Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropar han till mig, så vill jag höra honom; ty jag är barmhertig. Gudarna skall du icke banna, och den öfversta i ditt folk skall du icke lasta. Din fyllelse och tårar skall du icke fördröja. Din första son skall du gifva mig. Så skall du ock göra med dinom oxa och får; i sju dagar låt det blifva när sine moder; på åttonde dagenom skall du gifva mig det. I skolen vara ett heligt folk för mig; derföre skolen I intet kött äta, det som på markene af djurom rifvet är, utan kasta det för hundarna. Du skall icke tro lögnaktigt tal, så att du gör enom ogudaktigom bistånd, och varder ett vrångt vittne. Du skall icke följa hopen efter till det ondt är; och icke svara för rätten, så att du efter hopen viker ifrå det rätt är. Du skall icke bepryda den fattiga i hans sak. När du finner dins oväns oxa eller åsna, att han far vill, så skall du ledan hem till honom igen. När du finner hans åsna, som dig hatar, ligga under bördone, skall du icke låta honom ligga, utan hjelpa honom upp. Du skall icke böja dins fattigas rätt i hans sak. Var fjerran ifrå falska saker. Den oskyldiga och rättfärdiga skall du icke dräpa; ty jag gifver ingom ogudaktigom rätt. Du skall icke taga mutor; förty mutor förblinda de seende, och förvända de rättfärdigas saker. Du skall icke undertrycka främlingar; ty I veten huru de främlingar i hjertat likar, efter I hafven ock främlingar varit i Egypti lande. I sex år skall du så ditt land, och insamla dess frukt. På sjunde årena skall du låta det hvilas och ligga, att de fattige af ditt folk måga äta deraf; och hvad öfver blifver, låt vilddjuren på markene äta det. Så skall du ock göra med dinom vingård och oljoberge. I sex dagar skall du göra ditt arbete, men den sjunde dagen skall du skona; på det din oxe och åsne måga hvila sig, och dine tjenarinnos son, och främlingen vederqvicka sig.
O wsrtygade alt minsining uti fängars förande af och an genom landet medelst en sadan författning stall tvinnas, samt ait denna förändring fullkomligen instämmer med de grundsattser, hwilka äro fö jde uti 5 och 6 moment rne af ofwannämnde Kongl. Förklaring4g punct, anhälla Riksens Ständer i underdånighet, det täckres Eder Kongl. Maj:k härtill lemna Dest Närig» bifall och stadfästelse. Riksens Ständer framhärda ete. Stormägtigste Mernädigste Konung! Dä någon fatalie tid icke finnes förestristverr till anförande af bcswär öfwer sädane bestm som af Pa» 936 Den r6 December. Pastor och Församling wid Socknestäuuna knytta sattas, och sä möckel mera nödigt är, au en n-i!; lid dertill bestämmes, som sadaue bestur ofra äro af nog wigt för dem, som desamma anga, hwarsöre den dermed mistnöjde icke tor lämnas uran säker: rillläile att deröfwer bcfwör anföra i Ecoiw nie-mäk hos Landshöfdinae Em, betet, och l Ecclestastique frågor hos Dom Capjtlet; haswa Riksens Ständer ansett det stadgande böra till rättelse härwid söressrifwas, att den som med dylikt beslut är mistnöjd, dör anmäla sadan: wid det tillfälle dä Sockiiestämmo-Protocollet för honom esler hans ombud i öfrige wederböeandes näirvaro kill justering up» läses, hwilken anmälan Pastor dä genast i Protokollet antekuar och sedermera ä besturet meddelar den mistnöjde order,telig esker hw. rje lcrstnldt mäl, lämplig fö, ressrjst till bejmärs anförande; och pä dck i de längre stan Lnndshöft inge
