Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En flicka från Sulim (Sulamith) hade förirrat sig in mellan konungens stora följe, då hon drifven af sin nyfikenhet kommit för långt fram ur den beskådande mängden, och då hennes skönhet var så utomordentlig hade man fört henne till konungens harem, dock mot hennes vilja. Konungen kommer och utväljer henne till att salfvas, prydas och smörjas för att tillhöra honom. Men flickan har en käresta ute i bergen, en herde som smyger sig mellan vingårdarne till hennes mors koja. Endast på honom tänker hon, och konungen uppnår intet genom att fresta henne med skänker och prakt. Hon talar om en dröm hon haft. Hon låg och drömde att hon badat sig och tvått sina fötter, kammat sitt hår och ingnidit sig med dyrbara salfvor, för att behaga sin älskare, som hon väntade skulle komma. Vidare drömde hon att han kom och bad henne låta upp dörren. Först låtsade hon neka, men så steg hon upp för att öppna, då fans han icke der, då såg hon bakom dörren, men icke heller der fans han, så drömde hon (som man så ofta gör) att hon i sin blotta nattdrägt kom ut på gatan, sökande honom, och att väktare antastade henne, folk ropade efter henne. Och det är denna dröm hon berättar för qvinnorna i konungens harem. Om denne frånvarande älskare är det alltjemt hon talar, honom, som hon minnes ”med den ena armen kring min midja och den andra under mitt hufvud.” Och mot denna den mörka vingårdsflickans fria, friska kärlek är det som konungen med all sin prakt står utan makt. Han kan endast hålla fågeln i bur, dess hjerta tillhör en annan och det fins icke medel för honom att vinna hvad den unge herden får för intet i varmaste öfverflöd. Sådan är kärlekens styrka.135 Hans venstra hand är under mitt hufvud, och hans högra hand omfamnar mig. — Sätt mig såsom ett insegel på ditt hjerta, och såsom ett insegel uppå din arm, ty kärleken är stark som döden, oböjlig som dödsriket: dess glöd är brinnande och en herrans låga. När Brandes efter den föreläsning till hvilken jag kom för sent var uppe hos mig sade han: ”Jag blir aldrig tam och aldrig demokrat.
Först 1823 fordrade alla Stånden iagttagandet af BondeStåndets rätt. Konungen beviljar den. Och, Mine Herrar, det är den första gången Konungen gifver oss beviset af en concession, utan Ständernes flere gångor förnyade önskningar! Hvad gör det, om Hans Ministrar vilja ursägta ett missförstånd, som vi aldrig skolat tillräkna dem, medelst en föreslagen tydligare Redaction af 24 §• Riksdagsordningen. Vi finna ju, att den blott förtydligar ett fall och gör andra otydligare. Utskottet har behandlat ämnet för lättfärdigt. En återremiss är nödig. Låtom oss då söka alt fästa Utskottets uppmärksamhet på ett det mäst pas - Den 9 Janua ri i. 227 sande syll,. a« afsluta saken. Konungens visa och nådiga handlingssätt förtjenar det, och vi behöfva ingen Grundlagsförändring, för att erkänna Hans ädla handling. Jag föreslår en underdånig skrifvelse af följande innehåll: Rikets Ständer framställa deras underdåniga erkänsla för Kongl. Majrts Nådiga Beslut, att till BondeStåndet öfverlemna rättigheten, att framgent tillsätta deras Notarier. Rikets Ständer anse härigenom en afvikelse från Grundlagens föreskrift vara för framtiden afhjelpt, som gammal häfd, efter förr bruklige former, länge lemnat obemärkt för såväl Konungens Rådgifvare sorn Rikets Ständer sjelfve. Rikets Ständer skola vid hvarje tillfälle, då Eders Maj:t sålunda nådigst afser de önskningar Rikets Ständer våga framställa, till utvecklandet af en lagbunden fri Styrelseform, med djup vördnad och tacksamhet emottaga vedermälet af Eders Maj:ts Nådiga omvårdnad för gemensamt besvurna lagars helgd. Rikets Ständer böra vid samma tillfälle tillkännagifva, att de ansett ordalagen i den Nådigst föreslagne redactionen af 24 §. Riksdagsordningen icke vara så fullständige, att ju derigenom någre andra stadganden i denna §. som nu ansetts tydlige, skulle förlora denna egenskap.
