Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ine rätt , att granska Stals-Verkets tillstånd, S yreise och förvaltning, äfven äga att sjelfve och genöm deras Revisorer öfverse oell revidera deri del af Stats - Inkömsterne som sålunda finnes till Hospitals Inrätiniugarnes underhållande anordnad Saint ätt dbn Revision, som redogörelsen här* öfver i Kongl. Kammar-Rätten till ziEfran un* dergår, icke kan Utgöra skäl till Uteslutande härifrån , enär Siats - Verkets Räkenskaper och förvaltning lill dess ordinarie inkomster och utgifter för öfrigt jemväl revideras uti Kongl, Kammar Ritten, infen icke dessfnindre äro Underkastade Revision äf Riksens Ständer och dgtas imellan Riksdagarna samfnähti äflande här* till utsedde Deputerade. Stats Utskottet har tillika härvid funnit, ätt då, enligt den af Riksens Ständer vid i8ör) och 1810 åfens Riksdag antagne principe för Siats-Verkets förva rning, alla dess Intrader böta ingå och blifva synligfe uti Riks*S:aten Samt inflyta bland Stats Verkets Intrader och derifrån utgå j men någre serskildtfe Fonder icke Samlas Och afskilde disponera*; så är det här - Stats-UtsiottctS Betän&andenl 163 3 med instämmande, att ofvanberörde, Hospitalerne anslagne Intrader sålunda böra upptagas och ingå uti Stats • Verkets Räkenskaper, samt der, till inkomst och utgift, redovisas. Och, enär sådant synes desto nödigare, som i annat fall tillgångarne, såsom hitintills för Hospitalsoch Lazaretts-Inrättningarne, icke beräknas i sammanhang utan till obetydlig del igenfinnas uppå Riks - Staten samt till en Vida Större utom Stat eller Riksens Ständers kännedom disponeras, men, i händelse af brister eller tillökte behof, mäste af Staten fyllas; så har, på desse grunder, Stats-Utskottet ansett sig höra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Majis 1 underdånighet anhålla, att ifra* gavarande Stats-Verkets
Län motion, om rättighet för Länsmän, att verkställa private utmätningar, emot skyldighet att ställa borgen, Trot. ZJtdr, d. i3 Mars i834. 35 i3:o Olof Lindbäcks ifrån Halland motion, om uppliäfvande af Kongl. Brefvet den 28 September 1790, i/fö Olof Olssons ifrån Westerbotten motion, att frälsemans concurser finge vid Haradsoch RådstufvuRätter upptagas och behandlas, 15:o Johan Bengtssons ifrån YesterNorrland memorial, att röstningen vid Prestval bör beräknas efter förmedlade hemmantalet, . 16:0 Erik Érssons ifrån Westerås Län motion, att förmedlade hemmantalet må ligga till grund, så väl för röstberäkningen vid Prestoch Klockare val, som för Kyrk byggnad å landel; och 17:0 Johannes Christoffersson ihan Kronobergs Län motion, om ändring i de sladganden som lägga hinder i vägen för svedjande å egne frälseoch skattehemmans egor; BevillningsUt skottet: 1:0 Olof Olssons ifrån Östergöthland, Nils Insulins ifrån Stockholms Län, Petter Pehrsson' ifrån Jönkopings Län, Anders Danielssons ifrån Elfsborgs Län och johan Wiklunds ifrån Westerbotten motioner, om ändring i nu gällände Tulltaxa med dermed sammanhang egande frågor, 2:0 hars Larssons ifrån Skaraborgs Län motion, att Häradsskrifyarne mätte åtnjuta' högre lösen för debetsedlar, och 3:o följande motioner, angående Rränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen, nemligen: af Tufve Mänsson och Anders Nilsson ifrån Malmöhus Län, j. O, Dahlberg, Eric Svanberg och Johan Bengtsson ifrån Wesler-JNon land, Samuel Andersson, Olof Olsson, Lars Jönsson, Anders Andersson, Anders Nilsson och Botvid Jonsson ifrån Östergöthland, Nils lnsuin, johan Petter Jansson, Eric Ericsion och Gustaf Larsson ifrån Stockholms Län, Sven Heurlin och Johannes Christoffersson ifrån Kronobergs
