Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 38, i ani. af väckt motion om stiftande af en lag rörande afskedande af statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida; Sammansatta Stats-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Betänk. N:o 39, i ani. af väckt motion om ändring eller förklaring af K. Cirkulärbrefvet den 28 Mars 1858, i fråga om beräkning af tiden för lärares vid elementarläroverken rätt till uppflyttning i högre lönegrad; Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Utlåt. N:o 11, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänk:t N:o 4, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 22 dennes bordlagde Utlåt. N:o 40, i ani. af dels återremisser å Utsk:ts Betänk. N:o 21, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande, dels ytterligare väckt motion i samma ämne; samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 22 dennes bordlagde Mern. N:o 125, med formulär till fyrktalslängd, till debiteringsoch uppbördslängd för kommunalutskylder samt debetsedel för dylika utskvlder. R. o. Ad. åtskiljdes kl. } 9 e. m. In fidem, O. Brakel. Den 26 Angmti. Onsdagen den 26 Augusti 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 22, 24 och 25 dennes, tre prot.-utdrag för sistnämnde dag, samt pfeni-prot:t för den 12 sistl.
Den 27 Octo lier e.. m. Den ena frågan är om trädhandeln ; den är lill en del önskaningsmål. Icke lära Riksens Ständer kunna ingå uti sådana administrativa åtgärder, som att säg3, att dan ena Nationen skall betala sådane umgälder, en annan sådane; och. när 3 Ståntl förenat sig om fri träd,handel med Norrige, synes den saken vara afgjord, enär det dessutom åt Konungen är öfverlemnadt, att med anledning af reciprocitetsförhållanden jämka tulltariffen. Jag tycker således, att hela 25:te voterings propositionen kan gå bort, och anhåller om återremiss. Herr Lefrén'. Jag anser, att denna fråga, emedan man synes vilja tyda Grundlagens anda, och ej följa dess ordalydelse, är af vigt , och förtjenst några ögonblicks skärskådande , hälst man ger sig god tid roed andra mindre vigtiga* Det har blifvit anmärkt af Friherre Cederström, att frågan är af natur , att ej kunna förfalla. Jag hemställer, huruvida fråga om en inrättning som Utskottet föreslår , rörande Svenska handeln icke kan förfalla ? och hvad sammanhang frågan om credit-upplag skola äga rum eller ej , har med tullintägten? Jag kan ej inse annat, än att denna fråga är så rent oeconomisk , som möjligt är. Herr Hjerta har anmärkt, att i Svenska Grundlagen ej står ett ord derom , alt Svenska handeln vöre en oeconomisr sak. Jag tilltror mig ej bestämt kunna säga, hvad Grundlagens stiftare haft för afsigt, men ej läro de trott sig behöfva serskilt berätta någon, hvad handel är, hvilket hvar man vet. Dl grundlagen säger, att det tillhör Konungen, att besluta otn Ian - 43* Den 27 Getober e. m. oeconomic , så skulle jag finna rätr besynnerligt , om handeln skulle stä specificerad ibland det oeconomiska j och då deri ej tillhör grundlagstiftDing , Kyrkolagstiflning , Civillagstiftning, beskattning, 8Cc., så måste den tillhöra oeconomien.
