Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ullriksdal, Invalidinrättningens upphörande Under hand varande medel, ersättning för derå bestridd utgifter . Universiteten, förbättrad sjukvård angående . *— ny juris professor i Lund — löneförbättring för professorer i Uppsal; — d:o d:o i Lund — anslaget för materialen . —• botaniska inslitutionerne i Lund — observatorium i dito Undsättningar i missväxtår angående Upsala, byggnadsplats för observatoriibvggnaden Utdikningar, mmför odlings företag Uflytta in gS-hjelp efter laga skiften, förslags-anslag — om anslag för Jönköpings Län , . Veterinaire-Inrattningen i Stockholm, ökadt anslag ... 41 > 75* Voa^ts* A‘, Commissarie i Riksgälds-Contoret, ansökning om befrielse från ådömd ersättnings-skyldighet 102- W. Wadstena hamn, anslag för ; >56. — Krigsmanshus-Cassa, anslagets belopp 4a Afgift, nedsättning i , >94, 232, Wattén af tappningar för odlingsföretag 156- Watlenverks, skaltlagde, befrielse från Grundräntas utgörande a47’ Waxholms bestyckning 87, 4>* — stads invånares besittningsrätt till derstädes befintliga tomter 83. Waxtuna Comministers-boställes befrielse från indelt ränta 160. Welin, första Hof-Inlendenten, gratification för 298. Wenus, Major, afskrifning för 55. Wennersborg, quai-bvggnad vid i56, 23o Westerås, Strömsholms Canals ledande dit i56. Westlinger, kronofogden, eftergift af ådömdt ersättningsansvar för >°8. Westmanlaruls Län, rusthållares i, befrielse från ålagd dagsverksskyldighet 284. Wessmans och Barkens Canal >56.
Jag anhåller att få fästa det H. Ståndets benägna uppmärksamhet derå, att ifrågavar. anslag blifvit af K. M., efter pröfning af förhållandet, begärdt. Månne icke uti denna omständighet ligger ett ytterligare skäl, hvarföre man torde böra göra något mera afseende på förevar, anslagsfråga än på vissa andra, af enskilde uti dylik syftning begärda understöd. Om man äfven för en obegränsad framtid icke vill härtill anslå medel, kunde man åtminstone gå så långt, att bevilja dem intill nästa riksdag eller ock fasthellre intilldess kyrkoherde-beställningen inom församlingen blifver ledig, då ifrån denna lön torde kunna åt kapellpredikanten lemnäs något bidrag; så alt endast under tiden, det nu af K. M. begärda anslag finge utgå. Anser man bestämmandet af vissa år härtill tjenligare, så har jag ingenting deremot. Måtte man endast lill en början understödja religionsundervisningens första insteg, dem man verkligen genom förevar, an - 380 Den 0 Maj f. m. slag skulle i märklig mån kunna befrämja. Då man för många af samhällets materiella behof visat en frikostighet, åt hvilken jag uppriktigt önskar lyckliga frukter, synes det mig ock vara billigt, alt samma frikostighet om ock i mindre mån vederfares dessa länge bortglömda och mindre lyckligt lottade bröders intellectuella intressen; helst då fråga är om medlen till deras bildning i chrislligt och moraliskt afseende. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Afven jag anhåller om ålcrremiss af denna punkt i Ulsk:s betänk, på grund af de skäl Frih. Cederström anfört, men jag vill tillägga några ord. Ostridigt är, alt en synnerlig fördel beredes riket derigenom, att de stora ödemarkerne minskas medelst deras uppodling. Mångå delar af riket äro ännu obebodda och då de bördigare provinserne äro lill en del öfverbefolkade, synes det mig vara icke utan sin stora nytta, alt ödemarkerne uppodlas och nya församlingar der bildas på det sätt, som uti de bördigare provinserne tillgått.
