Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och hon tog exempel från deras vänkretsar — familjer, där man riktigt kunde se, hur inkomsterna befunno sig i permanent stigande: våningarna blefvo större, möblemangen dyrbarare och kläderna finare. Hvad dem själfva beträffade, stampade de beständigt på en och samma fläck. För begränsade lefnadsbehof voro visserligen deras inkomster tillfylles: de bebodde fyra rum och kök, möblerade med omoderna möbler, de kunde då och då kosta på sig ett par ordinära teaterbiljetter och om sommaren en liten stuga ute på Ljusterön. Men det var också allt. Tänk däremot att få komma till Norrland, som Wahlbergs 1 Bostaden blef ve naturligtvis stor, ljus .och luftig. Däruppe fattas inte utrymme. Och vackert skulle alla rummen möbleras: salen i hvitt och guld, förmaket i rödt, sängkammaren i blått, barnkammaren i gult och skrifrummet med skjutvapen och djurfällar kring väggarna. Om somrarne behöfde man inte flytta ut till landet, eftersom man hade fjäll, sjö och skog in på kmrtarne. Barnen skulle bli mycket starkare i den rena, härdande luften, för att inte tala om lilla fru Dora själf, som ibland led ganska mycket af det sträfva hufvudstadsklimatet. Och om vintrarne norrskenet, du. slädpartier med bjällerklang i skogarne. och glada middagar och supéer, då man såg ortens familjer hemma hos sig. För en sågverksdisponent måste naturligtvis umgås med folk. och det hade man ju råd till. Albin, som i själfva verket var en stilla och förnöjsam natur, lyssnade i förstone på sin hustru med ett indifferent småleende. Men efter hand rycktes han med, så att han började se saken med hennes ögon. Han beginge måhända en orättvisa mot sig och sin familj genom att låta tillfällen till större utkomst och ett därmed förenadt angenämare lif gå sig ur händerna. Och ett så- dant tillfälle skulle kanske redan yppat sig, om han allvarligt hade velat en förändring.
15 rättighet att intill innevarande års skit använda Finska och Åländska fartyg till transport af trädvaror och tjära från de Norra Länen till andre inrikes orter, har , uti en från Hederv. Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning remitterad motionRiksdags-fullmägtigen från Stockholms Imil Matts■ Persson, med hvilken åtskillige Ståndets Ledamöter sig förenat, yrkat, att denna för den inhemska sjöfarten och serdeles för den å norra kusten bosatta allmoge menliga, samt i stats-ekonomiskt hänseende för landet i allmänhet högst skadliga tillåtelse mätte, vid innevarande års slut, icke vidare prolongeras, enär antagas kunde, att Svenska fartyg redan nu skulle kunna uppfylla behofvet af all befraktning inrikes orter emellan och , till följd af en fortfarande säkerhet emot intrång i fraktförtjensten , inom få år äfven motsvara handelns anspråk på billiga frakt-kostnader, så att de för berörde tillåtelse hittills gällande skäl numera kunna anses hafva upphört; och bar, med anledning häraf, motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, lmrudana de yttranden än må blifva, som af vederbörande, till följd af Commerce-Coliegii Kungörelse i ämnet af den 30 Maj 1842, komma att vid innevarande års slut afgjfvas, Kongl.. Maj:t täcktes låta denna åt Finska och Åländska fartyg förunnade rättighet till fraktfart inländsk© orter emellan upphöra, på det att den inländska kust-och fraktfarten må öfver allt erhålla lika skydd och uppmuntran, samt denna för landets förkofran, för nationens utbildning i sjömanskap och äfven för ett möjligen behölligt kustförsvar vigtiga näringsgren må kunna vinnaj nödig säkerhet och trefnad. I sammanhang härmed, har motionären, uti ett serskildt till Hederv.
