Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I norra ot terne har valtenaftappningsföretag egt rum dels för odlingar till åkerfält, dels ock för att bereda valtendränkt mark till beten; dels slutligen för att medelst froslländta kärrtrakters uttorkande åstadkomma sundare klimatiska förhållanden för nejdens invånare och ökad trygghet för deras redan ägande skördefält att fredas från förstörande frostnätter och kyla. Om då odlingarna icke skulle medföra den nytta i inkomstens förökning, alt intressenterna funne sig vilja fortsätta dessa odlingsföretag, sä bör likväl det gagn, som med aftappningsarbetet varit afsedt, utgöra ett tillräckligt skäl för delta arbetes framgena vidmakthållande ; och sådant bör icke lemnäs utur sigte vid understödets beviljande. Hvad åter angår möjligheten eller lättheten för Staten att utöfva kontroller öfver beståndet af dessa arbeten, sä har jag icke förnummit någon invändning i detta hänseende, åtminstone icke ifrån Utsk:s sida, vara framställd mot det afgifne förslaget. Alltså torde ej nu vara nödigt att ingå i en närmare utveckling af mina åsigter härom; de finnas antydda i motionen. Vill man i någon män modifiera dem, så bör jag ej hafva något deremot, endast man ej lemnar åsido motionens hufvudsyfte. Jag vågar i öfrigt hoppas att i öfverensstämmelse och konseqvens med den äterremiss R. o. Ad. å anslagsfrågan beviljat, R. o. Ad. nu äfven behagade finna skäl vara förhanden till återremitterande af ifrågavar. punkt i det nu föredragna betänk. R. o. Ad. ansåg de vid denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Vid sisth riksdag infördes den förändring i fråga om säkerheten för lån till menigheter eller korporationer, att anteckning derom skulle införas uti jordeboken och uttagas med öfrige kronoutskylder, hvarigenom den stora fördel vanns, att låntagaren icke behöfver hälla serskild kommissionär i Slockholm, samt uppgöra serskildta ränteliqvider med riksg:s-kont., äfvensom för detta kontor den högst betydliga fördel uppkom att särskild bevakning af sådane lån icke behöfves.
Vidkommande 2tdra punkten, har det förslag blifvit meddeladt: att, då erfarenheten ådagalagt, det personer med grundliga kunskaper likväl ej varit till Lärare lämplige, men deremot andre med mindre lärdom funnits dertill mera tjenlige, till följd af deras större fallenhet och vana vid Statssamt Allm. Besa.- och Ekon.-UtslottenS Utlåtande, IV:o 100. 19 undervisnings meddelande , de personer, som hädanefter söka befattningar såsom Lärare vid Elementar-Läroverken, ej måtte till en början antagas för längre tid, än en läse-termin, hvarunder deras skicklighet och fallenhet för Skol-lärarekallet kunde med tillräcklig noggranhet utrönas, och först derefter få af vederbörande myndighet, såsom ordinarie Lärare anställas eller från befattningen uteslutas; hvilket förslag ansetts böra gälla äfven för dem, som sökte Lectorat vid Gymnasierne, helst de af Utskotten antydde Academiska disputations-specimina icke vöre lämpliga eller af någon betydelse. Utskotten, som, angående behofvet af anstalter för Lärares bildande till högre och lägre Lärdoms-skolor och Apologistier samt Gymnasier, endast åberopa, hvad de i sitt förra Betänkande derom anfört, få derjemte förklara, alt, ehuru sådane Lärare böra ega ej allenast de theoretiska kunskaper och den högre intellectuella bildning, som för bestridandet af Lärare-kallet erfordras, utan äfven den pracliska skicklighet samt den vana och erfarenhet, sorn utgöra vilkoret för att kunna med framgång undervisa, Utskotten likväl ansett de ifrågavarande Seminarierne ej böra hafva annat sylte, än meddelandet af denna pracliska skicklighet och vana, helst vid Universiteten tillfället redan står öppet att inhemta de theoretiska kunskaperne.
