Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. Lundbergs Bosattninysmagasin och ~lmedahls Fabriks Försä~ningsrnagasin 2 Storkyrlrobriniien STOCKHOLM. 2 Prisku~ * azttev fvaizco pd begtitmir .. Wimans Fotogenkamin i ny, prydlig utstyrsel, synnerligt omtjckt, nyttig i ngstan alla hem, hög r5riii~effckt och d e n allra lättaste skötsel. Fullkomligt osfri, Iirarföre ingen afiedning beh8fves; men man kan h %r afieila gaserna, oni mnu sa viil, utiin fiirlust i riir~ue! Pisis: 20] i,#. Foto&amp;&amp;titghg 1 h 1 '; öre i tirniileii. OBS.! Kaminen iir ock en s %rdelcs 18iiiplilip iiarunsrkigsg: ifra, jidklapp eller d y l i k t i fall der den beliöfs! - Anr5iitll) ar: din irstitler! E. A. W I M A N. Akta ~ i u tel.. ISTI ' G: 1-ndwtecknade som nnvändt Herr Ascl 1,itstriirh Collodin mot liktornar w h kylknölar, ha funnit fullt motsvara sitt andaTiZZfÖrZitligmte, * d iiicdlet l, och knnna det derfiire hos anhrsr till c1r.t hiista rckommcnO C ~ af dera. Amiil deii C ruaj 1W6. l. (A i; c ~. A. Ljtm&amp;erp, personer Hiitiman. sim \ - arit bobepröf uadt mesviirad n f m iniiugd rhtor, har del mot liktornar, cmom unviiridaiidet af - l !ollodin~ viiiior, hudhirdnad f r h Artotekaren IIcrr Axel Lit5trii: ii i Falun, hliti-it frdn dam och nageltring.
Redan då sade jag dig allt hvad jag visste och icke visste, och du mig ej mera än du ville, och egentligen har ifrån den dagen, utom att jag i längd någorlunda hunnit upp dig, intet förändrats i det förhållande hvaruti vi ifrån tidernas början måtte stått till hvarandra. Jag har förblifvit ett barn som du låter prata för dig, och öfver hvilket du öfvar samma välde, som öfver alla, bara de en gång råkat fästa ögonen på dig. Nej för att undslippa ditt Tyranni skall man akta sig att se åt ditt håll eller ock göra det med förslöad blick – endast då står man till att frälsas, och rätt dumt är af din Onkel att icke ha vetat detta. Visst har han ifrån din spädaste barndom sett och till och med läst med dig, och svårligen på den tiden kunnat tro sig behöfva vara på sin vakt och frukta ett barn, men jag tror dock att med litet uppmärksamhet å hans sida, hade han allt ifrån din födelse bordt ana sitt tillkommande öde och ställa sig derefter. Men icke snillen en gång, kunna vara ständigt skarpsinniga, och det får man ursäkta helst när de, såsom din Onkel, sjelfve dyrt plikta derföre Ja, jag förstår, du vill se mig lyckligt och väl expedierad från Tants Wivikas supé, men innan dess må tillåtas mig att omnämna, huru jag der hade flera små bevis af din stora obevislighet, den der genast beviste mig att jag hade ganska mycket skäl att hålla af dig. Ibland annat när man börjat musicera och någon sjöng Neckens Polska så, att mina tårar, fruktar jag, ingalunda stodo till att återhållas, satt du der precist som om ingenting varit och man hade kunnat tro dig alldeles känslolös, om du ej haft den talangen att blifva än blekare, än hvad redan förut kunde anses för höjden af all blekhet, men den talangen tycktes antyda flera, så att, när man sedan bad dig spela ett stycke ingen annan för dess svårigheters skull ville åtaga sig, och du genast utan ringaste invändning gick till pianot, väntade jag mig någonting förträffligt. Jo vackert Gunnilla spelte – Forte blef Forte, Piano Piano, allt alldeles som det stod på papperet, redigt, korrekt, men ”ä bissle kühlig,” såsom
