Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Upj)å Hans Excellences i lifstiden hos Rikets Ständer vid i8i5 års Riksdag gjorde anhållan om anstånd, så väl med de, i afseende på Lånet å 93,600 Rd. särskildt af Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag föreskrifne Cäpital-afbetalningar, som med dem, hvilka, enligt sjelfva förskrifningen , borde erläggas för Lånet å 120,000 Rd., hiföllo Rikets Ständer, att med afbetalningen på Lånet af 93,600 skulle få anstå till den 1 Marth 1821, då 5 proCent skulle afbetalas, och sedermera lika mycket årligen, eller 5 proCent, beräknade på primitiva Låne-Summan, äfvensom med den afbetalning af Tio proCent på Lånet af 120,000 Rd., som förföll år 1818, uppskof lemnades tili den 1 October 1824. Till år 1822 utbalanceras Capital . 88,920. Fordran hos f. d. Stads-Mäklaren Södeman: Utgöres utaf återstoden af ett år 1807 uti Riksgälds-Contoiret erhållet Rån . 3, Hevi//ningen påförd ersättning jör de från Riksgälds-Contoiret meddeldte Förskott uppå Anslagen: Utaf Allmänna Bevillningen, påräknad till en årlig Summa af n,58o,ooo Rd., skola följande derpå gjorda Anslag från Riksgulds-Contoiret utgå, nemligen: 1:0. Funderad årlig Ränta till Hans Maj:t Konungen och Dess Arf vingar efter Successions-Orduingen Rd. 200,000.—. ■— 2:0.
Då någon anmärkning icke förekommit mot Utskottets i 5:te punkten gjorda, af Presteoch Borgare-Stånden bifallna hemställan, tillstyrker Utskottet: 6:0. att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, lika med de öfriga Stånden, måtte besluta att, derest lån upptages utom riket, bör Riksgälds-kontoret härstädes i Svenskt mynt tillhandahålla ränta äfvensom liqvid för amorterade obligationer åt dem, som sådant önska. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 150. 1» Hvad slutligen angår de af Friherre Tersmeden framställda förslag, anser sig Utskottet likaledes böra vidblifva sin uti 6:te punkten af Betänkandet gjorda, af Presteoch Borgare-Stånden gillade hemställan, 7:o. att Friherre Tersmedens framställning icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 8 September 1865. Reservationer: emot 3:dje punkten: af Grefve Cronstedt, Fr., Friherre af Ugglas, Gust., Herrar Sandels, L. G., von Francken, G. W., och af Wåhlberg, G., Biskoparne Annerstedt och Millén, Professor Selander, Prosten Tegnér, Doktorerne Arrhenius och Söderberg, samt Herr A. O. Wallenberg, hvilka åberopat Afdelningens förslag till Utlåtande, af följande lydelse: ”Enligt hvad ofvan blifvit visadt, uppgår den summa, som, utöfver för handen varande tillgångar, måste för jernvägsanläggningarne anvisas, till R:dr 35,488,729: 97. och om härtill utaf ofvan beräknade öfverskott användas , 488,729: 97. skulle alltså lånesumman blifva R:dr 35,000,000. — Det beräknade öfverskottet af „ 5,404,714: 35. komme i sådant fall att minskas med „ 488,729: 9 7. hvarefter återstoden utgjorde R:dr 4,915,984: 38.
Jag gör här väsendtligen samma anmärkn., som i fråga om HofR:nas lönereglering, nemi. den, att sportlernas belopp icke blifvit utredt och framlagdt. Man vet följaktligen icke, när man beviljar denna lönelillökning, huru stora sportlerna äro. De hafva uptagits till 400 R:dr men utgöra troligen dubbelt så mycket. Om man gifver 1,200 R:dr, så blir lönen med sportler troligen 2,000 R:dr. Missförhållandet emellan lönen för Sekret:n i Landtmäteri-kont. och lönen för ett KammarRåd, åt hvilken ingen förbättring föreslås, är således i ögonen fallande och bör icke tillstädjas. Jag vill visserligen icke vägra det ifrågaställda anslaget, men jag hemställer att det icke må beviljas D e n 19 April e. ra. 185 på annat sätt än jag föreslagit för HofRrna, nemi. till nästa Riksdag och att dessförinnan en utredning af sportlerna göres, hvarefter R. St. fastställa den stat, som anses lämplig. Vid detta verk böra väl, likasom vid de öfriga, sportlerna, så vidt görligt är, ingå till Statsverket, på det att man må vara säker om att dessa medel komma aflöningsslaten till godo och icke blifva tjenslemännens be hållning utöfver stat. På dessa skäl anhåller jag alt R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt. Hr von Troil: Jag har begärt ordet icke för att yttra mig i hufvudsaken, utan endast för att fästa upmärksamheten på en missskrifning eller ett tryckfel på en siffra, hvilket insmugit sig i StatsUtsk:s Betänk. Der står nemi., efter upgift å de löneförhöjningar, SlatsUtsk. föreslagit för de särskilde Embetsoch Tjenslemännen, att de skulle tillsammans utgöra 2,041 R:dr 32 sk. Denna summa är påtagligen oriktig, hvaremot uti tabellen summan linnes utförd till sitt rälta belopp, nemi. 2,708 R:dr 16 sk.