J. L — g. Bostaden. M a n rengör d e m bäst på följande sätt. M a n skall förvånas öfver, h u r vackert golfvet blir. G. H. Köket. Nytt sätt att prescrvera lefcande Jhk. A m e r i k a och synes, att d ö m a af hittills gjorda försök, k o m m a att blifva af stor betydelse för fiskmarknaden och för köket. M a n synes således h ä r hafva ett enkelt och billigt medel att göra hafvets rikliga skördar tillgängliga, äfven p å betydliga afstånd både till l a n d s och v a t t e n, och sålunda mera värdefulla för kustbefolkningen. Helsovård. Rengöring af sjukrum. Avis. Klädedrägten. Skodon. Fönsterträdgården. Blomsterodling. G. G. Behandling af palmer. (5 V. Bakning. Sockerkaka. S e x hela ägg vispas väl (för att få d e m att gå u p p, böra de stå i n n e, så a t t de äro en smula v a r m a). D å de gått u p p, tillsättes ett hälft skalp, fint socker, litet rtfven och skållad söt och bitter m a n d e l samt 12 lod godt r y s k t hvetmjöl. E n form smörjes väl m e d skiradt smör och beströs med rifvet bröd, och d e r u t i hälles smeten. Thea. Luftkransar. Thea. Tvätt. Tvättning af ylletyger. F ö r alt rengöra yllemusslin, kasinetter etc. bestryk e r m a n fläckarne å de olika plaggen m e d tvål och lägger plaggen sedan i en balja. Emma. Att stryka stärkskjortor. Stärksakerna blötas n u väl i stärkelsen och g e n o m - klappas grundligt, så att stärkelsen ordentligt tränger igenom öfverallt. Emma. L ä k a r e r å d. Red. W, II.-C. Mycken Land. tack! Bref med första. Fröken M. M — s. Svartsjö; Ch. $ — /, Tingsryd; fru A.
Om detta är sannt, och det tillika är gifvet, att frågan ej är af beskaffenhet, att ingenting derom förut är stadgadt (ty ett stadgande derom finnes ju verkligen i i83o års reglemente, som Borgareoch BondeSt:n nu blott paraphraserat genom en ändrad och måhända försämrad ordställning), så hemställer jag, om ej Den a3 Maj. frågan både kan oell, enligt 75 § Riksd.Ordn., bör förfalla. Jag lägger just ingen så synnerlig vigt på frågan, ty en collationering af reglementet kan lika väl ske i Exped.- Utsk. som i BancoUtsk; men för att göra Gr. Frölich och några få andra till viljes samt befordra deras interessen i denna sak, synes det mig ej vara skäl träda grundlagen för nära. Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att så vida jag ej orätt fattat den förra debatten i ämnet, Konungens rådgifvare sjelfva medgifvit, att ordställningen i Gr. Frölichs motion var olämplig, och att de ansett onödigt, alt den omtvistade mellanmeningen inflöt. Likaledes torde jag få erinra derom, att, äfven i händelse B. St. utfärdade b:coreglementet i strid med de fem hufvudgrunderna i iS3o års banklag, så existerade ändock Konungens rätt, lika mycket eller lika litet, att befalla fullmägtige göra något, som stridde mot hvad Ständerna beslutat; och något annat medel att hindra verkställigheten af R. Sits olagliga föreskrifter finnes således ej, än att Konungen anbefaller sin Just.canceller att stämma fullmägtige till Svea Hofrätt. Detta är det enda lagliga och möjliga sätt att vaka öfver efterlefnaden af i83o års banklag, likasom öfver alla andra lagar. Deremot vill jag ej bidraga till ett sådant resultat, att Konungen i sin Conseil på förhand skulle kunna yttra sig öfver, hvad som vore stridande mot btcolagen eller icke vore det; ty Konungen är ej och bör aldrig blifva domare i sin Conseil. Jag får ock erinra, att man till Konungen redan öfverlemnat hufvudgrunderna för Bankens rörelse och förvaltning, och om Gr.