Län varande svaga Rotar, icke föranleda till serskild åtgärd, utan ega sammanhang med den ifrågaställa allmänna Rotejemkningen eller ock böra i underdånighet anmälas hos E. K. M., sorn, efter anbefalld undersökning om förhållandet, torde tili Rikets Ständer i Nåder öfverlemna att vidtaga den åtgärd, som kunde finnas erforderlig och af Rikets Ständer bero, samt i följd häraf Riksdags-Fulimägtige från nämnde Län, Nils Håkansson, Pehr Ericsson och Magnus 200 Exp. Utsi. Fårslag till und. Skrifv. Jonsson hos E. K. M. i underdånighet anhållit, det E.K. M. täcktes efter föregången undersökning af Dess Befallningshafvande, till utrönande af den ojemt fördelade och tryckande roteringsbördan inom Länet, i Nåder tillägga de Öfverroterade hemman, hvilka såsom svaga rotar blifvit an4 sedde, ett efter tiden och myntvärdet svarande tillräckligare bidrag för roteringens utgörande; så har E. K. M., uti Nådig Proposition af d. 29 October sistlidet år, med tillkännagifvande, dels att E. K. M., af de från vederbörande infordrade underdåniga utlåtanden i ämnet, i Nåder 111- hemtat, det uti Kronobergs
Det är väl möjligt att hopp om en förbättrad afkastning kan qvarstå, men sådant beror likväl på undersökning, och skulle denna undersökning så utfalla, att Fahlu grufva går sin undergång till mötes, så är det ock naturligt att fråga kan uppstå, huruvida grufvan fortfarande kan få vara i full besittning af de privilegier, som äro grundade på tillgången af koppar. Då tillverkningen numera ej är densamma sorn förr, är del ej underligt om de, som lill grufvan äro skyldige att leverera kol, med ovilja anse sig förpligtade att erlägga en skatt, hvartill grunden nu synes brista. När detta sålunda blott beror på den undersökning, sorn Ständerne kunna komma att begära, finner jag icke skäl att afstyrka hvad Utsk. föreslagit. Hvad tredskoböterna vidkommer, så synes den största obillighet vara för handen, att de skattskvldige, som äro ålagde alt leverera kol, men ej äga några kol att leverera, skola vid uraktlåten leverering prejas att erlägga böter. Jag tillstyrker bifall till betänkandet. Frih. Cederström: Till hvad jag förut yttrat får jag lägga, att i afseende på de skedda raseri hafva undersökningar skett, icke endast af bergmästaren i orten, utan äfven af Bergmästaren Forselius från Sala, hvaraf befunnits att dessa ras kunna bearbetas på mångfalldiga ställen och att de gilli! en ganska betydlig vinst. Under åberopande af hvad jag förut anfört, fortfar jag att yrka ogillande af betänkandet. 24 H. 39 3o6 D c n a4 A p r i 1 l, m. Gr. Frölich, David: Frih. Cederström har inledt en discussion, som är alldeles främmande för detta ämne, nemi. en discussion om Fahlu grufvas'framtida frambringande af kopparmalm.
