Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mindre eller" klufne hemmans delar, fastan hörande til ett och samma hemman, upssala.» bys ar för sig, och hänföras hwarje hemmano-del till den Tlast 66s Den 22 September, hwartilk den hörer efter wärdet, i förhällande till helt hemman. Leflnnes nägvt hemman eller hemmarisdel af ännu högre warde, ökas afgiften i proportion emot hemman och hemmans» delar af tredje Lintzen, med iakttagande, att rold taxering af sädane hemmansdelar under tre fjerdedels mantal, bestämmes afgiften derföre, icke i proportion efter den i Tariffen uksiikte Bewillning för lika stora hemmans-delar af de Trcnne Llatzerne, utan i förhäklande til deras warde efter helt hemman beräknadt; Dock att för ingen hemmansdel, ehuru liten den än mä wara, arlägges mindre an En R:L 6 st., emedan ägarens personliga Le. wallning är derunder inbegripenwid hemmans upstattning mä wärdet icke grundas pä äbyggnqdev, ej eller pä särskildt dyrbara »ch betydcliga anläggningar, som icke lämna nägon afkastning ; bärandes likaledes grödan icke tagas i beräkning. Det i tredje puneten af detta Moment fhrekommande uttrycket; utan att flyttning emellan eller under, bör rättare heta utan gtt taxering till. afgift emellan a. §. k, mom. puneten. Säsom närmare uplysandemeningen af denna punet, tillstyrker Utskottet antagandet af den projecterade Redactioneni dock att efter orden: Den 22 September. 66z nägsn af de faststäldta Tlagser mä äga rum. 4. Mom.
Förhållandet hr således det, att 2:ne Stånd hafva bifallit Utsk:ns betänk, i dess vidslräckthet, ett Stånd, nemi. R. o. Ad., har tagit steget kortare, och ett Stånd, nemi. BorgareSt., har icke alls tagit detta steg. Ulsk:n hafva nu tagit sig friheten inbjuda R. o. Ad. eller BorgareSt. att förena sig med Utsk:bs, af Presteoch BondeSt:n godkände förslag, hvarigenom 3:ne Stånds beslut skulle uppkomma. Skulle icke nu denna inbjudning antagas, återstå icke mera än 2:ne utvägar att välja på, emedan frågan icke kan förfalla: nemi. antingen alt förstärka ett sammansatt Utsk. (en åtgärd, som, ehuru icke saknande prejudicat, likväl är ovanlig nog), och låta det gå till votering, eller också måste man genom en slags juridisk härledning, då nemi. 2:ne Stånd hafva tagit 2:ne steg ut och ett Stånd tagit eli steg, och man således äger skäl alt förmoda, att de 2:ne Stånden äfven hafva gått så långt som del ena Ståndet, söka att kunna komma derhän, att fä fram ett förslag, sorn vore R. St:s. Bien afven denna tydning kunde vara vådlig, emedan det icke alltid är sagdt, alt derföre, att man beviljar utsträckningen af en lag, man derföre äfven vill bevilja en mindre utsträckning af densamma, och då dertill kommer, att det högsta embetsverk i Riket för Tullärenden, nemi. Generaltullstyrelsen, säkerligen icke lärer till sådane förrättningar, som de hvilka här afses, förordna andre personer än dem, hvilka förtjena ett dylikt förtroende, så skulle jag för min del tillstyrka B. o. Ad. alt antaga Utsk:ns inbjudning. Frih. Cederström, Jacob:
Förböjtinusbliothekaroverken 507,227: — 770,321: 31 * gäng pä Förslag: stat bibe. 9,075: 46. Riksmynt T:pt Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Indelt, på förslag. Malt. Värde å 10 R:dr Tunnan (6,3 kub f.) Kub. f 277,903 5.058 k. Oindelt. Mått. Varde förslagsvis å 10 R:drTunnan (6.3 kub. f )| Summa. Riksmynt. Penningar: Nuvarande anslaget Afgå: till Clerecie-staten öfverflyttade Indrages: åt Norrtelje Pedagogi nu anslagne åt Christinehamns d:o d:o Tillkommer: Ersättning i Linde för Djeknepennin - indelta Räntor, efter markeVärde, enligt 1855 års RiksFörhöjning i detta värde Indelt Spanmål: 1855 års Riks-stat anslår Afgå och indragas: åt Norrtelje Pedagogi anvisade 9 T:r åt Christinehamns d:o d:o 7 T:r a ters tå motsvara 5,557 kub. fot 4 Värde å Spanmålen, enligt stat, förslagsvis Förhöjning i detta värde, till kub. fot, för 5,557 kub. fot Oindelt Spanmål: 1855 års Riks-stat anslår ^ k:pr) 448 kub. fot. 9 k:r, förslagsvärde af . Förhöjning i detta värde till kub. fot Gymnastiska Central-Institutet. Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöj ning 39,0351 1,172,243) il! Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Indelt, på förslag. Oindelt. Matt. Värde å ] 2 R:dr j kub. foten ! K ub. f. 277,320 5,557 k .J Riksmynt. Riksmynt. Indelt, på förslag Oindelt. Mått.