Sagtima SRiföbagö ©onftitutiong4ttffott åge forbraö. § 106. Sinner tttftottet emot fåban öfmertråbelfe, elter ben måttat och — upplåning, etter att ben Sörebraganbe utaf konungen od) fRiföbagen faftftåttb marber. § 107. ©tutte — tittfånnagifma för fRif öhagen, h^^ten, om ben finner Sftifetö mät bet tråfma, fan fmö konungen ftrifttigen anmäla fin öttffan, att — Blifmit gjorb. Srågor t fRiföbagenö jtamrar måcfaö och af anbra fRtföbagenö tttffott ån ©onftitutionö4ttffottct tmö kamrarna anbragaö, men icfe af fRiföbagen ffttfö bag8 13 afgöra§ — Iförbt. Unber fftifgbagenö öfmerläggningar — någon SRifSbagettÖ pröfning unberftältag. SlUt Iftoab 9tif§bagen efter granfftting gobfänt elier ietnnat oanmärft, bör anfeö Ijafma tounnit bedfarge t affeeitbe på bet granffabe, od) ingen np, tili anftua IRiföbag i fantnta mai toara tillåten; boet bör, oaftabt ben af 9tif8bagen8 Utffott elier SftcOiforer förråttabe generella öfroerfigt af ©tatömebienö utbelntng, bet åtigga toeberbörattbe ©mbetsmån att merfftälla ben fpecielta reöifion, font bent i fraft af beraö embetöbefattning tiiifommer. § 108. Sagtima 9ti!sbag ffalt t)toart trebje år, på fått i 9tif8bag8 Urtima 9tif8bag äger konungen, när .fpan för gobt finner, åtffitfa, odj toare
Trot. ZJtdr. d. 4 Mars 184.0. 77 N:o 5, i anledning af väckt motion om upphörande af den rotering, hvarmed i senare tider uppodlade hemman inom Helsingland och Gestrikland blifvit belagde. Återremitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, medförklarande, att omför mälda motion tillhörer nämnde Utskotts behandling; och N:o 6, i anledning af väckta motioner, att alla hemman, utan afseende 5 deras olika natur, må deltaga i Tingshusoch Prestgårds-byggnad.
Utöfver de å Riks-statens Nionde Hufvudlitel för pensionsoch indragnings, staterna anslagna summor, hafva Rikets Ständer, till Kongl. Maj:ts disposition, på Riksgälds-kontoret anvisat nedanstående belopp, hvilka alltså böra för dermed afsedda ändamål i stadgad ordning utbetalas, nemligen: l:o) såsom bidrag till Kongl. Theaterns pensionskassa, för år 1867, Sex tusen R:dr; och 2:o) till Statskontorets ersättande för de medel, som nämnda embetsverk för Expeditions-sekreteraren m. m. Johan Gabriel Richerts enkas, Sofia Schönherrs pensionerande intill 1867 års början förskjutit eller kan komma att förskjuta, Sex tusen R:dr. § 151. För upprätthållande at den Arméens pensionskassa enligt förut fastställda grunder åliggande pensionering, r hafva Rikets Ständer för år 1867 å Riksgäldskontoret anvisat ett kreditiv af Attatiofem tusen femhundra R:dr, att qvartalsvis under året utbetalas, dock med skyldighet för kassan att till Riksgälds-kontoret afstå det kassan för nämnda år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna samt med förbindelse för kassans Direktion, att, så snart årets räkenskap hunnit afslutas, hos Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöflig, samt att, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskottot återlemna; hvarjemte Rikets Ständer medgifvit, att de för åren 1861, 1862 och 1863 uppkomna brister, utgörande 20,925 R:dr 24 öre, äfvensom den mindre brist, som ytterligare kan uppkomma för år 1864, får af möjligen blifvande öfverskott under de påföljande åren kassan ersättas. § 152.
Denna Artikel är för märt National-Jntercke af högsta wigt, en beräkning öfwer de i Landet för det närwarande existerande Lagar af främmande Manufacturoch Fabriks-waror läter sig icke uppgöra; Men att detta Lager är betydeligt, dertill gifwes flere anledningar, af hwilka jag torde fä uppge - ?6otz Den rz Julli. ge endast några fa säsom till exempel, att k Stocks holm man för det närwarande stall köpa 1 aln Kläde för 8 a -o N:dr som man för 6 Mannder tillhaka betalte med a rtz R:dr samt andra was ror i lika förhållande, i solid hwaraf alitsa för en M rk Swenst Ull derstädes endast stall betalaS nu mera 40 ss. a i R:dr R-GS., da den deremot sistiedit ar gälde 2 a sadels R:dr. Enär nu ofwannamnde waror hunnit ända till - zomii upp i Landet, ochpa sa korttid redan