Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prut. ISöD A 18 ti O. 5 Sami. 2 Afd. 0 Baft 2 Sammansatta Be»ilin:s-, Lagsamt Allm. liesv.- o. Fkon.Utskts Be trink ande N:o bi. af C. G. Cederskog fean Ostergötlands län, med hvilken Josef Oscar Almgvist frän Norrbottens län och Carl Nettelbladt frän Stockholms län instämt, att lurendrejeri hädanefter mä straffas säsom stöld sälnnda, att lurendrejaren mä stä tjufsrätt för beloppet af de tullumgälder, han sökt undansnilla; dock alt, om den sorn transporterar eller annorstädes än i salubod och magasin hyser smugladt gods, mft vara fri frän allt ansvar, derest han förmär lagligen styrka hvem söm ar godsets egare, i hvilket lall straffet borde drabba den sistnämnde; samt al Carl Ifvarsson frän Hallands län, att särskildt, i betydlig män förhöjdl, ansvar mätte bestämmas för lurcndrejeri med utländsk spirituosa. Till stöd för sistberörda motioner har hufvudsakligen blifvit anfiirdt, att det icke kunde vara större brott, om nägon genom fattigdom och nöd läte förleda sig att stjäla (» K:dr, än att genom tullförsnillning bedraga Staten pä stora summor; hvadan straffet för begge dessa brott borde bringas i närmare öfverensstämmelse med hvarandra. Hvad särskildt beträffar oloflig införsel af spirituosa, sä hade, genom bränvinsskattens förhöjning samt den af Danska regeringen beviljade restitution af eilagd tillverknings-afgilt, smuglingen med Danskt bränvin blifvit särdeles lönande; i följd hvaraf antalet af dem, som gjordt sädan smugling till sitt hvardagliga yrke, i betänklig grad tilltagit. Utskottet har tagit i öfvervägande hvad motionärerne sälunda anfört.
R visorérne förledet år föreslogo Onl Pastorernes föreställningar inom deras Församliu* gar vid Collecteringarne, hafva val lemnat ett ö‘ kadt, men dock ett allt för otillräckligt bidrag; svårligen torde något dyl i kg mera lämpligt kunna föreslås, än en förhöjning i Tre Spillings afgifteli, Det vörö önskligt att Länets innevånare, sär deles d&, som kunna komma i fråga att blifva Riksdagsmän, ville taga kännedom om härvarande Curhus. Dé skulle öfvertyga sig att denna inrättning jemhförelsevis nästan icke kan öfver» iräffis, De skulle förundra sig öfver den trefnad; Och snygghet, som råder bland en samling af older för ohyggliga åkommor. De skulle inse ätt denna snygghet, förenad med en oafbruten Läkarevård och med tillgång till alla slags passande medicamenter, samina ögonblick sådane på» fordras, Stats-Uts kottets Betan kander). g g i fordras, gora de sjukas botande både lättare och säkrare än hvad desse, uti deras spridde hemvist; äfven med förutsättning af deras anhöriges bästa bemödanden och god skötsel, möjligen kunna vänta sig. De skulle intagas för denna den lidande mensklighetens tillflykt, 'göra allt att beveka sina medbroder till en ringa uppoffring för dess bestånd, och sjelfve föregå, dem häruti med hedrande exempel. Uddevalla den 16 Mars 1822- M. af Christiernin. Petter Andre; s Åhlboten. Kammarjunkare Prost o. Kyrkoh, i Jorshella. M. Bagge. Pehr Johnsson. Grosshandlare. i Nycklås. Herr Lindroth: såsom innevånare af en Landtförsamling inom Götheborg och Bohus Län, bör jag upplysa, att flere af tionna Församlings innevånare, sorn af den olydiga smittan varit angripne, blifvit intagne på Länets Curtius i Uddevalla, och efter en derstädes åtnjuten god och omsorgsfull vård och skötsel återkommit friske r j f) f Samt, 4 Band, v.t 394 Stats - Utskottets B e t än k ancle n. och befria e från det onda.
