Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och så: »Ruter fem, schavotten, Roquette-platsen! Se det är svårt att komma ramades till denna afton! Det är svåra saker! döda detta», hvartill svarades: »Döda! Hvad är det ifrån, liksom slutligen den utländska resan, som be ADOLPHE. Han ar förlorad! FRU CATHÉRINE. Det var en ryslig historia! Hvad skall man tro? ABBÉN. nom nådig! Detta är icke menniskors verk! Gud vare ho ADOLPHE. Han är i nätet och kommer aldrig ut! TREDJE AKTEN FRU CATHÉRINE. Hvad hade han der att göra? ADOLPHE. Börjar Ni misstänka honom, Fru Cathérine? FRU CATHÉRINE. mer i denna sak! Har man icke sett englar bli englar! Ja och nej! Jag kan icke ha någon mening djeflar i en handvändning och så tillbaks igen bli KOMMISSARIEN. och höra hans förklaringar. Ingen dömes ohörd! God afton, mina herrar och Fru Cathérine. ABBÉN. Underligt ser det ut! Nu få vi emellertid vänta Detta är icke menniskors verk! ADOLPHE. niskors undergång. Det liknar sannerligen demoners arbete på men ABBÉN. Antingen är det ett straff för okända fel, eller är det en fruktansvärd pröfning. BROTT OCH BROTT JEANNE in, sorgklädd. Maurice varit synlig här? God afton! Förlåt jag frågar, men har herr FRU CATHÉRINE. helst... Ni har således icke råkat honom sedan... JEANNE. Nej, min fru, men han kan väntas hit när som Icke sedan i går morgse... FRU CATHÉRINE. Tillåt mig deltaga i Er stora sorg... JEANNE. Tack min fru! till Abbén. Ni är här, min fader! ABBÉN. till nytta; och en lycka var att jag nyss fick tala vid kommissarien här. Ja, mitt barn; jag trodde mig kunna vara Er JEANNE. han också? Kommissarien! Han misstänker väl icke Maurice, TREDJE AKTEN ABBÉN. oss här. Men skenet ligger emot honom på ett förförande sätt.
Flera bevis skulle visserligen kunna anföras för den åsigt, Utskottet redan uttalat, att den undantagslag, hvarom fråga är, ej kan försvaras ur nyttans synpunkt; men det redan yttrade lärer emedlertid ådagalägga att densamma suarare skadar än gagnar det stånd, åt hvilken den år g:fven, att densamma i flera hänseenden haren Lag-Utskottets Betänkande, N:o 10. 5 menlig inverkan på andra medborgares rätt; samt att den leder till oreda och osäkerhet i lagskipningen. Att borttaga densamma synes således Utskottet vara det enda medlet för afhjelpande af berörda olägenheter och för vinnande af den enhet och konseqvens i lagstiftningen, som utgör vilkoret för den trygghet och säkerhet, som är all lagstiftnings mål. Det är ofvan yttradt att de förhållanden, hvarunder ifrågaställde undantagslag uppkommit, äro helt olika dem, som höra till närvarande samhällsskick. Det bjuder att alla skola vara likar inför lagen; att allas rätt är lika helig; samt att allmän lag skall vara allas gemensamma band och allmän domaremakt allas gemensamma värn.“ De åsigt er, som i detta yttrande blifvit uttalade, hafva, vid den pröfning af frågan, som nu varande Utskott företagit, jemväl segrat. Utskottet har emedlertid icke förbisett de skäl, som, vid sista riksmöte, till stöd för en motsatt mening, anfördes hos Högloflige Ridderskapet och Adelli under öfverläggningarne i ämnet; men ehuru saken då ej rönte framgång hos Ståndet, synas de anförda skälen sannerligen ej vara af den vigt, att man derifrån ånyo bör hemta anledning att motverka en reform, som, efter Utskottets omdöme, påkallas af närvarande samhällsskick och som derför af öfrige Riks-stånden blifvit önskad.