Serskildt har blifvit anfördt af Herr Wingård: att i Vermland, der hemmansklyfningen är drifven till sådan höjd, att från 20 till 50 hushåll och derutöfver finnas på ett hornman, armod är att vänta, derest de på dessa orter boende olyckliga varelser förmenas hemta en billig fördel af sina skogsproduoter; a£ Herr Grefve Spens: alt serskiidte stadganden för de orter, der skogsbrist befaras, kunna intagas i de Provinciella Skogsordningar, hvilka Ekonomiutskottet vid denna Riksdag radan förut föreslagit; samt af Herr Mannerstam: att upphäfvandet af Kongliga Förklaringer af d.n 28 Februari 1726 olver Productplacatet icke bordt af Utskottet afstyrka*, i synnerhet med fättadt afseende på innehållet af samma förklarings sista moment. Deremot har Herr Grefve Mörner samma dag talat för Utskottets Betänkande, under anförande, att Utskottet alldeles icke i allmänhet afstyrkt en större han - Eesvl och Ekon. Etsk. Betanlanclen. delsfrihet med Svenska Sko g spröd uc ter, utan endast ansett tiden för en sådan förändring härutinnan icke förr kunna inträffa, än en fullkomlig reciprocitet emellan Sverige ock andra handlande nationer blifvit gifven. 2:0 Från Hedervärda BondeStändct af den 21 i sisth månad, i anledning af hvad Nils Månsson och Johan Oisson Bonnberg C7 O anfört d ämnet, deruti Ståndet gemensamt instämt och yrkat, att Utskottet måtte anmodas yttra sig öfver Herr Friherre Edelcrantz’s och Garl Fredric Bergs, Betänkandet åtföljande anföranden, samt öfver Långbergs uti återreinissen intagna ÅnmärfenirigsMemorial.
Då Hr Gr:n uppgifvit, att det icke skulle finnas skarpskyttar i Norge och Danmark, får jag äran upplysa, att uppgiften rörande Norge icke är fullkomligt exakt, ty jag har sjelf sett på gränsen mellan Sverige och Norge, hurusom en Svensk frivillig skarpskytteförening ena Söndagen på Norskt område samlades till öfning tillsammans med en Norsk frivillig skytteförening och andra Söndagen fick besök af den Norska frivilliga skytteföreningen, som då öfvades tillsammans med den Svenska på Svenskt område. Gr. Mörner: Huruvida jag gjort mig känd för att draga mig tillbaka, lemnar jag åt det Högh St:t att afgöra, men jag tillstår, att jag drager mig tillbaka från att fortsätta den diskussion, som nu börjat. Många ledamöter hördes härtill yttra bifall. Gr. Björnstjerna: Beträffande Frih. Klinckowströms anmärkning, att behofvet af instruktörer icke ökas i samma mån, som antalet af skarpskyttar, vill jag endast anmärka, att detta behof dock måste tilltaga i samma mån som föreningarnes antal ökas, och att, då dessa sednare efter aflåtandet af K. M:ts Propos. vunnit en tillvext af icke mindre än 45 stycken, åtgärden att föreslå ett högre anslag, än K. M:t begärt, äfven torde få anses vara väl grundad. Den 2 Mars. 37 Gr. Mörner har förebrått mig, att jag icke omnämnt Norge och Danmark bland konstitutionella länder. Huruvida Danmark det är, vill jag lemna osagdt, och Norge befinner sig i ett så exceptionelt förhållande att det icke bör tagas med i beräkningen. Gr.n har vidare uppgifvit, att mellan de frivilliga skarpskyttarne och beväringen vore den skillnad, att beväringen måste lyda, då de frivilliga deremot endast gjorde det när de så behagade och att de således icke skulle gå ut, i händelse af till exempel fult väder. Sådant kan hända, men endast i fredstid, ty i krigstid stå de ena likaväl som de andra under krigslagarne, och blifva helt simpelt fusillerade, om de icke åtlyda ordres.