Han föreslh i likhet med i fjor, att riksdagen måtte för år 1894 anvisa ett förslagsanslag på 50,000 kr. att anviindas till understöd åt skoldistrikt, som på lämpligt sätt bereda i skolåldern varande flickor iiiidervisning i kvinlig slöjd. Fördelandet af understödet samt bestäm. inandet af de närniare villkoren skulle öfverläinnas åt k. m t. I motionen Iiafva 19 af kammarens ledamöter instämt. I fjor afslogs motionen af statsutskottet på den grund, att det anskg att det tillkoinnier vederbörande komniiiner och landsting att taga saken om Iiand. Deuna inening biträddes af första lmininarer, soni afslog motionen. 1: andra kaminareii rönte deii dareinot ganska stor sympati ocli ett förslag om en skrifvelse i motioiiens syfte till k. m: t antogs. Meddelanden frin E " Pedri.ka-BremerFörbundet. Stipendiefonderna. Fran do~nrrtionsfoficlelz för 7cuin~os. som studera cmedichz kommer, enligt beslut som f att ats vid styrelsens för förvaltning af stipendiefonderna samniantrade den 22 februari, att i år utdelas tvenne stipendier, ett 6 fnn 7zmzdra och ett li f i j ~ a 7~u~zdrcc kronor. (Se kungörelsen liarom B sid. 71. - Hvarjehanda i kvinnofrågan. Sverigc. Till skolrådsledamot i Ronneby ar vald prostinnan S. Herlöfssoii. Ledamöteroaf fattii~gårdssiyrelse inom Svedala försainling i S k h e &amp; ro sedan september l891 följande damer, efter hvad ett enskildt ' bref därifrån meddelar: friherrinnan Thott f. Posse, fruarna Joseplisson och Hanson, samt fröken Lovisa af Petersens. Svenska Kvinnoföreningen för fosterlandets försvar. Insamlingen af det för Carlsborg afsedda beloppet, 1.00,000 kronor, soin föreniiigen satt i gång, ar nu afshitad.
Beträffande slutligen Utskottets nederst å pag. 68 och öfverst å pag. 69 gjorda hemställan, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majtt anhålla, att Kongl. Maj:t behagade åt sakkunnige män uppdraga utarbetandet af fullständigt förslag till ny tulltaxa, i enlighet med vissa allmänna, af Utskottet jemväl uppgifna grunder, beslöt Ståndet, med godkännande af Utskottets tillstyrkan om aflåtande till Kongl. Majit af underdånig skrifvelse i ämnet, att samma skrifvelse skulle Prot.-Uldrag den 22 och 23 Maj 1863. 377 skulle till innehållet affatlas i den syftning, Herr Presidenten Åkerman i den af honom afgifua reservation, å pag. 82 i Betänkandet, angifvit och föreslagit. Den 22 och 23 Maj. Frän Vdllofl. Borgare-Stdndel, S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Betänkande JV2 35, med förslag till reglering af Bankens låneoch krediti vrörelse samt om användande af upplupen bankovinst. Härvid förekommo: l:sta till och med 14:de punkterna. biföllos. 15:de och 16:de punkterna. Återremitterades. Godkändes. Mom. 3 och 4. Återremitterades 18:de till och med 43:dje punkterna■ Biföllos. 44:de och 45:te punkterna. Med afslag derå beslöt Ståndet att af den sedan 1860 års början upplupna bankovinst skola’ i Banken bibehållas 672,541 R:dr 68 öre, men återstoden, fem millioner R:dr, under detta och nästföljande åren 1864 och 1865 med en tredjedel hvartdera året till Riksgälds-kontoret aflemnas. Den 23 Maj. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Denna farhåga måste i allo förfalla, när man betänker, att TJtsk. har i sin magt och myndighet att, utan alt uppgifva några facta, säga, att förhållandet är sådant, att Utsk. ej anser sig böra gå R. o. Ad:s önskan till mötes; och som|jag i detta fall, eller att vägra upplysningar, har största förtroende för Constit.Utsk., anser jag Statsråden härigenom riskera lika litet sorn genom alla de anmärkningar, som blifvit gjorda. Hvad meningen hos grundlagsstiftaren angår, kan jag icke antaga den vara annan än den, som i grundlagen finnes uttryckt; och då der står, att man med vederbörandes tillstånd kan utbekomma Constit.Utsk:s och Statsrådets prot., skulle jag tro, att någon mening, att de icke skulle få utgifvas, ej kunnat ligga hos grundlagsstiftaren, utan att, då icke särskilda omständigheter förekomma, som göra det skadligt, har man bestämd rättighet att utbekomma dem, nb. restrictivt i det afseende, att sådant beror på vederbörandes tillstånd. Att Rikets väl eller ve k unde komma i fråga vid tillståndets meddelande, eller att detta, såsom Gr. v. Fersen sagt, skulle bero på en votering, deruti instämmer jag fullkomligt och tror, att detta icke lägger något hinder i vägen för bifall till Hr Cederschjölds önskan, emedan Rikets väl eller ve, så vidt det ankommer på R. St., alltid ankommer på votering; och sålunda kan jag icke finna, att det vid detta tillfälle kan vara vådligare ntt släppa saken till votering än annars. Jag vågar slutligen äfven deltaga i en utgrening af denna debatt, som mera direct angår Hr Den S Juli. a55 lar jag ilen en befallning. Till Gr. Cronhjelm, som icke varit närvar, från discussionens början, får jag lemna den upplysning, att jag icke begärt vägran af propos. Jag har begärt, att Hr Gr. o. Landtm, ville eftersinna, huruvida propos. kan framställas, och det är annat än att begära vägran af propos. Slutligen får jag förklara, att jag icke kan ingå på hvad Hr Rosenblad yttrat.
Denna förmenta fördel är snarare farlig, emedan jag önskar man mätte umbära den mängd af konstlade förnödenheter, förutan hvilka man tillförene då man icke hade frestelsen för ögonen, funnit sig rätt väl. Det förhåller sig med tillgången å dem, som med lättheten att få bränvin. Den, som icke bor krogen nära, kan icke skicka dit hustru eller Den 29 Mars f. ni. 199 barn hvarje limma på dagen för all hämla drycken. Den från krogen mera aflägse boende kommer just derföre att till egen fromma flere dagar i veckan gå nykier. Sådana försakelser kunna med den nu rådande menniskokärleken icke förlikas. Dagligen och stundligen håller man supen under drinkarens näsa, på det han må kunna tillfredsställa sitt njutningsbegär. Man säger, alt grundsatserna i fråga om näringsfriheten icke böra omvexlas. Härpå hade man bort länka år 1846, då de nya näringsförfattningarne ulfärdades. Nu återstår endast alt, såsom det heter, stämma i bäcken, innan skadan af de nya grundsatserna varder större, än hon redan är. Det har blifvit sagdt, att Ekon.Utsk:s nästföljande betänk. n:o 62, skall förekomma den öfverdrift i näringsfriheten, hvilken Utsk. velat hindra. Enl. min åsigt förhåller sig med nämnda betänk. och det vi nu förehafva till pröfning så, alt den ena stjernan öfvergår den andra i klarhet. Liberalismen öfverträffas af socialismen. Samma förhållande synes mig äfven vara med dessa båda betänk.-n. Man har framkastat frågan: huru skall oloflig handel på landet kunna förhindras, då samma polisupsigt som i städerna saknas? Jo, det är vida lättare att hindra honom, om all landthandel förbjudes, men tillåtes den, så kan man icke såsom i städerna, vid inträffande öfverträdelse!', genast skicka efter Fiskalen, emedan Länsmannen, hvilken på landet har motsvarande polisbestyr, är aflägse boende, och på de flesta ställen icke ens inom socknen. Har man en gång raedgifvit landthandel idkande, så blir tillsynen att han blott lofligen utöfvas nästan omöjlig. Hvarföre?
