Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Assignering å Banken, förändrade föreskrifter, angående — 6 i 44 — 21 Juni b. 18 Juni 21 Juni b. 18 Juni 23 I anledning af skiljaktige beslut — 6 l 58 12 Juli 12 Juli 15 Juli 12 Juli Auktion, örn tiden, då den å landet bör slutas — 7 2 25 — b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 20 Aug. B. Baggens Stäkes upprensning — 4 t 165 12 b. 26 Juni b. 26 Juni - b. 28 Juni b. 28 Juni Bankens metalliska kassa, se Metalliska kassan. Banker, enskilde, om förändring i lagstiftningen derför, se Motioner, Privatbanker. Banko-verket, organisation af — 6 1 48 — b. 28 Juni b. 28 Juni å. 2 Juli b. 28 Juni Svar på återremisser — 6 1 62 — a. a. 21 Juli a. a. 26 Juli a. a. 25 Juli a. a. 23 Juli Se ytterligare — (i 1 74 3 b. 16 Aug. b. 15 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. Bankovinst, dess aflemnande från Banken i och för Statens allmänna behof — 6 1 12 15 Mars 19 Mars b. 12 Mars å. 12 Mars Svar på återremiss — 6 1 27 — a. a. 9 April a. a. 12 April a. a. 9 April 9 April Barna sjö, aftappning af — 4 1 165 20 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 23 Juni Barnhus, Stockholms allmänna, anmärkningar vid dess rä- kenskaper — 4 1 30 29,31 b. 1 Febr. b. 1 Febr. b. 1 Febr. å.
För att härutinnan åstadkomma en bättre anordning, hade Hospitals-direktionen föreslagit att utsträcka stora hospitalshuset medelst uppförande af sidoflyglar, innehållande hvardera 30 alnar i längd och 17 alnar i bredd, af hvilka den ena eller den södra skulle innehålla: å nedra botten celler för stormande, våldsamme och osnygge manspersoner, hvilka celler, för att hindra fortplantningen af ljud, borde göras hvälfda; uti källarevåningen en uppvärmningsapparat af samma beskaffenhet som de nya cellfängelsernas, hvarifrån äfven till de i gamla cell-lokalen redan befintliga badrum erforderligt varmt vatten Kongl. 3laj:is M/l. Proposition N'.o i Ht. 25 vatten kunde erhallas; en trappa, upp ett för de angränsande afdelningarne gemensamt större dagrum med tillhörande snyggningsrum och vaktrum samt två celler för konvalescenter, hvaremot nuvarande celler, utgörande endast afplankmingar af ett stort ruin, skulle inredas till sofrum för orolige, men icke stormande, samt, på nedra botten, för lugna, men osnygga patienter, hvarjemte iva ruin blefve användbara för sängliggande kroppsligt sjuke; — varande den norra flygeln ämnad att upptagas af hospitalsköket med tillhörande förrådsrum, skafferi, källare och boningsrum för hushållerska jemte köksbetjening, äfvensom en trappa upp af två sofrum för angränsande qvinno-afdelningen; hvarjemte nuvarande bofälliga kökslokal skulle inredas till matsal, som för de lugna qvinnorna för närvarande beit och hållet saknas, samt till sofrum för konvalescenter.
