista punkten af Betänkandet M 36, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel handtverk och andra yrken; och fann PresteStåndet för godt att denna inbjudning antaga. S, D.
Jag vill ej, att Kongl. Maj:t skall äga rätt att utgifva Lagförklaringar utan gemensamt med Högsta Domstolen, men blott då Högsta Domstolen tillstyrker en sådan; så otjenligt ett annat förhållande vore, så otjenligt vore det äfven, 28 Den 16 November f. m. att Kongl. Majit skulle i anseende lill Högsta Domstolen hafva mindre magt, än i anseende till Rikets Ständer. Min mening är Mott, att Kongl. Maj:t skall hafva samma magt i bägge hänseenden, d. v. s. alt nyttja sitt veto, ty annars vore Högsta Domstolen i detta afseende beklädd med en större magt, än både Kongl. Majit och Rikets Ständer, hvar för sig. På denna del af Utskottets förslag anhåller jag om bifall, men på den del, som angår prescriplionstiden, skiljer jag mig från Utskottet, och anhåller om återremiss. Utskottet har föreslagit, att om Rikets Ständer vid nästa Riksdag ej yttra sitt motstånd till en Lagförklaring, skulle den vara gillad. Detta vill säga, alt en prescriptionstid vore utsatt för folket. Jag skalle icke draga i betänkande att samtycka dertill, om det först vore stadgadt, att Kongl. Majit vid hvarje Riksdag skulle låta meddela Rikets Ständer de sedan sista Riksdagen utgifne Lagförklaringar, ty då ägde Rikets Ständer kännedom om dessa Lagförklaringar; annars skulle det lätt kunna hända, att de förbigingos, och att Rikets Ständer ej visste deraf. Jag yrkar återremiss af förslaget i denna del, med anhållan att Utskottet ville närmare besinna sig, om Rikets Ständers tystlåtenhet i okända frågor bör verka till någon inskränkning i deras rättigheter. Friherre Cederströmj Jacob: Det förundrar mig, att öfverläggningen öfver della Den 16 November f. m. 29 ämne kan behandlas ur så olika synpunkter. Somliga Ledamöter begära bifall, andra afslag, andra återremiss med förklarande af gemensam tanka. Jag hade trott, att efter ett års Riksdag man borde vara ense om sättet, att behandla en dylik fråga. Det är ej möjligt, att återremittera eller af/ slå detta Memorial.
Kanske vandrade de ofta tillsainmans vid i-ilfveiis brus iiiider de väldiga traden. Att den historien sliitade soni mången annan » riktigt intressant » kärleksliistoria, det veta vi, ty han beriittar i sina bref, att Eos, som lian iilskade benainna henne, blef gift och bosatte sig i Finland. 3Ieii lian hade iinyint hennes älskliga bild i sin sjal, saliert för lifvet, och stort måtte det Iiafva varit för lieniie att veta sig liafva varit en shdan sjlils lj nfvaste dröm. Långt sedan lians Eos gift sig, ingick lian äktenskap med en aiiiian adel kvinna, af livilkeii lian var iilskad och hvillten han nog iilskade, fast ej mecl saniina Iiänförelsens glöd, soin linii älskade Eos. Till Eos skref lian p&amp; en liten bl % silkesdyna, iiedaiisthende vers, och hon syc ' de den med sitt eget gyllene Iihr, sydde öfveï halis bokst " f a ver: Det första s h ett lij#r ' ta fhr kan tiden aldrig hela. 3Ian fifangt vill s h bjuda till med andra Iijartaii dela. Den det åt nya lagor liiiniiai. lian finner lätt, A t t Bilger eller sakned hainnar deii förstas rätt. Detta var fynclet. B %de lims och lieiilies Iijiirtesår iiro liiiigesec2an llikta. P k eii landtkyrkoghrd i siiirheten af Greifsivald står en Iiög grafsten. Uncler den hvilar hala, och p % steiien star: O viva, viva Divinitas! mea aniilm Anima! Tibi fiii, Tibi siii~i. Tliorilcl. (O i lefraii&amp; giiddoiiiligliet! Bliii sjals själ! Diii var jag, din ar jag!) Maii hade fiiiinit grafskrifteii bland liaiis efterlainnade papper.
