Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
sekel, och den lilla amatörfotografi, som togs vid tillfället och hvilken vi med benäget tillstånd återgifva, bjuder på en hel revy af det kvinnliga modets växlingar från år 1800 till år 1875. TjiRÅN DE STORA LAWHTENNISTÄFLINGARNA, hvilka utkämpades i hufvudstadens vackra Idrottspark under veckan 7 — 14 maj, bjuder Idun i dag några bilder. Som bekant var det » Kronprinsens law * ntennieklubb&gt;, som anordnade dessa täflingar, till hvilka samlades de skickligaste utöfvare af det nobla spelet, som Sverige och Danmark ha att uppställa, icke allenast inom det manliga könet, utan äfven inom det kvinnliga, och kronprinsen själf, känd som en af vårt lands allra skickligaste tennisspelare, deltog med stor framgång i de många olika täfiip garna. Öfverst bland våra bilder se vi den vackra tennispaviljongen, utanför hvilken ett parti just håller på att utkämpas. Det är från söndagen den 14 maj, då en uppvisning i det fria hölls, till hvilken allmänheten hade tillträde. Därunder ses en afbildning från den skarpa strid, som stod på tisdagen mellan kronprinsen och ingeniör P. Qvarnström å ena sidan samt notarien K. Nordenson och hofrättsnotarien E. C. Treffenberg å den andra. Att åskå- dareläktaren under dessa mondäna täflingsdagar städse var tätt besatt af en ytterst distinguerad publik, är klart, och vår tecknare bjuder äfven på en liffull bild från densamma. Bland de smärre bilderna framställer en kronprinsen, under en paus samtalande med några af de närvarande damerna; därunder ses fru Märta Adlerstråhle, som särskildt utmärkte sig bland de deltagande damerna. Till vänster se vi flere af de manliga deltagarne, såsom dr Folmer Hansen och kandidat Erik Larseii från Köpenhamn, hr Gunnar Zettervall m. fl. — Stockholms Intecknings-Garantl-Aktlebolag. — Hufvudkontor: Malmtorgsgatan. Afdelningskontor: Biblioteksgatan n:r 13, öppet kl. V2IO — 3.
Undervisning s-anslaller för Slöjderna. Då Svenska Slöjdföreningens i hufvudstaden inrättade tekniska söndagsoch afton-skola befunnits fortfarande motsvara sitt ändamål, hemställde Statsrådet i underdånighet, det Kongl. Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer, att det vid sednaste Riksdag med 2,000 R:dr förhöjda anslaget lill bemälda skola må, under den tid nästa statsreglering konime att omfatta, få utgå med dess närvarande årliga belopp 4,000 R:dr, under vilkor, att Stockholms stad tillhandahåller tjenlig lokal för skolan och alt densamma, såsom hittills, står under tillsyn af Kommers-kollegium eller det Embetsverk, som i dess ställe kan varda inrättadt. e). Jordförluster genom Kanaloch Väg -ani tig g ning ar. Departements-chefen anmälde i underdånighet, att, sedan, jemlikt Kongl. Majits den i. sistlidne Mars fattade Nådiga beslut, underdåniga yttranden blifvit infordrade från vederbörande ersältnings-lagare öfver hvad i anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga framställning i fråga om utbyte mot kontanta anslag af de efter förslagsmarkegång lill ett belopp af 3,669 R:dr 16 sk. på Sjette Hufvudtitelns förslagsanslag till ersättning för »Jordförlust genom Kanaloch Väg-anläggningar» uppförda indelta räntor, Slats-konloret under den 13 Januari detta år i underdånighet föreslagit icke allenast i afseende pä ett dylikt utbyte af indelda räntor mot kontanta anslag, utan ock angående dels bestämmandet till visst oföränderligt kontant belopp af de på ifrågavarande anslag uppförda, och med endast ett undantag efter årlig markegång å vissa räntepersedlar utgående ersättningar, dels utbyte af ,de smärre ersättningsbeloppen mot kapitalersättning, en gång för alla, deraf fem procents årlig ränta borde svara mot hvad eljest skulle årligen utgå, så hade numera underdåniga yttranden i ämnet blifvit afgifna af samtlige vederbörande, utom ersättningstagarne inom Elfsborgs län, hvadan påminnelse härom till Kongl. Maj:ts dervarande Refallningshafvande afgått.
