Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som fruntimmer hade hon i alla fall bordt veta tiga med hvad som är öfverflödigt, om icke – rent af – skadligt att säga. d) „Er man är tapper“ sade, under ett skådebesök, en resande till Kanaris’s hustru. „Annars hade jag icke tagit honom“ blef hennes svar, åtminstone meningen deraf, ty det är längesedan jag läste sjelfva hennes ord, hvarpå Fröken D. här förmodligen syftar. En Hvardagsafton. Baron Fjellsköld Friherrinnan Fjellsköld } goda och aktningsvärda menniskor. Julie deras sextonåriga dotter, en hyfager, ljuslockig skönhet med lifliga ögon och skalkaktigt leende mun. Ungdomsfrisk till kropp och själ. Amalia, hennes vän, ej vacker, mörklagd och blek; tyckes redan hafva skådat djupt in i lifvet. Gustaf Fjellsköld, Julies Syskonbarn, lång, vacker och välväxt Kornett, med ännu något uppbrusande lynne. För öfrigt redlig och vältänkande. 22 år gammal. Onkel T. omkring 60 år, giktfull, knarrig, kanske något litet inskränkt och hederlig. Grefve Y. Kammarjunkare Z. } Hvardagsmenniskor. Begge gamla. Handlingen föregår i ett stort, smakfullt möbleradt förmak. Baron och Friherrinnan Fjellsköld spela kort med Grefven och Kammarjunkaren. De öfriga sitta omkring ett bord; Onkel T. halft liggande i en ländstol med en snusdosa i handen – närmast honom Julie, framför henne ett broderi, på hvilket hon ej syr mariga styng. Amalia fållar flitigt näsdukar. Kornett Gustaf gör ingenting. Sällskapet har nyligen druckit thé. Onkel T. Ja nu, sedan jag ändtligen fått ner mina båda koppar thé, upprepar jag ännu en gång, att omdömen icke för mig ha något subjektift värde utan blott ett objektift. — Men kanske jag nu förblandar de der förbannade 6 Latinska orden igen, så det är väl bäst för mig att tala Svenska kan jag tro.
Deras vilja bestämmer i följd deraf vanligen valens utgång; och som man här i landet, hvarest hågen för allmänna angelägenheter ej är serdeles stor, i allmänhet söker undvika sådana bestyr, hvilka medföra större besvär, än som motsvaras af omedelbara fördelar, laga de jemväl att de ej komma i fråga till omförmälda befattning, den der, i följd häraf måste anförtros åt andra mindre passande. Detta missförhållande synes dock kunna förekommas genom ett med det nu föreslagna öfverensstämmande valsätt. Om någon kan verka inom den socken, hvarest han bor, så är det deremot svårare att sträcka inflytandet inom de andra socknarne i häradet; och dessutom har det i allmänhet visat sig, att vid de val, som ske i den ordning, som nu är föreslagen, man sökt att, så vidt möjligt varit, uppsöka det lämpligaste föremål för den befattning, som genom valet bordt tillsättas. Det ligger jemväl i sakens natur. Hvarje väljande representerar nemligen icke sin egen person, utan den menighet, hvars förtroende han emottagit; och detta förtroende motsvaras blott genom val af den bästa. Till sjelfva idéen att val af häradsnämnd bör ske, icke omedelbart af menigheterne, utan medelbart, är således Utskottet äfven ense med motionären. Men i afseende på tillämpningen af denna idée är Utskottets åsigt till en del afvikande Lag-Utskottets Betänkande, N:o \ 5. från motionärens. Utskottet anser nemligen omförmälte val alltid bora ega rum inför Härads-Rätten. Derigenom erhåller valet en större betydelse och sådant skall ock bidraga till vinnande af det mål motionären åsyftat. Det är jemväl lämpligare att rätten än kronobetjeningen inblandas i ordnandet af en angelägenhet af ifrågaställde beskaffenhet. Att elektorerne eller de, som inför rätten skola välja Nämndemän, böra utses å sockenstämma, och att i valet af dem alla de af socknens innevånare, som kunna till Nämndemän kallas, ega deltaga, torde vara klart; och att