Emedlertid äro dessa de enda kostnader, som i Wermland äro vidtagne. Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln, om icke, med all möjlig förmån för de norra provincerne, Rikets Ständers önskningar blifvit af Styrelsen uppfyllde i afseende å Strömrensningsmedlen. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må åtfölja den förmodligen blifvande ålerremissen. Herr Hjerta., Gustaf: Jag skall ej upptaga tiden med att inlåta mig i detaljfrågor, hvilka jag tror vara så fullständigt utredde af dem, som gjort anmärkningar, att det är öfverflödigt att betrakta saken från den sidan; men jag skall fästa mig vid vissa hufvudsakliga förhållanden, som jag anser att Utskottet ej tillräckligen utredt, och som jag tror vara af den stora vigt, att de af Utskottet noggrannare böra behandlas. Det torde ej hafva undfallit en hvar afEder, Mine Herrar! som förliden Riksdag öfvervoro den stora öfverläggning, som ägde 22.8 Den 5 Mars f. m. rum, då den vägrade sanctionen till Instruction för Revisorerne här förevar, att ingen uti detta Hus yttrade den öfvertygelse, att Konungens sanction skulle behofvas; att endast det var fråga om att anmäla Instructionen till Konungens utfärdande, emedan det händt, att 1812 års Instruction blifvit till hans utfärdande öfverlemnad; och att de Ledamöter, som ville hafva berättelse om förhållandet i Riksdagsbeslutet, aldrig yttrade det ringaste om Konungens rättighet att vägra utfärdandet. Desse Ledamöter voro Grefve af Ugglas, Friherre Åkerhjelm, Herr Lefrén och jag. Det var Herr Cederschjöld, som väl på den andra sidan var deremot; men i liela discussionen finnes ej ett ord, som ger tillkänna, att en sanction skulle tarfvas. När det besynnerliga förhållandet inträffat, att Konungen vägrade promulgation, återstod ingenting annat för Rikets Ständer att då göra, än att för nationen gifva tillkänna förhållandet.
Pä Högwördige PresteStändets Ledamöters wägnar 1kr. Weideman. Pä Högloss. BorgareStändets Ledamöters wägnar I. 8 c k m i 6 t. Pä Hederwarda BondeStändets Ledamöters wägnar Jo k. Lricsgon. ^röäelius. H - Esk - Den 2 April. H Lalcul öfStatg-Bristen efter tzen upprättade RlkoStatett. Enligt den af StatsUtffottct projecterade StatsRegkering och der öfwer upprättade calculer, utgjorde Stats Bristen 470/6Z3;8.Z. I anledning af dcrwid gjorde Anmärkningar hafwa Riksens Högloft. Ständer sedermera bifallit följande tillökningar och förändringar, neml. Underhälls kostnad för Haga LustSlott och Park som blifwit till Kongl. Majus nådiga disposition i undcrdä, nighct öfwerlemnad — 2,000: För TelegrafInrättningen i BohusLänfle Skärgarden — 226:3,. Lönetillökning för äldsta Notarien! KonglStatsContoiret i enlighet ° med hwadhanafälder förut innehaft 2Z: Lön gD -bättringar för UnderOfficerare och Manflap wid HrlogsFlottan i likhet med hwad som blifwit bewiljat UnderOfficerarne och manskap wid Artilleriet och wärfwade Regcmenter — 20,325: Dit» wid Armeens Flottas Escader i Stockh. 4,194:36. Dito i Götheborg dito 1,763: 36. Dito i Malmö dito 6oz:z6. 26^2: rs. TifferenceförManftapet wid Mörnerffa Husar Regementet emellan den af StatsUtflottet föreftagne tillökning af r ff och den af Riksens Högloft. Ständer sedermera bifallne af 1 fl', iz rst. pä man 1,130:35 ... Den 2 April.