Då den korrekturläsning, som kan erfordras för fullbordandet af den vid innevarande riksdags slut återstående tryckning af Riksståndens protokoller, synes böra godtgöras på samma sätt, som vid sednaste riksdag bestämdes, eller med ett, efter papperets storlek och tryckets beskaffenhet lämpadt belopp, så och enär det af herr landtmarskalken och herrar talmän i afseende på nvssberörde godtgörelses bestämmande afgifna förslag är grundadt på anställd jemförelse mellan radernas och bokstäfvernas antal å en tryckt sida af hvarje serskildt stånds protokoll, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall till detta förslag och att följaktligen, såsom er sättning för besörjandet af korrekturläsningen in: m. i och för den vid nuvarande riksdags slut återstående tryckning af Riksståndens protokoller, må till vederbörande utbetalas för hvarje, sedan riksdagen är afslutad, tryckt ark af Ridderskapets och Adelns protokoll, en r:dr 12 sk., af Presteståndets fyratio skilling samt af Borgareoch Bondeståndets en riksdaler. 2:o.
Hon passade likaväl i det aristokratiska England, som i det demokratiska Amerika. Hon vore lika förenlig med en monarkisk som med en republikansk regeringsform, hvarföre man ock i alla länder med politisk frihet uppbjudit all sin förmåga för att 6 Allm. Besv. och Ekon. Ulsk:s Bet. JYs 127. utbilda kommunal-väsendet. Behofvet , af utvidgade kommunal-inrältningar hade under sednare tiden blifvit mer och mer insed t; och i förlitande derpå föreslog motionären, att Rikets Ständer mätte, med ledning af redan befintlige förslag och i nära öfverensstämmelse med den Norrska lagen, utarbeta förslag till kommunal-lagsliftning för socken-, stads-, häradsoch länsmenigheter, med iakttagande att kretsen för den kommunala verksamheten, utan att intränga på stats-bestyrens område, utvidgades så långt ske kunde och framför allt gjordes oberoende af statens embetsman; samt att berörde förslag derefter måtte till Kongl. Maj:ts
Den Protocolls-Utdrag. * 319 Den 25 April 1325. Från Huglojl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärso c h Ekonomi-Utskotten: Herr Silfverbergs, Magnus Fredric, anförande, innefattande svar å Grefve Lewenhaupts', Claes, den 3 dennes, till bemäldte Utskott remitterade Memorial, i anledning af Herr Silfverbergs den 7 sistl. Martii afgifne yttrande, angående inrättande af Private 'Låne-Banker. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar, återremitterades nedannämnde Utskotts Utlåtanden och Bctänkandcn nemligen: Stats-Ut skottets: N:o 102, Rörande undervisningens befrämjande. Statssamt Allm. Besvärsoell Ekonomi-Utskotten : N:o 111, Om tagande Trouppars underhåll, och Städers Inqvärterings-skyldighet m. m. 84* 13ao R ils-St thielens Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 33, Om en Fond till understöd för Jordbrukare, sorn, genom frosteller hagelskada, förlora växande gröda. N:o 36, Om skyldigheten för Pastorer, att årligen till Vederbörande Lands-Contoir och Dom-Capitel insända utdrag af Kyrkobock erne öfver födde och döde. N:o 51 , Angående närmare bestämmande af Fjerdingsmans skyldigheter m. m. N:o 5a, Örn skyldigheten, att in natura leverera Hö och Halm till Kongl. Hof-Stallet. N:o 54, Angående ständiga Tionde-sättningar för Räntetagare och Räntegifvare, emellan hvilka Öfverenskommelse ej kunnat träffas. S. D. Remitterades till Bane o-Utskottet: Olof Pehrssons, från Stockholms Län, och Eric Brobergs, från Södermanlands, särskildta Memorialer, rörande Förvaltningar af Banco-Discontens; jemte flere Jjedamöters yttrande i ämnet.
