Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit ingifven skrift. 11 bland ifrågavarande Landshöfdingar, på förut framställda grunder och då det förhållande, som Statskontoret åberopat till skäl för sitt afstyrkande, eller att beskaffenheten af Landshöfdingarnes löneförmåner beredde desse embetsmål) ej obetydliga fördelar under de år, då högt pris å landtmannavaror före lunnes, nu ej vidare egde rum och sannolikt under den närmaste framtiden icke mera komme att inträffa, i underdånighet anhållit, att E. K. Majit täcktes till Rikets Ständer göra nådig Proposition derom att, räknadt från och med år 1861, amortering af Landshöfdinge-aekorden finge i stadgad ordning verkställas endast å den del af primitiva ackordssumman, som vid 1860 års slut funnes såsom skuld återstå; varande af sökanderne i underdånighet anfördt, att genom bifall härtill Expeditions-LJtkoltets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 150. 7 någon annan olägenhet icke vederfores Statsverket, än alt, på sätt en vid ansökningen fogad uträkning ådagalade, det förskjutna kapitalbeloppet, sorn efter nu stadgade grunder skulle blifvit till fullo återbetaldt under loppet af år 1869, komme att först under år 1888 varda slutligen liqvideradt, hvaremot de nu tjenande Landshöfdingar, af hvilka flere under deras tjenstetid redan inbetalt hälften eller mera af den ursprungliga ackordssumraan, tillskyndades den förmån, att liqviden af återstoden blefve fördelad pä en längre tidrymd och således mindre betungande; och har, med afseende å hvad sålunda blifvit i sistberörde ansökning anlordt, E. K.
Utskotten sig först böra till rättelse anmäla det i tariffen vid 26 §:n af Utskottens Förslag anmärkte tryckfel, hvarigenom afgiften för 42 kannors panna i 5:te classen, drifven med ånga, blifvit utförd tili 1,412 R:dr, i stället för i,512 R:dr. Vidare och då Preste-, Borgareoch Bonde-stånden godkänt Utskottens förslag i 1 mom. af nyssnämnde §. med åtföljande tariff, dervid dock Bonde-ståndet, i sammanhang med frågan om bränningstiden, stadgat det undantag, alt afgiften för enkla pannor af 20 kannors rymd och derunder skulle för 6 månaders bränningstid blifva hälften af hvad nämnde tariff derför bestämmer, men Ridderskapet och Adeln äfven angående pannerymds-afgiften bibehållit nu gällande Författnings stadgande; få Utskotten som, i afseende å det af Bonde-ståndet beslutade undantag för omförmälde enkla pannor, här nedan framställa serskildt utlåtande, för den händelse att Ridderskapet och Adeln icke skulle finna skäl att i Med-slåndens beslut om antagande af Utskottens ifrågavarande förslag sig förena, föreslå följande voteringsproposition; 1:0. Den, som bifaller Utskottens, af Preste-, Borgareoch Bonde-stånden godkände, förslag vid Betänkandet 1 i 26 §:n 1 morn. med åtföljande tariff på pannery mds-afgiften , voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer 28 §:n 1 mom. med åtföljande tariff i Kongl. Förordningen den 6 Augusti 1841» enligt Ridderskapet och Adelns beslut, alt gälla till efterlefnad. 4 Bevillnings-j Lagsamt Allm. Besv,- o.
Dessa motioner, som Banco-Utskottet ansett böra gemensamt med Stats-Utskottet behandlas, hafva de förenade Utskotten i öfvervägande tagit, och dervid i första rummet trott sig böra meddela de upplysningar Utskottén inhemtat, i anledning af de anmärkningar emot Mynt-Öfver-Styrelsen, sorn innefattas i Prosten Ödmans motion, och hvilka föranledt hemälde Motionai-rs förslag om Mynt-Verkets ställande under Kongl. Bergs•Collegii Öfver-Slyrelse. I afseende således å det uti nyssberörde motion upptagne 2:dra motiv Statsoch Danao-Ulskoltcns Utlåtande N.-o 5o 7 ”att den I Banco-Reglenoentet föreskrifna inventering å Kongl. Mynter hvilken årligen i Januarii månad, eller oftare, der det nödigt pröfvas, bör anställas genom det Styrelse-Verk, hvarunder Mynt-Inrättningen lyder, nu är utan all betydelse, enär Hr Sfats-Seereleraren ensam utgör Öfver-Styrelsen och, i visst hänseemle, är sjelf redovisande, samt det Ombud, Banko-Fullmäglige till denna inventering sända, endast eger göra anmärkning i hvad Banken rörer; hafva Utskotten inhenitat, alt den årliga inventeringen af Kongl. Myntets behållningar icke verkställes af Mynt-Verkets Öfversty reise, utan i närvaro af Bankens Ombud, utaf Kongl. Slats-Contorets AdvocatFiscal, hvilken dervid eger att K.