Då jag alltså vågat i underdånighet utbedja mig, att ett så beskaffad t arbete måtte uppdragas åt Lagberedningen; har jag dermed icke annorlunda frångått min här ofvan åberopade mening om anställande af en revision öfver hela den nu gällande brottmålslagen, i öfverensstämmelse med Lagkommitteens första instruktion, än att jag dermed nu ej kunde förena tankan att använda samma straffsystem, som då var i fråga, eller det af Kongl. Majit i Nåder föreslagna, utan måst, äfven för sådant fall, stanna vid det förslag, som jag nyss framställt. Ingen ling har jag förmodat hindra, att bredvid det arbete, hvarom jag sålunda i underdånighet anhållit, Kongl. Majit kunde jemväl 1 Nåder låta framlägga för Rikets Ständer det vid sista riksdag förehafda lagförslaget, eller något annat af lika genomgripande syftning, i händelse framgången deraf skulle hafva för sig någon sannolikhet. Fast heldre har jag föreställt mig, att om Kongl. Majit täcktes låta begge förslagen såsom alternatif ställas bredvid hvartannat, deraf skulle uppkomma ökad sannolikhet för framgången af ettdera. I anledning af den nya sj^sselsättning åt Lagberedningen, som jag sålunda i underdånighet satt i fråga, bar jag slutligen funnit mig böra underdånigst påkalla Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet på den arbetsordning, som i Lagberedningen följdes, och om hvars ändamålsenlighet jag lika litet i öfrigt, som med afseende på nu i fråga varande nya arbeten, kunnat öfvertyga mig. Denna arbetsordning har icke fortfarit under Lagberedningens hela verksam O O O hilt. till R. St. It) 74 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1848. hetstid och den, som förut varit följd, var den enda lämpliga, jag kunnat föreställa mig.
«Öfversten och hans fru gifva en bal åt grannarna häromkring; ehuru bjudningen till dansen sker i ingeniör A—s namn, hvars fru var i staden och gjorde stora upphandlingar. Jag lofvade henne då, att komma ut; Maria och jag följas åt, ty bjudningen skedde medan Petter var hemma, och han antog den» «Då vore det oartigt af oss, att hindra mamsell Hedda från ett så interessant nöje,» inföll Feodor något förhastadt. «Men ärnar fröken Leonna sig äfven dit?» «Nej,» svarade hon. «Vi ha aldrig haft något umgänge der i huset, och det gläder mig rätt mycket att vi icke blifvit bjudna; ty detta nöje är mig ganska likgiltigt.» Feodors blick uttryckte mera än ord. «Men herrar officerare måste väl dit, och då råkas vi. Huru skulle det eljest gå med dansen?» skämtade Hedda. «Vi äro alla, utom den vakthafvande, inviterade på thé hos öfversten i morgon afton, och måste, om också blott på en stund, infinna oss. Äfven jag, men — jag är icke road af dans den här årstiden,» tillade Feodor med tonvigt. «Sommar och vinter, höst och vår, allt är det lika för mig,» försäkrade Hedda. «Men hvem vet ändå,» tillade hon villrådig, «kanske ingen balresa blir af för mig heller, då ställer jag en löfruska i hörnfönstret åt planen till, och vi infinna oss här på samma tid som nu.» «Hvilken intrigmakare har ej gått förlorad, när Hedda blef qvinna?» skämtade Schalinsky, när vännerna derefter arm i arm togo omvägen kring kyrkogården, medan flickorna gingo den vanliga. «Sannt, och jag ville önska att Leonna hade en del af hennes uppfinningsgåfva, då skulle jag nog träffa henne allena.» «Du menar väl blott för detta tillfälle; ty bevare dig Gud för en sådan hustru! ty när hon en gång upphörde att intrigera för din skull, gjorde hon det säkert för andra. Feodor skrattade; kallade honom för en filosof utan skägg. Schalinsky försäkrade ganska allvarsamt, att filosofin, det vill säga förnuftet, ingalunda består endast i skägget.