Hon hade lidit så tyst Utan ett ord till hälsning möttes fru Moss och och stilla och hon hade ju glömt sig själf för Isidor. Men modersfamnen öppnades för honom hans och barnets lycka — och nu var allt och den återkomne sonen slöts till hennes hjärta. förbi! — Därinne! — hviskade fru Moss och pekade Isidor stod på grafvens rand för att sända en på dörren till sin dotters rum. Pliktens väg. B omni 6 Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Jag tyder på att sommaren är här, Och blad och blommor jag som prydnad bär. Jag skyddar dig för solens strålar heta, Och upphöjd är min plats, det må du veta. Ibland jag ståtlig är, ibland helt nätt, Min form den växla kan på många sätt. Bokstäfver tio jag vill nu dig gifva, Få se hvad därutaf en gång kan blifva. Hvad oftast ses uppå ditt frukostbord. En liten trenig stad här i vår nord. Och en långt bort i sydligt land belägen, Dit de dit som älska skönhet styra vägen. Hvad den ej göra får, som håller tal. Hvad man bör ha vid köld på hjässa kal. Hvad du kan känna vid en falsk beskyllning. En drottning, som så många ge sin hyllning, Men som däröfver aldrig yfvas ses, Fast hennes like knappt i skönhet ges. En liten skytt med handen van och säker. Hvad är din afsikt då med barn du leker? Hvad man kan bli af att för mycket gå Och äfven af att allt för länge stå. Förträffligt fabrikat i Tröjor, Två djur, som båda kvinnligt kön tillhöra. Till sist hvad kan man af en stam väl göra? » Tosse. ' (Slut.) Innehållsförteckning. Charlotte Bundgren, en g u l d b r u d; af H. F. (Med porträtt.) — På bröllopsdagen; af En svensk kvinna. — Idealer; af Ellen Bergström. Dagny DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITERIJRA INTRESSEN, UTGIFVEN AF ANDRA HAFTET. BsseZde. Ytterligare om kvinliga skolr&amp;dsmedlernrnar. Gertrud Adelborg. Svenska tjänstflickors utvandring till Danmark. (Forts. och slut.) Matldda Roos.
A ecklesiastika, civila och militära boställen, så ock å annan Kronans jord, som ej med stadgad åborätt besittes, vare bränvins tillverkning förbuden; dock varde den, som vid denna författnings kungörande, på grund af kontrakt med Kronan, vederbörande myndighet, korporation eller boställsinnehafvare, såsom brukare eller arrendator sådan jord innehar, vid den honom i dylik egenskap då tillkommande tillverkningsrätl bibehållen, så länge kontraktet gäller. § 2. Bränvins tillverkning skall, su framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under tvä månader af året, nämligen frän och med den 15 Oktober intill den 15 November samt från och med den 15 November intill den 15 December. liränvinstillterkare må under endera eller begge af dessa månader handleringen utöfva; och vare en månad den kortaste tid, för hvilken hagon må sig till bränvins tillverkning anmäla. Bil. M 1 lill Särsk. Ulsk. Bet. M 11. 1 2 Mäskberedning eller bränvins tillverkning vare likväl ej medgifven från klockan tio om aftonen näst före söneller helge-dag till klockan tio om aftonen å sådan dag. % 3- Bränvin må tillverkas antingen i Större bränneri, der redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst får begagnas, eller i Mindre bränneri, der endast enkel redskap af cn till pannerymden begränsad storlek är tillåten. Bränvins tillverkning i Mindre bränneri får utöfvas endast af den, som äger eller innehar i mantal satt eller särskildt skattlagd jord. § 4 (fordna 5 §). Den minsta tillverkning på dygn i Större bränneri, för hvilken anmälan får ske, vare 300 kannor och den största 1000 kannor sex-gradigt bränvin, allt i medeltal under månad räknadt. § 3 (6). ' I Mindre bränneri får bränvin tillverkas blott med enkel, omedelbarligen med eld drifven redskap, med eller utan mäskvärmare. Med enke! redskap förstås den, som består af en panna för mäskens kokning och en till pannan hörande s. k. hatt samt, för bränvinsångans afkylande, pipor, slang eller kylare.
