Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj gjorde, och uppå från samteliga Respectiva Stånden skedd Iterremiss under den 13 Juli ytterligare förnyade hemställan: huruvida den underdåniga önskan mä frän Riksens Ständer ytcraS, det Kongl. Majit i Noder täcktes härutinnan vidtaga de åtgärder, som med dess vid Malmö Discont - Vördsamt Memorial! Verks Den 4 Auguste 229 Veris inrättning i Nåder åsyftade ändamål, att. tipp* na utväg till en lättad penninga rörelse för en från Hufvudstaden aflägsen Provins finnas öfverensstämmande, Höglofl. Ridderskapet och Adeln har. enligt Protocolls-Utdrag af den 20 Juli, bifallit Utskottets afgifne förklaring med den tilläggning: att hos Kongl. Maj.t i underdånighet matte anhållas; det Hans Maj:t behagade låta anställa Laglig undersökning om Malmö Discont Directions förhållande i afseende ä berörde JDiscont-Verks förvaltning, Högvördiga Prest-Ståndet har under den 2 2 i samma månad, med bifall till hvad BancoUtskottet i öfrigt yrkat och tillstyrkt, för sin. del beslutit', att hos Kongl. Maj.t i underdånighet må anhållas, det täcktes Kongl. Maj. t låta igenom behörigen tillförordnad Actor anställa laglig under.' sökning om Malmö Discont Directions förhållande t afseende på berörde Discnnt-Ferks förvaltning. Vällofl. Borgare Ståndet har, enligt dess tinder den 20 Juli meddeldta Protocolls-Utdrag, med bifall till förslaget om en extra biträdessumma från Banken till Discönten, af 100,000 R:d intill 1S16 års slut, funnit att fråga om ansvar för Dircctiorieiis förvaltning till och med 1814 års slut, i följd af Revisorernes åt DiscontDirectiorten redan meddelta decharge, böra förfalla.
Ständer beslutade upphörande af inoch utförsel-förbud må inträda från och med år 1843. 2:o Den vid Betänkandet N:o 21, fogade Tariff för Credil-upplag och Transito-afgift. a) att rubriken blifver denna: Tariff' för Credit-upplaget; b) att all afoift för Credit-upplaget försvinner; och c) att således i tariffen endast bibehållas varorna, enligt den specification, som der linnes, och det utförde minimi-tullvärdet för samma upplag; och 3:o Underrättelserna om hvad vid Tull-taxans verkställighet iagt tagas bör. Ståndet beslöt: Godkändes, enligt Betänkandet N:o 21, med förändring af uttrvcket: ”transitooch nederlasis-afgifter.” tili detta: J O O ”transitoeller nederlags-afgifter.” Godkändes, enligt Betänkandet N:o 21. Utlåtandet N:o 30, godkändes, med en så lydande förändring af orden vid slutet: ”när fartyget innehar last” att redactionen blifver så lydande: ”när fartyget till större eller mindre del innehar last.” §. 7. 1 morn. 2 mom. Betänkandet ]\:o 21, gillades. Betänkandet l\:o 21, godkändes, dock med följande redaetion af den andra punkten: ”Har inom denna anslags-tid någon till varans inlösande, med sagde vilkor, sig icke anmält, eller gitter godsegaren vid angifnings - Prot. Utdr. d. ig Dec. 184.0. 93 5 tillfället förete bevis, att lian rigtigheten af det uppgifna värdet, efter de i förestående 1 moment stadgade grunder, edeligen intygat, må han varan disponera, då vid tull-beräkningen efter hans angifning kommer att bero; men eger inlösning på” etc. enligt förslaget. Godkändes, enligt Betänkandet N:o 21. Denna redaction antogs: ”Inkomna och till inrikes förbruk ning disponerade utländska varor, som bevisligen dragit inkommande-tull, kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras.” Godkändes, enligt Betänkandet N:o 21. Betänkandet
Det af Comiterade så väl här, som uti förbemälde, af Utskotten uteslutna io:de moment af nästföregående artikel, föreslagna stadgande, att inga rättelser och tillägg få uti Vallängden göras efter fullbordad justering å frågodagen, hvarigenom den genom Kongl. Förordningen den 14 Jun. 1 7q3 förut meclgifna frihet, att å valdagen få, före valets början, anmäla och styrka sin valrätt, alldeles upphäfves, saknar visserligen icke sin goda grund. Frågodags-förrättningen, nu så ofta af vederbörande röstegare försummad, i öfvertygelsen om likafullt bibehållen talan, bör visserligen återföras till sin fordna betydenhet och sitt egentliga ändamål, det förestående valets beredning. Med full rättvisa och billighet torde det dock icke väl öfverensstämma, att sådana frågor, som för bristande upplysningar å frågodagen ej Las,- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet, Nio 35. 