Såsom bevis på bristfällighet en i Lagar nes plan och syftning, åberopas större delea af Oeconotniska Hagarne, och ibland andra förbudet af den 50 November £820, emot bildandet of Tal fningsSällskaper, hvars upphäfvande Herr Cederschjöld föreslår, såsom innehållande en alltför stor inskränkning i den ädlaste af alla menskliga rättigheter, nemligen den att genom samtal upplysa sig sjelf och andra. Lagarnes brister i anseende till medel får ändamålets vinnande röja sig, enligt Herr Ce* derschjolds tanka, nogsamt t. ex af LurendräjeriFörordningen, samt åtskilige PoliceFörfattningar, såsom, att den på svag is drunknade förmenes en Cdristelig begrafning, att den, som utkastar sopor eller annan orenlighet, eller gräfver sand på vissa fridlysta ställen, måste derföre, i bftst af tillgäng till böter, stå flere timmar i hals - 416 Lagutskottets Betänkande«. jern; hvilka Författningar förmenas äfven ådagalägga, att Lagar ne ej alltid öfverensstämma i afseende på straffens gradationer. Sitt ändteligen Lagarne ej alltid i Laglig väg tillkommit anser Herr Cederschjöld bevisas deraf, att PoliceLagstiftningens område blifvit så ofantligen utsiråckt, ehuru den för Grundlagen är obekant annorlunda än såsom allmän Civil och CriminalLag, i hvilken egenskap den ej kunde stiftas hvarken af Landahöfdingarne i Länet eller af ÖiverStåthåilaren eller ena af Kongl. Majit, utan gemensamt med Riksens Ständer ; hvadan Herr Cederschjöld håller före att de allmänna PoliceFörffittningar, som Kongl, Majit kan emellan Riksdagarrse blifva nödsakad att låta vidtaga, och hvilka derföre närmast kunna jemföras med Lagförklaringar, icke borde gälla längre än till nästa Riksdag, dä det skulle ankomma på Riksens Ständer att Författningen fastställa eller ogilla. Och har Herr Cederschjöld uti ett ytterligare anförande till Högloft.
Enligt Kongl, brefvet den 14 Oktober 1853 är saluaccisen upphäfd och försäljning af kött, bröd och dricka fri, 28 Genom Kongl, brefvet den 28 Juli 1852 är reglering fastställd emellan staden och Trollhätte nya kanalbolag i afseende pä landoch vattenområdet i hamnen och utmed segelleden förbi staden. b) Alingsås, först bebyggd af flyktade invånare från det af fienden uppbrända Nya Lödese, har år 1619 erhållit sina äldsta privilegier af Konung Gustaf II Adolf. Staden är belägen inom Kullings härad emellan sjöarne Gersken och Mjören, och indelad i 201 hela tomter samt innehar donerade 5 '/8 hemmantal, hvilkas arealvidd utgör, förutan skog och betesmark, 574 geometriska tunnland, som begagnas till åker och äng. Dess aftynande rörelse har blifvit lifvad af ofvan omförmälde jernvägsanläggningen, hvilken stryker förbi staden och på förhand ditfört arbetsförtjenst och varuomsättning. I staden äro två klädesfabriker och en strumpfabrik. Utom extra provincial-läkare, sorn här är stationerad, lönar staden särskild stadsläkare. Det betydliga jordbruket omkring staden skötes med drift och omtanka I staden finnes en lägre lärdomsskola med rektor och 2:ne kolleger, samt en folkskola. Stadens drätselverk förvaltas af en särskild kommission, och utgjorde stadskassans inkomst för sistlidet år 3,442 R:dr. c) Borås. Staden är anlagd under Konung Gustaf II Adolfs regeringstid år 1622. förnämligast med afseende på den reseoch gårdfarihandels-rörelse, som derstädes än i dag idkas och hvaraf stadens bestånd hufvudsakligen beror. För öfrigt grundar sig detta på vanlig bodoch minuthandel, fabriker och handtverkerier, samt endast i mindre mån på jordbruksskötsel. Staden, indelad i 394'\ tomter, besitter dock 11,000 tunnland jord, hvaraf endast. 128 tunnland äro åker. För reseoch gårdfarihandel^ som med drift sträckes till alla delar al
