Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jord, angående städsel och lega af; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1221. 1— om vilkor för inneliafvandet af, åt Städerna donerad; Motion, rem. tili Ekonomiutskottet, s. 1296. — brukets uppmuntran, om åtgärder till; Motion, rem. till Statsoch Ekonomi-Utskotten, s. 1164. —. bruks-Discont, om inrättande af eix; Memorial, rem. till Banco-Utskottet, s. 1345. «—. egarens förmånsrätt, angående, vid utmätning å Landtbondeslillhörigheter; Motion, rem. till Lag-IJtskottet, s. 1221. ^ _ — rätt, att fritt begagna de å hans egor 1412 växande Ekar; Motion, rem. till Lagoch Ekonomi-Utskotten, s. ia44- Judar, angående förbud för, att i deras tjenst nyttja audre än af judiska Nation; Motion, rem. Lil] Ekonomiutskottet, s. i iq3. iangående inskränkning i deras Handelsfrihet m. m. ; Motion, rein. till Ekonomi-Utskottet, s. 1255. Jungfru-Stiftet, om nedsättning i afgifterne för; Motion, rem. till Riddarhus-Utskottet, s. 1264* Justerare, om ansvarsskyldighet för, i afse-, ende på af dem stämplad Brännvinsredskap ; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1259, Justitiae-Ombudsmans Ämbets-Berättelse för år 1819, s. 978 - io54- «— —• för åren 1820 och 1821, s, io55-ii24.
I sin konst leddes hon af de renaste motiv. Sina stora gåfvor betraktade hon såsom anförtrodt gods, det hon var pliktig att använda för att lyfta och lyckliggöra sina likar, och den ingifvelse hon hämtade ur sin fasta öfvertygelse därom, väckte gensvar hos tusenden, för hvilka hennes besjälade sång blef en uppenbarelse och väckelse till högre lif. » Sedan dekanen Bradley afgifvit sitt tillstyrkande af förslaget, utsågs i det så kallade Poefs Corner, som bildar södra korsgången i Westminster Abbey, plats för minnesvården, omedelbart öfver bysterna af the Earl of Carlisle ' s barn och under den i ögat fallande statyn af Handel, hvars verk fru Goldschmidt förstod och återgaf med en fulländning som ingen. Dagen för invigningen hade nu randats och denna skulle äga rum klockan half tolf förmidddagen. Redan en kvart före elfva syntes allmänheten vid hufvudingången bereda sig tillträde och utanför sidokapellet åt floden till grupper af dem, som genom biljetter blifvit särskildt inbjudna. Man tröstade sig under en 10 minuters väntan med att studera parlamentshusets rika arkitektur — omväxlande med fragmentariskt hviskande. Slutligen öppnades först gallerporten, så dörren. Man trädde in och sökte sig fram, mellan lederna af Englands odödliga, till P o e f s Corner, där snart hvarje plats var besatt. På första bänken satt hr Otto Goldschmidt med familj: mr Walter Goldschmidt, hans till 8, 10, 12, 14, 16 Tillg. IDUN 142 son, döpt till Avrell Walter Lind; mrs Raymond Maude (hvars namn är Jenny), hennes man, mr Raymond M a. d e och deras tre barn: Victor Fran cis — (till hvilken prinsessan Christian och Canon Snott Holland stått faddrar) — Ewendolyne Lind och Charles samt kapten Ernest Goldschmidt. Kyrkans skepp och olika gångar voro fyllda så långt ögat kunde se, och orgelns toner började sakta brusa från det stora templets hvalf.