Stia g i jl ta t etter Äronofogbe ofördröjligen mebbeta Äonungenö SSefattuingéfmfvanbe uuberrättelfe. 3:o ^rtSfitingöfommittéerna. § 61. gör att granfa besittningétareringarna famt pröfva od) afgöra anförba be SBlattb lebamöteme i $Pröfningéfommittéen flätt mittfl hälften wara egare af faft egenbom; od) bora Äominittéeuö lebgtitöter få utfeé, att Äotns mittéeit, få wibt förl)ållaubena mebgifwa, foinmer att utgöraé af ett efter bejfatts ltingenö belopp od) mängben af be flattflplbige ffåligeti lämpabt antal belö nä Sen, forn till lebantot i (fSröfiiitigölommitté blifmit ntfebb, men, utan meberbörligen anmälbt laga förfall, wib Äommittéenö fatnmanfomft ftg irfe infinner, flätt böta Sio ttiifdbaler. § 63. Uti berent tttfärbab allmän luttgörelfe uppgifwet Äonuttgettd SSefattntttgöIjafs wattbe bein, font titt lebamöter i ipröfningdlouintittéen bliftoit tttfebbe, famt un bers rättar lättetö tnitemånare om tib od) fläde för Äommittéend fantmanträbe; od) bör ett exemplar af benna luttgörelfe i gob tib l)watje lebamot af Äontntittéen genom ^oiiutigeitö äSefattningöfjafwanbeö förforg tittfänbad. § 64. @ebttafl åtta bagar före ^röfningölommittéend fantmanträbanbe, bör ffatt
Med ledning af de, efter Bevillningssammandragen gifna förhållanden, af så väl Beviilningens belopp, som antalet af betalande Embetsoch Tjenstemän, har man, nied ail möjlig noggrannhet, sökt beräkna, 8 Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. huruvida afgifterna af löner, efter nedannämnde fördelning, skulle gifva den deiaf påraknade inkomst; och då resultatet blifvit, alt densamma äfven, efter dessa nya grunder, skulle fullt uppgå till samma belopp, som efter de närvarande deraf inflyter; så bär Utskottet icke ansett längre böta tord i öjas med antagandet af en billig jemkning i detta afseende, hvilken undanrödjer de missförhållanden, som uti Betänkandet N:o 5^, pag. 14, äro anförda, samt får således, med ändring af sin förra hemställan i ämnet, härmed vördsam! föreslå, det Beyillningen af Löner måtte u‘gå på följande sätt, nemligen: af alla löner, från och med 200 Rdr till och med 3oo Rdr en afgift af 2 Rdr 4oo • • • . 3 — 5oo • • • . 5 — 6oo • • 7 — 700 • • • .10 800 • • • . 13 — 9°° • • • • 17 — 1000 .21—- 1100 .. 26 — 1200 • t • . 32 samt af alla löner derutöfver, såsom hittills, tre för hundrade; kommande, om denna hemställan af Rikets IlöglofiigeSländer gillas, stad - B evilla.-U t sk: s Utlåtande, N:o 66. g gandet härom i Bevillnings-Förordningen att, i enlighet härmed, förändras. Pag. 8 to.') Plös Plog!.
Utskottens plenum, likasom i beredningen, likwäl icke behagar göra afseende eller lemna bifall pä detta Förslag, är jag af ofwananförde orsaker föranläten förklara, att jag aldeles icke kan ingä i ätagandet af den föreslagne Tull-afgiften pä Hemmanen; hwarjemke anhålles att detta anförande mätte fä Åtfölja Högloft. Utskottens Betänkande till Högloft. Riksens Stäkders plena. Stockholm den 29 November i8<-K' loban I-arslon Mkkunck Ef - Den 5 Zebru-rik. Zr? Efter uppläsandet hwaraf atstillige Ledamöter af Hederwärda Bondeståndet förklarade sig uti detta andragande instämma. 5 y A, ^lt 8uxrs° Lx krotocoUs L6° Ingman. Transumt af Protokollet, hällit hoS Rikets Ständers Bewillningssamt Allmänna Be-> swärs och Oeconomiej Utstötts gemensamma Plenum wid Riksdagen i Stockholm den srdra December 1829. S. D. Härefter inlemnade Riksdagsmannen LrynZel Ericssons följande anförande till Protokollet: Till Högloft. Beswärs och Oeconomie samt Bewillnings. Utskottens Betänkande, fär jag i största ödmjukhet aflemna mitt yttrande, angäende LandtTullarnes afstsffanve, som jag för min enstildta det anser mest wara nyttigt, sä wida Släderne och de der närmst intill liggande Hemman pä 1, 2 a r mils 3'? Dm 5 Lebru-rii. mils afstånd frän Staden, hwar i sin ort, äloge sig hehallne Lull-afgiften, Men att belasta den eller dem som äro pä flera Mils afstänb frän Städerna, besttider jag för min och mine hemmawarande pä det högsta. Den ort för hwilken jag är Fullmägtig ar belägen längst Utmed Norrsta gränsen ,o, i? till och med 16 mil ifrän närmsta Stapelstad.