(I)enna skuld har blifvit förd inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—1830 års ' riksdag.) För tillskott till Trollhätte-slussverks byggnad, år 1750 utfärdade obligationer, eller de s. k. Trollhätte slussverks lottsedlar; för hvilka tillskott, under de 3:ne första åren, skulle godtgöras 6 procents årligt intresse och derefter, eller från den 1 Mars 1753, under 100 år. 12 procent årligen. 9. ler 3 procent, innehållits såsom be villningsafgift. — (Dessa obligationers kapital-belopp är fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag.) Det, enligt 1779 års riksdagsbeslut, till hemgift ät dåvarande Hertigen af Södermanland, sedermera konung CarlXIII, anslagna kapital med 5 procents årlig ränta . 100,000: 100,000: (Fördtinom linien edligt d:o d:o.) Lappmarks Ecklesiastikverks, vid Kongl. f. d. kanslistyrelsens upplösning år 1834, till Riksgälds-kontoret öfverlemnade/ond, för hvilken kontoret betalar 5 procents årlig ränta, 67,184:37. 2. 67,184:37. 2. (Fördt inom linien enligt d:o d:o.) Från Landt-ränterierna samt Ofverståthållare-embetets kansli till Kongl. Riksgälds-kontoret öf verlemnade depo sitionsmedel 76,391:17. 1. 78,264:43. 3. Från Kongl. Postverket emottagne medel, som varit inneslutne i öfver blifne bref 3,151:26. 4. (Till Riksgäldskontoret öfverlemnade på grund af Rikets Ständers beslut vid 1844— 1845 års riksdag samt Kongl. Brefvet den 10Marsl845.)
Om bestämda föreskrifter för befordringar inom Postverket och till derunder lydande befattningar; om fullkomlig frihet i afseende å köp och salu af tackjern, äfvensom vid jerntil 1 verkningen i allmänhet; rörande yrkadt förbud emot olillåtne Landtmarknader, samt om MilitaireMarknadsvakter och inställande af en Marknad i Borås; örn upplösning eller förflyttning af Invaiidlnrätlningen vid Ulriksdahl; om anläggande af en köping vid fiskeläget Fjellbacka i Bohus Läns skärgård; angående ett förändradt fångföringssätt; ifråga om rättighet att leverera ränte-hö och halm in natura för Kongl. HofStallets behof; angående väckt fråga om åtgärders vidtagande till spridda Rotéandelars sammandragande; om inrättande af FattigColonier; angående förbättrade anstalter med PionierCorpsen å Wanäs fästning; om inrättande af MunicipalStyrelser i orterne; angående de i Riket vistande Judar; om behofvet af lönetillökning för Gymnasiioch ScholaeLärare; om Nämndemäns inom Stockholms Län befrielse från hålloch reservskjutsens utgörande; i anledning af väckt fråga om alternativ utöfning af Jus Patronatus, den ena gången af Patronus och den andra af Församlingen; angående föreslagne medel till boskapsskötselns befrämjande; om undanrödjande af hinder för enskilde Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Släder; rörande yrkad rättig - 3f2 Den 7 September e. m. het för extra Roteringsskyldige att anställa legning inora beväringsåldern; rörande Presterskapets aflöning; rörande Sågarlöns utgörande vid Sågqvarnar; och i anledning af väckt fråga dels om tillägg i föreskrifterne, rörande Afvittringsverket inora Luleå Lappmark, och dels om behofvet af åtskilliga åtgärder till förekommande af Lappska folkstammens undergång, ExpeditionsUtskottets .*