Bästa beviset härför tyckes ligga i öläudningarnes fördom, att de skola vara försedde med goda matsäckar, för att icke svälta, när de komma öfver till fasta landet. Man har sagt, all Öland mäste hemta sina skogsförnödenheter från fasta landet. Det är sannt, hvad sydliga delen af ön beträffar; men denna är ock fruktbarast. På öns norra ända finnes 10,000 tunni, skog, Kronan tillhörig, och derföre bevarad. Derifrån kunna öboerne för skäligt pris få köpa både bränsle, timmer och andra skogsförnödenheter. Att åter enligt deras önskan dela den, vore detsamma, som alt gifva den lill sköflings. Då hemmansägarne icke motsatt sig afsöndring och särskild skattläggning af åtskilliga utmarksdelar, synes sådant bevisa, att de sjelfve erkänt sig icke hafva äganderätt dertill. Skulle nu skatten efterskänkas, så är det klart, att all utmarken äfven bör återgå till Kronan, i samma förhållande som före skattläggningen. Skulle ett sådant förslag göras Öländningarne, så skulle säkerligen de vara få, som icke hellre betalte skatten och behölle jorden med äganderätt. En sådan åtgärd kan dock icke äga rum, utan alt underställas Konungen; och jag är förvissad, att Han hvarken nu eller framdeles tillkallar sådana rådgifvare, som skulle vilja, utan undersökning, tillstyrka en allmän efterskänkning af Kronans ränta; ty hvarmed skulle de sedan möta dylika anspråk från hvilken landsort som helst? Att dock någon lindring kan beliöfvas, derom är jag öfvertygad; men då ej alla hemmansägare behöfva den i lika mån, så bör förhållandet med säkerhet utrönas, på det alt vid en kommande riksdag ingen må komma efter med begäran om ytterligare jemkningar och nedsättningar, emedan andra bekommit större fördelar än vederborde. Jag anhåller äfven om återremiss af betänkandet. Hr Lagerhjelm:
Ph., mot beslutet i afseende på g 3, mom. b. af hr Flach, J., hvilken, så vidt sjelfva saken angar, instämde i friherre Alströmers reservation mot Utskottets beslut vid 3 §, lik b; samt i allo förenade sig med hr friherren i dess reservation angående 40 §. af hr Munck, Carl Jacob, att han, som icke deltagit i behandlingen af de 3 första ggme af Betänkandet, rörande ändringar i Fabriksoch Ilandtverks ordningen, reserverade sig mot alla vid efterföljande §§ tillstyrkta ändringar. af hr lektor Sondén: Emot besluten vid 3 och 13 §§; i afseende å hvilken sistnämnde § hr lektorn åberopade sin inom Utskottet yttrade mening, att »vid fängelse ooh arbets-inrättning fabriksoch handtverks-arbeten endast för inrättningens samt Kronans behof må förfärdigas». af hr Lundh: »Emot allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förevarande betänkande, får jag i följande punkter mig reservera: g 3, sista mom., i fråga om arkitekt eller mekanikus i allmän tjenst, äfvensom för handtverkare vid arméen och flottan, hvilka, enligt ifrågavarande morn., oaktadt de äro i statens tjenst, icke inbegripas i det undantag, sorn i detta mom. är för andra i statens tjenst varande personer stadgadt, att icke få förvärfva rättighet till handtverks utöfvande, utan eger arkitekt eller mekanikus i allmän tjenst, äfvensom handtverkare viri arméen och flottan, lika rätt, som i öfrigt i 1 mom. af 3 § är »hvarje man, som eger Svensk medborgare-rätt» mot vissa vilkor medgifven, »att med gesäll, lärling eller annan arbetare, till salu åstadkomma handtverks-arbeten.»