Som brud bar jag hvit, skär drägt och annandagen svart siden med skära rosor. Denna senare drägt rent af afgudar min man, och otaliga gånger är jag i en sådan fotograferad och afmålad, deöna drägt, som är ett evigt talande minne från den ljufva dagen, som hvarken han eller jag kan glömma, den dagen, » då jag tog organisten ». Qvinnokongresserna i Paris 1889. Andra kongressen, Anordnarne af den andra kongressen, den officiella, syntes hafva klart för sig, huru efter i utveckling man var i Frankrike, och att man borde lära sig krypa, innan det kan bli fråga o m att gå. Kongressen kallades » congres International des osiwres et des institutions feminines ». I denna dess titel låg dess egentliga karaktär. Man ville snmmanföra de institutioner och inrättningar, som qvinnan skapat, för att härigenom liksom visa, hvilken magt hon var i samhället, hvilken kraft hon utvecklat, och huru stort det verk är, som hon redan utfört och utför till mensklighetens bästa. Men det var ej blott såsom ett tomt skryt man skulle draga fram hela denna skara af barnhus, skyddshem, sjukhus, skolor, föreningar för qvinnosaken, för sedlighet, nykterhet m. m.; man önskade äfven, att de som sysselsatte sig med dessa frågor skulle få tillfälle att höra andras erfarenheter och deraf draga nytta för sitt arbete. Man ville ock, att redogörelse skulle lemnas för qvinnans arbete inom vetenskap, konst och literatur. Slutligen önskade man, att den civila lagstiftningen skulle granskas för att se, i hvad mån den var hämmande för qvinnans nuvarande verksamhet, samt hvilka berättigade önskningsmål som i detta afseende kunde framställas. Kongressens president var Jules Simon. Han är nu gammal och sjuklig, hans stämma var svag, och han presiderade endast vid kongressens öppnande o c h afslutning. Han bär dock ett verldsberömdt namn, och den fullsatta salen lyssnade med spänd uppmärksamhet till hans spirituella föredrag. Sjelfva själen i kongressen o c h den, hvilken hade dens törsta förtjensten om den sammas anordnande, var m:e Emilie de Morsier, en medelålders qvinna, blond, med ett behagligt utseende.
Posses sednasle inkast få erinra, att frågor om någon embetsmans ställande under Riksrätt icke lära kunna i RiksSt. väckas; ty denna rätt torde endast kunna gälla om sådana frågor, som omtalas i 107 §, hvaremot 106 § stadgar, huru med någon rådgifvares ställande under Riksrätt skall förhållas. Det är således blott anmärkn:sfrågor efter 107 §, som R. St., enligt min åsigt, kunna afgöra, huru de behaga, och härmed hoppas jag att hafva vederlagt de inkast, vid hvilkas framställning Gr. Posse gått mig till mötes genom löftet att öfvergå till min mening, så snart vederläggningen skett. Gr. Posse har för öfrigt missförstått mig, då han trott, att jag ansett hvarje anledning till anmärkning förvandlas till anmärkning endast derföre, att den af RiksSt. upptages till remiss; ty mitt yttrande åsyftade, De» 3o Juni f. ra. 383 att sedan anmärkn:sanledningen blifvit af Constit.Utsk. utredd, berodde det af R. St. att upptaga den och göra den till anmärkn , helst jag icke är af Frih. Cederströms mening, att Constit.Utsk bör inkomma med omotiveradt yttrande öfver en vackt anmärkmsanledn., utan tvärtom tror det vara Utsk:s pligt att alltid utreda frågan, så att R. St. blifva i tillfälle att få fullständig kännedom om sakens beskaffenhet och att derefter taga sitt beslut, ehvad de finna för godt att upptaga anmärkningen eller låta den förfalla. Det är på grund häraf, som jag anser förhållandet med Constit.- Utskrs betänk:n i dessa frågor vara alldeles enahanda med andra Utsk:s betänkm. Att, såsom Frih. Ehrenborgh, icke vilja betrakta anmärknrsfrågor såsom mål, synes mig vara enadvocatur, hvartill grundlagen ej gifver någon anledning. Jag medgifver emedlertid, att meningarna kunna vara delade, och tviflar ej, att mina motståndare uppriktigt hysa den mening, de förfäkta likasom framlidne Statsrådet Adlerbeth och Ridd.secret.
