Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag troi' derföre fortfarande att 13,200 r:dr är hvad staden i låneväg för närvarande billigt vis kan begära; ankommande det på vederbörande interessenter, att sjelfve anskaffa det öfriga som erfordras, jemte åtagandet af skyldighet att framdeles gälda det bekomna lånet i sinom tid. Hr von Hartmansdorff: När man talar om nya anslag, så pläga StalsUtsk:s ledamöter vanligen säga: öka icke utöfver hvad vi hafva föreslagit, ty penningar finnas ej. Vid delta tillfälle har en StalsUtsk:s ledamot uppträdt och visat, såsom mig synes, temligen ovedersägligt att statsverket icke ens har de tillgångar, som StatsUtsk. uppoffrat, utan kommer att stadna i en ganska betydlig brist. Icke förthy yrka andre SlatsUtsk:s medlemmar på ifrågavar. anslags beviljande. Huru skall sådant förklaras? Jag lemnar det derhän, eller åt dem sjelfva; men då nu R. o. Ad. i dag återremitterat tvenne frågor om bidrag till dylika arbeten, nemi. 14,930 r:dr för Cimbritshamn och 57,000 r:dr för Wisby eller tillsammans ungefär]. 72,000 r:dr med yrkande, att de måtte beviljas, så borde väl R. o. Ad. sedan statsverkets tillstånd har visat sig vara så ofördelaktigt efterse, att tillgångar finnas åtmintone för dessa 72,000 r:dr innan R. o. Ad. medgifver något mer till nya företag. Nu förekommer här det första nya medel, för Westerås hamnanläggning. De dertill ifrågaställde 20,000 r:dr borde väl således besparas för att användas åt Cimbritshamn och Wisby. Skulle nu icke denna punkt, antingen afslås eller återremitteras, så frågas hvar medel skola tagas till denna utgifts bestridande? de bägge återremisser, som R. o. Ad. beslutat, åsyfta väl att anslag skola gifvas åt de båda nyssnämnde städerne ?
att nemligen godtgörelsen skall ega rum »efter årlalsberiikning och på Svne-rättens pröfning ankomma att i förhållande till 'ärdet af den årliga byggnadsskyldigheten vid bostället, uträknad i penningar efter ortens pris, bestämma, för huru många år kostnaden gälla bör» Genom sitt förslag i ämnet hade Utskottet ingalunda åsyftat att åstadkomma en sådan utjemning af alla onera och utgifter från boställen, att beloppet för det ena året komme att blifva lika, som för det andra; hvilket alltid mäste blifva overk ställbart; utan var ändamålet med samma förslag att, så vidt sig göra låter, före komma den orättvisa, att en boställshafvare, som tillfälligtvis innehade bostället endast Sammansatta baijsamt Allm. liese.- o. Ekon.-Ulskottets Utlåtande N:o 29. 5 under den tid en kostsammare kyrkobyggnad eller annat dylikt allmänt företag [lästod, kan med mähiinda hela boställets afkastning nödgas dertill bidraga, under det bans efterträdare, utan afseende derå huru länge han njuter fördelen af denna allmanna byggnad, är från all kostnad derför befriad. Med detta ögonmärke borde det, enligt Utskottets tanke, desto mindre blifva fråga om några andra kostnader, än de i allmänhet betydliga, hvilka härröra af de utaf Utskottet uppräknade allmänna byggnadsföretag, som Utskottet dertill saknade grundlagsenlig anledning af motionens innehåll. Utskottet kan fördenskull icke medgifva riktigheten af de anmärkningar, som grunda sig på förutsättningar af motsatt art.