Med antagande af dem, som jag tror vara hemtade ifrån sjelfva tabellverket, finnér man alt de 3:ne privilegierade Stånden tillsammans utgöra knappt fe af Svenska folket. Är det lim - Den i ej April f m. rimligt att tro, att af Svenska folket skall kunna emot de öfriges tanke, förutsatt alt den vore eller blifver annorlunda, i längden hålla tillbaka det, som de anse vara deras rätt alt förändra. Jag skulle önska att någon kunde visa mig huru det skulle vara möjligt ; ly nian kan lätt förutsätta att de öfrige delarne af Svenska folket eller de •|£ skulle yrka förslag, sorn icke vore nyttiga hvarken för dein sjelfva eller för samhället på det hela. Vid öfvervägande häraf har jag kommit till det resultat, att det alltid är nyttigt alt i tid medgifva billiga fordringar, för alt icke utsätta sig för vida värre, derest man vill bringa folkel till desperation; och detta inIläflar lätt, om man tvärt ger afslag och derjemte sönderbryter de enda former, hvarmed man på den lugna vägen kan komma till något baltie. Härmed vill jag ingalunda hafva sagl, att detla förslag är så beskaffadt, att det molsvarar våra skäliga fordringar, un mindre att det i allo uppfyller ändamålet. Det är blott formernas helgd jag nu förfäktar, då jag påstår alt förslaget, efter hvad som förutgått, vid denna riksdag icke kan förfalla utan hör i utveckling af de de antagna principerna lill sina detaljer uppgöras i största möjliga öfverensstämmelse med hvad majoriteten inom representationen finner lämpligast och närmast ledande till det mål vi alla söka; och är det i öfverensstämmelse med denna åsigt jag ännu en gång öppet och oförstäldt förklarar det jag ingalunda skall hafva något alt erinra deremot, om J, mine herrar! efter att vid denna riksdag hafva egnat det nu uppgjorda förslaget den grundlagsenliga behandling våra former bjuda, å den tid då eder rätt dertill inträder, d. v. s. vid nästa riksdag, återtagen förslaget såsom välgrundad! och icke ledande till förbätt ring. Förstån likväl icke min mening så, som önskade jag att detta förslag, ehuru i sina principer icke öfverensstämmande med livad jag anser lämpligast och bäst, vid kommande riksdagen måtte blifva förkastadt.
Ingenting torde också tydligare ådagalägga detta, än Kommittéens egen motivering af förslaget. Öfverallt träffas motsägelser så i principer som i detaljer. När frågan gäller kustlandet vid Mälaren, förringas sjökommunikationens värde, ja! sjökommunikationen vore för detta kustland »af vida mindre vigt än man ville tillmäta densamma.» Icke blott spannmål, utan rotfrukter behöfva då jernväg för sin afsättning på Stockholm. Vid betraktelserna öfver den motsatta linien öster om Sigtuna-fjärden åter erinras, hurusom tyngre produkter fortfarande måste begagna sjökommunikationen, ehuru på annat ställe och för annat ändamål anmärkes, att Upsala »eger en mindre tjenlig hamnplats än Westerås och vida besvärligare segelled till Stockholm»; och när man slutligen kommer till frågan om den Norrländska trafiken, så är Östersjön ensam dess naturliga stambana. Ju besvärligare segelleden är och ju mera man nalkas norden, der sjöfarten likväl ur ganska naturliga skäl måste inskränkas till en kortare del af året., desto högre blir Kommittéens uppskattning af detta kommunikationsmedel. På enahanda sätt öfverdrifvas, å ena, och förringas eller förbises, å andra sidan, de omständigheter, som skola utmärka rörelsens omfattning. Det gifves knappast någon gräns för föreställningen om det lilla Mälare-kustlan - 6 dets företräde i fruktbarhet, industri, folkmängd och förmåga af utveckling; ehuru de mest noggranna och samvetsgrannt insamlade uppgifter ådagalägga, att detta kustland har mindre folkmängd, mindre ängsmark och mindre utmark, än det inre landet på alldeles lika afstånd från jernvägslinierna, samt att öfvervigten i odlad jord och öfverskottet af spannmål, efter den för vestra linien fördelaktigaste beräkning, i hvilken till och med landet öster om Sigtuna-fjarden, emellan denna och östra jernvägslinien, är tillgodoräknad vestern, äro ganska obetydliga, och mångdubbelt motvägas af de lättare sjökommunikationerna på den vestra sidan och det stora till banrayonen stötande fastlandet på den östra.