Utdrag af protocollet, hållet hos Hederwäeda Bonde Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den 29 Junit 18-2. S. D.^et af Constitutions, Utskottet afgifne och sedan den 22 dennes pä Bordet hwilande Betänkande, ätföljdt af en ny rcdaction af 5 §. i Tryckfrihets-Lagen, har Bonde,Ständer förkastat i hwad det innefattar tillstyrkande af en sä kallad Jury eller Nämnd; Men antagit, i anseende til! det hittills wanliga RättcgängS - salt, sadant det af Utskottet blifwit framställt. Ut supra. Lx kiotocollo, O. Lri likman. Utdrag af protocollet, hället hos HögwLrd. ))resk-Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den zo ^Junit 1812. S. D. 8öredrogs ä nyo och bifölls det frän Stats'Utskottet inkomne och sedan den 26 dennes pä Bordel hwilande Betänkandet, angående Secretcraren Löngrens ansökning i afseende pa dest Wäxel-skuld till RikSgälds-Cvntoirct. Ut supra. Lx krotocollo, I. U. yzö Den zo Juni!. Utdrog afprotocollet, ballet hos ^ögwärd» Orest-Srändet wid Urtima RrksdaAcn i Orebro den Iunir i8>2. C. D. föredrogs ä nno och bifölls Stats-Utssottets sedan den 26 dennes pä Bordet hwilande Betänkande, angående Olli stads sä kallade KronoEäteri, med undcrligaande Hemman i Elfebokas Län, sä widt detta Betänkande innehåller det yttrande, att Utskottet leke kunnat rörejlä någon för, ändring uti Riksens Ständers är i8iv angäende denna egendom widtagne bestut; kommande således» enligt Prcft-Standeks tanka, dek af Stats,Utskottet föreslagne willor, i händelse Ollestad skulle till Skatte försäljas, att af sig sjelf förfalla.
Det säga vi oss ju alla dagar. Vi äro ju aldrig säkra på, hur länge en öfvertygelse skall räcka. Men så sakna vi också hänförelsen.» Fadern satt tyst. Elden i hans cigarr hade slocknat. Det gick som en lång, skärande ton genom hans själ. Var det derför de unga misströstade om seger i lifvets strid? Ungdomens drömmar, dess arbete, löften, offervillighet och mod – alt kom tillbaka för hans erinring. Hur hade det ej fallit sönder i lifvets mångahanda, vissnat och dödt? Det var som en musik, man hört i en stund, då man var lycklig, som man kommer att höra om igen. Hvarje ton kännes som ett stygn. Hvarje melodi går genom ens själ som på hvassa taggar. I detta ögonblick kände han ett sista tvifvel. Hvem vet, när erfarenheten kommer och gör kort process med en öfvervunnen ståndpunkt, hvem vet, hur mycket vid det arbetet är ett verk af sanningskärleken och hur mycket af slappheten? Det fins sanningar, som man låter sofva sig gamla, tills de mista sin makt och synas oss främmande. Han reste sig upp och drog Kristian sakta till sitt bröst: »Kära min gosse.» Det var mild, ljum sommarluft, och solen sken in mellan kaprifoliebladen, som klängde på den gröna spalieren. Det var något som slocknat inom Agnes efter den dagen, Kristian talat med henne. Hon sökte aldrig ensamheten. Hon deltog i alt, men blott med halft intresse. En djup sorgbundenhet hvilade öfver henne, men hon spelade aldrig komedi inför verlden med konstlad uppsluppenhet eller forceradt skämt. Hon skulle nästan ha ansett det för koketteri. Agnes kom bort på ett år som lärarinna i ett hus på landet. Hennes tillbakadragna, kraftiga väsen gaf henne välde öfver de barn, hon hade att uppfostra, och som det hem, hon kom i, ej var sådant, att det lockade till förtrolighet, fick hon den kraft, som kommer af att lefva ensam och att kunna lita på sig själf. Hon hade aldrig varit af dem, som talat mycket, och när hon fått herravälde öfver sitt yttre, var hon jemn och lugn som alltid. Det förgångna var öfvervunnet eller lefde sitt tysta lif inom henne.
