Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt gör man dessa 5 ProCentssedlar alldeles orätt, om man med Herr Prosten Thyselius beskyller dem för att hafva varit 1 egentlig niis*scredit. Sedan de hunnit bli till inlösen förfallne, hade de lika god credit med Bancosedlar, och svårigheten att få dessa sedlar vexlade, härledde sig icke af något misstroende till deras säkerhet, utan af dess Capitalisters agiotering, i hvilken Directionen visserligen hade hvarken någon directe eller indirecte del. Tvänue värda Ledamöter af Utskottet Dm 2o Juli e. nt. hafva försvarat dessa sedlar dermed, att Dixectionen agde, så väl sorn hvar privatman, utlåna sina egna förskrifningar. Äfven detta förstår jag icke att afgöra, men det vet jag attoni g ProCentssedlarne skola betraktas blott sorn privata förskrifningar, sä ägde man ej rättighet att för dem taga 12 ProCent i öfverrenta, när de ej på dagen inbetaltes till en del eller till fullo. Då Utskottet ej funnit, att man ej kan ålägga Directionen nöja sig med afbetalningar i 5 ProCenlsedlar så anser jag nödigt, och visst ändå ej tillräckligt, att ett ökadt cxeditiv af 200,000 Bd. bevilljas. Herr Spaldencreutz, Arvid,:! anledning af de upplysningar BancoCommissarien Brakel, och nu ytterligare Herr Professor Rosenschöld lemnat, är det min öfvertygelse, att Malmö DiscontDirections förhållande bör offentligen ogillas, och derjemte, enligt Lector Fröbergs tarka, undersökning deröfver anställas, jheldst det med skäl bör förefalla besynnerligt, att densamma kunnat sträcka sina utlåningar så långt utöfver föreskrifterna, att densamma beviljat en person till och med 90,000 lid. Herr Grefven och Lan dt Marsh alfi en gjorde proposition till ogillande af Directionens förhållande i detta afseende, samt för öfrigt bifall ä Utskottets Memorial. 967 Den 20 Jul', e. m. Ropades Ja blandadt med Nej. Herr Munch af Rosenschöld:
— Svenska folket har egentligen aldrig erkänt en absolut despotisk styrelse hos dess Konungar, ty under den s. k. enväldestiden emellan 1680 och 171g var likväl Regenten, med sin vidsträckta makt, likväl bunden af vissa statslagar, som icke kunde öfverlrädas, eller försöktes att öfverträda, och bevisar sig deraf, att folket derunder sammankallades till öfverläggningar vid flera riksdagar, som icke hade behöfts, om Regenterne ansett sig vara så absolut enväldige, som våra närmaste grannstaters Regenter, Kejsarne uti Ryssland och Konungarne i Danmark. — Regenlernes makt tiden emellan 1772 och 180g var ej heller enväldig, ty Konungarne hade sig föreskrifna former, som icke kunde öfverträdas, och folket beskattade sig sjelft och deltog i stiftningen af deras lagar, alldeles i öfverensstämmelse med våra uråldriga institutioner.' — Svenska folket, som ägt uråldrig frihet och sjelfständighet och sednast pioclamerade densamma 1809, behöfde således då icke hvarken lösrycka sig från enväldet, eller bilda sig till en ny stat. — Man må huru som helst beskugga vår gamla ståndsindelning, så står det likväl fast, att denna ståndsindelning bar upprätthållit Svenska nationens frihet och sjelfständighet. — Denna ståndsindelning har varit det bålveik, som alltid har satt en gräns för ingreppen på folkets rättigheters område. — Sverige har icke behöft, eller behöfver till mön - 8 Den ai Octo ber f. m. ster för framtiden, hvarken antaga exempel af Norra Amerika, eller af Norrige, eller af hvilken annan stat sorn helst, för att ut sig skapa en ny, förut okänd lycksalighet, oell Const.lJtsk. liar ej heller, efter hvad jag kunnat upptäcka, bevisat, eller ens kan på säkra osvikliga grunder bevisa, hvarken för den närvar., eller den tillkommande tiden, behofvet och nyttan af den totala omstöpning af vår riksdagsrepresentation, som Utsk. har föreslagit, och, jag påslår, ger dödshugget åt vur sanna frihet och sjelfständighet.