N:o 52, ronde indragning af lagmanskämnersoch riddaresyne-rätterne. Frih. Raab, Adam Christian anhöll om ytterligare bordläggning af detta mern. Frih. Ben 19 Februari. 335 Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller, att detta betäuk. ma få hvila på bordet, för att icke till föredragning förekomma förr, än prot.utdr. från Borgareoch BondeShn ankommit, huru de i anledn. af inbjudn. beslutit. Häruti förklarade Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius, sig instämma. 1 anledn. häraf hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, att LagUtsk:s mern. N:o 70 finge hvila pä bor det tills från Borgareoch BondeSt:n inkommit prot.utdr., som innehöllo dessa Stånds beslut i anledn. af samma mern. Ropades ja. Vid förnyad föredragning lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 15 dennes på bordet lagde utlåtm: N:o 125, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o54; N:o 126, i anledn. af återremiss af betänk. N:o 96; samt N:o 127, i anledn. af återremiss utaf Ulsk:s betänk. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 15 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 128, i anledn. af väckt motion i fråga om förändring af lagstiftningen ronde bränvinsbränningen m. m. Allm. Bésv.- o. Ekon.Utsk:s d. 15 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 129, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
Förmyndare, om ansvar för försummelse af åliggande redovisningsskyldighet Aterrcmiss Förmyndare-Kamrar, om inrättande deraf i Landsortcrnc Förskotter af Statsmedlen, om redovisning af . Förmynderskapsansökningar och andre vigtiga handlingar, underskrifne med styrd hand angående Förslag tili Allmän Civil-Lag, om dess granskning, samt om Lag-Comitéens fortfarande eller upphörande Förskrifningar, om stadgande att de för att göras gällande skola ulgifvas till viss man . Förslags-summor, Allmänna ... Försvars-Systerne, om ett sådant för Sverige For sv ars-Verket till Sjös, i allmänhet, anslaget dertill , För sv ar s-Verkets, iståndsättande, angående materiela hchof, anslaget der till Memorial rörande skiljaktiga beslut Ytterl. Utlåtande i ämnet . Aterrcmiss Förtekningar öfver dem, som för lagbrott hlifvit fälldo., om 0 deras tillställande tili vederbörande Aterremiss Försäljning al' Kronans effecter, redovisning för medlen . Förvaltande Verkens löner och pensioners anordnande från Stats-Contorct .. inkomster, om uppbördens öfvertagandc afStats Contoret ... Förvaltningen af Sjöärend., angående disposition af io Hufvud-Titelns anslag . Förvandling af böter för sådanc stölder, hvilka ligga i tväböte, angående .. Förvexling af Svenska och Norrska Myntsorter G. Garnizons-Sjifkhusct, Allm., Statssummau dertill Aterremiss i ämnet Byggnaden, granskning af medlen till Dito dito ■ Dito dito | Samling. jj Afdelning | Bandet. 1 Häftet. Pagina. CO O O F £- P Riks-Ständens Beslut. N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt.
Hugo skyndar upp på scenen, femte akten har böxjat Den mystiska, ljufva bröllopsstämningen åtföljes snart af det hemska krafvet på uppfyllandet af Hemanis sjelfmords-löfte. Jägarhornet som han gifvit i pant på detta sitt löfte erinrar om hans snara död.v Den som sett Sarah Bemhardt som Donna Sol vet hvdd verkan ’ denna akt måste göra när denna roll utföres af en stor skådespelerska. Och mademoiselle Mars var en stor artist Hon firade också en triumf genom sin framställning af donna Sols kärlek och död, och tack vare detta bifall var hon nu öfvertygad, att Victor Hugo var en stor skald, hon räckte honom sin kind att kyssa. I det helataget hade första föreställningen slagit jemförelsevis bra ut. Romantikerna triumferade. Dagen efter mottog Hugo från Chateaubriand ett bref, hvari han bl. a. skrifver: » Jag har sett * första * representationen af Hemani. Ni känner min beundran för Er Jag går bort och Ni träder till. Jag förordar mig åt Er sångmös minne, som ärekrönt och from bör bedja för de dödei ». Men om sålunda den första föreställningen i viss mån var en triumf för skalden, så kom bitterheten efteråt Tidningarne voro i hög grad omilda, och Hugo insåg, att den strid som han och hans vänner väntat första gången blott var uppskjuten. Den andra föreställningen förestod. Åter kommo de unga Hugolateme in på sina platser, nu insläppta genom en bakdörr, något närmare spektaklets böljan, och fortfarande brunno de af helig ifver. Just när ridån skulle gå upp regnade det från galleriet en massa små papperssuddar ner öfver logerna och parkett. De små pappersbitame satte sig fast i kläd fållar och i damernas lockai *; hela salen böljade skaka sig. Man har aldrig fått reda på hvem upphofsmannen var, om det var en motståndare till skalden, som ville sätta publiken i dåligt humör, eller om det var en romantiker som ville förarga de klassiska » brackoraa ». Denna föreställning var för öfrigt högst stormig.