Kronoparken Norrlandet är af Kongl. Maj:t upplåten, dels sorn ersättning till Westerviks Stad för en Lotsplats, dels till ökande af åtskillige anlagde nybyggen, så att de kunna åsättas ^dels mantal hvardera, kommande möjliga återstoden att anslås till närbelägna Majors-Bostället Stufverum; men denna beslutade reglering har ännu icke fullbordadts, emedan tvist uppstått om ägobyte emellan nämnde hemman och Rusthållet Gräntsö, hvilken fråga, genom underdånige besvär öfver ÄgodelningsRättens utslag, blifvit dragen under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. Böda kronoallmänning, bestående af omkring 10,500 Tunland temligen god och storväxt skog, har sedan den blifvit afmätt och indelad till trakthuggning, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 23 April 1836, anslagits hufvudsakligen lill understöd åt skogbeliöfvande hemman inom de tio nordliga Socknarna på Öland, hvilka derifrån årligen erhålla utsyning af timmer och ved emot en ringa ersättning, hvarjemte på vissa trakter af allmänningen kreatur intagas i bete öfver som - 20 maren emot lega, som tillfaller Planterings-Cassan. Allmänningens liushållning och vård bestrides af en, utaf Kongl. Maj:t tillförordnad, Jägmästare samt fyra Under-Jägare, hvilka alla, jemte lön af Planterings-Cassan, hafva Boställen å allmänningen’. Äfven Härads-Allmänningarne äro ställde under inseende af Jägmästaren, som derå verkställer årliga ulsyningarne. Bergsrörelsen. Sednaste Femårs-Berättelsen upptager och beskrifver de i Länet befintlige Grufvor och Jernbruk. De sednare hafva under sisla qvinqvennium ökats genom anläggningen af Carlsforss Jernbruk i Ålems Socken af Stranda Härad. Detta bruk, som erhållit privilegium på 450 SkU. årligt smide, har dock ännu icke kommit i gång. Conjuncturen för Jernbruksrörelsen har blifvit mera förmånlig under de sistförflutna fem åren.
Förbannadt dumt! utbrast han, nu gäller det att skickligt styra sin båt; jag måste få henne härifrån, ty annars kunde hon blanda bort mina kort. Fördömda flicka! som på fullt allvar älskar mig och tror på mina löften att gifta mig med henne! Liksom om baron Edvard Glithingham skulle gifta sig med en fattig flicka, en miss Brown! Det är alltför lätt att narra flickan, det lönar knappast mödan. Lucy Suffridge är också alldeles öfvertygad om att jag är pinkär i henne. Jaha, fortfor han med ett hemskt skratt; visst är jag kär uti ditt vackra slott! Tag på dig dina stora miner, dina bestämda karl-façoner, men Lady Suffridge-Glithingham blir du ändock, om icke på fredlig väg, så ... jag vet nog hvad jag menar! Han satte sig ned och skref följande bref: Min Charles! Nu är stunden inne då jag måste sätta din tillgifvenhet på prof. Jag befinner mig uti en f n så svår belägenhet. Jag måste meddela dig hvad som händt. Min mor har hos sig en ung flicka, Alice Brown, dotter till en slägtinge, som emot familjens samtycke gifte sig och som nu befinner sig uti knappa omständigheter. Flickan är mycket söt och jag tillstår att jag varit litet kär i henne, fast än du väl kan förstå, att jag aldrig ämnat gifta mig med henne. Men nu är olyckan den, att hon förälskat sig i mig och påstår att jag lofvat taga henne till hustru. Nu är jag dock så godt som förlofvad med Lady Lucy Suffridge och anar på förhand de mest rörande scener och förebråelser öfver min trolöshet. Du känner min mor, hon tar naturligtvis flickans parti och då börja åter de ändlösa förmaningar, med hvilka min mor öfvermättat mig sedan min barndom. Jag måste få Alice bort härifrån och det är på dig jag räknar för att rädda mig ur den svåra ställningen. Lucy Suffridge har på ett år rest till Amerika och innan hennes återkomst måste allt detta vara undanstökadt. Flickan har en böjlig karaktär och tror allt hvad jag säger; detta förenklar saken betydligt. Lefde vi i fordna tider, vore ingenting lättare än att göra en enlevering, vidare skulle icke behöfvas.
