Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under hvardera af Juni och Juli månader detta år har totalinkomsten af trafiken utgjort, för Juni 5,624 R:dr 44 sk. och för Juli 5,769 B:dr 4 sk., allt Banko, hvilket icke torde vara olämpligt att här omförmäla, om ock denna erfarenhet hemtats från tilldragelser, de der falla utom den för denna underdåniga berättelse satta tidsbestämmelse. Uti hos - 56 följande bilaga, Litt. A., meddelas detaljerad uppgift å trafiken under nämnde och derpå följande Augusti månader. Bekymmersam har ställningen tidtals varit för dem, hvilka ingått bolag för åvägabringandet af ofvanberörde 2:ne jernvägsföretag, särdeles pä sistone, då, hvad KöpingHultbolaget särskildt angår, förluster inträffat, hvilka stört dess kredit och bragt det nära branten af sin undergång; men i jemnbredd med svårigheterna har ock ihärdighet och mod tilltagit hos de män, hvilka här i landet haft sig anförtrodd vården om bolagens angelägenheter. Ofta, med försakelse af egen beqvämlighet och egna fördelar, hafva de fullgjort sitt mödosamma värf att föra arbetet framåt och bereda tillgångar till dess fortsättning; och om det är en sanning, att kommunikations-anstalterna utgöra det industriella lifvets pulsådror, att konstfliten från lättade tillfällen till råämnens anskaffande, produkters afsättning jemväl till aflägsna orter och tillfälle för näringsidkare att personligen sammanträffa för utbyte af erfarenhetsrön och inhemtandet af hvarandras förbättrade methoder och den tekniska utveckling, som än i ett, än i ett annat afseende å särskilda orter kan hos särskilda industriidkare af samma klass hafva ägt rum, hufvudsakligen hemtar sin näring och erhåller den lifskraft, som kommer henne att utveckla sina skönaste blommor, så måste hela landet, och särskildt denna provins, erkänna de personers förtjenst, hvilka oförtrutet och oegennyttigt arbetat på att åt nationen skänka fördelen af de första större jernvägsanlaggningar för lokomotiv här i landet, en inrättning, hvarigenom afståndet i rum nästan upphör att finnas.
Sig vilja derå fästa det afseende, hvartill omständigheterne i hvarje fall kunde föranleda. Enligt Rikets Sländers hemställan i 4 punkten fann Kongl. Maj:t skäl i allmänhet i Nåder stadga, att kontrakter, som för Statens räkning af vederbörande utfärdas, alltid böra upprättas å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, och icke i Embetseller Tjenstemäns enskilda namn, hvarom vederbörande skulle i behörig ordning förständigas. I anledning af Rikets Ständers erinran i 5:le punkten om nedsättning i Mälare-arfvodet för spannmål, som vid Helgvärma Krono-Magasin inoch utlevereras, försländigades Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Wexiö Län ånyo om vidtagande af sådana åtgärder, hvarigenom minskning i denna utgift kunde i möjligaste måtto för framliden beredas. Lika med Rikets Ständer fann Kongl. Maj:t de i yide punkten omförmälda utgifter för afsända Estafetter emellan Hamburg och Briissel samt Hamburg och Helsingör för Kongl. Kabinettets räkning rätteligen hafva bordt af Kabinetts-Kassan bestridas; hvadan och då beloppet deraf borde af nämnde Kassa Postverket godtgöras, vederbörande försländigades att dylika utgifter för framtiden alltid borde Kabinetts-Kassan påföras. På sätt Rikets Ständer i c>:de punkten föreslagit, förklarade Kongl. Maj:t enahanda preskriptionstid, som redan finnes bestämd för fordringars anmälande hos Stats-Verket, jemväl böra äga rum för uttagande af medel, hvilka i Stats-Kontoret blifvit anordnade, dock så att preskriptionstiden för äldre anordningar fastställes till slutet af nästa år och serskildt i allmänna Tidningarne kungöres jemte specifik uppgift å så väl beloppet af de outtagne medlen, som liden då de blifvit anordnade. 35:0 angående Landskamreraren Bergströms uppförande på allmänna Indragningsstaten till pensions åtnjutande. i834 den i3 September i underdånighet anmäld. Innehållet af berörde skrifvelse vederbörande till efterrättelse meddeladt. 36:o Bil. till R. St. Just.