Ti Transport 4.584,988: 57, f) dito å fonden till belåning af fast egendom i städerna gJ dito å Kongl. Kommers-kollegii kreditiv h) dito å fonden till utlåning med omsättningsrätt , i) af de 1,500,000 R:dr Banko eller 1,950,000 R:dr Riksmynt, hvilka, vid 1853— 1854 årens riksdag afsatta till försträckning åt Filialbanker, som kunde bildas i ändamål att ersätta uppbörd Privatbank, blifvit vid innevarande riksmöte, såsom tillfällig förstärkning till fonden för diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilda personer öfverlemnade, böra från Handelsoch Närings-diskont-fonden efter hand och i den mån allmänna rörelsen det medgifver återtagas 1,875,000: —. ll:dr R:mt 7,959,988: 57; så komma de af dessa summor, sorn redan äro tillgängliga, och de öfriga i den mån de till Banken ingå, att sammanföras till en gemensam fond, benämnd Bankens Reserv-fond. Till denna fond skola derjemte öfverföras de belopp af tillsammans 1,131,000 R:dr, som för närvarande äro såsom kreditiv åt Filialbanker anvisade, äfvensom all, från och med 1857 års början, influten och vidare inflytande vinst å Bankens rörelse; hvarförutan Fullmäktige berättigas att, då någon del af Fastighets-låne-fonden, Handelsoch Närings-diskont-fonden samt Allmänna Diskont-fonden befinnes obegagnad, öfverflytta de icke använda medlen till ifrågavarande Reserv-fond. med förbindelse för Fullmäktige alt dessa medel återställa, då de varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga. Reserv-fonden må, i den mån medel blifva tillgängliga och Fullmäktige, med afseende å Bankens säkerhet, finna Reserv-fondens ställning det medgifva, af Fullmäktige användas dels till lån åt
Den utöfvar den domsrätt, som af ålder tillkommit folket, och som lagarne omsorgsfullt bevarat; och Utskottet vill ej föreställa sig, att den allmänna anda, som fordom kom denna rätt, detta värn för svensk frihet, att betraktas såsom en af folkets dyrbaraste förmåner, så altagit att utöfningen deraf nu anses såsom en tunga, den man önskar undvika.“ Den nu ifrågasatta minskningen i Nämndens antal, skulle, efter mitt förmenande, förr eller senare leda dertill att, i likhet med hvad som skett i våra grann stater Danmark och Norrige, der Nämndeeller Laugrättsmännen äro 4, deras deltagande i besluten upphör och deras befattning inskränkes till att blifva endast lingsvittnen. Det ligger nemligen i sakens natur, att det s. k. allmänna vettets och rättskänslans omdöme icke kan i lagskipningen göras gällande, om det ej uttalas af ett något större antal; derföre är juryns antal städse 12. Sålunda skulle, fruktar jag, lolk-elementets inllytande på lagskipningen, i stället att, enligt Utskottets förmenande, höjas, tvertom, åtminstone i dess nuvarande form, försvinna. Jag hav aldrig tillhört deras antal, som med likgiltighet, nästan förakt, betraktat denna i svenska rättshistorien urgamla institution. Jag har funnit den utöfva, och tror densamma uuder tider af mera upplysning och folkfrihet kunna komma alt utöfva ett vigtigt inflytande, om den erhåller den utbildning, hvaraf den är mäktig. Minst synes mig i en lid, då i andra Europeiska samhällen åt folket vindiceras andel i lagskipningen genom jury, en sådan förändring hos oss lämplig, hvarigenom de spår vi ännu ega qvar af den hos oss inhemska juryn skulle småningom utrotas. Lag-Utskottets Betänkande, N:o ] 5. Det åsyftade ändamålet att minska det besvär, som nu åtföljer Nämndemansbefattningen, anset jag böra vinnas genom Nämndemännens befrielse från åtskilliga andra mindre maktpåliggande uppdrag, som för närvarande dem åligga, än just det aldravigtigaste eller deras deltagande i lagskipningen. Af Herr Cederschiöld, li. T.:
Anmäld den 20 Jan. 1824- Öfver-Directeuren för Landtmäteriet uppdrogs att inkomma med underdånigt förslag till en fullständig författning om mått, mål och vigt, i enlighet med de af Rikets Ständer antagna grunder, och att vid samma tillfälle föreslå, hvad i afseende på justeringen borde iakttagas. Kongl. Maj:t befallte tillika, att Vetenskaps-Academien skulle, i de små Almanachorne för år 1825, meddela tydliga och korrta Taheller öfver den gamla fördelningens reduction till den nya och den nyas till den gamla, jemte några underrättelser om Decimalräkning. Hvarjemte Kongl. Maj:t i Nåder förordnade, att försök med det uti Rikets Ständers skrifvelse omnämnda galler för mätning af spannmål borde, genom Allmänna Magazins-Directionens försorg, anställas. ga Bil. t. R. St. Just. Omlms Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. i8a/(. den 24 Mars meddelades, uppå Vetenskaps-Academiens förslag, närmare föreskrift angående beskaffenheten af de omförrnälda Tabellerne, hvarjemte elt nytt mål för torra varor antogs under namn af mått eiler ~:s kanna. 1826 den 5 Maji anmäldes i underdånighet de på Nådig befallning upprättade förslag till stadga m. m. angående Rikets mått, mål och vigt; men Kongl. Maj:t fann godt, att tills vidare uppskjuta pröfningen deraf, och befallte emedlertid, att handlingarne skulle på allmän bekostnad af trycket utgifvas. 167. Angående arfvoden till de inom vissa Utskott antagna extraordin. Cancellister. Anmäld den 27 Dec. 1823. Stats-Contoret anbefaldt, att utbetala dessa arfvoden af anslaget för Riksdags-kostnaderne. 168. Om Post-Inrättningen och de deraf till Statsverket inflytande inkomster. Anmäld den 8 Jan. 1824. Öfver-PostDirecteuren anbefalld alt upprätta och till Kongl.