Kinna 8zcsslomännen Länkens ställning sadan, att den icke kan inom okvannämnde 6 manader återställas j det skick 1 §. stadgar, anmäle de det inom 3:ne inänader bos Kongl. lVlaj:t, ocb skulle icke, inom 6 manader efter det denna anmälan skett, Lanken, gönom Lanco-KuIIwägtiges eller Likets 8tänders ätgäid, vais återställd till kullgörandet ak sina kunetioner, u^päö/e ciä //aci^-Krrvr/cgicr oell »irgge rict »5p^io»ramrc,r ^ att, till utredning ak Lanken, i reda penningar förvandla alla dess tillgängar oell dem, i den molm de inflyta, till Länkens samtelige kordringsegare utdela. Kägre Ledamöters särskilde meningar bikogas. Reservationer. ikk Liskopen Doct. 77r/§eim§: Kmot de Ilögl. 8tats-, Laneö- oel. Lag-Utskottens
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskits den 15:de dennes bordlagde Betänk. Nio 41, i ani, af väckta motioner om ändringar i föreskrifterna ronde vilkoren för anläggning af vattenverk och dermed jemförliga inrättningar. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande RiddarbusUtsk:ts den 15:de dennes bordlagde Utlåt. N:o 16, i ani. af återremiss af ll:te g:n i RiddarhusUtskits Utlåt. Nio 7 öfver RiddarhusDirektionens riksdagsberättelse. Utskits hemställande, att en bröstbild af Konung Gustaf II Adolf måtte förfärdigas och upställas i Riddarhussalen under Wasavapnet, samt att denna bröstbild skulle utföras i brouz. Biföllos. Utskits hemställan, att kostnaden för den ifrågavide bröstbildens förfärdigande måtte anvisas att utgå från Riddarhuskapitationsfonden. Hr D «u 16 Ok tob er. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Utsk:t har före» slagit att kostnaden för ifragavide bröstbilds förfärdigande mätte komma att utgä fran Riddarbus-kapitationsfonden. För min del kan jag icke finna något skäl, hvarföre man skall föreskrifva Riddarhus Direktionen frän hvilken särskild fond berörde utgift skall utgå, enär beinäldte Direktion bäst sjelf bör vara i tillfälle att bedomina denna sak; hemställande jag alltså att R. o. Ad. måtte alsia deu nu föredragna punkten. Hr Lilliehöök, Bertil: Jag kan icke rätt inse, huru ifrågav:de Direktion skall blifva i tillfälle att fullgöra berörde updrag, örn Direktionen icke jemväl skall erhålla bemyndigande att dertill amanda medel; -— och tillstyrker således bilall till hvad lJtsk:t föreslagit. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Om Ståndet skallbeslut» förfärdigandet af ifrågnv:de bröstbild, torde ock vara nödvändigt att bestämma, hvarifrån medlen dertill skola tagas.
Efter det Min Högsta Domstol öfver detta Edert Förslag afgifvit underdånigt yttrande, har Jag i Mitt Stats-Råd tagit ämnet i öfvervägande: och enär, genom Kongl. Brefvet den 6 October 1791 , med bifall till den af Consistorium i Wexiö då gjorde underdåniga hemställan, en tid af Tre till Sex Månader ifrån det tilltänkta äktenskapets kungörande i Tidningen blifvit bestämd för klanders anmälande, samt den raf Eder föreslagne inskränkning af berörde tid en - *3 i Den 59 November f. m. dast till Tre Månader, så mycket mindre synes vara förenlig med det i berörde stadgande åsyftade ändamål, att bereda tillräkligt rådet um för så beskaffadt klanders anmälande, som afseende bör hafvas å de särskildte omständigheter, hvilka härvid kulina inträffa, dels genom aflägsenheten af personernes vistelse - ort, dels genom en vissa årstider inträffande långsammare Postgång, har Jag ej funnit anledning antaga livad I uti denna del i underdånighet föreslagit. Hos Mig håfven I, Gode Herrar och Svenske Män; uti skrifvelse af den 11 sistledne Augusti, i underdånighet hemställt om ändring i 6 §. af 28 Capitle^Missgärnings Balken; och som Jag, efter Högsta Domstolens och Stats-Rådets hörande, funnit godt antaga det af Eder i berörde måtto afgifne förslag; så har Jag velat nu Eder härom i Nåder underrätta, jemte det Jag låter Allmän Förordning i ämnet utfärdas. Likaledes har Jag, efter inhemtande af Högsta Domstolens och Stats-Rådets yttranden, i Nåder gillat och antagit det af Eder, uti underdånig skrifvelse den 20 i omförmälte Månad, föreslagna tillägg till 1 §. Don jg November f. in. 6g5 a5 Gap. Byggninga-Balken, derom Jag jemväl låler Allmän Förordning utgå.