Regerings - Formen, 2:0 i 6q §, Regerings-Formen , 3:0 i 46 och 56 §. §. Riksdags Ordningen, 4:0 i flera §• §• af Tryckfrihets-Förordningen , och 5:0 om den i Tryckfrihets-mål inrättade Jury’s afskaffande vid na^ta Riksdag, i händelse den finnes icke uppfylla dess ändamål eller emot Nationens lynne vara svarande j Och hvilka Memorial antogos att hvila till nästa Riksdag , för att enligt 56 §. Fegerings-Formen hehand* las. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn, Robsahm, 4 ' B. B. C onstitutions-Utskottets anmälan uti ett ilen 14 Juii på bo det lagdt och nu åter föredraget Memorial af den 12 förutgående, röranr* de nödvändigheten af anmodan till Lag-Comitéen om uppmärksamhet i JLag-försläget på bestraffnings - Den 17 Juli. 1495 ningssättet af brott emot Tryckfrihets-Lagen, blef nu af Borgare-Ståndet gillad och godkänd. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. B. B iföllos, vid förnyad föredragning, Statsutskottets Betänkanden af den 13 Juli, hvilka den 14 lades på bordet, angående: 1:0 Stats-Verket , i hvad som rörer tredje Hufvud titeln, innefattande försvars-verket till Landsoch Sjöss; 2:0 Stats regleringen i allmänhet och med Project till Riks-Stat för 1816 och påföljande år intill nästa Riksdag; och 3:0 ersättning för 1813 ars Mantalsskrifnings-provision i Norrbottens Län. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Jag tager mig friheten ännu en gång upprepa, att jag icke kan anse motionen annorlunda, än som en anklagelseact, då den innefattar, att emot skrifven lag, emot CanzliOrdningens föreskrift, sådane Handlingar, hvilka, enligt motionärens uppgift, äro Statens egendom, skola blifvit utlemnade och förskingrade. En laglig bevisning skall således å motionärens sida blifva nödvändig; och då Herr Crusenstolpe tillika sagt, att desse papper tillhört RiksArchivet, följer deraf, att de derifrån förkommit eller blifvit borttagne på ett sätt, som här synes praesupponeras hafva varit olofligt. Det skulle således erfordras en laglig bevisning om enskild mans förhållande; och jag hemställer till Herr Grefven och LandtMarskalken sjelf, som jag är öfvertygad säkrast bedömer frågan, om sådant kan tillhöra RiksStåndens pröfning, igo Den 23 Mars f. m. och hvilket prejudikat i sådant afseende, genom remiss af motionen, skulle gifvas. Jag bekänner, att det är första gången jag såsom representant af hört en motion, hvilken kunnat leda till ett sådant resultat. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Jag tviflar ej, att Herr Grefven och LandtMarskalken redan funnit, att Herr Crusenstolpes motion innebär en fordran af CanzliOrdningens verkställande, och att, då Regeringsformens go:de §. lyder: ”Under Ri”kets Ständers eller deras Utskotts öfver”läggningar och pröfning må icke uti nå”got annat fall eller på något annat sätt, *an denna Grundlag bokstafligen föreskrifter, komma frågor om Embetsoch Tjen”stemäns tilloch afsättande; Regeringsoch ”Domaremagternes beslut, Resolutioner och ”Utslag; enskilda medborgares och corpo”rationers förhållanden, eller verkställig”heten af någon lag, författning eller in”rättningmotionen icke lärer kunna upptagas; och jag förenar mig alltså med dem, hvilka bestrida, att någon remiss derå må äga rum.
Skogsmans förfarande i afseende på banklagen; men detta försök har alldeles misslyckats, ty det är ej för någon obekant, att Ilr Skogman på detta rum, så tydligt som möjligt, opåkalladt förklarat sin mening vara, att ehvad 72 §. bifölls eller icke, kunde förslaget till banklag genomdrifvas i civillags väg; och jag förmodar, att Frih. Boye icke fått någon fullmagt af Hr Skogman att återkalla eller bortadvocera hans förra yttrande, likasom jag förmodar, att Hr Skogman har för mycken karakter för att vilja vidkännas, hvad Frih. Boye i denna del gör och låter. Det var emedlertid just på detta Hr Skogmans kategoriska förklarande af sin öfvertygelse, att banklagen i alla händelser kunde såsom civillag antagas, som jag syftat i min väckta anmärkn:sanledning; ty om förslaget till banklag endast bade tillkommit till följd af ett förbiseende, hade jag dermed öfversstt, hvaremot förhållandet är helt annorlunda, sedan Ilr Skogman sjelf medgifvit, att förslaget med velt och vilja blifvit uppgjordt, sådant det meddelades R. St. Jag tillhör emedlertid icke dem, som efter Judiska lagen fordra ett försoningsoffer för alla eller dem, som Önska personlig förföljelse, och af det anförande, som jag nu ämnar Uppläsa, skall man finna, att jag ogillar Utskls förfarande att icke ställa hela Statsrådet undersamma ansvarighet sorn Hr Skogman för det ifrågavar. banklagsforslaget. Jag har betraktat denna emot Hr Skogman riktade anmärkning endast såsom ett ytterligare bevis på hela styrelsesystemet; ty för min del har jag trott, att 107 §. icke är tilllämplig för enstaka fall, och det förundrar mig att se Constit.-Utsk. i sitt dechargebetänk. hafva framställt blott 3:ne särskilda anmärkningar, i stället att yttra sig öfver styrelseåtgärderna i sin helhet. iC Den i Juli f. m. Härefter uppläste Hr Dalman följande: Constit.Utsk. har, enligt min tanka, uti sitt inemor.
