Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln för sin del att vid denna Riksdag en för alla fyra Riks-Stånden gemensam klubb borde anordnas och att de öfrige Riks-Stånden vänligen skulle inbjudas att i detta beslut sig för-, ena; hvarefter åt Landt-Marskalken samt de respective Talmännen borde uppdragas att genom Ståndens Canziier taga befattning om den allmänna klubbens inrättande. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr Hammarsköldsj Carl Wilhelm, den 15 dennes e. m. på bordet lagda motion om förhöjning i Gästgifveri-skjuts-legan, jemte de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. S. D. Remitterades till Siats-Utskottet Herr Gjllenhaals, Lars Herrman, den 15 dennes e. m. på bordet lagda motioner: l:o om understöd för jordbruks-institutet vid Degeberg, jemte de i anledning deraf denna dag afgifne yttranden; 2:o om inkomst-ersättning åt adjungerade ledamöter i Götha Hof-Rlitt; 3:o Angående löneförbättring för Götha Hof-Rätts ledamöter och tjenstemän, jemte de i anledning deraf den 15 dennes och denna dag afgifne yttranden. S. D. Vid förnyad föredragning af Evpeditions-Utskottets den 15 dennes e. m. på bordet lagda Memorial N:o 2, angående upplagan af Bilianget till Riks-Ståndens Protocoll, fann Ridderskapet och Adeln för godt att gilla den af Utskottet i detta Memorial anmäldle åtgärd. S. D. Lades till handlingarne Banco-Utskottets den 15 dennes e. m. på bordet lagda Memorial N:o 3, med anmälan, att Banco-fullmägtiges till Utskottet afgifne Berättelse ofördröjligen kommer att till Rikets Ständer öfverlemnas. S. D.
Om än all stor industri en gång måste afstadna för brist på bränsle, och om detta kan ske, utan att landet i öfrigt ödelägges; så må den förlust, som deraf uppstår, skattas huru högt som helst; den blir dock på intet sätt jemförlig med saknaden af tillgång på skogsförnödenheter för landets hemmansägare och jordbrukare. Ifuru med alla större skogar än må gå; det är icke deraf, som våra hemmans duglighet att bebos i allmänhet beror. Men om alla hemmansskogar i landet öfver hufvud utödas; då lära de flesta hemman i detta land, nu försedda med skog, af egen eller andra hemmans tillgång, ej mer kunna bebos. Så stor är vigten af denna angelägenhet, från hvars bevakande jag ej kan afstå. Det påstås, att äganderätten vore förnärmad, i fall hinder lades för detta hemmanens ödesmål genom en lag, som lyckades att sätta gräns för hemmans-skogarnes utödande. Ty det vore ju att hindra jordägaren från det bruk af hans egen skog, sorn honom godt syntes att göra. Och det är likväl med en sådan rättighet, som han påstås hafva förvärfvat sin skogsmark, ej mindre än sin öfriga jord, hvilken han efter behag kan så använda, odla, ödelägga, göra för alltid onyttig, som hans eget välbehag det kräfver. Jag hade deremot föreställt mig, att äganderätten till jord väl kunde vara något mera inskränkt, men ingalunda vidsträcktare, än all annan äganderätt. Och efter den här uppställda läran blefve den dock mera oinskränkt, än någon annan. Det gifves ej ens laglig rätt att utöfver en viss grad förslösa eller uppsåtligen förstöra någon större del af sin rörliga förmögenhet, och man kan derifrån hindras genom påtvunget förmynderskap — och detta änskönt man sjelf förvärfvat sin förmögenhet. Men kan äganderätten till en förmögenhet i lösören pä detta sätt inskränkas; hvarföre skulle då någon dylik inskränkning vara omöjlig endast i afseende på jord, den man åtminstone icke sjelf frambragt, och hvars bestämmelse ej kan inskränka sig till att gagna endast dess nuvarande innehafvare?
