Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 18 Maj, angående en yrkad ändring i de uti M:de Momentet af Kongl. ‘FörlagsOrdnmgen den 24 Februari 1748 innefattade stadganden, det en Förläggare till Jernoch MessingsBruk samt Köp. parhamrar , som vill njuta Förlagsrätt , må för sin säkerhet, om han sa vill, låta Förlags-afhandlingen uti BergsCollegio behörigen inteckna; äfvensom att, om Bruksägaren kommer af sig och hans egendom måste i mät gå, den ibland dem, som gifvit honom förlag, äger för. mån, som sitt förlag först inteckna låtit; anseendes sig Utskottet, uppå anförda skäl, icke äga anledning tillstyrka den förändring uti omförmälte Författning, som blifvit föreslagen. Utskottets Memörial var äfven åtföljdt af åtskilliga Ledamöters särskilta mening. 8:0 Af den 27:de Maj, angående förlängning af den tid, sorn uti 30. Cap» 1» §. Rät? Den 3 Juni. e. nt. 123 fegångsBalken är utstakad, inom hvilken den, som vill söka att Konungen må pröfva HofRätts Dom och Utslag, som i hufvudsaken fallit, bör sådant i HofRätten skriftligen tillkännagifva. Utskottet tillstyrker följande förändring uti första perioden af berörde Lagens rum: ”hvar ”sorn söka vill, att Konungen må pröfva HofRätts Dom och Utslag, sorn i ”hufvudsaken fallit, gifve det skriftligen ”tillkänna i HofRätten innan klockan tolf **å trettonde dagen, den oräknad då Ut* ”slaget föll, eller, om denna dag infaller ”å böndag eller å annan Helgedag, å ”nästa Söcknedag derefter, och sätte der ”tillika in tuhundrade Daler, eller så ”mycket i Guld eller Silfver, som deremot svarar.”
Och ehuru utskottet medgifver, att den ä saltadt kött nu gällande införseltull, 6 r:dr 32 sk. tunnan, vore för hög, serdeles sedan den 13:de tunnan, efter hvad här ofvan i sammanhang med frågan om artikeln fisk är föreslaget, icke vidare får tullfritt införas, har utskottet dock med fastad t afseende å iandtbrukets behof och skydd, ansett sig icke kunna instämma i den af Kongl. Majit föreslagna nedsättning till 4 r:dr, ulan hemställer, att införseltullen å saltadt kött må bestämmas till 5 r:dr tunnan. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Majits förslag, hemställer utskottet, att »lackerade arbeten ej specificerade» må utgå ur sjelfva taxan och i noten hänföras till lika tullbehandling med slöjdevaror, ej specificerade; att för leksaker må i taxan intagas en ny rubrik: »Leksaker eller Nurnbergerkram af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering och åsättas 3 ridrs värde och 36 sk. införseltull per skålpund, samt medgifvas tullfrihet vid utförsel; och att å öfrigt må löreskrifvas. det »andra slag» skola förtullas lika med ämnet, hvaraf de hufvudsakligen bestå; att nu gällande införseltull å likörer, 2 r:dr 24 sk., må nedsättas till 25 procent af värdet, eller 1 r:dr 12 sk. kannan; och att, med uteslutande af rubriken fogellim, hufvudrubriken lim må indelas i »husblås», såsom det rätteligen benämnes, med oförändrad tullbestämmelse och »andra slag» med 3 sk. införseltull per skålpund. Enligt Kongl. Majlis förslag skulle talgljus, som hittills dragit 2 r:dr 24 sk. införseltull per lispund, eller 6 sk. per skålpund, åsättas 3 sk. införseltull för sistnämnde qvantitet, samt införseltullen å stearinoch margarin-ljus, som hittills utgjort 12 sk. nedsättas till 9 sk. skålpundet.