31 kunnat afgöras, skulle helt och hållet förfalla. Den medelväg mellan det förra stadgandet och det senare förslaget har synts [Jtskotten billig, att alla frågor, som å valdagen, före valets början, kunna få upptagas och besvaras, måste å frågodagen vara väckte, hvaremot inga nja å valdagen få förekomma. Ändamålet, att ej obehörigt försena valförrättningens företagande, synes härigenom, på ett för alla tillfredsställande sätt kunna uppnås. 6 Art. 38 § (6 § 12 Morn.) Då vallängden en gång är justerad, och hvar och en röst-egare bordt vid justeringen åtminstone anmäla sin förmenta rätt, synes äfven all vidare tillgång till det ena exemplaret af val-längden före valet vara öfverflödig. Men genom längdens förvarande i Iiyrkokistan skall allt missbruk deraf kunna förekommas, äfvensom val-längden erhålla ett anseende, som den icke alltid egt. 6 Art. 4° § af Utskotten tillagd. Hvad å flera ställen är genom bruk antaget må genom Lag stadgas.
Hr von Hartmansdorff: Jag tror mig hafva hört det Hr Frih. o. Landtm, redan gjort den propos. Frih. Cederström begärt; och säkert är att jag redan svarat nej till hvad jag trott vara en sådan proposition. Hr Frih. o. Landtm, yltrade, att, då Frill. Cederström yrkat framslällande af propos. å dess förslag, den torde böra blifva den första, som gjordes; hemställande Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. ansåg 2:dra mom. helt och hållet böra utgå. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade, det han funnit nej hafva ofverl öslat ja, begärde Frih. Cederström votering. Den 17 Februari f. m. 33») Efter någon kort öfverläggning, förenade R. o. Ad. sig om följande voler:s-proposition: Den, som anser att 2:dra mom. i 12 §;n af förslaget angtde folkundervisningen skall utgå, voterar i11; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ofvannämnda 2:dra mom. att erhålla följande lydelse: ”De barn, hvilkas föräldrar eller målsmän icke äga tillgång att bekosta deras skolundervisning, böra genom fattigvården understödjas. Hvar och en husbonde skall tillse, att dess tjenslehjons och underhafvandes barn icke blifva i saknad af erforderlig undervisning.” Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 13. Nej — 19. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts tili eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolU , F, O. Silfverstolpe. Onsdagen elen 17 Februari 184 * * Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 3 dennes e. m. Till justering föredrogs Exped.Utsk:s förslag N:o a/j' till R.
Då man beträdde den nästan menniskotomma staden, erfor man samma känsla af beklämning som vid ett besök i Pompeji. Hvar det fans ett luftigt torn eller ornament, låg det på gatan. Några villor voro klufna i profil som dockskåp. Man kunde se in i de olika våningarnas rum. Borden och stolarna stodo sneda och brutna, sängarna och sofforna rågade med stenar. Öfver ruinerna fläktade de långa trefärgade vimplarna från karnevalens flaggstänger. De äldre kvarteren, hvilka äro uppförda efter italienskt mönster och alltså mycket trånga, tycktes, ehuru öfvergifna, fullständigt oskadda. Den största förödelsen hade träffat den moderna stadsdelen, i synnerhet villorna rundt omkring bangården. Man påstod att 250 byggnader gjorts obeboeliga. Längs hafvet hade man rest tält af segel och täcken, på ett ställe af teaterkulisser. I ett stort tält vårdades sårade af barmhertighetssystrar. I strandbädden lekte en svärm solbrynta barn, hvilka, då de bli gamla, helt säkert komma att berätta för sina efterkommande om den askonsdag, den »mercredi des Cendres», som blef deras födelsestad så ödesdiger. På flera italienska orter blef nöden obeskriflig under de första dagarna efter jordbäfningen. Om nätterna väcktes vi icke sällan af högljudd jämmer. Stackars husvilla menniskor gräto i nattens tystnad i vingårdarna omkring oss. Den offentliga barmhertigheten kom dock till hjelp i rättan tid. Lyckligtvis tycktes emellertid inga insamlingslistor hitta vägen upp till Sverige, som fallet var vid jordbäfningen i Grekland. Den, som har nöd inom egen hank och stör, skall ej hjelpa den som jemförelsevis är lyckligt lottad. Det hade icke varit barmhertigt utan obarmhertigt att taga vällingen från Petter för att räcka den åt Pietro. Men stackars Pietro! Nog bar han äfven under denna tillfälliga pröfning sin hatt lika flott och sin slängkappa lika pittoreskt, såvida han ej hade förlorat båda under den äfventyrliga morgonen, men hans bekymmerslösa glädtighet var försvunnen. Dessutom såg man på Pietro, att han just icke var någon hjelte.