Ja och Nej, Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus i Jag skall icke tala hvarken för eller emot saken ; Deri 2 9 Julii e. m. 3 2 17 leen; men jag här icke kdrtnät finna annat, än, ätt det yttrade bifallet till Heir Grefvéns och jjandtMarskalkens proposition* ätt Ridderskapet Och Ädelt! måtte instämma Uti BörgafeStåndetå Beslut* Vår tämmeligert ällmänt-. Herr Drefven öcti LähdtMarSkalkeh gjördä proposition till afslag å StatsUtskottets Ul* låtande» Ropades Ja och Nej* » Hvarefter Herr Grefven befi LahdtMdrskät* Reti hemställde, Om Ridderskapet och Adela behagade instämma i BorgareStåndets Beslut» Ropades ktatka Ja, jemte hågra Nej» J ättledning hvaraf Herr Grefven och LandiMarskalken förklarade, att sorn, efter hvad hart tyckt sig finna, Ja öfveröstat Nej* prbpösititv hen blifvit äf Ridderskapet bch Adelö bifallen» Börédrögs \ nyö StatsUtskottets deö 27 kistledne Junii Under N Och Ad. PrOU VI Band» *isi8 Den 59 Julii «, m. Herr von Hartmansdorff, Angust: Jag ta»' ger mig friheten återföra i Ridderskapets oell Adelns minne, att några frågor om ett syftesenligare användande af Lots» och Båkafgiftör* na blifvit till StatslJtskottet remitterade, jemte öfrige anmärkningar vid jpdje Hufvudtiteln* Jag hemställer således, om icke det nu förevarande Utlåtandet i samma ämne må blifva hvilande, till dess StatsUtskottet yttrat sig öfver de anmärkningar, Som i afseende på regleringen af nyssnämnde Hufvudtitel blifvit inom RiksStånden gjorde. Herr MontgOrnmerie, Gustaf, förenade sig med Herr von Hartmansdorff.
Skulle nu flera §§ på en gång föredragas, så skulle den ene tala om en och den andre om en annan §, hvarigenom vi skulle confuqdera hvarandra och lägga hinder i vägen för oss sjelfva. Gr. Frölich: För dem, som låta confundera sig genom ett eller annat föredragnrssätt, vet jag ingen hjelp; men säkert är, att om man vill fatta ett redigt begrepp om de ämnen, som i nästföljande §§ förekomma, så bör man betrakta dem i ett sammanhang, ty annars bänder, att, då man tager under pröfning en § i sender t. ex. i Utskrns förslag och söker upp det motsvarande i mitt förslag, der det icke finnes i en utan i flera §§, man antingen får lof att jurare in verba magistri, i förlitande på att allt förekommer på sitt rätta ställe, eller också nödgas man sönderdela §§, såsom vi gjort med den i:sta §. Den erfarenhet, Frih. Boye från f. m. åberopat, trodde jag skulle visat honom, att det varit bäst, att alla de 4 första §§ blifvit på en gång upplästa, och att man ej, förrän de alla blifvit discuterade, fattat något beslut. Att man ej kan besluta öfver mer än en § i sender är riktigt anmärkt; men att icke en § af 6, som stå i nästan oskiljaktigt sammanhang, bör särskildt blifföremål för discussionen, hoppas jag, att Ilr Gr. o. Landtm, finner och jemväl Frih. Boye skall medgifva. Hr Hjärne: Jag förutsåg redan i förmiddags, då R. o. Ad. fattade sitt beslut om föredragn:ssältet i denna fråga, att confnsion vid dess behandling skulle uppstå. Vi hafva redan tvistat om, huru det alternativa förslaget borde föredragas, äro nu åter på samma punkt, och jag tror, att vi ofta skola återkomma dit. Jag bar ansett lämpligast att antaga det föredragn:ssätt, som af Gr. Frölich blifvit föreslaget, men ville ej i förmiddags yttra mig derom, emedan jag ofta af Frih. Boye, som likväl sjelf ofta och ganska utförligt plägar framställa sin mening, fått den förebråelsen att jag uttänjt discussionen.