Spannemål af alla sorter , äfven då den är torkad, behöfver alltid någon ej så obetydlig vård, åtminstone då den i större upplag, med bibehållet värde, skall förvaras ; då deremot metall-producter, tagne under allmän vård, sällan utan tillkomst af vådliga händelser undergå förstöring, eller fordra någon särsärskild omtanka och arbete för att bibehållas vid sitt värde. Men till bildandet af full säkerhet för pantsatt magazinerad spannemål fordras det dubbla förtroendet till administrationen, att varan oförändrad bibehålles, och att den tillbörligen vårdas , utan att någon möjeiig Controll för någondera af dessa fordringars uppfyllande kan upptänkas, eller att man ens kunde försäkra den, sorn redligen uppfyller sina pligter, att icke blifva misskänd eller åtminstone genom andras omdömen förfördelad. Spannemåls-Lager upptaga vidare, i förhållande till sitt värde, ett betydligt större ut. rymme än de öfrige till beläning föreslagne Statsoch Banco-Utskottelis Utlåtanden, ir varorne , sorn behöfvaunder tak förvaras. Kostnaden vid Magaziners anläggande, äfvensom nödige Ämbetsmäns aflöning, skulle alltid falla inrättningen eller Låntagaren drygt till last. I afseende på Spannemål, som ifrån flere särskildte egare intages och magazineras , är dessutom omöjligt att hvar egare, äfven den af ett litet inlemnadt qvantum, skulle få det så afskiljdt, att det utan förblandning kunde återbekommas; alla mindre poster skola ofelbart blifva sammanslagne; och likväl är mellan olika arter af samma sädes-slag skilnaden i värde ofta lika stor, som emellan olika arter af annan enahanda vara. Att antaga Spannemålens vigt, såsom grund, kan ej afhjelpa all olägenhet, och det kunde icke fordras af förvaltaren vid ett Magazin, att af ett blandadt quantum återlemna en lika god vara, som den bästa han erhöll.
Han har således i flera afseenden gjort sig förtjent af landsmäns erkänsla. Vid sitt frånfälle efterlemnade han en omyndig son och fem döttrar, af hvilka endast en genom gifte är försörjd. Hans efterlefvande enka, dotter af en äfven inom Svenska litteraturen känd man, Kanslirådet P. A. Wallmark, har således fem barn att försörja, hvartill hans qvarlåtenskap lemnar alltför otillräckliga tillgångar. Svenske representationen har aldrig visat sig obenägen att återgälda de förbindelser, hvari landet står till dess utmärktare söner. Montgomerys födelsebygd visade vid det besök han, få år före sin död. der aflade, och hvilket besök liknade ett triumftåg, att hans förtjenster der vunnit erkännande. Låtom oss icke nödga hans enka att anse det land, han egnade sin mannaålders verksamhet, mindre erkänsamt. Jag Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. N:o 119. 313 Jag vågar således vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte besluta, det en pension af Ett Tusen (1,000) R:dr årligen beviljas Landshöfdingen G. A. Montgomerys efterlemnade enka, Hedvig Elisabeth Wallmark, för hennes återstående lifstid. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 28 November 1862. G. W. von Francken. Af Herr La^erlljelni, dustaf Reinhold, angående anslag för anläggning af distrikts-mejerier.