Lön, eller stikå Sysiftr borkgistva gliggcr derföre att wid Charle-S>g>llale-afgiftens afförd mn, de, stalla sig kill efterrättelse de derom urkomne Förr fattningar, och derjemte hälla aifwarftm tillsyn dcröfwer, att afgifterne till Wadstena Krigsmanshus, sch Amiralitets Krigsmans-Casia», warda uppburne» pä sätt Kongl. ÄiajUS derom utfärdade Författningar - Bihang. N.s 179. 2Z;o Den iz Augusti. Hafwa Penninge-Lön, eller i ett för allt af KronoTionde ci mer an Sexton Tunnor Spanncmal, Tre Skilllngar. Fullmagter fö- Klockare i Stockholm wid StorKmkan, Cici'.T, Io.cobi, Mari» och Catharin» Församlingar S«r Riksdaler och wid de öfrige Församlingarne Tre Riksdaler. För Kyrkowaktare wid de förre af dessa Församlingar, Twa Riksdaler och wid de sednare, En RaSdaler. I Stapel och större Upp < Skader, samt de Stader hwarest Deni - Kyrkor aro: Klockare, Twa Riksdaler. Kyrkowaktare Trettiosex Skillingar. I de öfrige Stöderne: Klockare. En Riksdaler Tolf Skillingar. Kyrkowaktare, Tmausyra Skillingar. Mindre Kyrko-Betjente, Tolf Skillingar. Organister och Sjungare, Nio procent af den Lön de njuta. Pa Landet: Klockare i Skane och Blekingen, som pä at stillige ställen hafwa wiss Lön i Spannemal, lika Charta med JndelningShafware och dessutom En och En half Skilling för hwarje Helt Mantal i Socknen. 3 de öfrige Landt, Församlingarne, der de ine vehafwa Klockarebord, eller tillika aro Organister, Twa 06) En fjerdedels Skillingar samt utom Klockarebordet
Ständer hafva sjelfve för SlatsUtskottets Betdnhanden. 569 'Metta, insett angelägenheten af ett ordentligt ”Veterinaire - Undervisnings - Werks inrättning. ”Under den 1® Martii 1810 hade det då varande ”förenta Stats-och BevillningsUtskottet till sådant ”ändamåls vinnande, tillstyrkt en årligen utfäst ”Summa af 3,000 R:d Banco; de Respeftive ”RiksStånden inneslöto sedan detta Penningetill”skott uti den gemensamma anordningen af ”io,oo'o R:d B:co för den Allmänna Läkarevår”den uti Riket, och detta uti en underdånig ”skrifvelse till Kongl. Maj:t af den s8 April ”1810, med det uttryck, att till häfvande af o”kunnoghet, fördom och vidskeppelse vid Bo”skaps-sjukdomars behandling, ett nödigt Under”visningsWerk i thy mål inrättas månde. Ari”dre angelägne föremål vid Läkarevården lära ”emedlertid nu så hafva medtagit den anordnare Fonden, att blott R:d B:co 5,200 skola va”ra i behåll, hvarmed icke hagot betydligt uträttas kan. ”Kongl. Maj:t har i Nådiga Instruäionen ”för Dess SundhetsCollegium täckts sätta Véte”rinaire-konsten, jemte all annan Läkarevetenskap under bemäldte Werks vård; Uti flera till ”KonglMaj:t aflåtna underdåniga skrifvelser har ”SundhetsCoIlegium underställt det säkraste sätt, ”huru det påsyftade ändamålet vinnas kunde, ”och den lifsförstörelse af Hästar och andra ”Huskreatur, genom de af okunnige Hofslagare ”samt så kallade kloka Gubbar och Käringar ”nyttjade medel, skulle bäst förekommas.