Jag fruktår ej för uppskofvet eller för undergången af den tanka, som ligger till grond för skolans inrättning, men jag beklagar om fäderneslandet underlåter att för sina barns uppfostran använda ett bättre lärosätt i st. f. ett sämre. Jag är så viss på riktigheten af grundtanken i denna skolinrättning, att om det skulle lyckas hennes motståndare betaga henne de anslag hon af Staten åtnjuter, skulle enskilde personer begagna hennes lärosätt intill dess de gamla skolorna genom felaktigheten i deras methoder ginge närmare sin upplösning, och nödgades vidtaga rättelse, på det att fadren ej mätte föredraga barnens enskilda undervisning. Man säger, att öfvergången från den nuvar. melhoden till den nya icke blifvit af Ulsk. uppgifven. Det är ganska klokt af Utsk. att icke ingå i några utförliga föreskrifter derom. Öfvergången kan ej ske annorledes, än derigenom att öfvertygelsen bemäktigar sig bådetbiskopar och skolornes lärare samt att dessa gemensamt införa det nya lärosättet. Så går det redan, efter hvad jag vet, i Carlstad. Det skulle vara ett stort misstag, om man ville med trug och tvång införa melhoden bland dem, som icke vore öfvertygade om hennes riktighet, eller åtminstone villiga till försöks anställande; ty då skulle deras vrånghet göra, att man beskyllde methoden för hvad som läge i lärarnes ovilja. Men derföre, att lärarnes omvändelse icke går fort, derföre är icke methoden felaktig. Man säger, att den gamla skolan icke är så oäfven, och att hon ganska väl kan reformeras. Det tror också jag: den ifrågavar. nya melhoden är icke annat än en reform af den gamla; meningen är endast att bilda henne rikligare. Ilon kan visserligen fortgå sådan hon är, och ifrån henne kunna, hädanefter som hittills, lärjungar utgå i Statens tjenst; men de bildas, efter min tanka, sämre än vederborde och följaktligen till skada både för dem sjelfva och för det allmänna. Man kan gå två steg fram och ett tillbaka, man kan gå, på tvären, till och med baklänges; allting går, men det går derefter. Så är det äfven med undervisningen. Man säger, att alla lärde män äro emot det nya systemet.
— X:o 87. i anledning af väckta motioner, angående dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för discontlån, samt dels bestämmandet af någon viss andel af disconlfonden till lån åt jordbrukare och bergsmän. XIII. B. 626. A. 668. XVIII. U. 248. XIX. A. 327. — N:o 88. i anledning af väckta motioner, dels om inrättande af lånecontor i hvarje provins, dels om tillökning i discontfonden och nedsättning af räntor för cliscontlån, m. m. XIII. B. 626. A. 672. — N:o 8g. angående en af Bankens commissariat verkställd afskrifning af 2!ne från Banken utgifna fastighetslån, hvil 5 - ( 34 ) kas belopp icke kommit låntagaren tillhanda. XIII. BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o qo. i anledning af Inspectoren P. E. Normans ansökning om eftergift af upplupen öfverränta å ett lån i Bankodisconten. XIII. B. 673. A. 713. — N.-o 91. med hemställan, alt den Jerneontoret beviljade creditivrätt i Banken mätte få fortfara till nästa Riksdag. XIII. B. 673. A. 7i3. — N:o 92. öfver en väckt fråga om fortfarande af det sparbankerna i Riket beviljade creditiv. XIII. B. 67a. A. 713. —- N:o g3. öfver G. Hallenborgs motion, åsyftande förändring i nu gällande föreskrifter, rörande cassacreditiv åt hypolheksföreningar. XIII. B. 673. A. 713. XVII.