Af Den 17 Maj. 1Z9 Af Andra (Nassen. yr» 63. Herr Halle, Fullm. Herr Ne^llsnsllölcl, (l. Herr Stuart, 6. Hl., Kongl. Secreterare. 87. Herr Stråle af Eknaholm, Larl Brettric, Kammererare. 771. Herr LiahrenkHcht, Fullm. Frih. LeclerStröm, szcc»h, 862. Herr (ll^llenllroll, johan (llöran, (lapiten. 9Z2. Herr von Brömsen, Fullm. Herr Lhre«>' dor§, H O, Hajiiten. Af Tredje Classen. Herr 8t ollirch, lllenniuZ trävik, HofRatts Räd. 1600. Herr Braunerhielm, 6»rl NaZnus, HofJunkare. 1613. Herr (rripensllölä, Fullm, Herr Beutcrsllölll, Häam Diciric, lvta^or. 174t,. Herr von llhrenlieim,^oli. Villi., kapiten. 1768. Herr Schmitterlöw, Illenninx, Efwerste Hieutenant. 1794. Herr von Illoiksten, BenZt, Hofjunkare» Til Lxve6ition8-UtffotLet. Af Förfta (Nassen, N-.s 71, Grefwe Bhehlaö, Fullm-Grefwe Namilton, (Hustaf Wathier, constttUeratt Bevisions Secrsterars. Zw. Frih. Carpelan , Vilhelm, KaMMNk IUNkare vch llrotöcölls-Secreterare. AL 140 Den 17 Maj. Af Andra Lia ssen. N:o LLZ. Hr Dufva, Fullm. Grefwe 6)4IenllorA, fredric, tievlsions-Hecretsrare. 843. Hr 8necllenller^, Fullm.
Det Högloflige Utskottet, som ganska utförligt behandlat detta ämne, slutar sitt Betänkande med att tillstyrka Riksens Ständer ingå > till Kongl. Maj:t med en underdånig anhållan, att Militair Verket i hela cleff vidd och om fattning, mätte af sakkånnare undersökas, hvarefter de ock ågde yttra sig örn beskaffenheten af den till rnilifairers egentliga yrke förberedande undervisningen och till densammas fulländande, nödige militair-läroanstalter, samt att Kongl, Mjjtt Dm 25 Augusti t. m. 353 Majit till nåsta Riksdag täcktes meddela Riksens Ständer detta arbete, och inhämta deras tanka deröfver. Jag hade förmodat att en undersökning af MilitairLaroverket skulle göra tillfyllest; en sådan undersökning år ock verkligen sednare förrättad, ån den med Civile Läroverken, utan att rnan funnit behofvet af en föregående granskning, hvarken af Civilverket i hela dess vidd och omfattning, eller af det militaira, som nu af Utskottet blifvit föreslagit; Båda delarne måtte åtminstone vara så bekanta att utan en förutgången vidtomfattande forska ning, det står att bedömma, hvilken uppfostran och hvilka kunskaper äro gemensamt behöfliga för militaire och civila personer, äfvensom hvaruti skiljaktigheter kunna fordras. Likväl om man önskar och hvaruti jag med glädje instämmer, att bringa Statens Läroverk till ett gemensamt helt, lärer väl klarligen falla af sig sjelft, att undersökningen måste anställas samfält af militaire och civile sakkännare. Långt ifrån att det vore ett hinder deremot, att SkolOrdningen föreskrifver att en Revision med ElementarLåroverken snart skall taga sin början, synes det väl vara det måst tjenliga tillfälle, att då verkställa en gemensam undersökning; äfven i det fall man vill undvika granskningen af de högre civile Läroverken, hvartill jag dock icke inser något skål.
Att under sådana omständigheter fatta beslut om ifrågavarande tjenstbarlieters indragning efter nuvarande indelningshafvares afgång, utan att i sammanhang dermed blifvande boställshafvare för deras sålunda tilläfventyrs uppkommande förluster, för såvidt arbetshemman en ej förpligtadcs att dem godtgöra, förvissades om skälig ersättning genom erforderliga statsanslag samt nödiga och ändamålsenliga åtgärder blefve vidtagna äfven genom dertill anvisade medel till boställshäfdens behöriga liandhafvande, der sådant behöfdes, ansåg Kongl. Majit icke lämpligt, hvadan och enär, vid de i landsorterna, enligt Rikets Ständers önskan, genom Kongl. Majits Befallningshafvande hållna undersökningar, hvarken någon uppskattning till penningevärde egt rum, vare sig af arbetskemmanens gemensamma arbetsoch dagsverksskyldigheter till hvarje kungsgård eller af hvarje hofveris eller arbetslags, än mindre hvarje särskildt hemmans tjenstbar heter eller tillfredsställande utredning blifvit åstadkommen i flere på frågan inverkande vigtiga omständigheter, Kongl. Majit i nåder förordnade att, till noggrannt utredande af dessa förhållanden, ny lokalundersökning skulle företagas vid hvar och en af de i Skåne varande kungsgårdar och boställen, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 118. 13 hvarest hofveri skyldigheten in natura icke vore afskaffad; och uppdrog Kongl. Majit åt numera aflidne Kammar-rådet L. B.