Nästa morgon, då jag skulle förfoga mig till seminarium, observerade jag ute på gården, straxt invid förstugutrappan, några smärre hvita föremål, som vid närmare undersökning befunnos utgöra småbitar af den alabasterhund, som jag skänkte mamsell Ringvall på hennes namnsdag och hvilken hon nu i sin uppretade sinnesstämning hjertlöst sönderslagit och utkastat, tydligen i afsigt att visa, det hon nu ville befria sig ifrån allt, som ens kunde väcka en erinring om mig. Kränkt ända ned i djupet af min själ af detta uttryck för dåligt lynne och ännu sämre takt från hennes sida, beslöt jag, att det skulle dröja, innan någon qvinna af mig erhölle en ny alabasterhund att sönderslå och kasta ut på gården. Vid läroverket gick det alltjemt utmärkt för mig, om möjligt ännu bättre än någonsin förut, allt till mina lärares stora belåtenhet och mina kamraters stora afund. Jag gaf till och med så klara och bestämda svar i pedagogik, hvilket ämne vi nu först började studera, att rektorn uttryckte sitt fulla erkännande, något som ytterst sällan lär hafva inträffat. Orsaken till min framgång härutinnan låg naturligtvis i den gedigna noggrannhet, med hvilken jag afskrifvit och studerat anteckningarna i ämnet efter rektorn sjelf; jag nöjde mig nemligen ej med den enda upplaga, som jag afskrifvit under sommaren, utan förskaffade mig flera anteckningsböcker af olika antecknare till jemförande granskning och utvalde med omsorg den bästa versionen, en sak som kamraterna aldrig ens kommit att tänka på och om hvilken jag naturligtvis ej heller gjorde mig besvär att upplysa dem. Studiearbetet utgjorde min ädlaste och fullkomligaste tröst, och ju fullständigare jag af omständigheternas makt nödgades att öfvergifva och öfvergafs af mina intimare personliga vänner, desto fastare knöt jag vänskapsbandet med mina böcker, och desto kärare blefvo de mig. Dessutom tog jag lektioner i orgelspelning för musikläraren och använde hvarje ledig stund vid kammarorgeln, och kröntes mitt arbete äfven derutinnan med framgång. Apropos mina musikaliska öfningar i hemmet, så roar det mig att här anföra ett bevis på, hur en qvinnas omdöme kan vexla efter hennes olika stämningar. Det gäller samma mamsell
II Vinter; två bergslagsbistorier af Karl Erik Forsslund ~ Vaka; ett litet nattstycke för Idun af Bell Grot - 10 Dufvorna; af Ivan Turgenjeff '. Öfvers. från 11 ryskan af Elin Sch — y - Sägner; berättelse af Hedvig Indebetou ... 1 2 - 14 15 På utsiktsberget; af E. Lisz-Blanc - En vårdröm; skiss af Elisabeth Kuylenstjema 16 17 Att skiljas; af Fiore della Neve Tant Lottens norska resa; ber. för Idun af Vera Verle - 17 — 20, 22, 23 Från en Stockholmsfru på långfärd — 18, 24, 29 Fru Elise; skiss för Idun af Reinhold Winter 19 20 I drömmar; af Hjalmar Söderberg 21 Nytt lif; af Ludvig Ganghofer Från festföreställningarna i Bremen, Funcke om » Kristus ». Bref och interview af Sigrid 23 Elmblad Det klingar. Af Ludvig Ganghofer .. 23 24 Den gamle kanonen; af Reinhold Winter Ett räknetal; skiss för Idun af Vilma Lindhé 2 4 - 29 25 Reträtt; skiss af Emy 26 Ny vår; skiss för Idun af Sophie Linge 27 Det röda skenet; af Ludvig Ganghofer 29 Prinsessans juveler; af L. S David Thor; några drag ur en reformators lef• nad; skiss för Idun af Petrus Hedberg 29 — 33 Vid hemmets dörr; skiss för Idun af Elisa31 beth Kuylenstjema - På sommarnöje; bref från Dalarö af Elvira 32 Dodo; skiss för Idun af Lisa Schröder — 34 Far; skiss för Idun af Elin Ameen 3 4 - 38 35 Välvilja; teckning för Idun af Sylvia Mamsell Stafvas » själfviskhet »; också en in36 terview af Erny En öfverraskning; skiss för Idun af Georges 37 Momy - I frestelse; af Johanna van Woude .. Öfvers.
Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln: Af Herr Friherre Boije, Ludvig: att upror och uplopp voro två serskilla brott, af hvilka det förra afsäge Regerings-magtens omstörtande eller förändring och medförde i sina följder vådor för samhällets bestånd, hvaremot det senare, elier uploppet, tillfälligtvis uppkommet och måhända föranledt af ögonblickets intryck, aldrig kunde medföra rubbning i samhällsskicket: att lag emot upror redan funnes i 6 Cap. Missgernings-Balken, men saknades i afseende på uplopp, helst de föreskrifter, som derom blifvit intagne i det på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning utfärdade tjenstgörings-reglementet för armeen, icke kunde såsom i grundlagsenlig ordning tillkomne lagbud betragtas: att Utskottet borde dels tillse, huruvida den sammanblandning af berörde brott, som företedde sig i Kongl. Propositionen, vore rigtig, dels tillstyrka underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om uteslutande ur tjenstgörings-reglementet af omförmälde föreskrifter: att i den Kongl.
Väl är det min pligt att genom eget exempel söka föregå Länets Innevånare uti ett måttligt lefnadssätt, men lika ange - Den a a Juni. 1*73 angeläget torde det vara för Eders Kongl. Maj:ts Höga tjenst, att dess Befallningshafvande utan ■yppighet ser Länets Inbyggare uti sitt hus och genom samtal erhåller upplysningar om tillståndet i orterna; det samband och förtroende, sona imellan Länets Styresman och Länets Innevånare bör existera, lärer ock svårligen kunna tillskapas utom ett förtroligare umgänge, och på annat sätt lärer Eders Kongl. Majus Befallningshafvande aldrig erhålla någon underrättelse huru dess Krono-Betjening uppfyller sina skyldigheter i andra fall, än då deras försumlighet eller fel äro så stora, att de lagligen kunna beifras. Det har dessutom varit en så gammal vana, att den uti de flesta Län anses sorn Landslröfdingens skyldighet. Af dessa talande skäl och då jag lärer vara den af alla Landshöfdingar i Svea och Götha Riken, hvars Lönings-vilkor äro knappast, samt vid närvarande Spannemåls - pris vida mindre äh de indelta Sparmemåls-Löner, som Länets Secreterare och Kammererare åtnjuta, och dessutom en del deraf eller Utskrifnings-gästningspenningarne äro af egenskap att de ej alla år utgå, såsom förhållandet i år är; lärer Eders Kongl. Maj:t Nådigst finna billigheten af min underdåniga begäran, att Nådigst blifva hugnad med ökade Löningsvilkor. Eders Kongl. Maj:t torde äfven lika nådigt tillåta mig, att föreslå det sätt, hvarpå denna tillök. ’ im 1Jen 2 2 Junu ökning med mihdsta känning för Staten torde Iean» na tillvägabringas.
Ständer likväl funnit betänkligheter möta för nämnde åsigts tillämpning i så vidsträckt mon, sorn Committerade föreslagit, och hafva derföre, jemte det Rikets Ständer i afseende u flere articlar, hvilka i senaste Tull-Taxa varit till in-eller utförsel förbjudna, borttagit dessa förbuds-bestämmelser, likväl trott desamma böra bibehållas i afseende å andra, hvilka Rikets SLänder funnit fortfarande i beliofaf Bih. till R. St. Prol. 1841- to Sami. 1 Afd. 108 858 Expedit ions-Utskotlets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 577. förbudsskyddet, hvarvid Rikets Ständer likväl, med erkännande af E. K. M:s rätt i afseende på förbuds utfärdande emot inoch utförsel af varor, ansett sig böra, uti det Förslag till ny Tull-Taxa, hvilket Rikets Ständer härjemte i underdånighet öfverlemna, äfven å de articlar, för hvilka förbud blifvit föreslagne, utsätta tull-afgifter, för att icke, genom bristande Tull-bestämmelse» lägga något band på E. K. M:s rätt att förbuden upphäfva. Vidkommandede de hittills till ineller utförsel förbudna varor, i afseende å hvilka Rikets Ständer ansett förbuden böra upphöra och hvarå serskild förteckning tinnes Tull-Taxe-förslaget vidfogad; så, pä det de industriidkare, som möjligen af förbudens afskaffande kunde förutse den menliga verkan för deras yrken, att de, heldre än att ingå i täflan med den utländska tillverkningen, ville på annat sätt göra sina kapitaler fruktbara, härtill ej må sakna rådrum, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att ifrågavarande varor icke förr än från och med den 1 Jan. 1843 må till Riket få inforas eller från Riket utföras.
