Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellan dessa båda alternativer lärer valet icke böra blifva svårt för en konung, hvars egen tron är bygd på ett fritt folks fria val, samt egt och eger de fastaste stöden i folkets kärlek, i rätt, sanning och lag, och som här upträder för ett folk, hvars jord icke på de sista 300 åren blifvit trampad af någon inkräktares fot. Emot det nu väckta förslaget, som egentligen icke afser något annat, än att Svenska folkets representanter må i denna fråga uttala sin mening inför sin Konung och inför Europa, ha åtskilliga anm:r så utom sä inom detta hus blifvit framställda — alla likväl lyckligtvis af endast formell beskaffenhet. Man har talat om misstroende i en sak, hvaruti jag för min del ej kan se annat än det fullaste förtroende, som af ett ridderligt folk kan bevisas en ridderlig Konung. Man har ansett saken för en besynnerlig nyhet; nåväl, saken är ny, men det är ju det nya, om detta tillika är ett sannt, som gjuter lif i samhällena och för fram folken. Hvad den förmenta oförenligheten med 11 och 12 gg i R.F. angår, så har denna anm. redan blifvit uptagen och vederlagd, och dessa lagrum lia ej på frågan den ringaste tillämpning. Man har vidare befarat, och detta har isynnerhet framhållits af de håda sista talarne, att genom den föreslagna åtgärden skulle representationen ikläda sig ett alltför drygt ansvar; att förvecklingar, ja krig häraf kunde blifva en följd. Men man synes härvid hafva förbisett: l:o att krig här svårligen kan blifva följden, tvärtemot den uttryckliga förklaringen af honom, som står främst bland Europas skiljedomare; 2:o att om sådant ock kunde inträffa, vårt geografiska läge befriar oss från deltagande deruti; 3:o att om Konungen äfven utan någon slags föreg:de opinionsyttring lättat samma beslut, som här afses — och jag är fullt öfvertygad om att han skall ha gjort detta — Sveriges Ständer hvarken kunnat eller velat undandraga honom sitt understöd, och det här antydda ansvaret sålunda alltid hade förblifvit detsamma som nu.
I afla frågor om förklaringar öfver ”Lagen emellan riksdagarna skola Högsta Domstolens Deslut Dos Konungen i Stats 11 ådet anmälas, ”Gillar Konungen den gifna lagförklaringen, ut”färdes den med Dess underskrift; ogillar Konungen densamma, förfalle den till all kraft och "verkan.” S. 88. ”Med förklaring öfver civil-, criminalsamt kyrkolag "förhålles, under riksdag, sorn med sådan lags stiftande. "De förklaringar öfver lagens rätta mening, Högsta Domstolen, med Konungens bifall, emellan riksdagarna "gifver, kunna af R. St. vid nästpåföljande riksdag "ogillas, hvarefter de icke längre vare gallande, eller af "domstolarna iakttagas och åberopas må; och Döra der"före, vid hvarje riksdags början, alla sedan f ö”r e g å e n d e riksdag sålunda u t f ä r d a d e 1 a g f ö r k 1 a"ringar blifva R, St:r af Konungen meddelade,” Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag anhåller, att de nya redartionsförslagen till 19, 21 och 88 §§. af Reg.F, mätte blifva särskildt och hvart för sig föredragna. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Innan H. R. o. Ad. 1 einnar det bifall till den ifrågav. förändringen, hvilket jag förmodar icke uteblifva, har jag ansett mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet uppå den lagstiftningsmagt, som genom den nya redactionen af 19 §. Reg.F. inrymmes Högsta Domstolen. Då nemligen den gamla redactionen för utfärdande af en lagförklaring förutsätter, att förfrågningar skola inkomma från domstolar och embetsman om lagens rätta mening i sådana fall, som till domares åtgärd höra, så stadgar den nya redactionen, att Högsta Domstolen jemväl äger föreslå lagförklaringar i alla de fall, då Högsta Domstolen anser sådant nödigt. Högsta Domstolen får, i följd deraf, initiativet i alla lagförklaringsfrågor. Genom ett godtyckligt och ensidigt sätt hos Högsta Domstolen att tolka och förstå lagen skulle det således kunna bända, att vi finge en lag under riksdagarna och en annan emellan riksdagarna.
