Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet kan icke underlåta att tillstyrka Rikets Ständer ett allvarsamt behjertande af de skäl, som föran led t motionärerne till framställande af ofvanberörda förslag. I det kristliga begreppet af straff ligger tillika ett begrepp om förso ning, och samhället mäste derföre, i följd af sjelfva sin kristliga karakter, förstå ej mindre att straffa, än äfven att förlåta. Men ingenting kan vara mera egnadt att motverka sistnämnda moment i straffrätten, än det nuvarande förhållandet med frejdebetygen. Den som en gång gjort sig skyldig till ett brott af den beskaffenhet, att uppgift derom influtit i prestbetyget, kan icke ens genom den fullständigaste bättring blifva fri från den bränmärkning, som sålunda vidlåder honom; genom hela sitt lif måste han vidkännas följderna af sitt brott. Ingenting kan heller mägtigare än denna bränmärkning för hela lifvet bidraga att qvarhålla den brottslige inom brottslighetens sfer. Gällande ekonomiska logar utestänga för alltid den van - 6 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 39. frejdade från utöfvandet af vissa yrken och tjenstebefattningar, och enskilde om ån aldrig så varma vänner af menskligheten, måste dock med afseende å sin egen säkerhet hysa farhågor att i sin tjenst eller sitt arbete använda personer, hvilka oskiljaktigt lora med sig ett ä det allmännas vägnar dem meddeladt bevis, att de äro brottslingar. Dertill kommer, alt den som möj'igen en gång af svaghet felat, och derför af Staten, på enahanda sätt som den grofsta brottsling, stämplats till missdådare, gripen af förtviflan, förhärdas och anser sig för sin återstående lifstid hä nvisad uteslutande till brottets bana. I detta afseende verka nuvarande förhållanden med frejdebetygen på alldeles samma sätt, som de, just med hänsyn dertill, för längesedan ur lagstiftningen utdömda skamoch kroppsstraffen.
ExpeditionsUtskottets : angående förändring i formen för Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser; om upprättande genom Utskottens Canzlier af fullständiga Alphabetiska Sakregister öfver alla, inom hvarje Utskott handlagda frågor. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: i anledning af väckt fråga om förändring af PresteTiondens utgörande på Gottland; angående oföränderlighet i föreskrifterne om husbehofsbränvinsbränningen; om undanrödjande af hinder för enskilte Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer; om sättet för forslandet af Kronans Ekevirke; rörande Kyrkors sammanbyggning. 4:o Afslag å följande Utskotts Utlåtanden : StatsBankooch LagUtskottens: angående förnyadt förslag till stadga om invisningar Enskilde personer och Bolag emellan. Statsoch LagUtskottens: angående utfärdande af en författning som 256 Den 17 M a r s f. m. under vissa vilkor tillåter enskilde Assignationers utgifvande. La^Utskottets : öfver väckt fråga att efterlefvande Makes andel i Bo skall vara befriad från Bouppteckningsafgifter till Staten; angående stadgande af skyldighet för Gäldenär att i brist af annan tillgång med arbete aftjena sin skuld. 5:o Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: StatsUtskottets : angående förhöjning i Kronoskjutslegan; om anslag af medel för tryckning af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser; om verkställd granskning af CivilStatens Pensionslnrättnings Förvaltning och Räkenskaper för år 1826; angående afskrifning af Bruksidkaren Owens skuld; om verkställd granskning af Kongl. Myntverkets Räkenskaper för år 1826; om Redogörelse för Kongl. Invalidlnrättningen för år 1826. Statsoch EkonomiUtskottens: rörande Mötespassevolancen för Indelta Regementerne; angående tågande Trouppers inqvartering och proviantering.