S. D. Vid föredragning af StatsUtskottets den 16 dennes f. m. på bordet lagda Memorial N:o 244, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Stats-regleringen hörande frågor, och då i sammanhang härmed jemväl föredrogs en från Vallöf]. Borgare-Ståndet, medelst Protokolls-Utdrag af den 29 sisth Juli, ankommen inbjudning till instämmande i samma Stånds, i fråga om pension för Stadsläkaren i Lidköping P. E. Eckmans enka, fattade beslut, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med antagande af såväl Borgareståndets berörde inbjudning, som Utskottets till Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet ställda inbjudning rörande jemkning af deras beslut om ersättning från Allmänna lndragnings-staten till förre t. f. Kanslisten i Allmänna Mngasins-Kontoret .4. Ekman, godkänna de i detta Memorial föreslagne voterings-propositioner, med undantag af den, som afsåg pension för Stadsläkaren Eckmans enka, hvilken, i följd af Borgare-Ståndets förenämnde inbjudnings antagande af Ridderskapet och Adeln, befanns hafva förfallit. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 46 dennes f. m. på bordet lagda Memorial N:o 215, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om aflöningen för Presidenterna i vissa af Rikets Kollegier, blef ifrågavarande voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D.
•femte meddelandet af dessa upplysningar, får Utskottet förklara, alt Utskottet instämmer i Revisorernes tillstyrkan. att det ännu återstående obetalda beloppet af meranämnde 2:ne uppbördsbalanser må i Riksgälds-kontorets räkenskaper afskrifvas; lärande denna afskrifning, i händelse Rikets Ständer dertill lemna silt bifall, vid alsintandet af nästlidet års hufvudbok, få verkställas. 5:o. Angående Riksgälds-kontorels räkenskapers och de summariska räkningarnes jemförande. (1853 års Revisions-berättelse sid. 32.) Sednast församlade Revisorer, — sorn, vid den i sammanhang med granskningen af Riksgälds-kontorets hufvudböcker anställda jemförelse mellan der befintliga sammandrag öfver landtränteriernas levererinear och samma ränteriers månadsförslag samt de från vederbörande Landskontor till Riksgälds-kontoret inkomna summariska räkningar, icke funnit anledning till någon egentlig anmärkning, — hafva dock erinrat, att Riksgälds-kontorets räkenskapers och de summariska räkningarnes jemförelse försvårats derigenom, att, allt hvad utaf vissa algifter till Riksgälds-kontoret under hela året öfver-remitterats, utan afseende å de särskilda levereringstiderna och remisserna, blifvit uti de summariska räkningarne sammanfördt i en enda post. 4 Stats-Utskoltels Utlåtande, Jl» 27. Dä Fullmäktiges uppmärksamhet blifvit fästad å det förhållande, som till denna erinran föranfedt, förmodar Utskottet, att, derest summariska räkniugarnes jemförande med Riksgälds-kontorets räkenskaper kan för Rikets Ständers Revisorer underlättas, utan olägenhet eller ökade göromål för de vid Landskontoren anställda tjenstemän. Fullmäktige vidtaga de i sådant fall för detta ändamål erforderliga åtgärder; hvarföre Utskottet anser det af Revisorerne anmälda förhållande icke påkalla något beslut eller någon särskild åtgärd å Rikets Ständers sida. 4:o.