Sannolikt är dock, alt, om än genom en friare täflan fångarnes arbete kunde komma att synas mera inkomstgifvande än hittills, många arbetstillfällen derigenom skulle beröfvas de fria, oförvitliga menniskor, hvilka nu genom dem finna sin bergning. De bästa konjunkturer kunna lätt förändras; så äfven den för närvarande goda tillgången på arbete. Derföre och då den ofvannämnda föreskriften ingalunda förhindrar fångarnes användande till mera vinstgifvande arbeten, när derigenom intet intrång göres i den frie arbetarens skäliga anspråk, finner jag den af Utskottet i detta hänseende föreslagna underdåniga hemställan i allmänhet vara obehöflig och i flera afseenden otjenlig.“ Vid 58 §, af Herr Henschen, som ansåg alt Utskottet icke bort allenast inskränka sig till tillstyrkan af underdånig hemställan om bestämmande af det antal statskalendrar och tidningar, som hvarje embetsverk skulle ega rätt att reqvirera, ulan ock föreslå sådana mått och steg, hvarigenom en bättre reglering af och hushållning med expensmedlen i allmänhet kunde till vägabringas. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 135G. Slats-UtslcoUets Utlåtande JU 19. 1 M 19. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Dec. 18!>C, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse om granskningen af de ander Kongl. Kommers-koll eg ii förvaltning ställda fonder. (Rgs-Afd.) Efter erhållna remisser från samtliga Riks-stånden å denna, från trycket utgifna och blond Ståndens medlemmar utdelade, revisions-berättelsc, har Stats-Utskottet genomgått densamma jemte ofvanbemälde
Hvad angår det vid 1820 års revision anmärkte förhållande, att 875 R:dr 5 sk. 5 rst. af Allmänna Magazins-Inrättningen blifvit utbetalde i fragt-ersättningar (ill Skepparne A. Lundberg och N. Liljedahl, hvilka år 1818, efter afslutade fragt beting med Allmänna MagazinsDirectionen, om Spannemåls transporterande från Skåne till Stockholm, vid ankomsten till 1 astningsorterne funnit dels ett ringa partie, dels 8o6 JJ\idet/hilliga Skrifveiner. qek alldeles ingen Spgnnemå! att afhemta, och sale, des med oför rattade ärendet' ater hos Riksens Ständer upplyst blifvit: att ej mindre hemälde Direction, enltst Protucoli den t 3 April 1818, i Stockholm befragtat Stsk illiga farr tyg för de uti Skånska Magnzinen befintlige behåll ningars afsändande till andra orter i R i ket, än gifven Landshöfdingen friherre Klinteberg-, vid samma tid, tjll följd af Friherre F* eks honom enskildt jneddeldte uppdrag, i Malmö vidtagit enahanda anstalt; att Friherre Klinteberg, på sätt hans, under den 23 i samma månad, till Directionen af-, fåfne Skrifvelse utvisar, ethållit Friherre Ficis handbref, rörande omförmäldte uppdrag, redan jnnan ifrågavarande Fragtslut hos Directionen afgjordes, samt att den, uti ofvanberörde måtto, Allmänna Magazins-Inrcittningen tillskyndade förlust alltså kunnat förekommas, derest Friherre Fock, sotn förstnämnde dag, enligt anteckning i Protokollet var vid Diiectionens sammanträde tillstädes, gifvit Directionen del af den utaf honom enskildt vidtagne åtgärd, i hvilken händelse
Rikets 8täuder anbollo derjemte i underdäiligbet, det "Kongl. lVlapt ville vara i ljäder betänkt pä en förändrad oiganisation alupp"gilne Verk oell 8t»ter, sä kitt de förut varande tillgängarne för dem mä "ti,nors tillräeklige, eller, om någon förböjning deri bletve af nöden, uppskjut:» "regleringens dellnltiva fastställande, till dess Rikets nästkommande 8tänder "blifvit i tillfälle, att af förslaget taga kännedom oell vttra sigom anvisanilet "af den i anslaget erforderliga tillökning." "1 följd bäraf, förklarade Kongl. lVlaj:t, i öfverensstämmelse med 8tats"8e ere tora rens ocb Ztats-Radets underdäniga tillstyrkande i Rrotoeollet dell "28 Oetober sistnämnde är: att, livad .ändra llufvudtiteln angiek, de sedan "sista Riksdag pä dess besparingar anviste bestämda löne-anslag varit föran"ledda af Rikets 8tänders vid samma Riksdag gjorda framställningar om de "(avila Verkens förändrade organisation, oell att denna organisation blifvit "af Kongl. Naj:t utförd i allmänbet pä den al' Rikets 8tänder gillade grund, "att Vjenstemännens antal förminskats oell deras loner förbättrats i förliällsu"de till ökade göromäl; att Kongl. Naj:t alltsä egt skälig anledning till den "förmodan, att, i likbet med livad vid föregående Riksdagar egt rum, de till"ökte löne-anslagen skulle af Rikets 8tänder pä 8tat beviljas; att Kongl. lVlaj:t "tor öfrigt insäg olämpligbeten, att j>ä tillfälliga besparingar inom Ilutvudtit"larue anvisa bestämda fortfarande löne-anslag, oell att Kongl. lVlaj:t ville, "vid förekommande lrägor om disposition ä llufvudtitlarnes llesparingar, derlin besluta, i öfverensstämmelse med den rätt, som, enligt grundlagarne, "Kongl.
