Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. täcktes åt en eller annan dertill skicklig person gifva nådigt updrag alt under tiden från denna till nästkommande riksdag årligen besöka så mänga inom riket befintliga skolor, som för året finnes lämpligt, eller som hvarje år kunna medhinnas, för att inhemta närmare underrättelser om folkundervisningens tillstånd i riket och för att genom meddelande af uplysningar och råd bidraga till folkskole-väsendets förbättring, med åliggande att om dessa resor till K. M. årligen afgifva underd. berättelser; äfvensom att lämpligt arfvode och kostnadsersättning för dessa resor måtte genom besparingarne å de af R. St. redan beviljade anslagen för folkskole-väsendel bestridas. Då det för hvar och en, som lefvat på landsbyggden, är nogsamt bekant, att ett af de största hinder, hvarmed folkundervisningen i vårt land har att kämpa, just är svårigheten att uti våra vanliga glest befolkade socknar och i ett klimat, som under största delen af året i hög grad försvårar skolgången, göra den undervisning, som folkskolan erbjuder, åtkomlig för alla, och då denna svårighet endast på ett alltför ofullkomligt sätt blifvit afhjelpt genom de här och der anställda s. k. ambulatoriska skolmäslarne, hvilka vanligen blott några fä veckor af året kunna uppehålla sig i hvarje rote, så synes det böra blifva ett af de förnämsta föremålen för en sådan resandes upmärksamhet, att utfinna medel till undanrödjande af detta hinder, och alt arbeta derpå, att undervisningen måtte blifva i möjligaste måtto tillgänglig för alla. Bland förtjenstfulla bemödanden, som i detta afseende redan blifvit gjorda i vårt land, har den inrättning, 588 Den 25 Juli. sora Gr. Torsten, Rudenschöld, med K. M:s nåd. tillstånd och understöd sedan några år tillbaka infört uti Otterstads församling af Skara stift, företrädesvis ådragit sig en allmännare upmärksamhet, samt visat de mest välgörande verkningar, vitsordade såväl genom flera underd. berättelser till K. M. af Skara Consistorium, som genom en ifrån ortens innevånare till K. M. under loppet af denna riksdag afgifven underd. petition. Enl. hvad man erfarit har K.
Det har regnat i natt, och hästen slinter ibland på den fuktiga marken, men solen har redan länge varit uppe, himmeln är molnfritt klar, och luften ljum, doftande af hafstång, jäsande mylla och knoppar, som slå ut. I trädgårdstäpporna rundtom de små husen vid vägkanten stå körsbärsträden i blom, och till vänster ligger ängen ljusgrön, glänsande af sol. Genom diket porlar vattnet klart och rent öfver en grund bädd af sand och kiselstenar; och midt i strömmen står en ljusbrun hund, plaskande med tassarna. Tungan hänger rosenröd och darrande ut ur gapet, då och då böjer han hufvudet och dricker, höjer det sedan åter och ser på ryttaren. Vattnet droppar glindrande ur hans gap, svansen viftar, och öfver hans ljusbruna fysionomi hvilar ett njutningsfullt leende, medan han gång på gång lyfter tassarna ur vattnet och vaggar af och an med kroppen. Det är någonting smittande i denna uppsyn af innerlig belåtenhet, och Struensee nickar sympatiserande i det han rider förbi. Han ser sig omkring efter ett kungligt ekipage och funderar på att lyfta på hatten, ty denna hund står främst i rang af alla Danmarks hundar; det är konungens fyrbente favorit, Gourmand. Också han har då flytt från hofvets salar ut i naturen för att få tumla sig i frihet denna härliga vårdag! Struensee kittlar sin häst med sporren, och nu bär det i galopp fram genom allén. Det är en lyckodag i dag. I sin brefväska har han två små biljetter, som kommit honom till handa på morgonen. Den ena är från lilla Sophie och innehåller blott en inbjudan till soiré hos general och fru von Gæhler. Den andra, som icke är undertecknad, och som är skrifven med förvänd stil, stämmer honom till möte i Friedrichsbergs slottsträdgård. Brefskrifverskan – ty det är naturligtvis en dam – har ett meddelande att göra honom. Ett meddelande! Han småler. Under de två dagar, som förflutit sedan konungen på ett så uppseendeväckande sätt visat honom sin gunst inför hela hofvet, har han varit föremål för en smickrande uppmärksamhet. Man börjar misstänka, att han är en man af inflytande, och man bemödar sig att vinna hans vänskap.