Lands-Kamereraren uppläste till justering ett, på grund af det inför Kongl. Majit i Stats-Rådet, den 26 October sistlidet år, hällne Proto - 8 Kongl■ Maj.ts Nådiga Skrifvelse N.-o 22. coll i Roterings-frågor, förfatladt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående af Ständerne i underdånighet tillstyrkt inställelse af all ny indelning till ordinarie Knektehåll af oroterad jord. På Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande af bifall till detta förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Majlis förut fattade beslut, täcktes Kongl. Maj:t samma förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla; och befallde Kongl. Majit, att Skrifvelse i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo C. O. Vougt, N:o 22.
Nro 88, punkten 2, förekommande stadgande, hvarigenom det blifvit Fullmägtige ålagdt, att ställa sig till efterrättelse de af Rikets Ständers Revisorer, enligt §. 3 i deras Instruction meddelade föreskrifter, målt'e uteslutas, och berörde punkt undergå den ändring, i afseende å' redactionen, som häraf blif*er en följd ; att en Ledamot inom Ridd. och Adeln begärt, att Utskottet, innan detsamma inginge till Rikets Ständer med svar å den erhållna återremissen, måtte jemföra dess afgifvande förnyade förslag till reglementariska föreskrifter med de stadganden, i afseende på Banco-Lagarne i allmänhet, som voro' föremål för Bancooch Lag-Utskottens gemensamma handläggning, och först derefter aflemna sådana partiela förslag, som rörande Banco-Verkets orgamisation i Memorialet Nro 88 förekomme, på det Rikets Ständer kunde blifva i tillfälle att i ett sammanhang upptaga och pröfva allt hvad som till Lagstiftningen för Banco-Verket hörer; att för öfrigt emot ifrågavarande Memorial anmärkt blifvit: af en Ledamot inom Borgare-Ståndet, att enär, enligt 8 punkten, Fullmägtige äro befriade från den uti §. 18, pag. i3, i i83b års BancoReglemente för dem utstakade skyldighet, att, vid Banco-revisioner, med Revisorerne sig rådföra i sådane då förekommande frågor, som äro af vigt eHer hafva inflytande på Bankens credit eller förhållandet emellan ueela fonden och sedelstocken, men detta oaktadt uti Memorialet Nro 84* §• 3, mom. d. blifvit Revisorerne ålagdt, att i vigtigare frågor, deruti Fullmägtige sig hos Revisorerne förfråga kunna, gå dem med råd och upplysningar tillhanda, berörde stadganden, såsom, enligt den värde Ledamotens förmenande, innefattande en motsägelse, måtte till nödig öfverensstämmelse bringas; att en bestämmelse, angående Fullmägtiges rätt att, utom i de fall då sådant anses nödigt till Bankens fredande från förlust å gjorda ullå Bih. till R.