Jag kan således icke sinna nägon annan m? iväg, än walet mellan de twenne, att Riksens Ständer anse och behandla Constitutions-UlskottetS för* stag till ändring och förbättringar l nrundlagarne, j likhet med alla andrUtskotts hetäukanden, hwitkek synes afwika fran Regeringsformens allmänna esprit, eller ock art det förslag som, i förenämd? afsigt af Urskorret wid flutet af en Riksdag blifwit gjort, mä, wid början af den nästföljande, till bifall eller afflag underställas Riksens Ständers pröfning, I sednare fallet bör Constikukions-Utskottet as de gjorde anmärkningarne i Riks-Srän* den, äswcnsom af de nya motioner som under Riks* dagens lopp, till Utskottet kunna öfwerlemnas, formera ett helt som sedermera underställes Ständernas granskning, och derefter, äter omarbetade, öfwerlemnas till plena, wid Riksdagens flut, såsom Uttrycket af Riksens Ständers gemensamma tankar i afseende pä grundlagssrägorne, för att, pä sätt förut omförmält är, wid den följande Riksdagens hör? Den y Junis, 535 början oförLndradt antingen gillas ekler förkastas. Härigenom kror jag ConstilUlions-lltfkottet bliswer hwad det bör wara, en redigerande beredning af Riksens Ständers tankar, ej en magt, somiwistt afseende, genom den fig ensamt fvrbehatlne rätt att bestämma hwad som för gamla eller nya frågor bör anses, uphöjer sig öfwer Konung och Ständer.
DtilSbag för åren 1861, 1862 cd) 1863 antoifabe belopp af 2,059,790 9t:br arti» gen för bcftrtbanbe af be från Sfiifögålbökontoret utgåenbe ftatS* utgifter 1,559,790: — 10:o £Det SftifSgalbSkoutorct tillerfånba årliga belopp utaf 9ftanufa!tur*biffoutenS toiufimebel 84,000: — lim ©obtgörelfe för be af StifSgälbSkontoret imtemaranbe år förftjutna mebel för (Statens jermoågSbpggnaber 2,353,729: 97. 12:o SDet bibrag utaf StatStoerfetS årliga infomfter unber naftfommanbe ftatSregleringSperiob, forn ffatl för beftribanbe af be å fftifSgålbSkontorct antoifabe ftatSutgifter från Statskontoret till dtifögålbskontoret aflemnaS, utgöranbe årligen 1,659,950 Ov:br, eller för åren 1864, 1865 cd) 1866 tillfammanS 4,979,850: — 13:o 23erå!nabt öfmerftott å StatStocrlctS infomfter för åren 1862 od) 1863 5,000,000: — 14:o Sfcrafifinfomft af Statens jernvägar (upptagen blott till bet belopp, font beraf anmifatS till ferntoågSbpggnaberna) 700,000: — 15:o dicfcroerabc befpartngar od) anbra tillgångar, (noilia enligt af Dp fattabe beflut böra till SiifSgalbSkontoret öftoer* lemnäs 652,788: — S3tb. till 91.
Om detta exempel skall vara bevisande, så fordras också, att de förhållanden, som äio gällande i Norge äfven äro det i Sverige, men sä är det icke. Kredit-lagstiftningen i Norge är icke densamma som i Sverige: ty i Norge finns blott 3 bank-kontor, då deremot i Sverige, oberäknadt alla hypolheks-föreningar, finnes 37 särskilda bank-kontor. I Norge får icke såsom hos oss, särskilda bolag bilda sig för ingifvande af kreditsedlar; i Sverige finns konkurrens, i Norge är det icke så: i Norge äro derjemte kommunikations-anstalterna vida svårare än här. Dertill kommer att i Norge, der räntan fordom var 4 %, brukade man vid omsättningarna taga något som kallades provision eller courtage, och då betalades vanligen hvar tredje månad en proc. i provision, och om nu härtill lägges den lagliga räntan, som var 4 %, så upstod en allmän ränta af 8 %. Genom en felaktig lagstiftning upkommer missbruk, och dessa missbruk hämna det felaktiga i lagstiftningen. Att så tillgår här, det veta vi alla, ty om vi också icke fästa upmärksamheten vid dessa prejare, som taga 30 till 40 °0, utan endast hålla oss till våra börser, så linna vi, alt man under tider då penningen är begärlig, alldeles icke nöjer sig med 6 %, utan man tager 8, 10 eller 12 °/0 genom beräknandet af provision, courtage eller förlags-arfvode. Detta förfaringssätt är legaliseradt genom ett särskildt namn, som begagnas dagligen, man kallar det diskontering. Under detta namn ingår det i allmänna rättsbegreppet i affärsverlden, och finnes således icke der under den benämning lagen sätter på det, nemi. ocker. När man genomläser Utsk:s Utlåt, så tyckes det som om Utsk. fruktat, att räntans frigörande skulle kunna åstadkomma en rubbning i sjelfva jordvärdet, derigenom att inteckningarne kunde komma att upsägas, och att jordbrukaren derigenom skulle blifva tvungen att betala högre ränta. Man tror nemi. att dessa intecknade kapitaler skulle komma att ingå i affärsverlden, der högre ränta vore alt påräkna.