Antagligen hade lian lika liten vördnad för mina järnbeslagon rsnsrs t ~ v l e » r, som luktade » hvalrats-skosmsrrelse o Ibng väg. Ännn var jag ovan vid bergbestigningar, och efter litet parlanienterande l#t jag den hygglige engelsniannen bara min ränsel en bit, tills vi liunnit förbi det värsta stället, där man stundom .nästan måste krypa fram bland de lhga buskarne. Efter ett par degars vandring i den starkande fjalluften var jag redan oberoende af dylik hjälp. I: dlinanliet sk-g jag i Norge icke till så mycket af den sjalf viskhet, soin lios oss sh ofta förniår unga friska flickor att lassa hela högar af ytterplagg och dylikt på en ensam, kavaljer %. Turistlifvet med dess nödvändiga frihet f r h konveiians bidrager nog till reformer i detta afseende. Min följeslagare, mr P. berättade mig under v %r vandring nigot om en öfver hela Norge kand turist, miss Chefreys, som jag förut fr %n flere håll hört omtalas. Det är en ung förmögen flicka, som af sin läkare blifvit tillrkdd att så mycket som möjligt vistas P fria luften och som nu j@ det mest energiska sätt tagit honom pA orden. Hennes föräldrar äro döda, och nar hon blifvit myndig, växlade hon bort några engelska pundsedlar mot norskt guldmynt, sydde in detta i sitt skärp ocli reste till Norge. Nii har hoii under de senaste aren alldeles ensam genornströfvat landet f r h Lindesniis till Nordkap. Utan föiwe, endast med kompass och karta liar hon ensiliii gått genom hela Jotiinheimen och bland annat p&amp; Lofoten bestigit en fjälltopp, dar förut ingen människa satt sin fot. I norska turistföreningens hrsbok s&amp; jag en upps; ~ts, Iivari hon sjalf beskrifver denna afventyrliga färd. Kom hon inte fram på aniiat sätt, s&amp; simmade hon öfver de iskalla fjällsjöarna, ocli utan annat ytterplagg an eu pläd, kunde Iion ibland, nar hon gatt vilse, tillbringa hela natten ute på fjället.
Ehuru, genom antagande af ofvanberörda förslag, nu öfverklagade olägenheter och besvär för den allmänhet, som med diskontverket har beröring, komme i väsendtlig mån att afhjelpas, har Utskottet likväl icke kunnat undgå finna att, med bibehållande af all nödig säkerhet för Diskontverket, allmänheten kunde blifva med ännu större skyndsamhet betjenad, derest, i stället för den af Direktionen antagna kreditiv-kassören, anställdes en kassör för Banko-diskontverket på det hela, hvilken, jemte det han finge på sig öfverflyttade de för kamereraren nu afsedda bestyr: aJ att, emot vederbörandes qvittenser, kontant utbetala beloppen af diskonterade vexlar och alla beviljade lån; samt b) emottaga liqvid för förfallna vexlar; i öfrigt finge sig ålagdt: cj att emottaga inbetalningar å kassa-kreditiv samt derå meddela qvittenser, hvilka af vederbörande bokhållare i kassa-kreditivbokeu antecknas och med påskrift derom förses; d) att, i enlighet med å anmälnings-sedlarne upprättade och reviderade uträkningar öfver det belopp, omsättningssökande eller slutbetalare af lån har att till verket erlägga, uppbära liqviden samt dervid å hvarje anmälnings-sedel teckna ordet bet.j, jemte sin chiffer, äfvensom, der så äskas, meddela qvitto öfver inbetalningen; e) att, enligt vederbörandes af kamereraren approberade och af bokhållaren antecknade invisningar å kassa-kreditiv, emot qvitto å invisning, beleppen deraf utbetala; Bih. till ft. St. Prot. 1853—54. 6 Sami. 1 Afd. 20 Haft. 2 10 Banlio-Utskottets Memorial, N:o 66. fj att å Banko-diskontverkets räkning i Depositions-afdelningen dagligen insätta det belopp af influtna kontanta medel, som icke i och för utbetalningar behöft pnvändas; g) att för den uppbörd, som kan blifva honom anförtrodd, ställa af
Rikets Ständer framhärda Nc. Stockholm den 11 Mars 1857. 54 Expeditions-Utskottets Färsing till underd. Skrifvelse N:o 33. i\Ts« »i3. Uppläst och godkandt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 18S7. Presie-Slåridet den 7 Borgare-?!andel den 7 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anvisandet af medel, för ar 1857, lill Na/ionul-Musei-kyggnaden. (Slals-Ulsk:s Ellide N:o 34.) S. A. K. Sedan Chefen för National-musei-bvggnaden den 30 Augusti förlidet år hos E. K. M:t i underdånighet anmäl!, att den, lör samina byggnads uppförande, af Rikets Ständer beviljade anslags-summa, 500,000 R.dr B:ko, i det närmaste åtgått, samt derjemte, med tillkännagifvande, att de utgifter, som ytterligare för delta byggnadsföretag erfordras kunde, med afseende å de till en ovanligt