Ofvertygade om angelägenheten deraf att, till förekommande af ökade vådor för Riket vid inträffande allmännare missväxter, sätta Styrelsen i tillfälle att, genom ändamålsenliga anstalter till afböjande af nöd och afsaknad 5 brödföda och utsädeskorn, i det möjligaste lindra den af missväxten träffade Landtmannens förlägenhet, tillstyrka de förenade Utskotten alltså vördsamt, det ville Rikets Höglodige Ständer, i likhet med hvad vid 1823 års Riksmöte beslutades, ställa ett Creditiv för berörde ändamål till Kongl. Maj;ts Nådiga disposition, äfvensom att samma Creditiv matte på Riksgälds-Contoiret varda anvisadt. I fråga om beloppet af meranämnde Creditiv, hafva Statsoch Banco-Ctskotten ansett sig allena tillhöra att i yttrande deröfver ingå; och föreslå Utskotten till Rike ts Ständers bifall, att oftaberörde anslag måtte varda bestämdt till En Million Riksdaler Banco, eller samma summa, sorn vid 1823 års Riksdag i lika ändamål till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition anvisades. 4 StatsBancosamt Oec.-UtsA. Uti. Hvad slutligen vidkommer de vilkor och förbehåll å Rikets Ständers sida, hvilka böra fästas vid användandet af ifrågavarande Undsättnings-Crediti v, hafva de tre förenade Utskotten ansett sig böra tillstyrka Rikets HögIoflige Ständer att, uti till Kongl. Majit afgående underdånig Skrifvelse, upptaga och förnya de uti Skrifvelsen den io December 1823 underdånigst framställda förbehåll, nemligen: 1:0 att, sedan Läns-Styrelserna hös Kongl. Majit i tid uppgifvit
Under förutsättning att nyssnämnda underdåniga förslag, med dertill hörande motiver, kommer genom trycket till Rikets Ständers kännedom, har jag icke ansett lämpligt att för innehållet deraf här upptaga någon omständligare redogörelse; dock må det tillåtas mig att korteligen vidröra en af de mångfaldiga frågor, hvilka tillhört Komiténs behandling, nämligen den, som angår rättigheten att tillställa offentliga nöjen och förevisningar, hålla allmänna föredrag m. m., hvilka ämnen utgjort föremål för särskild och mera allmän uppmärksamhet (§§ 15 och 16). I detta hänseende finnes uti Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans embetsberättelse för år 1851 en utförlig redogörelse, angående så väl Justitie-Ombudsmannens i underdånig skrifvelse den 31 Oktober 1850 hos Kongl. Majit framställda anmärkningar emot Öfverståthållare-embetets den 16 nästförutgångne September utfärdade Kungörelse, med hvilken Kommitterades nu afgifna förslag till stadgande i ämnet hufvudsakligen öfverensstämmer, som ock Öfverståthållare-embetets infordrade underdåniga utlåtande samt Kongl. Majits genom nådig skrifvelse den 22 Augusti 1851 meddelade förklarande, att hvad Justitie-Ombudsmannens hemställan om ändring och förklaring af Öfverståthållare-embetets omhandlade Kungörelse anginge, Kongl. Majit, med afseende å hvad Öfverståthållareembetet deremot erinrat och anfört, icke funnit skäl att i anledning deraf vidtaga någon åtgärd. Ofvannämnde paragrafer i Kommitterades förslag äro af följande innehåll: ”§ 15.