Hon har fått höra talas om, att Aminoff vid hemkomsten blott hade åtta riksdaler kvar af respengarna, och hon börjar misstänka, att Markoff »så tillstält hennes resa, att hon skulle gripas, och han så medelst få en plausible pretext att blifva henne qvitt». Markoff var själf i en förklarlig »inquietude», rädd att blifva inblandad i polisundersökningen och afsluta sin diplomatiska sändning med en så föga fördelaktig och imponerande sortie. Genom sin hemresa till Ryssland drog han sig ändtligen ur spelet, och så slutade m:me Hus’ rymning mellan Stockholm och Åby gästgifvaregård, en episod, som med sina stora anstalter och efterspaningar liknar de 1700-talets komiska epopéer, i hvilka småstadsäfventyr besjungas i storformade med olympiska gudanamn sirade alexandriner. Ensam och öfvergifven måste m:me Hus ännu en vinter bortåt fortsätta sin sejour i Sverige. Armfelt skrifver härom till Gustaf III: »Äntligen har Markoff rest och lämnat m:me Hus i djup sorg. Då hon i går spelade Eugenie, trodde man sig märka, att hon brast i gråt, när hon betraktade hans loge, men elakheten, som ej respekterar de mest oskyldiga tårar, påstår att det blott beror på Rassumofsky (Markoffs efterföljare) att torka hennes gråt». Som det tycktes, slog Armfelts Lovelace-erfarenhet dock denna gång fel. M:me Hus förblef otröstlig, och den nya, ryska diplomaten, som för öfrigt var en galant man, måste vända sin hyllning åt annat håll. Vid påsken 1787 reste m:me Hus ändtligen öfver till Ryssland, »på enständig begäran afskedad», och försvinner så ur den svenska teaterhistorien. Men trots hennes jämförelsevis korta vistelse i Sverige, blef hon länge bevarad i teatervännernas hågkomst. »Fru Hus har lämnat efter sig ett rum, som ännu icke blifvit uppfyldt,» skrifver 1788 års Teater-Almanacka.
Presteståndets Protocoll för d. 28 Maji 1812 — 9 :o Välloll. Borgarståndets af samma dato, och 10:0 Utdrag af Hederv. Bondeståndets Protocoll af d. 1 Juni. 1812 — Innehållande remisser af Constitutions Utskottets sistl. Riksdag författade betänkande och K. Maj :ts N. Proposition om förändringar i Tryckfrihets Förordningen, med de af Riksdagsmannen Anders Danielsson, i Memorial af d. 1 Juni hos Hederv. Bonde Ståndet i afseende på det förra framställte anmärkningar.6 Herr Assessor Arosenius erinrade, att hos Högv. Presteoch Vällofl. Borgare Ståndet några sådana anmärkningar ännu ej förefallit. 7 Herr Grefven och Ordf. Jag har nu haft äran meddela Utskottet samtelige Ståndens remisser, så väl af Kongl. Majsts Nådiga Proposition rörande tryckfriheten, som af Constitutions Utskottets Betänkande af d. 10 Oct. 1810, åtföljt af de hos någre Stånd dervid gjorde anmärkningar, och de återstående lära äfven snart kunnat väntas. Hvad som emellertid redan inkommit, öfvertygar oss fullkomligt om behofvet af en ny och fullständig granskning af tryckfrihetslagen, dess jämförande med de föreslagne förändringarne, och utredande af hvilka som nu kunna beslutas eller till nästa Riksdag böra bli hvilande. För att med mera verksamhet kunna behandla detta arbete, lärer Utskottet med mig anse nödigt, att till en bland oss utsedd Comité öfverlemna beredandet deraf, för att sedermera in pleno meddela resultaten af dess öfverläggningar. Jag föreslår således 1 Memorialet trvokt därstädes, sid. 297 ff. 2 » » » » 300 » 3 Stycket fr. o. m. orden Härvid upplyste t. o. m. ordet Upplästes återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 312.
Skulle åter så icke blifva förhållandet, utan norra banan komma att läggas till Örsundsbro, hemställer jag åtminstone, att man icke måtte tillstyrka den onaturliga utväxten från Örsundsbro till Upsala. R. Den 28 November f. m. 185 St:r hafva redan förklarat, att staten ej bör bygga några bibanor, och annorlunda än som en sådan kan dock denna aldrig betraktas. Det finnes knappt någon enda stad i hela Sverige, som icke kunde finna skäl påyrka statens mellankomst för sina enskilda fördelars skull, och det är omöjligt att förutse, hvar man skall stadna, om man gifver sig in på att bygga sådane småbanor. Den summa af 1,597,911 rdr, som denna väg är beräknad att kosta, kunde således reserveras och lemnäs antingen såsom anslag till påbörjande af en bana öster om Sigtunafjärden, eller ock såsom lån till del enskilda bolag, som, i händelse den vestra vägen blir besluten, otvifvelaktig! kommer att bygga en bana direkte till Upsala. Att denna bana i alla fall blir bygd, kan man taga för gifvet, ty icke kan väl någon tro, att den lifliga trafik, som f. n. råder och allt framgent torde komma att ega rum mellan Stockholm och Upsala, skulle i längden nöja sig med att taga en öfver 2 mils krokväg; och då mellan dessa båda städer uppstår direkt förbindelse, hvartill tjenar då vägen Orsundsbro-Upsala? Alltså, antingen gifver man en öfvervägande betydelse åt Upsala, och då bör man bygga stambanan dit, eller ock tillerkänner man, såsom det synes vara fallet i den Kongl. Proposm, en större vigt åt Sevalla, och då bör man bygga i den rigtningen; men i hvad fall som helst bör staten icke kasta sig in på byggandet af bibanor, sådana som stycket Orsundsbro-Upsala. Frih. Raab, Adam Christian: Denna Nåd. Propos. har så nyligen blifvit till R. Sfir öfverlemnad, att jag icke hunnit taga så noggrann kännedom derom, som jag skulle hafva önskat. Den innehåller emedlertid ett af de aldravigtigaste ärender, som denna riksdag har att handlägga, och jag anser derföre som en pligt att i anledning af densamma yttra några ord.