Jag återkommer i morgon, i öfvermorgon, kanske alla aftnar och dröjer qvar till midnatten – Jag vet icke – Låt mig komma, låt mig gå och låtsa, som jag ej funnes till i verlden, som ni icke såg mig – Se det är allt hvad jag begär; och nu god natt!» Vid dessa ord svepte främlingen kappan hastigt omkring sig. Klockan slog i detsamma tolf. FEMTE KAPITLET. «Vi likna myggan, som i dans, «Kring ljuset svänger sig och vingen sveder. «Oss tjusar sedan ingen stjernas glans, «Blott flamman, som vår vinge svedt, bereder «Vår fröjd, och drar oss evigt hän till sig. Den sköna flickan från Lyon. Tusende förvirrade ideer och tankar lupo omkring i den arma Baronens hufvud, då han ensam lemnad kastade sig på sitt beqväma läger, der han dock ej kunde få en blund i sina ögon. »I morgon, i öfvermorgon – till midnatten» upprepade han sakta under det hans hjerta klappade hörbart. Han gissade hit och dit, och gjorde allehanda sannolika slutsatser af Arabellas förklädning och ändamålet dermed; ty att det var »hon» det viste han väl. Dock, fanns bland alla dessa likligheter ingen enda, som han egentligen tyckte sig kunna antaga såsom den rätta; och ännu mer, hos honom uppstod icke en tanke, må jag nämna det till min hjeltes heder, som kunde komma oss att tro, det den unga mannen var, såsom tusende andra unga männer, en inbilsk narr, som trodde, att qvinnans hjerta icke är skapt till annat, än ett altar för mannens ära, der icke annat brännoffer tändes, än en hednisk kärleks. – Nej! han tänkte endast som en nyfiken grubblare, icke som en förstockad, uppblåst dåre. Han var icke heller en vanlig »riddare i skor, eller en hjelte af thebordet,» min Edvard! det är »mitt sommar-barn,» min gullgosse; jag älskar honom högre än någon af min hjernas barn, och får jag någon gång i lifvet rätt på honom, så ja, ja! jag säger ingenting.
Werkstalligheten af bestå mina framställningar skulle innom nägra är säkerligen medföra ben werkan, at et indelt nytt Jägare-Regemente i Wästergötland utan betydlig kostnad uprätlades, at manga nu oländiga markers odling 0- felbart skulle medgifwa förökade sädesproductioner, och folkstyrkan uti et följagtigt forhällande tilökab, men dä Skaraborgs Läns locala omständigheter medgifwa en i sä manga af eenden nyttig organisation önskar jag at nämnde Län matte nu winna Riksens Ständers Beslut, at detta Län, sedan det nu förestagne Regementet blifwit organiserat, sedermera för framtiden blifwer frikandt frän alla widare upsättningar af nägra nya trupper af hwad namn som häldst. Dä den nya Constitutionen föranleder Riksens Ständers hörande relativt til alla Kronans tilhörige skogars hädanefter förändrade hushallssätt och anwändande, har jag räknat för en pligt, at under nuwarande Riksmöte framställa dessa mina Medborgeliga tankar, som om de skulle förtjena detta wördnadswärda Riks-Stånds benägna afseende, anhäller jag at detta ämne mätts remitteras til Statö-Utstottet tilen närmaregranstning, och i händelse af Högloft. Ridderstapets och Adelns bifall, lärer wära Med Ständer genom Protokolls Utdrag derom communiceras? Dä mina afsigter med denna Proposition endast warit mina fordna kamraters (innom Skaraborgs Brigaden ifrän den lägsta til den högre Classen) framtida bärgning och utkomst, i förening med Rikets nytta och Provincens odling', sa förklarar jag härmed, at om något förtroende päkallar min befattning wid denna organisation, (mottager jag derföre ingen annan aftöning, än hwad resor och dylika omkostnader fordra. Herr Ueuterbjeim, Larl, conformerads sig med Friherre Uuäbeck., och upläste följande lillägg til hans Proposition. Jag instämmer fullkomligt med Friherre UullbLck, i den öfwertygelse, at i Skaraborgs
Ständer skulle äskas en förhöjning från och med år 1849 af 4,000 r:dr banko årligen i 8:de hufvudtitelns anslag för extra utgifter, att tillvägabringas genom motsvarande minskning: i 7:de hufvudtitelns anslag för samma ändamål. 42:0 Hos Eders Kongl. Maj:t har Riksarkivarien i underdånighet anmält, att aktuarien vid arkivet, expeditions-sekreteraren Forslund; som är 60 år gammal och alltsedan år 1807, således 40 år, dels såsom extra ordinarie, dels såsom ordinarie tjensteman varit uti riksarkivet anställd, numera vore, enligt läkareattest, besvärad på venstra ögat af blindhet, som öfvergått till fullkomlig gråstarr. En obestridlig sanning vore, att, om i allmänhet god syn är ett väsendtligt vilkor för verksam tjenstgöring vid hvilket verk sorn helst, en sådan specifikt utgjorde en nödvändig förutsättning för tjenstgöring uti arkivet, der läsning af gamla förbleknade, ofta i abrevationer utförda stilar hörde till ordningen för dagen, och att derföre en sextioårig, sjuklig, på ena ögat fullkomligt blind, på det andra äfven svagsynt man för en sådan tjenst icke vore lämplig. Till dessa individuella omständigheter kornme, att, till följd af den nya bestämmelse, som genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut blifvit tillagd riksarkivet, att bereda och kultivera historisk forskning i rikets häfder, för hvilket ändamål arkivets stat äfven undergått en omreglering, expeditionssekreteraren Forslunds ålder och öfriga förhållanden ej tilläte att af honom hoppas något egentligt i detta hänseende, då deremot friskare och med högre, för detta ändamål lämpade, krafter i denna rigtning skulle kunna åstadkomma mycket. Det inträffade ock alltid, att, vid det att embetsverk erhålla utvidgad eller förändrad verksamhet och tjenstemän der förekomme, som för den nya verksamheten vore oanvändbare, desse annorledes placerades eller försörjdes.