Vid öfvervägande af beskaffenheten i nuvarande, genom Riks-akten tillkomna stadganden angående regeringens utöfning i de läll, då, under Konungens frånvaro eller annat för honom uppkommet hinder, gemensam styrelse för de förenade Rikena erfordras, och af hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller angående olägenheter af dessa stadganden, har Utskoftet icke kunnat finna sådana olägenheter härutinnan vara för handen, att för deras afhjelpande skulle oundgängligen erfordras i allo sådana ändringar i Sveriges Grundlagar, som de nu af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagna; i hvilket afseende jemväl är att bemärka, att, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, inrättningen af Sveriges och Norriges lnterims-Regering skulle komma att bibehållas för det fall, att Prins ej funnes, som kunde Rikenas Styrelse öfvertaga, dock med vissa förändringar af den beskaffenhet, att de äfven under nuvarande förhållanden kunna tillvägabringas. I Sveriges förening med Norrige ligger således icke någon omständighet, som, efter Utskottets omdöme, kunde hindra att i förevarande fråga om Svenska Grundlagarnes förändring afseende fästas å de nu af Utskottet anförda betänkligheter. I öfrigt och jemte den erinran, att den föreslagna Grundlagsredaktionen, efter Utskottets åsigt, icke bort innefatta något, som ställer Rikets Ständers beslut i samband med Norriges Storthings åtgärder och beslut eller lemnar hänvisning till Riks-akten, så länge denna icke fått egenskap af Grundlag, anser Utskottet sig böra fästa uppmärksamhet vid frågan, om ieke stadgandet angående Prinsars behörighet till Riks-Styrelsens Öfvertagande bordt erhålla en begränsning i afseende på det, jemlikt 8 § Successions-Ordningen, möjliga förhållande, att Prins af Kongl. Svenska Huset med Konungens och" Rikets Ständers samtycke blifvit regerande Furste af utländsk stat, med bibehållen rätt till Svenska thronföljden.
Utdrag af Protocollet, hullet i Riksens Hög lo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Plenum den 26 Maj 181S• S. D. Protocollet för den a 5 i denna månad justerades; hvarefter Herr Prosten Wikblad, i afseende på hvad det för Utskottet förl id ne gårdag upplästa project till Betänkande, rörande Bränvinsbränningen i Riket och dermed gemenskap anande omständigheter, innehåller, skriftligen yttrade sig sålunda: 5De grunder, hvarpå Höglofl. Utskottet stadgat sitt Betänkande örn Bränvinsbränningen, synas mig i allmänhet både så rättvisa och billiga, att jag, med fullkomlig öfvertygelse om deras verkan, att så väl i allmänna som enskildt.! hushållningen medföra en osviklig båtnad för det måttliga behofvet, samt en motvigt for det egennyttiga Specuiations • System, som vederbörande Bränvins-Fabriksidkare, Grossoch Minut-handlare på alla orter i Riket sökt införa, icke tvekat att till alla delar instämma uti gillandet af den plan, sorn till en blifvande Bränvins-Förordning nu underställes Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning och stadfästelse. Jag hade likväl önskat, att i en omständighet, som visst icke undfallit Höglofl. Utskottets uppmärksamhet, men sorn nu, liksom vid den hittills gällande Brän vins’’ - Ben g Juni, 243 vins - Författningens stadgande, blifvit förbi gången, förmodeligen af en klok försigtighet, att icke alltför långt utsträcka Bran vinsrätt igheten, få den lättelse, som återskänker några få medborgare en tillåtelse, den de af billiga anledningar hoppats, och som i min tanka icke utan orättvisa varit dem nekad. Att med Jordbruket, såsom en uppmuntran till dess drift och förädling af dess afkastning, branvinsbrännings-rättigheten ar förenad, lärer väl ingen ogilla, lika sä litet, som både jag och andra skulle vilja tillstyrka, att alla mindre Jordbrukare utan undantag, såsom Torpare, Ryttare och Soldater, finge sig denna rättighet tillerkänd.