M:s egen höga Person rigtade förbrytelser, hvilka kunde hänföras till lasteligt tal; men då i betraktande tillika borde tagas, att hvart och ett brott, föröfradt emot en medborgare, utgjorde en förgripelse emot hela Samhällets rättigheter, hvilkas bevarande fordrade den brottsliges bestraffning; att detta kraf blefve ännu mera bjudande, när det vore Konungen, Drottningen eller Thronföljaren, hvilka blifvit föremål för en brottslig djerfhet; att begagnandet af en oinskränkt benådningsrätt, utan noggrannt öfvervägande af Statsoch Samhälls-ordningens alla fordringar, skulle anses såsom en svaghet å Regeringens sida, och hvarigenom samhällets bestånd skulle hotas, medelst undergräfvande af dess grundvalar: ordning och vördnad för La garne; att Konungens benådningsrätt icke, såsom man förmenat, utgjorde något correctiv emot dödsstraffets användande för mindre svåra förbrytelser af denna beskaffenhet, enär det berodde af den brottslige sjelf, att såsom Nåd emottaga förvandling af det ådömde straffet, så att det följaktligen icke fordrades mera, än att den anklagade egde kunskap om Konungens synnerliga obenägenhet att tillämpa nu gällande Lag emot politiska brott, för att sätta Konungen i nödvändighet, antingen att icke låta åtala brottet, eller ock att icke låta verkställa den dom, som i målet fallit; har E. K. Sig föranlåten föreslå R. St., alt i grundlagsenlig ordning antaga följande redaclion af 1 §.5 Cap. Missgernings-Balken: ”Hvar som lasteligen talar eller skrifver något emot Konungen, Drottningen, eller den, som till Efterträdare på Thronell förklarad är, straffes med fängelse å fästning från två till tio år, med eller utan förlust af äran, allt efter brottet och omständigheterna dervid.” Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse N'.o 272. 49' R. St. hafva tagit detta vigtiga ärende i öfvervägande; hvarvid R.
Revisorerne, som vid de granskade räkenskaperna icke funnit något ätt anmärka, hafva, enligt ofvannämnde transsumt, omförmält, det de ansett lämpligt att meddela uppgift om Pensionskassans ställning äfven för år 1849, hvilken vid föregående statsrevision icke kunnat fullständigt afgifväs, emedan någon liqvid då icke var upprättad öfver pensions-inrättningens andel i Wadstena krigsmanshus-kassas äldre inkomster, samt att samma förhållande i afseende ä nämnde inkomster för år 1851 jemväl vid denna revision inträffat; och som den af Revisorerne uppgifna anledning till ifrågavarande ofullständighet hufvudsakligen öfverensstämmer med Direktionens så väl till denna som föregående statsrevisioner i detta hänseende lemnade upplysning, har Direktionen härvid intet vidare att tillägga, än att Direktionen hoppas, det berörde, af tiden för rikshufvudfeokens afsluiande beroende, förhållande bör kunna för framtiden upphöra, sedan Wadstena krigsmanshus-kassas flesta inkomster numera blifvit till bestämda årliga anslag förvandlade. Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, II. SCHUTZERCRANTZ. GUST. SCHERER v. WALDHEIM. Stockholm den 18 Januari 1854. St or ina k tigs te Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj ts underdånigste, tropligtigste tjenare och CARL AKRELL. C. IL MÖLLERSVÄRD. T. W. LODE. Johan O. Jonson. Carl von Schantz. — 196 — Direktionens öfver Amiralitetskrigsmanskassan underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års Revisorers berättelse om granskningen af denna kassas räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig remiss af den 10 dennes, har Eders Kongl. Majit behagat infordra