Den i8 Julik. »7?z »pplast hoS Ridd. och Adeln den 18 Juli-. Httest-Ständet den r8 - « - » Borgare-Ständetd-18 Bonde-Ständet den 18 Stsrmägtrgste Allernädigste Lsnung' ^ anledning af den Nådiga "Proposition angående Riksgälds-ContoiretS Utländska gäld, Eder KonA Maj:k till Riksens Ständers Stats,Utstött täckts afgifwa, och med hwilken Stats-Utstottet, tillstvrkande dest antagande, till Riksens Ständer inkommit, fa Riksens Ständer härmedelst i underdånighet öfweelemna dest swar. Riksens Ständer hafwa inhämtat noga underrättelse our Rttsgälds-Contoirets Utländska Capltalgäld wid innewarande Riksdags början, samt funnit densamma, med deri inbegripne 418 st. Obligationer för Lanen i Holland och Antwerpen, hwardera a Ett Tusende Gulden, hwilka af Swensta Medborgare, såsom dem numera tillhörige, före Riksdagens början uti Riksgälds-Contoiret kill inlösen blifwit anmälde, wara sa brstaffad som följer, nemi..: Fora Millioner 2^5,100 Holl. Courant, i flere'ferstildte Län, hwaraf 529,500 R:dr ärv Lifräntor I Brabant. Sm Millioner 541,000 Gulden Brabandstt Wexelmynt, i flere serstildte Län. Lires, Nio Millioner 475,1-2: 6, z. fuoro di Banco i serskildt Län, hwaraf 45,125 Lires ars Lifränta. I »784 Deri i8l Julli. I Leipzig. Ett derstädes till Realisationens befrämjande atz 38o2 upptagit Län af En Million 352,202 R:dr Convemions-mynt. I Hamburg, r:o.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 8 dennes på bordet lagda memor. N.'o 2Öo, i anledn. af skiljaktiga beslut i några delar af statsregleringen, blef samma memor. ånyo lagdt på bordet af Gr, Frölich, Da v., samt Frih. Boye, Luil v. Vid förnyad föredragning af BancoTJtsk:s d. 8 dennes på bordet lagda memor. N:o 37 med öfverlemnande af de propostr, öfver hvilka omröstning kommer att verkställas i förstärkt BancoUtsk., godkände R. o. Ad. alla de votenspropos:r, hvilka ej redan förut blifvit af Ståndet godkända. Ånyo föredrogos Presteoch BondeStms d. 8 dennes på bordet lagda protuldr., innehållande inbjudningar till de öfriga Stånden att förena sig uti sistnämnde Stånds särskilda beslut, rör:de en underd. skrifvelse till K. M., ang:de upphäfvande af spärrningsanstalterna inom Riket emot cholerafarsoten. Tillika upplästes ett prot utdr. från PresteSt. af d. 8 dennes, af innehåll, att Ståndet, i anledn. af R. o. Ad:s i samma ämne gjorda inbjudning, instämt deri, att en underd. framställning af R. St:s åsigt, ang:de denna fråga, skulle ske genom en stor Deputation, men i öfrigt vidbiifvit sitt i ämnet fattade beslut. Gr. Frölich, Dav.: Om jag ej minnes orätt, har BorgareSt. afslagit hela denna fråga, och i det skick, saken Den ii September c. m. >49 derigenom kommit, lärer det ej vara lämpligt, att den und. skrifvelsen afletnnas genom en deputation. Jag skulle således tro, att R. o. Ad., med frånträdande af sitt eget beslut i denna del och den inbjudning, Ståndet sjelf gjort, bör så vida instämma i Presteoch BondeStms inbjudningar, att man endast beslutar, det en und. skrifvelse i ämnet skall i vanlig ordning afgå.
Bko att utgå under samma vilkor, som finnas bestämda för det af samma bolag från RiksgisKont. förut utbekomna lån å 100.000 Rdr Bko, samt dels af Frill. Raab, att R. o. Ad. måtte bevilja NoraErvalia jernvägs-bolag ett lån af 50 000 R Ir Bko, att utgå under vilkor att å låne-anslaget för hvarje år erläggas 7 proc. af hela den utbekomna låne-summan dervid 5 proc. komma att beräknas såsom årlig ränta å det obetaldta kapitalet samt återstoden anses utgöra kapilal-afbetalning. Efter sedermera framstäld propos. till bifall å Utsk:s Utlåt., som besvarades med blandade Ja och Nej, hemstälde Hr Frih. o. Ordf:den om R. o. Ad. behagade bifalla det af Hr Montgommerie framstälda förslag, men härvid anmälde sig och y11 rade Gr. Hamilton: Jag anhåller att Hr Frih. o. Ordf.den behagade framställa propos. särskildt på huruvida det begärda låneunderstödet skall beviljas, och särskildt på de vilkor, som för lånets beviljande böra bestämmas. I Den 19 December. 353 I anledn. häraf yttrade Hr Frih. o. Ordf:den att Gr. Hamilton hade tillfälle att göra sin mening gällande, i frågan huruvida anslaget bör beviljas, vid besvarandet af den utaf honom begärda propos:n till bifall å Utsk:s Utlåt., och i frågan om låne-vilkoren, vid besvarandet af de särskildta propos:rne till bifall å Hr Montgommeries och Frih. Raabs förslag till beslut. Gr. Hamilton: I sådant fall kan jag icke se, att min mening beböfver komma under votering. Jag yrkade att vilkoren skulle blifva desamma, som för GefleDala-bolaget. Hr Frih. o. Ordkden erinrade, att Gr. Hamilton yrkat bifall till Utsk:s Utlåt, och att för öfrigt förslag till beslut blifvit framstälde af såväl Hr Montgommerie som Frih. Raab.