Vid gr-, nomläsningen af betänk, har jag till en början fästat mig vid tvänne artiklar, vid hvilka exportförbudet blifvit borttaget i afseende å den ena och importförbudet hvad den andra angår. Den ena artikeln är brännvinet, som enligt den föreslagna tulltaxan skulle blifva till import tillåtet. Detta bestrider jag, icke i egenskap af någon stor brännvins^ potentat, ty jag är en bland de aldraminsta, och, derest ett ordentligt systeme i afseende å brännvinsbränningen kommer att införas, sannolikt blefve en af de första, som kommer att frånträda denna rörelse; men jag hemställer, huruvida, det kan vara förenligt med en sann slutsekonomisk beräkning och med en philantropi, som med skal gjort sig gäl - Den 39 Ju 1 i f. m. 3ig lande i afseende på brännvinets förbrukning, att tillåta import af denna spiritus. Den föreslagna tullen af 32 sk. kannan synes visserligen innefatta ett tillräckligt skydd mot olägenheterna af fri import; men enligt Utskts förslag skulle denna tull gälla för brännvin af io graders styrka; och om brännvin om io grader får importeras, torde det icke blifva så lätt att vid alla tullkamrar förekomma, att icke alcohol likaväl som io graders brännvin kan blifva importerad!; oell hvad förslår då 3a sk. tull att skydda den inhemska näringen? Det torde icke vara obekant, att Danmark och Preussen tillverka brännvin i stor scala, och emot lindrig skatt å den qvantitet, som exporteras, emedan skatten, som visserligen är ganska hög på brännvinstillverkningen i allmänhet, till befordrande af export återlemnas såsom drawback, så att det exporterade brännvinet icke står exportören till högre pris än hvad tillverkningen kostar. Dessa länder skulle således med största fördel kunna importera brännvin hos oss, till stor olycka för landet. Jag kati således omöjligen antaga principen af en allmänt gifven tillåtelse att importera brännvin, utan yrkar, att införselsförbud för brännvin niå fortfara hädanefter som hittills, utan att jag torde behöfva vidlyftigare orda om denna angelägenhet. Den andra artikeln, som jag omnämnde, var tackjernet, för hvilket exportförbudet skulle upphöra.
L7ZZ Kongl. Masit och Kronan betalas: Bewillningen dera utgöres med En fjerdedel af sammma Ränta. 5 Mom. För Winst pä Numer. Lotteriet eller dylike Inrättningar, enär den utgår till Femtio Riksdaler eller derutöfwer, Tionde penningen, sedan insatte beloppet bliswit afdragit. Härwid iakttages, att all sadan särskild Bevillning innehälles, der utdelningen sker, eller askastningen och winsten utfaller 7 Mom. Dykeri-Compagniet betalar zooc> N:dlr. Sjö-Asturance-Conroiret Fyra procent af hela utdelnings - summan. Jern, Contoiret goos Rwlr. §- 8. (vm Bewillning af Sterbhus, Testamenten, Gstfwoe och L:-ei'Lommitz. r Mom. Af Gafwor, Testamenten, Arf och Fidei.Commist salunda: För Gastva eller Testamente af Lös eller Fast Egendom, Capital eller Fordringar, som tilldelas andre än Maka eller Arfwingar i rätt uppoch nedstigande Led, eller icke ansins till Allmänna Underwisningsoch Scho!ä-Jn, rättningar, Stipendier, Arbetshus, Hospitals, och Fatligfärsörjnings.Anstaltcr, samt i öfrigt alla Fromma Stiftelser, skall, da Gäfwan eller Testamentet uppgar i warde till Trehundrade Riksdaler och deröfrver, betalas Sex för Hundrade. Äe den, ftin Testamentet eller Gafwan undsätt, Gistparcns lagliga Arfwinge i fjermare Skyldskap än ostvan fogdt är, erlägges ofwannämnde afgift endast för den del af Testamentet eller Gafwan, som öfwerstiger hwad Testamentseller Saiwo-tagaren lagligen derasärf, Bihang.