Livijn, som nu åtnjuter tjenstledighet, har General-Direktören till Styrelsen aflemnat underdånigst bifogade Promemoria, innefattande förklaring öfver de fleste af Revisorernes anmärkningar; och anhåller Styrelsen att få, sdsom underdånig förklaring, för egen del, åberopa nämnde handling, hvarförutan Styrelsen anser sig böra till hvad densamma innehåller i underdånighet göra några tillägg. Revisorerne hafva föreslagit, att, till vinnande af enhet och besparing vid uppbörden, de så kallade raspoch spinnhus-medlen måtte upphöra att till Styrelsen direkte ingå och i stället inflyta i Stats-Kontoret, samt att Styrelsen skulle erhålla ersättning härför med ett motsvarande belopp på stat. Häremot finnér Styrelsen, för sin del, icke något vara att erinra; dock lärer det icke tillkomma Styrelsen att i underdånighet yttra sig öfver lämpligheten deraf, att denna ringa inkomst fortfarande, såsom särskild statsintrad, i Riks-Staten upptages. Styrelsen får blott upplysningsvis meddela, ali berörde medel, efter medeltal för 5 år, utgjort 382 R:dr 17 sk. 11 r:st. B:ko årligen.
Det kan synas nära nog likgiltigt, om de erhålla henne eller icke; men då brefvexling med Barnhuset naturligtvis forrlrar utgifter åtminstone af postpenningar, och någon ersättning för dem bör presterskapet tillgodokomma, så, ehuru obetydlig hon än må vara, tror jag att hon bör bibehållas såsom en erinran om hvad raan derföre bör uträtta. Borttages ersättningen, men man icke destomindre fordrar fullgörande af Presterskapets åligganden, kan det vara tvifvelagtigt om barnen vinna något derpå. Jag anhåller således om afslag å denna punkt. Sedan härefter lindert. Ridd. Sekret., på förfrågan af Hr von Troil, tillkännagifvit att något prot. utdr. rpr:de PresleSbs i förevar, ämne fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeladt, yttrade sig Hr von Troil: Såsom tillägg lill hvad jag redan yttrat, anhåller jag, att få tillkännagifva, att PresteSt:s samtlige ledamöter inom Utsk. föreslagit den tillstyrkta åtgärden. Dessa ledamöter ansågo en ersättning af 2 r:dr allt för ringa, och att det var ett deras embetsåliggande att draga försorg om utplanterandet af desse fattiga barn, och då afgiften derjemte utgjorde omkring 10 proc. af fosterlönen, ansågo oftanämnde ledamöter indragningen af desse 2 r:dr b:co kunna Jända Barnhuset till en ganska nyttig och behöflig besparing. Äfvenledes uplysle Utsk:s ledamöter af PresteSt. att ifrågavar. 2 r:dr sällan upbäras af Presterskapet, ulan gemenligen lemnäs såsom en tillökning i fosterlegan för barnen. Hvad beslut R. o. Ad. i denna fråga täckes fatta, är visserligen mig likgiltigt, men då PresteSt. synes ifra för bifall till denna Den 1 Februari e. m. 311 punkt i förslagel, tror jag att R. o. Ad. bör gå detta Stånds önskningar till mötes.