Stenkista eller pålgaller 2,250 5,600 720 690 Pålar med deras nedslagning, stycken 560, å 10 R:dr Fyllningssten i kistorna, kub.-f:r 90, å 8 R:dr Plank, tolfter 46, å 15 R:dr Transport R:dr R;mt 9,260 1,095,243 — tillaga till Siats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 55 Transport R:dr R:mt Bakmursten, kub.-f:r 56, å 30 R:dr Sträcksten, löpande fot 760, å 6 R:dr Murning med bruk, kub.-f:r 76, å 50 R:dr Uteren meitan båda öppmngarne, hvarå bron skall hvila, 430 fot lång, 29 fot bred: Stenkistan eller pålgallret, med nedslagning af 990 st. pålar Fyllningssten omkring pålarne, kub.-f:r 180, å 8 R:dr Plank till plattform in. m„ tolfter 85, å 15 R:dr Sträcksten, löpande fot 1,272, å 6 R:dr . Bakmursten, kub.-f:r 85, å 30 R:dr Murning i bruk, kub.-f:r 130, å 50 R:dr . Norra Landfästet 50 fot långt 29 fot bredt: Pålgallret till full höjd, 416 st. pålar samt pålarnes nedslagning Fyllning omkring pålarne i gallret, kub.-f:r 67, å 8 R:dr Plank, tolfter 30, å 15 R:dr Sträcksten, löpande fot 968, å 6 R:dr Bakmursten, kub.-f:r 55, å 30 R:dr Murning i bruk, kub.-f:r 77, å 50 R:dr Brons öfverbyggnad af jernplåt 400 fot lång och för dubbel bana:
Nämnde § stadgar, att när Konungen aflåter en propos. om grundlagsförändring, skall Const.Utsk. deröfver höras och, om Utsk. tillstyrker hvad Konungen föreslagit, hvilar frågan till nästa riksdag. Således erfordras äfven för K. propos:r ett videtur eller eli tillstyrkande, innan det är ovillkorligen gifvet att de skola hvila till nästa riksdag; i annat fall har grundlagen förbehållit RiksShn att kunna förkasta förslaget vid första riksdagen, om 3 Stånd derom äro ense, och endast när 2 Stånd stanna emot 2, gäller deras beslut, som uppskjutit frågan. Häraf är alltså klart, att en Konungens, propos om grundlagsförändring ej kan hvila till nästa riksdag, med mindre den blifvit tillstyrkt af en auctoritet, d. v. s. antingen Const.Utsk. eller 2 RiksSt. Men nu träder Const.Utsk. fram och gör sjelf ett förslag till grundlagsförändring. Jag hoppas, att jag gått en trappa ned, när jag frän Konungens förslag öfvergått till Utsk:s, och likväl vill ett agregat af Utsk:s ledamöter yrka, att ett sådant förslag, utan allt tillstyrkande ovillkorligen skall hvila till nästa riksdag, äfven om det innefattar en sådan orimlighet, som t. ex. utstrykandel af 57 § eller 1 och 2 § i Reg.F. Jag kan ej annat än motsätta mig en sådan åsigt, och ifrar lifligt för detta motstånd, emedan jag i Utsk:s princip ser en stor våda för framtiden, den nemi. ali ett Const.Utsk., som ville förstöra grundlagen, skulle kunna framlägga förslag dertill, för att vid en kommande riksdag, efter opinionens bearbetning i fem år, drifva det igenom. Hvad särskildt angår nuvar. Const.Utsk:s sätt och förmåga att tyda grundlagen, så har det nyligen gifvit ett så vackert exempel derpå, att jag endast beliöfvcr hänvisa dertill. Jag tillstyrker i följd häraf ålerremiss.”