Andra DelA:- s» Zo6 Den is IuUi. hwarken för wära uplysta tider, elser nu warandk behof, dä alla andra egendomar i Riket genom förs ökad krigsmagts hällande och hwarjehanda andra stora pälagor hafwa blifwit starkt betungade; Riksens Stander torde ock i öfwerwägande taga, ett provisionelt bestämmande af tunneland pä hemman, talet, hwilket likwäl wid Undersökningarne af weberbörande Embetsman efter locala omständigheter kan jämkas; Zoo tunneland pä ett hemman är rikligen tilltagit dä det ar af beskaffenhet att kunna ovsas; till blott stogswäxt wore 1000 a 1200 säkerligen mer än tillräckelig, hwarföre jag får tillägga, det Riksens Ständer mätte taga den för, sättning att deräst någon acqvisition antingen redan eller hädanefter gjöres af kronans jord i annor ordning än 14 §. i Riksdags beslutet den o:dra Maji 1810 innehåller, den mätte förklaras ogiltig, ty allmänna Lagen bjuder, att lagligt stände, olag, ligt äiergänge, äfwensom sädant äfwen mä gälla om kronans hemman och lägenheter som kill äfwentyrs kunna wara abalienerade, hwarföre om päminnelse till Herrar Landshöfdingar alt hälla ve i författ»nngarne anbefallte jordransakningar, som i flera län pä snart sagt urminnes tider ej blifwit hällne och hrvarigenom också mycken oreda, rättegängar samt abalienationer af dels kronans dels andra pu» blikå inrättningars tillhörigheter upstätt, äfwensonl Kammar-Collegium som wärdén och inseendet öfwer » Kronans jord och fasta egendom är updragen, mätte hälla noga hand häröfwer. Jag får änyo uprepa att dä Kronan uti desie stogar äger en star resiource, all möjlig försigtighet, wid detzas af.