De ina» culeraDe bartome (fola btläggaS, för att åtfölja till kammarrätten: böranDe emeDlertiD bartome t förfäljningSmännenS räfningar, unDer flämplaDe pappers» behållningen, upptagas; härjemte öet maculeraDe flämplaDe papper, font af reDogörare och förfäljntngSmän inom äpufmuDftaDen emottageS, (fall i ©tatS» kontoret granffaS och jemte Den generaUtäfning, font af ©tatS»£ontoret upp» rättaS, till kammarrätten öfmerlemnaS. §. 20. llppbåtö och Kcöomsittng af Chaftae«©tgtllatse',meDlen. l:o SanDS»€ontoren i 9ufet ffaH Det åligga att h^a en noga och UPP? märffarn tillfpn öfmer f>vt>aD i 17 §. angåenDe djartors förfäljning flaDgaDt är, famt till Den ättDatt föra orDentlig antecfningöbof, ej minDre öfmer in» och ut» lefmerertng af fiämplaDt papper i SanDpränterieme, ätt meD Släntmäflare och hmarje förfäljntngSmän inom Sänet öfmer h^aD han utfatt och betalt, famt emottaga och i ^änteriet förmäta borgenöffrtftec af Dem, forn till förfäljning emottaga fiämplaDt papper; och IM SanDS»kameteraren anfmara för Den för» lufi, Oft och kronan tillffpnDaS fan, Dere|l han, antingen miD meDerböranDeS unDerlåtenhet att pettningarne i rättan tiD lefmerera, ej genafl hoS 'Söår £5efaH» S3i&. till SR.
Vid 1850 års slut utgjorde antalet af kronohemman å kustlandet 1,578 och i Lappmarken 1,131 eller tillsammans 2,709, oberäknadt särskilde kronolägenheter, enligt landskontorets uppgift å kustlandet 193 och i Lappmarken 151, eller tillhopa 344. Skattläggningsoch afvitlrings-förslag äro upprättade för 8 hemman, 5 nybyggen och eli torp. Största delen af ortens jordbrukande invånare äro sjelfägande bönder eller ock åboer å kronohemman och nybyggen, hvaremot antalet af arrendatorer och brukare är ganska ringa. Laga skiften, der de blifvit verkställda, ehuru med betydlig kostnad, halva visat goda följder samt åstadkommit täflan och större drift vid jordbruket, jemte betydlig lindring i stängsel kring ägorna. Statsbidrag. Desse, som i tabellen upptagas efter räkenskaper eller medelpris, äro för menigheten ganska tryckande, synnerligast under missväxtår, och deras tyngd ökas genom långväga färder, hvilka en del mäste göra till afbördande af sina ulskylder; men ifrågavarande prestationer lära dock lör närvarande icke kunna förminskas, åtminstone hvad angår kommunala utskylder och fattigas försörjning m. m.; likväl hafva ifrågavarande bördor, bland annat genom gästgifveri-, hålloch reservskjutsens besörjande på entreprenad, som äger rum å alla ställen vid allmänna landsvägen samt ålskillige stationer å häradsvägarne inom kustlandet, om ej minskade, åtminstone i möjligaste måtto blifvit jemnade. Och enär besväret med transportskjutsar och inqvarteringar hufvudsakligen drabbar de till allmänna landsvägen närmast boende, torde dessa olägenheter kunna anses motsvara den tyngd de mera aflägset boende måste vidkännas för ulskyldernas leverering och utgörande. Ifrån Lappmarken utgå inga andra direkta bidrag till Staten än jordeboksoch hemmantalsräntorne, men desse jemte aflöningen till presterskapet och åtskilliga andra inbördes onera äro likväl icke obetydliga.