Stångjernsbruken hafva än vidare åtnjutit friheter i så måtto som för icke längesedan det var förbjudet att anlägga stångjernsverk inom bergsiagerne. Ehuru således bergslagen tätt inskränkta, men stångjerns-tillverkarne utvidgade rättigheter, vill man likväl beröfva bergslagen dess enda ännu återstående rättighet, och, såsom man säger, låta honom betala fiolerna. Man har vidare sagt, att lindringen kan vara af olika natur, så att den kan vara en fördel, sora beredes ensamt iunehafvaren, och sådan att den beredes näringarne i allmänhet. Borttagandet af den ifrågavande hammarskatten är en fördel för innehafvaren; ty den minskar egendomens kapitalvärde; hvaremot bevillning drabbar näringarne i allmänhet, och derigenom kommer den, hvilken haft mindre inkomst, att skatta mindre till Staten, än den som haft 5 H. 26 402 Den 22 Mars e. m. en större. Detta synes mig Vara det rätta och det hilliga; men en lindring i ordinarie skatten är endast att föröka brukens kapitalvärde med lika mycket som nedsättningen utgör. Det är en skänk till nuvande egare, hvilka laga den af de som blifva deras efterträdare i eganderätten till bruken. En annan talare har sagt, att inga andra näringar än jernhandteringen blifvit belägde med grundskatter. Den talaren har förgätit, huruledes grundskatt för icke längesedan uphäfdes å sågar, så att nya sågar icke beläggas med någon sådan. Således skattar landtbruket t. ex. för spanmålens förädling till mjöl, emedan ännu grundskatten å qvarnarne är i behåll. Den siste talaren har yttrat sig om jorden och dess naturkrafter, och påstått, att jordegendomar, i fråga om deras afkastning, icke vore underkastade samma omvexlingar i konjunkturer; sorn jerntillverkningen. Han vet således troligen icke af missvexter, sorn inträffa. Kunde han garantera jordegare för de skiften, som till följd af sådana händelser egä rum, så skulle det vara mycket penningar värdt. Män har här framställt en serdeles dyster målning af jernhanteringens tillstånd, och npgjort olika beräkningar. Jag
Vanligen updrages examensbestyret åt de yngsta ledamöterne i verket; och som dessa endast några få gånger erhålla sådant updrag, finna de sig deraf besvärade och söka att på det knapphändigaste sättet detsamma fullgöra. Om i stället en särskild ExamensKommission af K. M. förordnades, skulle denna examen otvifvelaktig! höjas till hvad den varit ämnad. På grund af hvad jag sålunda haft äran andraga, vågar jag vördsami igen föreslå, det R. St:r måtte, uti underd. skrifvelse, anhålla att K. M. täcktes förordna: l:o med ändring uti K. Stadga för Rikets Allmänna ElementarLäroverk af d. 14 sisth Aug., att undervisningen i skolans sex första klasser bl ifver gemensam för alia, samt att först i sjunde klassen finge bildas tvenne olika undervisningslinjer, der å den ena lemnades undervisning i Latinska språket åt dem, som sådant önskade; 2:o att studentexamen ställes i fullkomlig öfverensstämmelse med fordringarne i skolan, samt att för undergående af fullständig studentexamen erfordrades att blifva approberad uti alla dithörande ämnen, således med undantag uti Latinska språket, uti hvilket endast de underkastades examen, som sådant önskade; 3:o att alla s. k. preliminärexamina afskaffas, så att, efter aflagd fullständig studentexamen, fackoch specialstudiet kunde vid universitetet genast börjas; 4:o att till prestexamen icke fordrades Latin och Hebreiska för andra än de, som önska de högre betygen : 5:o att den nuv:de philosophiska magistergraden afskaffas samt i stället inrättades magistergrad för hvar särskild vetenskap; samt slutligen 6:o att K. M. måtte i Stockholm tillsätta en af sakkunniga personer bestående Kommission, inför hvilken den nu, för vinnande af inträde uti Statens embetsverk, stadgade examen skulle a flaggas, j 150 Den 3 December e. m. Om remiss af denna min motion till Allm. Besv:s ocb Ekon.- Utsb. anhälles vördsamligen. Begärdes på bordet. Hr von Koch, Nils Samuel, anförde skriftligen:
Sådana personer, som äga denna kännedom, äro, enligt hvad jag kunnat erfara, ense derom, att för närvarande be» hofver Svenska rörelsen större medel, än den härj och jag Jior, att denna mening är temligen allmän, Den 9 Mars e. m. 127 Hr Hegardt har hufvudsakligen åter sagt, hvad i förmiddags nämndes, att det egentligaste inkast, han gjorde emot mitt förslag, vore, att ont detta lönesystem lyckades, blefve det skadligt, och misslyckades det, blefve det också skadligt. Misslyckas det, så blir det skadligt, sedlarna strömma tillbaka till Riksgtscont., och dess credit blir totalt förstörd, — jag medger det; men jag medger icke, att det skall misslyckas, ty jag ser icke, hvarföre Riksg:scont:s, iner än Bankens eller hvarje annan på en fond baserad, rörelse skall misslyckas, och jag vill ej medgifva, att Riksg:scont:s fullmägtige skola hafva så litet omdöme, att de skulle utsträcka denna rörelse längre, än den bar sig. Då fullmägtige skulle finna, att sedlarna ej kunde hållas i omlopp, skulle de upphöra med detta lånesätt, och i det fallet kunde man väl säga, att lånerörelsen misslyckats, emedan man då hade förlorat jemnt hvad creditivet kostade; men derigenom vore ingen credit för Riksg.cont. förstörd, ty den kunde icke förstöras annorlunda än derigenom, att, på sätt Hr Hegardt nämnde, sedlar presenterades till inlösen, hvilka icke kunde inlösas, och huru kundfe väl sedlar komma att presenteras, utan att kunna inlösas? Dessutom, säger den värde talaren, gäller örn Riksg:scont:s creditrörelse, såsom om all privatbanks rörelse, att om den lyckas, skadar den Banken och verkar den, som om Banken sjelf ökade sin sedelstock. Detta skulle vara en sanning, om rörelsen icke för närvar, kräfde mera rörelsemedel än de, hvilka finnas i omlopp; men deruti skiljer sig den värde talarens öfvertygelse från min, och om jag, såsom han, vore öfvertygad, att landets rörelsemedel motsvara behofvet, skulle jag icke gjort ifrågavar. förslag.
M:t täcktes, till lättnad för de beväringsskyldige i sådana orter, der de hafva särdeles lång väg till öfningsplatserna, vara betänkt uppå medel, hvarigenom det blefve möjligt, att i dessa orter första klassen af hvarje års beväringsskyldige kunde få i mindre afdelningar vapem ifvås”. Hr Björnstjerna: Att R. St:r hos K. M:t framställa ifråga v: de und. anhållan, synes mig icke skäl att sig motsätta; men de svårigheter, som uppställa sig mot förslagets utförande, torde dock icke härmed vara undanröjda. Då nemi. hittills frågor förevarit ang. förflyttning af mötesplatser för beväringsmanskap och stam samt dessa mötesplatsers förläggande på annat ställe, som kunde vara lämpligare för samlingar af detta manskap, hafva särdeles betänkliga och stora svårigheter uppstått. Att utfinna en plats, der exercis kan verkställas, är icke nog. På denna plats måste ock finna förrådshus, uti hvilka manskapets munderingar kunna förvaras. Uti dessa förrådshus skola beväringsynglingarnes egna persedlar hopsamlas och vårdas under mötestiden och till dess slut, då ynglingarne återkomma och ikläda sig dessa sina egna drägter. Derifrån utlemnas ock Kronans munderingar Man måste ock derstädes hafva åtskillige personer, hvilka egna särskild tillsyn och vård åt dessa munderingar samt hafva uppbörden om hand och ansvara derför, att dessa persedlar icke förfaras och försämras under den tid af året, då klädespersedlar i allmänhet mest äro utsatta för förstörelse. —• Dessutom bör man ock ihågkomma, att der så stort antal trupper sammandrages, måste man äfven hafva någon anstalt, der man kan vårda de sjuka. Det är Den 23 Maj e. m. 415 visserligen möjligt, att under den tid, då dessa trupper äro sammandragne, icke så synnerligen svåra sjukdomar yppas; men det kan dock hända; och för sådant fall böra lägenheter finnas, der sådana sjuka kunna vårdas. Om man ock kan få hyra lägenheter uti en nära intill belägen by, så är dock nödigt att anskaffa läkare, hvilka städse kunna påräknas att för ifrågav:de ändamål vara att tillgå.