Men i denna fråga om Statens upoffring af en påräknad vinst ifrån Postverket har man derjemte, såsom det tydligt synes af den Kongl. Propos:n, förglömt att taga i betraktande den fördel, vida större än det kontanta bidraget, som Staten drager af Postverket derigenom, alt detta fått sig ålagdt, atl kostnadsfritt transportera alla embelseller s. k. fribref. Summan af den inkomst som Postverkat af dessa skulle erhålla, om porto för dem betaltes efter vanlig tariff, lärer från samtliga kontoren utom hufvudstadens, kunna beräknas till nära 300,000 R:dr b:ko. På General-Postkont. härstädes föres ingen räkning öfver sammanräknade lodtalet af de fribref som afgå från hufvudstaden till Rikets öfriga postkontor; men enligt Den 5 April. 17 enligt approximativa uplysningar anses, alt de, med förfatlnings-samlingen inberäknad, upgå lill ungefär lika lodlal som från samtliga de öfriga postkontoren. Detta utgör säledek en summa af nära 600,000 R;dr eller åtminstone öfver en half mill. R:dr b:ko, som Statsverket indirekt har i besparing genom Postverket, förutan det ärliga kontanta bidraget af 115,000 R:dr eller sammanräknadt nära lika mycket som hela den enskilda inoch utrikes brefvexlingen inbringar. Det torde då vidare kuuna frågas: när man upsläller beräkningar öfver hvad postverket årligen kostar och hvad det har i inkomster, är det månne billigt, är det rätt, att förbise hela den ofantliga fördel, som Staten redan indirekt drager deraf?
Ja, mina damer, betänken, att det i vår nervösa, oroliga tid finnes ett mycket stort antal herrar, som på en stor del af hufvudet icke äga en mot vinterkylan behöflig hårbeklädnad! Betänken, hvad en sådan herre riskerar, då han utsätter sin hjässa för köld och storm! Och det kanske för att hälsa på en person, för hvilken han flyktigt presenterats, med hvilken han knappt växlat ett ord. Jämte dessa sanitära betänkligheter kan man äfven anföra ett estetiskt moment, som snarare talar för än mot en reform i hälsningssättet. Ä r det så vackert att se en mans hufvud, hvilket endast genom en idé- association erinrar om Simsons, obetäckt, och skulle det vara en uppoffring att på gatan afstå från anblicken däraf? Detta är j u emellertid en bisak, men för öfrigt kan man väl ej påstå, att några estetiska motiv finnas för det nuvarande hälsningssättets bibehållande. Och anse väl damerna, att ett annat häls ningssätt ej innebär så mycken vördnadsfullhet och artighet? Men har väl en dam nå- gonsin ansett, att en officers hälsning utmärker sig för bristande höflighet? Helt visst aldrig — och således är allt endast ett mod, en inrotad vana. Rom byggdes icke på en dag, och en reform genomföres aldrig med ens. Men den här föreliggande frågan har redan länge och ofta debatterats, hvadan det nu kan vara på tiden, att det blir något af. Amerikauarne föregå med godt exempel; hos dem förekommer hattaftagandet på långt när icke så mycket som hos oss. Jag är öfvertygad om, att alla herrar med glädje skulle acceptera reformen, men se, de våga icke, ty de veta icke hvad damerna 1893 säga. Bedömen, mina damer, saken objektivt, och jag tror, att I skolen icke blott låta alla betänkligheter fara, utan afven med äkta kvinnlig energi verka för saken. På er, mina damer, beror reformens öde! En hattaftagare. U r notisboken. Svensk väfskola i London. i L o n d o n.