Och lärer i öfrigt lätteligen inses att hvarken Riksens Ständer, och sålunda ännu mindre deras Deputerade i Banko-Utskottet, kunna äga laglig ratt härutinnan vidtaga några exeeuliva' åtgärder; likasom det ej heller enligt hvad förut blifvit anförd t, skulle varit radeligt örn Banken utsträckt sin befattning härvid annorledes, än så vidt sorn den i egenskap af Fordrings-ägare kunnat gora sina 44 Bänto Utskottets Betänkanden. sina anspråk, lagligen gällande. Någon serskild Nådig befallning af Kongl, Maj:t utöfver hvad forfattningarne i dylika fall stadga, torde ock hvarken böta begäras, eller vara att förvänta. Att Götha-Canal Diskon t-papperen för tillfället fallit i värde mot Banko-Sedlar är en följd deraf att de icke inlösas; måhända ock till någon del deraf, att de icke fått mot Diskont-Skuld, qvitta*; meri detta bevisar ej ovilkorligen, att Diskonten, enligt hvad den uti tet gjorde anmärkning synes åsyfta, är Bankerutt: och då man ser Diskont-Direktionen sam nogsamt känner Lagarnes föreskrifter, vid detta tillfälle handla så passivt, skulle man skäligen höra tvifla örn ett sådant förhållande. Att alla Lån i den mon de förfalla, och icke blott de redan förfallne , med Diskontens paj.per kunna till fullo liqvidera*, är en följd af lagens tillämpning, och Utskottet har deruti instätndt. Det uti förra Betänkandet befintelige ordalag Wolt förf aline Län, uttrycker ej meningen af blott i den stund förfallne då Betänkandet skref* ; utan i allmänhet af förfallne Lån , det vill säga i den mon de förfalla. Tillden anmärkning att ofvannämnde rättighet ej blifvit tillerkänd den låntagare!, hvars Lån hädanefter förfaller, gifves sålunda ingen anledning; hvadan ock stödde anförande om Domstolens åtgärd , icke torde påfordra n gon vidare förklaring.
Hårds enka ännu lefver och uppbär den pension af 1,000 R:dr, som henne blifvit tillagd vid 1844—1845 årens riksdag, hafva Rikets Ständer ansett någon pröfning af framtida öfverflyttning till större eller mindre del af nämnde pension å hennes bemälde trenne döttrar nu icke böra ifrågakomma. 22:o. Med fästadt afseende å de af framlidne Statsrådet och Chefen för Sjöförsvars-departementet J. F. Ehrenstams i lifstiden ådagalagda utmärkta förtjenster, samt den nödställda belägenhet, hvari hans efterlemnade enka, Conslance af Trolle, med sju oförsörjda barn, sig befunne, har E. K. M:t begärt, att Rikets Ständer måtte för bemälde enka anslå en årlig pension af 800 R:dr; och i betraktande deraf, att framlidne Statsrådet Ehrenstam under en verksam lefnad med sällsynt nit och skicklighet städse sökt gagna det allmänna samt med afseende å de för hans efterlefvande förekomne serdeles bevekande omständigheter, hafva Rikets Ständer funnit skäligt bifalla, alt bemälde Statsråds enka Constance af Trolle må för sin återstående lifstid få å Allmänna Indragningsstaten åtnjuta en pension af 800 R:dr årligen. 23:o. Under förmälan, hurusom Kontre-Amiralen vid E. K. M:ts flotta J. G. von Sydow efter en mångårig och för det allmänna serdeles gagnande verksamhet, med döden afgått, har E. K. M:t begärt, att Rikets Ständer måtte för denne förtjente embetsmans i knappa omständigheter efterlemnade enka, Eleonora Wiggman, med 3:ne minderårige barn, likaledes anslå en årlig pension af 6GG R:dr 32 sk.; och hafva Rikets Ständer med afseende å framlidne Kontre-Amiralen von Sydows stora förtjenster, medgifvit, att en årlig pension till dét belopp, E. K.