Detta erkännes ock allmänt, till och med af allmogen, • sorn, oaktadt de stora kostnader och olägenheter skiftena under skiftestiden medföra, likväl icke tvekar att begära dem så snart någorlunda förmånliga år inträffa. Orsakerna till vexlingarna i deras antal stå dermed i närmaste sammanhang, hvilket till en del kan synas af tabellen N:o 11. Den visar nemligen, att under de för jordbruket förmånliga åren 1856 och 1857 betydligt större antal laga skiften blifvit sökta, än under de mindre förmånliga åren 1858 och 1859, och att, sedan följderna af penningekrisen åter börjat blifva mindre kännbara, antalet af sökta skiften åter år 1860 stigit. För att åskådliggöra förhållandet, dels med de verkliga Statsbidragen, eller de, hvilka såsom statsTal». Litt. inkomster redovisas till Statsoch Riksgäldsmedlen, dels ock summariskt de i Landsboksräkenskaperna ingående diverse verks och annorstädes debiterade medel, meddelas följande tabellariska uppställning, Litt. O. Tab. Litt. ö. Statsbidrag. Enligt Landsboks-riikenskaperna. Uppbörd. R:dr R:mt. Restantier. Statsmedel, utom Bränvinsmedlen. Landtbruksskola. Härvid anser sig dock Konungens Befallningshafvande böra upplysa: att bränvinstillverkningsmedlen och bränvinsförsäljningsmedlen, såsom redovisade under tredje afdelningen, icke blifvit i föregående tabell upptagne; att diverse verks medel bestå af Skogsplanteringskassans, Wadstena Krigsmanshuskassas, Kurhusets, Riddarhuskassans, Jagtkassans, Folkskolans, länets Brandstods-bolags och Beklädnads-fondens medel; att annorstädes debiterade medel bestå af Hospitalens, Stockholms och Westerås Skolstaters, Stockholms Stora Barnhus’, Upsala och Westerås Domkyrkors, Upsala Kongl.
Valuta för de samma af dén, sorn har dem i händér, sedan, hvad de, sednare angår . den, uppå hVilken assignationen är stäld, genom endossement gjort den löpande, men ätt det skulle blifva vådligt att antaga, det alia assignatiöner skulle i likhet med växlar och med enahanda påföljd i som för detn är stadgad; man från man éndosseras, hälst så medelst möjligheten att begagna den förmon med assignatiouers utgifvande; som påstås vara för näringsidkärne nödvändig, än mera skulle försvåras, och i allmänhet Växel-Stadgaris föreskrifter icke äro nog karidé af andre, än detn , sorn med de samma taga befattning; och att åtskillnaden emellan en assignation!, ställd på viss man, och den, som är stäld på innéhafvaren eller på viss man eller dess ordres är tio| tydlig, för att ej fordra utveckling, då den förre, kommen i tredje mäns hand, för honom icke medför annan el - liihang till Riks.St. Frit. isi] • igig. T.de Strill. N:r /?. Co. Lag-Utskottets Betänkanden. ler större rätt, än den, som äges af den person, på hvilken assignationen lydej. I följd häraf får Utskottet nu slutleligen förklara, det Utskottet, på grund af de anförde anmärkningar, icke finner anledning för sig att uti någon del frångå des förra yttrande, hvartill Utskottet ock finner desto större skäl af det förhållande, att Betänkandet redan af tvänne Biks-Stånd, nemligen af Högvördiga PresteStåndet och Hedervärda Bonde - Ståndet blifvit den 24 sistledne Martii, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, bifallit, hvarföre det samma med de nu gjorde tillägg till förnyad pröfning vördsamt öfverlemnas. Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskotts Betänkande öfver den hos Välloflige Borgare-Ståndet väckte motion om förändring uti straffet för dem, som utfärda tryckte eller graverade assignationer.