Förklaring deröfver tjenade till hufvudsaklig efterrättelse, intill dess Eders Kongl. Majit genom Nådig Förordning den 10 Februari 1819 närmare bestämde, hvad som i afseende å dödsfalls och Avancements-besparing iakttagas borde; Och enär hvarken den begrafnings-hjelps-besparing, som i äldre tider må hafva, såsom Nådårsfond, innehållits, blifvit för sådant behof reserverad, eller något särskildt anslag för godtgörelse af under föregående tid aftjenad begrafnings-hjelp, är vordet hvarken vid 1809 års Riksdag eller sedermera af Rikets Ständer anvisadt, utan dödsfallsoch Avancements - besparingarne fastmer voro intill år 1824, såsom särskild UppbördsTitel uti Riksstaten, bland Stats-Verkets inkomster beräknade samt sålunda uti Stats-Verkets öfverskotts-medel ingått och af Rikets Ständer disponerats; så har ingen annan lämplig utväg i denna del erbjudit sig än att låta den tillträdande Embetseller Tjenstemannens begrafningshjelps-besparing utgöra ersättning för den till Företrädarens sterbhus utgångne så beskaffade besparing, hvilken tillämpning jemväl blifvit föreskrifven uti flere Eders Kongl. Majits Nådiga Bref, af hvilka Revisorerne haft tillfälle taga kännedom. Derjemte hafva Revisorerne, med hämtad anledning af oftanämnde å 2idra Hufvud-Titeln uppkomne brist, bland annat yttrat, att det ”med ordning i Stats-förvaltningen vore oförenligt att ett löpande års "utgifter anticiperas på de för ett kommande anslagne medel;” i an (23) - —.
Af de öfriga Riksstånden beslöt Ridderskapet och Adeln: att Riksförsamlingen borde utgöras af ombud för fem Stånd, nemligen Adeln, Preste-Ståndet, Borgare-Ståndet, Bonde-Ståndet och ett femte Stånd; —att ombuden skulle för hvarje Stånd vara lika mångå; — att Kamrarne borde väljas ståndseller classvis, och hvarje Stånds medlemmar i hela Riket indelas i Valkretsar, efter antalet af de ombud, som hvarje Stånd egde till hvardera Kamaren utse; — Preste-Ståndet: att de orepresenterade, men till representation qualificei ade, Medborgare-classernas rättighet alt till Riksdagen sända fuilmägtige helst borde beredas i ett Femte Stånd, och att hvarje Stånd skulle, genom valståndseller classvis, utse ett lika antal ledamöter, enligt en inom hvarje Stånd uppgjord och behörigen sanctionerad ordningsstadga, hvilken, i händelse ett Femte Stånd antoges, för dess första val borde af Constitutions-Utskottet uppgöras; — samt Borgare-Ståndet: att valen borde ske ståndseller classvis och att val-classerne äfven kunde blifva flere än fyra. Emot principen af samfäldta val har man anmärkt: att den, utån sådana inskränkningar i tillämpningen, genom hvilka grundsattsen såsom sådan skulle i sjelfva verket upphäfvas, ej gifver erforderlig garanti, eller ens sannolikhet, för väljandet af de kunnigaste och i ädel bemärkelse mest sjelfständiga representanter; — att de valda möjligen kunde komma att tillhöra en enda samhällsclass, eller att åtminstone en eller annan dass, sorn omfattade ett vigtigt samhälls-intresse, kunde från representationen helt och hållet uteslutas; — och att valen måhända icke sällan kunde Bih. till R. St. Prot. , 3 Sami, 13 lldjt. 'i 2 10 Constitutions-Utskottcts MemorialN.o 26. blifva beroende af främmande inflytelse, i stället att af de väljandes öfvertygelse bestämmas.
