Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som vi veta var skymningen redan inne och stjernorna började tända sig på himmelen. En sådan halfdager är gynnsam för sådane skådespel, likasom en mulen himmel ökar intrycket af ett götiskt tempel. Han döljer sådane små enskildheter som de små menniskorna, och låter de stora massorna, som äro de på denna bana uppträdande skådespelarne, försmälta till sublima individer. Karmides stannade ett ögonblick, innan han hunnit den punkt, der de trånga gränder vidtogo, som på denna sida klättrade upp mot kullen. Utsigten härifrån beherrskade vissa, af tak och murar afbrutna delar af gatan Kerameikos ända hän emot Areopagens kulle. Alla dessa delar betäcktes af en böljande massa, som i sjelfva verket tycktes vara ett enda jettedjur, sakta, mödosamt och konvulsiviskt slingrande framåt likt en sårad orm. Tvenne bloss, som lyste i spetsen, voro vidundrets ögon. Men likasom ryktet enligt skaldernas beskrifning, så var denna jettekropp i hela sin längd betäckt med en man af tungor, icke talande, icke hviskande, utan rytande af raseri. Karmides skyndade vidare. Han kom in i en trång gränd, som mynnade ut till hufvudgatan. Medan denna sednare tyngdes af ett öfvermått af lif, var den förra ödslig, likasom utdöd. Portarne bommade, fönsterluckorna stängda, ingen menniska att se. Karmides befann sig nu vid sjelfva randen af den förbivältrande, svällande folkströmmen. Ett steg till och han hade blifvit bortryckt med dess böljor. Han såg ansigten dyka upp och försvinna, ansigten förvridna af dyster vrede eller raseri. – Hämd, hämd! Död åt kättarne! Död åt giftblandarne! Död åt Athanasianerna! Dessa rop, blandade med andra af samma slag, skallade i hans öron. Han bedrog sig således icke. Förhänget hade fallit, korsången hade börjat, korsången, som inledde det länge väntade och förberedda sorgespelet. Karmides hade ingen lust att låta sig bortrycka af den hvirflande strömmen.
Då man ser de vanliga lagsökningsmålen i ett Inndscancelli, så finnér man att de flesta röra mindre summor än 5o r:dr; man finnér lagsök - De ii 5 December. ningar på ett par r:dr, till och tued på i r:dr. För ett sådant promotorial skulle således ersättningen belöpa sig till 3 runstycken o. s. v, Huru någon skulle vara belåten med en sådan ersättning, får jag hemställa till Ståndets ledamöter. Till och med för 100 r:dr skulle ersättningen blott utgöra 24'sk., hvilket vöre alltför litet. Hvad beträffar disconterna och privatbankerna, så är förhållandet, åtminstone i södra Sverige, der jag haft med sådana alt göra, att 2 r:dr b:co betalas för hvarje sak, antingen summan är större elier mindre. Jag anser förslaget sådant, att det icke bör kunna antagas, och önskar att R. o. Ad. lika så gerna malte afslå det genast, sorn återremittera det till Utskottet. Frih. Cederström: Till en början anhåller jag att få upptaga hvad Gr. Mörner yttrat såsom grund för bestämmandet af ersättningen för de expeditionshafvande vid landscancellierna, som besörja promotorial till procent. Den vore nemi., att de flesta sådana promotorial skulle vara för små summor, och alt den enskilde, der saken rör större summor, agde tillfälle att välja sig commissionär på stället och således indrifva dem samt dervid slippa att utbetala den i författningen bestämda £ proc., så snart den ansåges utgöra en för hög afgift. Deremot får jag anmärka, att expeditionshafvandens och cancelliets inkomster bero af målens antal, och alt det således icke är något onus för expeditionshafvanden att få sig promotorialmål tillsända, och han är ganska belåten att för dem såsom för alla andra mål få ställa sig expeditionstaxans allmänna stadgande till efterrättelse.