Frimurare-Ordens Barnhus: k denna Yälgörenhets-Inrättning, som har till föremål, dels att till vård och skötsel upptaga fattiga och värnlösa barn, som uppnått 5 års ålder, och hvilka efter fyllda 10 k 12 år sättas i lära eller tjenst, dels att bispringa torftiga föräldrar med understöd för deras barns underhåll och uppfostran, äro intagne och vårdade 70 barn; hvarförutan åt omkring 5oo barn utom hus meddelas uppfostringshjelp, hvilken vanligen utgår med minst 12 sk. i veckan för hvarje barn, men efter förekommande omständigheter stundom ökas till 16 å 24 sk. samt upphör i allmänhet vid barnets fyllda 10 års års ålder, men först vid upphunne 14 år för dem, som blifvit försände att uppfostras i Norrland; och har sedan Barnhusets stiftelse, år 1753, ett antal af S,43o barn åtnjutit omvårdnad och understöd af denna Inrättning. Barnhusets Capital-Fond, utom en till 3,ooo R:dr brandförsäkrad fastighet, var år 1831 173,150 R:dr 38 -sk. S rtst. Inkomsterna, med ett anslag af 666 R:dr 82 sk., jemte årligt bidrag ifrån Rikets Ständers Bank, samt Gåfvomedel i,5oo R:dr, hafva i medelbelopp för ifrågavarande år utgjort 16,558 R:dr 42 sk., samt utgifterne 15,912 R:dr 36 sk.; och utgick år i83i i underhållskostnad för 579 burn 12,016 R:dr 12 sk. 1 r:st. XLIV. Sällskapets Pro Patria Barnoch Barnbördshus: År i832 egde Inrättningen, utom fastighet till ett värde af i5,ooo R:dr. en Capital - — s7 - Fond af 17.761 R:dr 3i sk. 8 r:st.
För öfrigt får jag i sjelfva hufvudfrågan i underdånighet föreslå: alt pensionerna, enligt den föreslagna nya Pensions-staten, icke må tilldelas andra än framdeles afgående pensionsberättigade, under vilkor, som dervid föreskrifvas, att den, som på dessa vilkor icke ingår, ej kommer att åtnjuta annan pension, än hvartill nu gällande stadganden för pensioneringen i Arméens Pensions-kassa honom berättiga; att endast skillnaden emellan de nya pensionsbeloppen och dem, som enligt gällande grunder skola utgå från arméens Pensions-kassa bör såsom särskild pension, eller fyllnads-pension, utbetalas af Statsverket; att den, som innehar beställning på Rikets stat eller åtnjuter aflöning af andra allmänna medel, icke må vara berättigad till fyllnads-pension, eller utöfver hvad honom från Arméens Pensionskassa kan tillkomma; samt att nuvarande stadgande, det ingen kan erhålla pension i graden, som icke minst i 2:ne år innehaft den beställning, hvarför pension ifrågasättes, må fortfarande äfven förde nya pensionerna tillämpas; dock att för åtnjutande af de nya Generals-pensionerna erfordras, att i fem år hafva innehaft Generals-beställning på stat. Vidkommande åter den ålder,!|'vid hvilken de förhöjda pensionerna skulle få tillgodonjutas, så hemställer jag i underdånighet, att denna mätte bestämmas: för General till 65 år med rättighet likväl att, om afsked erhålles vid 60 år, åtnjuta en pension till | af det bestämda pensions-beloppet; för Regementseller Korps-Chefer ...» 60 » m Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Den fria verldshandein skall derföre icke förekomma den ytterliga ojemnhet i Spannemalspris, hvarunder sparinemåls-produducenten och arbetaren först, näringarne sedan, och sluteligen handeln, hejdas uti allt det bemödande till utveckling, hvartill fröet ligger i vår kraftiga natur och vårt ihärdiga och tilltagsna lynne; Sveriges beroende af verldshandelns spannemålspriser, d. v. s. import och export af spannemål, rubbar allt bemödande att stadga vårt myntvärde. Huru har icke erfarenheten bekräftat detta? Den stadga i cours, sorn var lilla verldshandel så oumgängeligen fordrar, om elen ej skall falla i vinglares händer, uppoffras alltså äfven orri vårt lands öfverskott skall påtrugas utlänningen emot Conjunctur, och bristen sedermera, äfven emot Conjunctur, skall till hvilket pris, som hel dst, fy 1 las, om äfven missväxtens möjeliga vidstrnckthet kring Östersjöns stränder, i behofvets stund uppjagat spannemålspriserne xciv Staisoch Banco-Utskottens Utlatandtnl långt öfver det belopp, hvartill den tvungna försäljningen blifvit verkstäld. Förminskning uti Landets effectiva dagsverken, genom arbetarens lättja under njutningen af lyckliga skördars vanpris, samt genom hans uselhet i missväxtår, allt under saknad eller ojemn arbetsförtjenst; ökad oproductiv förbrukning af spänne,- mål, föranledd af dess svåra afyttrande eller ringa värde , som ej bär betydlig transport; Osäkerhet i driften af Landtegendom och Fabriqtier, samt derigenom uti den inhemska handeln, genom mycket föränderliga spannemålspriser; och sluteligen misstroende t allmänna rörelsen, och vanmagt i alla näringsföretag, äro de följder man skördar deraf, att varu-ofverskott icke representeras af mynt. Om deremot mynt-quantiteten tillökes af varu-öfverskott, sa skall varuprisers ytterliga fall förekommas vid öfverskottets uppkomst , liksom deras ytterliga stigande vid brist.