Det Högloflige Stats.Utskottet har så väl vid det föregående, som vid den sednare hemställan icke gjort något afseende, icke fillkännagifvir anledningen för de uteblifvande svaren; men Utskottet har i sin åtgärd visat en motsatts af dess förklarade tanka, i den återremitterade Finance-Flanen, enligt hvilken det anses för nyttigt, att det belopp af Fenninge. Rörelsen, som förut utgeck genom de nu tillstängde Låne-Inrättningar, mätte komma Nä ringarne på ett mera direct sätt tillgodo. Med all anledning att kunna yrka återremiss på Utskottets Betänkande vill jag endast för min del vördsammast anhålla, att dessa mina anmärkningar få i Protocoliet inflyta. Herr Grejven och Landt Marskalken gjorde Den 23 April. Proposition till bifall af Stats-Utskottets utlåtande, hvilken Proposition med ja besvarades. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets den 15 dennes afgifne samt den 18 i samma månad på bordet lagde Utlåtande öfver gjorda Motioner om förändring i Keklädnadssättet för indeldta Arméen. Herr von Schantz, Carl: Vid Högloflig® Stats-Utskottets Betänkande, rörande Armé ns Beklädnad, anhåller jag att få göra följande anmärkningar. Utskottet har vid den föreslagne beräkningen af bidragen till Monderingens anskaffande, antagit som grund att Rotehållare skulle med T af en Monderings hela värde, uppfylla den enligt Kneckte Contracten, dem åligande skyldighet, att med Släp-mondering förse Soldaten och Stats-Verket med §■ af samma Mondermgs värde, återstoden af den årligen inflytande Fond till Beklädnadens förskaffande denna grund är sann och god samt upptylier så väl Statens förbindelse att bekläda sina Försvarare, som ock KneckteContraCtets föreskrifter men förhållandet blifver annorlunda, der detsamma icke ålägger Rotehållarne skyldigheten att bekläda Soldaten, hvilket intriiffär vid Kongl.
Låt oss således hoppas det bästa och tåligt afvakta fortsättningen af den Westinska perioden samt önska att denna icke för hastigt afbrytes af något arrendekontrakt med hr L. O. Smith eller dylik “ entreprenör ", utan tvärtom må ledas ur finansen in i ecklesiastiken, d. v. s. i det stats-departement som i främsta rummet bör hafva tillsyn öfver nationens odling utan att förblanda denna med kyrkliga angelägenheter.I kretsar, som vilja kallas “ väl underrättade ", har nu åter igen mycket talats om beskaffenheten af den väntade kungliga propositionen som befaras komma att föreslå teaterns öfverlemnande åt en enskild “ entreprenör ", “ impressario " eller hvad en sådan konstschackrare må kallas. Det är den gamla sagan, och innan dessa rader komma för allmänhetens ögon, har sagan kanske fått ännu en upplaga, och regeringen gjort slut på den paus som sedan förliden riksdag inträdt i den stora teaterfrågan. Huru har kungl. teatern sökt fylla den pausen? Genom rätt mycket arbete på så väl den stora, som den dramatiska scenen. Det kan ej nekas. “ Nordens stjema “ är ett rätt vackert bevis på den först nämda scenens verksamhet, och “ Köpmannen i Venedig " skämmer ej heller bort det goda intrycket, under det man förbereder den nya “ Mefi-stofeles ". Dramatiska teatern har naturligtvis haft ännu mera nytt. Det ligger i sakens natur. Vid Stora teatern arbetas, hvad intendentskapet vidkommer, med nya krafter. Hvad som i denna tidskrifts tredje häfte för sistlidet år yttrades om hr Wilhnans goda egenskaper har redan bekräftats af hans intendentskaps början, men derjemte torde äfven en vid samma tillfälle uttalad farhåga hafva visat sig fullt grundad, den nämligen, att intendentstjensten och det aktiva konstnärskapet vid scenen icke passa ihop. Hr Willman har med stor framgång och till allmänhetens synnerliga belåtenhet satt upp “ Nordens stjerna " och sjelf har han som aktiv konstnär uppträdt i samma opera, också med framgång och väl förtjent bifall.
