Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 185. således blifvit i ifrågavarande fall medgifven för vårdslös gäldenär, synes på enahanda grunder böra utsträckas jemväl till sådan gäldenär, som ej blifvit dömd för annan oredlighet, än i 2 § omförmäles, äfvensom, till gäldenär, som rymt och ej kommit åter, stadgande i sådant syfte blifvit af Rikets Ständer antaget genom en ny §, som införts näst efter § 4. Af enahanda skäl, som, enligt kapitlets sista §, brott, som i 2 och 3 §§ omförmälas, ansetts ej böra få åtalas af annan än målsegaude, lärer väl äfven det i 4 § upptagna fall böra från åklagarens åtalsrätt undantagas, hvadan ändring i sådant syfte af Rikets Ständer vidtagits. 24 KAP. Om åverkan, sä ock om olofligt jagande eller fiskande. Utgående från den åsigt, att det är af synnerlig vigt, att straffet för åverkansbrott betydligen skärpes, hafva Rikets Ständer funnit de i E. K. Maj:ts förslag förekommande straffbestämmelser icke i dettti afseende tillfyllestgörande: hvarföre Rikets Ständer dels i 2 § uteslutit inskränkningen af fängelsetiden till blott 6 månader, så att för der omförmälda brott fängelse ända till 2 år skulle kunna ådömas ; dels ock för de i 3 § uppräknade förbrytelser, till hvilka Rikets Ständer laggt ej mindre fällande, syrande och bläckande af träd, då meningen endast varit att bereda sig eller annan nytta af trädet utan något tillegnande deraf, såsom fallet t. ex. nästan alltid är, då träd syres, än äfven olofligt tagande af ris, gren eller bark af vexande träd, bestämt straffet till böter, högst ett tusen riksdaler, eller fängelse i högst, sex månader, eller, då omständigheterna äro synnerligen försvårande, till straffarbete i högst ett år. Genom att sålunda alternativt stadga urbota straff, har man kunnat undgå dels den i E. K.
Riket diger icke mera den än Hus i städerne, Skeppsparter, Capitaler och annan förmögenhet i undersätens kand; men Fäderneslandet har en ostridig rätt, at da nöden päkallar hjelpen, kwar och en i Staten efter sin förmögenhet och styrka stak bidraga til allmänna förswaret, til afbördande af Statsskulden, men alldeles icke at til detta ändamäl skilja den ena undersäten wid all sin Ägendom, eller större delen deraf, och läta den andra litet eller intet bertil bidraga, hwil - 634 Den 9 Junst. ket genomen ny grundränta ä all skattfri jord skulle hända Det skulle hwad Skattejorden angär werka, at ingen afkastning mera än Brukningskostnaden blefwe öfrig. och Medes at allt ägendomswärde uphörde. At äter älagga en ewardelig grundränta pä Säterierne, wore til päföljden enahanda för ägaren, som at förklara at räntan ewärdeligcn pä alla Capitaler skulle til Kronan utgä. Hwad ägde dä Capitalisten mera qwar än et gäckadt namn af ägare, men äfwen detta namn förswunne för den, som utan besittning lågt hela sin förmögenhet i Frälseränta, hwilka indrogos til Kronan. Spartanske Lagen at emellan hwarje person i Samhället dela all jord och förmögenhet lika, wore för desto olycklige Medborgare drägligare. Men detta försök är lika wädligt för sjelfwa Jordbruket, som det är för ägendomsrätt och allmän säkerhet. Alla Upodlingsarbelen skulle uphöra, dels af oförmögenhet, dels af billiga farhägor för nya grundräntor. At med djupa grafwar dana mostar til äker; at af de rysligaste ödemarker skapa, bärande fält, fordras otroliga summor. Det är en gäfwa til Fäderneslandet, men gifwer ewärdeligen aldrig full ränta pä nedlagda Capitaler. Deste arbeten skulle uphöra. Det aktningswärdaste folk Dal Allmogen, jämte det de fingo widkännas en ny grundränta pä egne dyrkare odlingar, skulle sakna arbeten och utkomst.