I afseende på den förra uppgifves kolkonsumtionen: vid kopparverken i Falun och i dess grannskap 70 å 80000 läster, som erhållas från omgifvande socknar inom Kopparbergs och Nedan-Siljans fögderier; samt till jerntillverkningen i Norroch Söderbärke samt Grangärde 140000 läster; Vester-Dalarne 50000 d:o; Ofvan-Siljans fögderi 18000 d:o; Nedan-Siljans d:o 25 å 30000 d:o; Säters fögderi 33000 d:o; Hedemora fögderi 75000 d:o samt inom Kopparbergs fögderi 20000 d:o. — Afverkning af timmerskogar har redan i flera år ägt rum inom Vester-Dalarne vid de till Klarelfven i Wermland ledande mindre vattendrag och har numera begynt i större skala för flottning på Vester-Dalelfven till Korsnäs vid Gefle-Dala jernväg. Inom Öster-Dalarne förberedes timmerafverkning och likaså inom Rättviks, Ore och Svärdsjö socknar för flottning på sistnämde sockens vattendrag till Korsnäs. Från Orsa Finnmark vid gränsen mot Helsingland flottas timret på Woxna eif och dess sidogrenar till sågverken i sistnämda landskap. Dalarne och bergslagsorterna saknas större timmerskogar, och mångenstädes, såsom i Tuna socken, äro inom dessa trakter äfven kolskogarne för närvarande uthuggne. Från Svärdsjö, Sund borns och Wika socknar försäljas kol till angränsande bruk i Gestrikland. Såsom medelpriser uppgifvas för ved 3j å 4 R:dr, kol 3^ R:dr utom i bergslagerne, der de variera från 5 till 8 R:dr, samt för timmer 15 å 36 R:dr per tolft efter olika belägenhet. Gestrikland.
Karl August hade setat nere i spiseln igen och funderat. Han reste sig säfligt upp och gick framåt dörren. Där vände han sig om till hälften och sade utan att se på svägerskan: – Du får väl sätta på kaffet nu. Vi ska’ i alla fall ut och ta’ i tu med plöjningen för såddens skull. Emellertid gingo dagarna som vanligt, och det dagliga arbetet försummades ej. Hafren mejades, och sattes i skyl, och skötarna ute i sjön gåfvo rikligt med strömming. Liket sveptes och låg en dag kvar inne i stugan. Men på den andra blef lukten outhärdlig i det lilla rummet och trängde dessutom ut i köket, der maten lagades och folket skulle äta. Då flyttades det ned i sjöboden och dörrarna der stäldes öppna. Vinden från sjön fick fritt spela in, och de lefvande kunde åter utan vämjelse nalkas den döde. På söndagen var det begrafning. Bekanta och slägtingar voro bjudna från långa håll, och redan tidigt på morgonen kom båt på båt i en lång rad, nästan som en flottilj, vände förbi granudden, sköt för fulla segel in mot land och strök med slappa, fladdrande dukar intill bryggan. Först kom den dödes älsta syster med sin man och deras två barn. Med dem kom den ogifta systern, som rest ut från staden. De hade gjort sällskap och följdes nu långsamt åt uppför backen till stugan. Så kom klockaren, som särskildt var bjuden, och däremellan och efteråt kommo grannar och vänner från de närbelägna öarna, och alla hade de förning, och alla gingo de tysta, nästan förlägna, i gåsagång uppför backen och stannade villrådiga utanför stugan. Där var alt pyntadt och till reds. I en stor fyrkantig löfsal ute på gården stod liket på en slags paradsäng, bildad af två bockar och några ohyflade plankor, som voro lagda däröfver. På dessa stod kistan svart, behängd med bladkransar och löfverk, och i den låg liket nedbäddadt med psalmbok mellan händerna och i all hemlighet ett stycke stål under hufvudkudden.
Stånders Allmänna Besvärsoch QeconomieUtskotts Plenum den 4 Juli 1815. S. D. V id justering af Protocollet för den 39 sisth Juni, begärde och feck Herr ContractsProsten Doctor Ekelund göra följande tillägg till sitt nyssberörde dag afgifna skrifteliga Anförande, rörande Gräns-tullarnes indragning: ”Ehuru jag med underdånig glädje hört hvad Kongl. Maj:t i Nåder beslutat, hvilket ensamt mer än allt annat bevisar, att jag i mina förra Den 5 Juli. 627 förra Memorial , icke framställt någon underdånig önskan, den icke Konungen redan i Nåder funnit skäl att bevilja, så tror jag mig likväl, med underdånigste erkännande af denna Konungens Nåd och rättvisa mot Gräns -Allmogen, ännu vid genomläsandet af 3 §. 1 högst åberopade förordning, hafva en underdånig önskan att göra, nemligen den, att handeln med timmer och träd varor också måtte frigifvas, heldst dessa producter äro bland ortens förnämsta medel att sig lifnära, och så länge gamla författningar i detta afseende äro gällande, blir detta folk i samma tryckta och lidande belägenhet.” Och skulle detta tillägg, efter Herr Doctorns anhållan , Betänkandet till Riks Stånden åtfölja. Ut supra. Ex Protocöllo . ill. M. Rosbeck. Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den f Juli, Vördsamt Memorial! Ifrån Riksens Ständer har Utskottet erhållit del af den Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse , hvarigenom Hans Kongl. Maj:t i Nåder täckts sanctiönera Riksens Ständers beslut om det tillägg i Riksens Ständers justitia - Ombudsmans Instruction, att de af honom sedan sista Riksdag förda Diarier skola af Constitutions Utskottet infordras och granskas, och Utskottet med sitt Utlåtande derom till Riksens Ständer inkomma, innan Juslitise-Ombudsinans valet förrättas. Kongl. Den 5 Juli. Kongl.