Dock byggnadens i Carlskrona fullbordan s^int förändring af flintlåsgevär till gevär med slagkruts-antändning, va/der i så god tid behandlad, att, derest anslag beviljas, arbetena från början af nästinstundande år kunna fortsättas, emedan det vid dessa arbeten anställde betydliga antal arbetare, hvilka med kostnad och möda blifvit inÖfvade, i händelse anslag för arbetena icke är att tillgå, måste afskedas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers'Stats-TJtskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C A. G yllen granat. STOCKHOLM, elmén & fcRARRiRCJ tryckeri. 1847. Kongl. Maj;ti JVåd. Ank. till Exp. Utsk. elen 20 Dec., kl. 2 e. m. Kongl• Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af deras vid sednaste Riksdagen gjorda underdåniga framställning, i fråga om National-representationens ombildning; Gifven Stockholms Slott den /2 November 18fy. Uu skrifvelse af den 24 Maj 1845 hafva Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit behagade, på sätt Kongl. Majit lämpligast funne, låta till nästderpåföljande Riksdag bereda en ytterligare utveckling af frågan om national-representationens ombildning. Serskildt har ock Borgare-ståndet, i skrifvelse den 22 i nyssnämnda Maj månad, till Kongl. Majit öfverlemna! det beslut, hvaruti Borgare-ståndet, gemensamt med Bonde-ståndet, i omförmälda fråga stannat. De vilkor och den form, under hvilka ett folk utöfvar sina grundlagsenliga rättigheter, ega på hela samhällets välstånd och utveckling ett så stort inflytande, att Kongl. Majit ej kunnat undgå att med uppmärksamhet följa sednaste Riksmötes förhandlingar, i afseende på frågan om representationens ombildning.
Resultatet af detta förslags antagande skulle ovilkorligen blifva att direktionerne icke blelve så öfverlupne med låneansökningar som de f. n. äro, och detta tror jag icke Vöre skadligt, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:ts Betänk, i denna del. Hr Nordenfelt, Enar: Hufvudsakligen instämmande med den siste talaren, vill jag uplysa att det precist gått till på det sätt han nämnt, åtminstone inom direktionen i Smålands privatbank. Der pröfvas aldrig något lån förrän dagen då det kan utassigneras. Detta medför ingen olägenhet för den lånesökande, så suart han inlemnat sina handlingar och fått dem antecknade att förekomma i sin tur, ty hvarja någorlunda solid låntagare vet alltför väl om hans borgesmäns namn äro så kände att han kan räkna på att utbekomma lånet. Det är mycket lätt och brukas i allmänhet att en tjensteman vid lönekontoret säger om något felar i formen eller icke; är den fullständig och låntagaren väl känd, så kan han nästan med samma visshet, som om beslutet vore fattadt, räkna på att bans lån blir beviljadt. Det har således alldeles icke med sig någon olägenhet, om detta stadgande intagas, men medför deremot ofelbart en ganska riktig ordning och reda i saken och befriar direktionen från den eljest nödvändigt upstående skyldigheten att 2:ne särskilda gånger pröfva hvarje lån. Jag önskar således bifall till Utskds förslag. Erih. Raab: Eör det första får jag för Hr Printzensköld nämna att jag har yrkat återremiss och således alldeles icke har svårt att följa Hr Prinfzenskölds upmaning; för det andra ber jag att få besvara den af Hr Nordenfelt gjorda invändning att privatbnnkerne redan förfarit på sätt här är föreslaget för allmänna diskonten. Det ligger likväl en betydlig skillnad uti förb:det med privatbanken och med allmänna diskonten deruti, att i närgränsande orter boende lånesökande kunna af direktörer eller tjenstemän i privatbankerne med temlig säkerhet inhemta kännedom om huruvida ett lån blifvit beviljadt elter icke; men för en lånesökande boende i Småland är detta icke så lätt.