Cour, På Åccordsumman (för fullständigheten skull) 4>75o. Nio års förlorade inkomster af Com pagniet 18,000. Compagniets beklädning åren 1810, 1811 och 1812 2,000., På en mig allernådigst beviljad ersättning, för den mig som Pension i8o61ofvade Adjutantslönen, ännu obetalda 400• Sålunda, nied utelemnande af den förstnämnda posten, Summa R:d. Den i5 December f. m. y3 Jag har här förtegat en icke ohetvdlig mobilier, som i Augusti månad 1807 föll i Fransosernas händer; deremot bör jag icke förbigå den omständigheten; Att jag väl i 34 år (1782—1816) bidragit till Armeens PensionsCassa, men likväl, såsom sedan sistnämnda år icke mer på Stat, om jag nu tager afsked, icke har anspråk på Pension, ehuru jag hela denna sista 12-åriga period endast med min lön som Chef i Staben, jemte Expectancesumman (hvilka tillsammans, när Utskylder äro betalta, utgöra ungefärligen 860 R:dr B:co) måst lefva utan alla emolumentcr, utan inqvarteringspenningar, utan dieter på embetsresor, icke tillräckligt för mig sjelf, ännu mindre att kunna bestrida något för min Son. Resultatet af allt detta skall oundvikligen blifva, att jag slutligen mäste sakna det oumbärligaste och se mig dömd till de obehagligaste förlägenheter i hänseende till iråkade skulder, hvilkas totalsumma är ganska ringa (knappt \ af min här uppgifna fordran hos Staten). Efter framställning af dessa vidrigheter, som mig träffat, vågar jag hos Högloft.
Vid förnyad föredragning af Stats-, Bevillningssamt Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 12 8, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 90, angående förändring i sättet för grundräntornes eller Krono-tiondens utgörande , blefvo så väl Betänkandet No 90, sorn Utlåtandet iho 128, af Preste-Ståndet afslagne. S. D. Vid förnyad föredragning af Ban. co-Utskottets Memorial, N.*o 113, med hemställan - Pröt‘-Utdrag den ig Februarii 1830. 193 ställan angående ersättning i hnslagsväg för den förlust, som kommer att drabba de i Banco Reglementet af år 1823 (PaS 4§) uppräknade åtskilliga Academier, Collegier och Allmänna Inrättningar, genom bestämmande af 128 skts pris för allt silfvermynt, som i utbyte emot Banco*sedlar dem tillhan» dahålles, blef nämnda Memorial af PresteStåndet bifallet, med förklarande, att ifrågavarande anslag må utgå af Bankens årliga vinst, innan den till Riksgälds-Contoiret ingår; och skulle de respective Med-Stånden inbjudas att i detta beslut deltaga. S. D, Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets Memorial, Nto 116, angående afskrifning af upplupen ränta å den Capitalskuld, hvarföre Majoren Friherre C. W. Gripenstjerna hos Bmco-Discont-Verket häftar, beslöt Preste-Ståndet, att, med bifall till den af Utskottet tillstyrkta eftergift af ifrågavarande ränteskuld, denna eftergift må utsträckas äfven till sjelfva Capitalet; i hvilket beslut de respective Med-Stånden skulle vörd. samt och vänligen inbjudas att sig med Preste-Ståndet förena.
På Sinai var likväl Guds hemlighet omklädd i skyar, blixtar och fasa; sjelfva Moses fick endast skåda honom ”på ryggen,” fick ej en morgonkunskap [en apriorisk skulle en Schellings analogisökande lärjunge sagt], utan en aftonkunskap [en aposteriorisk skulle han upplysningsvis tillfogat]. Morgonkunskapen var förbehållen mannen af tidens morgon, mensklighetens stamfader, och släcktes i den första synden. Sedan dess har hvarje slägte blifvit värre än dess föregångare: ”Ætas parentum, pejor avis, tulit Nos nequiores, mox daturos Progeniem vitiosiorem,” och med syndens mörker blir ock förståndets djupare. Den enskilde sanningssökaren kan vinna upplysning, men blott för sig, ej för slägtet. Fördenskull innestänger en magus sitt undfångna vetande i sin egen barm, eller meddelar det till en enstaka lärjunge eller begrafver det under dunkla uttryckssätt, som han fäster på pergamentet, men han hvarken kan eller vill meddela det till menskligheten i gemen, hvars väg synes bära nedför i en allt svartare natt. Om denna urtidens visdom tala äfven theologerna, med hvilka vi, den hemliga vetenskapens idkare, öfverensstämma vida bättre än de enfaldige och misstänksamme ibland dem förmoda. Hvad som i Noachs dagar fanns qvar af urtidens visdom räddade sig tillika med honom i arken. Hans förstfödde fick den skönaste visdom i förläning. Profetian, evangelium och kabbalan äro af Sems söner, judarne. Men Cham och Japhet blefvo ej heller lottlöse. Det var Chams söners prester, som vaktade Isis’ hemligheter, hemligheter för hvilka äfven vi kristne hafva att buga oss i stoftet, då Gamla Testamentet icke tvekar att framhålla egypternas visdom och erkänna Moses för en lärjunge ur deras skola.