Den lyder sålunda: ”LandlMarskalk eller Tale61 H. u* >64 Den 10 Febi » arii f. ra. ”man må ej kunna vägra proposition, utom ”i det fall, då lian finner en viickt fråga ”bokstafligen strida mot Grundlagarnes ly”delse; börande förut hafva skälen till sitt ”vägrande anfört. Skulle ej Ståndet instäm-» ”ma i begreppet härom, utan ändock yrka ”proposition, äge han att förklara öfver”läggningen hvilande, och förvises målet till ”ConstitutionsUtskottet, hvilket åligger, att, ”inom kort förelagd tid, inkomma med mo”tiveradt och bestämdt Utlåtande öfver frå”gans stridighet eller enlighet med Grund”lagen. Hvad Utskottet förklarar icke vara ”deremot stridigt, derå må proposition se”dan icke vägras. Pröfvas det vara af motsatt beskaffenhet, må den, som motionen ”gjort, vända sig, der honom så godt s}* ”nes, till ConstitutionsUtskottet, på sätt som ”RegeringsFormens 84 § föreskrifver.” Hans Excelletice Herr Grefven och Lan dt Mar skalk en framställde härefter följande Voteringsproposition: ”Den som yrkar proposition, att Ridderskapet och Adeln, utan afseende på ExpeditionsUtskottets Memorial, såsom icke i grundlagsenlig form tillkommet, må anse sig icke kunna på grund deraf företaga bestämmandet af tiden till sammanträde för Rikets Ständer vid nästa Lagtima Riksdag, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Den jo Fe b r u a r i i f. m. 165 Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition.’* Och blef denna Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkänd; hvarefter den anslogs. Voteringen börjades klockan i eftermiddagen; och befunnos, vid voteringens slut klockan 2 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne öpprliade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Eller kan man måhända förneka de ytterst vådliga verkningarne både för allmänt och enskildt väl, om dryckenskapslasten får ytterligare frodas och taga öfverhand, utan att Statens målsmän vilja göra något för att pä öfvertygelsens väg söka botemedel deremot? — Gudi klagadt har fylleriet ännu alltför mycket insteg hos oss. — Gr. Mörners yttrande alt man visserligen kunde tillönska Nykterhetsskriftställarnes bemödanden all framgång och egna dem sin aktning, men likväl ej vilja förunna dem något understöd, det påminner om det i Skriften förekommande, till varning framställda exemplet, när den hårdhjerlade rike säger till de behöfvande: ”Går i frid, matter eder och värmer eder; men gifver dem likväl intet hvad lekamen behöfver”. Detta måtte icke vara sättet, att i handling bevisa sin nilälskan för hämmandet af superiet, som hotar att undergräfva samhällets grundvalar; och just detta hämmande måste då vara ett ganska vigtigt syftemål. Jag förnyar alltså min vördsamma anhållan om ålerremiss. Hr Lagerhjelm: Jag kan icke föreställa mig, att någon finnes inom detta hus, som icke inser den stora vigt delta ämne innebär, och jag öfvergår derföre till sjelfva hufvudsaken. Inom Utsk. anfördes egentligen, att de många personer, hvilka, rörande fylleriet, gjort framställningar till allmänheten, förhållit sig på ett mindre lämpligt sätt, och detta deras förfarande har enl. min åsigt gifvit anledn. till det motstånd, frågan nu här röner. Hvad nu desse emissarier angår, så, med den erfarenhet, jag kunnat förvärfva, tror jag, att förhållandet varit olika pä olika orter, och att i allmänhet nykterhets-sällskaperne verkat fördelaktigt i riket. Detta oaktadt ville jag icke inom Utsk. yrka bifall lill K. M:s propos. ur synpunkten af dessa nykterhets-predikanters utsändande, ehuru min öfvertygelse är, att sådant skulle för vissa orter vara fördelaktigt. Deremot yrkade jag inom Utsk. detta anslag ur synpunkten deraf, att allmänheten med begärlighet skulle emottaga skrifter, hvilka åsyfta spridandet af kännnedomen om spritdryckens skadlighet.