Den 26 November f. m. annat sätt blifvit oriktigt använda, kan detta förhållande ingalunda anses som regel. Beträffande hushållningssällskaperna, hvilkas verksamhet man i allmänhet velat under de sednare åren gilla och godkänna, så vore det, enligt min uppfattning, att dekretera deras död, om man undandroge dem denna del af deras inkomster. Jag har föreställt mig att dessa hushållningssällskaper på de flesta ställen innan kort komma att försvinna och sammansmälta med landstingen; men detta torde icke genast kunna låta verkställa sig, och, intilldess en sådan förändring sker, anhåller jag, att dessa medel måtte fortfarande komma dem till godo. Hr von Troil: Man har fästat min uppmärksamhet på nyligen inträffade förhållanden, som ådagalägga af hvilken vigt det är för städerne att icke beröfvas den tillgång, som genom 1855 års författning blifvit dem tillförsäkrad. Christianstad har nyligen, såsom bidrag för anläggande af en jernväg derifrån till södra stambanan, tecknat sig för ett belopp af icke mindre än 600,000 rdr; och staden hade naturligtvis icke kunnat åtaga sig en så betydlig summa, derest den icke haft att påräkna de medel af bränvinsutskänkningen, som den hittills varit tillförsäkrad. En öfverläggning egde rum med bolaget för utskänkning af bränvin i Christianstad, och resultatet häraf blef, att bolaget förband sig att till stadens kassa lemna en betydlig del för detta vackra ändamål. Om R. St:r nu skulle borttaga denna inkomst från städerne, så korame ovilkorligen detta företag att afstadna; och äfven på många andra ställen torde företag, som blifvit påbörjade med beräkning på dessa tillgångar, svårligen kunna fullföljas. Men det finnes ännu ett skäl, som jag, då jag förra gången hade ordet, glömde omnämna, och som jag nu anhåller med några ord få vidröra. Detta skäl är, om jag så får säga, politiskt. Jag tror det är af stor vigt att icke landstingen, redan från första början af sin verksamhet, uppträda på ett sätt, som skulle framkalla missämja emellan dess elementer. Vi veta att ett stort flertal af städerne gjorde ganska många invändningar mot att inträda i landstingen De befarade att de härigenom skulle betungas med utgifter, utan att hugnas med motsvarande bidrag.
Man v e t t. ex., att mången med oförändrad sinnesstyrka motser döden, fastän den småningom inträder och den ena lemmen efter den andra stelnar i dödskyla, men medvetandet dock till sista andedraget finnes kvar. Hvarje människa medför hit till världen en viss summa af nervkraft, ett kapital, som hon ärft af föräldrar och förfäder, och med detta kapital måste hon hushålla hela lifvet igenom. Det kan förökas och sparas, men det kan också förminskas och förstö- ras. Den som af sin nervkraft ger ut mera än han tager in, han är redan ute på det sluttande plan, som leder till utmattning, och den scm ständigt fortfar med att uttömma sin nervkraft, han blir till sist bankrutt, vore han än aldrig så många gånger millionär. Vårt nervsystem består af hjärnan och ryggmärgen, och nerverna äro utgreningar därifrån. De äro de strängar, som förbinda de i yttre omkretsen liggande organen med centrum. Bästa begrepp om nerverna får man, om man föreställer sig dem såsom en spännkraft. När en person sofvit godt, befinner sig hans uthvilade nervsystem i ett annat tillstånd af spänstighet, än när han uttröttad lade sig till sängs. Det faktum, att genom arbete en spännkraft förloras och att genom sömnen en spännkraft återvinnes, är af vidtomfattande betydelse, och det måste genast medgifvas, att sömnen i nervernas hushållning är den förnämsta inkomstkällan. När vi sofvit godt, kunna vi anteckna ett kredit på nervernas konto. Och så länge vi åtnjuta en god sömn, stå våra aktier högt. Olyckligtvis betraktas sömnen af många människor som ett obehag, det man bör så länge som möjligt undanskjuta. Åtminstone ser det så ut, ty de flesta utdraga både sitt arbete, sina måltider och sina nöjen så sent, att de i hög grad inkräkta på softiden, och så uppkommer stor kassabrist i nervernas hufvudbok. Men ju mera man försöker förjaga sömnen, dess envisare återkommer den, och hvad den om kvällen förlorar, vill den med lock och pock taga igen om morgonen — o m det tillätes. Men ganska ofta tillätes det icke, och det är då, som debet och kredit ej vilja gå ihop. Men därpå tänker ingen.