HerrGrefven och LandtMarskalken hemställde slutligen, att, på sätt Herr Cederschjöld föreslagit, hvarje Ridderskapets och Adelns Ple. niProtocoll må, så vidt sig göra låter, justeras vid början af följande Plenum, under det Ståndet samlas, samt att, när denna tid icke beflnnes för justeringen tillräcklig, en a två efter - Den 25 Januarii. middagar i veckan må, allt efter behofvet, till Plenum, endast lör Protocolls-justering be» stämmas. Ropades Ja. Herr Grefven och LandtMar skalken till™ kannagaf, att vid andra anteckningen en tvistig fråga uppstått, hvars beskaffenhet och prof-' ning Han ansåg sig böra till Ridderskapet och Adeln öfverlemna. Herr ErkeBikopen m. m. Doctor C. von Rosenstein, hvilken både vöre Hufvudman och den enda af Adeliga Ätten Rosén von Rosenstein N:o 2o55. C., hade utfärdat fullmagt för en Adelsman, att representera sistnämnde ätt, men man hade icke ansett sig vid anteckningen böra utfärda Pollet åt den hvilken anmält sig såsom fullmägtig: Herr Grefven och Landt Marskalken finge nu underkasta denna fråga Ridderskapets och Adelns eget upplysta bedömande. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då jag just var den, som väckte frågan om ErkeBiskop von Rosensteins behörighet, att för Adeliga Ätten Rosén von Rosenstein utfärdade Fullmagt, anser jag mig skyldig att redovisa mina åsigter i ämnet. RiddarhusOrdningen stadgar ingenting bokstafligen i detta fall; och det återstår således endast att härutinnan sluta ef - Df.n z5 Jnnuarii. »43 ter den analogie, samma Riddarhusordning i andre hänseenden lemnar. Jag har nemligen tyckt mig finna, att den som personligen tillhör ett Stånd, icke borde kunna intaga säte i ett annat. Då dessutom RiddarhusOrdningens 7 §. stadgar, att den som blifvit förklarad förlustig
Betcinkandent Professoren Doctor Lundblad, som jemväl afstyrkt den underd. Skrifvelsen till Kongl. Majit, med anhållan, att Uppfostringacomitéens tinder arbetning varande ordning, för undervisningen i mindre scholor, skulle communiceras Consistorierne och deras Betänkande deröfver infordras, enar först och främst Kongl. Uppfostringscotnitéens tid lärer vara tillräckligen upptagen med organiserandet af högre och lägre lärdomsscholor och staöspasdagogier, samt flere ansvarsfulla kall, och derest anledning vore att befara, att Kongl. Comitéens förslag, såsom, enligt sakens natur, svårligen lämpligt för alla rikets landskaper, skulle mötas a£ mångå anmärkningar, och må hända slutligen befinnas vara overkställbar!. Af Professoren Doctor Thyselius, att den underd. Skrifvelsen till Kongl. Majit skulle gifva Kongl. Majit anledning till ogrundade farhågor för den Christliga, sedliga och medborgerliga undervisningen, för hvilken Herr Doctorn trott mera hinder läggas i vägen, genom Kongl. Uppfostringscomitéens vidsträcktare omfattning deraf. Vexelundervisningen anser Herr Doctorn bäst befordra sig sjelf, om den är nyttig, och tror, att om afseende på skicklighet i detta hanseende skulle afses vid Klockares tillsättande, detta ibland annat skulle gifva anledning till obehagliga tvister och beständiga klagomål, Hvarförutan Herr Doctorn onskaten Besa. oth Ekon. Ut sk. Betänkanden, 1259, undersökning, huru vida barnaundervisningen i församlingarne är så vanvårdad, som nu föregifves, eller icke. ContractsProsten Anjou. och Professoren Doctor Forssell hafva jemväl afstyrkt dea underd. Skrifvelsen, hvarjemte Herr Doctor Forssell på anförde skäl betviflat nyttan af Sockneacholors inrättande, med ständigt lönta lärare och bestämda boställen* Enligt Herr Doctorns tanka bör man i öfrigt icke brådstörta med vexelundervisningens införande, aldraminst på landet, enär den ännu vore så ny hos oss.