Den sorgliga händelsen har inträffat att änkedrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta avlidit den 20 juni och Vi har bevistat hennes begravning den 16 juli. Vi har bekostat hennes begravning och då Rosersbergs slott nu är ledigt, erbjudit Hans Maj: ts Konungen denna kungsgård att disponera under sin livstid. § 45 Kongl Maj: t har tillställt Oss en skrivelse där han förklarat sig ogilla de villkor som Vi fästat vid anslagen till understöd för allmänna magasinsinrättningen och manufaktur diskont fonden. Dessa anslag har upphört. Vi har dock genom skrivelse beslutat att dessa anslag skall utgå till tidigare beslutade belopp, dock utan de villkor som var fästade vid det tidigare beslutet. § 46 Sålunda har Vi fulländat de värv, som svenska folkets ålagt Oss representanter. Vi har bestämt att nästa lagtima riksdag skall hållas i Stockholm den 15 januari 1823. Till yttermera visso har Vi allt detta, beslutat, och beviljat och med samtliga Rikets Ständers ledamöter undertecknat med Våra namn den 21 juli 1818. 21 sidor namnunderskrifter. Kongl Maj: ts tal till Rikets Ständer på rikssalen, då riksdagen slutades den 21 juli 1818. Under de åtta månader Ni varit församlade, har jag följt Edra överläggningar. Om än besluten varit fördröjda, kommer de som opartiskt skall bedöma Edra handlingar, erkänna, att uppskoven berott på ämnenas svårighet och betydelse samt bristerna i Vår samhällsförfattning. Framtida riksdagar skall dra lärdom härav. Under denna riksdag har jag sett folket och dess ombud utveckla en stor nationalanda. Då jag nu hemförlovar Er, äger jag den tillfredsställelsen, att finna Er övertygad, att en nation som i politiskt avseende uppnått sin myndighetsålder, genom en rättvis vunnen ära, och genom lagar vunnit sin frihet. Föreningen med Norge vinner för var dag i styrka. Omständigheternas makt, Er helgd och gemensamma intressen är borgen för dess bestånd. Passionerna försvinner, då folken vill leva i fred. Förnuftet säger att upprätthållandet av frihet och självständighet vilar på ett orubbligt förtroende mellan nationerna. Jag tackar Er, Gode Herrar och Svenske Män, för det nya bevis Ni givit norrmännen genom den lag som Ni, utan delade meningar antagit, som försvarar detta folks rättigheter. Det visar Er vilja att bibehålla den politiska föreningen mellan halvöns två folk.