Dock vm nägon Bost llshafware, ssulle wid sitt tillträde haima »mottagit ert eller siere bofällig! Hus, hwilka icke dUftvn utdömde utan antecknade till förbättring, ech han deal sidan bätlradt och iständfatt sairu derzemte ka» wisa, att ehuru han ä förre .Bpställehafwarea erhållit wcderdörligt UtmäknrnosUstkag, någon tillgäng Koö honom ej funnits, dä skall han wara berättigad, ort likmätigt SynmgsZnstlumekittr, efter hwuket han Bostället tlll rrädk - Dett 27 Iammrlt. ii6z ttädt, bstfwa godtgjord för lä stor andel af är , som merkell» n irvarar emot Byggnadsffyldigheken ln naturab'ifwandes hädanefter inga afstrrfningar, af mitzboggnadSever huöröle,medlen tlllätne, uran KrtZS-CoUrgii wctrssop och samtycke. §. 65. Nybyggde laga Hus, som en gäng wid orLentelig HustSyn blifwit för grllde och fullkomlige ansedde samt derefter i ärliga byggnaden beräknade , fä icke af Boställshafwaren ester egit bchag rlfwas och ombyggas, utan ott de ars sä beskaffade, som l 6i i, sägeS, dä dsrwld iakttagits hwad deri om besigtning!» anfördt är. Sker annorledes, skall det l stället byggde Huset allenast säsom Hus för HuS antagas; men sedan Huset stadt sin tillbörliga lid, mäste Syne-Jeätten mid tillträdes »synen noga gröfwa huru lange sädane gamla Hus med nödiga förbättringar böra underhällas, pä dtt Boställsdafwmen, icke längre än skjäliat är, med answar för deras widmagthällande beswäras. §. 66.
Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har icke, så vidt jag kunnat förmärka, yttrat något derom, att Bergscoll. mätte höras; men har anmärkt, att ordalagen, sådane de äro fattade i voter.propos., strida mot K. förordn. rör:de sättet, hvarpå Coltegier skola gemensamt yttra sig öfver en fråga. Det är nemi. icke så, att det ena yttrar sig först och det andra sist, utan begge göra det gemensamt. Nu står det i denna propos., alt Bergscoll. först bör i ämnet höras. Rättelse derutinnan torde vidtagas, så framt ej Ständerne skulle vilja genom ett beslut eller votering i förstärkt Ulsk. upphäfva en K. förfaltn., hvilket de ej kunna. Den 2 April e. m. Om här i stället säges, att Bergscoll. äfven bör i ämnet höras, så tror jag saken vunnes. Gr. Cronhjelm: Den klandrade redactionen utgör två Stånds beslut, och jag hemställer huru Utsk. skulle kunnat ändra något deruti. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, huruvida icke denna punkt kunde till Utsk. återremitteras, pä det att rättelsen må kunna meddelas de öfrige Stånden. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att från Högv. PresteSt., som var ett af de Stånd, hvilka instämt i Utsk:s åsigt, eller godkänt den redaction, emot hvars riktighet anmärkn. blifvit gjord, redan hade ankommit prot.utdr., som visade, att PresteSt. godkänt den ifrågavar. voter.propos. R. o. Ad. hade för sin del genom det redan fattade beslutet förklarat, att Bergscoll. skulle äga att i gemensamt sammanträde med Comm.coll. i ämnet fatta beslut; H. Ex. visste vid sådant förhållande icke atlR. o. Ad. kunde annat än vidblifva sitt beslut och förmodade att R. o. Ad. icke kunde ifrågasätta att förneka de öfriga RiksStm att vid omröstning få sina beslut under pröfning.
Vid fortsatt föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial, M 2, blefvo de i åttonde och nionde punkterna af samma Memorial upptagna hvilande förslag till ändringar i grundlagarna af Borgare-Ståndet antagna. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets nedannämnda Utlåtanden: JV2 3, i fråga om afskrifning af Lånekontorets i Göteborg återstående fordringar bos afvikne förre Ombudsmannen \V. M. Stenberg; M 4, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Lånekontoret i Göteborg upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; JY2 3, i fråga om afskrifning af tvänne vid Lånekontoret i Malmö upptagna diskontlån; och J\2 6, i anledning af förre Vaktmästaren J. Johanssons ansökning om understöd från Bankens perisionsstat. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll den 22 sistlidne November, med kommunikation af en utaf Jonas Andersson från Östergötlands län väckt motion, angående skjutsningsskyldigheten; och blefvo, efter det åtskillige af Borgare-Ståndets ledamöter i ämnet sig yttrat, omförmälda protokollsutdrag och motion lagda till handlingarne. S. D. Föredrogs utdrag af Högvördiga Preste-Ståndets protokoll den 26 sistlidne November, innefattande kommunikation af en utaf Doktor Lindgren väckt Prot.-Utdrag den 6 December 1862. 123 och nf bemälda Riks-Stånd till Stats-Utskottet remitterad motion, JV1 6S, om understöd af allmänna medel åt Artisten N. Mandelgren. Nämnda motion, jemte i anledning deraf inom Borgare-Ståndet afgifna yttranden, remitterades till Stats-Utskottet. Frän Hederv. B onde-Ståndet.