Svar: » Varmt intresse. Gumselii Annonsbyrå. (G. 157) C: O. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR AR: IDUN KR. 5: — IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. &gt; 5: — IDUNS MODETID, UTAN PL. » 3: — BARNGARDEROBEN &gt; 3: 2 5 GLÄDJE HAR I UTGIFNINGSDAGAR '. OCH L Ö R D A G. LÖSNUMMERPRIS: HEMMEN! MAN R A T T i att kalla vår tid pessimismens tidehvarf? Är det mera ondt om lefnadsfriska människor nu än förr? Tyvärr måste nog svaren på dessa frågor utfalla jakande. Eller hvarför förefaller vår ungdom så ofta blaserad och gammal i förtid? Hvarför har vårt umgängeslif blifvit så stelt och andefattigt? Hvarför är det numera så ondt om f ulllödig entusiasm? Ja, hvarför månne hafva folklekarne upphört bland den svenska allmogen och sången tystnat på dess läppar, den gamla sången, som ljöd så full och melodisk, och som vi samlat i våra s. k. folkvisor? Tyder ej allt detta på en aftagande lefnadsfriskhet? Det säges att skulden till den pessimism, som lik en epidemi sprider sig i allt vidare kretsar, är att söka i vår öfvercivilisation m e d dess lyx och öfverdrifna komfort, dess raffinerade, tidigt smakade njutningar, i vår fin-de-siéclelitteratur, våra öfverdrifna fordringar på lifvet och därmed sammanhängande rastlösa arbetsjäkt. BYRÅ OCH EXPEDITION:!! JOHAN NORDLING KOMMISSIONARER KLARA S. REDAKTIONSSEKR. : 12:TE ÅRG. ALLM TEL hällsondt. Att reformera ett helt samhälle, det må oftast visa sig omöjligt, men att reformera sig själf och några andra individer, det är nog icke lika omöjligt. Och af detta, som börjar så smått, kan det j u i tidernas längd blifva en surdeg, som genomsyrar samhället i dess helhet.
Proposition, N:o 9. 31 gångspriset, men icke destomindre samtyckt, att allmogen finge med skattekolslefvereringen fortfara, om den sålunda åstundade; hvarjemte bergslaget yttrat den önskan, dels att nya bruksanläggningar, för hvilkas bedrifvande kol erfordras, icke måtte inom ofvannämnde skogsdistrikt vidare tillåtas, dels ock att alla domstolsärenden kunde få behandlas efter allmänna lagens föreskrifter af de ordinarie Domstolarne, bergverkets ekonomi öfverlemnas åt dess innehafvare och Kongl.
Man har nemi., utom tulllagstiftningen, till förmån för transatlantiska sjöfarten också genom andra ekonomiska föreskrifter förhindrat den mindre handelsflottans utbildning, från alt, lika som i Norige och Finland blifva en folknäring. Att delta bemödande lyckats, visa äfvenledes siffrorna. Ty då, såsom förut nämnes, de Norska ”ladestederna” deltagit med 86,000 i den Svenska navigationen, har den Svenska landtmannaseglationcn i densamma deltagit, år 1849, med endast 8000 läster, hvilket knappast är en tiondedel af Norges dervid använda lästetal. Genom förtryck af den Svenska landtraanna-seglalionen, genom hinder för den s. k. mindre handelsflottans upkomst, har man äfvenledes bidragit till alt qvarhålla vår skärgårds fattiga befolkning nedtryckt i elände och umbäranden, då den likväl, under ett annat system för dess rörelse, kunnat väsendtligen stiga i välstånd, och redan under närvarande period kunnat utveckla sådana - Den 4 Juni f. m. 481 dana egenskaper oell sådan skicklighet, som möjligtvis i en annan lid kunnat blifva en vigtig tillgång för vårt sjöförsvar. Dessa s. k. tull-lindringars verkan på Statskassan har, under de sislförflutna 25 åren, varit ganska kännbar. Och oaktadt förlusten under år 1850 upgick till öfver 600,000 r:dr b:co, antager jag denna upoffring endast lill 500,000 r:dr b:co om året, då deraf synes, att för dessa rederier, som ega f. n. endast 216 kopprade fartyg och kanske utgöras af 40 eller 50 skeppsegare, Staten gjort en upoffring af öfver 12 mill. r:dr b:co. Hade dessa penningar helt och hållet tillfallit Sveriges egen handelsflotta, så hade förhållandet icke varit sårande för den delen, som är underkastad högre tull-umgälder vid importen af kolonialvaror; men nu, då utländska fartyg åtminstone af de flesta sjöfarande nationer, åtnjuta dessa förmåner framför största delen af den Svenska navigationen, som ombesörjer den närmare skeppsrörelsen, så måste detta undantagssystem äfven vara sårande för nationalkänslan.