Det är på sådana grunder jag öfverlemnar tili Rikets Högloflige Ständers noggranna beprofvande, om icke 20 morn. 3:dje Art. 3:dje §. uti nu gällande Bevillning*- Förordning måtte bibehållas oförändradt. 54 Bevilln. - UtsJcs Betänkande, N:o öy. N:o Gn. Ankom till Exp. Utsk. d. 4 Fehr, 1830, Betänkande, i anledning af Herr C. D. af Skogmans motion, z afseende pä tiden, dä en ny Tull-Taxa skall träda i verkställighet, tdii ett anförande, bos Högloflige Ridderskajiet neli Adeln, hvilket blifvit till BevilhiingsUlskottet remitleradt, har Herr C. D. af Skogmat fästat uppmärksamheten å angelägenheten deraf, att de förändringar i Tuilafgifterne, sorn komma att blifva följder af Rikets Högloflige Ständers Beslut i dessa ämnen, vid innevarande Riksdag, måtte åtminstone några månader förut blifva allmänt hände, samt på sådan grund föreslagit, att Högloflige Ridderskapel och Adeln ville för sin del besluta, att de förhöjningar eller nedsätta; agar i Tullafgifterne pä inkommande och utgående varor, som vid denna Riksdag varda af Rikets Ständer vidtagne, emot hvad nu gällande Tull-Taxa innehåller, icke skola träda i verkställighet förr, än i frän och med den 1 nästkommande Maji, samt att Ridder skåpet och Adeln, äfven ville inbjuda de öfriga Stånden att i detta beslut sig förena; och hafva Herr Friherre Åkerhjelm, G. F., samt Herr Tham, W-, tillstyrkt bifall till hvad sålun - Bevilln^-Utsk.t Betänkande, N:o 67. 55 da blifvit föreslaget, på den grund, att förändringarne intill nämnde lid lorrie lunna blifva kända, samt förtulluing, utom från Nederlagen, intilldess endast i obetydlig moa komma i fråga.
Under förutsättning att jag flera gånger blir nödsakad att upträda såsom försvarare af detta ämne, vill jag för denna gången ej längre taga R. o. Adis tid i anspråk. Hr Printzensköld: Jag ber om ursäkt, att jag ännu en gång för några ögonblick tager R. o. Adis tid i anspråk. Visserligen bekänner jag, att detta ämne ej på minsta sätt har gemenskap med det fack, jag valt i afside på min lefnadsbana, och att man derföre med skäl kunde på mig tillämpa det gamla ordspråket: »Ne autor ultra crepidam», eller öfversatt på Svenska: »Skomakare blif vid din läst», men jag vill dock uplysa Hr Montgomery derom, att enda bevekelsegrunden för mitt den ifrågavide motionen, har varit den, att jag önskar, så vidt på mig ankommer, bekämpa hvarje förändring, det må vara af hvilken institution sorn helst, sora. efter min åsigt, leder till ett för samhället skadligt resultat. Och härmed är, som jag tror, Hr Montgomerys anmärkning emot min behörighet att upträda i saken, tillräckligt besvarad. Hr Adelborg har klandrat KrigsÅkadm hufvudsakligen derföre, att ynglingen alltför tidigt måste bestämma sitt vitae genus; men i auledn. häraf tillåter jag mig erinra, hvad som för öfrigt är en allmänt känd sak. att det är aldeles nödvändigt, just i följd af de särskilta förhållanden, som äro förenade roed det militära yrket och de stora fordringar man nu för tiden har på en officer, som skall kunna kallas skicklig, att han redan från spädare åren vänjes vid ordning, punktlighet och lydnad. Hvad åter beträffar Hr Adelborgs yrkande, att de 4 klasserna, som ännu finnas qvar, skulle förvandlas till blott 2:ne, så anser jag en dylik åtgärd vara aldeles ändamålsvidrig, emedan den militäriska upfostran, eller den praktiska undervisningen i krigsvetenskapen, alltid bör ställas vid sidan af den theorefiska bildningen; och jag betviflar högeligen att samma egenskaper, sora nutidens kadetter ega, när de gå ut från Carlberg, skola komma att förefinnas hos dem, sorn först vid mera mogen ynglingaålder der vunnit inträde.