På det alt mitt rum ingen dag skall behöfva stå tomt i Utsk., vill jag der qvarstanna, intilldess min efterträdare har kunnat blifvit utsedd, nemi. till nästa plenum. R. o. Äd. biföll denna Hr Cederschjölds anhållan, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot af Const.Utsk. i st. f. Hr Cederschjöld. Hr Oxehufvud, Olof Philip: I anseende till min snart föreslående afresa från hufvudstaden, får jag vördsamt afsäga mig det förtroende Hrr Electorer visat mig, då de utsett mig till suppleant i LagUtsk. I anledn. häraf anmodade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer, att i nästa sammanträde äfven välja en suppleant i LagUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Lan dm. tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., såvida icke de på föredragningslistan upptagna mål hunno förekomma till pröfning under förmiddagens plenum. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lag - Den 19 Februari. 337 lagda betänk. N:o f>9, i anledn. af väckte motioner om upphäfvande eller ändring af K. förordn. d. 9 Maj 1835, ang:de livad iakttagas bör vid bandel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. FIr lia m marberg, Carl Axel, anförde skriftligen:
Förliden gårdag; angående den tid, inom hvilken betalnings-skyldigheten af anmärkte Bevillnings-medel upphörer. $• 12. Särskildt har Preste-Ståndet beslutifc, att den af Ståndet vid 1810 års Riksdag frivilligt åfagne och vid sistforflutne 2tne Riksdagar förnyade förbindelse, att, intill näst inträffande Riksmöte, till Wadstena Krigsmanshus-Cassa eller ock till Amiralitets-Krigsmans-Cassan erläg-j ga Tre procent af den Bevillning, hvartill Ec-' 57 clesiastique Embetsoch Tjenstemän, för deras löne-inkomster, blifva årligen taxerade, kommer att till nästa Riksdag fortfara. §• i5. I öfverensstämmelse med stadgandet uti 63 §. af Regerings-Formen, alt tvänne särskilda tillräckliga summor, vid hvarje Riksdag, skola för oförutsedda händelser afsättas och anslås till Kongl. Maj;ts Höga disposition, håfve vi beslutit, att den ena, eller det så kallade större Creditivet, hvilket, jemlikt innehållet af ofvanåberopade Grundlags-rum, skall lyftas i Banquen, må utgå till enahanda belopp, som vid sistlidne Riksdag bestämdes, eller till Två Millioner Riksdaler, och anvisat den andra, eller det mindre Creditivet, att utgå på sätt, Vi, uti sammanhang med den vid innevarande Riksdag vidtagne Finance-reglering, förordnat, och till en summa af i,5oo,ooo R:d, tillgänglige då Kongl. Maj.-t, efter inhemtandet af hela Stats-Rådets tankar, finner lyftning oundvikligen nödig; hvarvid iakttages, att tvåtredjedelar, eller en Million Riksdaler, disponeras, då Rikets försvar påkallar utomordentliga anstalter, och den öfriga tredjedelen, eller 5oo,ooo R:d., anlitas för andra högst vigtiga och angelägna utgifter. Vid begagnandet af sistnämnde Creditiv, bafve Vi funnit Oss böra, på sätt