Hon reste sig med ens, sköt systern åt sidan och gick fram till fönstret, dit ljuskretsen icke nådde. Emmy såg förvånad efter henne, så sprang hon fram, grep hennes händer och såg ängsligt in i hennes ansigte. Det var hopdraget som i smärta eller vrede, men det var så skumt derborta, att dragen endast kunde skymtas. »Visste du inte det?» Det kom icke något svar. Läpparne trycktes tillhopa som i tyst strid. »Det är inte sant. Det är bara något, du inbillar dig», sade hon plötsligt. Hennes röst lät hård, och hon stötte systern ifrån sig. Denna var handfallen. Hon såg att hon rört upp något, men visste ej hvad. Maria stod med ansigtet vändt mot trädgården och båda händerna stödda mot fönsterposten, – icke en rörelse eller ett ord, men nattrockens kläde höjde och sänkte sig vid de häftiga andetagen. Det kom en smärtfull aning öfver den yngre. »Maria, förlåt mig!» Hon strök smekande sitt hufvud mot systerns skuldra. »Hvad skall jag förlåta? Rösten lät drömmande vek. Och så blef det åter tyst, så tyst att de kunde höra det svaga rasslet, då glöderna föllo tillsamman borta i kakelugnen. De stodo tysta en stund. »Kom och berätta», sade Maria. De gingo tillbaka till sina platser. Emmy lade sig på mattan, med hufvudet mot systerns knä, men denna stödde pannan mot handen, som för att få skugga öfver sina ögon. Skymningen låg mjuk och varm öfver rummet; nu först syntes glöderna riktigt glimmande röda. »Du blir väl ledsen», sade Emmy. »Ledsen? – åh, hur kan du tro!» »Jo du, det var på ditt bröllop. Jag var sömnig och hade bäddat ned mig under ett par schalar på soffan i damernas toalettrum. Och bäst som jag låg der, kommo två af tärnorna dit ut. Jag låtsade naturligtvis att jag sof, och de brydde sig inte om mig. De talade om Kristofer. Den ena hade gifvit akt på hur blek han var under vigseln och att han måst stödja sig mot väggen, som om det svartnat för ögonen.
Likaledes har rättigheten att bestämma de göromål och åligganden, sorn med hvarje tjensle-befattning skola vara förenade, blifvit Fullmägtige serskildt tillerkänd; hvilken rättighet de tillförne måst anses hafva saknat, serdeles hvad Secreterareoch Archivarie-befallningarne beträiFar, enär alla dessa tjenstemän» göromål vore serskildt uppräknade i det af Rikets Ständer utfärdade Reglementet, hvaruti för öfrigt en år 1810 fastställd IiisLinelion för Verkets betjening åberopades. Slutligen vill Utskottet endast tillägg;*, alt Fullmägtige först vid denna Riksdag erhållit någon bestämd rättighet eller skyldighet alt inventera de under Commissariatets vård l>. bulliga laueoch såket hets-handlingar samt granska detsamma* protucoll. Uland anmärkningarne emot deserskilde §§. i Utskottets nu ifrågavarande föi slag förekomma först de, som blifvit framställda, i anledning af den lör S ereteraien föreslagna skyldighet alt, jemte bestridandet af förefallande Ganz! 1-göromålälven i anilia hänseenden biträda Fullmägtige,. hvilket förslag skulle vara både olämpligt och otjenhgl samt kunna leda lill det missförst ånd, ali Secreterare!) k om ine att ”blifva en rådplägande ledamot i stället för en verkställande Utskottet får, med anledning af livad sålunda blifvit anmärkt, förklara, att Utskottet verkligen icke ens kunnat ana möjligheten af en sådan tydning af Utskottets förslag, sorn nu är vorden föl utsatt. Enär Fullav gtige viri* innevarande Riksdag fått sig uppdragna flera nya mödosamma Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 587. 3 osli tidsödande göromål, liar Ulskoltet föreställt sig, alt det torde leda till lättnad vid deras förberedande handläggning, i fall Secreleraren vore ålagd att härvid, då Fnllmägtige det fordrade, tillhandagå, älven om det af honom äskade biträde icke kunde hänföras till hvad, som i allmänhet förstås med Canzii-göromål.