JVs 119, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om aflöningen för den hos Stats-Utskottets Riksgäldsafdelning anställde Sekreterare. Voterings-propositionen godkändes. JVs 120, angående beviljandet af anslag till fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka. Bifölls. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Bevillnings—Utskottets Memorial, JVt 12, rörande verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående afgiften för bränvinstillverkningen. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Memorial: M 117, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. De föreslagna voterings-propositionerna, äfvensom Utskottets hemställanden 432 Prot.-Uldrag den 1 Juli 1863. i punkterna 2 och 6 af Memorialet, godkändes; och lades de uti 7:de och 9:de punkterna afgifna yttrandena till handlingarne; JM 118, i anledning af erhållna återremissser å vissa delar af Utskottets Utlåtande, JM 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande. Utskottets i lista momentet al detta Memoria! afgifna förslag, om lån för byggande af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg emellan staden Wexiö och Alfvestads station å södra stambanan, bifölls; hvaremot Memorialet i öfrigt lades lill handlingarne; samt JM 119, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om aflöuingen för den hos Stats-Utskottets Riksgäldsafdelning anställde Sekreterare. Voteringspropositionen godkändes. S. D. Föredrogs Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokolls utdrag.
Reservation af Herr Stuart, C. G.: ”Då 2:ne Riks-Stånd förkastat det af BaneoUtskottet framställda förslag, att, till beredande af en högst ansenlig besparing i Bankens årliga utgifter, och derigenom äfven ökade tillgångar för Stats-Verket, Tumba Pappersbruk måtte varda försåldt; så är det visserligen föga sannolikt, att de utaf den enskilda Utskotts-Ledamoten uppgifna medel att tillvägabringa någon, om än jemförelsevis mindre betydlig inskränkning i de kostnader delta Bruks egande för Banken medför, skola af Representationens pluralitet godkännas. Men för att jemväl vid detta tillfälle inför Rikets Höglofl. Ständer anmäla min med Utskottets skiljaktiga mening, har jag dock ansett mig böra åberopa hvad sora blifvit anfördt uti den Utskottets Memorial N:o ii5 af mig bifogade reservation. Genom begagnandet af den deruti omförmälda utväg att hädanefter åstadkomma en mera ändamålsenlig förvaltning af nämnde Bruk, skulle det troligen icke/ blifva omöjligt alt för framtiden i någon mon minska den förlust Banken måste å dess Pappersbruks-rörelse årligen vidkännas, hvilken förlust, enligt Bankens nyligen afslutade räkenskaper för år i833, endast under detta år uppgick till 55,344 R-dr 9 sk. Banco. Rättelse i 3:clje Häftet: Sid. i3, rad. 23j står: motiv läs: motioner Bihang till R. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryxkeriet, i835. Banco-Utskottets Utlåtande N-o 135. Ankom till Exp.-Utsk. den i5 April. Utlåtande, i anledning af de inom respective Riks-Stånden framställde anmärkningar vid Utskottets under N:o 107 afgifne Betänkande.
— Att någon Jnotsvarig förändring i Utsöknings-Balken, eller erforderliga stadganden för Commendanten i Stockholm, icke äro af Utskottet jemte förslaget uppgifne, har Utskottet väl icke ansett innebära skäl till förslagets förkastande, enär, å ena sidan, någon ändring i allmänna Lagen icke synes af förslaget påkallas, och , å den andra, uppgörande af Instruciion för Commendanten icke kan tillhöra Utskottet; men, i betraktande deraf, att det förhållande, hvars rättelse genom ifrågavarande underdåniga anhållan varit åsyftad , redan förut väckt Kongl. Majus uppmärksamhet, så att General-Adjutanten för Arméen och Justitise-Cancelleren erhållit befallning att till Kongl. Majit i underdånighet inkomma med förslag till närmare föreskrift i ämnet ; att det af dessa Embetsmän redan afgifaa förslag äfven blifvit öfverlemnadt till LagUtskaitits Utlåtande N;i» 1^3. Vederbörande , för att profves i sammanhang nied granskning af forslaget till ny Krigs-, lag, och alt således enar och skyndsam rättelse härutinnan