Då jag jemnför denna motion med grundlagens stadgande i detta fall, och då det slutl. är öfverlemnadt till Constit.Utsk., som är och måste vara ”vederbörande” i fråga om dess egna prot., att bedöma, huruvida ett eller annat prot. behöfver undantagas, eller, med ett ord sagdt, att icke utlemna det, som bör hållas hemligt: om något sådant emot min förmodan skulle finnas, kan jag icke se ringaste våda af bifall till Hr Cederschjölds motion. Jag går så långt, alt jag yttrar den enskilda öfvertygelse, att denna motion i sina resultater kommer att leda till nytta, emedan Constit.Utsk. af mig är allt för väl kändt, för att jag skulle kunna antaga den möjlighet, att Utsk. skulle lemna ut sina prot., oansedt den karakter Utsk. redan ådagalagt vid denna riksdag. Således ser jag från ingen sida af saken, hvarken i anseende till motionens innehall eller i anseende till följderna af bifall till densamma, den ringaste våda vara att befara; och då det mäste vara en nogsamt bestämdt sanning, att i offentligheten af Styrelsens förhandlingar ligger största borgen för nationens bifall, i fall Styrelsen är kraftfull och god, ser jag icke annat, än att Hr Cederschjölds motion är ganska ir4 Den 8 Juli. Gr. o. Landtm. Hvad den frågan beträffar, skul/e jag tro, att man kan vara af mycket olika tankar i afseende på våra constitutionella förhållanden, titan att man likväl bör söka tillgripa den sista reträtten, som är alt fly dertill, att Landtm, alltid skall stå till hands med att vägra propos. Jag har för mycken vördnad för Hr Gr. o. Landtm, och för dess nit att följa grundlagen med den noggrannhet, menskligt bedömande tillåter, för att tro, det någon propos. vid detta tillfälle kan blifva vägrad. Jag hoppas, att vägran å propos. sällan skall komma i fråga; ty skulle denna tactik, att vädja till rättighet att vägra propos., att Hrr Talmän göra sig gällande, skulle vi till slut komma till det resultat, som jag förut framställt, att nemi.
INGEBORG. rädda landet. Du skall begagna ditt kungliga prerogativ och ERIK. Hvem hjälper mig då? INGEBORG. och jag! Hertigen af Halland, Biskop Styrbjörn ERIK. så vill jag göra så, så! Det var så, de herrarne menade i afton! Ja, INGEBORG omfamnar honom. tillbaka, när Du satt handen till plogen! Frid vare med Dig, mitt barn! Och se Dig ej FOLKUNGA-SAGAN. ERIK. tala om detta för Beatrix? Vänta litet, faster Ingeborg! Får jag inte INGEBORG. det... Du lilla slughufvud; inte behöfver Du fråga ERIK. Jo, för hon går och skvallrar... kysser honom. INGEBORG skall vara. Följ mig, så skall vi se till att Du kommer i väg som en riktig liten kung. Hon leder honom vid handen ut till venster. BLANCHE Så, mitt hjärta, nu vet Du ackurat hur det har hela tiden stått vid fönstret till höger, der hon och Algotson suttit förut. ALGOTSON in. BLANCHE. Där är Du åter, och jag väntade Dig. BENGT. genom fönstret i den mörka natten, lefde jag om Evigheter ha också gått! Då jag sprang ut TREDJE AKTEN hela mitt lif i tre sekunder, och allt var svart, utom en punkt, som likt ett frö växte ut till en hvit lilja tyckte jag, och jag sväfvade öfver vattnet i vallsom när barnet lägges till ro. och blef Du! Och Du fattade mig under armarne, grafven tills jag sattes ner i sjögräset stilla, mjukt BLANCHE. Du skadade Dig icke? ALGOTSON. bröstet och jag kände något hett som tårar drypa ner på det bultande hjertat. Nej. Men dock, här inne brast något i BLANCHE. våra ljufva synder Det betyder, att vi snart fa gråta, gråta öfver ALGOTSON. synd? Synder: är vår älskog syndig, hvad är då icke BLANCHE. och mina barn. Den ömhet Du aflockat mig tillhörde min make ALGOTSON. hvem man vill? Har man icke rätt att skänka sina känslor åt FOLKUNGA-SAGAN. BLANCHE.