Om någon enskild varfsägare här skulle blifva gynnad, så måste det blifva Styrelsen, som gymaar honom; ty UIsk; 11 hafva icke föreslagit, att dessa skolor skola inrättas hvarken vid det ena eller andra varfvet, hos den eller den personen eller på den eller den platsen, utan att de skola inrättas hos ägarne af de varf, som befinnas dertill competenlast oell skickligast, oell om en sådan skulle blifva gynnad, linner jag det vara rikligt. Något hinder för förläggandet af en af dessa skolor i Carlskrona kan jag ej finna i betänk., om Konungen skulle finna det lämpligt;; men då det är kändt alt skeppsbyggeri i Sverige utöfvas på så olika punkter och på så långt afstånd från hvarandra, som. i Blekinge eller Calmar län samt uppe i de norra orterna, 468 Den 29 Augusti e. m. trodde Utsk:n Sifvén del vara lämpligt att på tvänne olilia punkter fördela undervisningen i denna näringsgren. De ynglingar, sorn från Norrland skulle resa ned till Carlskrona, för att inhemta undervisning i denna kunskapsgren, skulle få en ganska lång och dyr resa, och jag befarar, att detta till en stor del skulle lagga hinder i vägen för företagets verkställande. Jag har visserligen varit en reservant i StatsUlsk.; jag hade trott, att det varit måhända bättre om Utsk. föreslagit, att, i afseende på medlens fördelning, d. v. s., bestämmandet af pensionärernes eller elevcrnes afgift, lemna något friare händer åt Regenn, men detta är en obetydlig detaljfråga; och då jag finner att motionären, åt hvilken jag i delta hänseende skänker auctoritet både derföre alt jag känner hans kunskaper och bans utmärkta nit, som på mera än ett sätt säkerligen komma att för vårt land medföra nytta, ansett att i denna omständighet ej ligger något hinder emot företaget, vill jag icke heller äfventyra lieja frågans förfelande genom en aterremiss, ulan finner mig befogad att yrka bifall på betänkandet. Hr Nordensköld: Jag har till en början yttrat, alt äfven jag trodde att en uppfostrings-anstalt, der ynglingar mera kunna bildas i skeppsbyggeri, behöfdes.
Fnysande och stampande kom hästen tillbaka, men Måns Fransöske jagade honom åter bort. Sedan gick han ut och ropade upp mot fönstren. En gråhårig tjänstekvinna stack ut hufvudet. – Bor här en vän till kung Stanislaus eller till den sachsiske druckenbolten? – frågade han. – Här bor en gammal enstöring, som är ingens fiende och ingens vän. – Godt, då kan han inte neka härbärge åt en genomfrusen svensk soldat. Tjänstekvinnan försvann och kom slutligen efter en stund tillbaka med en stege, på hvilken han klättrade in. Rummet var stort, och de fula men snygga trästolarna stodo stelt i rad utefter de tomma väggarna. Då han råkade att med värjbaljan stöta till den ena stolen, skyndade tjänstekvinnan genast att flytta den tillbaka på sin bestämda plats. Två blåklädda flickor med bleka ansikten och krusigt hår gingo och kommo utan att säga ett ord, och så snart den ena blef några steg efter, sprang hon ängsligt fram till den andras sida. De ströko sig mot hvarandra och trefvade med sina långa fingrar, och fast det ännu var ljusan dag buro de två tända lampor. När tjänstekvinnan hade gnidit leran från hans stöflar och noga torkat de våta fläckar, som sulorna satt på golfvet, öppnade hon stilla och försiktigt dörren till nästa kammare. – Gå inte för hårdt! – hviskade hon. Där stod en medelålders man i nattrock och med den mest impertinenta och spetsiga näsa, men ingen hade nånsin burit en mer sirligt lockad puderperuk, och på de hvita fingrarna blänkte ringar med stenar. Måns Fransöske nedsatte sitt knyte och lorgnetterade honom. Mycket belåten med hans vårdade yttre gjorde han därefter en stor rörelse med armarna och bugade sig ända till golfvet. – Mina afsikter äro ridderliga, – sade han, – och ödmjukligen ber jag om den nåden att få veta, med hvilken riddersman jag har den lyckan att samtala. – Sitt ned, min herre. Jag är ingenting annat än en bortglömd gammal enstöring, men efter ni är en homme de qualité vill jag genast förklara ett och annat, som kan synas underligt. De båda herrarna satte sig styfva och raka med händerna i knät.