Jag får vördsamt hemställa till R. o. Ad., huruvida det ej kunde vara tillräckligt, att endast uppläsa de Ridd.Ulsk:s hemställande!!, som kunna erfordra R. o. Ad:s beslut, och alt således hela den öfriga reciten måtte uteslutas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då detta Ridd.Utsk:s afgifna utlåt, icke är tryckt, och således icke blifvit till hvar och en utdeladt, så torde det lätteligen hända, alt åtskillige af R. o. Ad:s ledamöter icke haft tillfälle att taga kännedom af de skäl, som föranledt Utslcs tillstyrkanden; på grund häraf anser jag en uppläsning af moliverna vara angelägen, och får derom vördsamligen anhålla. Sedan till följd häraf Utsk:s meni. blifvit uppläst, till och med den i 1 § förekommande första punkt, som innefattade Ulsk:s hemställan om bokföringen af Wennerstjernska fonden, blef denna hemställan af R. o. Ad. bifallen. 1 § 2 punkten: ang. von Livenska testament s-fonden. Hvad Utsk. i denna punkt föreslagit blef af R. o. Ad. bifallet. 1 § 3 punkten: äng. de af 11. Ex. Hr Frih. Cederhjelm i lifstiden upprättade testamenlariska dispositioner. R. o. Ad. lät vid Utsk:s härom afgifna utlåt. bero. 1 § 4, 5 och 6 punkterne: ang. Öfverste Berghmans testament ariska dispositioner. Hvad Utsk. i dessa punkter, dels i fråga om testamentstagare medgifven rättighet alt emot borgen lyfta dem anslagne pensioner, dels ang. utlåningen af Berghmauska testamentsmedlen, och dels ronde äskad arfvodes förhöjning för Capitaine Hallström, föreslagit och tillstyrkt, blef af 11. o. Ad. bifallet. 2 och 3 §§. Utsk:s i dessa §§ gjorda tillstyrkande och förslag blefvo af 11. o. Ad. bifallne. 4, 5, 6, 7, 8 och 9 §§.
Förordningen den 1 1 Februari 1687 om besvärshänvisning till Kongl. Majit, i frågor, som angå vår rätta lära och religion, en prestmans embete uti lärande m m, fortfarande äga gällande kraft; åberopande Domkapitlet, till bevis derpå, att sådan varit den fortfarande praxis, sådan Kongl. Maj:ts åsigt af ämnet, Domkapitlets i Strengnäs i afskrift bifogade utslag i en, som det uppgifves, alldeles likartad fråga rörande prestmannen J. Tybeck, i hvilket utslag besvärshänvisning lemnades till Kongl. Majit, som ock omedelbart upptog och afdömde saken, enligt likaledes i afskrift bilagdt nådigt utslag den 30 Juli 1818. Vid betraktande af hvad sålunda förekommit framställer sig först den frågan, var Kyrkoherden Hallins förfarande af den beskaffenhet att det efter gällande Kyrkolag och dithörande författningar, påkallade sådan beifran, som Domkapitlet, i anledning deraf företog? I afseende härpå anmärker jag såsom synnerligen vigtig den omständighet, att Domkapitlet hvarken beskylt ej heller dömt Hallin för det han utspridt villfarande meningar. Han inkallades till förhör, emedan Domkapitlet »funnit honom skäligen kunna misstänkas för villomeningar», hvilken misstanke så vidt handhngarne visa, hade sip grund hufvudsakligen i de af Hallin till Domkapitlet ingifna skrifter, och han dömdes, för det att »han villfarande meningar upptänkt och uppå erhållen alfvarlig förmaning sig icke rättat.» Till stöd för åtgärden att till förhör inför Domkapitlet inkalla Kyrkoherden Hallin åberopas Kongl. Brefvet den 2 Maj 1751.
I förlitande på helgden af uttrycklige Författningar har en mängd idoge och trefne medborgare ingått i desse näringar och 1 dyrbara inrättningar nedlagt betydliga capitaler, under hopp att dervid finna sin utkomst. Flere Väfverislöjder lemna lämplige försörjningsmedel åt en myckenhet personer af qvinnokönet , som sakna andra utvägar till bergning. Oagtadt de motgångar , för hvilka desse näringar Varit blottställde, hafva tillverkhingarnes mängd under de sednare åren betydligen tilltagit, hvilket kan inhämtas af de deröfver årligen upprättade Tabeller, som utvisa, att, då totala värdet af de under HallRätterne ly - Den 2$ junti f. m. dande Fabrikers tillverkningar år 1810 utgjorde en summa af endast 3.657.489 R.dr 2 skillingar 5 runst., detsamma år 1821 uppgick till 7,559)6o2 R:dr 7 sk. 5 r., oberäknadt värdet dels af de säkerligen icke obetydliga qvantiteter väfnader af Ull, Bomull och Linne, som mot arbetslön blifvit förfärdigade för enskildtes räkning af arbetsamnen, sorn i sådant afseende inlemnats till Fabrikerne och hvilka Väfnader ej undergått Hallstämpling, dels de Bomulls , Ylleoch Lionetillverkningar, hvilka åstadkommas i enskildte hushåll både i Städerne och på Landet. Ibland industrigrenar som under de sistförflutne åren gjordt väSendteliga framsteg, förtjenar Bomollsväfverislöjden ett utmärkt rum. Man erinre sig, i hvad skick densamma befants före år 1817, då genom Kongl Majit Nådiga Kungörelse af den 51 Mars förbud utfärdades emot införsel af Bomullslärfter och Nettelduk, med undantag endast af de Bomulsväfnader, som directe från Westindien med Svenska skepp inkomma.