— Dessa löner indragas i mån af nuvarande revisions sekreterarnes afgång, och i stället utgår för hvardera från och med månaden näst derefter ett arfvode af 4,000 R:dr. 1 Revisions-sekreterare R:dr 4,500: — 1 d:o » 4,500: — indragas vid nuvarande innehafvares afgång, hvarefter för hvardera från och med nästpåföljande månad utgå arfvoden af 3,500 R:dr. i Revisions-sekreterare, arfvode R:dr 3,500: — 3 d:o d:o » 10,500: — ankommande pä Kongl. Maj:t att tillåta revisions-sekreterare att jemte ofvan bestämda arfvoden uppbära högst 1,000 R:dr, antingen af ordinarie lön för annan tjenst, sorn af revisions-sekreteraren innehafves, eller af besparingarne å Andra hufvudtiteln. Om denna framställning antages, skulle uti nuvarande anslaget för Justitie Revisions-expeditionen, hvilket utgör 128,100 R:dr, uppstå en minskning af 4,000 R:dr, hvartill, i mån af nuvarande revisions-sekreterares afgång, komme 7,000 R:dr. För den händelse åter, att Rikets Ständer icke skulle bevilja den löneförhöjning, som här nedan för Hofrätterna begäres, torde revisions-sekreterarnes arfvoden böra utgå med enahanda belopp, som nuvarande löner och arfvoden. i:o. Svea Hofrätt med derunder lydande Justitiestat: Till beredande af en för en de! af hofrättens ledamöter såsom behöflig ansedd löneförhöjning, får Kongl. Mai:t, med hänvisning till hvad härom redan är sagdt, för hofrättens ledamöter begära följande löner, nemligen: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Härigenom skulle i det nuvarande anslaget till hofrättens ledamöter en tillökning uppkomma af 7,500 R:dr.
Så långt hade Liljensparre hunnit i sina efterforskningar redan vid middagstiden den 23 juli och afsände ytterligare en polisbetjänt till Fittja och en exprès till Grisslehamn för att förfölja rymmarna »så långt som Sveriges Rikes landamären räckte». Samma dag synes man äfven hafva bemäktigat sig m:me Hus’ moder som en sorts gisslan. Redan den 24 kom underrättelse om, att rymmarna passerat Nyköping, och tidigt på morgonen dagen därpå ertappades de på Åby gästgifvaregård och hemfördes till Stockholm af polisbetjänterna Hellgren och Malmlin. Den rapport, som skildrar själfva fängslandet, är olyckligtvis förkommen, i den nästa af den 26 juli har den stackars skådespelerskan visserligen kommit ut ur arresten, men hålles fortfarande under bevakning och befinner sig med anledning däraf i en förklarligt harmsen och orolig sinnesstämning. Hon pockar på att åtminstone erhålla sitt afsked nästa påsk under förklaring af att »truppen, direktionen, landet, alt väcker hennes afsmak». Den föga ridderliga behandling, hon underkastades, var icke ägnad att väcka några svenska sympatier. Man ville föra henne ut till Drottningholm med militäreskort, och då man ansåg, att hennes »intriganta kammarjungfru» gjorde henne allt mera »intraitable» vill man skilja henne från dennas olyckliga inflytande. M:me Hus protesterade häremot, »affecterade genast att vara sjuk, klädde af sig kläderna och lade sig till sängs». Polismästaren lät då i hopp »om Eders Kongl. Maj:sts nådigste bifall» hennes älskade piga följa henne, och samman foro de båda fransyskorna till Drottningholm för att fortsätta sommarens teaterkampanj – men huru nedslagna mot rymningsnatten den 23! Den tredje och sista rapporten är af den 29 juli. Genom sin mors och Armfelts bemedling tyckes m:me Hus hafva fått löfte om afsked till påsk, och hon låter nu sitt dåliga lynne öfver det misslyckade flyktförsöket gå ut öfver Markoff.