Jag anser nemligen rättaste vägen för att lindra skjutsnings-besväret (då dess aflyftande he'lt och hållet från jorden för närvarande icke kan låta sig göra), utan att allt för högt, till men för trafiken, uppdrifva skjuts-legan, hafva varit, att de bidrag, som erfordras för entreprenaders upprättande, länsvis sammanslås och derefter fördelas till lika summa på alla lagligen skjuts-skyldige hemman inom länet, utan afseende på skjuts-lag; börande likväl dessa bidrag ej få öfverstiga en bestämd maximisumma per hemman. Der entreprenader med detta tillskott och en fastställd skjutslega af 110 å 10.0 öre per mil icke kunna upprättas, må skjuts-legan höjas af Konungens Befallningshafvande till hvad som motsvarar denna brist i tillskotten, likväl ej öfver 1 R:dr 20 öre utan Kongl. Maj:ts särskilda tillstånd; åberopande jag i öfrigt den närmare utveckling af detta förslag, som linnes upptagen i den' af Herr Lektor Sondén vid Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 89 vid sistlidne riksdag afgifna reservation. Mot Utskottets nu afgifna, visserligen förtjenstfullt utarbetade, förslag måste jag dessutom anmärka, alt, såsom ett öfvergångs-förslag, hvarför det sjelf anger sig, och afsedt att blott för en kortare tid vara gällande, synes det vara nog inveckladt och föranleda ej blott fortfarande nära nog lika ojemna bidrag från hemmanen, som hittills, utan ock en i högsta grad omvexlande skjuts-lega, hvilket, utom svårigheten för de resande att beräkna rese-kostnaden, kommer att för de embets-myndigheler, som skola kontrollera rese-räkningen, medföra ett mycket ökadt besvär. Särskildt reserverar jag mig dels emot den i förslaget angående en Kommittés tillsättande intagna mening: ”hvarvid (vid ytterligare Bih. lill R. St.
Detta bevisar icke, enligt min åsigt, någon liknöjdhet hos R. o. Ad. för frågan; vi böra komma ihåg, att det icke är på grund af någon anmälan från Löjtnant Muhl, som Just.-Ombudsmannen från Öfverste Berg infordrat förklaring, ulau att Just.-Ombudsmannen proprio motu tagit saken om hand, och anmodat Löjtnant Muhl att om densamma afgifva berättelse. Vid sådant förhållande torde R. o. Ad. tryggt kunna öfver - Dea 24 Januari. 161 öfverlemna saken till Just.-Ombudsmannen, och för det närv:de låta vid de af honom vidtagna åtgärder bero. Frih. Cederström, Rodolf: Jag vill börja med det, hvarmed Frih. af Ugglas slutade, eller med uttalande af den tillförsigt, att R. o. Ad. kan visserligen med full trygghet öfverlemna fullföljden af denna sak åt R. St:rs högt värderade, nyss ånyo till detta kall utsedde Just.-Ombudsman; men jag anser R. o. Ad. böra på ett mera uttryckligt sätt gifva denna sin tillförsigt tillkänna, medelst att, i enlighet med Hr von Francken» hemställan, genom prot.-utdrag meddela R. St:rs Just-Ombudsman R. o. Adois önskan att detta mål af honom utföres och fnllföljes enligt hvad omständigheterna lagligen må föranleda. Frih. af Ugglas har visserligen antagit, att ett förklarande, det R. o. Ad. läte vid saken bero, icke borde tydas såsom bevis på likgiltighet. Man kan alldeles icke betvifla, att Hr Frihm, med den känsla lör det ridderliga, ädla och rätta, som bor inom hans bröst, med varmt och lifligt intresse följer denna frågas utveckling och önskar framgång åt det, som befinnes vara af rättvisan påkalladt; men jag hemställer, om icke hos allmänheten den tanke sannolikt vunne insteg, när den finge höra ärendet vara hos R.o. Ad. nedlagdt, att dess lagliga fullföljande låge R. o. Ad. mindre om hjertat, än som verkligen är och bör vara händelsen.