Rikets Ständer hafva således funnit sig sakna tillfyllestgörande anledning att, oaktadt den förut föreskrifna och uttryckligen åtagna skyldigheten alt utan vidare bidrag af allmänna medel utföra oftanämnde arbetslöretag, nu för detsamma anvisa ett ytterligare bidrag utan återbetalnings-skyldighet å lika summa, som del under år 1856 dertill utbekomna låne-underslödet. Ehuru således Rikets Ständer ingalunda bestrida de flera och äfven i allmänt hänseende vigtiga fördelar, som de påbörjade kanaloch sluss-anläggningarne förbi vattenfallen i Klarelfven och den derigenom åstadkomna oafbrutna kommunikationsleden mellan Wenern och södra delen af Elfdals härad skulle medföra ej allenast för de många betydliga bruken och öfriga vattenverken invid och i närheten af Klarelfven, utan äfven för hela befolkningen inom nämnde härad, hafva Rikets Ständer likväl, med afseende å härom förut lättade beslut och nödvändigheten alt de med det allmänna ingångna aftal fullgöras, såvida icke dervid förekommande serskilda omständigheter kunna anses innefatta giltiga skäl till afvikelse frän denna vigtiga grundsats, funnit sig icke böra lemna bifall till det vid denna riksdag sökta statsanslag för nämnde anläggningars fullbordande. E) Sjö-sänkningor och myr-uldikningar samt andra vatlen-aftappningsoch odlings-förelag. l:o För alt medelst anslag eller lån kunna befrämja utdikningar och aflappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag, har E. K. M:t, uti propositionen angående statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, alt Rikets nu församlade Ständer måtte afsätta en summa af 100,000 R:dr R:mt årligen, eller för åren 1858, 1859 och 1860 tillsammans 300,000 R:dr, hvaraf fyra femtedelar borde utgå såsom lån. De vid förflutna riksmöten för dylika företag anvisade medel häfva, på sätt inom alla landsorter, der dessa medel erhållits och för afsedda ändamål blifvit vederbörligen använda erkännes och vitsordas, framkallat och befrämjat verkställigheten af Bill. till B. St. Skrifvelse
Utskottet ej mätte misströsta om möjligheten, att sädant i werket sätta, täcktes det allenast ihågkomma, att om härefter inga Ambassadeurer bestäs, 'upkommer deraf cn besparing, som rikcligen ersätter hivad de förbättrade pcnstonerne kunna medtaga; hälst icke gerna mänga rappeller pä cn gäng äga ruin, flere af de rappellerade sändebuden flyttas till ledige Embeten pä Inrikes Staten, och andre säsom rike eller förmögne friwilligt och ädelmodigt lära försaka cn för dem sä obetydlig förmon, som dä pä en behöfwandr kan dfwerflyktas. Stockholm den 5 September 1309. Q. O'^!beä^lrU. 124 Den 6 September. Remitterades till Stats - Utskottek. Uplästes följande af Herr l^ertmeZeNz ^scob, inlemnade Memorial. Ödmjukt Memorial! Hela Nationen winkar med rättwist hopp up-L fred, och jag tror detta hopp icke wara förgäfwcs; »en den winkar lika billigt, att ben inre Riks - huS» hällningen utaf Rikets nu församlade Ständer, (dem -bet tyckeorganiserat för goda reformer), noga dfwerseS samt gifwas den rigtning, som med Rikels krafter och beställd är förenlig. Dä landet genom sednare tiders händelser samt ett högst olyckligt krig, blifwik utarmadt och blottadt pä tillgängar, skall nödwän» digt straxt efter Styrelse-formens reglering, all möjeklg hushällning med Statens intrader beredas, och indragning af mindre nödiga eller öfwerflödiga utgifter Utgöra Nationens önskan, samt en allmän kunskap om htvad derutinnan tilgöres, blifwa betz fordran.
Jag ursäktar gerna Richard, att han skrifvit denna bok, ty han var då ännu helt ung, och äfven snillen födas inte fullfjädrade. Men svårt har jag att begripa, hvarföre han nu skulle låta trycka den: har då nationen sedermera så fortskridit i tycket för det fula, att den nu bättre kan fördraga sådana ohyggligheter än 1823, då boken först trycktes men af förf. sjelf på mitt och fleres råd blef indragen? Men hvad jag minst begriper är, huru han i April 1839, då företalet är dateradt, kan sophistisera på det sättet, för att försvara en ungdomsförvillelse. Furumo kan nemligen ”i den grekiska tragedien icke finna något element af rätt förskräcklighet; ingenting fruktansvärdt, ingen fasa. Det kommer deraf, menar han, att i den gamla tragedien blott visar sig ett yttre och tillfälligt fruktansvärdt, ett löjligt, ett plågsamt: men intet att med himmelskt sinne rysa för”... I det såkallade grekiska Ödet ser han ”en bödel som torterar ett inquisitionsoffer;” och bekänner att han ”finner mera otäckt, förargeligt och nästan infamt häri, än något sublimt.” Deremot tror han sig på egen hand ha uppfunnit det äkta tragiska, och framställt detta i sin Johannes. Hos denne hade nemligen det nödvändiga, d. v. s. naturlagen, utvecklat sig till full personlighet, och utgör tillika det fria hos honom. ”Ty, emedan dessa anlag icke ligga utom viljans autonomi, utan just utgöra sjelfva viljans egna beskaffenhet hos personen, så är hela hans frihet der: han vill så. Det är sannt, att han måste så; men det är lika sannt, att han vill så. Och han måste det alldeles icke längre eller mera, än han vill.” Angående det grekiska Ödet har jag räsonnerat med de lärde männen i Carlstad, och deras tankar derom äro ungefär följande.