Gr. von Platen har sjelf förklarat det, men jag vill endast nämna, att det förundrat mig, att detta uttryck kunnat anses svårbegripligt, ty då jag läste förslaget, förekom det mig tydligt, att med grundgående fartyg borde förstås sådana, som få rum i slussar och kunna gå i den inre skärgården, icke allenast i allmänna farleder, ty det är icke endast der, de skola vara, utan de skola gå in mellan holmar och skär, der icke andra fartyg kunna komma fram, och deras förnämsta uppgift är att förhindra fiendens framkomst, helst genom oväntade anfall från sidorna, .lag tror, att, om taktiken till sjös har någon likhet med taktiken till lands, så kunna de grundgående fartygen med så mycket större fördel begagnas, som de kunna oroa fienden från sådana ställen, der inga andra fartyg kunna ingå. Hvad slutligen monitorernas hastighet vidkommer, så håller jag visserligen med om, att för hvarje fartyg, som går till sjös, är det i allmänhet bättre ju större hastighet det har; men då dessa monitorer icke precist äro afsedda till anfallsvapen, utan hufvudsakligen till försvarsvapen, så behöfva de icke någon större hastighet, ty de skola icke gå ut till sjös och upphinna en fiende, som vill segla undan, utan det är fienden, som skall komma till dem och de skola [tassa på, om lian vill anfalla våra kuster; och således, ehuru det visserligen vore bättre, om man kunde få monitorer, som gjorde 10 knop i st. f. 8, kan jag dock icke finna, att deri ligger ett så hufvudsakligt fel, som blifvit antydt i de härstädes mot förslaget gjorda anmärkningar. Dock, jag vill icke längre trötta Herrme, utan slutar och anhåller, i stöd af 49 §:n R. 0., att detta mitt anförande måtte, i likhet med öfriga här afgifna yttranden angående denna fråga, blifva till Stats-Utsk:t remitteradt. Hr Skogman:
Ständer händelsevis något förslag blefve öfverlemnadt, som omfattade en vigtig angelägenhet, hvaröfver tillräckligt upplysande uppgifter icke kunde under Riksdagens lopp hinna insamlas, — som t. ex. om förändringar vid Indelningsverket, anläggandet af en eller flera Städer, ny fördelning af Rikets Län, eller annat dylikt — och om förslaget befunnes förtjena uppmärksamhet, borde det då vid samma Riksdag, antingen genom ett förhastadt afslag för alltid nedgräfvas, eller genom ett förhastadt bifall omoget bringas till verkställighet? Sådant hafva aldrig våra Grundlagar åsyftat, ännu mindre uttryckligen stadgat. När målet ej är fullt utredt, eller allmänna tänkesättet i afseende på detsamma ännu icke hunnit stadgas, är uppskof nyttigt, samt vida bättre och mera rättvist än ett beslut. Detta gäller om alla ämnen för Riksens Ständers öfverläggningar, men isynnerhet om Grundlagsfrågor. I afseende på dessa är ock lyckligtvis hvilan och den genom tiden mognade pröfningen just en hufvudsaklig del af våra Grundlagars esprit. När ett eller flera Stånd önskar, att dessas afgörande måtte längre uppskjutas än till den Riksdag, då de utan hinder af Grundlagen kunde upptagas, är detta alltid ett erkännande, antingen af behof att se öfvertygelsen om ämnet mera stadgad, eller af vigtiga politiska skäl, som råda till upp 35 - 818 Riksdagen 1815. skofvet. När trenne Stånd yttrat denna önskan, finner jag för min del tämligen olämpligt att vilja tillerkänna Ett Stånd rättigheten att aftruga de trenne öfriga ett i deras tanka omoget och förhastadt beslut, blott derföre, att Ett Stånd kunnat anse tänkesätten stadgade och öfvertygelsen mognad, eller icke kommit att lemna uppmärksamhet åt de politiska skäl, som verkat hos MedStänderna.