Palmstjerna anfört, att nemi. indragningen af småsedlar icke borde verka lill någon minskning af Bankens lånerörelse, såvida metalliska cassan vore tillräckligt stor, ty Bankens lånerörelse berodde i sådant fall hufvudsakligen på den sedelmassa, som Banken behöfde hafva i omlopp. Det är derföre alldeles icke på de af BancoUtsk. anförda moliver, som jag grundat min tillstyrkan, utan det är på det närvar, förhållandet med Bankens metalliska cassa. H. Ex. Hr Gr. o. Landlm:s härefter till bifall å BancoUtskis betänk. N:o 16 framställda propos. blef af 11. o. Ad. med ja besvarad. Föredrogs ånyo Ridd.Utsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda mern. N:o 9, med svar på återremissen i frågan om val af suppleanter till R. St:s Utsk. Hr Aminoff, Joli. Fredr, anförde skriftligen: Ridd.Utsk. har, genom sitt förra betänk. ang:de tillsättande 136 Den 12 October e. m. af suppleanter uti Utsk:n, redan besvarat och vederlagt alla de då gjorda anmärknir mot förslaget, och nu, genom sitt sednare betänk., då de afgifne anmärkirne i det närmaste äro desamma som åtföljde den beviljade ålerremissen, icke trott sig vidare behöfva ingå i någon vederläggning, endast åberopa sitt förut afgifne yttrande och föröfrigt bålla sig vid ämnet; anseende Utsk., alt förslaget kan antagas, utan att derföre rubba de nu gällande föreskrifter uti Ridd.Ordn. Nyttan och behofvet af ali hafva ledamöternes antal inom Utsk:n fulltalige, så mycket möjligt är, kan af erfarenheten numera icke bestridas, och derom bör ej mer än ea tanke finnas. Man behöfver blott jemföra ärendenas gång i Hiskin, med de inträffade resultaten, för alt om sanningen häraf öfvertygas, emedan, som bevis må anföras, alt ej sällan inträffat, det utgången af ett beslut inom Utsk. ofta berott på en enda rösts afgifvande.