Men dä dei) del af ifrågavarande kommunikations-led, hvartill statsbidrag således redan er - Slats-Utskoltets Utlåtande IV:o 158. 47 hållits, ännu icke blifvit utförd och resultaterne af derå verkställda arbeten hittills icke kunnat visa sig, så och med derjemte fästadt afseende å mängden och betydlighelen af de till kommunikationsväsendets förbättring nu samtidigt föreslående samt med allmänna medel bekostade eller understödda arbeten, finner sig Utskottet för närvarande icke kunna tillstyrka beviljandet af det i Anders Anderssons motion föreslagna ansenliga statsbidrag för den uti samma motion förordade del af meranämnde vattenkommunikation; ulan hemställer Utskottet, 33: o att det härom väckta förslag icke måtte föranleda någon åtgärd af Rikets nu församlade Ständer. Enligt hvad i tvenne inom Borgareoch Bonde-stånden af Herr S. G. Wetterberg och Kiksdagsfullmäktigen Lars Rasmusson från Göteborgs och Bohus län väckta motioner uppgifvits, har under sistlidet års sommar undersökning på allmän bekostnad anställts i afseende på den under flera föregående Riksdagar föreslagna uppmuddringen af Guta elfs norra utlopp eller den s. k. iXordre-e/f, dervid den synnerliga nyttan af detta företag skall hafva ådagalagts; hvarföre bemälde motionärer, under yttrad förmodan att en Kongl. Proposition i ämnet skulle vara alt förvänta, för motsatt fall. “reservationsvis" föreslagit, att Rikets Ständer måtte för verkställigheten af sistnämnde elfs uppmuddring bevilja ett anslag, motsvarande hvad dertill enligt uppgjordl kostnadsförslag erfordades. Rörande det i dessa motioner förordade muddringsarbetet har hvarken någon framställning af Kongl. Majit till Rikets Ständer skett eller några närmare upplysningar genom molionärerne blifvit meddelade; och lärer, enligt den underrättelse StatsUtskoltet erhållit, sagde arbetes företagande, i anseende till de med dess verkställighet förenade kostnader och svårigheter samt osäkerheten i fråga om dess framlida bestånd, blifvit alstyrkl af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader.
Derifrån kunna vi hemta en ledning för vårt omdöme. Dessutom är förhållandet alldeles icke detsamma nu som då, efter vår nuvar. Kronprins har bröder, för hvilka äfven ökade anslag torde komma att i fråga sättas. Ulan all veta hvad Hr von Hartmansdorff egentligen menade med sina enfants de france, när han framställt dem såsom tillämpning för hvad han nu ville förorda, så beklagar jag att Hr von Hartmansdorff råkat att denna gång hemta sina argumenter från en tid, som långt för detta icke mera i dessa hänseenden lemna några tillfredsställande inom det land, hvarifrån de hemtas, och som der lefver i ett temligen förhatligt minne. Benämningen i Frankrike af les enfants de Prange, sammanbinder sig med Ludvig XIV:s bekanta yttrande: ”1’etåt c’est moi”, och jag vill icke förmoda, att Hr von Hartmansdorff vill i afseende derpå leda sig ifrån det ena förhållandet till det andra; men om han dermed förstått att för Sverige det bör gälla lika rätt för bröder, så skall han i mig hafva en säker bundsförvandt, emedan jag icke kunnat göra mig bekant med skälen, hvarför en Kronprins skall begåfvas högre än hans bröder, då jag icke erkänner praxis såsom regel. Det är dessutom så obestämdt, hvilken ibland Arffurslar som kommer att bestiga timonen; sådant är ett ödets spel, och äfven i anseende dertill kan jag icke finna skälet hvarföre för H. K. H. påkallas en hofhållning, som gör det äskade höga anslaget behöfligt. Jag finnér något främmande att ingen vid detta tillfälle tagit i betraktande och alt här aldrig blifvit omnämnda de 200,000 r:dr b:co, som från riksg:s-kont. utgå till dynastien och som således i ganska betydlig mån ökar första hufvudtiteln med betydliga tillgångar för de erforderliga behofvens fyllande, likasom, att man synes alldeles vilja förbigå Konungariket Norriges bidrag, som skulle de båda folken icke äga anspråk, att pä grund af unionsförhållandena tillgodonjuta ömsesidig lindring uti första hufvudtitelns bekostande.