33 genom uppdämning skadade jorden; hvarjemte Ståndet fann för godt, att från Författningens tillämpning undantaga större hruk och bergverk, samt större fabrikanläggningar, äfvensom att, i likhet med Höglofl. Ridderskepet och Adeln, samt ,Vällofl. Borgare-Ståndet bestämma lösningssuniman för ett utdömdt Vattenverk till 5o Procent utöfver Verkets värde; och förenade sig Ståndet likaledes i nämnde arne Stånds beslut rörande sältet att utse gode Männer, hvilka vid värdens bestämmande komma alt biträda. S. D. Föredrogs BcvillningsLagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, d. 3i Oet. på bordet lagde förnyade Utlåtande, N:o 20g, öfver det af Commitlerade till utarbetande af plan för en förbättrad Fattigvård underdånigst inlemnade förslag till en allmän stadga för fattigvården i Riket och tiggeriers hämmande, jemte flere härmed sammanhang egande ämnen; och fann Preste-Slåndet för godt att gilla och antaga den föreslagna Fattigvårdsstadgan med hvad JJtskotten dervid yttrat och tillstyrkt, lik - Prat. Ut dr. d. 7 Nov. igij. viii med följande, efter föregången öfverläggning af Ståndet, nu fattade särskildta beslut, nemi. 1:0 Vid Art. 3, §. 3 Morn., att enär det allmänna ombesörjer med mer eller mindre bekostnad fattige bärns uppfostran, vare det dess rätt och förbindelse att tillse det barnen å tjenlig ort uppfostras; och må följaktligen Fattigvårdsstyrelsen 1 ofvanberörde lall, utan afseende på den uppfostringshjelp föräldrarne sjelfve kunna lemna, eg a att efter bästa pröfning förfara. 2:0 Att det af Utskotten föreslagna tillägg vid 3:dje Art. 1 rnåtle utgå, och oäkta barn berättigas till fattigvård inom den Socken, till hvilken Modern hörer, då fattigvården påkallas, 3:o Att i den nya §. som
Hvad detta Men f r e d s p r i s beträffar, är det icke Att man » figur ' n » d e t till sist s å Att något kvinnohjärta Som hans Än att B l o t t f ö r att Ej Ty se den strax inte v a r det Jonas ' man ord, ombord försvinna. fick, lyckligt huld, skuld, kan finna. gick, har, göra ' t. Sutthaft SNORRE. bra. fått Mer svärmiskt v e k blef flickans håg, blott Och stå, skina. Men förr Och under bilden sedan Just s o m han än människornas sinnen förmildrats g e n o m veMed stor o c h tydlig rundskrift getarisk Den stackars, fred, förr rätt — kvinnorna säga: än k v i n n o r n a o c k s å få vegetarianerna diet » säga: o. s. v. menade hon. Endast arbete k u n d e m a n nå i n g e n fred, Alla hade de genom allas samfällda ' orätt, har klagat Haagkonferensen tyckes mig. öfvertygar Nu öfver gifvit, Den om, är att det l o c k a in allt och detta första flere är han likafullt h a n m e d orätt, För hvarje milstolpen, som inne samma ärlighet som N u gäller det blott när uteslutna således med samma de 3 0 0 ifver och parlamentsledae j stå l å n g t från målet. » usch! » handen, kvar i sanden. I l ö n a r ej att räkna summor, hvarpå bara blommor och resultatet Så gjort slut meterslånga så har Och d e l s t ä n d i g t gått ännu är han — Jag h o n o m buketter. och en fred. • Därtill har efter ingenting annat vilja, det och sin näbb.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtM arskalken föreslog, att så väl Herr Lefréns den 26 sisth Februarii e. m. 20 II. 8 i'4 , \ Den 9 April e. m. på bordet lagde motion om ändring i 25 §. RiddarhusOrdningen, som ock Herr Ribbings likaledes den 26 sistlidne Februarii e. ni. på bordet lagde motion, att Utskottens Ordförande borde genom Secreterarne i Utskotten till RiddarhusFiscalen aflemna förteckning på de Ledamöter inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva, måtte, i sammanhang med den af förslaget till ny Riddarhusordning beslutade återremiss, jemväl till RiddarhusUtskottet remitteras. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken lillkännagaf, att, enligt emellan Hans Excellence och de öfrige RiksStåndens Herrar Talmän, uti sist hällne Conference, träffad öfverenskommelse, val, enligt io3 §. RegeringsFormen, af den Nämnd, hvilken äger att dömma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas, komme att i alla RiksStånden företagas nästkommande Tisdag, den i4 dennes, till ett antal af 12 Ledamöter af hvarje t Stånd; och som, på sätt vid föregående Riksdagar varit öfligt, 4 Ledamöter derutöfver torde böra utses till Suppleanter, i fall någon af de Ordinarie
Valerius i lifstiden ådömda ansvarighets-belopp, såvidt kronans rätt rörer. Hr von Hartmansdorff: Den siste värde talaren liar förekommit mig. Jag kan aldrig tro, att man velat bestrida Hr Printzenskölds rätt, så framt man ej misstagit sig om frågans beskaffenhet. Jag nprepar derför, att här icke är fråga om böter, ådömda i brottmål, der Konungen eger att göra nåd. Utan här är fråga om ersättning för medel, som frångått kronan, och för hvilka en embetsman blifvit ädömd ansvarsskydighet. Kronan eger icke rätt till större andel af dessa medel än hvad som återstår, sedan 12 proc. deraf till KammarlUns Adv.-Fisk. utgått. Sin andel, d. v. s. 88 proc. af det hela, kan kronan eftergifva, men icke de 12 proc:n, af det enkla skäl, att dessa icke tillhöra Henne. Vilja Ständerna efterskänka Kanslirådet Valerii sterbhus allt hvad han i lifstiden skolat till Staten inbetala, måste de af egna medel gifva Kammar-R:ns Adv.-Fisk. ersättning för de 12 proc:n. För att förringa Hr Printzenskölds anspråk, har man andragit, att han i ersättning för det Finérska balansmålets utförande redan fått 7,000 R:dr. Det är väl möjligt, men jag får uplysa, att nämnde tjensteman, enl. den uträkning, som åtföljde Kammar-R:ns förslag till ny löne-reglering, har, med lön och sportler sammanlagda, efter 10 års medeltal, knapt 2,800 <R:dr b:ko i årlig inkomst. Jag hoppas, att R. o. Ad. häraf skall finna, att det icke är skäl att för de 7000 R:dr, som Hr Montgomerie framdragit, tro att Adv.Fisk. är för högt aflönad. Jag anser tvertom det vara en ganska stor lycka, att man för en dylik lön kan få en sådan tjensteman.
Detta tycker jag är rätt. Andra puncten: Alla om, röstningar i Utskotten ske per capita. Denna fräga är swär att decidera. Om jag här gulle hafwa afseende blott pä Ständs Intcrctzcn, och jag toge för afgjordt, att alla mäl som komme under Utgottcns pröfning dermed wörö förbundne, tror jag cut voteringen Ständswis wore bäst, ty merendels hälla dä Skände,is Ledamöter tillsammans, och man kan sä lätt kontrollera om nägon afwiker ifrän Ständcts önskan^ Men här är frägan om allmänna interctzct och rättwisan, och jag häller alltid mäst med rätkwisan. Det är min erfarenhet, att när en Ledamot i ett Utskott haft en grundad motion, och han fäkt derföre anföra stna gäl, har han alltid wunnik anhängare ibland alla Ständ. Deremot ivid voteringen som gcdt Ständswis, har ofta den förständiga, twärt emot rättvisan, bliswit bfwerrbstad af Ständs-inkcreHet. slag tillstyrker derföre voteringen per capita, till dch jag har en bättre bfwertygelse. Dermed följer äfwen den förmän, att Ordföranden kan fä vorum cicciiivum, hwilkek 4472 Den §O October. Zr rättmätigt, och hwarigcnom utlottning undwikes, Kwad Rvucv - UtstottctS röstningSsätt beträffar, är jag xä denna grund, äfwen af Eonstitutions - Utstvttets ranko. Scderniera heter det i tillägget: Äfla en eller flere A edawester, att votering mä med flutna sedlar anställas, bör sadant ej förwägras. Detta är rn ganska nödig omständighet. Jag wet en händeisc reid 17^8 är§ Riksdag. Det war i ctt Utstött fräga om öfwerflödiga hclgedagarS afstaffandc.