hög grad uppjagade prisen å malerialier och dagsverken, antagas komma alt uppgå lill ungefärligen enahanda belopp, eller 750,000 R:dr R-.mt, hemställ!, alt denna summa, som under hvilka förhållanden som helst icke skulle komma alt öfverskridas, måtte för Musei-byggnaden anvisas, har E. K. M:t uti Dess till Rikets Ständers aflåtna Nådiga Proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, att af de, enligt byggnads-chefens beräkning, för Musei-byggnadens fullbordande erforderliga medel, en summa af 000,000 R:dr måtte vid innevarande Riksdag anvisas för att med 150,000 R:dr utgå under hvartdera af åren 1857, 1858, 1859 och 1800. Vid handläggning af detta ärende hafva Rikets Ständer inhemlat, att af den förut beviljade anslagssumman, sista återstoden, 12,000
R:dr under livartdera af åren 4855, 4856 och 4857, har, med anledning af hvad anfördt blifvit, Ofverintendents-embelet, jemte förmälan att endast 4855 års anslag hittills blifvit lyftadt samt att af dels arrendet för jorden dels uthyrda byggnader vid lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg för närvarande tillflyter byggnadsfonden en inkomst för året af 4,307 R:dr Banko, som i första rummet måste till erforderligt underhåll af samma byggnader användas, men hvaraf dock ett belopp af 4,000 R:dr Banko kan för hospitalsbyggnaden årligen påräknas, i underdånighet hemställt, det Eders Kongl. Maj:t, i sammanhang med nådig framställning till Rikets Ständer om anvisande för år 4858 af återstående delen ML M 7 lill Kongl Maj is Nåd. Prop. JU 1, om Statsverket 18S6. 67 af anslaget för merberörde hospilalsbyggnad, 75,000 R:dr Banko eller 112,500 R:dr Riksmynt, måtte täckas i näder föreslå Rikets Ständer alt för samma ändamål .anslå ytterligare en summa af 135,000 R:dr Banko eller 202,500 R:dr Riksmynt, att med 101,250 R.dr sistnämnde mynt utgå under hvartdera af åren 1858 och 1859, vid hvilket sednare års slut den för 200 patienter afsedda nya hospitalsinrättningen förmodades skola vara färdig till begagnande. På grund af hvad Öfverintendents-embetet sålunda andragit, anser jag mig böra underdånigst tillstyrka, det täcktes Eders Kongl. Majit bos Rikets Ständer föreslå att, utöfver de under nu löpande statsreglerings-period disponible 225,000 Ridr Banko, elt till 210,000 R:dr Banko eller 315,000 R:dr Riksmynt ökadt anslag måtte för hospitals-byggnaden beviljas, att utgå år 1858 med 213,750
Han tycktes låna åt saken all möjlig uppmärksamhet, och hans lätta begrepp gjorde fyllest för honom att fatta dess innehåll, att med kunskap deltaga i öfverläggningen och med upplyst omdöme gilla collegii beslut. I sitt afskedstagande talade han med hvar ledamot särskildt och betygade honom sin vänskap. Vördnad och kärlek för kronprinsen intrycktes i allas hjärtan. Hvem kunde motstå en prins af stora egenskaper, som tillika förstod att göra sig älskad? Det var under dessa besök i kollegierna, som han beredde, hvad ej ännu kunde misstänkas, den revolution i allmänna ärendena, som vid slutet af år 1768 blifvit verkstäld. Hatet för demokraterna tilltog i allmänheten i lika mån som kärleken för kronprinsen och bådade förändrade tider till de nödstäldes förmån. Min svärfar tröstades äfven af detta hopp, som gjorde, att han med mindre missnöje såg den ena stadsegendomen efter den andra genom au(k)tion försäljas för kreditorers räkning och äfven det så kallade dauerska huset90 på söder, där vi bott tillsammans och egt utsigten af en vacker trädgård. Vi flyttade vårtiden 1768 i schönborgska91 huset, äfven på söder, i särskildta våningar, där vi ännu någon tid åtnjöto hvarannans granskap. Jag och min hustru, glade att på någon tid skiljas från Stockholm, tillbragte sommarn på Skenäs, dit vi fört vår dotter att första gången för sin farmor presenteras. Efter en eldsvåda, ur hvilken min mor med möda blifvit frälsad, hade hennes krafter dageligen aftagit. Vid vår ankomst detta år funno vi henne sängliggande, men för öfrigt vid sitt vanliga lynne, jämn och stilla. Mellan de stunder, jag vaktade vid hennes säng, andades jag landtluften under ständiga promenader och fortsatte mitt började arbete. Jag erhöll en lycklig hjälpreda därtill af grefve Dahlbergs journal92, som på Skenäs bevarades och innehåller en fullständig beskrifning på tåget öfver Bält af en hjälte, som det bivistat och själf gifvit därtill den första anledning. Jag författade under varande sommar de två första sångerna af detta poem.