Det har tyckts oss, som vore dessas ensidighet, dessas kraf på verklighetstillbedjan, på objektivt, noggrant och systematiskt afbildande ett bakslag, ett nytt hinder för literaturens framåtskridande mot individualism, mot alla skolors undanrödjande. Samtidens bemödanden att upptäcka och besittningstaga sitt jag kunna endast krönas med framgång, om hon besinnar, att detta jag är mer mångsidigt och skiftande än någon kristall. Under de senaste åren hafva några naturalistiska författares temperament så beherskat tiden, att många, hvilka härstamma från inbillningskraftens och skönhetsinstinktens aflägsna stater, icke vågat lita på klangen af sina egna urmodiga instrument. Men vare sig individualiteten stannar vid det konkretas eller det inbillades verklighet, har den samma rätt att manifestera sig, och den ena stilen står härvidlag ej högre än den andra. Må de båda fiendtliga riktningarna till sist äkta hvarandra samt få barn och blomma! De båda nybyggarne lade sina pennor åt sidan samt inträdde i hyddan, ty natten blef kylig och lampans låga drunknade i oljan. Höglandets klara vintermåne blåmenade de isiga fjellstugorna. Fönsterrutorna glindrade i hidalgons aflägsna slott, medan djupt i hvalfvet det hundraåriga vinfatets spant lyste som en pösmagad silens lifbälte af silfverläder. Då lyfte limburgerosten, som ännu stod kvar på det låga bordet, sakta, likt en hoprullad igelkott, sin klirrande glaskupa samt grymtade: — Jaså. Jag som var med i den odödliga ostsymfonien, skall nu motas ut ur literaturen igen! Eller hvad menade de der båda barockt kostymerade bläcksuddarne, hvilka nedskrefvo så mycket storordigt prat? Är det inte längre behjertansvärdt att skrifva om något så nödvändigt som mat? Är jag inte ett hörn af naturen, sedt genom ett temperament? Från dörrträt hördes en skräll och tamburinen svarade limburgerosten:
Många inbilla sig, att man ej kan tillegna sig lugn och besinning, när man ej af naturen är utrustad med dessa egenskaper, men erfarenheten har öfverbevisat mången, att man genom en stark vilja och ständig öfning små- ningom kan lära sig sjelfbeherskning. Sofia. Om dukning af bord. 7 hodet har förstått att omätligt utvidga sitt rike; dess makt sträcker sig vida längre än ens dess mest lydiga undersåtar tvekas fatta. Det utöfvar sitt inflytande icke blott på vår klädedrägt, våra boningsrum, vår literära smak — nej, det går ännu längre i sitt tyranni och sätter sin stämpel till och med på den föda vi förtära. Man förtär i dag helt andra rätter, än man gjorde för blott ett fjerdedels århundrade tillbaka, och man fordrar äfven att rätterna skola serveras på modernt vis. A f festbordets dukning kan man i viss grad bilda sig ett omdöme om husmoderns smak; skall man få en god tanke om denna, så bör bordet icke se öfverlastadt ut. Den enkelhet, som nu gör sig gällande i alla riktningar, har äfven här vid lag fängslat vårt sinne; vi sakna den ogerna i ett främmande hem, än mindre i vårt eget. De vigtigaste förändringar på detta område komma alltid från London. Engelsmannen älskar sitt » Ao ?we »; han är städse betänkt på, hur han skall inrätta detta på det mest trefliga och komfortabla sätt. Derför egnar han äfven stor uppmärksamhet åt det bord, vid hvilket han och hans gäster skola taga plats. I London var det ock först som det sympatiska kommandoropet: » bort med allt onö- digt » ljöd — och andra länders fruar hörde ropet och lydde det med nöje. Den bästa prydnaden för ett festbord utgöres af friska blommor, hvilka aldrig kunna utträngas. Man sätter antingen en väldig blomsterskål, fyld med doftande blommor, midt på bordet, eller också fördelar man blommorna i flere högt bundna buketter och sätter dem i några mindre vaser. Ett vackert och billigt, om ock icke alldeles nytt mode är användningen af kristallkorgar eller kristallsurtuter med rännlik urhålkning.
Om sådant skedde derför att man vid en allmän nöd bestämde en viss summa utaf det bidrag, som Staten kunde lemna, hvilken finge utdelas bland de mest olyckliga, huru mycket mera blottställer man sig icke då för skändliga bedrägerier, när man den ena riksdagen efter den andra efterskänker hvad R. St. aldrig velat lill skänks meddela? Det måste vara skäl alt göra slut med ett sådant förhållande, och jag tror att äfven detta påkallar R. o. Ad:s instämmande i PresteSt:s beslut. Hvad Gottland specielt beträffar, hvarom Frih. Cederström talat, så får jag nämna, att der icke varit fråga om eftergift. Hela provinsen äger ordnade spanmålsförråd, samlade genom årligt tillskott, uti bestämd proportion; men sådant later icke göra sig uti alla provinser, såsom Dalarne, Den 22 Maj c. m. 3og Herjeådalen, lil, fl. Då det nr bättre att genast iakttaga rättvisa, än att sedermera göra efterskänkningar, hvilka innefatta en orättvisa, så instämmer jag i PresleStts beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner att jag läst oriktigt och derigenom fattat likaså. Jag ser nu alt Ulskm förklarat sig sakna skäl alt tillstyrka bifall. Del är följaktligen ett afstyrkande, som Utsk:n gjort, hvaremot jag först liiste och tog dess mening för ett tillstyrkande. Under sådant förhållande instämmer äfven jag i den mening, som Ulsktn yttrat. Hr Frih, o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag i den nu föredragna sisla punkten. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Ilr von Hohenhausen votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter.-sproposition: Den som bifaller sisla punkten i Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns betänk.