I detta förbund mellan tvänne ytterligheter fans imel-lertid icke någon plats för de samhällsklasser, hvilka i åt-skilliga af de äldre representationsförslagen låtit framställa sig såsom särskildt representerande förmögenheten och intelligensen — ordningen mellan dessa båda är, väl att märka, icke vår, utan har uppfunnits af vissa bland de resp. för-slagsställarne. När dessa samhällsklasser nu mot all beräkning funno sig väl mycket trängda tillbaka äfven under den sakernas nya ordning, af hvilken de dock väntat så mycket, väcktes häraf helt naturligt deras svåra förbittring, och så alstrades det nya motståndselementet i den uppblossande striden. Det måtte också hafva varit en verkligt bitter missräkning för dessa samhällsklasser, då de efter en nära sextio-årig otålig väntan och sedan de ändtligen lyckats få de hindrande formerna sönderbrutna, mötte ett ännu starkare motstånd i sjelfva de faktiska förhållandena. Länge nog hade de suckat under den gamla ordningens i sanning oförnuftiga tyranni, hvilket t. ex. uteslöt ämbetsmännen såsom sådana från den allmänna medborgerliga rättigheten att deltaga i lagstiftningsarbetet. Mer än en gång hade de också trott sig stå inför sina önskningars omedelbara förverkligande. Hade det icke varit tal om att under vissa förutsättningar och till ett visst bestämdt antal gifva ämbets-mannaklassens representanter tillträde till riddarhuset? Och redan vid den riksdag, som grundade vårt nu varande statsskick, hade det ju varit fråga om att för de dittills orepresenterade tillskapa ett femte stånd. Detta stötte dock, som bekant och förnuftigt nog, på hinder derför, att uti stånds-fördelningen alltid “ legat största delen af anledningarne till det missförstånd, det uppehåll och den oordning i ärendenas gång, ändtligen till de ståndstvister, som så ofta söndrat nationen, skakat samhällsordningens grundvalar och kull-störtat statsförfattningen “, som det allt så sant heter i konstitutionsutskottets bekanta memorial af den 24 mars 1810.
Hela affairen från början till slut har således burit stämpeln af alltför mycken kortsynthet och missräkning, för att kunna hos Ständerna recommenderas till total glömska och ansyarslöshet, Beträffande anmärkningsanledningen, att, vid senare handelstransactionens återgång, Michaelson och Benediks tillagts ej allenast befrielse från det utfästade vitet, utan ock derutöfver en högst betydlig kostnadsersättning, har Utskottet ansett politiska bevekelsegrunder hafva vållat dessa tilldragelser, och att anmärkningen således borde förfalla. Denna förklaring torde likväl, vid närmare granskning, finnas både för mycket mörk och för mycket inbunden , för att kunna antagas; ty om alla händelser, som leda till Statens skada och förlust, skulle blott gissningsvis och utan något enda uppgifvit factum få skrifvas på en okänd politiks räkning, så skulle ock hvarje rådgifvande åtgärd från StatsRådets och Föredragandernes sida ganska lätt kunna förklaras och försvaras. Om Konungens Rådgifvare troll någon Den 18 Julii f. m. våda för Rikets lugn, eller förlust för dess Cassa, ligga förborgade under skeppshandeln, och den dermed gemenskap ägande tillåtelsen för Officerare och manskap, att åtfölja de försålda krigsskeppen, är det väl föga ursägtligt, att bägge delarne kunde så lätt tillstyrkas. Då likväl sådant skett, och högst olyckliga följder deraf inträffat, så anser jag Konungens Rådgifvare äfvensom Föredra-* ganden böra derföre behandlas, i enlighet med föreskriften uti 106 §. af RegeringsFormen, Jag anhåller således om återremiss af de punkter i Utskottets Memorial, som Herr Grefven och LandtMarskalken nyss ti Ilka nnagifvit kunna återremitteras, på det Utskottet må komma i tillfälle, att närmare tänka på saken, och i bestämdare ordalag der^ öfver yttra sig. Friherre RålambClaesj uppläste följande: Yid behandlingen och uppställningen af denna fråga, har