Ehuru det ar hmar och en Ledamot tillätet ak kil krorocoller munteljgen eller gerwm äiAzmsn wäcka nya ämnen, tilkommer der dock Landt-Marskaiken at wid handen gifwa, om, enligt Lag och Regerings. Form, öswerläggning j Vesta ämnen kan äga rum. Er Memorial, i hwad ämne som häldst, bör alltid wifas för Laudt»Marskalken, innan det uplafts; och ingen kan med ek Memorial wända sig til de andra Sranden, förrän han sadant hos Ridderskapet och Adeln anmält, och dercil erhållit kilstrand. §. Z2. Under warande Riksdag mä ingen, som sig kil Riksdagsman lätit anteckna, borrkrefa, utan ak hos Landt-Marffalkrn anmäla sir förfall, da den erhällne koUelren til RiddarhuS-^ifcitleri äteriemnaö. Är 96a LMLL-LS han til Ledamot i et Utffott wald, och sik rum derstädes intagit, ma han ej - t sadant föl troende sig afsäga, sa framt han ej hos Land^Marlkalttn, Rio. derskapet och Adeln samt U>ffoitet anmäler sic förfaS. Harad arer beträffar den, f m lii Ledamot af Hemliga Ulffoccec bljfivit wald, sä har ff-.n i dotia fall ar ställa sig lil efterrättelse, hmad Utdraget frän Hemliga Ulffoktel af ben 26. Marti» 1800 jitnehäller. §. Zl.
Då Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets sålunda fattade beslut, angående förberörde 60:de punkts läggande till handlingarna, varit en gifven följd af dessa Riksstånds förut beslutade afslag å de i utlåtandena N:ris 242 och 312 föreslagna förändringar i beskattningsväsendet samt uppbördsoch redogörelseverket, och förstnämnde beslut således icke kunna anses innefatta ogillande af Utskottets åsigt, att de förändringar, hvilka i förevarande ämnen slutligen kunna varda af Rikets Ständer för deras del godkända, böra i uppgifvet ändamål hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, får Utskottet till Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet hemställa, det bemälde Riksstånd behagade medgifva, att, i händelse ett eller flera af Utskottets i ofvanberörde utlåtanden framställda förslag skulle vid ärendenas slutliga afgörande varda af Rikets Ständer bifallna, besluten härom må hos Kongl. Maj:t af Rikets Ständer i underdånighet anmälas, med anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes, efter pröfning deraf, i nåder vidtaga sådana förfoganden, hvilka af samma beslut kunna påkallas. Stockholm den 18 September 1848. Reservationer: Af herr Carlheim Gyllenskjöld: »Emot Utskottets beslut att till omröstning i förstärkt Stats-utskott hänskjuta flera hufvudsakliga delar af Utskottets, utaf 2:ne Riksstånd gillade, men af de 2:ne andra Stånden förkastade förslag till beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förändring, får jag anmäla min reservation. Utskottet Slals-UtskoUcls Memorial, N:o 519. 25 Utskottet har ansett denna mångfaldigt invecklade fråga, hvilken rörer på en gång rikets allmänna styrelse och hushållning, korporationers samt enskilde personers och embetsmäns rättigheter och skyldigheter, böra afgöras uti förstärkt Stats-utskott derföre, att beslutet deröfver kan på statens inkomster och utgifter nu eller framdeles ega inflytande samt således skulle tillhöra den Utskottet i Grundlagen uppdragna befattning med statens reglerande.
Rotehållare och båtsmän önskade ingenting högre, än att få återgå till det gamla aflöningssättet, hvilket för Kronan, i anseende till folkets duglighet, äfven varit det bästa På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte i en underdånig skrifvelse till Kongl Majit (framställa) anhålla: »att, med afseende på de olägenheter och hinder, hvilka på Gottland visat sig vid utläggningen af jord till båtsmans-torp, rotehållarne måtte från denna skyldighet befrias;» »att alla de odlade och bebyggda torpen kunna vid inträffande ledighet åt båtsman erbjudas, såvida han förbinder sig att för dess häfd ansvara; men är torpet redan på viss tid utarrenderadt, erhåller han af roten bestämd årlig lön;» »att båtsmannens lön må i Kompani-chefens närvaro, genom kontrakt, bestämmas, eller ock utgå efter nu gällande roteboks föreskrifter;» Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande At 45. 7 »att om båtsman inom roten har egen bostad, han må begagna den, men får endast uppbära hushyra, om roten ej har egna byggnader att honom erbjuda;» och slutligen »att om båtsman ej har egen byggnad och af roten fordrar bostad, han då skall med sådan förses.»