Med anledning af den härofvan införda Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse angående archiven i landsorterne, har jag under embetsresan anmodat vederbörande att till Juslite-ombudsmans-expeditionen insända afskrifter af de inventariiförteckningar, som redan funnos upprättade eller komme att upprättas, öfver nämnda archiv. Min mening dermed har varit, att småningom åstadkomma en någorlunda fullständig samling af dylika förteckningar, hvilka sedermera kunde till Kongl Majit öfverlemnas jemte förnyad underdånig hemställan om nådigt förordnande, att utgailring af onödiga handlingar ur archiven måtte äga rum, på det att det, som der finnes af värde, må blifva bättre förvaradt, och ändock, genom onyttiga pappers förstörande, utrymme beredas för den med hvarje år tillväxande samlingen. På många ställen, både i Länsstyrelsernas, Rådstufvurätternas och Häradsrätternas archiv, är en sådan utgailring af största behof påkallad, derest archivens ändamålsenliga ordnande må blifva möjligt och yngre omistliga handlingar icke äfventyra att förstöras, i trängseln med äldre uppenbarligen värdelösa papper. Dessa mina uppmaningar R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag. 19 U 6 hafva allestädes rönt välvilligt emottagande, och jag har redan från några håll emottagit dylika afskrifter. Angående fängelserna, nemligen de efter cellsystemet uppförda och skotta, har jag ej heller funnit anledning att ändra de fördelaktiga vitsord, som i dessa berättelser förut varit afgifna och upprepade. Cellsystemet, i dess tillämpning på ransakningsfångar och straffångar med kortare strafftid, är numera i det närmaste infördt i vårt land, åtminstone hvad beträffar nödiga byggnaders uppförande, i det hvarje län snart erhållit minst ett större ransakningsbäkte, i hvilket jemväl fångar, dömde till högst två års fängelse eller straffarbete, utstå sitt straff. Det är äfven infördt, i hvad beträffar fångarnes behandling inom häktet; men i andra afseenden återstår icke så litet, innan systemet kan sägas vara fullständigt ordnadt och verksamt.
Efter hvad Revisionens berättelse föranleder, sker Remiss till vederbörandes utlåtande, och sedan det samma inkommit, beslutar Direction huruvida decharge må meddelas, då den reviderande Directeuren sådant i Hufvudböckerna påtecknar med åberopau - Den 19 Julli e. m. 457 vederbörandes utlåtande, och sedan detsamma inkommit besluter Direction , huruvida decharge må meddelas, då den reviderande Directeuren sådant i HufvudBöckerna påtecknar med åberopande af nyssnämnde Be-; rättelse. 16 §. Directionen låter årligen den 2 Maj, om ej Helgedag inträffar, öppna StiftsMatrikeln till* lottning och inskrifning enligt serskildt derom utkomne Författningar. 17 §. De förändringar, tillägg och förbättringar i denna Instruction, som under utöfvandet skulle finnas nödigs, böra af Direction 1 de af nyssnämnde Be-] rättelse. 16 §. Direction låter årligen den 2 Maj, men om då Helgedag inträffar, näst derpå följande Sögknedag, öppDa StiftsMatrikeln till lottning och inskrifning enligt serskildt derom utkomne Författningar. 17 §. De förändringar j tillägg och förbättringar i denna Instruction, som under utöfvandet skulle finnas nödige, böra af Direction, i 458 Dea 19 /nlii e. m. RiksdagsBerättelsen intagas, för att innan slutet af påstående Riksdag blifva deruti iakttagne, och ehuru Ridderjkapet och Adeln, i följd af en inhämtad längre erfarenhet an/er här gifne JörcJkrifter i allo vara lämpelige, skall det dock vara Direction , sora äger Ridderskapets och Adelns hela förtroende, tillåtit, att vid möjeligen sig företeende serdeles tillfällen , då här antingen ingenting finnes föreskrifvit, eller ock icke lämnas nog tydelig anvisning, efter bästa vett, taga sitt beslut, hvilket dock med alla motiver omständeligen intages i Directionens Protocoll. den till Ridderskapet och Adeln inlemnande RiksdagsBerättelsen , föreslås.