Slutligen vill Kongl. MaJ:t i Naclér hafva förordnat en Direotion, som består af Kongl. Majus Befallningshafvande, i egenskap af Ordförande, Wisby stads Borgmästare och en af stadens Äldste, samt framdeles äfven samma ledamöter ifrån Slitö, ©när sådane der finnas, och en nederlags godsegare ifrån hvarje stad. Denna Direction häfver ett gemensamt åliggande, att på stället uppgöra alla speciella detailler och reglementariska anstalter, såsom att uppgifva förslag åt städernas invånare till Tullarrendets fördelning, till magaziners skyndsamma beredande, till billiga taxor för deras uthyrande, till hamnarnes förbättring till lossningsbryggors förfärdigande m. m. som framdeles till inrättningens befordran och utvidgande lända kan; egandes för öfrigt Directionen att, i ämnen af vigt, med sina förslag till Kongl. Majus Nådiga samtycke directe inkomma. Grunderne till detta förslag äro hemtade af Kongl. Commerce-Collegii ofvannämnda Utlåtande, sedermera bifogade Herr J5hingers motion, och slutligen af Utskottet öfversedde, samt efter dess åsigt på förmånligaste sätt lämpade efter inrättningens fordran.
Dem vi redan ega, kunna, enl. min åsigt, icke tillfredsställa behofvet, och jag går så långt, att jag tror det vara ganska nyttigt, om en navigationsskola funnes i hvarje sjöfartsidkande sjöstad inom riket. Derhän komma vi väl icke, ty Staten måste vidkännas den drygaste andelen i kostnadcrne för denna inrättning; dock torde man med skäl kunna fordra, alt en sådan skola inrättas i Westervik, hvilken är en bland de städer i riket, som idkar den största sjöfarten, men saknar en navigationsskola. Behofvet af en sådan läroanstalt har Hr Maechel framställt i dess nyss af mig omnämnda reservation, den jag anhåller fä upläsa så lydande: Den 26 April f. ra. ”På salt betänk, utvisar, har StatsUtsk:s majoritet afstyrkt bifall till den af mig nu uplästa motionen endast på det skäl, att i staden Calmar, som år belägen 17 eller 18 mil från Westervik, en sådan skola finnes, men minoriteten har deremot tillstyrkt bifall till samma motion på följande skäl: ”enär denna stad till näringsfång hufvudsakligen hade handel och sjöfart, och exporten derstädes varit i jemn progression, samt skeppsfarten så tillvuxit, att på 2:ne år lästetalet blifvit med en tredjedel tillökt, äfvensom de 50 fartyg, hvarmed sjöfarten från denna stad nu idkades, till större delen besökte transatlantiska hamnar. Att sålunda denna stad, i förhållande till de städer, hvarest navigationsskolor redan funnos inrättade, vore i stort behof af en bildnings-anstallt för sjömän kunde icke bestridas; och fyllandet af detta behof vore så mycket svårare, som undervisning i sjömansyrket nu måste, med stora kostnader, sökas antingen i det 17 mil från Westervik belägna Calmar eller ock i Wisby, till hvilken sednare ort öfverfarten väl icke vore serdeles kostsam, men hvarest vistandet dock ofta medförde den olägenhet, att återvändandet till hemorten icke kunde ske så tidigt pä våren, som erfordrades för att erhålla plats på de för året på längre resor utgående fartyg”.