Jemlikt nya Lagförslaget äler, skall kostnads-ersättning tilldelas Part i nion af Jivad han i saken vinner. Frågan iir således helt enkel, om man skall bibehålla det ganda stadgandet: proffe Domaren, eller binda rättegångs-kostnad eller ersättning vid målets delar i mon efter som de tappas eller vinnas. Då amnet är sålunda hufvudsakligen utredt, ville jag ödmjukast anhålla det Herr Grefven och LandtMarskalken taktes framställa proposition, antingen till bifall af LagUtskottets Förslag eller att frågan må förfalla. Det är visserligen icke, för ätt befria Utskottet från en återremiss, som jag önskar en sådan proposition, men egentligen på det, att Riddefskapets och Adelns tid icke må med förevarande ämne ytterligare upptagas, emedan jag nästan förutser, att målet återkommer i oförändtadt skick. Herr Grefven och Landt lUarfkalken förklarade, att sedan Ridderskapet och Adeln redan återremitterat LagUtskottets Utlåtande, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken Lagutskottet först böra besvara de anmärkningar hvilka till återremissen föranledt, innan målet kunde till förnyad pröfning af Ridderskapet och Adeln upptagas. Företogs till pröfning LagUtskottets den 5 sistledne Anril under N:o 44 afgifne samt den 12 x ■ O dennes eftermiddagen på bordet lagde Betan - 5o4 Den i5 Maji /. m. kande, angående väckt fråga om ändring uti 30 Capitlet RättegångsBalken. Grefve Härd, Carl Gustaf, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande! (Se Bilagan N.o 8.) Grefve Mörner, Carl-. Afven jag delar fullkomligt
Alla de många åren hafva hans diktnings fontäner, som han själf skrifvit, spelat i »lius och tillförsikt». Kaskadens stråle har kanske blifvit tunnare med åren, men alltid speglar den lika kristallklart en fast och stolt själs intryck, och det är en konstnärshand, mer oförvitlig än de flestas, som ciselerat springbrunnens brons. Hvarför dölja att något af årens tyngd och kyla trycker några af dikterna i hans sista samling? Ingen lyriker, om än så privilegierad, har undgått höstens spår, men som skalden här står för oss i »ljus septembers eftermiddagsskimmer», är han i sin harmonis värdighet, sin klarhets ro en sällsynt bjudande, intagande och hög gestalt. August Strindberg. Det var i senhösten 1897, i de dagar, då två verk af Strindberg, Mäster Olof, som återupptagits på scenen, och Inferno, som nyss utkommit – verk så olika till stämning som krigsförklaringen med sina trumpetstötar och sin revelj är olika nedläggandet af vapnen med böjdt hufvud och sänkta vapen – sysselsatte alla sinnen. I den njugga, grå novemberdagern under den svårmodigaste tiden för det till lynnet i grunden så ljusa Stockholm, trängdes man på den lilla expositionen af Strindbergsporträtt. Hvilken bättre kommentar kunde också fås till mästarens utveckling än denna iconografi från alla perioder af Strindbergs lif, porträtter af alla slag, från de mest diktarposerande och officiösa till de intimast möjliga. Hans lefnadslopp, brokigt, skiftande, disharmoniskt som han själf, upprullade sig för ens ögon inför dessa bilder – tjänstekvinnans sons, folktribunens, och intelligensmartyrens, bespottarens och idyllikerns, bildstörtarens och korsdragarens historia ... Det begynte med barnporträtten. På Klara kyrkogård mellan skaldegrafvarna, från hvilkas brustna lyror det ännu susar i aftonen bland de gamla träden, leker August Strindberg i jacka.