Ämbetsmäns möjliga beredvillighet at bibehälla sig i Regeringens ynnest, genom mindre aktning för Folkets rätt, bör swärligen äga rum, dä en sadan Ämbetsman icke utan scnnräd med Stats-Rädet kan af Konungen afsättas, och Ämbetsmannens ätgärder ej sakna Controll af en allmän Tryckfrihet och af en Ständernas Justitie-Ombudsman. Under hwad synpunkt detta grannlaga ämne anses, lär det blifwa smärt at betrakta Ämbeten såsom ägendom i innehafwarens hand. Det war just pä et sädant misstag som Feodalsystemet til betydande del upreste sig linder medeltiden, och Ämbetsman blefwo Despoter. Wi hafwa wisserligen i märt tidehwarf icke sä swärn missbruk at befara, men en hög Ämbetsman, som med nog skicklighet at wärja sig emot Lagarnas bewiS fordrande näpst, kunde bibehälla isin plats i trots af den styrandes förlorade förtroende , skulle, om jag ej bedrager mig, äga ek oberoende, som i mänga fall bleswe skadligt för 484 Den Z Junis. allmänt wäl. Jag twiflar ock at nägon Europeiff Stats-Författning sädant medgifwer. Mine Herrar! Det ären I, och icke jag, som boren fälla omdöme öfwer denna och mångfaldige andra wigtiga frågor. Jag har rönt ek dyrbart bewis af Edert förtroende; det har berättigat mig til de anmärkningar jag wägat framställa. De hafwa siutit af samma wordnåd för Eder som alltid stall herrsta i mit bröst: De hafwa flutit af kärlek til Fäderneslandet. 6. ^älerbetb.^ Ridderstapet och Adeln yttrade wid detta Herr ^Ulerbetlls anförande, det mest högljudda och högtidliga bifall, samt beslöt enstämmigt at detsamma skulle genast särskildt til trycket befordras. Friherre 8tael von I4ol8tein, llluävig, upläste til krotocollet följande:
STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Bf.rg, i845. ■ Statssamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N. o 49- N:o. 49. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5. e. na. Utlåtande, angående väckt fråga om spridda rusthållsoch roteandelars sammandragning. Hos Heder v. Bonde-Ståndet hafva i detta ämne motioner blifvit väckta: 1:0 af Riksdagsfullmägtigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, hvilken, jemte förmälan, att inom nämnde Län ’’många i ett och samma numer varande rusthåll vore så vidt från hvarandra åtskiljda, att de, oaktadt all använd möda, icke behörigen kunde sköta och underhålla hus och jord på soldat-torpen,” föreslagit, att ”vederbörande embetmyndighet ”inom länet utsatte sammanträde med rusthåliarne uti hvarje Compagni och ”i möjligaste måtto upprättade ny fördelning rusthålls-numren emellan”, samt att, om, vid denna fördelning, någon rusthålls-interessent skulle finna sig lidande genom utbytet af ett till åbyggnad och häfd bättre soldattorp mot ett sämre, efterträdaren borde vara skyldig att, efter gode mäns bestämmande, en sådan förlust godtgöra; och 2:0 af Riksdags-fullmägtigen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, hvilken anhållit, att då, vid Båtsmans-indelningens upprättande inom Bohus Län, skall inträffat, att stamoch utrotar blifvit spridda uti flere socknar och härader, Rikets Ständer måtte besluta, att hvarje rotenumer efter läge sammandrages så nära, locala förhållanden sådant medgifva, hvarigenom rothållarne vunne lättnad vid torpens bebyggande och skötsel, då karlen vore commenderad, och denne med mindre svårighet kunde uppbörden af sina löneförmöner besörja. Med Lars Rasmusson hafva sig förenat Tobias Lind, Olaus Ericsson, Eric Christensson, M. Hjort och Carl Gustaf Bruhn, hvilken sistnämnde yrkat, att den föreslagna sammandragningen af spridda strö-rotar inom Bohus