Twärkom stadgar 96 A i ''Regeringsformen: "att Justinos - Ombudsmannen ''bör hofwa tillsyn öfwer lagarnes efterlefnad af "Domare sch Embetsman, samt wid wederbörliga "Domstolar i laga ordning tillöka dem, som uti sine "Embetens utöfning, af mäld, mannamån eller gn"nan orsa? någon olaglighet begå, eller underlåta "art sine EmbetSpligtcr behörigen fullgöra;'' och 27 H i berörde Regeringsform älägqer förnämligast Konungens Högste Ombudsman Jnstiries-Cancellcrcn! "att föra, eller genom de under honom siälde Fiscalex "laka söra Konungens talan i nial, som röra allmän ' säkerhet och Kronans räll, samt atc, ä Konungens magnar, hafwa tillsyn öfwer rättwifaus hanv''hafwande, och i sadan egenffap beifra fel, som ''af Domare och Embetsman begängne blifwa'', hwarsörutan den för Justiliru-Cancelleren af Kongl. Maj:t den Z ?lugusti innewarande är utfärdade instruktion, hwilken icke lärer wara Eonstinuions-Uc» skottet okänd, ehuru den, under utarbetandet af ifrägawarande instrnclion, understundom fyneS hafwa kommit i förgätenhet, uttryckligen stadgar: ''.ur ''Justities Cancelleren skall i allmänhet hafwa nll''fyn deröswer, ark lagar, författningar, wstruccioner "och privilegier warda iakltagne och efrerlefwade, ' samt alt hwar och en i sitt Embete sin ffyldigher ''efterkommer, och att icke någon hög eller lag, rik "eller fattig för när sker; åliggande det honom, att "föra, eller genom de under honom siälde Fiscalcr lara 1476 Den 24 November.
Då dervid fråga uppstod, huru det borde anses, när, i förslag till ändring i någon §, ett Moment blifvit gilladt och ett annat afslaget, och huruvida det sålunda gillade, såsom blott en del af det hela förslaget, borde i redactionen upptagas, eller alltsammans, genom ogillandet af någon del, anses vara förfallet, och, då de fleste af Utskottets Ledamöter voro af den tanka, att, då ett förslag i hvart Moment innehölle flera särskilda saker, öfver hvar sak för sig borde beslutas, och besluten nu verkligen så voro fattade öfver hvar sak särskildt, man vid redactionen boide derefter rätta sig, reserverade sig Friherre Cederström, Jacob, i följande ordalag: Då jag icke kan finna förenligt med föreskriften i 56 § Regerings-Formen, om sättet till Grundlagsfrågors behandlande, att ett förslag till ändring i Grundlag stympadt antages, än mindre, att ord deri förflyttas eller tillägges, så kan jag icke annat än anse förslaget till ändring i 28 § Regerings-Formen vara oantaget, efter Högv. Preste-Ståndet endast antagit en del af förslaget. Men då Utskottets pluralitet beslutat, att, oaktadt olikheten emellan Riks-Ståndens beslut i afseende på ändringen i denna §, den delen, som af Preste-ståndet blifvit antagen, borde anses bifallen af alla fyra Stånden, samt att orden: utländske män till, emellan ordet »antaga» och orden »Språkoch Exercitie-Mästare» skulle införas, så får jag deremot protestera, med anhållan, att detta mitt yttrande må åtfölja Utskottets Betänkande till Riksens Högloft. Ständer. Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgareoch Hederv. Bonde-Stånden hafva i bela dess vidd antagit det från 1809 års Riksdag hvilande förslag till ändring i denna §, alldeles icke ensamt den delen, som Bilaga till Mern.
I afseende på lönebeloppen har Krigs-Hofrättens Ordförande, hvilken i allmänhet uppfört desamma till enahanda belopp, som vid i sednare tider verkställda regleringar, inom andra embetsverk blifvit medgifna, särkildt anhållit att Krigs-Hofrättens civile embetsoch tjenstemän, derest, vid en allmän lönereglering, deras vederlikar i öfriga verken blefve hugnade med högre löner, än de i förslaget upptagna, måtte med dem få tillgodonjuta lika förmån. Hvad nu angår den ifrågaställa förändringen i tjenstemannapersonalen, finner jag förslaget derom, så vidt det afser, att de göromål, som nu tillhöra Notarien och de två Kanslisterna, framdeles skola emellan endast två tjenstemän af samma grad fördelas, desto mera vara förtjent af bifall, som såmedelst den för de öfriga Hofrätterna antagna grund - Bil. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prof. N:o 1, om Statsverket 1856. 23 sats, att särskilda tjenstemän icke för verkställande af renskrifning böra anställas, blefve äfven i afseende på Krigs-Hofrätten tillämpad. Då de löner, som må tjenstemännen tilldelas, enligt min åsigt icke böra bestämmas uteslutande efter tjenstegraden, utan dervid jemväl i betraktande måste tagas göromålens mer eller mindre trägna beskaffenhet; men i sistnämnde hänseende en stor olikhet eger rum emellan Sekreterare-befattningen i Krigs-Hofrätten och Krigsfiskals-tjensten å ena sidan samt Sekreterare, och Advokat-Fiskals-sysslorna i de öfriga Hofrätterna å den andra, har jag, fastän sportelinkomsterna inom Krigs-Hofrätten äro så obetydliga att de ej kunna tagas i någon beräkning, icke ansett mig böra tillstyrka högre löner för Sekreteraren och Fiskalen i denna Hofrätt än 2,500 R:dr för dem hvardera.