Hrr Elektorer blefvo i anledn. häraf af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att sammanträda till val af en ledamot i Banko-Utsk., i st. f. Hr von Troil. Eöretog R. o. Ad. val af de 2:ne Ledamöter, som enl. 47 § Kiksd.-Ordn. böra deltaga i Talmansöfverläggningarne. Och befunnos vid valförrättningens slut, genom de flesta rösterna, hafva blifvit dertill utsedde: Frih. Palmstjerna, Carl Otto, med 112 röster och » 2317. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel, med 131 röster. Gr. Frölich, David: Redan i den motion, som enl. listan är den närmaste till föredragning, tog jag mig friheten tillkännagifva min önskan att den måtte blifva remitterad till ett särskildt Utskott, men sedan har jag blifvit uplyst om, att sådant skulle vara stridande mot Grundlagen; ty 49 g Riksd.Ordn. säger: »Upstår fråga om eller hvart remitteras bör, kari denna fråga blott för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut ovägerligen fattas.» I mitt tycke är det klart, hurusom här finnes en lucka i lagstiftningen; det är naturligtvis icke min mening att mot Grundlagens föreskrift här väcka motion till ändring i densamma, men jag tager mig likväl friheten att fästa Const.Utsk:s upmn.rksnmhet på, om icke till de ord, hvarmed ofvananförda citat ur Riksd.Ordn. slutade, borde läggas: »såvida icke fråga blir väckt att remittera den till särskildt Utskott.» I anledn. af denna lucka, och då ordalydelsen i §:n naturligtvis måste följas, så har jag, i st. f. att begära det ett särskildt Utsk. genast skulle tillsättas, så modifierat rubriken, att det särskilda Utsk:t icke ovilkorligen behöfde tillsättas för denna fråga, efter den ändå kommer att remitteras. Motionen lyder så här: Härmed får jag vördsamligen väcka den motion att, med anledn. af 36:te § 3:dje mom.
aPijemfuibutfärbab nåbig förorbning har, i öftoerenöfämmelfe ftpibiflöeten meb hmab Siifets ©tanber begärt, ffnlbigbeten för hemmansegare t affecnbepå 7 fot m. m. inom bergslag, hmtlfaS fogar äro ttH blåsning t hptta mbelta, att till bpttelaget bembjuba fot, raeb och M fölning tjenlig fog, forn be wilja annorfäbes föryttra eller anwänba, numera upphört, h^aban hpttebelegare, broilfen behörigen fullgjort fin bpggnabS* och mär innings* fplbighct inom hpttelaget, är oförhinbrab att fina fogSalfter fritt an* mänba, få voibt (faber beremot, genom h^ab i allmänna lagen är fabgabt eller genom ingångna laga aftal, icfe eger rum. fjfrbifumän ^ci) a^eenC>e ^ ^igten beraf, att menigheterna, h^ilfa häfroa fjerbingömannabefpret ftg ålagbt, blefwo fatta t tillfälle att fänna wib* ben och bef af enheten af be färfilba åligganben, forn i fåban egen* fap böra af bein ombeförjaS, h^ -Kongf. $iaj:t, i enlighet meb hwab 3vifets ©tänber begärt, låtit, till eftcrrättelfe i berörba hänfe* enbe, utfärba en fabga för fjerbingSmän. entreprenad (£fter pröfning af DlifetS ©tänberS unberbåniga framfätlning ber om fått* r fi<tanbe°r5: 0111 ^tgärberS vciDtaganbe till förminfning af f of nahema för fångars tranSporteranbe, hw -SCongl. 3ftaj:t t nåber mebbelat famtlige SDef SöefallningSbafwanbe förefrift att, ber få lagligen fe fan, föfa upp* göra få befafabe entreprenaber om fångars forfanbe, att berigenom, om möjligt/ må berebat? någon minjfntng i Hoflnaben för fångfor jlin» gen. ©e förföf, forn i fåDant affeenbe blifroit febermera anftällba, bafroa cmeblcrtib enbafl på få fjällen mebfört åfpftabt refultat. 3 anlebning af broab Sfifetö ©tänber rnib 1840 —1841 famt 1847—1848 årenö riföbagar i unbcrbånighet anfört i fråga om jfpl» om iiängfft» r ..