Detta förslag kan icke uppgöras af StatsUtsk:t, utan måste af Bevilln:s-Utsk:t behandlas, och som jag för min del anser af högsta vigt, att innan man beslutar uppgörande af dessa räntor, man tillika tillser, huruvida stats-verket verkligen kan få någon ersättning genom bevilln. och att man har något bestämdt förslag uppgjordt innan man fattar det definitiva beslutet, finner jag af vigt att dessa båda frågor blifva behandlade samtid gt, hvilket icke kan ega rum, om de icke behandlas i sammansatt Statsoch Bevilln:s-Utsk. Hr Gripenstedt: Det synes tydligen af K. M:ts skrif velse i detta ämne att K. M:t ansåg dessa frågor böra behand - I>en 2<i M aj e. m. 517 las i ett sammanhang, nemi. frågan om afskaffande af nu vide grundränta på sågoch mjölqvarnar och denna bevillning. Det torde vara nödvändigt med afside på den ersättning, som skulle tillkomma statsverket för en icke obetydlig inkomst, som skulle försvinna, och blir ännu hufvudsakligare med afside på den rättvisa och billighet, som bör iakttagas af enskilde, så att den nya bevillmn, som skall läggas på dessa inrättningar, ställes i riktigt förhållande till den beskattning, som nu finnes, på det icke de qvarnar, som hittills varit alldeles befriade från grundränta, åläggas en bevilln., som de nu icke hafva. Man torde således finna att det icke går an besluta om den ena delen af frågan utan att känna bestämdt hvad som ankommer i afside på den andra, och jag instämmer således i den konklusion, som Erih. Åkerhjelm framställt. Gr. Lagerbjelkei StatsUtskit har i föreliggande Betänk, föreslagit qvarnräntans upphörande under förutsättning att kronan skulle kunna genom denna bevilln. beredas ersättning för den förlust, den gjort genom eftergift af qvarnräntan. Denna förändring af qvarnräntan till bevilln., hvilken skulle utgå till ungefärligen samma belopp som den gamla qvarnräntan, företer dock ganska stora svårigheter.
Sedlar hvarken blifva inlösta eller kunna med dess lilla värde blifva gångbara. Jag behofver ej vidröra den allmänt kända sanning, att ingenting så ruinerar ett lands Industrie, som brist på RörelseCapital. Och tvärtom att penningar befordrar production. Det är inga an-’ dra, som vinna på bristen, än Procentare, som kunna prässa sig till fördubblad eller ännu högre Ränta och sluteligen få underslå sig Egendomar till * af värdet. Alla önska och tala om att Crediten bör vårdas, men huru kan det låta para sig tillsammans med Utskog fens Förslag för Götha Canal ? Ett verk gilladt af både Konung och Ständer mottager penningar från alla håll den ena dagen emot 3 Procents ränta. Den andra säges genom Magtspråk : de betalas ej förrän efter £ år och under tiden ingen Ränta. Och det som är starkast, på det dessa Sdiar, som äro på god tro mottagne, skola blifva af så mycket mindre värde, skulle, tvärt ernet Sveriges Grundlag, ej skuld till samma Verk dermed betalas utan ansenlig rabatte; hvilket jag knappast kan inse Lagbundna Ständer ägaiätr 4» Den 17 Martil, j, nu tighet göra en sådan Lex in Casu, så mycket mindre, som Götha Canal äger full tilgång, hvilket säkert af vår högst ovanligt snillrike och rättvise Konung ej skulle blifva sanctioneradt. Götha CanalDisconts Directinn tror jag ej har, lika som uti Malmö, utan tillräckelig säkerhet lemnat till privata stora Summor. Den brist där uppstår är använd till Ca^ nalArbetet, som är både af Konung och Stän; der gilladt j huru kunna då tvenne så olika Verk lika behandlas 7 Jag har hört flera yttra, att den förlust på 3 procents Sedlar endast drabbar den förmögne; men har man då mera rätt plundra den, än den mindre? Han betalar större Contribution för att vara lika så väl skyddad för plundring, som andia.