Sr så mycket medel, som fordras för anskaffandet af Saltpeter till uppfyllande af krutbrukens behof, kan jag ej finna lämpligheten af den anmärkning Friherre Palmstjerna gjort, att krutförsäljningen blifvit upptagen bland StatsVerkets inkomster, ty det är ej fråga om att minska kruttillverkningen, utan endast om de olämpliga premiernes upphörande. Jag hemställer, om det öfverensstämmer med någon Statsekonomisk grund, att låta dem i evighet fortfara. Premier böra ej annorlunda användas, än för att åbanebringa en näring; men deras utbetalande för alltid är en orimlighet. Jag anser derföre, att de 70,000 R:drne böra afslås, öfvertygad, att det är en nationalförlust att använda dem på en näring, som ej i effecten svarar emot värdet af det arbete man derpå använder, och som ej kan uppehållas utan genom skatt och bidrag af öfrige medborgare. Det har blifvit sagdt, att 213,000 R:dr erfordras, för att anskaffa den erforderliga Saltpettern. Vid en föregående discussion har blifvit anfördt, att Statens behof af krut vore 1200 Centner. Om man antager Saltpettern till 5 R:drs pris, som redan är öfver hvad den gäller, behöfves ej mera än 60,000 R:dr, i stället för 213,000 Rdr. Notabene då fråga blott är om SlatsVerkets behof; men i alla fall bör summan ej gå högre än till 100,000 å 120,000 R:dr för Krutbrukens behof. Ett afslag vore detsamma, som att Ständerne Den 14 O c t o b e r f. ra. förklara premiebetalniogen böra upphöra; och någon gång skall det val ske, ty att hela Sverige skall bidraga till de Saltpeterprodueerande provincerne, kan jag ej finna vara ^nyttigt. Man har talat otn oberoende i afseende på försvarsVerket.
S. D. id Beslutets fattande om Utskottets ytterligare utlåtande öfver föreslagna ändringar uti nu gällande Författningar rörande Husbehofs-Bränvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen, åberopade Herr Prosten Säve sitt förut ingifna Anförande, såsom ännu varande dess tanka i detta ämne. Ut Supra. Uti ProtocollsUtdrag af den i5de sistlidne Aprill, ankommet till Ptiksens Högiofl. Ständers Allmänna Besvärsooh Ekonomiutskott den 24de i samma månad, har Högvördige Prästståndet, hvarmed Hedervärda Bondeståndet uti en sednare expedition sig äfven förenat, anmodat Utskottet, att skyndsam - N:r 113. Vördsamt Memorial ! 774 Ecsv. och Ekon. Vtik. Betänk anden. ligen tillställa Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Yällofl. BorgareStåndet hvar sitt exemplar af Utskottets under den % nästlidne Januari till Respectiva Prestoch BondeStånden aflåtna yttrande, äfven den af Välbemäldta Stånd gjorda remiss af Prosten m. m. Herr Doctor Stenhammars Memorial, angående saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. Maj-.ts och Riksens Ständers vidtagna beslut, uti åtskilliga, Rikets inre hushållning rörande, ämnen. Utskottet finner, sig väl hafva handlat i fullkomlig enlighet med Grundlagen, då det, i följd af RiksdagsOrdningens 44 §• endast till de remitterande Stånden aflemnat ofvan» nämnde Utlåtande. Men, då Respectiva Prestoch BondeStånden nu först, ehuru så lång tid förflutit, meddelat sin begäran om Cornjnunication roed de öfriga Stånden, har Utskottet ansett sig icke böra densamma förvägra 3 utan får härhos vördsamligen bifoga en afskrift af berörde yttrande, till den åtgärd, hvartill Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt Vallofl, BorgareStåndet, enligt ofvan anförde I,agens rum, kunna sig befogade finna. Stockholm den x Maj 1818.