October uppsagde; och ehuru Utskottet ej kunnat förbise, att Handels-Disconternes fonder icke befinna sig i den ställning, att de för närvarande kunna återbära en sådan summa, så att följaktligen tillgång dertill endast låter sig bereda genom förskott från Låne-Banken; likväl, då en sålunda förskottsvis, skeende liqvid af nämnde capitai-summa, hvilken efter 4 månaders förlopp utgör en ovilkorligen förfallen skuld, icke för tillfället kan anses medföra det ringaste menliga inflytande på Bankens ställning, helst, enligt af Banco-Fullmäglige gjord anmälan, redbara fondens förhållande till sedelstocken nu, efter flera veckors fortsatt silfver-utvexling, befinner sig till och med något fördelaktigare än i den stund utvexlingen begynde, utan nämnde capilal-summas utbetalande på förband snarare kunde anses för Banken fördelaktigt, genom inbesparande af den derå löpande räntan, för 3 å 4 månader, får Utskottet, förvissadt om Rikets Ständers öma deltagande i den svåra olycka, som öfvergått Wenersborgs stad, härigenom tillstyrka Rikets Höglofl, Ständer Banco-Utskottets Betänkande 1S:o Jo. 3 att, med bifall till ofvanberörde capital-belopps liqviderande förskottsvis, genom Låne-Banken, tillåta, att de af Allmänna Brandstods-Bolaget uppsagde, den ii April 1835 förfallne Låne-BancoObligationer, till sammanlagdt belopp af 200,000 R:dr B:co, må, å enskildt förskotts räkning, omedelbart af Låne-Banken inlösas, med ränta till inlösningsdagen, om och i den moa samma Obligationer derstädes företes och aflemnas. Viljande Utskottet, i händelse Rikets Höglofl. Ständer täckas denna åtgärd bifalla, ofördröjligen låta meddela Låne-Banco-Deparlementet de föreskrifter, hvilka för verkställigheten deraf erfordx^as. Stockholm den g Antom till Exp.-Utst. den 22 Dee.
Fjerde punkten, rörande löne-anslag för predikanter inom tvenne nya kapellförsamlingar i Vermlands finnmarker, bar af Borgareoch Bonde-stånden blifvit godkänd, men af de tvenne öfriga riksstånden återremitterad; varande såsom skäl för återremisserna inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hufvudsakligen åberopadt: att församlingarnes oförmåga att sjelfva aflöna sitt presterskap vore till fullo ådagalagd; att vid sådant förhållande det ålåge staten, som redan anvisat medel för kyrkors uppbyggande inom berörda församlingar, att bidraga till nämnda aflöning; att Rikets Ständer vid 1828—1830 årens riksdag beviljat anslag till löner åt kapellpredikanter vid Norra och Södra Finnskoga kapeller i Elfdals härad; att invå narne i förstnämnda trakter, till följd af sockenkyrkans aflägsenhet, icke kunde från dervid anställda presterskap påräkna nödig religionsvård, samt att upplysningens spridande bland dessa ödemarkers befolkning utgjorde det verksammaste medel för landets uppodling. På grund häraf är jemväl yrkadt, att det begärda anslaget, derest det ej kunde på ständig stat uppföras, åtminstone måtte beviljas för tio år eller ock till nästa riksdag. Utskottet, hvars yttrande i denna punkt, på sätt nämndt är, blifvit af tvenne riksstånd bifallet, har af de gjorda anmärkningarne icke hemtat skäl att samma yttrande frånträda. Från Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet har utskottet jemväl erhållit återremisser å 7:de punkten, angående ifragaståldt löne-anslag för konsistorii-amanuenserne i rikets tolf stift, till grund för hvilka återremisser hufvudsakligen anförts enahanda skäl, som finnas upptagna i herr biskop Hedréns mot förevarande punkt Bih. till R. St.
Ständer wördsamligen hemställa: huruwida detta Serskilda Utskott mä äga, att nied berörde twänne frågor sig befatta, och dem till handläggning upptaga. Herr Profekorn Doctor Wijkmans serskilda tanka i afseende pä denna hemställan skulle, pn Herr Doctorns begäran, härjemte bifogas. Lx krotocollo^ Lias ^rveäsori. Utdrag prstocollet, hältet hss det af Rik, sens högloft Ständer, till utredande utaf uppstjutne twistiga frägsr emellan Hederwärda Bonde-Gtändel och de öfrige Riks-Gtänden, förordnade Serskilda Utskott wid Urtima Riksdagen i Orebro, den s? Dunii 1812. S S^balloflige Borgare-Standet hade under -en -o dennes till Serskilda Utskottet remitterat ett Memorial af Herr Radmannen G. Kjellander vm Högloflige Ridderskapets och Adelns samtHögwördige Prest-Standets deltagande med öfrige Husägare uti uppbyggande och reparation af Kyrkoherde , Kapellans, Klockare-, Rektorsoch Schole, Byggnader i Städerne; men, som Utskottet satt ftg bestämdt uppdraget, endast att behandla de af Hederwärda Bonde-Standet wäckte frågor, ansag Utskottet stg icke tillhöra, att härmed taga någon befattning; Hwilket till Riksens Högloft. Ständers bepröfwande skulle wördsamligen hemställas. blt sugrs. Lx krotocollo, Olss ^.rveäson» Ut. Den 27 Junii. 905 Utdrag af protocollet, hållet hss det utaf Riksens Högloft. Ständer, till utredande af uppstjmna twistiga frågor emellan Hederwärda Bonde-Skändet och de öfrige Riks Standen, förordnade Ger/kilda Utstött, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 27 ^unii i8l2. SD. lander öfwerläggning angående hemställan att Riksens Högloft.