Inteckningshafvaren måste åtnöjas med blott den tillgång, som öfverblifver, sedan den föregående sin betalning utur fastigheten, efter dess bestämda säkerhetsförhållande, utfått; en grundsats, som man likväl förgätit, då man ålagt och tillåtit den förre, att, enär panteandelen (den särskilda fastigheten) icke tillika förslagit till de sednares betalning, söka bristen i de andre fastigheterne, hvarigenom desse fastigheters ägare kommit i det besynnerliga äfventyr, att gifva skadeslöshet åt Inteckningshafvare i andra fastigheter, till hvilka de icke stålt i något åtagit rättsförhållande; — 4‘° om> v'(l bestämmandet af gränsen i rätt och billighet emellan, å ena sidan, den särskilde Fastighetsägaren och, åden andra, sådane Inteckningshafvare i de andra fastigheterne, på hvilkas tillgångar relaxen eller liqviden af en föregå - i go Den 12 December e. m. ende inteckning inverkar, någon ömtålighet möter, så påkallas den med mera skäl af den särskilde Fastighetsägaren, som, då han ej kan hindra de andra Fastigheternes ägare, att sig skuldsätta, och jemväl icke ens kan förutse deras transactioner, icke heller hör deraf vara beroende, än af deras sednare tillkomne Borgenärer, hvilka haft i sin magt, att både förutse och pröfva den säkerhet, på hvilken lånet lemnades, och således icke behöft speculera på tillgången i den särskilde Fastighetsägarens välfångna egendom; en speculation, hvars möjlighet sätter den sistnämnde i nödvändighet, att till sitt beskydd taga simulerade inteckningar i sin egen fastighet, för att såmedelst med ett bedrägeri mota och afböja verkan af ett annat; — samt 5:o att, då Gäldenären åstundar att panten försäljes styckevis, sådant icke vägras bör, då det med Fordringsägarens rätt samt utan annor mans förfång ske kan; föreslår jag följande redaction: 18 §.
Denna fåtaliga och derjemte mindre väl lönade lärarepersonal har dock icke förmått att, såsom vederbort, undervisa det stora antalet densamma anförtrodda lärjungar, bestående af de 280 Skeppsgossarne, hvadan nu ock särskilda, för utarbetande af förslag till behölliga förändringar uti Flottans undervisningsanstalter i allmänhet tillsatta Kommitterade, på skäl, som finnas närmare utvecklade i Departementschefens merberörda underdåniga betänkande, gjort framställning derom, att berörde skola måtte ställas på 3:ne klasser med hvar sin lärare, af hvilka en skulle blifva Rektor och de två öfriga Kolleger, biträdda af en extra lärare och tillfälliga monitorer af Matros-korpsen, samt att aflöningen för denna personal tillika måtte bestämmas i enlighet med jemväl afgifvet förslag till stat, slutande med R:dr 5,300: — hvarifrån dock afginge nuvarande lärare-personalens sammanräknade aflöning med 2,450: — då återstoden Runt R:dr 2,850: — utvisade den för ändamålet erforderliga anslags-tillökningen. Transport Runt R:dr 6,843: 75. 30 Kongl. MajUs Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. Transport R:mt R:dr 6,843: 73. Då Kongl. Maj:t tinner hvad bemiilde Kommitteradc härvid till afhjelpande af Skeppsgosse-skolans uppgifna brister föreslagit böra leda till det åsyftade ändamålet, men detta ej utan den derföre ifrågasatta anslags-tillökning kan vinnas, föranlåtes Kongl. Maj:t att beloppet deraf nu af Rikets Ständer begära med SJ,830: — att uppföras å anslaget för Skeppsgosse-korpsen, hvilket derigenom skulle blifva från 5,710 R:dr 80 öre till 8,560 R:dr 80 öre förhöjdt. Flottans Konstruktions-korps.