Rå- och Rörs-hemman må deltaga i Lagmans, och Häradshöfdinge-räntans utgårande; 7:0, af Pal Torisson från Christianstads Län, att Säterier samt Ladugårds-, Rå- och Rörshemman må deltaga i Tingsoch Fångshusbyggnad ; 8:0. af densamme, am skyldighet för SStesgårdarne i några Provincer, att deltaga i Vägrödjning»- och Brobyggnads-skyldighete?» ; y;o. af Glaf mathiasson från Bohus Län, om befrielse frän skyldigheter? att upp, bygga alla så kallade Uthus på Prestgård; ?o:o, af Anders Andersson från Öster-' göthlanda Län , om skyldighet för Pastorer att sjelfve bygga och underhålla siua Boställen t«, m. $ Allm. Bew. o, Otc, Vt sk. Uti. Njo 173. 21 11:0. af Eric Ericsson från Kopparbergs Län, om Frälsehemmanens deltagande , lika med Skatte, uti Tingshus med flere byggnader, samt Tingspenningars utgörande; ia:o. af Anders Andersson från Upsala Län, om inskränkning i Presterskapets privilegier; r5:o. af Olof Olsson från Öster göth-’ lands Län, i samma ämne; 14:o. af Nils Pehrsson från Södermanlands Län, om Capelianers lönerättigheter; röja. af Daniel Andersson från Carlstads Län, om Likstods-afgiftens upphörande ; 16:0. af Tufve Larsson från Christianstads Län , om Presternes Tertial-Tionde och Torpares m, fhs. dagsverks skyldighet; 17:0. af Anders Jonsson från Örebro Län, ati Säterier, Rå- och Rörshemman samt Roställen må deltaga i Gästgifveri-skjutsen; 18 jo, af Pal Jönsson från Christianstads Län, att de Frälsehemman i Skåne, som icke hafva Säteri-natur, må deltaga i Kungs-, Reservoch Kronoskjuts samt inkvartering; 19:0. af Eric Pehrsson från Gefleborgs Län, att koatnaderne för de Prestgår - 22 Allm. Bese. o. Otc. Utsi. Uti.