På dessa skäl tillstyrker jag[för min del, att Skogsåverkan må straffas lika med annan stöld uts å Marken* så väl till förekommande af dessa tilltagande brott, som till vinnande af öfverensstämmelse i Lagstiftnings-grunder. April. 479 Herr Flach, Carl Fredric, förenade sig med Herr von Hausswolff. Herr Grejven och Landt Marskalken hemställde, om icke, enär Lag-Utskottets i Målet först afgifne Betänkande redan blifvit af de öfrige 3:ne Respective Riks-Ståndet gilladt, Ridderskapet och Adeln lör sin del behagade dervid nu mera låta bero. Bifölls. Herrar von Hamewoljf och Flach anmälde till Protocollet deras reservationer emot Ridderskapets och Adelns fattade Beslut. Vid förnyad Föredragning af Lag-Uskot< tets den 2 dennes afgifne samt den 21 i samma måoad förmiddagen på bordet iagde ytterligare Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 10 sistledne Februarii meddelte Betänkande, om vidsträcktare rätt för Od. lare till biträde af Grannar med dikning - fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige g:ne Riks-Stånden bifallit, dervid nu mera låta bero. Företogs till pröfning Allmänna Besvärs* och Oeconomiae-Utskottets den 2 dennes af* gifne samt den ar i samma månad lörtnidda - 480 Den st? April. gen pä bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte frågor om medel till öfverflödets hämmande, samt yrkadt förbud mot yppighets^ Varors nyttjande och förbrukning , m. m. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf:
M:s upmärksamhet fästes på de af mig nu omnämnde, tviflar jag icke ett ögonblick, att ju K. M. skall återkalla de meddelade tillståndsresolutionerne, helst om K. M. tager i betraktande, att derigenom bränvinsqvantitelen i landet minskas. Dessa omständigheter hafva motiverat den åsigt jag i min reservation uttryckt. Det kan visserligen finnas en utväg, att icke behöfva gå till den ytterlighet, sora jag i min reservation framställt, nemi. att hos K. M. begära, att desse resohitioner, så fort ske kan, måtte återkallas. Man kunde ju gå en medelväg, och hos K. M. endast begära, att kontrollörer måtte tillsättas för tillsyn deröfver, att icke större inmäskning sker, än som erfordras för pressjäsiberedningen. Om en sådan kontroll kunnat åstadkommas, skulle jag öfvergå till denna åsigt eller tillstyrka del. En sådan .mening uttrycktes äfven af Hr Braunerhjelm i Utsk. Han framställde den i början af frågans behandling, men han var sedan förhindrad att deltaga i Utskis arbeten, der denna fråga sedermera icke förekom. Jag tror likväl, att en dylik kontroll skulle blifva ganska svår alt tillvägabringa derföre, alt aflöningen skulle utgå, antingen af statsmedel eller också 9 H. 3 34 Den 1 Juli. af tillverkaren. Dessa hinder eller svårigheter föranleda mig att vidhålla milt förslag, som äfven här blifvit förordadt, hvarföre jag med anhållan om bifall till detsamma yrkar afslag å Utsk:s förslag. Frih. von Kraemer, Rob. Fe dr.:
Men hvad skulle en ny liggsoffa kosta? » » Det bli ingen svår utgift, ty Olsson vill ju ta den gamla. » » D u har således redan inledt affären, hva? » » Meu käre Karl, hur kan du tänka, att jag skulle göra något sådant, utan att du vore med! — Men Olsson har färdiga soffor. — » » Och priset, priset, Ebba? » » Jo, nu få vi afdraga priset för vår egen soffa, som han tager. — » » Hvad tror du väl, att han betalar för det där eländiga gamla rucklet, fullt af ohyra, som det är! » » Å, vet du hvad, Karl, soffan ser ej illa ut, och man både sitter och ligger godt i den! » Har du försökt med kamfert? — Se så, Under trettio kronor bjuder han ej. — » nu är kung Milan ute och åker igen! Hör » Hm, och den nya? » på, du Ebba! » » Det är inventionssoffor, och när man så » Ja, min vän, jag har läst det där. — Men räknar trettiofem för vår gamla — så — » hvad säger du om att sälja det gamla för» Ebba! Priset för den nya? » derfliga malboet, du Karl? » » Ja ser du, en sådan soffa fås aldrig, aldrig » Hvilket b o? Ja så, soffan. Jo för all under hundra femtio kronor. » del, gör du det bara! » » Hundrafemtio, är du splitt galen! Och » Och du ångrar det ej efteråt, Karl? » du har naturligtvis redan köpt den! » » Ångra, hvad, hvilket? Hvem, säger du, » Snälle Karl, hur kan du bara tänka något ångrar? — Förlåt, jag hörde ej! Här är något sådant! Inte hade det fallit mig in, att du intressant om socialisterna. » skulle vilja sälja vår gamla; jag har aldrig » Jo, jag bara frågade, om det var ditt verktänkt annat, än att jag finge dragas med malliga allvar, att jag får sälja soffan. D u skämboet i hela min tid. Meu hvad kostnaden för den nya beträffar, så betänk först, hvilken tade väl ej? » » Nej, lilla vän, sälj du bara det gamla förlust det är att få filtar och mattor uppätna, eländet!
Afgift till presterskap och fattigvård för häradsskrifvare-bostället Mjölkalånga 42: 95. Efterskänkte daua-arfs-medel ... 2,232: 78. Ersättning för uppkommen brist å den Landshöfdingen i Upsala län anslagna indelning af kronoskatte-hemmanet Söderby 37: 63. Dito för bristande prostetunnor 21: 31. Dito till innehafvare af roterade ecklesiastik-boställen 2,820: 94. Af det vid 1856—1858 årens riksdag beviljade så kallade mindre kreditivet, fastställdt till 1,500,000 R:dr Runt, deraf hälften borde vara att tillgå för rikets försvar och hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål, har under revisions-året ej något blifvit lyftadt. § 16. Såsom uti sednaste revisions-berättelse omförmäles, äro åtskillige, dels genom enskilda donationer tillkomna, dels af statsmedel bestående kassor och fonder, jemlikt särskilda derom meddelade föreskrifter, ställda under Kongl. Stats-kontorets förvaltning, för att genom utlåning göras fruktbärande. Räkenskaperna öfver dessa kassor och fonder, hvilka här nedan upptagas, utvisa följande förhållanden i afseende å inkomster och utgifter : Norénska Testaments-fonden. Balans från år 1857: Inkomst: Credit. Utgift: Kadett-underhåll 630: — Balans till år 1859: Debet. Balans från år 1857 : Tillgångar ; 30,104: 68. Inkomst: Credit. Utgift: Till folkundervisningens befrämjande 1,214: 51. Balan* till år 1859: Fonden för blesserade Officerare och Under-officerare. Debet. Credit. Utgift: Pensioner och gratifikationer 9,126: 50. Balans till år 1859: Debet. Balans från år 1857: Inkomster: Ersättning för hemtnans-räntor och arrenden 22,434: 88. Besparing å f. d. jägeri-statens kontanta löner 246: 54.