Den 21 April. izz Utdrag af Protokollet öfwer JustitläÄrendcr, hållit i Konungens Högste Domstol, Lördagm dm 21 April i8tv. Närwarande: Iustitiä Räderne Lagerheim. Grefwe Gyllenborg. von Strokirck. Grefwe Hamilton, liljewalch. Ziervogel. Poppius och Toren. v-^edan, uvpä derom af Iustitiä. Canzleren meddelad underrättelse, att Kongl. Magt äskade Högste Domstolens skyndsamma utlätande öfwer ätstillige frän Riksens Ständer inkomne ffrif. welker, Högste Domstolen i dag sammanträtt, föredrog Constituerade Revisions. Secreterare» Asiesior Turdfjäll i underdänighet: Riksens Ställders pä anförde skäl i un. derdänighet gjorde hemställan om en sädan för. klaring af 1. Z. 7. Cap. Rättegängs.Balken, att fastän efter sökt Intekning och sedan Domaren utsatt dag till Gäldenärs hörande deröfwer, denne skulle, innan samma inträffat, söka afträdeS förmon, sädant icke mä betaga en i alla andra afseenden fullgilltig Intekning dea werkan, att medföra förmonsrätt. Efter 1Z4 Den Si April. Efter öfwerwägande bwaraf Högste Domstolens Ledamöter yttrade sig: Justitiä. Rädet Toren pä sätt följande sedermera tilt Protocollet aflemnade strifttliga votum innehäller: Dä det äliggec mig, att med. dela underdänigt yttrande i afseende pä den förklaring Riksens Ständer i underdänighct föreslagit öfwer 7- Cap. 1. §. RättegängsBalken, har jag trott mig böra jemnföra den föreflagne förklaringen med berörde Lagrum samt med hivad författningarne i detta ämne i öfrigt innehälla och förmä
I betraktande häraf räkna Komiterade såsom ett åliggande att äfven på detta ärende i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts höga uppmärksamhet, med hem - 30 ställan om nådigt anbefallande af nödig reorganisation af ifrågavarande tulltjenstemäns och betjentes aflöningsstat, med hänsigt på en gång att förekomma de olägenheter, som här blifvit antydda, och att bereda nämnde tjenstemän och betjénte en efter deras lefnadsställning afpassad och mot de anspråk, som vid dem fästas, svarande, fullt tillräcklig löneinkomst. Slutligen, och i likhet med hvad hittills vid förslag till nya tulltaxeregleringar iakttagits så väl af Rikets Ständers Bevillnings-Utskott, som af förra Tullkomitéer, samt äfven af denna Komité i dess slutliga utlåtande angående Franska Handelstraktaten, hafva Komiterade jemnväl vid detta underdåniga betänkande bilagt en till siffran noggrann beräkning, Bil. Litt. Q, af det inflytande på statsverkets inkomster, som de nu föreslagna förändringar i tulltaxan kunde förmenas utöfva; varande införseln år 1862, såsom ett ungefärligt medeltal af rörelsen åren 1860, 1861 och 1862, lagd till grund för dessa beräkningar, äfven af det skäl, att samma beräkningsgrund tillämpades för den öfversigt, som åtföljde Komiterades omförmälda underdåniga utlåtande angående nämnda traktat. Komiterade tillåta sig hufvudsakligen hänvisa till hvad angående dylika beräkningar i nyssberörda utlåtande erinrades, bland annat derom, huru en lång erfarenhet ådagalagt, att sådana beräkningar, ehvad flere eller färre förflutna års handelsrörelse tages till grund, aldrig angifva det verkliga resultatet af förändrade tullsatser.