Emotståencle §. anser Utskottet här böra ordagrant intagas. 353 BancoUtskottet» Betänkanden. loll. Ständer föreslå Instrnction för BancoUtskottet vid påföljande Riksdag ; hvilken Instruktion, sedan deri af Rikets Ständer blifvit pröfvad och fastställd , skall ligga till grund och tjena till efterrättelse intill dess Rikets Ständer finna anledning, att, efter Utskottets hörande , deruti ändring göra. Detta allt underställes vördsamt Rikets Ständers närmare upplysta bepröfvande. Stockholm den 26 November 1823. Ankom (ten 30 Nov. 1823. Förnyade Utlåtande till Rikets Högloft. Ständer, angående vackt förslag att alla utelöpande BancoSedlar måtte inom viss prascriptionstid i utbyte emot nya indragas liedervärda BondeStåndet har uti ProtocollsUtdrag af den lgtde innevarande månad återremitterat Utskottets Betänkande N:o 70 i ofvan - Banco Utskottets Betänkanden.
Nödvändiga äro vidare dessa bröstsköldar och dessa ringar af electrum, som bära ingen planets, utan den högtlofvade Guds eget hemlighetsfulla namn, till skydd för besvärjarne mot den besvurne. Hvem denne är, få vi snart erfara. Se här vidare en hemsk arsenal, som är erforderlig för vårt syfte. Mars är krigets, mordets, lidelsernas stjerna. De martiska demonerna äro artade i enlighet dermed, och det herrskar en dragningskraft mellan dem och de verktyg, genom hvilka deras verk på jorden fullbordas. Fördenskull är det detta tunga bödelssvärd, hvarmed trollkretsen skall dragas; fördenskull lägga vi i linier kring rummet dessa hufvudskallar och ben, samlade på afrättsplatsen dessa spikar, dragna ur galgar, dessa dolkar, knifvar och yxor, på hvilka blodfläckar ännu rosta. Vi få ej förgäta rökelsen, som kort före första citationen antändes på altaret. För hvarje planet med dess demoner gifves ett särskildt slags rökelse. Den martiska är sammansatt af Euphorbia, Bedellium, Ammoniak, magnetsten, svafvel, korphjerna, menniskoblod och blodet af en svart katt38. Rökelsens riktiga beskaffenhet är af största vigt. Jag kunde anföra hvad Porfyrius härom yttrar; men inskränker mig till att påpeka, att den eger inflytelse på både besvärjaren och föremålen omkring honom. Den mättar på en gång luften och magierns bröst med ämnen, som stå i vexelverkan med planeten och hans demoner. Den nedlockar den besvurne och likasom berusar besvärjaren med himmelska krafter, som verka på hans sinnen och inbillningskraft. Söndagen, dies Solis är Solens dag, Måndagen, dies Lunæ » Månens, Tisdagen, dies Martis » Mars’ Onsdagen, dies Mercurii » Merkurii Thorsdagen, dies Jovis är Jupiters Fredagen, dies Veneris » Venus’ Lördagen, dies Saturni » Saturni dag (hos nordmännen
Af vår riksdagshistoria finner man, att detta icke skulle vara första fallet — sannolikt Den 17 Januari. 183 blir det icke heller det sista —, då undersökningar befunnits vara af det gagn för det allmänna, att staten dertill lemnat bidrag; och till det allmänna räknar jag hufvudstaden. Men då — och detta beklagligen icke nu första gången — hufvudstadens representanter befinnas vara alldeles likgiltiga lör sin stails väl, måste representationen sjelf, som man säger, taga i saken. Det synes mig vara ett axiom, att en hamn, som lägger sig 2 å 3 månader sednare än Stockholms hamn och kan öppnas en lika lång tid före sistnämnda hamn, måste för Stockholms kommun vara nyttig. Beträffande seglationen vintertiden å Östersjön, har Frih. Schulzenheim redan förut åberopat Kapten Carlsunds yttrande i detta ämne. Då alla andra orter i landet arbeta på sina kommunikationer, öppna segelleder och öfvervinna alla hinder i dessa hänseenden, tror jag sannerligen icke att Stockholm nu mera kan längre låta, så till sägandes, kringskära sig. Till och med på Weltern, — denna insjö —, underhåller man medelst en isbrytare kommunikationen hela året om Utan svårighet har man sålunda å dess