Från Vällofl. Borgare-Stdndet. S. D. Föredrogs ä nyo Stats-Ulshottets Utlåtande, N:o 157, i anledning af Rikets Ständers år 1859 församlade Revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af Stals-verkets samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse oell förvaltning under år 1857. l:sta, 10:de, 17:de och 18:de punkterna ladcs till handlingarna, 12:tc punkten återremitterades och öfriga delar gillades. S. D. A nvo föredrogs Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt /Almänna Besvärsoch Ehonomi-Ulskotlets Betänkande, N:o 15, i anledning af väckta motioner, angående Tobaks-skalt; och blef detta Betänkande afslaget. S. D. Föredrogs å nyo och la des till handlingarne Banlco-Ulshollets Memorial, N:o 34, i anledning af ålerremiss af Utlåtandet. N:o 20. S. D. Föredrogos ånyo: 1:o. Banlio-Utskotlels Memorial, N:o 50, i anledning af Riks-Slåndens beslut öfver Memorialet, N:o 32, och 2:o. Meddeladt utdrag af Högvördiga Presle-Ståndels Protokoll den 18 sisllidne Augusti (N:o 399), nied inbjudning till Borgare-Ståndet alt instämma uti Preste-Slåndels, vid pröfning af BaiJio-Utskoltets Memorial, N:o 52, lättade beslut. Härvid förekommo: l:o. Anmälan i Memorialet, N:o 50, angående de punkter, som äro af samtliga Riks-Slånden bifallna, äfvensom om punkten 0 af Memorialet, N:o 32. Lades lill handlingarne. 2:o. Volerings-proposilionerna och Preste-Slåndels inbjudning, angående punkten 5. Inbjudningen antogs, och Voterings-propositionerna förföllo. Och 3:o. Yttrandena, angående punkterna 7 och 11.
Den svartlockige prestbyterns hållning var ödmjukare än någonsin, då han stod inför sin biskop, och för det goda han kunde uträtta, var han anspråkslös nog att gifva denne äran. På lediga stunder sysselsatte han sig ännu alltid med punkteringskonsten. Genom denna ville han erfara, huru länge Julianus skulle lefva; om den kejsare, som komme på thronen efter honom, blefve homousian eller homoiusian; om Petros i den rättegång, som väntade honom, skulle blifva frikänd eller fälld, hvilket sednare vore detsamma som dömd till döden; om Petros, i händelse af frikännelse, skulle blifva biskop i Rom, patriark i Konstantinopel eller på annat sätt bortryckas från sin hjord i Athen; när detta skulle ske, och hvem som skulle blifva hans efterträdare, Eufemios eller någon annan – alltsammans frågor, som i hög mån intresserade Eufemios och dagligen sysselsatte hans tankar. En bland Eufemios’ skyldigheter såsom äldste presbyter var att hålla sina yngre embetsbröder till studier och vaka öfver dessas kristliga och renläriga beskaffenhet. Nu hade Eufemios gjort den erfarenhet, att man svårligen kan inhemta en boks innehåll på ett grundligare sätt, än när man åtskilliga gånger afskrifver densamma. Han plägade derför till föreläsarne, besvärjarne och de öfriga unge presterna lemna till afskrifning dels de mångahanda Evangelierna, såväl de allmänt erkända som de andra, dels sådane nyare skrifter, som bland den kristna kyrkans medlemmar väckt ett större uppseende och för den skull kunde påräkna en lätt afsättning. Med de sålunda erhållna kopiorna dref Eufemios för egen räkning en inbringande handel. Vid denna tid talades mycket bland Kristianerna om en bok, som kallades „Ensamhetens Faror“, och hvars författare var eller uppgaf sig vara en munk, som vistats många år i den egyptiska öknen, för att fjerran från verldens hvimmel och lockelser tillbringa sin tid med betraktelser och själens rening. Men under denna tid kom han till en dyrköpt erfarenhet derom, att man flyr förgäfves till ödemarkens tomhet, när man dit medbringar sitt hjerta och sin inbillningskraft.