Rättegångsbalken, yrkat, att de personer, hvilke i egenskap af Konungens Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län förordnat om ofvananmärkte verkställighetsåtgärd, måtte dömas att för vårdslöshet i embetet till treskiftes böta det belopp, Hofrätten pröfvade rättvist bestämma. Uti häröfver afgifven förklaring hafva Herr Lagmannen och Landssekreteraren Engelblom och t. f. Landskamererare!! Petersson, hvilka medgifvit sig böra för den klandrade åtgärden ansvara, vidhållit, hvad de hos mig andragit, med anhållan om skonsamt bedömande af deras förfarande, hvilket uti inträffade fallet ländt både Kronan och Johan Andreas Johansson till fördel; och har Hofrätten genom utslag den 20 April 1849 sig utlåtit, att då Hofrättens den 7 Augusti 1846 gifna utslag angående Johan Andreas Johansson varit Kongl. Majit i underdånighet liemstäldt, detsamma icke bordt, på sätt som skett, verkställas utan afbidan å Kongl. Maj:ts nådiga Beslut, om och till hvad straff Johan Andreas Johansson gjort sig förfallen; hvarföre Hofrätten, oaktadt dess sålunda verkställda utslag sedermera blifvit af Kongl. Majit i Nåder gilladt, pröfvade rättvist, med tillämpning af grunderna i 9 kap. 5 §. Utsökningsbalken och 1 kap. 12 §. Rättegångsbalken, döma Landssekreteraren Herr Lagmannen Engelblom och tillförordnade Landskamereraren Petersson, hvilka genom åsidosatt uppmärksamhet å hvad härutinnan tillhört deras tjensteåligganden låtit berörde verkställighetsåtgärd äga rum, att derföre plikta hvardera Åtta R:dr 16 sk. banko till treskiftes. Detta utslag, som emot mig fått vinna laga kraft, har, mig veterligen, ej heller å delosidaii blifvit öfverklagadt. Emot Rådstugurätten i Gelle hade hos mig anmälan skett om obehörigen fördröjd handläggning af två derstädes anhängiga mål, af hvilka det ena en konkurstvist och det andra en redo visningst vist för egendom, som blifvit R. St. Just. Omludsm. Emb.-Berättelse för år 4849.
Här, som i all annan hushållning, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 177 hållning, beror det väsendtligt pä god insigt och goda beräkningar att göra af det lilla mycket, att kunna undvara det mindre vigtiga, onyttiga och onödiga, för att utveckla så mycket större styrka i det mera nödvändiga. Att frihandeln är någonting annat än några förminskade eller ur tulltaxan borttagna tull-afgifter, bör hvarje klok menniska inse. Skulle den ej erfordra annan kunskap och insigt än den, så skulle hvem som helst kunna förestå finansoch allmänna hushållningens ministerium. Tullväsendet är en vetenskap och en vigtig gren af finansbestyret. Den är vida skiljd från konsten att preja industrien förskottsvis, för att åtkomma mycket penningar för en viss tidsperiod, obekymrad om kommande tiders kraf, industriens förmåga att uthärda finans-tullarne och stats-kreditens bestånd. Det inflytande ett tullsystem utöfvar — säger Sponeck — på ett lands produktivitet och en nations hela materiela välstånd, kan icke arilhmetiskt beräknas. Han vill dermed hafva sagt, att den som uppgör tullsystemer med hänseende till tull-inkomsternas belopp endast för att bereda Statskassan stora inkomster eller s. k. finans-tullar, har icke genomträngt frågan och ställer den på en origt.ig grund; att tulltaxans bestämmelser måste ställas efter industriens fordringar och tillstånd, och att, med illa beräknade tull-afgifter, man mer eller mindre skadar och till och med omintetgör industrien. Tull är en afgift, hvarmed varan belägges vid in-, uteller genomförsel af ett land eller distrikt. Den kallas inoch utförseltull och transito-tull, allt efter som den erlägges vid införsel, utförsel eller genomförsel. Denna afgift är indirekt, emedan dess tyngd i ringa måtto eller alldeles icke bäres af den, hos hvilken den utkräfves, dels äfven derföre, att den icke är en tvångs-afgift, den alla skola erlägga. Den kan af en och hvar undvikas, som vill afsäga sig njutningen af de med införseltull belagde varor.
Från Välloflige Borgare-Ståndet har förenämnde Betänkande blifvit, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottets handläggning återremitieradt; men som Höglotlige Ridderskapet och Adeln, under den 29 Augusti, det Högvördige Preste-Sråndet, under den 12 Junii, samt det Hedervärda Bonde Ståndet, under den 5 Augusti innevarande år, inerberörde Betänkande bifallit, - så har Utskottet funnit återremissen Allm. Besv. o. Otc. Uisi. Utl. 29 icke kunna till någon vidare åtgärd, å dess sida, föranleda. Stockholm den 24 October 1829. Ankom till Exped. Utskottet den zS Octob, i8ag. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 83» angående väckt fråga , att Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad, att uppbära recognitions-afgift till Hospitalet vid försäljning af Skattehemman, Förenämnde Betänkande, vid hvilket märkningar blifvit framsällde, inom det Välloflige Borgare-Ståndet, af Herr Brovallius, och hos det Hedervärda Bonde.Ståndet, af Riksdagsfullmägtigen från Upsala Län Casper TVijkman, har från bemälde 2:ne Riks-Stånd blifvit till Utskottet återremitleradl; hvilka anmärkningar hufvudsakligen 30 Allm. Bcsv. o. Oec. Utsi, Uti. Nio 163 sammanstämma och hafva förj ändamål att ådagalägga , det nödig skillnad icke är vorden iakttagen emellan Danviks-Hospitals Frälsehemman, och dess Skattehemman, hvarken i den af Utskottet åberopade Kongl. Stadfästelsen af den 21 Julii i8i3, eller i Utskottets derpå grundade Betänkande.