Jag får äran nämna, att jag redan öfversett och återställt mitt anförande, hvilket blifvit mig lemnadt från RiddnrhusCancelliet, och som jag således ej behöft sjelf skriftligen uppsätta. Herr Rothlieb: Efter de upplysningar, som nu äro lemnade, och enligt hvilka det synes möjligt, att Remissen snart kan komma Utskotten tillhanda, begär jag ej vidare 18 H. 14 210 Den 3ö Mars f. ra. någon förändring uti det förslag, som Friherre Cederströms Motion innehåller. Hans Excellence Herr Grefve von Piaten, Baltzar Bogislaus: Jag får den äran gifva tillkänna, att mine anföranden sistlidne Thorsdag i dag på morgonen blifvit af mig mottagne, och ofelbart skola återlemnas i morgon. Jag har trott mig böra anmäla detta, enär jag var en bland de vidlyftigaste Talarne vid tillfället. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, i anledning af Friherre Cederströms derom väckte Motion, anmoda Statsoch BancoTJtskotten att, inom 14 dagar efter delfåendet, afgifva Utlåtande, icke allenast Öfver de anmärkningar, som blifvit gjorde vid Utskottens under N:o 92 afgifne och den 26 dennes e. m. återremitterade Betänkande, rörande ett förskott af 100,000 R:dr B:co till fortsättning af Götha Canal-byggnad, utan ock i sammanhang dermed öfver sjelfva liufvudfrågan, angående anslag till nämnde Canalbyggnad. Ropades starka Ja jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då, enligt hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstatNej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Jag lägger vigt vid delta anförande såsom den mest omfattande formel, hvarmedelst ursprunget lill allt det vi öfverklaga kan uppgifvas vara klandret af vår synnerligast under de sednaste 3o åren följda fallenhet att i alla mål gå vår egen gång och gravitera uti en alldeles excentrisk orbita, under den mest stoiska liknöjdhet vid de mest upplysta länders, på långvarig erfarenhet byggda, tlieorier. — Det skulle ju icke gå bra att idka chemi, utan afseende på Berzelii elementar-läror, och att drifva mathesis ulanföre Euclidis 5 första böcker. Vi skylla på våra egna förhål - landen. Sådana egenheter förefinnas i alla länder; hypothenusan är dock sanni alla, men ofta förneka vi äfven henne. Att hafva rätt mot alla, är svårt och sällsynt. Presumabelt eller sannolikt är det aldrig. Såsom en af de förståndigaste män i sednare tider, Furst Talleyrand, i lifstiden så känd för sitt ljusa och skarpa omdöme, sade en dag: "jag kän”ner en, som har mer förstånd än någon,” — ”hvem?” ropade man — och svaret blef — ”liela verlden; har mer förstånd än hvar och en.” Väl hafva ändå några funnits, som omsider fått ratt mot hela verlden. Sådane voro en Christopher 2 H. 4 Den i5 Februari f. m. Columbus, en Newton, en Galilde. Den sistnämnde sade: Jorden rullar kring solen. Man ropade nej! men slutligen befanns, att så var det ändå. Men desse menniskor äro sällsynte; och om vi hafva någon Galile'e bland oss, så återstår för mig att beklaga, det jag aldrig fått göra hans bekantskap. Frih. Åkerhjelm, Gustaf Fredr.: Redan vid första läsningen af Frih. Cederslröms motion i delta ämne, ansåg jag min pligt ålägga mig att vara närvar, i det plenum, der ämnet skulle till öfverläggning förekomma, och att, efter ledning af discussionen och af den anledn. hvarje talare kunde gifva lill lemnande af upplysningar, icke undandraga mig att dem afgifva.