bildades två, deraf Bergs socken och Åsarnes kapell skulle utgöra det ena samt Klöfsjö och Rätans socknar det andra distriktet, dit Ofver-Hogdals socken af Svegs länsmansdistrikt ansåges böra läggas, intilldess, på sätt i sammanhang med på Kongl. Maj:ts pröfning beroende fråga om förläggande af Ytter-Hogdals socken i Helsingland till Jemtlands län blifvit hemstäldt, Öfveroch Ytter-Hogdal, hvilka tillsammans utgöra ett pastorat, alltså kunde till ett länsmansdistrikt sammanslås, och erfordrades för denna fördelning en ny lön. I afseende på regleringen af 3 särskilda, nuvarande Ovikens, Lopkne och Brunflo distrikt, till likhet med socknarues indelning, utan behof af ny lön, åberopade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sin under den 7 November 1861 i ämnet gjorda underdåniga hemställan, under yttrande tillika, att öfriga länsmansdistrikten, så väl i Jemtland, som Herjeådalen, kunde förblifva oförändrade. 30 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 76. Kammar-kollegium och Stats-kontoret hade, jemte anmärkning vid uppgiften å nuvarande länsmansdistrikt, att i den fastställda staten icke för Lappallmogen inom Ströms, Alanäsets och Frostvikens socknar upptoges någon särskild Länsman såsom i Kongl. Maj:ts Befaliningshafvandes skrifvelse antydes, utan blott en Länsman för hela nuvarande Hammerdahls distrikt, men att deremot för Liths tingslag upptoges två Länsmän, den ene för socknarne Lith, Kyrkås och Häggenäs och den andra särskildt för Fölinge, som är ett Lappmarkspastorat, — uti afgitvet underdånigt utlåtande af den 24 sistlidne September, på de af Kongl.
Länets sjukvård är fördelad på tvenne ställen, nemi. i Stockholm och Norrtelje. Denna sednare stad ligger i medelpunkten af länets norra del, och det vore derföre skäl att der hafva ett större hospital, men det nuvande förtjenar icke ens namnet af ett obetydligt sjukhus, enär endast 4 å 5 patienter der kunna på en gång vårdas, derföre att hela anslaget består af 1000 R:dr och någon möjlighet att få detsamma förökadt f. n. icke förefinnes. Detta är en stor orättvisa, ty omkring och norr om Norrtelje bor af länets befolkning, och en annan tredjedel bor emellan Stockholm och Norrtelje, hvilka alla måste färdas til! Stockholm, emedan så högst få kunna vinna inträde på Norrtelje lazarett. Jag hyser den öfvertygelsen, och tror mig ega skäl för densamma, att de fattigare klasserna gerna bidraga till en förbättrad sjukvård, hvilket jag stödjer pä den omständighet, att inom åtskilliga distrikter af länet hafva arbetarne sjelfve kommit öfverens om att skjuta tillsammans några skillingar i veckan, för att kunna hålla en läkare inom dessa distrikt. De fattigare klasserna äro således ingalunda likgiltiga för ett sådant biträde, och jag kan icke föreställa mig att någon af dem skulle draga i betänkande att betala en skilling för vissheten alt i händelse af sjukdom få åtnjuta läkarevård, och jag kan icke eller föreställa mig att någon bemedlad skulle vilja undandraga sig utbetalandet af 1 sk., för att åt den fattige bereda en så väsendtlig fördel. Det är dessutom icke i fråga att denna afgift genast skulle utgå, utan endast när så erfordras och länets inbyggare så önska, samt att de då icke genom en författa. skulle vara afskinna från möjligheten, att uti denna riktning biträda sina sämre lottade likar. Då detta är enbevilln:sfråga, hvilken således icke kommer att förfalla, utan, derest R. o. Ad. fattar ett annat beslut än de öfriga Stånden, kommer att afgöras uti förstärkt Utsk., så anhåller jag på grund af förut anförda skäl och ehuru 3 Stånd redan bifallit Betänk., att Hr Gr. o. Landtm, ville till Höglofl.