Taxornas upprättande m. m. , V. 644. _ angående större frihet till begagnande af Kalkmylla och Kalkstensbrott pä Gottland, V. 696. angående vissa öfverklagade olägenheter för Bätsmans-Rotehåliare, V783* — angående underhållandet af Strandridare Boställen och Lastagebryggor på Gottland, V. 790. — —- angående upphandlingar för Kongl. Maj t och Kronan, V904. angående inskränkning i Halländska och Bohus. ländska Allmogens Seglationsfrihet, V. 93?. _ — angående Hamp«planteringens befrämjande, V. 941. _ angående Båtsmansfördubblingens återstallan de, V. 1042. _ angående befrielse för Skeppare och förbön» der, att vid Tullkamrarne uttaga förpass ningar å Landets egna varor, som från Upp* städerna till Stapelstäderna försändas,V, 1108. _ _ angående en fri Tackjerns-handel, V. 1117. _ angående yrkad ändring af Tjenstehjons flyttningstid, V. 1124. V _ angående medel till Svenska Klädes-Fabriker» nas upphjelpande, V 1182. _ angående Götha Canal - Bolags. förpligtande, att då någon Rote-Soldat, i och för arbetet derstädes blifver oduglig till Krigstjenst, ersätta kostnaden till annan karls anskaffande, V. 1188.
Hvad beträffar återigen de två nästföljande straffarterna, straffarbete och fängelse, så har under diskussionen klagomål riktats mot denna indelning i tvenne grader. Man har nemi. sagt, att denna indelning ej vore lämplig och att vida ändamålsenligare vore, i fall, såsom lagberedningen och lagkomitén föreslagit, blott s. k. enkelt fängelse antoges, hvarigenom penitentiärsystemet skulle kunna blifva genomfördt. Jag tager mig i afseende härå friheten anmärka att, då K, M. föreslagit ettslag Den 11 Juli f. m. 375 af frihetsstraff, R. St:r underkänt detta förslag, under förklaring att de önskade två grader af dylika straff, nemi. straffarbete och fängelse, samt att, med stöd af denna R. St:rs uttalade önskan, i alla de författningar, som vid föregående tre riksdagar blifvit utfärdade, denna skillnad emellan straffarbete och fängelse iakttagits. Jag måste äfven förklara att, så vidt mig veterligt är, det icke finnes någon strafflag, med undantag af den Norska, der ej flere arter af frihetsstraff stadgas. För att i vår lag bibehålla mer än en grad af frihetsstraff, talar dessutom den omständigheten, att vårt land saknar en särskild lag för polisförbrytelser. Det skulle nemi. icke bemötas med ett gillande å allmänhetens sida, i fall den gröfre förbrytaren underginge alldeles samma straff som den, hvilken endast t. ex. öfverlastat sig, eller af oförsigtighet skadat en allmän inrättning. Man må säga hvad man vill i afseende derå att sjelfva straffet ej är vanärande, kan det likväl icke undgås att, vid betraktande af brottens olika karaktär, äfven bestämma olika karaktär på straffen och deras tillämpning. Man har sagt, att det skulle vara omöjligt att verkställa detta straffarbete, emedan, då man ålägger arbete i cellfängelset, detta arbete skulle, i st. f. straff, medföra på cellstraffet en karaktär af förmildring. Vid behandlingen af fängelselagen 1857 var jag af den öfvertygelsen, att någon olikhet i afseende å behandlingen af de personer, som skulle undergå dessa båda straffarter, ej var möjlig.