Då det afslutade lånekontraktet lärer skola tillsvidare hemligthålias, anser jag detta likväl ej varit ett hinder för Stats-Utsk:t att erhålla del af de med lånets afslutande gjorda uppgörelser och bestämmelser, genom af Utsk-.t utsedde förtroendemän, hvilka genomgått Fullmägtiges protokoller och delgifvit Utsk:t deraf allt 270 Den 3 Februari f. m. hvad, utan att träda hemlighållandet för nära, kunnat rörande detta lån varit nödigt tor R. St:r att få lära känna, för bedömandet af Fullmägtiges åtgärder, och för lånefrågans beskaffenhet.» Jag tror det nemi. vara af vigt, och under riksdagens fortgång skall det sannolikt fblifva nödvändigt för R. St:r att taga kännedom af detta lån för att bestämma huru stor del af de upplånta millionerna äro fixa och huru mycket beror på option, emedan ju derpå beror, hvad R. Sl:r med säkerhet kan påräkna. Vidare måste ju R. St:r bestämma huru stora anslag skola utgå för årliga annuiteter och när de skola afsättas, vidare måste bestämmas huru man skall kunna anskaffa de omkr. 2 millioner, som ännu fattas i de högst 35 millioner, Fullmägtige hade uppdrag att upplåna, ty af Utsk:ts kalkylationsvis uppgjorda beräkningar har detsamma kommit till det resultatet att endast 33 millioner äro hittills upplånade. Således återstå 2 millioner, och möjligen ännu något mera. I flere tidningar har man läst artiklar, som varit sårande för Fullrmge, och det var af ren grannlagenhet jag i Utsk:t väckte frågan om att granska Prot. äfven efter den 26 Okt. 1865. Utsk:t delade icke denna min åsigt, men jag har ansett som en skyldighet att meddela Stånden detta förhållande, på det R St:r måtte komma till klar insigt om huru FDIlrmge bevakat R. Stms rätt i denna fråga. Gr. Posse, Arvid:
Den är en lefvande makt att gifva sig verklighet och verksamhet; den blir – genom känslan af denna makt – nit, brinnande ifver. Liknelsen om Sol-ljuset begagnas vanligen origtigt. Ljuset är ett blott ämne utan sjelfständighet; något, som blott ses och kännes, men sjelft ej ser och känner; derföre är det likgiltigt, huru det helst tages och brukas. Men Gud är ej ett blott lifsämne för verlden, en Verldssjäl; han lefver sjelf, är sjelf personlig; i följd hvaraf han ock sjelf ser och känner lika visst, som han ses och kännes. I den sinnliga verlden är det Ögat, som förenar egenskaperne att på samma gång lysa och se. Men ett öga är ej likgiltigt för beskaffenheten af den blick, som möter det; är denna arg, så måste dess egen tändas till brand och smärta. Gud är ej blott ljus; han är ett öga mot vårt öga. Att Gud kan vredgas, utgör just sjelfständigheten och majestätet af hans existens; det ger åt hans kärlek betydelsen och värdet af en fri och ansvarsfull gåfva. En kärlek, som vore likgiltig och liknöjd huru han behandlades, vore ingen kärlek. Ur Brefven. – Det första stadium af ett stort lidande är icke det svåraste. Bittrare är det andra, då sorgens högtid och sabbat gifvit rum för sorgens arbetsdagar och hvardagslif. Det ligger i denna period en icke mindre svår, ja, en nästan ömtåligare pröfning, än i den första. Der trängde sig smärtans hela fullhet tillsammans, så att dess skärpa brast, och den dunkla branden, samlad i en enda brännpunkt, tände sig och gick upp i ljus och klarhet. Här är qvalet splittradt i tusen enskildheter af stingande uddar, svidande gnistor; och det gäller, att i splittringens chaos föra in den skapande enhetens, helhetens, helighetens ande, – att ned i det lillas afgrund taga med sig det oändligt storas invigande, försonande kraft. Der man icke mäktar detta, förfaller man antingen i knot eller likgiltighet, och förfelar i båda fallen sorgens saliga ändamål.