Den laglott, sorn barn efter stadsrättens grunder bekommer, kan nemligen likasom den, hvilken utgår efter de i lands-rältcn gällande grundsatser, vara otillräcklig till barns uppfostran och underhall, om an lagstiftaren ansett sig kunna göra samma lott mera ovilkorlig. Men då de bestämmelser, som i denna del för lands-rätt äro gifna uti 4 §. af Ärfda-Ralkens 17 kap., ej synas vara fullt tillfvUeslgörande för betryggande af barns anspråk och rättigheter, torde de böra fullständigas, för att uppfylla ändamålet, ehvar de tillämpas. Det är ett steg till likhet i de olika testaments-lagarne, så långt den kan lillväga bringas utan kränkning af bestående grundsatser. Men dermed är dock den förveckling, sorn nu utmärker dessa lagar, icke undanröjd. Den ligger i sjelfva verket ej heller i de olika grundsatserne, utan deri att fall finnas då, enligt gällande lagstiftning, samma lagar inkräkta på hvarandras gebiet, eller då lands-rätten gäller i stad och Lag-Utskottets Betänkande, N:o 23. 11 stads-rätten å landet. Dessa fall äro, efter hvad Utskottet visat i sin framställning om närvarande testaments-rätt, två, och angå del ena Ridderskapet och Adeln, samt det andra Preste-Ståndet. Från äldre lider hafva lands-rättens grundsatser vidsträcktare gällt hvad angår frälsemän, än med hänsyn till andra medborgare; och häri gjorde 1734 års lag icke någon förändring. Således bestämdes, att frälseman alltid åtnjuter gifto-rätt, hvarest han bor, efter lands-rätt, utom i stads-fastighet, om hvilken stads-rätt skulle gälla.
Deii ig September é, tit; Vid förnyad föredragning af Constitutiönä» Utskottets den 3 dennes under N:o 46 aflåtnd samt den 21 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, memorial, innefattande förslag till ändring och omflyttning af andra Momentet U 56 §. BegeringsFormen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag, till den behandling 56 §. RegeringsFofmen föreskrifver^ godkänna. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskotteti den 6 dennes under Nio 47 aflåtne, samt dera [al derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag till ett tillägg i 37 §• Riksdagsordningen. Hans Exellence Herr Grefve Mörner, Adolphi Göran' Jag måtte säga, att jag icke rätt kunnat fatta meningen med förslaget, men om det har för afsigt, att ett Betänkande från någon Utskotts-afdelning skulle uti Utskottets plenum endast kunna antagas in extenso eller förkastas, och inga förändringar eller iillsattser. få dervid göras, då det första gången kom ifrån Afdelningen, så tror jag att det blott skulle tjena till att förlänga Utskottets öfverläggningar. Idkväl är det möjligt, att jag icke rätt begripit afsigten med den föreslagna förändringen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Oaktadt jag för min del icke ansett detta tillägg vara af behofvet egentligen på ka 11 ad t, anhåller jag dock ätt få göra reda för ConstitutionsUtskottets åsigt. Det är ingenting stadgadt uti Grundla* "Den 19 September e. lii. Igen huru ärenden inom Utskott skola behandlas. Utskottet har derföre tillstyrkt det ifrågavarande stadgandet , för att förekomma all villrådighet och tvister om ärendens behandlingssätt, samt deraf följande tidsutdrägt. Beträffande hvad Herr Grefve Mörner erinrat, får jag påminna, att om Utskotts-afdelningar ej fins någon ting egentligen uti Grundlagen stadgadt, och att således ingen ting borde kunna hindra ett Utskott , att göra hvad afseende det vill å beredningens eller afdel* ningens Betänkande.