Särdeles oväntad är anmärkningen mot arfvodet till Orgeltrampare!! ®ch Barnmorskan, enär, hvad det .förstnämd» beträffar, denna utgift väl måste ovillkorligen räknas till en Kyrkas behof, som äger orgel , då denne icke utan trampning kan begagnas, och hvad angår löneu till Barnmorskan, så hade Kongl. Brefvet till Biskop och Konsistorium i Lund, dateradt Helsingborg den 3 Augusti 18o5, som anbefaller Konsistorium ”förständiga Presterskapet inom Skåne, att i alla de Socknar, ”der ingen lärd Barnförlosserska finnes, söka öfvertala Föisamlingarne ”att af hvarje Kyrkas behållna enskilta tionde bestå en skälig lön för ”en sådan examinerad Barnmorska”, bort på stället, eller i Kongl. Kamgnar-Rätlen, vara lika tillgängligt, som för undertecknade, Redogörare, Kn» — 397 — ingående Räkenskaperna för Sallerups Kyrka, i Oxie Härad. Rikets Högloft. Ständers Revisorers anmärkningar emot Skånska Kyrkornas Räkenskaper och deras medels förvaltning röra sig hufvudsakligen kring tvenne punkter, öfver hvilka vi böre rättfärdiga oss: 1:0 Anledningen till Socken-Jordgummans aflönande af Kyrkans behållna tionde grundar sig på Kongl. Brefvet den 2g Januari 1812; 2:0 Hvad Kyrkans kontanter beträffa, hafva , under uudertecknads, Kyrkoherde, tid, icke flera legat ofruktbara, än Kongl. Instruktionen den 12 April 1815 medgifver, sä framt icke någon under arbete varande reparation å Kyrkan dertill föranledt, eller i saknad af vederhäftige låntagare för ögonblicket; hvilket kan inhämtas af följande årets Räkenskaper. Fullständig Inventarieförteckning, jemte en dylik öfver Kyrkans ntlånta kapilaler med derå löpande, specificerad ränta och derför ställd säkerhet, har alltid åtföljt de härifrån afgående Räkenskaperna.
Jag inser icke, att detta i ringaste mån skulle kunnat blottställa vår diplomati, enär, om medlen erfordras för ordnandet af våra försvarsan - Den 1 November f. m. 175 staller och förstärkning af vår materiel, de förberedande åtgärderna icke lära kunna, med bästa vilja i verlden, undandöljas, emedan dylika lillredelser ske genom de offentliga embelsverkens beställningar och leveranser, hvarom befallningarne icke lära kunna i många dygn förblifva obekanta för de utländska diplomater, hvilka vilja vinlägga sig att härom kunskapa — och att meningeu ej eller mätte vara att hemlighålla dylika beslut, sorn egentligen kunna anses höra till ”försvarsverkets ordnande eller förbättrande”, derom gifver det officiella bladet dagligen exempel, då det kungör det ena Regeringsbeslutet efter det andra om ”rustningar” af denna art i temligen vidsträckt skala. Således är det i sanning oförklarligt, hvarföre det skulle kunna vara politiskt äfventyrligt, att Regeringen inför R. St. tillkännagifver, ”alt de politiska förhållandena äio så beskaffade, att Regeringen ser sig nödsakad att förbättra och föröka arraéens eller flottans materiel, för att vara beredd på de eventualiteter af ett fredsbrott, som möjligen kunna inträffa.” Manne väl detta vore alt yppa en diplomatisk hemlighet? Eller skulle en sådan upriktighet i ringaste män kompromettera vålt högförsigtigä kabinett? Jag tror icke att denna fråga kan af någon besvaras med annat än nej. Eller tvekade 1848 års Minislére, att helt öppet begära ett kreditiv för krigsrustningar, och det gällde ändock då liela Tyskland? I hvilken fosterländsk, Svensk ande yttrade sig den tidens Ministrar på Riddarhuset? Men följden hade emedlertid dä blifvit, att R.