Uti ofvanberörda ämne hafva motioner blifvit väckta dels hos Ridderskapet och Adeln (motion N:o 242) a( Friherre Creutz, S., efter derom af ålskillige hemmansinnehafvare uti luhundra och Snäfringe härader af Westmanlands län hos honom 1 ra mställd begäran, och dels inom Bonde-Ståndet of Riksdagsfullmägtigen Erik Andersson från nämnda län (motion N:o 347). Med erinran derom, att de mest val - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. menande förbättringar i lagstiftningen, de snillrikaste uppfinningar och beqvämaste kornmunikationsanstalter icke skulle vara i stånd att höja industrien och näringarne, så länge den ojemnt fördelade beskattningen å jordfastighet qvarslode, hafva motionärerne uti sina förberörda, lika lydande motioner framhållit vigten deraf, att detta hinder folden allmänna välmågans uppblomstring måtte undanrödjas samt till en början anfört, hurusom detta redan sedan länge öfverklagade beskatlningssystem härflutit från den urgamla despotism, som utan något egentligt system, utstakat gränserna för folkets beskattning efter godtycket och i mån af tillfälliga och vexaride behof, de der gemenligen icke kunnat genomskådas af allmänheten och den stora mängden. Denna ojemna beskattning, hvilken gynnar ett fåtal på samma gång den undertrycker den öfvervägande stora mängdens välmåga, hämmar befolkningens tilivext och förhindrar de aldra bästa bemödanden till framåtskridande i bildning och kultur, hvadan ock klagomål deröfver tidt och ofta försports, ehuru desamma icke blifvit hörda synucrligast på grund deraf, att en genomgripande förändring i jordens beskattningssätt skulle medföra en allt för stor rubbning uti hela vårt invecklade beskattningsväsende. Sålunda har vårt land, ehuru begåfvadt med vidsträckta odlingsmarker och rik näringskraft, genom det stjufmoderliga sätt, hvarpå jordbruksnäringen blifvit behandlad, erhållit benämningen af ett fattigt land.
KammarCollegium, genom Utslag d. i3 nästlidne Februarii gillat och fastställt K. M:ts Befallningshafvandes i Calmare Län d. i3 Sept, Föll idet år meddeldte beslut, hvarigenom Hr Landshöfdingen för unde.lä - tenhet att i öfverensstämmelse med föreskriften i i5 §. af det om ifrågavarande Kungsladugård d. 22 Januarii 1812 på 3o års tid utfärdade ArrendeContract, ställa borgen för arrende-skyldigheternas uppfyllande under 10 år, blifvit förklarad samma arrende förlustig, med skyldighet att Kungsladugården och tillhörigheter nästa fardag derefter afträda samt dessutom ansvara för den förlust Kronan under den återstående arrendetiden vid densammas borrt-arrenderande tilläfventyrs kunde komma att vidkännas; Anhållandes Klaganden, på anförde skäl, att K. M:t, med ogillande och upphäfvande af berörde Utslag, täcktes, emot den säkerhet han kan åstadkomma, nämligen årliga grödan och dess betydliga lefvande Inventarium, dubbelt motsvarande hvarje års löpande arrende, bibehålla honom vid Kungårdsarrendet under de derpå ännu återstående åren. Uti häröfver infordradt och d. i4 Julii detta år afgifvet underdånigt utlåtande har K. KammarCollegium, först i afseende på det öfverklagade Utslaget, anfört, att detsamma vore grundadt på de om Kungsgårdsarrenden gällande Författningar, hvilka uttryckligen förmå, att borgen för Arrende-vilkorens fullgörande bör ställas; och vidkommande sedermera Klagandens anhållan att, utan borgen och emot säkerhet i årliga grödan, jemte honom tillhöriga inventarier, blifva vid arrendet bibehållen, så saknade väl sådant stöd af gällande föreskrifter; dock sorn Hr Landshöfdingen Adlersparre, så väl tillförene som under deu tid, hvilken förflutit sedan deu senast för ‘ifrågava« Ketänkanden, Nio 222.