Skrifvelse , N:0 2Ö2. följd af mer eller mindre allmänna missväxter, eller andra olyckor uppkommit, böra företrädesvis begagnas sådane utvägar, hvarigenom de behöfvande beredes tillfälle att, medelst biträden vid allmänt nyttiga arbeten, kunna sig försörja ; alt en mindre summa bör ställas till E. K. M:s Nådiga disposition, att utan återbetalningsskyldighet kunna användas till undsättning åt sådane behöfvande, hvilkas belägenhet hvarken medgifver tillgångar till återbetalning, eller tillfälle till arbetsförtjenst eller medför åliggande för andra att dem uppehålla; samt att för öfrigt medlen endast böra användas till låneunderstöd utan ränta, roed bestämd återbetalningstid och root derför ställd säkerhet af de större eller mindre menigheterne gemensamt, eller ock hvad annan ansvarighet, E. K. M:t pröfvar kunna godkännas. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, att vid tilldelandet af understöd åt behöfvande vid och efter inträffade missväxter måtte iagttagas: att tillfällen, så vidt omständigheterne medgifva, måtte beredas för de behöfvande att, genom sysselsättning vid allmänna arbetsföretag, förskaffa sig medel till uppehälle; att af förenämnde till E. K. M:s Nådiga disposition ställda medel högst 50,000 R:dr B;co måtte användas till undsättning, utan återbetalningsskyldighet, endast åt sådane behöfvande, som icke ega att påräkna understöd af sina Co mm un er, icke äro i tillfälle att genom arbetsförtjenst sig försörja, samt ej heller i stånd att af sina tillgångar åstadkomma någon återbetalning; att i Öfrigt medlen endast måtte disponeras till låneunderstöd, utan ränta, med bestämd återbetalningstid, och mot derför ställd säkerhet af de större eller mindre menigheterne gemensamt, eller ock hvad annan ansvarighet, E. K. M. pröfvar kunna godkännas.
Den ai April e. iu« nog af hvad Staten redan för sådant ändamål påkostat; men jag vill blott leda mig derhän, att om något afseende kommer att fästas på Herr af Uhrs Motion, så behöfves dertill icke något Engelskt biträde; ty om vi med infödde Svenskar kunnat recognoscera trakten till en Canal, kunna vi äfven göra det för en Jernväg, som är vida lättare. Beträffande sjelfva frågan om en Jernväg, så är dervid mycket att erinra; men jag inskränker mig till den framställning, att vägen emellan Ifjelmaren och Wettern är 6 mil lång, och troligen behöfves en Jernväg af 7 mils längd, för att undvikahöjderne. Jag hemställer, huru det skall blifva möjligt, att akta en sådan längd för åverkan och förstörelse, då man tydligt måste inse, att de kringboende icke lära uraktlåta tillfället, att der hemta sitt jernbehof. Jag tror derföre, att om i lidernes längd en sådan communication kommer i fråga, blir en Canal alltid att föredraga framför en Jernväg, som naturen ändå rikligen ersätter oss, då marken är frusen och snöbetäckt. Herr Grefven och Ordföranden föreslog, att Herr af Uhrs ofvanberörde Motion, jemte de af honom och Herr Anckarswärd, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden måtte till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten remitteras. Bifölls. Den 21 April c. m. Föredrogs ånyo och bifölls SlatsUtskottets den 4 dennes under N:o 100 afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver väckte Motioner, att aflöningen till de vid RiksStånden och Utskotten tjenstgörande måtte få utbetalas efter hvarje månads utgång.