Dessa förhöjningar äro så betydliga, alt jag tror, att, äfven om man anser det vara rätt att med beskattning belägga K. nådebevisningar till förtjensten, måste R. o. Ad. likväl finna, att de böra nedsättas, och jag föreslår derföre alt i sådan händelse stadgandena i i835 års förordn. må blifva bibehållna. Frih. Boye, Ludv.: Då detta ärende sista gången här förevar, tog jag mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på felaktigheten af den princip, att R. St. skulle äga i sin makt att försvåra utöfningen af de pran-ogativer, som K. M. i Reg.F.n har sig tillagda. Det var för principen, som jag talade då, och det är för den, som jag äfven nu talar och begär att få afslag på detta betänk, eller åtminstone bifall till fortfarande af hvad som hittills varit gällande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de ifragavar. handlingarna böra vara fria från all afgift för stämpladt papper. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att i detta afseende i835 års stadganden borde bibehållas oförändrade. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förnyade derefter sin propos. till bifall å Utsk:s förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, begärde Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu förekomme att bestämma hvilken mening, som borde blifva contra-proposition. Hr Prytz:
Men här i främmande land, där ingen känner mig och jag känner ingen, där vill jag dö ensam en dag, och jag skall icke lida för länge. Jag skall göra det snart, och Margit skall tro, att när det skedde, hade jag mistat mitt förstånd, eller hon skall tänka, att jag dött för att skona henne. Någonting annat skall hon aldrig få veta, och därför skall hon begråta mig länge. Men hennes ungdom skall en dag besegra hennes sorg och då skall hon åter kunna bli lycklig, därför att hon ingenting vet. Men nu är det icke längre min egen gåta, som sysselsätter mig mest; den synes mig betyda mindre än intet. Men till Margit ville jag kunna hviska, hvad ödet menat med att kasta denna skugga öfver hennes oskyldiga lif. För att kunna göra det skulle jag önska, att det funnes en ande, god eller ond, som jag kunde fråga, och som kunde säga mig det. Ville han i byte taga min själ, skulle jag gärna bära evighetens smärta om jag blott kunde skänka Margit det ord, som drefve bort skuggan, hvilken jag lagt öfver hennes lif. I stället kan jag nu endast dö, och jag vet, att jag ej skall darra på handen, när min stund kommer. Men att dö för någon är en ringa sak. Det är tyngre för mig att i tanken se dem för mig alla dessa tre, hvilka jag älskat i lifvet, Margit och de båda gamla, hvilka kallade mig sin son. De skola sitta samman i förmaket, där de hvita öfverdragen åter kommit på stolarna, och där skola de mottaga brefvet, hvilket jag skrifvit till de gamla – icke till Margit – för att förklara min död. De båda gamla skola sitta stela af fasa, ingen skall finna ord. De skola kanske förbanna den främling, som en gång bröt in i deras hem och lade det öde. Men Margit! Jag vågar ej tänka på Margit. Jag känner blott den tunga hand som trycker vapnet i min, jag hör knallen af ett skott, som ger eko inom mig själf, och när jag slocknar, vet jag blott, att jag i samma ögonblick dör, och att Margit aldrig skall kunna fråga mig mera. FRU GERDAS HEMLIGHET. Paris. Den kommer att vara förbi en gång liksom alla andra, den sommar på hvilken jag väntar, och det skall åter bli höst.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Constitutions-Utskottets Memorial N:o 42, rörande Stats-Utskottets anledning till anmärkning, i fråga om den Jemtland åren 1832 och 1833 meddelade undsättning af span mål. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets den 19 dennes å bordet lagda följande Utlåtanden och Memorial: N:o 315, angående sökt befrielse från ersättandet af uppburna förskott till utgifter, i följd af cholera-farsoten. Bifölls. N:o 31G, angående sökt befrielse från Götha Canal-Bolag ålagd bevillning för u1 delade vinst-medel. Bifölls. N:o 317, i anledning af åtskilliga, ännu icke återställda, förbindelser, rörande Svenska statens fordna utländska skuld. Bifölls. N:o 319, angående trycknings-kostnaderna för Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, äfvensom utdelningen af samma Protocoll. Bi jolis. N:o 320, angående dispositionen af de vid Riksdagens slut öfverblifvande exemplar af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Bifölls. N:o 322, i anledning af väckt motion om ersättning för åren 1839 och 1840 till de dagsverks-skyldiga under Mariaeholms och Cathriuaebergs Landsliöfdinge-boställen. Bifölls. N:o 323, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets UtlåtanN:o 254 Lacles till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets följande Betänkanden och Utlåtanden, den 19 dennes å bordet lagde: N:o 118, i anledning af väckt motion, angående en närmare förklaring Öfver lagens stadganden, i fråga om skyldighet att serskildt lagfara med öfverlåtelse af inköpt fast egendom. Af slogs. 638 Prot. Utdr. d. 23 Sept. 184.0.