Tillika har Kongl, .Maj:t anbefallt Kammarkollegium och Statskontoret, att upprätta och tidigt före nästa Riksdag inkomma med njtt förslag till förn jad löningsstat för Landtstaterna, med undantag af Landshöfdingarna, i hvilket förslag, fotadt på de af Rikets Ständer uppgifne grunder, jemväl borde utredas, om icke, genom sammanslående och förändrad indelning af Länsmans-districten, minskning i Länsmännens antal kunde vinnas; i sammanhang hvarmed förhållandet med kostnaden för trjckningen af Landshöfdingarnes Embetskungörelser jemväl borde närmare utredas; äfvensom Kongl. Maj;t anbefallt Kammarkollegium och Statskontoret att jemväl inkomma med njtt förslag till lönereglering för Landtmäteristaten, i enlighet med de af Rikets Ständer uppgifne grunder. Beträffande Frälsehemmans deltagande i utöfningen äf Fjerdingsmanna-belättningen har Kongl. Maj:t, under ofvannämnde dag, derom utfärdat Nådig Kungörelse; och sedan Kongl. Maj:t .anbefallt Kammar-Gol.legitim och Statskontoret att, efter infordrade uppljsningar från Landshöfdingarna, föreslå fördelningen af de till löneförbättring åt Länsmännen anslagna medel, har Kongl. Maj:t, under den 7 Julii i832, gillat det i sådant afseende uppgjorda förslag samt förordnat, att det belopp, sorn, för att, enligt Rikets Ständers afsigt, bringa hvarje Länsmanslön till ioo R:dr, öfverskjöt det af Rikets Ständer beviljade anslag, skulle af besparingarne på andra Hufvudt i teln utgå . 88:0 Den i Rikets Ständers skrifvelse, rörande vissa förändringar å föreskrifterne om beläning af Jernoch Wågeffecter vid Barn kens Lånekontor i Götheborg, gjorde hemställan, såväl om bestämmande af arfvoden för Wågbetjeningen i Götheborg vid vågattesters och föriij.elsebetjgs utfärdande, som ock om jemkning i den Stockholms Wågbetjening förut beviljade ersättning för samma befattning.
Leir Grefven och Landtmarskalken yttfade, att då Stats-och Oeconornie-Utskotteii; på sätt Herr von Hohenhausen omnämnt, uti förevarande Utlåtande, ingått i pröfning af det ämne, som innefattas i Herr von Hohénhauséns motion, och sedermera vid besvarandet af Herr von Hohenhauseus motion uti ett annat Utlåtande under N:o 572. åberopat nyssberörde yttrande, alisa och på det man, vid pröfning af Utskottens nu förevarande Utlåtande; icke måtte vidtaga något beslut, hvarigenom mali till äfventyrs kunde binda sig, vid dea sedermera påföljande granskningen af Utlåtandet öfver Herr von Hohenlrausens motion, ansåg Herr LandtMarikalken sig bora hemställa, örn icke sistnämnde Utlåtande nu äfven kunde få upp - I}en 20 Novemi» er f. tn. läsas, samt i ett sammanhang med Utlåtandet N:o 5ti. lill afgörande företagas. Bifc lis. Härefter upplästes Slatssamt Allmänna Besvärsoch Oecohomie-Utskottens den 2i sisll. October under N:o 5^2. afgifne, samt den 3i i berörde månad e. m. på Bordet lagde, Utlåtande, öfver Herr von 11 ohenhauseus, M., motion, om undersökning af de Civile Läroverkens närvarande ]j£t skaffenhet. Friherre Adlerbeth,'Jacob: Jag vill icke bestrida den ifrågasatte revisionen af våra Universiteter $ men anhåller, att få framställa några anmärkningar vid den reservation , sorn Herr Hjerta låtit åtfölja Utskottens Betäckande. 1820 Års Scholordning bar nu haft samma missöde , sorn den vid flere föregående tillfällen fått. erfara, — att icke blifva rätt åberopad. Herr Hjerta har nemligen yttrat, att hvad denna lag stadgar i afseende på revisionep af de lägre läroverken, endast kunde bereda förbättring af detaiilc^- felaktigheter.