Uti den framställning, som mauufaklurister och förläggare i Eskilstuna afgifvil med afseende å de olägenheter en tullnedsältning skulle medföra, säga de: ”Tariffen upptager icke mindre än 54 olika slag och värden, för denna artikel, som alla äro föremål för tillverkning i Eskilstuna, och prisskilnadeu dervid är sä ofantlig, att då saxar tillverkas som pr dussin säljas för 1 r:dr 16 sk., eller pr 8 36 sk. 7 rist. sä kosta deremot de finaste guldritade brodersaxarne, hvaraf dus - Den 3 Juni e m .•587 sinet blott väger 6 och 5, oell af de aldra finaste icke mer än 2 lod, ända till 76, 85 och 128 r:dr pr &, och tullsatsen i nu gällande taxa 3 r:dr 16 sk. pr f?, öfver hvars förment ytterliga höjd sä mycket larm hållits, uigör således för de finare och finaste sorterna icke mer än 5, 4 och 3 proc.” R. o. Ad. torde häraf finna att den nuvande tulltaxans stadganden i detta hänseende icke äro rätt lämplige, mendet sätt att förtulla ifrågavar:de artikel, som Utsk. i stället föreslagit är ändå sämre. Dä man likväl, ifall Hr Aminoffs yttrande skulle tagas till efterrättelse måste misströsta om möjligheten att ändra Utsk:s öfvertygelse ronde denna tullstadga, sä lärer det äfven i delta hänseende vara fruktlöst att af Utsk. vänta rättelse. Följande regeln ali man af 2:ne onda ting bör välja det minsta, tillstyrker jag R. o. Ad. att låta förblifva vid 1845 års tulltaxa för ifråga vande artikel. Hr Printzensköld: I händelse Gr. Gyldenstolpe icke skul le hafva det sig bekant, får jag meddela honom den upplysning att i Eskilstuna tillverkas trädgårdssaxar af god beskaffenhet. Den person som Hr Gr:n omnämnde skulle hafva införskrifva en dylik sax från utlandet och för densamma fåll betala sä dyrt, kan jag icke beklaga, enär han, såsom man brukar säga, gått öfver än efter vatten.
Har någon, sedan han blifvit till straff dömd, men innan han det till fullo undergått, föröfvat nytt brott; då bör straffet för detta brott, med iakttagande af ofvan stadgade grunder, förenas med hvad af det förra straffet återstod, då det nya brottet begicks; och kommer på sammanlagda straffet alt afräknas hvad af sagda återstod kan vara verkställdt efter det nya brottets föröfvande. Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 40. 11 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-drender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 2 December 1856, i närvaro af: Hans Excellens, Juslitie—Stats-Ministern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Minislern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Statsråden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Justitie-Råden: Hoffstedt, Gyllenhammar. Statsrådet Ulner anraältes vara af sjukdom hindrad alt i Stats-Rådet tillstädeskomma. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern anmälde i underdånighet följande i Juslitie-Departcmentet uppgjorda förslag till förordning, angående sammanläggning af straff. »Med ändring af 11 punkten i Förklaringen den 23 Mars 1807, stadgas som följer: Högste Domstolen, hvars yttrande öfver berörde förslag Kongl. Maj:t, genom Nådigt beslut den 29 sistlidne Juli, behagat infordra, har funnit anledning förekomma till följande anmärkningar mot detsamma, nemligen: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern yttrade det han, med anledning af de uti Högsta Domstolen gjorda anmärkningar emot förslaget, och då en del af der förekommande stadganden syntes genom någon förändring i redaktionen kunna vinna större tydlighet och bestämdhet, ansåge den föreslagna författningen böra erhålla den förändrade lydelse, ett af honom nu anmäldt förslag till Proposition i ämnet upptoge; och hemställde alltså, att Kongl. Maj:t må täckas föreslå Rikets
Jag ber blott att få erinra derom, att jag först föreslog R. o. Ad; ett beslut och derefter föreslog Frih. Tersmeden ett annat. Vidblifver man den rätta och vanliga föredragningsordningen, så bör följaktig - Den 11 December. 129 aktligen R. o. Afl. blifva i tillfälle att yttra sig öfver mitt förslag innan den yttrar sig öfver Frih. Tersmedens. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har icke varit i tillfälle att höra det förslag, som Gr. Anckarsvärd senast framställt, men tager mig friheten erinra derom, att R. o. Ad. synes mig hafva fullkomlig garantie att återkomma inom ordningen för dagen genom Hr Frih. o. Landtm:s egen förklaring, bruten genom Hr Frih. Tersmedens inkastade motion, emedan frågan var af Hr Frih. o. Landtm, föredragen och understödd af Hr Frih. Palmstjerna, den nemi. huruvida föredragningen af den stora frågan skulle upskjutas till en viss dag eller företagas på den dagen som grundlagen föreskrifver. Då nu således Hr Frih. Tersmedens motion lärer komma att föredragas i ett sammanhang med den af Hr Frih. o. Landtm, föredragna fråga, sa kommer visserligen hans motion alt undertryckas. Jag beklagar att sä är fallet, emedan jag anser det vara oriktigt, att en motion af en så vigtig syftning som hans, icke skall formenligt kunna behandlas. Det är dock hans eget fel, emedan den är för sent framställd och kan icke, utan att R. o. Ad. bryter den ordning, som Riksd.Ordn. föreskrifver, komma lill någon åtgärd. Ty efter mitt förmenande lärer ingen annan fråga nu mera kunna afgöras än den huruvida Const.Ulsk:s betänk. N:o 2 skall företagas nästa plenum eller plenum derpå. Hr Cederschiöld: Jag hegärde ordet i anledn. af Hr Gr. Anckarsvärds anhållan alt Hr Frih. o. Landtm, måtte föredraga Const.- Utsk:s betänk. CS':o 2, till följd af hvilken anhållan Frih. Palmstjerna afstod frän ordet.