Herr Hjerta har anmärkt , att oro man ej genast biföll Betänkandet, så vöre det ledsamt, emedan frågan är af svår natur. Derom är jag alldeles ense med den värde talaren , och kan uppgifva orsaken dertill. Man har nemligen infört en oeonotnisk sak under Bevillningsrubrik , och derigenom velat skaffa sig beslut på den vägen , och sålunda befordra favorit-systemets antagande» Jag har gjort det till en pligt för mig, att draga fram frågan ur det origtiga fac , dit man velat instoppa den. Jag fin* er det således lagstridigt, att ej anse en oeconomisk sak såsom afgjord’, då 3 Srand förenat sig derom. BorgareStåndet har ansett frågan såsom rent ekonomisk , och de 3 andre Stånden , att den borde *i Bevillningsväg genom Nämnd afgöras , meri deremot protesterar jag, ty skall den gå fram lagligen, sä skall den gå fram i oeconomisk väg, såsom Önskan. Jag anhåller om aterremiss på de grunder jag anfört, och de , som Herr von Hohenhausen förut fram ställt. Herr Rosenblad.: Ehuru frånvarande, då Ridderskapet och Adeln fattade sitt beslut rörande BevillningsUtskottets Betänkande om TullBevillningen, tror jag mig likväl både kunna och böra yttra min tanka rörande lagligheten af hvad Bevill - Den 2" October e. m. 433 Bevillningsutskott et nu föreslagit, hvaraf förhållandet ingalunda förändras, derigenom att Ridderskapet och Adeln för godt funnit, att på samma gång, sorn i afseende på Tullbeviliningen , fatta sitt beslut i åtskillige verklige Oeconomiska mål. 71 §. RegeringsFormen, som jag redan uppläst, säger uttryckligen , att det är i afseende på yppade skiljaktigheter Stånden emellan, rörande ”grunderne för Bevillningen , sättet af deras ”tillämpning och Bevillningens fördelning till utgörande, ” som Riksens Ständers Beslut genom Förstärkta StafsUtskottet kommer att bestämmas. 8g §• RegeringsFormen stadgar, att ”uti Riksens ”Ständers
Mils disposition, användas till löne-förbättring inom Amirals-graderue, samt beslutat, att, i män af inträffande afgång, 2 Amirais-lönor mä indragas; alt. af derför nu anslagna aflönings-belopp 2 nya Kommendör-kaplens-löner, pä säll förut är nämnd!, en i l:sta löne-klassen med 1,000 R:dr och en i 2:dra liinc-klassen med 3,500 R:dr, mä bildas, samt att ölVerskotlel 1,800 R:dr Statsverket besparas. Med iakttagande af olvannämnde förändringar erfordras förhöjning af anslags summan fiir ifrågavarande Officers-korps med 1(50,700 R:dr, hvilken anslags-lillökning Rikets Ständer beviljat, att ulga i öfverensstämmelse med tabellen N:o 4. (5:o linder åberopande af upprälladl förslag till förändrad organisation af Flottans IJndcr-OJficrrs-knrps, enligt hvilket Under-officerarnes antal skulle Ökas med 40, men deremot antalet al lista klassens eller Flagg-under-nfficerarnes löner minskas fran 22 lill 12 och i stället en tillökning >• ga rum i 2:dra klassens löner från 95 till 106, samt i 3:dje klassens löner fran 1(53 lill 202, desse sistnämnde fördelade i 2:nc klasser, sä all löne-klasserue blclve 4, har E. Ii. Mit, enär kostnaden för berörde organisation jemte den af E. K Mit föreslagna förbättring i de redan befintliga lönerna, uppginge lill 179,100 Ridr, men lill betäckande häraf endast 87,609 Ridr vore ali tillgå, begärt, ali den för ändamålet erforderliga tillökning 91.49! Ridr mätte beviljas; varande derjemte af E. K.