"Bosnais dotter, konungens godhet är helig! Skall din fägring och dina rikedomar gifvas åt en af fängelsets barn, en af dessa, som konungens nåd tillåtit att draga hem för att uppbygga sin förstörda stad. Du, landets ädlaste dotter, din faders slägt skulle förskjuta dig". "Vågar din tjenarinna tala?" "Tala". "Denne Bani är uppvuxen i min faders hus; dottrens själ har fäst sig vid hans, som vinrankan vid trädet. Ho kan skilja dem åt utan att förstöra! Din tjenarinnas slägt vill icke gifva henne åt en af fängelsets barn, men se, o konung! din vilja är deras lag, och din lag är helig. Din tjenarinna vet att ditt ord är ett fast berg!" Konungen befallte att Moabiten Bosnais broder skulle inkallas; han infann sig genast och nedkastade sig inför konungen. Arthahsasta befaller, att du gifver den Israeliten Bani din broders dotter till äkta, och att du ända till sista penningen utbetalar hennes arf till honom, och att henne icke förmenas att följa honom i hans land, dit konungen lofvat honom att tåga till de sina. "Höra är lyda", svarade mannen och gick för att fullgöra konungens befallning. Men Bosnais dotter gick hem och stängde in sig i sin kammare, der hon kastade sig neder och tackade Israels gud, som bistått henne. Men hennes gamla amma, som följt henne hem, hade redan på vägen hunnit få veta hvad som händt hos konungen, och hon sprang nu att uppsöka Bani, för att förkunna honom hans lycka. "Nu", ropade den gamla i jubel, "nu få vi föra mitt hjertas dotter till våra fäders land, och alla hennes rikedomar blifva dina, min själs son! Gläd dig, Bani, gläd dig du lyckans utkorade!" När Bani förnam hennes mening, bad han henne bedja Simrith, att han finge ett samtal med henne. Då de nu möttes, sade Bani: "Simrith, o Simrith, skall jag väl tro hvad amman sagt mig, skulle väl du, din faders dotter, vilja följa med den fattige och föraktade fången?"
Aklagande-rätten icke allenast förbindes såsom en owillkorlig pligt med alla Krono, Stads, och Bergs, Betjentes, Stadsoch Landsfistalerö jemte tillför, ordnade Police-Uppfyningsmäns öfrige Embetsstyl, digheter, samt med mänatliga berättelsers afgifwande till Länets Styresman eller Police, hwilka fylleri, brott dels blifwit af dem under mänaden äkärade, dels lill framdeles äklagan af dem sjelfwe eller an, dre anmärkte eller angifne, uran äfwen att denna aklagande rätt tillkommer en hwar som är bofast. 12:0 Till förekommande af stadelig efterlåten, het uti fylleribrotts skärande, anser Utskottet strän, ga answars-lagar för ostvan uppräknade Tjenstemän böra af Lans, Styrelsen förestrifwas till rättesnöre i fall någon af dem bewisligen underlåter att sjelf anmärka och skära fylleri-brott, eller pa bewislig angifwelse sadan stalan sstdosätter.
Och det säger jag dig, att om det hände, som nu gudskelof visst icke händer, eftersom jag är kryare än jag på länge känt mig, så bär dig icke åt som en tok, ty fastän ingen i verlden kan älska dig, din vettvilling, så som jag, så tviflar jag icke på att du nog ändå får den, som ser hvad du går för, och oss emellan har jag inbillat mig att det är rena guldet. Men, som sagdt, Johan lille, jag vet icke hvad det våller att jag har ett sådant behof att förmana dig i detta. Lofva mig att du sätter ett styft hufvud mot olyckan, när hon träffar – fast, gudbevars, icke nekar jag dig att ha hjerta. Det är för bra att du då kommit fram till det välsignade Hamburg och att du håller på att uppgöra lyckliga affärer! Det är likså godt att jag säger dig rent ut att jag ärnar tala med dig i en sak, som du alltid slagit i vädert; men gör du så äfven den här gången, så handlar du som en stor narr. Nu är det så till förståendes att syster min, som jag väntade upp, riktigt nog kommit med sin lilla tös – och du skall tro, att så sjuk jag var den dagen, så blef jag ändå riktigt häpen öfver en sådan skön liten guds engel: mild som en dufva och oskyldig, du, så att en kan riktigt både skratta och gråta åt henne! Henriette visade sig genast på styfva linan – den Henriette, den Henriette den gången hade du goda ögon Nå, käre Johan du, jag pröfvade flickan till både arbetssamhet och lynne, och du kan tro mina ord, att hon är en äkta perla. Fattigdomen gör ingenting, ty jag säger att det blir välsignelse att föra ett så fromt och vänligt barn i huset; och den djupa tacksamhet, som hon säkert skall både känna och ådagalägga, är bättre hemgift än Henriettes 50,000 banko. Och se’n behöfver du icke tro att, för det jag talar om fromhet, hon är något pjåk – nej bevars du, annat slag!