Då Preste-Ståndet är ensamt om beslutet att anvisa medel till bildande af den nya reservstaten, torde frågan derom böra förfalla; och får vid sådant förhållande Utskottet för omröstningen föreslå följande proposition: «Den som vill, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för påskyndande af genomförandet utaf de förändrade lönestaterna för sjöförsvarets officersoch underofficerspersonal, anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr, att tilläggas anslaget för aflöningsstaterna vid flottans stationer samt der qvarstå endast så länge och i den mån beloppet för berörda organisation erfordras, — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer något anslag för berörda ändamål icke att beviljas.» Sjunde Hufvudtiteln. (Utlåtandet N:o 53.) 13:o. Sedan Kongl. Maj:t för Kammar-kollegii kammarförvandter, hvilkas lön nu utgör 2,200 R:dr, föreslagit löneförhöjning med 800 R:dr för hvardera af de två äldre och 300 R:dr för hvar och en af de två yngre, hade Utskottet., uti 2:dra punkten af berörda Utlåtande hemställt, att Rikets Ständer måtte i den mån bifalla Kongl. Maj:ts berörda nådiga framställning, att för Kammar-kollegii kammarförvandter beviljades löneförhöjning af 300 R:dr årligen, så att aflöningen för hvardera af dem komme att uppgå till 2,500 R:dr. Endast af Borgare-Ståndet är denna hemställan oförändrad bifallen; hvaremot Ridderskapet och Adelil bifallit densamma med den förändring, att en löneförhöjning af 600 R:dr beviljades åt hvardera af de två äldre kammarförvandterne. Preste Ståndet - Stats-Utskottets Memorial N:o 69. 9 Ståndet har, med afslag å Utskottets hemställan, beviljat den af Kongl. Maj:t äskade löneförhöjning för Kammarförvandterne i Kammar-kollegium, eller 800 R:dr för hvardera af de två äldre och 300 R:dr för hvar af de två yngre.
Altså föl" jer deraf, att skogens fredande för åverkare» eller sådane, hvika häldre stjäla skogsefFecter, än att köpa deln med penningar eller arbeten^ är ett värdigt föremål för lagstiftarens omtanka. Dageliga erfarenheten har redan länge Öfvertygat dem som ännu äga skog, att den-i ne deras egendom är mindre än någon annan skyddad genom hu varande Författningar. Om 884 Den 26 Februarii, ®j åverkan är desfo större och betydligare, biir den icke ansedd annorlunda, än att den får försonas med en plikt, sä obetydelig, att den ofta icke utgör \ af hvad förbrytaren erhåller, då han säljer den stulna skogeni och är alltså efter min tanka, en förhöjning på straffet för skogsåverkan desto nödvändigare, som den mindre hyfsade delen af menniskor, börjar att anse alla skogar som ett comune bonum, hvarö'ver man kan disponera efter god* tycko; och, när härtill kommer, en nästan allmän misshushållning med landets skogar, dels genom svedjande, dels ock, att ris och vindfällen ofta qvarlemnas obegagnade till förrutt. »else, då blott den växande skogen fälies och användes till vedbrand; samt då skogseldar icke sällan medtaga betydliga sträckor af skog; så måste deraf löija, att de ty värr, obetydliga skogar hvilka i södra Sverige återstå, skola snart utödasoch i deras ställen uppkomma ödemarker, klädde med gråsten, ljung och enebuskar; hvilken tafla skall i framtiden —och det snart nog — vittna om vår försummelse, att icke hafva vårdat den dyrbara skogen; och våra efterkommande skola nödsakas att afflyt.' ta ifrån deras förfäders jord. Jag har således i största korthet sökt visa nödvändigheten, det måtte straffet för skogs, åverkare bliiva skärpt; och anhåller det måtte denna min motion blifva till Lagoch OeconomieUtskotten remitterad. Herr Rosenblad, Bernhard: Vid så väl detta som flere förflutne Riksmöten har högljudd klagan b ifvit yttrad olver dtn ojämna fördelningen af de ordinarie till Statsverket utgående hemmans utskylder.