Nopkin; se Väfnader. Nyseller prustrot, hänföres under Apotheksvaror. Nysilfver 5 se Metaller, sammansatta. 488 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrijvels N.-o 212. 1 Tullvärde. Qvantitet i,’t tilli Införselstull. Banko. 101 lilliberäkningen. llunko. R:dr sk. r:st Rtdr sk. rist Oljor: leta: 6 — hamp1 skålp. G andra, till Apotheksvaror ej hänförliga , eller eljest icke specificerade 12 — slag .'•.••• 1 skålp. 1 8 3 9 grått, makulaturoch förhydnings . 1 skålp. — 1 3 tryck-, limmadt ocholimmadt, kon7 6 cept och tapet1 skålp. 2 6 imperial-, regal-, median-, olifant-, skrifoch alla andra slags hvitt, — 15 — ej specificeradt 1 skålp. 3 — 20 — post-, alla slag 1 skålp. 4 — fårgadt, pressadt, tryckt, figureradt, — 20 — försilfra dt eller förgyldt Vitriol; se Svafvelsyra. Oljestenar; se Sten. Ollon, ek-; se Knapergall. Ornamenter, arkitektoniska; sc Bildbuggeri-arbctcn. Ornamentcr, andra slog; under ämnet ej specificerade; se Slöjdevaror. Ostron; se Musslor. Oxtungor; se Kött. Packing; se Väfnader, ylle-. Paradiskorn, hänföres under Apolbcksvaror. ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, JV.o a ti. 489 Tull värde. Banko. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Bauko.
Dessutom förekommer, alt såsom nu uppbördsförvaltningen är ställd, häradsskrifvaren och fogden dela gemensamt ansvar för densamma, sä att då den förre kontrollerar den sednares uppbörd, så kontrollerar åter den seduare den förres debitering, hvarigenom en säkerhet för kronan, att icke hvarken i debiterings eller uppbördsväg gå miste om sin tillständig,! rätt, nu är för handen, som genom häradsskrifvaretjensternes indragning, skulle alldeles försvinna. Man borde, säger Hr Gr:n, med begärlighet omfatta det tillfälle som erbjöds, alt vinna arbetsbiträden pä landskontoret. Men har väl Hr Gr:n härvid tagit i betraktande, att de ökade göromål som falla landskontoret till last, nog taga dessa biträdens uppmärksamhet i anspråk i den män, att de lära få föga tid öfrig, att ägna åt handläggning af de ärender, som landskontoret egentligen tillhöra, äfvensom, alt komiterade för den föreslagne förändringens tillvägabringande icke väckt fråga om några nya anslag frän Statens sida, utan ansett de nya tjenstemän nen kunna atlönas med de tillgångar, som genom häradsskrifvareljensternas indragning kunna beredas. Och då Hr Grin nogsamt känner, att löuevilkoren vid dessa sistnämnde tjenster i allmänhet äro så små, att de knappast förslå till en högst tarflig bergning för häradsskrifvaren, fastän han bor på landet, der lefnadskostnaden är vida mindre än i staden, huru mycket otillräckligare måste ej då dessa lönetillgångar blifva för tjenstemän, som måste bo och ståndigt vistas i länsresidenset? - 102 Den 2 Augusti. 46 punkten. Denna punkt lemnades utan anmärkn. 47 punkten. Hr von Hartmansdorff: Utsk. säger, att om afgiften blifver 8 sk., så skulle förhållandet varda alldeles oförändradt, men föreslår alt afgiften måtte blifva 6 sk. b:co. Huru går detta ihop? Hr Printzensköld: Ett misstag ligger till grund för Hr von Hartmansdorffs anmärkn. i detta fall.
S. D, Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 14 och 21 dennes på b.ordet lagda Utlåtanden: N:o 140, angående restitution af origtigt debiterade löne-bevillning vid Westmanlands och Jönköpings regementen samt Wermlands Fältjägare-regemente; N:o 141, i anledning af väckt motion om löne-förhöjning för Rikets Ständers Justitiseombudsman; N:o 144, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till en pensionsinrättning för fruntimmer, som sysselsatt sig med barna-undervisning; N:o 145, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse i fråga om Kalmar läns fördelning i 2 län; N:o 146, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allmänna Indragnings-staten; samt N:o 147, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående anslag till uppbyggande af ett kapell i Korpilombola by af Öfver-Torneå socken, samt för inköp af boställe åt en kapell-predikant derstädes, jemte bidrag till dennes aflöning. 268 Prot.-Utdrag den 23 Juni 1854. \ . S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 14 och 21 dennes på bordet lagda Memorial, N:o 142, i anledning af äterremisser ä Utlåtandet N:o 32, angående låneunderstöds beviljande för tomtreglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k. Gamla staden, beslöt Ilidderskapet och Adeln att, med vidblifvande af sitt vid pröfningen af Utlåtandet N:o 32 fattade beslut, bigga förevarande Memorial till handlingarne.