nersatt war Swensta Ull inemot ivo proCenl under det wärde den i förhållande till andra waror dör hafwa, hwad stall da följa längre fram, och wanka . annu 6 a g mannder till dess Crediten a dehn Manufaetur« och Fabriks -.waror ar förfallen 06) Utlänningen derföre stall rembourseras, da will det gifwa stg, om war Cours icke rakar upp till några Hundrade Skillingar, lag fruktar det, och om Kongl, Mant i Nader icke täcktes att widtaga de alfwarsammaste och kraftigaste makt och steg emot inkommandet af Utländska riliwerkningar och kringspridandet^ Landet af de som redan torde wara inkomne, sa gfwentyra wara pengar blott af denna orsak, samma olockftga öde som de Danike. io:o Den aker som efter nämnde preskriptionstid i sitt
Ridderskapet och Adeln, äfvensom Borgare-slåndel hafva godkänt detta förslag, men Preste-ståndet har beslutat att införselstullen å Cigarrer skall intill 1860 års början utgå med 1 R:dr 90 öre skålpundet och derefter med den af Utskottet förestagne tullsats 1 R:dr 50 öre. Bondeståndet åter har fastställt ifrågavarande afgift till \ R:dr 80 öre skålpundet. Utskottet inbjuder Presteoch Bonde-slånden att, med frånträdande af sina skiljaktiga beslut, biträda Utskottets af de båda öfriga Stånden gillade förslag; hemställande Utskottet att, derest dessa inbjudningar icke skulle antagas, omröstningar må anställas enligt följande propositioner: a) om kontra-propositionen: 68:o. Den som vill att till kontra-poposition i hufvudsakliga voteringen, angående införselstullen å Cigarrer, antages Preste-ståndets beslut att denna afgift skall intill 1860 års början utgå med \ R:dr 90 öre och sedermera med \ R:dr 50 öre skålpundet, röstar Ja; Den Bevillnings-Vt skot tets Memorial M 27. 41 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-ståndets beslut, att införselstullen å Cigarrer skall utgöra \ R:dr 80 öre skålpundet; b) i hufvudsaken: 69:o. Den som bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att införselstullen för Tobak: arbetad: »Cigarrer», skall utgöra 1 R:dr 50 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (I :a alternat.) Preste-ståndets beslut, (2:a alternat.) Bonde-ståndets beslut.
Stat varit upplaget, en förminskning, som först på denna litel icke varit i fråga, ännu mindre beslutad, samt nästan dan enda af större Betydenhet, som i danna Riksdagens ordinarie Stat egt rum, Denna StutSUtskollels hemställan blef ock omsider, uts»n afseende på alla meddelade motskäl, Rikets Ständers beslut. Ehvad härmed ock må hafva varit åsyftad^ §ynes dock tydligt, att man icke velat understöd}® Regeringen i dessa bekyniV Tjier för Utrikes Ärendenas ordentliga vård, enär denna förut aldrig ifiåga:- stitte nedsättning i Minister-anslaget beslutades just i den tidpunkt, då underrättelse erhölls, att det oundgängligen behöfdes och till sitt ändamål berömligen användes. Jag yrkade d5, såsom förenligt med Nationens värdighet, med politisk grannlagenhet och klokhet, med det anseende åt vår. Regering borde beredas utom och inom landet, alt anslaget borde qvarstå oförändrad t; att delta varit det rälta och nyttiga, visar sig ännu tydligare J)U, sedan af meddelade upplysningar inhemtats, alt Cabinetts-Cassans skuld under de sista 3:ne åren blifvit med en fjerdedel förminskad, hvaraf kunn-jgt emotses dess totala dödande inom utsatt lid, i händelse apslaget förblif - Stals-UIskallets Utlåtande, N:o 427- 17 vit oförminskadt. Jag har på detta sätt velat redovisa för min afsigt med beviljandet af samma oförändrade anslag. Jag bör föreställa mig att den motsatta, lika ädel och rättvis, varit ännu mera klokt och nyttigt beräknad, då den blifvit segrande. Tiden dömer säkrast härom, som 0111 mycket annat. Följderna af det fattade beslutet äro dock lika påtagliga som betänkliga, isynnerhet om Rikets Ständer, med bifall till närvarande Betänkande, icke vilja vidtaga något steg till deras afhjelpande. Jag förbigår den närmaste, att säkerligen ingen redlig och skicklig man vågar antaga sig vården af ett departement, sådant sorn det utrikes nu befinner sig.