Gederström; Då Utskits förevarande Utlåt, hos flere af Ståndets ledamöter funnit både varma och vältaliga försvarare, torde det tillåtas mig att till deras yttranden få foga några erinringar. Frih. Liljencrantz har sökt bevisa, att någon större tidsutdrägt icke skulle blifva en följd af det nya valsättet till elektorer, men dervid icke fästat tillräcklig uppmärksamhet vid den omständigheten, att hela Ståndets tid upptages för hvarje gång, en ny Elektor väljes, samt att således de, tid efter annan, un - 272 Den 3 December f. m. der riksdagens lopp återkommande dylika valen skulle åstadkomma ständiga afbrott uti Ståndets öfrige ärenden, jag menar härvid de öfverläggningsämnen, som utgöra föremål för RiksSt:ns egentliga verksamhet. Att, på sätt Utsk:t förmenar, ensamt genom det omedelbara valsättet ett lifligare intresse hos de väljande väckes, är en åsigt, till stöd hvarför Utsk:t endast kan lägga sin egen supposition. Jag anser fastmera, att ett kraftigare intresse bör lifvas, just genom att ett större antal täger del i valfunktionen. Gr. af Ugglas, som i sitt anförande behagat hedra mitt förra yttrande i detta ämne med en särskild uppmärksamhet, har uti vårt minne återkallat 1840 års riksdag; samt, med hänsigt till denna fråga, uttryckt den mening, att den verkliga majoriteten icke vid den riksdagen gjorde sig gällande genom ifrågavarande val. Jag för min del finnér det vara helt naturligt, att under förhållanden, då majoriteten, till följd af tillfälliga tidsomständigheter, icke eger någon sammanhållningskarft, sådana läll skola kunna, vid hvilket valsätt som helst, möjligen inträffa; — men anser mig dock böra tillägga, att jag är öfvertygad, det likartade fall skola, under så beskaffade förhållanden, för den händelse It. o. Ad. bifaller den nu föreslagna förändringen, med långt större svårighet, än hittills, kunna modifieras genom skeende fyllnadsval, enär sammanhållning inom den mindre kretsen af en och annan bänkmans-afdelning lättare vinnes än inom hela Ståndet.
Af den sålunda uppgifne folknummei'n, 97,756 personer, äro: i Westerås Stad , » Sala d:o » Arboga d:o r> Köpings d:0 » Westerås Fögderi » Strömsholms d:o » Kungsörs d:o » Bergslags d:o » Sahlbergs d:o » Wäsby d:o betalande mantalspenningar. Befriade frän mantalspenningar. Summa. Af denna, under 5 år a) på städerne . på landet Summa tillkomna folkökning belöper: b) på mankönet på qvinnokönet 568. De ifrån mantalspenningar befriades antal är ökadt med De betalandes antal är minskadt med 2,959. 653. Härvid anmärkes, att ibland de ifrån mantalspenningar befriade äro upptagne icke allenast alla personer under 17 och öfver 60 år, utan ock gemenskapen af armén. Fördelad på fem år, stiger denna folkökning per medium till 461 å 462 personer för hvardera året, och således årligen en förökning af 101 personer större än efter sista berättelsen. Orsakerne till den sålunda fortfarande folkökningen i Länet hafva under detta qvinqvennium varit desamma, som äro uppgifne i förra berättelsen. Beträffande helsotillståndet i Länet under ifrågavarande år anmärkes följande: Den år 1851 fugtigt inbergade sädén var tillika uppblandad med ovanligt stor qvantitet 9 qvantitet svingel, och ehuru den icke innehöll mjöldrygor, åtminstone icke i någon anmärkningsvärd mängd, förorsakade dock det af sådan säd bakade brödet hos en stor del af allmogen sjukdomsyttringar, liknande dem som vanligen äro en följd af förtärd mjöldryga. Genom sädens rengörning och torkning före dess förmälning förekommos dock alltid ofvananmärkte sjukdoms-symptomer. Ar 1853 förekom kolera-smittan i städerne Westerås, Arboga och Köping samt i 15 socknar af Länet. De i kolera insjuknade personers antal var tillsammans 730, ibland hvilka 380 afledo.