Hvad nu särskildt angår Piteå och Luleå samt deras relativa lämplighet för ett högre läroverk, så tror jag att om R. o. Ad. vill egna ett ögonkast åt de 2:ne kartor, som blifvit utgifna på föranstaltande af »Komitén för undersökning af grunderna för städernas beskattning», så skall R. o. Ad. finna att Luleå genom sjelfva sin belägenhet vid hafvets strand är ojemförligt mera egnadt att upbloinstra än Piteå, hvilket är beläget, högre upp i landet, vid en eif, som måste passera flera svåra sandbankar innan den hinner hafvet. Vidare har Gr. Sparre förmenat, att, ju högre man kommer upp mot Pol-cirkeln, desto ofruktbarare måste landet blifva; men så är alldeles icke förhållandet; ty i dessa nordliga trakter är det afståndet från fjellen och skyddet mot de förhärjande fjellvindarne, som till en betydlig del bestämmer landets fruktbarhet och i följd deraf jemväl befolkningens talrikhet. På samma sätt som man i sydliga Europa flerstädes anser hela Sverige vara ett land endast bebodt af björnar och vargar, så torde det finnas åtskilliga personer i mellersta och södra Sverige, som göra sig ditåt lutande, högst oriktiga föreställningar om t. ex. det nordligaste stycket af Norrbotten; ehuru sådant aldrig kan vara fallet med Sveriges första och mest uplvsta Stånd; dess medlemmar måste till sitt flertal ega en riktigare kännedom om verkliga förhållandet. Jag beklagar upriktigt. att en i öfrigt så kunnig man, som Gr. Sparre, likväl misstagit sig så märkbart i sin föreställning om dessa nordliga landsskaps egenheter, som ofvan sig visat. Den 21 November f. m. .563 Återgående till den af Utsk. och dess medhållare hysta åsigt, att läroverket bör anses vara alldeles fristående från läneresidenset, vill jag emot en sådan åsigt invända: — kan det val förnekas att en länsstyrelse som har kraft och vilja att öfvervaka sitt område, måste utöfva ett ganska betydligt, moraliskt inflytande såväl på undervisnings verken, som på allt annat inom länet?
Fahle Burmans, om upprensning af Torneå Alf; Anders Nilssons, angående dispositionen af de fattigas andel af Bouppteckningar; Lars Nilssons, om anläggning af en Corrections-inrättning i Norrbottens Län; Pehr Pehrssons, rörande sättet Den 11 Junii e. ra. *9* för leverering af Lönings-Spanmål till Lunds Academie; samt om undersökning i afseende på Skånska roteringsverket; Joli. Jacob Rutbergs, om jemnkning i roteringen vid Westerbottens Regemente; äfvensom om ogillande af ett rustnings-contract, emellan Kongl. Majrt och Kronan samt Jemtlands Fältjägare; Olof Olssons, angående uppmuddring af Motala Ström; Eric Andersson Bångs, om Herjedalens återförening med Gefleborgs Län; Tufve Larssons, om anslag för brobyggnad inom Östra och Westra Göinge Härader; Anders Anderssons, om Sjön Wenerns sänkning; samt om anslag till underhåll af de så kallade flo-mador i Skaraborgs Län; Jan Eric Janssons, om öppnandet af en båtled emellan Filipstad och Sjöänden; Andreas Johanssons, angående vägförändring i Bohus Län; Eric Svanbergs, om rättighet för Allmogen att få till Kronan inbetala sina räntor till indelta Arméen; Anders Danielssons, om befordringar inom Postverket; angående rättighet att inlösa Kronotionde med penningar; samt att de hemman, som utgöra Krono-Brefbäring, måtte åtnjuta deremot svarande förmoner; Olof Olofssons, om inrättande af Allmänna Magaziner; Pehr Jönssons, om rättighet för tionde-gifvare, att få lösa sin tionde-spanmål efter Markegångspris; Nils Månssons, om förlängd slitningstid af Skånska Infanteri-Regementernes beklädnad; Nils Insulins, om upprensning af Segelfarten i åtskillige Sund; Olof Nils - Den 22 Junii e. m. sons, om sänkning af Sjön Wenern; P. Lundströms, om anslag till en Djurläkare i Westerbottens
Den för Svea Lifgarde af Utskottet föreslagne tillökning af 4,ooo R:dr såsom bidrag till Underbefälets löneförbättring, hvartill Utskottet derutöfver ansett tillgång kunna vinnas genom minskning i Compagniernes antal och deraf följande indragning af en del af Befälets personal, har blifvit bestridd, hos H. R. o. A. af Herr Grefve Horiij C. F. IlenAnkar - Betänkan den, N:o 23g. 135 svärd j A. , och Herr Rosenqvist af Akershult, F. L., saint hos H.