Yid inbetalningen af detta kapital, som skedde på grund af Akademiens den 1 Mars 1859 och den 31 Januari 1860 fattade beslut, och hvarvid 1,800 R:dr inbetaltes den första gången och 750 B:dr den andra gången, uppdebiterades den inflytande räntan till sitt fulla belopp, utan afdrag af redan i debet inbalanserade, vid föregående årets slut upplupne räntor, hvilket formfel afhjelptes derigenom, att sistberörde räntemedel återigen affördes, under titel: »öfverdebitering af ränta» med 30 R:dr 58 öre. Då häraf torde inhämtas, att Akademien genom den iakttagna rättelsen ingenting förlorat, vågar jag hoppas, att anmärkningen på ett tillfredsställande sätt blifvit förklarad. Stockholm den 30 December 1861. D, Hadorph, Kanslers-embetet vid Lunds Universitet, med Konsistorii Akademin utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers framställning vid granskning af Universitetets räkenskaper för år 1859. Underdånigste Memorial. Det utlåtande, Konsistorium Akademikum i Lund afgifvit, i anledning af en af Rikets Ständers Revisorer för granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859 gjord framställning, får jag härmed i underdånighet öfverlemna. Stockholm den 7 Januari 1862. G, Å. SPARRE. J. J. Nordström. — 337 — Till Kanslers-embetet för Lunds Universitet.
Aström, tecknat borgen; attsamllige desse gäldenärer, med undantag af Brundin, afträdt deras egendom till borgenärers förnöjande och numera vore med döden afgångne; att för omförmälde Discont-Verkets fordringar erhållits utdelning från Svedbergs Concursmassa med 47 R*.dr 3 sk. to r:st. och från Aströms med 35 R:dr 46 sk., men att deremot i Påhlmans icke varit något att bekomma; alt i följd af Discont-Verket beviljad införsel i den lön, Brundin såsom Undervägare i Jernoch Metall-vågen innehade, capital-återstodei ne å begge lånen suecessive ingått., samt den å Påhlmans lån belöpande öfverränta 267 R:dr 3i sk. 7 rst. blifvit slutbetald och i afräkning på sådan å Brundins lån upplupen ränta, uppgående till 514 R:dr 11 sk. 1 r:st., influtit p8R:fr i4?k. 5 rst., så att Discont-Verkets öfverränte-fordran bos Brundin utgjorde 4*5 R:dr 44 sk8 rst.; hvarjemte Directionen, under åberopande af de ömmande omständigheter, uti hvilka Brundin sig befinner, hemställt, om icke det återstående skuldebeloppet kunde Brundin eftergifvas och i räkenskaperna få afskrifvas. Då, enligt hvad sålunda blifvit utredt, genom införsel, under en längre följd af år, uti den ringa lön af 266 R:dr 3a sk. föråret, Brundin såsom Undervägare åtnjutit, blifvit betalde ej allenast Discont-Verkets bos Brundin egde capital-fordringar, utan äfven en icke obetydlig del af de derå upplupna öfverräntor, samt Brundin, på sätt vederbörande Presterskap upplyst, med en talrik familj befinner sig i de torftigaste omständigheter, har Utskottet, lika med Banco-Discont-Directiouen, ansett sig hos Rikets Högloflige
Ägor, för förflyttande dit af Österoch Vester-Rekarnes Betänka ii de il, N:o tÖ3. 2 1 Häraders i Eskilstuna Stad belägne Lazarettsoch Curhus-Inrättning. (I.-A.) Directioncn öfver nämnde Inrättning har hos K. M:t i underdånighet anhållit, att, enär Inrättningen, hvartill nu begagnades 2:ne för detta behof sedan längre tid tillbaka inköpte, i Eskilstuna Stad belägne, små Byggnader, bestående af endast 4 Runi, ägde en högst otjenlig local, i anseende till det inskränkta Gårdsutrymmet, belägenheten midt i Staden , Rummens otillräcklighet och Byggnadens förfallna skick, samt Lazarettets läge i Staden dessutom medförde större kostnad genom deltagande i Stadens onera, K. M:t täcktes i Nåder tillåta, att, för Lazarettslnrättningens förflyttande, finge upplåtas en plats på Eskilstuna Kungsladugårds Ägor invid Strömmen nära Landsvägen, hälst Nordost om Staden och af så stort utrymme, att en Trädgård eller Promenadplan kunde för de sjuka inrättas. I anledning häraf, och sedan ej mindre K. KammarCollegium, än Eskilstuna Stads Äldste, i afseende på det Arrende af KungsLadugården Staden innehar, och Konungens Befallningshafvande i Länet blifvit hörde, är af K. M:t den i5 November 1826, i Nåder förklaradt: alt , då Eskilstuna KungsLadugårdsÄgor , hvarå den af Directionen begärde, platsen vore belägen, intill Midfastan i832 voro utarrenderade och Innehafvarne af samma Arrende bestridt Directionens berörde Ansökning, någon upplåtelse af den ofvannämnde platsen icke kunde, så länge otnföimalde Men sora K.