Arfvodet till ombuden i Götheborg och deras biträde utgör för år 1860 3,400: — men i räkenskaperna upptages detta arfvode för år 1859 till endast 3,000: — 400: - S:gr R:dr 1,633: 75. 2,234: 11. Då från sammanräknade ökningen afdrages minskningen 1,63 3: 75. utvisar återstoden R:dr 600; 36. skilnaden emellan ofvan upptagna utgiftssummor. I egenskap af deputerade hafva Herr Protessoren N. H. Selander och Herr Grosshandlaren J. G. Schwan besörjt de med vexelköp och försäljning i Stockholm förenade göromål och bestyr; och hafva Herrar Grosshandlarne öhr. Arvidson, A. W. Levgren och J. O. Grén fortfarande bibehållits vid uppdraget att vara Bankens vexelombud i Götheborg. För såväl Bankens vexel-deputerade som ombuden i Götheborg äro nya instruktioner af Fullmäktige upprättade, hvarförutan dels 22 nya och dels förändrade föreskrifter angående Bankens vexelhandel blifvit öfriga vederbörande till efterrättelse meddelade. Sedan Fullmäktige, genom lil § i Banko-Reglementet bemyndigats att jemväl i staden Malmö, genom dervarande LåneKontors-Direktion, låta köpa och sälja vexlar å Hamb. Banko, hafva Fullmäktige, till fullgörande af stadgandet i mom. 7 af berörde §, fastställt föreskrifter att i detta afseende tills vidare tjena till efterrättelse; men hvarken köp eller försäljning af vexlar för Bankens räkning bar vid detta Låne-Kontor hittills förekommit. § 18. Afskrifning aj Sorn Rikets sednast församlade Ständer bemyndigat FullmäkB»tiende för ' ^’8’e antaga de ackord för Bankens vexelfordringar bos Handelsdran på grund firmorna Ullberg & Gramér och Chr. Mathias Schröder & Komp. i p,°^te'adc Hamburg samt Johns & Komp., J. Ii. Menk och W. Brusewitz &
Det ådagalades inom CJtsktn af en Adelns ledamot, som nu här saknas, att det är att befara, det hvarje rusteller rotehållare skall, då han kräfves för denna olagliga gärd, undandraga sig allt vidare utgörande deraf, så länge man bibehåller frågan i dess rättsvidriga skick. Jag tror, att denna ledamot hade rätt; och för att undvika sådana förhållanden, obehagliga både för de skattdragande, anneen och auetoriteterna, är det, som jag påyrkat och fortfarande hemställer till antagande den utväg, jag uppgifvit. Man kan väl häremot erinra, att den sålunda uppkommande bevilln. ensamt drabbade en särskild samhällselass ; men det händer ganska ofta, att den ena näringen beskattas olika emot den andra, och jag kan, för min del, icke finna något olagligt deri, ehuru jag visst medger, att det i närvar fall är obilligt. Men Ständerna blifva då vid en kommande riksdag i tillfälle att göra rättvisa. Reservationer, bifogade betänk., af ledamöter från ett annat Stånd, utvisa de åsigter af frågan, som der äro rådande; och jag vågar bestämdt yttra, att dessa innefatta det allm. tänkesättet i landet. Afgiften är dessutom icke blott olaglig och obillig, utan den är jemväl, hvad icke vore svårt att bevisa, alltför hög. Det är nemi. ganska lätt att ådagalägga, det kostnaderna för hvarje num - Den 17 November f. m. mer i och för reg:tsmötena eller vapenöfningar inom provinsen icke, uti livad på rotehållarnes deltagande i denna kostnad contractsenligt beror, uppgår till 7 r:dr. I Småland t. ex. uppgick en sådan kostnad för 20 dagars möte, och då markegången var ganska hög, likväl endast till 3 r:dr 20 sk. b:co. För hemman i Nerike har jag sjelf enligt räkning, hvaruti extra förplägning jemväl var upptagen, betalt 4 r:dr 38 sk. Fem r:dr tyckes således vara det lingsta. Men jag vill emedlertid icke fästa mig vid beloppet.
Utaf den häruti föreskrifna öfversigt af Bankernas ställning, bör ett exemplar jemväl insändas till Styrelsen öfver Rikets Ständers Bank; och denna Styrelse dessutom vara berättigad, att från Bankerna infordra och erhålla äskade upplysningar om deras rörelse.» Hvarförutan motionären föreslagit att, i afseende på Bankernas utlånings-rörelse, ett stadgande borde tilläggas, hvarigenom företrädesrätt till låne-tillgångarne uttryckligen tillerkändes kassakreditiv-rörelsen och vexel-diskpnteringarne framför lån på namnsäkerhet, och hvarigenom all omsättning af erhållna diskonteller andra lån iorbjödes. Uti de öfriga ofvanomförmälda motionerne har blifvit föreslaget: af Herr Friherre Raab, att Privat-bankerna i afseende på sin verksamhet måtte åläggas: Bankooch Lag-Vtskotiens Betänkande, N:0 1.