Blott tvänne statsborgareklasser finna sig illa belåtna med denna enformiga trefnad, nemligen: den högsta och den ringaste bildningsgraden. Skarpa motsatser gifva näring åt konstnärens och skaldens svärmerier och alstrande förmåga. Huru litet intryck göra icke sammet och siden, om man aldrig sett gröfre tyger, aldrig suckat eller vämjts vid åsynen af smutsiga trasor. Huru litet värde skulle ej ädla metaller och ädla stenar äga, om hvarje grufva gåfve guld, om alla stenar vore juveler? Nej, inbillningen och de, som lefva i hennes trollverld, behöfva motsatser, afbrott, ursprunglighet, och det är just dessa, som den nya tiden undergräfver, liksom Förenta Fristaternas slöjdflit utrotar Amerikas tusenåriga skogar. Massan af folket, det vill här säga: den minst bildade delen deraf, finner sig – för att fullfölja sammanställningen med förhållanderna på andra halfklotet – också af de öfriga klasserna utträngd från sin egen mark, på samma sätt som Amerikas ur-invånare; och vildarne äro ej sällsyntare på Förenta Staternas område, än sidostycken till hjeltarne i Fredmans Epistlar nu för tiden på Djurgårdens vanliga spatserplatser. Din like uppstår derföre aldrig mer, du skald af ett förintadt folklif, och det var således billigt, att slägtet med de nya seder, för hvilkas förfinings hvassa lia denna det fria fältets friska blomma fallit och vissnat till hö, rest en minnesstod åt den ystra, något sjelfsvåldigt utstyrda sångmö, som detta samma slägte drifvit i evig landsflykt från Djurgården, vorden snörlifvens förlofvade land. Ända fram till skaldens bildstod, förbi den så kallade slätten, ser man blott en glest bebyggd, fastän sommartiden starkt befolkad förstad.
Att detta förhållande alltid kommer att fortfara , så länge arbetet vid förenämnde Inrättningar med skicklighet förrättas, och den hufvudsakligare andelen af penningevinstert tillfaller leverantören, torde kunna antagas. Då Styrelsen uppgjorde den plan, hvarefter förenämnde Gorreetions-Inrättningars Bil. till K. M. Nåd. Propos. N:o 23. 61 Byggnader äro construerade, grundades denna plan visserligen på öfvertygelse!! om cellers eiler ensliga fängelsers nyttiga inflytelse på• menniskosinrien, som böra straffas, rättas och förbättras, och ett lämpligt antal celler inrättades derföre i bägge Iurättningarne; men emot denna theori i sin yttersta stränghet afvek likväl Styrelsen så vida, att nu varande Corrections-Inrättningar innefatta bägge systeraerna för arbetsfångars ändamålsenliga förvarande, nemi. sal-systemet, eller gemensamma logementer, och celle-systemet, eller ensliga rum, likväl med iakttagande af dessa systemers fullkomliga afskiljande från hvarandra, och i det förhållande lill utrymmet, att cellerne upptaga omkring Bjettedelen deraf vid Corrections-Inrättningen för mankönet, och nära åltondedelen vid den för qvinnorna. Skälen till denna förening af det äldre och nyare förvaringssättet hemtades derifrån, att, om endast celler funnits, så hade hvarken den gradation af mindre tvång för sinnet, som flyttning från enslighet till sammanlefnaden med deraf följande mera frihet medförer, kunnat till vägabringas inom Inrättningen, eller den pröfning kunnat anställas, huruvida en genom det ensliga trånande lefnadssället förkrossad och ångerfull brottslings visade förbättring var sken - 62 Bil. till K. M. Nåd, Propos, N:o tj. bar eller verklig; oell då verkan afCorrections-systemet hufvudsakligen hvilar på enskild pröfning och gradationer i straff och belöningar, har tillfälle dertill bordt sorgfälligt skapas och begagnas.