Vid medgifvande af ett sådant framtida upphörande af dessa privilegier förutsatte deras innehafvare dock att, under den bestämda öfvergängstiden, egarne af de säljbara apotheken icke måtte genom nya förfoganden betagas äfven den möjlighet till amortering af privilegiivärdet, som medelst öfvergängstiden skulle dem beredas, och att följaktligen dels nya apothek icke måtte inom något af de säljbara apothekens områden anläggas, utan den nuvarande apothekaren, om han det önskade, ega att öfvertaga anläggningen och underhållet af det nya apotheket såsom filialapothek, dels oek, i afseende på anläggningen af nya apothek, följas hittills godkända grunder, och sådana anläggningar följaktligen endast medgifvas pä de orter, der verkligt behof pä ökad tillgång till läkemedel yppades, samt detta af vederbörande kommuner, på ordentligen utlysta kommunal-sammanträden, vitsordades. Det vore nemligen af vigt att icke dylika anläggningar tillkomme endast pä enskilda personers framställningar, hvilka lätt nog kunde föranledas af helt andra motiver än verklig omsorg om den ort, hvars talan de obefogadt förde. Allas rätt, både ortens, den förut varande apothekaren och den möjligen blifvande nyes, för hvilken det icke kunde vara önskligt att lockas till en anläggning, som tilläfventyrs ej lemnade honom bergning, syntes bäst iakttagas, om kommunen lemnades tillfälle att i behörig ordning varda hörd och sin mening uttala. ^ Efter hvad Utskottet inhem a t, har denna skrift blifvit i nåder remitterad till Kongl. Sundhets-kollegii utlåtande, hvilket utlåtande ej till Kongl. Majit inkommit. Da, på sätt Utskottet nu omförmält, framställningar rörande det i motionen alsedda ämne så väl från Rikets Ständer, som från Apothekare-societeten, och jemväl från enskilde apothekare, blifvit till Kongl. Majit i underdånighet aflåtna, samt Kongl. Majit dels redan inhemtat, dels ytterligare infordrat vederbörande myndigheters utlåtanden; anser Utskottet, enär frågan således befinner sig under Kongl. 6 Sammans.
Utskottet är af den tanka att vägforbättringar i allmänhet förnämligast höra ega rum på de större och mest hefarne vägarne samt i de rigtningar der man hör förvänta den största trafiken för framtiden, ans^r dock Utskottet att verkställigheten af de redan ifrågasatte och till sin nytta godkända vägförbättringsförslag icke höra fördröjas intill dess de af motionären föreslagna med både tidsutdrägt och kostnad förenade åtgärder hinna föregå; hvarjemte Utskottet håller för att det ej på förhand bör bestämmas huru stor andel uti kostnaderna den ort bör vidkännas uti hvilken vägförhättringen sker, enär förhållandena äro så olika de olika orterne emellan och således omständigheterne på ett ställe kunna påfordra långt större bidrag af allmänna medel än som på ett annat är nödigt. Af dessa skill, och då Kongl. Maj: t utaf anslaget för undersöknings-kostnader för allmänna arbeten eger, efter sig företeende omständigheter, anvisa medel för dylika föremål, finner Utskottet sig böra afstyrka bifall å ifrågavarande motion. 28:o. För befrämjande, medelst län eller anslag ulan ålcrbetalningsskyldighet af utdikningar och aflappningar utaf sanka trakter och sjöar, till beredande af -odlingsjoretag, har Kongl. Maj:t jemväl ansett sig böra föreslå Rikets Ständer att anvisa 33,333 R:dr 16 sk. årligen i tre år eller tillsammans 100,000 R:dr. Utskottet, som anser att det nu ifrågaställda anslaget hlifver af synnerligt gagn om statsbidraget användes till underlättande af större odlingsföretag, der många och mindre bemedlade jordegares deltagande erfordras för verkställigheten, finner fördenskull dylika arbeten hora med allmänna medel understödjas; men då odlingsföretagcn böra vara af deri beskaffenhet att de genom ökad afkastning småningom återbetala de derå nedlagde kostnader håller Utskottet före att det af staten lemnade bidrag bör i allmänhet kunna återgäldas och följaktligen blott en 20 Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 163. mindre summa under vissa omständigheter erfordras såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet. Af sådan orsak tillstyrker Utskottet.