Maj samma år i Nåder tillåtit, a l ett indraget boställe vid nämnde Regimente, hvilket genom dödsfall blifvit åboleeligl, linge för Kronans räkning genom auktion på vanligt sätt utarrenderas under den återstående tiden för Regimenlets förändring, äfvensom att på lika sätt finge förfaras med öfriga (ill Förråds-kassan indragna boställen viel Weslgölha Regimente, elå desamma blefvo åbolediga; — att sedan al den anledning att, när den för Regimentets förändring till Infanteri bestämde tiel med år 1841 tilländaginge, Regimenlets återgång lill kavalleri efter gamla indelnings-slnlen kunde finnas nödig, under den 2 Mars 1833 blifvit i Nåder förnrdnadt, att arrendetiden för de boställen, hvilka genom Regimenlets BoställsDireklion bortarrenderades, icke finge utsträckas längre än till år 1841, hade, uppå Chefsämbetets vid Regimen let underdåniga framställning, att som, i händelse af en sådan förändrad organisation i enlighet med de uti Kongl. Cirkulär-Brefvet den 2 Februari 1833 för Skånska Dragonoch Husar-Reginientena fastställde grunder, Weslgölha Re - 14 kongl.
Regeringsformen förvarade prerogativer, och då, under fortsatt tillämpning af samma grundsats, möjligen vid en blifvande Riksdag sådane bestämmelser kunde vidtagas, som i verkställigheten helt och hållet tillintetgjorde Kongl. Maj:ts rätt och prerogativ i nu uppgifna fall, ansåg Föredraganden sig icke kunna tillstyrka, att förslaget måtte, utan föregången discussion om den <§., hvari de ilrågaställde afgifterne förekommo, varda till allmän efterrättelse utfärdadt. Föredraganden åberopade till stöd för sin förklaring icke allenast ordalydelsen af 60 <§. Regeringsformen, som väl stadgade, att bevillningar eller andra allmänna afgifter icke kunde, utan Rikets Ständers samtycke, förhöjas, men deremot icke vägrade, eller rimligen kunde innebära något hinder för Konungen att dylika afgifter nedsätta, utan jemväl att denna §. ifrån Grundlagens stiftelse är vorden sålunda förstådd och tillämpad, ibland annat hvad tullbevillningen vidkom, hvilken under tiden mellan Riksdagarne blifvit för flera varu-artiklar af Kongl. Maj:t minskad och jemkad, utan att denna åtgärd sedermera, vid Rikets Ständers nästa sammankomst utgjort föremål för någon erinran, å deras sida, eller från det Rikets Ständers Utskott, som granskar Stats-Rådets Protocoll. På dessa skäl, och enär nämnda chartae-sigillatse afgifter syntes alltför höga och betungande, hemställde Föredraganden i underdånighet, det Kongl. Maj:t måtte i Nåder förklara, att den vanliga charta-sigillata för meranämnde bref mätte framgent beräknas och utgå till enahanda belopp, som uti dittills gällande Förordning var bestämdt, samt att författningens föreskrift i detta fall måtte derefter jemkas. Häri förenade sig Stats-Rådets samtlige Ledamöter e). Kongl. Maj:t gaf sitt Nådiga bifall.