För närmare upplysning i ämnet hafva jemväl blifvit till Rikets Ständer ölverlemnade dels ett af Magistraten den 20 December 1865 utfärdadt intyg derom, att, i följd af verkstäldt bebyggande och gjorda upplåtelser, några tomter numera icke funnes i Landskrona lediga, hvarken till enskilda eller offentliga byggnaders uppförande, dels utdrag af ett utaf förste landtmätaren i Malmöhus län utgifvet embetsintyg, utvisande att de år 1863 i Landskrona befintliga, Kronan tillhöriga vall-lotter Niis 28—37, 39— 48 samt 62—68 jemte plantagelyckan med litt, A. p. och A. q., utgjorde 34 tunnland 17,87 kappland i areal, dels en karta öfver de Landskrona oingilvande fästningsverk, derå fanns särskildt betecknad den del deraf, som förevarande framställning afsåge, hvilken del utgjordes af nyss uppräknade egofigurer, dels ock slutligen karla öfver Landskrona stad, upprättad 1853 af Gustaf Ljunggren och utvisande, hurusom genom sitt läge det begärda ego-området liksom medelst ett bredt bälte alskar sambandet mellan den egentliga staden och dess öfriga område. I sammanhang med hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer inhemlat, alt, sedan Landskrona stad hos Eders Kongl. Majit är 1851 i underdånighet sökt att mot lösen erhålla dispositionsrätt till åtskilliga inom fästningsområdet liggande kronolomter, men denna ansökning efter vederbörandes hörande, enär, i anseende lill tomternas belägenhet, deras bebyggande ansetts blifva för citadeliets försvar hinderlig!, blifvit lemnad utan nådigt afseende, så, oell efter det vid 1856—1858 årens riksdag, i anledning af derom gjord framställning, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse tillkännagifvit, att, derest Eders Kongl.
Arméens Pensions-kassas förmögenhet vid 1861 års slut utgjorde, efter afdrag af skulder, 294,390 R:dr 63 öre, ett belopp af 3,747,794 R:dr 38 öre, deruti det från Wadstena Krigsmanshus-kassa aflemnade orubbade kapital, 205,307 R:dr 73 öre, är inbegripet; och som Arméen för bestridande af utgifterna, 18,818,157 R:dr 65 öre, tillskjutit genom egna bidrag 9,896,761 R:dr 25 öre, utöfver erhållna statsbidrag, 8,921,396 R:dr 40 Öre, lärer statsverket af nämnde förmögenhet ej anses ega större belopp än berörde kapital, 205,307 R.dr 73 öre, men delegarne i Kassan återstoden, 3,542,486 R:dr 65 öre. Uti denna utredning är hvad å det kreditiv, som af Rikets höglofl. Ständer för 1857 och följande åren anvisats till fyllnads-pensioner åt Arméens Befäl, för åren 1858 med 1861 blifvit användt med 207,544 R:dr 7 öre, icke inbegripet. Stockholm af Kongl. Arméens Pensions-kassas Revisionsoch Bokhållare-kontor den 8 September 1863. IiLidbäck ' i ■ *m<-.HM*STlstSS? -'SS? — 105 — § 1. Den för revisionsåret upprättade hufvudbok öfver den äldre pensioneringen, hvari jemväl ingår ett kreditiv å 85,500 R:dr för pensioneringens upprätthållande, har förefallit Revisorerne i högsta måtto ofullständig och otillförlitlig. Sålunda saknas ej allenast ett allmänt innehållsregister, utan derjemte namn på en mängd konti äfvensom rubriker å de i dessa konti förekommande kolumner.