Jag reserverade mig då emot denna uppställning och föreslog rikliga voter:spropos:r, hvilka ock af trenne Stånd antogos, nemi. af R. o. Ad. d. 12 Mars, samt af Presteoch BorgareSt:n d. i5 Mars. Så behandlades saken då, och jag föreställer mig, att opinionen inom delta rum icke haft skäl att sedan dess ändra sig, helst det fjerde Ståndet, som då var af annan tanka, enligt hvad jag hört, nu icke lärer blifva det sista att antaga min reservation. Jag yrkar altså bifall till Hr v. Troils förslag med det tillägg, att nummerordningen för mom:n i tryckfr:slagen må undergå den förändring, som bör blifva en följd af 8 mom:s uteslutande. Gr. Björnstjerna, Magn.: Jag får börja med att hembära min gärd af tacksamhet åt Constit Utsk. för det patriotiska sätt, hvarpå Utsk. tillvägagått vid behandlingen af denna fråga. Jag säger patriotiskt, emedan Utsk. gjort en stor tjenst åt samhällsskickets utveckling, då det ådagalagt olämpligheten och skadligheten af sin egen tillvaro. Talaren måste här afbryta sitt yttrande i anseende till hastigt påkommen näsblod. Frih. Boye: Jag förbigår en billig klagan deröfver, att mina motståndare icke framställt mina yttranden riktigt, utan stympat och styckat dem, och skall i stället fästa uppmärksamheten å huru de fortfarande sammanblandat frågorna, då jag blott begärt, att de må betraktas hvar för sig: att sak och form må åtskiljas. Gr. Frölich har sagt, att jag för starkt anslagit känslan emot de faror, jag fruktade kunna uppstå af hvad raan synes vilja göra. Han sjelf har likväl anslagit känslan lika mycket emot mig och på det sätt, att känslan af det ena skolat inverka på det andra. Jag begär en distinction. Annat är frågan om tryckfrihet och indragningsmagt och annat att bryta mot en form.
Slutet blir, mine Hrr! om man vill borttaga de band, som lagstiftaren för alheisten, för apostaten har lagt, att allt, äfven de religiösa bekännelserne, skall hemfalla under penningelyslnaden, hvilken redan utöfvar alltför stort välde inom vår tids samhällen. Hvad är det som upprätthåller fäderneslandet? Jo, den religiösa tro, som af fädren inplantas i god tid i det späda sinnet. Derföre bör man, så mycket möjligt är, vårda religionen äfven från diskussion, dertill den sannerligen är för hög. Då för andra förbrytelser lagen stadgar straff, bör icke äfven ett sådant finnas för öfvergång till annan lära. Mine Hrr! på Sveriges lag är Sveriges rike byggdt, och synnerligen den religiösa lagstiftningen är den, hvarpå ligger största vigt, att den oförkränkt bibehålies. För min del kan jag icke annat än förena mig med dem, som, med all aktning för den trosöfvertygelse hvar och en öppet erkänt, likväl icke vilja upplåta vår religion till inkräktning af jesuiter eller Gudsförnekare. Frih. Cederström, Jakob: Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Cederschjölds försökta bevisning om fullkomliga öfverensslämmelsen emellan 16 § Reg.F. och allmänna lagens stadgande i fråga om landsförvisning för dem, som öfvergå från den evangeliskt lutherska läran til! en annan. Den värde talaren har fästat sig vid Konungens skyldighet att, enligt 16 § Reg.F., skydda en hvar vid en fri utöfning af sin religion, såvida han icke derigenom störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer. Ordet ”sin”, betecknar enligt Hr Cederschjölds åsigt den religion, som af Konungen skall skyddas; men i samma stund subjektet öfvergår till en annan lära, så vore skyddet för honom förloradt. Jag vill undersöka hvad halt en sådan argumentation kan äga i tillämpningen. Jag föreställer mig att en katholik, som i Sverige är skyddad vid ntöfningen af sin religion, finner den protestantiska eller den reformerta läran vara bättre än den katholska och öfvergår till reformerta läran. I samma ögonblick har denne, enligt Hr Cederschjölds åsigt, förlorat detta skydd för ntöfningen af sin religion.