Herr Flach, Carl: Jag vill så kort Born möjligt yttra mig i detta ämne. Jag gjorde det vidlyftigt då Utskottets Betänkande förra gången återremitterades, emedan jag hoppades att de af många gjorda anmärkningar skulle föranleda Utskottet att återkomma med ett förbättrad t Betänkande, och ej med ett försämradt, som jag nu Enner det vara. Jag kan aldrig låna min öfvertygelse at den tro att 12 månaders Bränvinsbränning ar nyttig eller behöflig för Syeriges invånare. Jag tror visserligen, att i allmänhet blifva de 4 sommarmånaderna obegagnade, men jag är äfven ganska Säker, att då Bränvin^bränning äfven denna tid af åTet är fullkomligt lönande, der locala omständigheter blott behöfva gynnas med vattenrika kallkällor, eller beqväm anläggning af rymlig Iskällare: Jag är ganska säker att der dessa ej sällsynta fördelar finnas, skall mången speculant finna Uträkning, att äfven dessa fyra månaderna tillverka Bränvin, och jag för min del lro£ sålunda, att Flsn :7 Juli. f. m. spannmåls consumtionen"blifver för «tor m d en så utvidgad bränningsfi ihet, och följden häraf den, att bränningsforbud äfven ofta hädanefter kommer att inträffa. Hvad Städernas bränningsfi ihet beträffar så förenar jag mig med hvad Herr Grefve Snoilsky i detta ämne utförligt yttrat, -och protesterar emot en rättighet, hvars orättvisa, från alla synpunkter betraktad, är så klar och tydlig. Utskottet föreslår äfven, att Bränvinsminutesing vid marknader skulle vara förbjuden. Utskottet har kamke häraf anat en stor håde moralisk och politisk nytta, den nämligen, att hindra fylleriet. Men jag, sorn ser saken från en alldeles motsatt sida, kan '.} undgå framställa för Ridderrkapet och Adeln mina härvid förekomna reflexioner. Det är orimligt att betaga Allmogen, som vid höstoch vintermarknader, kanske ofta 5 å 4 dygn, äro under bar himmel, det är riktigt otillbörligt att betaga honom vid dessa tillfällen förfriskningen af en sup, som deras frusna, våta och förstelnade kroppar så väl behöfva.
Gyldenstolpe, som sjelf deltagit i tullfrågornas behandling, huruvida det är lätt att stante pede afgöra frågan och bestämma en rättvis tullsats. Inom Utsk. kräfver det arbete, icke allenast inom afdelningen, utan äfven inom sjelfva Utsk:s plenum. Gr. Gyldenstolpe: Jag har likvisst sett, att det går an att stante pede bestämma tullsatser. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att Ulsk. i sitt Betänk, endast yttrat sig i fråga om ”Marinmetal” samt rubriken ”Metaller, sammansatta: alla andra slag, arbetade”, och att i afseende derpå icke någon anmärkn. blifvit gjord, hvarföre Hr Gr. o. Landtm, finge först hemställa om B. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna del. Hopades Ja. Beträffande sedermera införsels-tullen å Messing, framställdes först propos. till bifall å den i tulltaxe-förslaget uptagna tullsats, men dervid ropades starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de deremot gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Metvurst. Utsk:s förslag bifölls. Mjöl ej specificerad/, af vegetabilier, sorn ej kunna inbegripas under spanmäl eller hänföras till medicinalier. I fråga härom yrkades dels bifall till Utsk:ts förslag, dels att införsels-1 ullen mätte nedsättas till 2 sk. pr U, och då, efter med blandade Ja och Nej besvarade propos:r å bifall till dessa yrkanden, svaren å förnyad propos. till bifall å Utsk:s förslag hade utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han funnit Ja öfvervägande. Härefter bortgick Hr G r. o.