Propos., angide kostnaderne för anskaffning af måttoch vigt-likare samt modeller åt Generaloch ProvinsT.andtmäteriKontoren; samt N:o 223, angide bestridande af kostnaderne för vattenledningars företagande å Komministersboställen. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Sammansatta Bevilimssamt Allm. Besv.- oell Ekon.Utskis d. 18 dennes på bordet lagda Betänk. Nio 12, i anledn. af väckt motion om ändringar i Kongl. Förordnm d. 13 April 1808, angide jagtoch djurfång m. fl. samma ämne rörande författningar. 116 Den 23 Januari Slutligen nplästes till justering och godkändes RiddarhusUtsk:s d. 18 dennes på bordet lagda förslag till It. o. Ad:s underd. skrifvelse till K. M., ang:de förhöjning af Riddarhus-kapitations-afgiften. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. på 4 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 23 Januari 1858. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 4 prot.-utdrag för den 20 dennes samt pleni-prot. för den 18 sisth November. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelse! till K. M.: N:o 194, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Fjerde IIufvudTitel; N:o 195, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Femte IIufvudTitel; N:o 197, ang:de ytterligare anskaffande af lifbergningsbåtar med tillhörande apparater; N:o 198, i fråga om medel för upförande af en byggnad vid straffängelset i Landskrona; N:o 199, i anleda, af K. M:s Nåd.
Om jag under en mångårig och mödosam befattning som General Adjutant, under en tid Den 17* April. é. ni. då Riket befann sig i ett oafbrutet krigstillstånd, någon gång misstagit mig, är sädant oskiljaktigt från menniskans ofullkomlighet; Öfveriygad härom , med välgrundad! misstroende till mig sjelf, har jag lange önskat och sökt befrielse från en så vigtig och ansvarsfull befattning, och hvarifrån älven Kongl. Maj.t nådigst täckts entlediga mig; om det lugn och den hvila jag häraf hoppats , sku le någon gång störas af ett och annat oblidt bedömmande öfver det fiamfarna, skall jag söka tröst uti den öfvertygelsen, att det är lät.are att granska, och klandra, än att sjelf bereda och utföra vigtiga värf i Rikets tjenst. Remitterades till Allmänna Besvärsoch OecOnomieUtskottet. Uppå väckt fråga af Herr Flach, Eric, skulle Herr Munck af Rosenschöld anmodas att Dta till trycket befordra sitt i sista plenum upplästa anförande. Upplästes ett Dictamen af Grefve Gyllen• borg, Johan Henning, så lydande: Då allmänna omdömet deri instämmer, att nu gällande BevillningsFörordning, saknande rättvisa i flera prmciper, tartvar förändring; men RegeringsFormens 70 §. kunde möjligen älven denna Riksdag, icke utan anledning, Dm 17 April. e. w. blifva åberopad till hinder för Bevillning*, grunders föreslående, förr än Be\illnings-sum man blifvit af Riksens Ständer bestämd, da ti. den till en noggrannare pröfning vanligen är otillräcklig-, så tror jag mig äga anledning ödmjukligen hemställa, om icke BevillningsUtsko'tet borde meddelas föreskriftatt, så skyndsamt ske kan, till Riksens Ständers profliing föreslå hufvudprincipen för en blifvande Bevillning, utan att förenämnde §. må anses derföre lägga hinder i vägen.