Utskottet, som, i afseende på den för Justilias-Stats-Minislern föreslaglie högre lön, än som tillstyrkts för Stats-Rådels öfrige Ledamöter, hvilka tillika äro Departemenls-Chefer, åberopar hvad Utskottet anfört, rörande det ännu i Grundlagen Justitiae-Stats-Ministern framför Stats-Rådets öfrige Ledamöter lillagde företräde, uti hvilken omständighet det icke tillkommer 4 Stals-Utskottets Utlåtande, N.-o "JQ. Slats-Utskotlet alt föreslå Rikets Ständer någon förändring, oell som lill fördelningen af de föreslagne löne-inkomslerne uti lön på Stat och taffelpenningar, äfvensom den förras bestämmande för alla Stats-Rådels Ledamöter till det nuvarande beloppet 4>5oo R:dr, hemtat stöd af den omständigheten, att den ordinarie lönen, vid civile Embetsmäns afgång, då de enligt gällande Författningar äro berättigade till pension, Rigges till grund för densammas belopp, har med anledning af de väckte serskilde förslagen, om dels förhöjning dels minskning uti de föreslagne total-beloppen icke ansett sig böra tillstyika någon förändring uti det af Utskottet i denna del afgifne Utlåtande. 4;o Utskottets förslag, att hvad Förfaltningarne stadga om liggetids och nådårs-besparingar icke må iagtlagas, i afseende å lönerne för blifvande Stats-Råds-Ledamöter, hvilkas sterbhus följaktligen icke eller skulle komma att begrafningshjelp tillgodonjuta, äfvensom att några afgifler för StatsRådels Ledamöters fullmagter icke böra erläggas, har blifvit bestrid t af en Ledamot utaf Ridderskapet och Adeln och en Ledamot af Borgare-Ståndet, denne senare med yttrande, alt ett dylikt förslag ej bordt partielt för StatsRådels
N:o 67, i anledning af Rikets Ständers, åren 1825 och 1827, församlade Revisorers afgifna Berättelser »ra granskning af RiksgäldsVerket, GeneralAssistanceContoret och f. d. Filial DiscontlnräUnirjgarue, blef den i sam - Prof. Utdrag deri 9 Mars 1829. 43 ma $. omförmälde, af Pikets Ständers ar 1827 församlade Revisorer, i afseende på borgen för TestamentsBevillning, gjorda hemställan öfverlexinad till Lag* och BevillningsUtskottens handläggning. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar , blef Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, N:o 59, öfver väckta Motioner oin skyldighet för hus-, t orri toch jordegare i vissa Städer att deltaga i Borgerskapets Onera, återremitteradt till nämnde Utskott, med anmodan, att sammanträda med Lagutskottet vid målets ytterligare handläggning. S. D. Vid förnyad föredragning, bi föllos följande StatsUtskottets Utlåtanden, nemligen: N:o 70 , i anledning af väckt Motion om Skattelösen af Presterskapet i Skåne tillhörige Hemman, som ej äro af Boställs natur,* Nto 71, i anledning af väckt fråga om ingående till Statsverket af Bötesmedel, hvilka förut uppburils af Allmänna EarnhusDirectionen ; N:o 72, i anledning af väckt Motion om upphäfvande af förbudet mot de å Öland be - PrOt. Utdrag den g Mars 18391 fintlige Kronohemmans försäljande till Skatte j och N:o 73 i 1 anledning af väckt Motion, att Boställen, som innehafvas af i Xiandtbruket oerfarne personer, måtte utarrenderas. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar , återremitterades StatsUtskottets Betänkande, N:o 65 , angående åtskillige, genom Kongl.
Vara att tillgå, men sammandragen förblifva hos Banco-fullmägtige. Sedan Landthushallnings-Sällskaperne (Konungens Befallningshafvande) erhållit omformälde Repaititions-lista, gifve de hvarje Låntagare, Reglemente. 283 pom ansetts berättigad till understöd, del af denna lista, så vidt densamma honom rörer, och åligger det en sådan Låntagare, att med görligaste första dess skuldebref i behörigt skick författa, och, med nödige säkerheter forsed t, till Banco-Styrelsen insända, med skyldighet, att, inom den 1 påföljande Junii, hafva uttagit den del af det beviljade Lånet, som å Repartitionslistan blifvit upptagen, vid förlust af denna rättighets begagnande för det löpande året. Låntagare, sora vill lyfta ytterligare andel af ett beviljadt OJlings-lån, skall hos Banquen förete Landthushållnings - Sällskapets (Konungens Befallningshafvandes) bevis, att så mycket af Odlingen blifvit fullgjordt, som, efter de vid Lånets beviljande följde grunder, motsvarar hvad deraf redan utgått. 9 §• Då Lån till jemngoda Odlingar komma i fråga, och lånefonden icke medgifver, att alla kunna utgå, ege då de företrädesrätt, hvilka blifvit anmäldte från de Län, till hvilka de minsta låne-summor äro förut beviljade. Handlingar, som befunnits behörige, men å hvilka lån, i brist af tillgång, icke blifvit för å' ret beviljade, kunna nästpåföljande år åter till Banco-Fullmagtige insändas, för att i stadgad ordning komma under jemförelse och pröfning; men skulle ej Lån på desse handlingar inom loppet af 5 år utgå, måste ny besigtning anställas, och instrumentet deröfver på föreskrifvet Sätt inlemnas. 284 Reglemente. Om priif nlngs-grnnderne vid Låne-handlingars gransk* ning celi länens bestämmande. i $.