Det år naturligtvis alldeles icke min mening att upträda emot honom, desto mindre, som jag i hans skrifter, hvarifrån de åberopade orden äro hemtade, funnit att de kunna ganska olika upfattas och tydas, isynnerhet när de sammanställas med åtskilliga andra yttranden, i hvilka Professorn tillskrifver likartade fenomen mera menniskans förstörande framfart, ån någon af allmänna inre orsaker härrörande förändring i jordmån och klimat. Jag tror att ur dessa yttranden icke någon så inskränkt slutsats kan dragas, som Utsk. gjort. Vi veta alltför val, att eken icke hål ler sig på några olåndiga trakter, utan helst i de rikaste inom landet. När nu dessa blifvit allt mera upodlade, synes det vara en naturlig följd, att eken blifvit förvisad till de mindre bördiga trakterna, och deraf torde en ganska enkel förklaringsgrund till detta trädslags försvinnande, kunna hemtas. Ty så går det alltid, der vilda vextcr förvandlas till kultur-vexter, aldramest då de dessutom flitigt anlitas för menniskans behof. Men icke nog med att det ligger i sjelfva odlingens natur att undantränga åtskilliga vexter; hår i Sverige har det gått ännu fortare, emedan odlingen antagit I) f n 10 Mari f. m. ph våldsam natur. Genom svedjandet utrotas icke allenast skogen, utan marken gores äfven ofruktbar för ädlai'e vexter, hvilket hvar och en, som reser i Sverige, kan hafva tillfälle se i de stora ljunghedar, som i de flesta provinser finnas. Då jag således tror mig, afven med stöd af den författare, som Utsk. åberopat, hafva ådagalagt, att det ieke år någon naturlag, som vållar nedflyttandet af ekens vextgräns, anser jag detta skål icke längre kunna ega giltighet, hvarföre jag anhåller om afslag & Utsk:ts Betånk. och bifall till K. M:ls Propos. Hr Montgomery, Robert Nils Germund:
en kvinna frambragt något konstverk, fraingår daraf, a t t åtskilliga arbeten, som i verldigliet en, efter livad numera utredts, blifvit a t förda af B Judith Leister a, däri bland B Flöj tblhsaren r på v h t Natioiialmuseiiin, laiige tillskrefvos, Frans Hals, under det Jiiditli Leisters namn alldeles ignorerades. S % kom dock sliitligen den s. k. upplysningsperioden och med denna åsikten, att en kvinna, som hade anlag för skön konst, jamval borde f&amp; utveckla desainnia. Det dröjer darföre icke länge innan konstliistorien har a t t uppvisa det ena berömda kvinliga konstnarsnamnet efter det andra. Så fram trader D Ailgelica Kaiiff manii r ined. sina allmänt beundrade, poetiska konipositioner och » Louise Vigée L e B r u m blir världsbekant som porträttinålarinna. Från deunn tid liar kvinnans plats s %soii~ konstnär rid sidan af mannen icke blifvit bestridd, och nästah hvarje kr framträdes en ny Irvinlig artist i ett af de främsta leden bland konstens utöfvare. I vart land förde so111 bekant konsten i äldre tider ett jämfö- relsevis tynande lif. Få voro de inanliga koiistnärerna ocli naturligen ännu färre antalet af de krinliga. Den första iitöfvande konstngrinnan i Sverige torde vara den i sliitet af 1600-talet lefvande Amca Muria Ehrenstrahl, dotter af den ryktbare nihlaren David von Ehreiistralil. Hennes arbeten, iitgörande dels allegoriska taflor dels portsiitt, äro utförda i samma maiidr som fadreiis, efter hvilkens död hon erhö11 uppdrag att fullborda de verk, soin af Iiouom icke hunnit afslutas. Oni Anna Maria Ehrenstrahl en fullödig representant för barockens breda och stoltserande koust, s % ar GZrilia Pasdb det för rococoiis oreflekterade cliariiie.