M. icke begagnar sig deraf och skulle sådant hända, så återstår ju den rättigheten för Ständerne att ställa Hans rådgifvare under tilltal. I öfrigt anser jag såsom jag redan nämnt, den föreslagna und. skrifvelsen högst olämplig och utgången af öfverläggningen om första punkten må blifva huru som helst, anhåller jag att Ståndet ville afslå den sista punkten i anledn. hvaraf jag vördsamt begär serskild propos. å hvardera af dessa punkter. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.: Så väl Gr. Gyldenstolpe i dess nu uppläste reservation som äfven de 2:ne sista värde talarne hafva bittert klandrat Ulskrs betänk., och i afseende på Utsk:s yttrande, att judarne, om de än erhålla utvidgade rättigheter, skola fortfarande såsom hittintills förblifva en stat i staten, har blifvit anmärkt, alt denna judarnes afsöndring från landets öfriga innevånare skulle upphöra, om dem tillerkändes lika rättigheter med de christna. Deras religion är likväl af den beskaffenhet, att den förenar dem till ett gemensamt mål, och deras extraction från en folkstam, som icke tillåter någon amalgamation med andra och bjuder, att de ständigt skola förblifva judar, tvingar dem, lika mycket som deras serskilda religion, att blifva ett särskildt folk. Motionärerne hafva begagnat ordet judar i st. f. mosaiska trosbekännare. Om man begagnar detta epitet på samma sätt eller i den mening, som mau använder uttrycket kaiholska protestanter, sä vet man att de kunna vara af olika nationer och kunna öfvergå från den ena tili den andra, hvaremot för att vara jude, fordras att man skall vara född af föräldrar, hvilka tillhöra den Mosaiska trosbekännelsen. Jag mäste öppet bekänna, att lika omöjligt det är, att Zigenare skilja sig frän den stam de tillhöra, lika omöjligt är det för judarne att kunna hopsmälta med andra nationer, sälänge de bibehålla sin serskilda religion. Deras nationalitet har bibehållit sig under olika luftstreck och under de olika styrelseformer, de haft, och denna deras nationalitet är och blir oföränderlig.
Fonder bör förvaltas, serskildte, denna redovisning innefattande, Räkenskaper och Handlingar till Stats-Utskottet aflemnade, enligt den underdåniga Berättelse, som af Stats-Contoret härom serskildt afgifves, O StatsVerkets Inkomster för Ar 1851 hafva, utöfver hvad RiksStaten påräknar, lemnat ett öfverskott af 44g,2i4 R;dr 33 sk. 1 r:st., uppkommet i synnerhet från förhöjning å Spanmålsoch Perscdle-räntorne, genom för året gällande högre markegångs-pris, från tillökning i Tulloch Chartae^Sigillatas-Intraderne, samt från influtne medel å föregående årets betydliga restantiebelopp i* ( 4 > Hvad af nämnde Inkomster influtit eller utgått för uti Riks-Statenbestämde föremål, upptages såsom Riks-Staten behållet, men hvad som efter tiden för Landtoch Stats-Räkenskapernes afslutning, eller den 3i Augusti, året efter det, för hvilket redovisningen äger rum, återstått till indrifning och redovisning, är öfverfördt till följande året, för att då, i den mon det inflyter, beräknas bland indrifne restantier och på denna väg komma öfverskotten till godo, för så vidt beloppet deraf öfverskjuter den summa, som uti RiksStaten påräknas såsom årlig behållen inkomst af Restantierne. Desse utgjorde den 31 Augusti i83i: 1. det Restantie-belopp, som under Räkenskaps-året i83r contant tillflutit StatsVerket; och då från detsamma vidare afgår den Restantie-inkorast Riks-Staten beräknar eller , , 99,855: 4°- Återstå 107,270: 4- 7- som ökat StalsVerkets