så att det blir endast en episod i deras lif. LOUISE. Jag menar tåla vid det alldeles som en man heder! Om så är det länder väl vårt kön till ALLAND. Är ni så säker på det? lefde i två år tillsammans med en af mina vänner. Han var också konstnär, och de hjelpte hvarandra med råd och dåd. Men hon var yngre och obetydligare. Det gick som det alltid går. LOUISE. Jag har känt en. Hon var målarinna. Hon Hur? ALLAND. blomningstid, derför är den så kort. Min vän och hans väninna bröto med hvarandra. De hade tröttnat båda. Se icke så häpen ut. Kärleken är bara en LOUISE. Också hon? ALLAND. Skrämmer det er? Ja, också hon alltid gör, då hon icke älskar längre. LOUISE. Men hon hatade honom sedan, söm en kvinna Alltid? 36 - ALLAND. slägte. En man behåller alltid välvilja för den, han älskat; en kvinna aldrig. Ja, alltid. Deri ligger det låga hos ert LOUISE. med henne målarinnan? Alla äro inte lika Men hur gick det ALLAND. alla sätt! Hur det gick? Det gick henne utmärkt på Hon hade målat sitt sjelfporträtt på hans atelier. Det porträttet var ett mästerstycke djerft, kraftigt, hänsynslöst sant. Det inbringade henne en medalj på salongen och det inköptes af franska staten. Det var den första vindfläkten i hennes segel, och den gaf henne hvad som för en konstnär är nödvändigare än allt annat: sjelftillit. LOUISE. Men sedan ? ALLAND. jag inte visste bättre, skulle jag svära på att en mans hand utfört hennes arbeten. har hon utställt hvarje år, och om LOUISE. ker på hennes inre historia. Jag tänker inte på det der yttre jag tän 37 - ALLAND. och om jag inte misstar mig, kan den tolkas i två ord: hon hatar. Kärleken var blott en epien konstnär af rang. Den ligger ju bakom de verk, hon skapat; sod i hennes lif, och smärtan gjorde henne till LOUISE. Stackaren! ALLAND. det är att kunna arbeta Reser sig upp. Men Det skulle ni icke säga, om ni visste, hvad
Summa R:dr Vid 1814 års slut, Inom linien upptagna Skulder: lil ili hets ständers Bank, för derstädes af Riksgälds-Kontoret, emot diskontvillkor och 2 proc. ränta, till 1823 års slut, begagnade förskotter. De för tillskott till Trollhätte Slussverks byggnad, år 1750, utfärdade obligationer eller s. k. Trollhätte Slussverks Lottsedlar, hvarför 12 proc. årligen af Riksgälds-Kontoret erläggas, deraf dock 3 proc. innehållas såsom bevillning. (Dessa obligationers kapital-belopp fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1810 och .1841 års Riksdag) , 32,833: 16. Del. enligt 1779 års Riksdags-beslut, till hemgift åt dåvarande Hertigen af Södermanland, sedermera Konung Carl XIII, anslagna kapital med 5 proc. ränta. (Fördt inom linien enligt d:o d:o) 100,000: — Återstoden af ett, i början af 1790:talet upptaget, Lifräntc-lån emot 8) proc. årligen, Den af Lappmarks Ecklesiastikverk, emot 5 proc. ränta, lill Riksgälds-Kontoret öfverlemnade fond. Utelöpande Kreditsedlar eller så kallade Riksgäldssedlar, motsvarande i Bankomynt, . Fastighet: Den af Riksgälds-Kontoret begagnade Egendom, beräknad efter dess brandförsäkringsvärde, Fordringar för meddelade Fåll under längre tid eller för vissa bestämda föremål: Lån af f. d. Uingst-Premic-Kassan, emot 6 proc. ränta och inteckning i Kronans egendom Marieberg, . Dito af f. d. Lappmarks Ecläesiaslik-Fonden, till Uddevalla Stadsoch Bäfve Landtförsamling, emot samma ränta, Dito till Staden Ystad å ett ursprungligt belopp af 20-000 R:dr, för verkställande af arbeten i dervarande hamn, emot 2 proc. årlig kapital-afbetalning och 3 proc. ränta.
Cnattingius, samt ogifta dotter Carolina Emilia, född år 1838, och son Jakob Daniel Johan, född år 1851, en årlig pension af 300 R:dr; varande till stöd för berörda framställning hufvudsakligen anfördt, hurusom Cnattingius dels genom egen lärareverksamhet och isynnerhet medelst utgifna läroböcker gjort sig i hög grad förtjent om folkskolan, dels ock genom sin författareverksamhet i öfrigt gagnat det allmänna. / 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14. Utskottet, som villigt erkänner, att Doktor Cnattingius genom sin verksamhet, företrädesvis i afseende å folkundervisningen, gjort sig särdeles förtjent af Statens erkänsla, har likväl, vid det förhållande att motionären icke lemnat någon upplysning om de tillgångar, utöfver den, enligt motionen bilagdt bouppteckningssinstrument, till något öfver 7,000 R:dr uppgående behållningen i Cnattingii bo, som kunnat hans qvarlefvande familj tillfalla derigenom, att enkan fått under de henne efter all sannolikhet beviljade ett eller flera nådår åtnjuta inkomsterna af det pastorat, Cnattingius i lifstiden innehaft, icke ansett sig böra den gjorda framställningen i dess närvarande skick biträda utan hemställer Utskotttet, att Kontraktsprosten Janzons ifrågavarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas. 70:o. Uti en likaledes inom Preste-Ståndet väckt motion (N:o 69) har Doktor Ternström förmält hurusom Prosten och Kyrkoherden i Balkåkra pastorat af Lunds stift, Magistern m. m. Christian Gissel Berlin vid sin under loppet af nästlidna riksdag inträffade död i behöfvande omständigheter efterlemnat enka jemte tre ogifta döttrar och en son. Tillgångarne i boet hade nemligen, på sätt af motionen bilagda handlingar inhemtades, i stället att lemna öfverskott, icke ens varit tillräckliga att betänka skulderna, hvadan desamma måst till borgenärers förnöjande afträdas.