– «Tessin! ja, just detta är det obegripligaste och «värsta af hela historien: Tessin är egentliga och den «verksammaste driffjedern till allt hvad som hände i «senaten. Det var han, som dragit försorg om Rå«dets sammankallande hufvudstupa, vid första under«rättelsen, att min företrädare låg i dödsarbetet: Tes«sin, som med egen hand skrifvit konceptet till den «försäkran, jag nödgades besvärja: Tessin, som upp«satt rikadagskallelsen: Tessin, som förde ordet i se«naten: Tessin, med ett ord, förvandlad från en smi«dig Mæcenas, hvars roll han spelar vid din sida, «till en obeveklig Gato i den rådkammare, der min «thron är upprest.» Lovisa Ulrika bet sig i läppen af förtrytelse, under det Adolf Fredrik borttorkade med näsduken stora svettdroppar, frampressade, mindre af hetta eller ansträngning, än af sinnesoro. «I sanning min gemål» – återtog drottningen, efter ett par minuters tystnad – «vi hafva i dag «upplefvat en ny journée des dupes; en under«såte, på hvilken vi slösat gunst och förtroende, som «hade allt att hoppas af vår nåd, allt att vinna af vår «makt, trampar dessa lysande utsigter under fötterna, «för att några timmar låtsa sig vara husbonde, och «den verklige husbonden (under ett ironiskt leende «fixerade hon härvid skarpt sin gemål) glömmer på «en gång sitt aftal, sin ära, sin höga rang och det «blod, med hvilket han har den hedern vara besläg«tad, för att klenmodigt hålla tillgodo med vilkor, dem «en handfull uppstudsige rådgifvare behagar före«skrifva. Hvilken herrlig tidning att meddela åt min «kunglige broder, för hvars stöfvel denna trotsiga «senat säkert skulle darra så, som den fordom darrat «för Carl XII:s!« Hvad som var skedt kunde imedlertid nu ej hjelpas. Det fordrades tid att bringa de planer till mognad och verkställighet, hvilka Lovisa Ulrika uppgjorde, för att blifva regerande drottning.
Hr Bildt tyckes hafva begått samma misstag, då han yttrade, att folket i Frankrike och Tyskland måste betala skatt till hvitbetssocker-fabrikörerna. Jag minnes ej så noga den kalkyl, Hr Bildt till ådagaläggande häraf framstälde, men säkert är, att den förmenta obilliga beskattningen ligger deruti, att sedan Staten pålagt hvitbetssocker-fabrikörerna en ganska betydlig afgift för näringens bedrifvande, så måste äfven tullen å kolonial-sockret höjas i proportion, emedan de drygt beskattade hvitbetssocker-fabrikerna i annat fall skulle gå under. Vill man här i landet nu genast eller efter några års förlopp lägga skatt å hvithetssocker-tillverkning, så !blifver deraf en gifven följd, att sockertullen måste höjas, men det är väl icke sagdl, att man i Sverige skall beträda en sådan väg och beskatta en npspirande ny näring. Om man skulle lägga en så betydlig skatt på odlingen af hvete, att densamma ej kunde löna sig, med mindre man satte en 25* 388 Den 24 A pril. jemförelsevis hög tull pä utländskt hvete, så skulle, enl. Frih. Cederslröms åsigt, hvele-konsumenterna vara obilligt beskattade till förmån för hvete-producenterna, ehuru obilligheten helt och hållet lage uti den inhemska odlingens oskäliga beskattning. Då man är betänkt uppå att inskränka bränvinsbränningen, ligger det mycken makt deruppå, att man söker förskaffa landtbrukaren ett surrogat för denna näring. Dertill är hvitbetsodlingen särdeles lämplig, emedan densamma bereder landtmannen direkt vinst genom sjelfva betans försäljning till socker-fabrikörerna och indirekt Dylta genom bladens användbarhet till foder. Men för att denna vinst skulle kunna upkomma, mäste hvilbetssocker-fabriker finnas, och deras anläggande utgör således ett nödvändigt vilkor för hvitbetsodlingens framgång. Häraf torde man finna, att saken icke är af så underordnad vigt, som man tyckes vilja föreställa sig, och anhåller jag, på grund af dessa och förut anförda skäl, att R. o. Ad. mätte bevilja återremiss af detta Utlät.