Län motion om edsförpligtelse af L mdstatens tjenstemän, innan de erhålla befattning, att de ej skola utgifva eller emottaga så kalladt accord; 3:o Densammes motion om enhet i de uti Riket nu brukliga serskilde arter af Vigt; 4:o Densammes motion, att presternes löner måtte i ett för allt utgå i spanmål eller dess värde efter markegång; 5:o Gustaf Bernhard Apelqvists från Blekinge Län motion om inrättande af så kallade rondez-vous eller samlingsplatser för de inom Blekinge förlagde båtsinans-compagnier; 6:0 Peter Jönssons från Jönköpings Län motion, angående en allmän näringsfrihet; 7:o Eric Janssons från Stockholms Län motion om reglering af Capellansoch Klockare-löner; 8:0 Måns Månssons från Calmar Län motion om förtydligande af 1681 års Kongl. Förordning, så vidt den rörer Capellans och Klockares lönevillkor; 9:o Nils Strindlunds motion om en allmän näringsfrihet; 10:o Anders Anderssons från Östergöthlands Län motion om förbud för Regements-befäl att tillvägabringa ändring uti contract, som blifvit upprättadt emellan recrut samt rusteller rote-hållare; ll:o Stephan Anderssons från Stockholms Län motion om upphörande Bill. till R. St. Prot. 1840. 9 Samt. t Band. 16 122 Prot. TJldr. d. it Mars 1840, ■vid sjötullen å Långholmen af afgifter för dea potates, hvilken landtmannen införer till Stockholm; 12:o Olof Jacobsscms från Södermanlands Län motion, angående skjuls1ungs-besväret; 13:o Hans Hanssons från Götheborgs och Bohus Län motion om ersättning lill gästgifvare för uppbudning af skjuts åt resande; 14:o Jacob Kihlbloms från Södermanlands Län motion örn ny passstadga för smidesdrängar från Eskilstuna; och 15:o Johannes Johanssons från Götheborgs och Bohus Län anförande, i anledning af Kongl. ProposiLionen 0111 fattigvården i Riket. Statsoch Lag-Utskotten: Johannes Johanssons från Götheborgs och Bohus
Då det är kändt, att större delen af underdomarne, med skyldig aktning för den högsta domaremaktens åsigt i ämnet, följa denna åsigt i lagskipningen, är det väl skäl att förmoda, att denna'åsigt skall vinna allt större och större insteg hos domarekorpsen. Men äfven om den icke skulle vinna mera allmän tillämpning, mäste det väl anses vara rätt att söka tillvägabringa enhet i ett lands lagskipning. Del har blifvit sagdt, att det endast är mensklig ordning, som här öfverträdes. Detta är sannt, men låtom oss ej förbise, att de flesta förbrytelser, sorn bestraffas i Missg.B:n, äro öfverträ 3 * 36 Den 14 November. delser af mensklig ordning. Äfven i afseende å kyrkan måste det finnas en mensklig ordning och öfverträdelse!- deraf med straff beläggas. Vill man öfvergå till en annan åsigt; vill man medgifva fullkomlig religiös frihet; vill man icke längre bibehålla en Statskyrka, då blifver det en helt annan sak. Men så länge en Statskyrka med bestämda former finnes, måste desamma äfven följas och iakttagas. Låtom oss medgifva, Mine Hrr, att fall finnas, då ett ömtåligt samvete kan såras till följd af ett nödtvånget iakttagande af dessa former, men låtom oss å andra sidan icke heller lemna ur sigte, att religionen af bedragare ofta begagnas såsom täckmantel till fördöljande af lastbara eller åtminstone rent verldsliga afsigter. Ehuru jag, i afseende å tolkningen af ofta nämnde lagbud, hyser en olika mening mot högsta domaremakten, vill jag icke ingå i något bedömande af dess åsigt i frågan och icke heller ämnar jag tillåta mig några utfall emot vårt presterskap. Jag vill icke begagna sådana uttryck, som det, alt Presterskapet vill tillskansa sig nattvardens utdelande såsom ett monopolium, då det verkligen är i lag föreskrifva, att nattvarden skall af prester utdelas. Jag tror, att inom samhället, såväl i dess verldsliga som kyrkliga angelägenheter, bör det finnas en viss ordning, som måste följas och att öfverträdelser deraf följaktligen böra bestraffas.