Pä begäran af Frih. Cederström, Jacob, blef Professor Tliomanders reservation vid denna punkt uppläst. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer med Professor Thomander i dess reservation, och ilen obetydliga summa, som vid ifrågavar. beräkning skulle besparas för statsverket, är, såsom jag skulle förmoda, icke af den beskaffenhet, att den kan behöfva lemnäs såsom ett offer på fäderneslandets allare af dessa tjenstemän. Någon bättre ordning i räkenskaperna uppkommer ej heller derigenom; ty det går lika lätt, att göra beräkningen efter riksmarkegångspris, som i alla fall måsle upprättas. Jag anhåller derföre om återremiss, och att Utsk., som rätteligen erkänt, att de tjenstemän, som redan äro i åtnjutande af sådana löner, hvarunder spanmål finnes beräknad, äro berättigade att erhålla skilnaden emellan årliga markegångspriset och statspriset å spanmålen, må tillstyrka detas bibehållan-' de vid denna rättighet. 8o O r n 20 Maj f. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har ingenting att erinra emot StatsUtsk:s förslag, såvida det afser sådana tjenstemän, sorn hädanefter tillsättas, och för hvilka Konung och Ständer naturligtvis kunna bestämma de lönevillkor, dem lämpligast synes. Men för dem, hvilka redan erhållit fullmakter på lön, efter andra villkor, anser jag den föreslagna inskränkningen vara orättmätig. För Staten, sorn lefver beständigt, är det visserligen likgiltigt om spanmålen betalas efter årliga markegångspriset eller om man bestämmer elt allmänt pris från riksdag till riksdag; ty hvad som förloras på ena året, vinnes på det andra. Men för tjenstemän, som äro dödlige varelser, är förhållandet annorlunda. För dem kan det inträffa, att de ömsom vinna och ömsom förlora, hvadan säkrast är, att en hvar får uppbära sin lön efter det spanmålspris, som är gällande under de år, han lefver och tjenar. Jag kan således icke tillstyrka, Utan nödgas afstyrka den sednare punkten af Utskts förslag tinder denna nummer. Frih. 13ove, Ludv.:
Hospitals-styrelsen må ega att med innehafvaren öfverenskomma om den särskilda ersättning, som, vare sig genom högre lösningssumma eller årlig afgäld, bör för sådant fall Hospitalet tillkomma; hvarjemte Rikets Ständer torde, med afseende å hvad i frågan om tionde-sättning för nämnde hemman förekommit, böra meddela det förklarande: att hemmanen eller lägenheterne må efter skatteköpet tillgodonjuta den befrielse från kronotionde, som desamma förut åtföljt. Stockholm den 4 Maj 1860. Sluls-Utshultets Utlåtande N:o t tit. 15 Reservation: af Carl Anders Larsson från Östergötlands län: »Emot Ilöglofl. Stats-Utskottets beslut angående försäljning af de så kallade Danviks Hospitals-hemmanen, belägna i närheten af hufvudstaden, får jag anmäla min vördsamma reservation, på följande grunder, nemligen: Att åborätten grundar sig endast på vanliga arrende-kontrakter, så beskaffade, att åboerne, vid minsta förbrytelse deremot, äro förlustige sin besittning, på sätt efterskrifne transsumt af formuläret till de utfärdade kontrakterna utvisar. Att de utgående arrende-prestationerna icke grunda sig på jordeböckerna eller blifvit fastställda i den form som vanliga frälseräntor, utan äro att hänföra till sådane förmåner, af en såld egendom, hvarföre säljaren måste genom inteckning bereda sig säkerhet för densammas bindande verkan mot köparen eller dem med desse lika förbundne. Att en sådan osäkerhet i räntornes framtida utgående möjligen kan bereda Hospitalet förlust i sina beräknade inkomster för den händelse hemmanen komme i andre personers händer än köparne och desses arfvingar.