Kostnaderne blifva äfven mycket mindre, om skråförfattningarne blifva upphäflié. Sedan jag fattat Herr Lägerhjelms project om Saltpetter-fondens användande, har jag ej något deremot. Ridd, e Ad Prot. 19 B, Afdh S* Den 19 November, f, m - 1 iöns - hus .behöfva.?,. äfven om Herr von I hulm ansdorf!» a nli ninian tropiska grundsatser skulle aulagas; ty så länge, lösdrifvare linnas, Hellöf vas de, men böra derföre ej vara så, beqvämt, inrättade, som Herr von Hartmansdorff trott det vara fråga om. Jag vet ej, att sådant är föreslagit, eller finnes. Det exemplet, att personer begått brott, för alt komma in på correclions-iius, bevisar ej mera ä n den händelsen, alt menniskor på sig belia 511 mord, lör alt blifva af med lifv et. fl e r r II j e r t a : Angående Barnängen får jag yttra, att orsaken , hvarföre Utskotten ej tillstyrkt samma local , var, att den behöfde inköpas och ömbyggas. Tanto deremot tillhör Staten, har goda byggnader, och den förmån, att transporten dit kan ske sjövägen. Derföre,är delta ställa bra i Stockholm, ty derigenom biifver mera lätthet till arbete. Tanto är således bättre både i afseende på inrättningens grundande, och dess .bestånd. Dä jag nämnde första klassen, menade jag aldeles densamma , som .Grefve Lövenhjelm. lian har funnit, alt arbetsamheten borde blifva en effect af én. sligheten, och Prosten. Jag åter påstår, alt inan endast kan vänta denna effect af deras inre sjelfbctragtelse. Denna åter väckes derigenom, att de silla bland dem som arbeta, men ej få Öppna munnen, och straffas med en sfi abelen. Så väckas de bäst tillbe •
Summa 3 [,400. si alt totalbeloppet af utgifne förlagslån vid i83a års utgång belöpte till r98,t 55: 6. 4- På ofvanberörde lill förlagslån afsatle anslag å 200,000 Poll' har Kongl. Majrt dessutom under år i83a i Kader beviljat lån åt följande personer, nemligen: till nyssbemälde Rosenborg och Ekenmark, för anläggning i trakten af Thorshälla af en Fabrik, att med Vattendrift tillverka väfnader, enligt Kongl. Brefvet den 26 April i832 ... R:dr 3o,ooo. af hvilken summa, på sätt ofvanförmäldt är „ 18,000 utassignerades under årets lopp, och återstoden utföres med 12,000: till Rörstrands Porcellaines-Fabriks i 11 te ressen ter , jemlikt Kongl. Brefvet den 26 April i83a .. 20,000: till disponenterne af det vid Strömma hemman nära Carlshamn anlagda och med vattenkraft drifna Bomullsgarns-spiuneri, enligt Kongl. Brefvet d. 12 Maji [83a 3o,ooo: till Fabriks-idkaren J. R. Wallberg, för utvidgande af dess i Halmstad anlagda Klädesfabrik, jemlikt Kongl. Bref - till hemmansegaren Peter Gustafsson, för förbättrande af dessvid hemmanet Quarnaberg i Byarums Socken och Öslbo Härad af Jönköpings Län anlagda Tråddrageri för finare eller så kallade Claversträugstråd, enligt Kongl. Brefvet den 8 Augusti 1882 .. 2,000: Och då härtill kommer, att det Grosshandlaren C. Liljevalch, genom Kongl. Brefvet d. 6 Julii i83r, beviljade lån å R:dr 25,ooo, samt det Fabriks-Bolaget Vougt & Wetterling, enligt Kongl. Brefvet den 5 Nov. 1831 tillagde lån å R:dr i5,ooo eller tillsammans .