vikar genombrutit 9 å 10 tums is. För det fall jernvägen från Härljunga till Wenersborg kommer till stånd, äro af mig underhandlingar inledda med ett bolag för anskaffande af dylika ångbåtar lör Wenern. Afven staden Uddevalla är betänkt uppå att göra försök med sådana isbrytare. Bör Stockholm då ensamt vara overksamt? Jag har hort yttras att med tiden Malmö skall blifva Stockholms »uthamn». Huruvida sådant vore för samhället välgörande, vill jag icke utlåta mig om; men hvad jag med säkerhet vet, är att det skulle vara långt iner välgörande, om Nynäs blefve denna uthamn. Det är för att gagna hufvudstaden, sorn jag tillstyrker att man, genom att lemna något bidrag till if ågavide undersökning, icke må låta de i detta afseende gjorde bemödanden blifva helt och hållet utan uppmuntran. På dessa skäl erhåller jag om återremiss. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Frågan huruvida jernväg till
Mag. A. M. Strinnholm, att af den på samma dispositions-räkning innestående behållning med 1,050 R:dr i ett för allt, enligt uppgjord öfverenskommelse, godtgöras för de återstående sex årgångarne af det register för åren 1800—1828, som Strinnholm åtagit sig att, efter så väl tidsoch sak-ordning, som alfabetisk ordning, utur Bankens handlingar sammanfatta och i fullständigt skick renskrifvet aflemna.
Hvar som, genom antagande af falskt namn, stånd eller yrke eller genom annat svikligt förfarande bedrager sig till penningar eller annan egendom, eller förlust af egendom annan tillskyndar, straffes med böter från och med fem till och med femhundra Riksdaler. Är bedrägeriet med serdeles försvårande omständigheter förenadt, då må till straffarbete från och med sex månader till och med två år dömas. § 24. Såsom bedrägeri skall anses och efter 23 § straffas: l:o Om man fordrar eller tager mot betalning för gäld, den man vet gulden vara; 2:o Om man falskeligen nekar sitt namn under skriftlig förbindelse; 3:o Om man uppsåtligen, till förfång för annans rätt, förstör eller gör obrukbara de handlingar, hvarå den sig grundar; 4:o Om man, under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal, egendom sig alhänder för att förekomma utmätning eller eljest hindra annan att göra sin rätt till egendomen gällande; 5:o Om man säljer eller annorledes föryttrar det man förut till annan sålt eller föryttrat eller eljest vet höra annan till eller det, som veterligen är förgånget; 6:o Om man, mot bättre vetande, nekar till pansatt, lånt, legdt eller inlagdt gods, eller hvad eljest det är, som hörer annan till och man i -besittning häfver; 7:o Om man sätter ut pant, som veterligen falsk är, eller olofligen pant sätter det man vet höra annan till; 8:o
Lagergrén - C y (Bilaga Litt. A, till Rikets Ständers, år 1357, församlade Revisorers af StatsBancooch Riksgälds-Verken Berättelse, angånde Riksgälds-Contoret.) Rikets Ständers Riksgälds-Contors utbalancerade Skulder samt Tillgångar och Fordringar. SKULDER, löpande med Ränta: Capital, Riksgälds-Gontorets Obligationer till Innehafvaren med 5 Procents Ränta 1,946,650. Dito , D:o „ 41 d:o 298,625. Dito , D:o „ 4 d:o 5,000. Dito „ Banken , 4 d:o 4,224,000. ns Maj:t Konung Cari, XI1I:s Hemgifts-Capital med 5 d:o 100,000; Trollhätte Slussverks-Lånet med 12 d:o 32,833.16.— Lifränte-Lånet „ 8} d:o 3,916.32.— Lån af Anslaget till Försvars-Verkets iståndsättande med 3 d:o 81,507.40.— tnnestående Fond till säkerhet för Götha Canals framtida underhåll med 5 Procents Ränta 93,926, Dito så kallade Götha Canals Hamnbyggnads-medel med 5 Procents Ränta 2,542. För Södertelje Canal afsatt Fond med löpande 5 Procents Ränta 30,000,—• — Lappmarks Ecclesiastik-Fond med d:o 5 d:o 67,184.37.2. Räntefrie Skulder, jemte sådane hvarå Ränteberåkningen uphört: Riksgälds-Contorets förfallne Obligationer med 5 Procents Ränta, utgörande i Capital Dito upsagde