Samtlige Landshöfdingarnes samt Öfver-Ståthållarens till Kongl. May.t i underdånighet afgifne Fem-ärs Berättelser. 1 ' v-'I 'S</J ¥ — ÖFVERSTÅTHÅLLARES UTI Stockholms TILL isDiiBiii. mcMP I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRSBERÄTTELSE, för Aren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. Stomiägtigste Allernådigste Konung! JDen underdåniga Berättelse om Hufvudstaden Stockholms tillstånd i Ekonomiskt och Statistiskt afseende, hvarmed Öfver-Ståthållare-Embetet, enligt Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning i skrifvelse den 4 Maj 1827, bör hvart Femte år till Eder Kongl. Maj:t inkomma, får jag nu, med iakttagande, så vidt möjligt ar, af den ordning och de gränsor, som i meddeldte Formulairer äro af Eder Kongl. Maj:t till noggrann efterföljd föreskrifne, i underdånighet afgifva ifrån och med 1827 års början, eller den tid, hvarvid Öfver-Ståthållare-Embetels den 29 Augusti 1828 lemnade Berättelse slutas; och ehuru ifrågavarande Berättelse egentligen icke skulle sträckas längre än för Fem år, eller till slutet af år i83i, anser jag mig likväl, med afseende derå att, jemlikt Högstberörde Nådiga Skrifvelse, den förra Berättelsen rätteligen bordt innefatta äfven 1827, såframt de dertill nödige upplysningars anskaffande då kunnat medhinnas, nu böra utsträcka Berättelsen ända till i832 års slut, på det densamma må blifva liktidig med de Fem-års-Berättelser, som af Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länen i underdånighet afgifvas. 1:0 Om Stadens allmänna beskaffenhet.
De i fordna tider, för detta ändamål, bildade skattkammare, der mynt och redbar - Slals-Utskollets Utlåtande, N.-o Si. 9 redbarheter samlades, voro numera icke lämpliga. Utlåning af penningar emot ränta kunde ej eller utan stora olägenheter verkställas, enär en större summas uppsägning och återbetalning på en gång skulle förorsaka en skakning i penningeförhållandena. Men deremot vore elen lämpligaste utvägen alt förse Riksgälels-Contoret med sådane papper, sorn, vid ett krigs utbrott, genast kunde bortvexlas eller genom försäljning realiseras. Under förutsättning, alt, vid denna Riksdag, en lag antages, som bestämmer Privat-bankernas och Hypotheks-föreningames rättigheter och skyldigheter, såsom fordrings-egare och gäldenärer, samt att delegarne i dessa Inrättningar, då deras insatts bestått endast i contanla penningar, förklaras icke vara annorlunda än med aetie-beloppet ansvariga för skulderne, har Herr Stråle således föreslagit: 1:0 alt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret måtte bemyndigas att, under Rikets Ständers garanti, dock ulan rättighet att medgifva någon rabatt å capitalet, upplaga lån emot obligationer, endast uppsägbara å nämnde Verks sida och löpande med 4> eller högst 4 1/2 procents ränta; 2:0 alt det derjemte måtte åt bemäide Fullmägtige uppdragas att med de Privatbanker eller Hypotheks-föreningar, som kunde emottaga eli större actie-capital, aftala om Riksgälds-Contorets inträdande såsom aelie-egare, dervid detsamma, för sitt insatta capital, borde erhålla adier, ställda på mindre summor, så alt de lätteligen kunde realiseras; och 3:o att alla Riksgälds-Contoret tillfallande utdelningar å dessa adier borde lill ränta och amortissement å det upptagna lånet användas. Då en väl förvaltad
och detta allt blott derföre alt detta folk är svagare och råkar stå den starkares begär i vägen — då frågar jag, om detta är ett exempel utan betydelse lör oss sjelfva, och om ej vår ära, såväl som vårt eget högsta och heligaste intresse fordrar att någonting göres för att afvärja en sådan händelse. Ty äfven för oss kan en gång den timma slå (hvarifrån jag hoppas en mild Försyn bevarar vårt fosterland), men den dag kan likväl komma, då äfven vi måste kämpa den kamp, som Danmark nu strider, måsle kämpa för altare och härd, för hus och hem, för allt 10 Den i April f. m. hvad vi lia dyrbarast i verlden, och då vi längtansfullt blicka omkring oss elter bistånd. Och måtte vi då aldrig behöfva med oro påminna oss moralens första bud: att hvad J viljen att andra skola göra eder, det gören J ock dem! (jr. Mörner, Carl Göran: Jag får till en början erinra den siste värde talaren, att enligt våra grundlagar har Konst.- Utsktt icke något åliggande, icke ens rättighet, att för R. St:r framlägga någon species fact i öfver regeringsförhandlingarne under deri period, som förflutit mellan tvenne riksdagar. Det är endast när uppå tillstyrkan af en eller annan af Konungens rådgifvare så beskaffade åtgärder blifvit vidtagna, att de föranleda antingen till åtal enligt 106 § eller till anmälan enligt 107 § R. F., sorn Konst.-(Jtsk:t skall derför redogöra för R. St:r. Men att utfärda någon mer eller mindre motiverad orlofssedel för Konungens rådgifvare, dertill hafva grundlagarne ej gifvit Utsk:t rättighet; och Utsk:t har derför äfven allt hitintills städse undandragit sig att afgifva en dylik förklaring. Hvad nu särskildt angår den fråga, sorn Frill. Raab vidrört, så torde Frilen af 29 § 2 mom. R.