är, utan påminnelse från Pikets Ständers sida , att förvänta , har Utskottet trott sig böra frånträda sitt ofvanberörde förslag, och till Rikets Ständer hemställa, om ishs den derom väckta frågan må förfalla. Vid 6de punkten, Någon fråga om en mindre laglikmätig rättegångsordning vid policemyndigheterne är icke af J usiiliar-Ombuilsmannen väckt, och Utskottet har ej eller derom fällt något yttrande, som med fog kan tydas till likgiltighet för lagliga rättegångsforrner. Endast i förbigående , ibland skälen för afstyrkande af bifall till Justitiae-Ombudsmannens hemställan om rättighet för Pplicedomare att afdöma brottmål , som ej äro af urbota beskaffenhet , har blifvit nämndt, hvad ej eller Herr Hjerta tyckes förneka , att Policemagtens bestämmelse medgifver ett från den allmänna rättegångsordningen afvikande ransakningssätt. Utan att
Del torde således först komma i öfwerwägande, hnruwida de af Lag Uiffoktet nu föresiagne nya lagar äro nödige eller icke, innan de till deras beffaffenhct widare ffärskädaS. Hlvad det förra angar, sa kan jag för min del icke finna nödwändig. helen af näqot nytt stadgande huru med äktenffaper ffall föchäilaS i twanne at de sall, som Utskottet npgifwit', nemligen dek o:dra och 4:de, dels emedan deri nämnde gröfwa brott lyckligkwiö i wart Fädernesland högst sällan sig Yppa, och dels derföre att det ena as dem, i anseende till dctz wcderstyggeligher bör, sa widk möjligt är, undwikas, att i wara lagar omröras; hwarförntan af de redan stadgade lagars analogie tillräckliga skäl torde kunna hämtas till sadane måls afhjelxande med ett rättwist flut, isall de skulle förekomma. Och beträffande det senare eller fragan om beffaffenheten af den i i:sta Z dje och Z:ce fallen föreflagne lag angående ffillnad i äktenffapet, sä lärer desi afgörande kom. ma alt bero pä den synpunkt hwarunder man betraktar det'band/ som förenar twänne makar. Wi 1468 Den 24 November. Hafwa för icke mänga ar tillbaka exempel deraf, akt en Nation förklarat q Menn alet för ett Borgelin! contrakt, hwilket således ej allenast pä bestämd tid kunde in<M, utan oe? med bägge ConkrahenterneS samtycke nplösav. Wi känna ock att den Cacholska Kyrkan deremot häiicr äkrenffaver för ett Sacrament; Och wi wete akt andra den Christna Lärans bekännare anse dcr för en Gnddomlig siislelfe, uran att dcrlöre tillägga der ofwanberörde höga egenskap. Det skulle med alt
Mannerstam, innehållande förslag att, i stöd af den grund för Tryckfrihet, som är lagd i 86 § Regerings Formen, ur Tryckfrihetslagen, såsom Grundlag frånskilja det Reglementariska att utgöra en del af Allmänna Lagen, hvarigenom ingen ändring i Tryckfrihets-lagens föreskrifter föreslås, utan blott i den form af Lag, hvarunder de till efterlefnad böra ställas.2 Herr Grefven och Ordföranden: Det första föremålet för vår granskning är Principen, att göra en sådan skillnad. Jag kan intet neka att de skäl, Lagman Mannerstam anfört, äga mycken vigt. Men å en annan sida är det största svårighet underkastad, att göra en rigtig urskillning af det Reglementaira från det Constitutionella. Och om det skall ske, kan jag för min del blott medgifva det, under det enda villkor, att alla Tryckfrihets mål sedermera afgöras genom Jury, som skulle blifva en helande fyllnad i Grundlagens bristfälliga stadganden. Hvad är det som tillfridsställer oss vid Regerings Formens bud angående Tryckfriheten? Det är Principens framställande i sin renhet. Men denna tillfridsställelse är ett luftsken, om ej grundsatsens verkställbarhet är oss förvissad. Derföre borde GrundFörfattningens inskränkning förutsätta en motvägande utvidgning i Rättegångs-sättet. Herr Öfver Intendenten Edelcrantz trodde likaledes att Principen vore rigtig. Om Constitutions Utskottet befunne sig i samma belägenhet nu, som 1809, så kunde en dylik åtgärd lättare vidtagas; men i närvarande ögonblick, då nytt förslag till Tryckfrihetslag 1 Stycket fr. o. m. ordet Föredrogs etc. t. o. m. orden vidare bordläggning. återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 580 ff. 2 Jämför utskottets plenarprotokoll för den 20 juli, ovan sid. 290 och där i not gjord hänvisning!