LegoStadga för husbönder och tjenstehjon af d. 23 Nov. 1833, och särskildt om uphäfvande af den i 5 § af samma författn. åt husbonde lem nade rättighet att, utan ansvar, kunna slå sina tjenare, eller till dela s. k. husaga. Dessa förslager hafva under förflutna tider icke vunnit det bifall inom RiksSt:n, att de kunnat leda till något gemensamt beslut af R. St:r; men många omständigheter, och der - 180 Den 3 December e. m. ibland den allmänna välvilja, hvarmed en motion af samma syftning i dessa dagar blifvit omfattad af det Hederv. BondeSt., gifva anledn. att antaga, det den tillförene nog allmänna fördomen emot en rättsenligare lagstiftning äfven i detta fall redan hunnit vika för förnuftsskäl. För att framlägga nästan allt som behöfves eller kan sägas till stöd för husagans afskaffande, vore det egentligen blott nödigt att åberopa och hänvisa till innehållet af flera föregående utförliga yttranden derom, helst ämnet är ett af dem, som ofta utgjort föremål för ett offentligt afhandlande. Det förtjenar dock alltid att återkalla i minnet, huru stort omfång af makt öfver andras personer, som inbegripes under benämningen husaga, och dernäst, att undersöka i hvad mån det beror på hvars och ens fria vilja, att underkasta eller undandraga sig detta tvång. I förra hänseendet lemnar 5:le, 8:de och fl:de §§ af Tjenslehjonsstadgan, den sednare jemförd med 36 Kap. 2 g M:sB:n, en klar och bestämd ledning. 5:te § är den redan förut åberopade, som jemte motsvarande bud i allmänna lagen tillägger husbonde sjelfva rättigheten till husaga, ehuru der åtföljd af tillägget måttlig.
Jag fördes längre bort af strömmen och kom till sidan af en Holländsk koff, som låg der för ankar, och som, med en för Holländare owanlig barmhertighet, tog mig ombord. Då jag blifwit nedburen i kajutan, war jag nära sanslös. Förbindningen på mitt sår hade gått upp, och jag hade förlorat alla mina krafter. Jag hade welat dö, för att slippa se mitt fäderneslands förskräckligaste dag; men Försynen hade annorlunda beslutat. Jag blef icke ett wittne till konungens hjeltedöd; men jag såg den Ryska flaggan uppstiga på Skeppsholmen i stället för den Swenska. Lyckligtwis war Holländaren segelfärdig, och jag följde honom till England. Derifrån kom jag hit, och här har jag funnit tröst, så mycket en sådan sorg, som min öfwer fäderneslandets undergång kan finna. Jag har här wunnit ditt hjerta, min trogna Palembundhi! Jag är din fader, min Hindiah! Men midtunder min skönaste lyckas stunder i eder krets tycker jag mig alltjemt höra en dof klagan ifrån mitt fädernesland. Den ljuder såsom en förebråelse i mitt öra. Jag kan icke fördraga den; jag måste dit för att åtminstone öfwertyga mig, att mitt folks räddning är omöjlig. Förr finner mitt hjerta ingen ro. Undra icke, min dotter, min maka, och du, min makas broder, om jag reser hem, om jag ännu en gång will se de älskade nejderna, umgås med mitt folk och andas mitt hemlands luft! ”Striden synes mig icke utkämpad”, yttrade RaoBahader betydelsefullt; ”ditt folk är såsom mitt. Om en Hindu här reser fanan för wår frihet, så skola wi gerna gå att dö med honom. Gå också du i ditt kall! Jag will redligen fullgöra hwad du uppdragit mig emot min syster och hennes barn.” ”Jag följer min fader!” utbrast Hindiah. ”Mig drager också en underbar makt till det nordiska landet. Jag måste se det med min fader, eller dö. Sök icke att öfwertala mig att dröja här och låta honom resa farorna ensam till mötes. O, min moder, du skall icke ewigt sakna mig! Du måste ju dock alltid wara beredd på ett afsked från mig!