Lön; rörande de i Armeen qvarstående Officerares tjenstgörings-skyldighet; i fråga om Stipendiers inrättande för Armeens Officerare till bövistande af krig utrikes; angående Färjemans-Bolagets i Helsingborg befrielse från stämpladt papper på deras BåtPass; rörande tryckningen af RiksStåndens Protocoll; i fråga om anslag af medel för fullbordande af en Yattenafloppstrumma i Landscrona; angående ett Lunds Academie frånkändt Tionde-Anslag; rörande af Herr Öfversten Carl Silfversköld ytterligare sökt ersättning för accord; om uppförande af ett Kongl. Slott vid Helsingborg; angående utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 samt 1823 årens Riksdagar; rörande indragning af mathållning på Statens bekostnad vid den så kallade LandtMarskalksKlubben; angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras UtskottsSecreterare, Cancel - Den 22 Junii e. m. 207 lier oell Vaktbetjening; rörande verkstäld tryckning af Landshöfdingarnes fem-års Berättelser; samt om Instruclion för BancoUtskottet. LagUtskottets: Om tillstånd för Utskottet att ytterligare antaga en Cancellist; angående ändring af 9 Cap. 11 §. HandelsBalken; ifråga om öfverseende och tillägg uti Instruction för Rikets Ständers Justitiae Ombudsman; rörande ändring i 26 Cap. 1 §. ByggningaBalken. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets:
Transport: 8,512,580: 69. 8,595,628: 84. 70,979: 17. 227,506: 67. 138,985: 81. 3,765: 27. 100,000: — 4,135: 58. 5,381: 25. 4,290: — 6,888: 8. 15,924: 70. 9,173,485: 37. — 29 — Transport: 8,512,580: 69. inom Kalmar lån: för vattenaftappningar inom Dörby och Kläckeberga socknar a i Norra Möre härad, å 3,975 R:dr; återbetalas jemte krono-utskylderna, 1,749: — » utdikningen af kärrtrakten Fänet inom Thorsås, Wissefjerda och Arby socknar i Södra Möre härad, å 8,478 R:dr 75 öre; dito dito, 5,088: 67. » dito af kärrtrakten Mören inom Ljungby socken af samma härad, å 6,318 R:dr 75 öre; dito dito, 3,791: 25. » upprensningen af Emmabo-ån inom Wissefjerda socken af dito, å 2,850 R:dr; dito dito, 1,938: — » utdikningen af Arvidsmåla mosse inom Misterhults socken af Tunaläns härad, å 2,134 R:dr 50 öre, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 1,086: 66. » dito af Wångerslätts mossar inom Aby socken af Norra Möre härad, å 1,200 R:dr; återbetalas jemte krono-utskylderna, 1,106: 37. » utdikningsarbeten vid Hånaryd, Rydholm och Knifvingaryd inom Bäckebo socken af samina härad, å 3,600 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 3,600: - » utdikningen af sank mark mellan Kroktorps sjö och Anebo såg i Oscars socken af Södra Möre härad, å 7,840 R:dr, emot dito dito, med beräkning af 3 procents ränta, 7,840: — » dito dito vid Bjernarps, Skärfvets, Krokstorps och Karstorps hemman i samma socken, å 4,500 R:dr, emot dito, med dito af 4 procents ränta, 4,600: — inom Blekinge lån: för utdikningen af Mölleoch Dafra-sjöarne, Ollegöl, Stora Mossen och Aborregöl i Asarums socken, å 1,176 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 1,176: — inom Jönköpings län: för sänkningen at~ Säby-sjön i Säby socken af Norra Wedbo härad, å 5,496 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 4,946: 10. » rensningen af Storån i Svartorps och Lekaryds socknar af Tveta härad, å 9,550 R:dr;