Mätte den Allsmägtige länge uppehålla och Ij^ckliggöra E. K. M:s dagar, och må E. K. M. deri se den yppersta vedergällningen för sina mödor. Bih. tiU R. St. Prot> l834> W Samt. 1 Afd. 3 i8 Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse N.-o 11* Rikets Ständer utbedja sig i underdånighet, att i E. K. M:s Nåd och Ynnest städse få vara inneslutne. N:o ii. n Uppläst och godkändt ho& Ridd. och Adeln den :o April i834- Preste-Slåndet deo.i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af väckt fråga om anläggning af en Stad vid Lysekihl i Bohus Län. (jEcon. Utsk. N:o 2.) S. A. K.
Jordransakningar, deras verkställande, Dec. 407, 565. Jan. I. 141 * 438. Jordägare, om författningars utgifvande angående rättigheter för; se Oeconomiska Författningar. Iserhjelm, Henric Wilhelm, yttranden, Jan. I. 33. Febr. 3g8. Isländska och FornSvenska Handskrifter, om anslag af medel för öfversättning af, Jan. I. 223, 614. Jan. II. 5. Mars II. 274. Judarne, angående, Jan. I. i3i. Jan. II. 162. Maji II. 114- JungfruStiftet, Directionens Berättelse, Nov. 9.— RiddarhusUtskottets Utlåtande deröfver, April II. 25o. Maji I. 72. —> om 5o procents förhöjning på afgifterne i och för Adeliga Döttrars inskrifning uti "Wadstena Adeliga, Junii II. 5o4, 556. Maji I. 218. Julii 218, 219, 221, a63, 271, 316, 320, 321.—- Landtmarskalkens anmälan, att justering af de Pleni-Protocoller, som icke voro uppsatte, kunde få ske inför RiddarhusDirectionen, Julii 321. >— af ProtocollsUtdrag; se ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns. ^9 Justitia?-Ombudsmannens EmbetsBerättelse, Dec. 148. Mars I. 148. — om val af jämte Suppleant, April I. 3i5, 437.— om anmodan till ExpeditionsUtskottet att upprätta Constilutorial för nämde Befattningar, April II. 107. — dess förslag dertill, Maji I. Justitiae-Revision, om flere löners uppförande på Stat för, Jan. I. 421, 656. Jan. II. 19.
13 bragt 1851; c) »Torparebolagets i Skrea brandstodsförening» deri ingått innehafvare af & mantal, 49 torp och o några backstugor, men hvars förenings skrift skall vara förstörd; d) Årstads sockens, för hvilken förening den 14 Juni 1847 upprättades reglemente, som förnyades den 14 Augusti 1860, och uppgick ansvarighetssumman vid sistnämnda års slut till 265,218 R:dr, då behållningen i brandstodskassan utgjorde 6,705 R:dr; e) Wessige pastorats, afseende endast de hus och den lösegendom, som icke försäkrats i länets brandstodsbolag; och /) Morups sockens, hvars till beloppet ej uppgifna fond lärer vara i sparbank insatt; i Warbergs fögderi inom Weddige pastorat samt Lindbergs och Torpa socknar; samt i Fjäre fögderi inom Lindome, Elfsåkers, Tölö, Släps, Walda, Onsala, Fjärås, Förlanda, Ölmevalla, Lunda och Wärö socknar; men om dessa föreningars tillstånd och verksamhet har vidare upplysning icke kunnat erhållas, likasom Konungens Befallningshafvande ej är i tillfälle att, beträffande länets allmänna brandstodsbolag, lemna andra uppgifter, än att för bolaget, som bildades år 1841, under ifrågavarande period gällt reglemente af den 1 Oktober 1851, att ansvarighetssumman vid slutet af brandstodsåret 1860 uppgick till 6,317,330 R:dr för hus och 4,823,230 R:dr för lösegendom, samt att brandskada blifvit af bolaget ersatt, år 1856 å hus med 9,535
Utdrag a f Protocol/et öfver Kammar-Arender, hållet inför Hans Maj:t Kontin - i Q a Betan*, om Sehl ege! ske Köpegodsen tHallandi gert uti StatsRådet på Stockholms Slott den 18 Januari! 1823» / Närvarandei Hans Excellence, Justitia Stats-Minister* Herr G refve Gyllenborg. Hans Excellence Stats-Ministern för Utri* Sees Arenderne, Herr Grefve von Engeström. Heras Excellencer, Stats-Råden: Herr Grefve Rosenblad. Herr Grefve Fleming. Haris Excellence Hof-Canzleren Herr Gi-i bf Wetterstedt. Deras Excellencer, Stats-Råden: Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand. Herr Grefve Mörner. Tillförord. Stats-Secreteraren, Förste Expe-* ditions-Secreteraren Danckwardt. Åf tillförordnade Stats-Secreteraren upplästes i underdånighet till justering de pl Kong!» Majits Nådiga befallning författade Förslag till Propositioner till Rikets Ständer: 1:0 Angående de så kallade Schlegelske Köpe-» godsen i Halland. 8:0 Angående de så kallade Trippiske Köpegod-' sen dersammastädes: Kongl. Majit, som på Stats-Rådets nu nät» varande Ledamöters underdåniga tillstyrkande^ behagade desse förslag i Nåder gilla, befallt® atfr - Betänk, om Schlegelske Köpegodsen i Halland. 193 att Dess nådiga Propositioner, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer på vanligt sätt öfverlemnas. Ex Protocollo J. B. Berndes. Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Riksens Ständer, angående de så kallade Schlegelske Köpegodsen i Halland.