I strid mot hvad det i början sjelft säger, förklarar det mot slutet af sin bevisning, att mannen har lättare tillfälle att förvärfva än qvinnan, och att en broder fördenskull ej bör äga större anspråk på arf än systern; men mannens förmåga att förvärfva inträder ej så snart, och just för att skaffa sig den och för att kunna lefva under tiden behöfver han ett större arf. Vill man betaga honom medlen att vinna denna skicklighet, befarar jag, att hans förmåga blir derefter, till föga båtnad för honom sjelf och samhället. Utsk, har äfven antydt en mening, soia jag icke väntat från män, beklädda med lagstiftarekall, att nemi. mannens lott skulle vara lyckligare än qvinnans, ilvars piigter deremot skulle vara nog tunga Detta är en skarp anmärkning emot skaparen, hvars verk hittills ansetts för ganska godt. Till dess fullkomlighet hörer, alt hvarje varelses och äfven q vinnas böjelser rätta sig efter dess bestämmelse; att en karlaktig qvinna är något lika misslyckadt som en qvinlig man oell bör vara föremål, ej för lagstiftningen, utan för medömkan, Qvinnans uppoffringar, säger Utsk., äro, ehuru af annat slag, dock jemn förliga med mannens. Huru kommer det då till , att fastän flera gossar födas i alla länder, är dock qvinnor-? nas antal större, än männens? Jo det kommer deraf, att männens yrken oftare sätta lifvet i fara, iin qvinnans. Männen stupa i krig, de omkomma på sjöresor och på andra vådliga Den 2 O c s o b c r f. m. företag. Detta visar, att mannens uppoffringar äro vida större an qvinnans, emedan lifvet ar den storsta. Huru Kan man då framkomma med dylika satser? — Baro af samma föraldrar, sager Utsk. vidare, äga lika anspråk på deras kärlek oell omvårdnad , böra således äfven vara lika berättigade att ärfva deras förmögenhet. Min mening är deremot, alt ba mens anspråk i detta afseende böra rattas efter deras behof.
Balken, angående dulga dråp, jemte dermed afgifvande muntligt yttrande; 8:o Eric Mallmins från Westerås län motion, om ändring af lagens straffbestämmelser för andra resan inbrott. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet: 44 Prot.-Utdrag den 21 December 1850. i:o Johan Westermarks från Westerbottens län motion, om anslag af statsmedel till en stenbro öfver Skellefteå eif; 2:o F. Talmannen Anders Ericssons motion, om beskattnings väsendets samt Uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling m. m., jemte hvad dervid muntligen yttrats; 3:o Johannes Johanssons från Jönköpings län motion, örn inrättande af ett Postkon tor vid Säthälla i Jönköpings län m. m.; 4:o Daniel
Enär emedlertid ostridigt är, att förlusten af rättigheten till begagnande af det vid deras land och strand belägne laxfiske måste för Norrforss byamän i väsendtlig mon försvåra utgörandet af de utskylder och onera, hvilka på deras af svag beskaffenhet varande hemman belöpa, samt någon anledning icke förekommer att förmoda, det bemälde byamän, genom uragtlåtet fullgörande af föreskrifne vilkor, förverkat den i äldre tider dem lemnade tillåtelse att nyttja ifrågavarande fiske, så och då dessutom, efter Utskottets tanka, det i moraliskt hänseende torde icke vara utan vigt, alt friheten till fiskes begagnande medgifves egarne af den strand, hvarvid samma fiske idkas, helst på detta sätt undvikas de lagbrott å strandegarnes sida, hvartill i motsatt fall, fiskets närbelägenhet lätteligen gifver anledning. Stats-Utskottet» Utlåtande, N:o 226. 7 har Utskotlet, på dessa skäl, funnit sig böra i så måtto understödja motionärens förrberörde framställning, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer måtte för sin del tillåta, att, efter upphörande af det angående Kronans i Umeå eif invid Norrforss by belägne laxfiske nu gällande arrende-contiact, nämnde fiske må i föreskrifven ordning till förnyadt arrende på auction utbjudas, hvarvid Kongl. Kammar-Collegium, jemte det minsta beloppet, jemväl bör bestämma en maximi-summa såsom det högsta, hvartill arrendet får uppgå, och att Norrforss byamän då må ega optionsrätt att öfvertaga samma arrende, emot förbindelse ej mindre att erlägga det vid auclionen erbjudne högsta arrendebelopp, än ock att i öfrigt fullgöra de vilkor för arrendet, hvilka af vederbörande embetsmyndigheter kunna författningsenligt varda fastställde.