Hr von Troil har vidare anmärkt, att pastor icke borde vara Ordfide i frågor, ang:de folkskolor och fattigvård. Så mycket som möjligt har jag sökt tillämpa den Norska SockenNämnden på den Svenska. Man har der ansett prestens vackraste verkningskrets vara, att vårda de fattiga och efterse barnaundervisningen. I dessa punkter har man trott, att hans inflytande borde vara stort; han borde få uttala sin mening med mera kraft 388 Den 26 November f. m. än andra. Detsamma tror äfven jag; se der hvarföre jag bibehållit samma stadgande i mitt förslag. Att presterna sjelfva fästa stor vigt härpå, må ieke förtänkas dem. Hr von Troil anmärker vidare, att LänsNämnderna skulle blifva allt för talrika, om alla Ordf:derne i SockenNämnderna skulle der inställa sig; väl möjligt, såvida alla komma; detta torde dock vara tvifvelaktigt. I alla fall tror jag, att hvarje kommun måste vara i LänsNämnden representerad, om man åt denna skall kunna updraga beskattningsrätt. Det är godt och väl att säga, att socken-ordfiderna inom ett härad skulle samlas och inom sig utse en LänsNämds ledamot. De kommuner, hvilka icke blefvo representerade, skulle dock alltid säga: vår representant kom icke med, vårt intresse blir underkändt, vi tillåta ingen beskattning. Olägenheten, att hafva för många, är således otvifvelaktigt mindre än den att hafva för få, såvida det stora ändamålet skall upnås. Lika med Hr von Troil skulle jag anse det lyckligt, om en så utvecklad kommunalanda funnes, att man kunde hoppas se LänsNämndernas ledamöter inställa sig, utan penningeersättning. Lika med flere aktade talare, hvilka redan påpekat den brist på dylik anda, som för det närvar:de förefinnes, betviflar jag det fler talet underkastar sig denn^ upoffring.
Det är likväl alldeles omöjligt, att alla län blifva belåtna med en enda agronom , och då StatsUtsk. tyckes hafva gått ut ifrån den synpunkten, att icke lemna betydliga bidrag till något Jandtbruks-institul, med undantag af Degebergs, så är detta ett ytterligare skäl att tillstyrka bifall till ifrågavar. motioner. I händelse af återremiss anhåller jag derföre, att Utsk. måtte bestämdt förklara, att ett arfvode bör få uppbäras af Jonsson, hvilken med säkerhet blir att påräkna för Sverige, och lill hvilken vi redan hafva stora förbindelser för den möda och skicklighet han hos oss ådagalagt, äfven hvad Kronobergs län beträffar. Jag ser i öfrigt icke, hvarföre icke Utsk. skulle kunna tillstyrka så beskaffade arlvoden lör 2.‘ne agronomer, hvilka visserligen i vårt land skulle blifva fullt sysselsatte. Frih. von Kraemer : Jag yrkar återremiss på denna punkt i Ulsk:s betänk, af den anleda., att en af Hr Statsrådet Poppius väckt motion har blifvit lill Ekon.Utsk. remitterad och der på olika sätt behandlad. Uti denna motion har lian begärt, att statsanslag, jemte några andra förmåner, måtte beviljas åt Jonsson. Ekon.Utsk. har handlagt ärendet och föreslagit att Jonsson måtte fä ett anslag af i,5oo r:dr b:co årligen, och att det dessutom åt honom mätte anslås ett resestipendium för en resa till Skottland; med ett ord, detta betänk, af Ekon.Utsk. är åtminstone i del mesta skiljaktigt från det af StatsUtsk. afgifna; det bar visserligen blifvit StatsUtsk. meddeladt, men bar troligen kommit sednare dit, än detta ämne af StatsUtsk. blifvit handlagdt. Jag anhåller således, på det att de båda betänkandena måtte blifva bragla i öfverensstämmelse med hvarandra , att StatsUtsk:s nu föredragna betänk måtte blifva återremitteradt. Frih. Cederström, Jacob: Under den 6:te punkten hade jag väntat att finna Utsk:s svar på K.