Rikets Ständer anse det icke kunna bestridas , att lagens föreskrift om afkunnande af Rådstufvurätts dom efter anslag, för parterne medför flerfaldiga olägenheter, beslående dels i den tidsförlust, part får vidkännas genom nödvändigheten att nästan dagligen i Rätten efterse, om anslag i det på Rättens pröfning beroende mål, hvari parten har del, ännu blifvit ulfärdadl, dels deri, ali parten genom en ganska ringa, ofia ofrivillig underlåtenhet härutinnan äfventyrar att försitta tid att emot domen anmäla missnöje, och dels i det dröjsmål, som, enligt hvad erfarenheten gilver vid handen, stundom under ganska lång tid, vid Rådstufvurätt lörelöper med afgörande af sådana mål, deri dom skall efter anslag afsägas. Alt denna föreskrift jemväl af domstolarne sjellve betraktas såsom icke till fyllestgörande visar sig deraf, att de ändå ofta utsätta dag för doms meddelande och i annat fall låta särskildt underrätta parterne om tiden derför, ehuru just sistnämnda bruk skulle, då det icke grundar sig på något lagbud, kunna lätteligen föranleda dertill, att, om det vid något tillfälle åsidosattes, parten förlorade sina fatalier. En förändring af ifrågavarande lagstadgande torde följaktligen få antagas vara af behofvet påkallad. Dock lärer en sådan förändring svårligen verkställas genom tillämpning för Rådstufvurätt af de för Häradsrätterna i förevarande hänseende gällande stadganden, hvilka, oberäknade åtskilliga bestämmelser i afseende å expeditioners utlemnande, inskränka sig till föreskriften i 24 Kap. 5 § Rättegångs-Ralken, att i Häradsrätt skall dom offentligen afsägas, så snart den färdig är.
Direktionen upprättade, underdåniga förslag till utgifts stat: Föreståndaren, förutom bostad i skolans lokal, lön Rdr 3,500: — Arfvode såsom Sekreterare „ 400: D:o såsom för närvarande lärare i tillämpad Fysik „ 600: — Rdr 4,500.- Lektorn i Mathematik och beskrifvande Geometri med tillämpningar Lektorn i Theoretisk och tillämpad Mekanik samt Mekanisk Teknologi Lektorn i Organisk Kemi, Kemisk Teknologi, Mineralogi, Geognosi och Laborationer Läraren i Fysik Läraren i Oorganisk Kemi och Laborationer Läraren i Mathematik och Praktisk Geometri Läraren i husbyggnadskonst Läraren i vägoch vattenbyggnadskonst Läraren i frihan dteckning och ornamentsritning N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 51 Transport Rdr 26,650: — Mekaniska Verkstaden: Verkmästaren, lön „ 2,500: — Materialier „ 800: — •> ^qq. _ Diverse utgifter för ved, kol och ljus, fastighetens underhållande in. m „ 3,100: — Summa Rdr 33,050: — Såvida nu donationsfondens kapital komme att användas till uppförande af ny byggnad för skolan och således ingen ränta deraf vidare vore att tillgå för ofvannämnda utgifter, så skulle skolans egna tillgångar inskränkas till räntan å Gibsonska fonden, utgörande 600 Riksdaler, hvartill kommer det nuvarande anslaget till stipendier från Commerce-Collegium, utgörande ett belopp af 450 Riksdaler, eller tillsammans 1,050 Riksdaler, som, fråndrnget förstnämnde 33,050 Riksdaler, lemnar en summa af 32,000 Riksdaler såsom erfoderligt årligt statsanslag till läroverkets upprätthållande.