Närvarande: Justitiae-Stats-Minrstern, Hans Exeellence Herr Grefve Rosenblad, Stats-Minislern för Utrikes Ärendena, Hans Exeellence Herr Grefve af Wetterstedt* Stats -Råden: Hans Exeellence Herr Grefve Mörnerr Hans Exeellence Herr Grefve Lagerbjelke Hans Exeellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd Friherre Åkerhjelm, Poppius _, Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren Skogman föredrog i underdånighet: Stats-Contorets underdåniga skrifvelse den 7 innevarande månad, rörande en, i följd af Rikets Ständers beräkning utaf Tulloch Bränvinsintraderne, uppkommande brist i i835 års tillgångar för Stats-Yerkets utgifter. Med föranledande häraf täcktes Kongl. Majit, enligt Statsf-Secreterarens och Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder besluta, att om Kongl. MajUs Nåd. Skrifvelse iVVo yy. 5 förevarande ämne en Nådig framställning skulle till Rikets Ständers Statsutskott aflåtas; kommande Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse härom, sådan densamma befinnes detta Protocoll bifogad, att, åtföljd af Stats-Contorets underdåniga skrifvelse i ämnet, till Rikets Ständers Stats-Utskott uikler denna dag expedieras. Ex Protocollo S. G. Schyberg. Stormägtrgste Ållernådigste Konung!
Detta har redan gått så långt att det är omöjligt för en mindre bemedlad man att ingå äktenskap. Delta är bedröfligt, men icke är det, derföre något skäl att på ett mindre välbetänkt sätt leda qvinnan i en rigtning, som icke är för henne alsedd. Det är dessutom öfverflödigt, ty den ogifta qvinnan har många utvägar att inom familjen utveckla en verksamhet, som är långt mera välsignelsehringande än den bana, på hvilken man nu vill inleda henne. Den 19 April. 329 Vi behöfva icke gå långt efter bevis på att man i vårt samhälle olta söker bota ett omlt genom palliativ, som ingalunda äro nöjaktiga. Så är det t. ex. med folkskolan; den är visserligen nödvändig, men vida bättre hade det varit, om barnens första uppfostran skett i föräldrahemmet. Så är det älven med den legala fattigvården; och så nu rned qvinna», för hvilken detta förslag alltid måste lända till skada. Dessutom frågar jag, om det är skäl att locka qvinnan att trängas med rnännerna. Det är svårt nog nu att lemna sina söner upp fostran, och skulle döttrarna nu komma med samma anspråk som sönerne, blefve det kanske omöjligt Jag tror att man gör väl. om man bereder qvinnan tillfälle att taga del i alla förvärf, och det sker R. St:r förutan, ty vi se redan nu att enskilda personer begagna qvinnor i sin tjenst, såsom t. ex. på kontor och i sparbanker m. m., men man bör icke reglementera i denna väg, utan låta saken hafva sin na turliga gång. Jag fruktar att, 0111 lagstiftningen skulle fortgå i den rigtning som nu under flere riksdagar egt rum, skulle man tillfoga samhället ett sår, som aldrig läkes, ty qvinnans ställning är så vigtig inom familjen, alt den icke får rubbas. Jag vädjar till hvar och en, som har kännedom 0111 huru ställningen är inom de arbetande klasserna, synnerligen i städerna. Vöre qvinnan der så dålig som mannen i allmänhet är, skulle samhället ramlat lör länge sedan.