Bsrgare-Ständets protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen t Örebro den 20 Junit 1812. S. D. ^emitterades till Stacs-Utstottet. Kongl. Majus Nådiga Proposition, om in, rättande af ett Invalid-Hus. Lag-Utskottet. KonglMajus Nådiga Proposition angående straff för Swensta Undersåtare, hwilka utan Konungens tillstånd söka eller antaga tjenst hos fram, > mande Herrffap. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prot. Utdr. d. 18 April 1818. 301 tets åtgärd öfverlemnade Bevillnings-frågor, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Memorial till Bevillnings • Utskottet, i afseende å uppgörandet af Allmanna Bevillningens fördelning, öfverlemna. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats. Utskottets under N:o 145 aflåtne, samt den 11 dennes e. m. på bordet lagda Svar uppå gjorde anmärkningar vid Utskottets den 11 sisth Febru-j arii meddeldte Utlåtande, angående fond till godtgörande af framlidne Herr Riks-Rådet Friherre Adler Salivii arfvingars underdåniga Kronofordran, fann Ridderskapet och Adeln , att , enär Utskottets sistnämnde Utlåtande, redan blifvit den 24 sisth Februarii af Ridderskapet och Adeln gil-’ ladt , Utskottets ifrågavarande svar nu endast borde läggas till Handlingarne.
Det är naturligt, att jag skulle fästa vigt dervid, att Konungens constitutionella juridiska rådgifvare varit af lika tanka, sorn dem jag försvarade, uti ett ämne sådant som detta. Dessutom vore det väl icke underligt, om jag föreställt mig, att enahanda tanka blifvit i StatsRådet af öfriga rådgifvande delad, enär dessa här på Riddarhuset icke allenast lemnat R. St:s förslag utan anmärkn., utan jemväl öfvertalat en talare att icke opinera emot en sådan tanka. Med verklig bedröfvelse har jag nu erfarit, att dessa personer nu synas vilja bibringa ett annat begrepp om sina åsigter i denna sak och föra den till ett annat resultat. Jag upprepar derföre, alt jag måste antaga, Den 18 Maj. gtt m* gon retelse, eller annan hemlig orsak, föra nied t den vexling i opinionen inom Regeringspersonalen, för hvilken eljest ingen förklaringsgrund finnes. Om några farhågor är visserligen ieke fråga, vidare än deremot, att Representationen skulle visa eli sådan slapphet i bevarandet af sina prerogativer, att Konungen skulle finna den ovärdig sin aktning och ovärdig att representera folket; och jag beklagar, att de, sorn stalla sig i oppositionens leder, icke dela denna åsigt, ulan i stället å sin sida söka förnärma den andra Statsmagten genom att bestrida iakttagandet af grannlagenlietcns mest tydliga fordringar. Jag fortfar alt begära återremiss. Frih, Boye: Jag anhåller att få skaka af mig några tillrättavisningar, sorn man egnat mig, men deni jag icke kan godkänna. Hvad Hr Cederschjölds yttrande beträffar, sorn skulle min åsigt i saken förändrat sig, sedan frågan här afgjordes, så är jag lycklig nog att redan på förhand hofva besvarat detta, i det jag öppet och loyalt tillkännagifvit, hvarföre jag underlåtit att framställa mina anrnärknrr förut. Att Gr. Frölich trodde sig kunna lära mig mycket, förundrar mig icke; men jag beklagar, alt Grefvens undervisning kommer nog sent.