1 fråga åter om 6 anser sig IJLskotlef, med anledning af hvad anmärkt blifvit, böra frånträda siLt förslag samt tillstyrka, att denna §, må förblifva vid den lydelse, densamma nu eger. Det ifrågasatte tillägget i 7 §. af orden: "vid öfverläggningar j ministerriela mål/’ är, efter Utskottets tanka, helt och hållet öfverflödigt, enär §., sådan den nu lyder, innehåller en tydlig och fullständig beskrifning på de mål, hvarå §-ns stadgande» hafva afseende. Som Utskottet ej bil rael t anmärkningen emot 5 §. 3 morn., kan den emot 8 §. framställda ej eller Lill någon åtgärd föranleda. Angående uteslutningen af ri §. i nu gällande Ansvarighets-lag, åberopar Utskottet hvad förra Betänkandet innehåller. Utskottet, som alltså vidhåller sitt förra förslag, utom hvad 6 §, angår, får, i anledning deraf samt med iagllagande af några få, på saken cj inverkande, rättelser, i redactionen af detsamma, vördsamt hemställa, Lctg-Utsliotteti Utlåtande, N:o 1/9. 11 det Rikets Ständer mätte, för deras del, besluta, att Ansvarighets-lagen för Stats-Rädets ledamöter bör erhålla följande, i vissa delar, förändrade lydelse : Lag, T, var efter Stats-Ministrarne och öfrige ledamöter af StatsRädet till hvilka för alla i denna Lag uppräknade fall, äfven hänföras för tillfället förordnad Föredragande och thn embetsman, sorn i commandornål Konungen råd gif vit, skola för embetsfel af Riks-Riitt dömas. Stats-Rädets ledamöter skola, på sätt Regerings-f ormen af den G Juni 180g före skrif ver, uti förekommande regeringsärenden, af hvad beskaffenhet de vara må, efter bästa förstånd och öfvertygelse, råda Konungen till det, som Rikets Grundlagar likmätigt är, samt, i öfverens stämmet,« med deni, Konungens och Rikets förmon befrämja; alltid låta sig vårda om Konungens magt ochRikets
Botemedel mot denna olägenhet, som annars synes ligga i naturen af förhållanden emellan arbetaren och den honom behöfver, lärer till någon del endast kunna finnas uti antagandet af jordtorpare med bestämd arbetsskyldighet alla år; och delta synes äfven allmogen hafva böl jat inse, emedan omtänksamma bönder, med större eller vidsträcktare hemmansdelar, nu mera än förr inrätta sig efter en sådan grundsats. För att lösa frågan: om och huruvida ekonomiska välståndet på landsbygden må hafva aflagit, eller tilltagit, eller ock förblifvit stationärt? måste lill en början skillnad göras emellan den besutne allmogen och obesulne folkklassen, med den sednare menad t hemmansbrukare på alltför små lotter eller tilan besutenhet, samt torpare, backstugusittare och inhyseshjon, med flera dylika. Genom förut afgifna underdåniga berättelser är vordet upplyst och ådagalagdt, alt lillgångarne för folkmassans fysiska bestånd vunnit progressif förkofran eller, som vill säga detsamma, alt allmänna välmågan i sjelfva verket tilltagit. Hvad nu särskildt angår den besutne allmogen, så linnes delta tilltagande hafva än vidare utvecklat sig under nu ifrågavarande qvinqvennium, såsom följd, bland annat, af jemn efterfrågan och förhöjda afsättningspriser på nästan alla jordbrukets alster; men i motsats härtill, och för någon delaf samma orsaker, har den obesutna och vanligen medellösa folkklassen endast kunnat, stundom med knapp bergning, draga sig fram, ulan att förbättra sin ekonomiska ställning under loppet af detta qvinqvennium, hvilket äfven varit en natin lig följd deraf, att dagsverkslöner och annan arbetsförtjenst icke stigit i förhållande till lifsmcdlens ökade pris. §. 3. Näringar. a) Åkerbruk. För länet i det hela kan åkerbruket, betraktadt såsom särskild näring, anses vara den, som frambringar högsta värdes-produkten, fastän trakter finnas der andra näringsgrenar härutinnan täfla.