Sig ej vilia då aflåta nåd. framställning 1 ämnet till R. St., utan anbefallt Öfverståth.Erab. att låta höra vederbör:de församlingar i Stockholm, huruvida, för oundgängliga reparationer å Barnhusets byggnader och till fyllande af den i öfrigt utaf Direkt, upgifna bristen för innevarande och påföljande 2 år nödige medel kunde af Staden anskaffas; Och har frågan hätom sedermera på Sockenstämmor förevarit, dervid alla församlingarne vägrat att lemna något bidrag för innevar:de ändamål. Enahanda utgång är således att emotse inom Stockholms stads Sockenslämmo-nämnd, hvars underd. utlåt, genom Öfverslålh Emb. år vordet infordradt. Ett oförutsedt hinder torde dock möta för erhållande af Sockenstäramo-nämndens yttrande, enär dess gällande Instruktion fordrar minst 60 närvar:de ledamöter för fattande af beslut, och ett till d. 28 i denna månad beramadt sammanträde, i anseende till ledamölernes fåtalighet icke kunnat ega rnm, samt föga hopp är om bättre framgång åt en lill den 6 nästinstundande Augusti beslutad sammankomst. Om nu äfven K. M., såsom troligt är, vid berörde förhållande skulle i nåder finna skäligt att begagna den enda utväg som synes återstå, för att bereda Barnhuset medel att fortsätta sin verksamhet, nemi. att af R. St. äska anslag för ändamålet, så kan sådant troligen icke under innevarande riksmöte medhinnas. I anledn. häraf samt med afseende å den stora vigt, som ligger derpå, att barnhuset må kunna utan afbrott behörigen upfylla sin bestämmelse, får jag med åberopande af den rätt — att, på grund af under riksmöte inträffande händelser, äfven efter den bestämda motionstidens slut väcka nya ämnen, — hvilken i 56 § Riksd.- Ordn. medgifves, härigenom vördsamligen hemställa, om icke
För dessa blanketter måste således erforderligt papper jemte tryckningskostnad beräknas. Om ett ris härtill färdigtryckt 19 papper antages till 15 Riksdaler, sorn torde vara tillräckligt, och dä 480 stycken blanketter erhållas ur hvarje ris, så hJir kostnaden för hvarje blankett 3^ öre Riksmynt. Men hvarje elit skall tjenstgöra under fyra års tid, och kontrakt med honom i allmänhet endast en gång upprättas; följaktligen hör denna kostnad fördelas på de fyra åren, och såsom årlig utgift upptagas endast ^:del deraf, hvilket för hela det antal eliter, som i det följande kommer att omnämnas, skulle utgöra 37 R:dr 06 öre årligen. För denna ringa utgift synes förut omnämnda öfverskott å den för befälets aflöning uppgifna tillgång blifva fullt tillräckligt, hvarföre något särskildt belopp härtill icke torde behöfva upptagas. Beträffande antalet af bevärings-eliter, har Kommitén visserligen ansett det ligga utom dess befogenhet att afgifva något förslag, huru detsamma lämpligast bör bestämmas; men då det icke kan beräknas, huruvida befintliga tillgångar blifva för det afsedda ändamålet tillräckliga, med mindre något antal eliter förslagsvis upptages, hafva Kommiterade sökt förskaffa sig upplysningar, som i detta afseende kunna tjena till ledning, och erhållit följande meddelanden: l:o. För hvarje af arméens infanteri-kompanier, som till antalet utgöra 194 st. anses 5 bevärings-eliter årligen böra antagas. För hvardera af artilleriets batterier, som, då depotoch tygstats batterier uteslutas, uppgå till ett antal af 19 » beräknas likaledes 5 eliter årligen. 3:o. För marin-regementet i Carlskrona beräknas 5 eliter årligen på hvarje kompani. Kompaniernas antal är 8 » 4:0.