Och ehuru det visserligen kan anses som en ära att höra till förtroende-embetsmännens antal, anser jag det likväl tvifvelaktigt, huruvida nämnde corps chef anser denna ära fullt uppväga den med förtroende-embetet förknippade olägenhet, att utan ransakning och dom kunna derifrån entledigas. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Det hade varit önskligt att det förslag, som nu föreligger R. o. Ad. till afgörande, kommit att innehålla en vida större förändring än som nu är fallet; och jag sökte för min del vid förra Riksdagen att arbeta derpå, ehuru utan framgång. Medgifvas måste dock, att förslaget i det skick det nu befinner sig, innebär en förbättring af det hittills varande oefterrättlighetstillståndet. I 35 §:n befinnas uptagne åtskilliga tjenstemän, hvilka icke på många år funnits till i verkligheten. Vi finna äfven att deri äro uptagne tjenstemän, hvilka icke böra eller kunna i sjelfva verket anses som förtroende-embetsmän, hvaremot deras förmän, hvilka borde vara det, icke äro i §:n uptagne. Så t. ex. fanns, när denna § stiftades, endast OfversteLöjtnanter vid LifReg:tsCorpsen, men nu finnes der både ÖfversteLöjtnant och Öfverste, och härigenom har inträffat att ÖfversteLöjtnanten är nämnd i grundlagen, men icke hans chef, Öfversten. Detta kan väl icke vara rigtigt. Ytterligare hafva, sedan grundlagen stiftades, åtskilliga för sig bestående corpser blifvit inrättade, hvilka icke hafva Öfverstar till Chefer, såsom Hallands Infanteribataljon, m. fl.; men det faller af sig sjelf att chefen för sådana corpser måste anses såsom förtroende-embetsmän; och derföre har här blifvit iakttaget ett särskildt stadgande, och just det af Hr Cederschiöld klandrade, nemi. »cneferne för öfrige särskildt för sig bestående militära corpser och bataljoner.» Ehuru dessa corpser och bataljoner under tidernas lopp möjligen blifva annorlunda organiserade, på sätt jag nyss gqnom exempel visat, bör likväl grundlagen i alla fall vara sådan, att den i allt fall kan tillämpas.
33 af bemälde friherre emottagit en serskild förbindelse i afseende på inbetalningen af trymåernes auktionsbelopp med 912 r:dr 5 sk. 10 r:st, af säljarne Riksgäldskontoret godtgöras, beslöto fullmäktige att, i öfverensstämmelse med hvad reglementet innehöll rörande revisorernes rådfrågande vid sådane fall, då Rikets Ständers föreskrifter voro mindre bestämda eller tillämpliga, anmäla besagde fråga för 1843 års revisorer samt begära deras yttrande angående densamma. Uppå denna anmälan fingo fullmäktige, då revisorerne åtskiljdes, och således först efter det huset tili följd af Rikets Ständers beslut måste vara inköpt, emottaga det svar: att revisorerne vid tagen kännedom om hvad som i afseende å det deras bedömanden sålunda underställda ärende förekom, funnit detsamma, såsom rörande en utaf vederbörande bestridd ersättningsskyldighet samt beroende på tydningen af ett afgifvet försäljningsanbud, följaktligen innefatta en sådan tvistefråga, som hvarken borde eller kunde tillhöra revisorernes afgörande, hvadan revisorerne ansett samma fråga böra i laga domstolsväg pröfvas och afgöras. Då frågan derefter hos fullmäktige å nyo förekom, ansåg fullmäktiges pluralitö, att, innan den rättegång beslöts, hvilken erfordrades, för att, i öfverensstämmelse med revisorernes åsigt, få detta ärende i laga domstolsväg pröfvadt, och afgjordt, borde Riksgäldskontorets ombudsmans yttrande infordras, angående de anledningar och grunder, som dåmera kunde förefinnas för en sådan rättegångs anställande och utförande; hvarjemte fullmäktige, i anledning af en utaf friherre Hamilton gjord anhållan om återbekommandet af dess afgifne förbindelse, förklarade, att fullmäktige »för närvarande» icke kunde härtill lemna bifall. Uti ombudsmannens, till följd häraf, afgifna utlåtande, erinrade denne, hurusom i den till Statsutskottet inlemnade beskrifning endast upptogos de trymåer, hvilka i saluanbudet blifvit uttryckligen undantagne, samt att säljarne ej, emot sitt bestridande, kunde anses hafva ämnat eller utfäst sig att föryttra hvad som i beskrifningen icke funnes upptaget.