Samma värde talare har vidare yttrat att jag skulle hafva påstått all presterskapet icke med sina privilegier skulle kunna skydda annat än sina egna halmkärfvar, men icke academiernas. Afven delta är eli yttrande, som jag icke haft; jag har endast uttalat den åsigt att preslerne icke med sina privilegier kunde skydda andra halmkärfvar, än dem, som innefattades under privilegierne. Hr von Hartmansdorff har sjelf medgifvit att endast några få af dessa halmstrån gå till Lunds akademi och jag har äfven erkänt att dessa strån äro skyddade af privilegierne, hvarföre jag också begärt återremiss af denna votenspropos. Jag har deremot bestämdt bestrid t att de halmkärfvar som icke gå till Lunds academi, skulle vara skyddade genom presterskapets privilegier. Samme värde talare bar sagt alt då R. o. Ad. icke bifallit återremiss i fråga om den vigtigave 3:dje punkten, så borde det icke heller Den 25 September. 427 ske i afseende på denna mindre vigtiga fråga. För min del ansåg jag det ganska orätt att Ståndet icke medgaf återremiss af den 3:dje punkten; i alla händelser är det dock någon skillnad emellan dessa håda punkter. I sistnämnde fall var det fråga om räntornas förvandling lill en fix penningeskatt i silfver. Här åter är det fråga om upphörande af en statsinkomst. Detta sednare ämne måtte väl på annat sätt angå statsregleringen, än frågan om ränteförvandlingen gör det. Jag förnyar derföre min förut gjorda framställning om propos. på återremiss. Hr Sandströmer: Jag har begärt ordet endast för alt, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs sednaste yttrande, erinra, alt då jag i milt förra anförande förmodade att hvad man i denna sak föreslagit, icke skulle utgöra något ingrepp i presterskapets privilegier, så var detta grundad! på en förutsättning — som jag tror var riktig och som Hr von Hartmansdorff sjelf uppgifvit. — eller att denna ränta utgår till ett visst bestämdt penningebelopp. Då 1111 öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o.
För möjligheten af en fullständig granskning af desse räkenskaper utål Rikets Ständers Revisorer, är en föreskrift om deras upprättande och afslutande efter calender-året nödvändig. Dock enär Rikets Högloft. Ständer redan hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, om tjenligt formulairs upprättande för de, allmänna. medel förvaltande, Verks Bokslut, som ännu icke öfverensstämma ( 6i ) med de för RiksBoksluts-arbetet gällande grunder, sä att de till form och uppställning måtte, så vidt möjligt är, blifva lika; lärer väl, i sammanhang med de åtgärder, som på grund deraf varda af Kongl. Maj:t i nåder anbefallda, nödig rättelse i nyssberörde hänseende jemväl hädanefter komma att iakttagas vid Avesta Bruks Räkenskapers uppgörande. Kongl. Krigskollegium, har för dess ArtilleriFortificationsUtredningsoch Underhållsj Departementer samt MiUticc-Boställs-Cassan, tillställt Revisorerne 1827 och 1828 årens Räkenskaper med tillhörande Kongl. Majrts Nådiga Bref och öfrige handlingar; men för Wadstena KrigsmanshusCassa enahanda redogörelser för åren 1826 och 1827; dock med bifogade GeneralSammanclrag af Räkenskaperne för åren 1827 och 1828. Enligt påskrift, hafva förstnämnde räkenskaper blifvit granskade af Kongl. KammarRätten för år 1827, men icke för år 1828, och KrigsmansliusCassans åter endast för år 1827, men icke för år 1826, hvilket års redogörelser skola hela året 1829 af Rikets Ständers Statsutskott innehafts. 1827 års Hufvudbok upplager i Debet: Balance från år 1826 420,928: — 6. Uppbörd är 18sy.