Viss att Feodors besök var kort, kanske voro minuterna räknade, ville hon skynda sig till hans möte; ännu en gång se och inprägla de älskade dragen i sitt minne, höra välljudet af hans stämma — men hon vågade ej lemna modren allena. Ändtligen kom sjuksköterskan in. «Der är en rysk officer,» sade hon, «och hans nåd bad fröken komma ut i salen.» Hon uträttade icke uppdraget så tyst, att ej den sjuka hörde det. «Gå icke dit!» ropade hon: «om Petter får se att du talar vid Feodor, slår han dig också.» Hon syntes hafva hört något angående mötet på vägen. «Goda mamma! Petter är icke här. Pappa vill tala vid mig;» och för att missleda modren tillade Leonna: «det är Schalinsky, han kommer för att taga farväl af oss, ty han reser bort i morgon.» «Ja så, Petter låtsar tycka om Schalinsky; gå, men kom snart igen.» Leonna gick som hon trodde till den älskades möte. Men hjertat ville stelna, när Schalinsky synbart upprörd trädde emot henne för att helsa. «Jag skall tidigt infinna mig i morgon,» fortfor Nordenskans i det genom henne afbrutna samtalet, «för att taga afsked af bror Feodor, samt öfvertyga honom, huru jag högligen ogillar min sons obehöriga uppförande, hvarom jag icke är okunnig, och det dumdristiga uppträdet på landsvägen, hvartill jag sjelf var vittne. Redan samma afton önskade jag förklara mig för min unga vän, men träffade honom icke, ty jag var tvungen att resa hem. Sedan sjuknade min hustru, och jag kunde ej drömma om er hastiga bortresa. Se der Leonna, stackars flicka, hvad en enda natts vakande gjort henne blek och rödögd,» sade han och strök med sin breda hand öfver dottrens glänsande hår. «Gå tidigt till hvila i afton barn, nog finns här dem, som kunna vaka öfver mamma ändå. Men laga nu så att vi genast få oss thé. Löjtnanten har ej tid att dröja många minuter, säger han, men en liten «panacé» måste vi dricka tillsammans först, hvem vet när och om detta sker en annan gång.»
Sta tsUt sko itets Betänkanäen. lysningar Utskottet för öfrigt varit i tillfälle att sig förskaffa, Lieutenanten Berghmark, vid en anställd Arrende-Anction d. 16 November 1816, stadnat för bogsta Arrende-anbudet för detta Laxfiske med 16 Tunnor 2 saltad Lax årligen, på 6 års tid, räknad från och med år 1817, hvilket Arrende sedermera, jemlikt Kongl. Brefvet d. 22 December 1820, blifvit förlängd på 3:ne år, med dervid fästadt vilkor, att Lieutenanten Berghmark, till förekommande deraf, att Byggnaderne vid Laxfisket ej måga lida skada genom Vedflottningarne i Umeå Eif, får vara försedd med tillräckligt arbetsfolk, för att hindra vedens stockning.
» Om du med förgårdar, pelarhallar och heligaste menar skolan med dess klasser så- som den bäsla förberedelse till ett nyttigt och ädelt lif, så är jag af den mening, att liemmet är den rätta ' förgården ', den naturenliga plantskolan, om vi nu skola slå oss på bilderspråk, och att de barn, som i hemmen kunna få undervisning af sina föräldrar under den egentliga barndomstiden, hafva flere förutsättningar för att kunna finna sig sjelfva och lära förstå sina anlag, än den skara, som måste sporras, som du sade, af fåfänga och äregirighet. » Jag var ej så ung, då jag kom att höra detta samtal emellan de två svägerskorna, men jag häpnade öfver fru Idas tankegång, så olik allt hvad som talades och skrefs i detta ämne, hvilket kunde fresta en att hålla det för ett fel, att naturen ej tillät menniskan, att hon framkläcktes i skolor liksom kycklingar i nutidens hönserier. » Ja, du förstår verkligen ej den saken, » afgjorde Vidolfa. » Emellertid har jag, som Ruths närmaste slägting, afgjort med hennes pappa, att hon nu vid terminens början skall blifva helpensionär i X:ska skolan; jag bestrider alla omkostnaderna. » » Gud hjelpe och beskydde barnet! » Styfmoderns ångest föreföll mig obefogad; jag förstod ej, att den endast och allenast härflöt från hennes kännedom om Ruths törst efter utmärkelse och begär att lysa. • Flickan skildes från hemmet; mostern flyttade till den stad, hvarest Ruth skulle utbildas till — fröken Vidolfa var ej ense med sig sjelf om annat, än att det måste bli till något stort, som kunde sprida glans öfver hennes, fostermoderns, namn. Flere år förflöto, innan jag återsåg Ruth; det var i mosterns hus. Hon var då bosatt i hufvudstaden, och flickan hade tagit examen med högsta betyg i allt, hvari man då plä- gade examinera unga flickor, som eftersträfvade högre lärarinneplatser. Hon var nu blott ett par och tjugu år, och ansigtet skulle ha varit vackert, om det ej haft ett nästan hårdt uttryck.