Enligt tillgängliga officiella handlingar, har utförseln deraf från nämnde stad sedan början af nästlidne århundrade tilltagit sålunda: Stångjern. Bräder. SkS Tolfter. Spik SÅSI Stål » Bjelkar och sparrar st. Al öfrige varor, som vanligen utgöra föremål för skeppning till utrikes ort, förtjena följande företrädesvis att nämnas, och har deraf utförts: 1827—30 i medeltal. 1831—40 i medeltal. 1841—45 i medeltal. 1846—50 i medeltal. Alun sm. Segelduk » alnar S£ 23,479 13,789 25,043 Socker, raffineradt U. 209,456 588,333 94,504 30 Hvad i öfrigt afsättningsorterna för de utskeppade varorna angår, så halen väsendtlig förändring sedan år 1836 föregått med jern. Ända till nämnde tid var afsättningen af Svenska jernet i Norra Amerikas förenta stater större än i något annat land, men aftog derefter hastigt, så att beloppet af jern, som härifrån till Norra Amerika under de nästföljande tio åren efter besagde år skeppats för året, knappt uppgått till tredjedelen af hvad tillförene årligen funnit afsättning i nämnde land, — en följd dels af den förkofran, som detta lands egna bergverk under sednare åren vunnit, dels af den större svårigheten ått täfla med det Engelska jernet, sedan differentialtullen derå i Norra Amerikas förenta stater blifvit afskaffad. Uti nästföregående femårs-berättelse har jag förmält det skäligen kunna antagas, att afsättningen af Svenskt jern i Förenta staterne icke i vidare män skall komma att inskränkas, enär det framgent måste blifva erforderligt förvissa behof, såsom till stål, deraf en större mängd användes till verktyg och redskap, och synnerligast till vagnsfjedrar, hvaraf behofvet för rörelsen å jernbanorna är i ständig tillväxt; och har erfarenheten under den sedermera för • i flutna tid gifvit ytterligare styrka åt denna mening.
T §. 3. För öfrigt böra Revisorerne, under utförandet af Revisions-fdrrätlningen noggrant iagttaga ej mindre, hvad Riksdags-Ordningen, i afseende på dem innehåller, än hvad den för Fuilmäglige utfärdade Ansvai ighelsLag, uti der förutsatta fall, stadgar. §• 4- Med undantag af här nedan omförmälda arfvoden och resekostnndsersältningar, må Revisorerne icke ingå i någon slags disposition af Riksgälds-Contorels medel, under hvilken titel, eller lill hvad behof det vara må ; ej eller ega Revisorerne alt på annat sätt, än i 2 §. stadgadt är, befatta sig med befordringar eller löneoch pensions-frågor. §• 5. _ Efter fulländad Revisions-förrättning, böra Revisorerne öfver hvad dervid förekommit lill Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva utförlig beiältelse, som tillika skall innehålla upplysning om Riksgälds-Conlorels ställning, samt huruvida något emot detta Verks förvaltning varit alt erinra ; börande denna berättelse, sedan den blifvit af Revisorerne underskrifven, tillställas Fuilmäglige i Riksgälds-Contoret, hvilka;’ ofördröjligen låta till trycket befordia och sedermera med allmänna tidningarna utdela densamma, jemte de upplysningar, som af deruti anmärkta förhållanden möjligtvis kunna påkallas; hvarförutan berättelsen, med tillhörande bilagor, skall af Fuilmäglige vid derpåföljande Riksdags början lill Rikets Ständer öfverlemnas, äfvensom tryckta exemplar deiaf Rikets Sländers näslsa.mmanIrädande Revisorer tilldelas. §■ 6.