Det var i sio början endast Silfververk , och drefs för Kronans räkning ända till år 1686} men då detta skedde med lörlust för Kronan , uppläts genom Nådigt Donationsbref, hela det så kallade Hellefors-districtet med alla derå varande oskattlagde lägenheter, jemte 16 till gård och Bonde uppräknade Hemman, till ett Bolag, under fullkomlig BergsFrälserätt, att dermed laga och disponera som participanterne funno för 6ig och Verket nyttigast, till evärdelig ägo, så länge de efter BergsCollegii föreskrift på rätt Bergsmaonavis uppehöllo arbetet i Silfvergrufvorna, och under vilkor, att åboerne, *å väl på de skattlagde som oskattlagde lägenheterne, skulle före afflyttning , efter laga värdi och mänsmtnna ordom för deras röjsel och besittningsrätt af Bolaget godtgöras och refunderas Oaktadt de förmoner Bolaget erhållit, kunde det likväl ej bestå under Konung Carl XII;s krigsårj och återföll Verket till Kronan, som sedan å nyo dref det några år för egen läkning} men då detta icke bar sig, utfärdades Dm 29 Maji. 631 i början af 1730-talet på Riksens Ständers un-i derdåniga tillstyrkan, allmän kungörelse öfver hela Riket, att den eller de, sorn ville åtaga sig, att från ödesmål upptaga Grufvome, och sätta byggnaderne i ordning, skulle, under de rättigheter och förbindelser, som 1686 års Donationsbref utstakade, få emottaga och tillträda Verket. Ett nytt Bolag af 10 å 12 Personer anmälte sig då, ock erhöll 1733 Kongl. BergsCollegii Privilegier, samt insattes i full ägo och disposition af allt hvad till Verket hörde; men företaget öfversteg Bolagets krafter, så att detsamma på 1740-talet afsade sig Verket, och lemnade det till Kronan att användas, som bäst kunde synas. Riksens
Mor Märtha antog, att slagtaren hade en berättigad anledning att gifva bleckslagaren ett ärligt kok stryk, och lät saken hafva sin gång; men då hon tyckte, att måttet för ett rätt och skäligt lagom på ett betänkligt sätt öfverskreds, började förtrytelsens rodnad spira upp på hennes kinder, andedrägten blef kortare och näsborrarne vidgades. De bruna ögonen foro sökande upp och ned åt gatan, men funno intet. De sköto en vredgad blick genom skjutsstallets öppna port, och der inne på gården upptäckte de trenne drängar, som makligt sysslade med sina droskor. Mor Märtha slog åter upp fönstret, och med en röst så käck som en krigstrumpet, fast med en märkbar darrning, ropade hon: »Och sådant kunna tre starka karlar stå och se på!» Fönstret slogs åter igen, men denna gång så, att det skrälde i hela gatan. Den ene af drängarne såg sig omkring med orubbligt lugn, lyfte en »svingel» från en af vagnarne, gick ut på gatan med tunga steg och gaf slagtaren ett dugtigt slag öfver ryggen. Denne uppgaf ett vrålande af ilska och vände sig emot den oväntade angriparen utan att vidare bry sig om bleckslagaren, som stödde sig emot väggen för att hemta andan. Drängen gjorde icke min af att upprepa fiendtligheterna; han stod helt lugnt med sitt vapen i handen, liksom väntande på hvad den andre hade att säga. »Du – satan! – jag skall nog märka dig en gång», hväste denne, skakande sin knutna näfve. »Hå, inte tror du, att jag är rädd för dig», svarade drängen med en viss godmodighet i sjelfva hotet, »märk du mig om du kan.» Slagtarens blick tycktes mäta eller snarare väga den axelbreda gestalten, som stod der så trygg, men denna mönstring tycktes säga honom, att det icke var värdt att inlåta sig i strid med denne bjässe, ty han aflägsnade sig under många eder och hotande åtbörder, lik en hund, som motvilligt och morrande drager sig undan för en öfvermäktig motståndare. Bleckslagaren stod ännu vid väggen, torkande sig i ansigtet.
Ingen lärer kunna neka det ju ej beväpningen är af högsta vigt för soldaten, men icke dess förthy eger den oegentlighelen rum, att för beklädnadsoch utredningspersedlar är anslaget upfördt på ordinarie stat, hvaremot beväringen beror af tillfälliga anslag. Jag anser alltså beväpningen böra upföras på ordinarie Stat till så stor del, som erfordras för stamtruppen samt att återstoden deraf tillägges krigsreserven, eller hvad här kallas reserv-fonden. Icke heller kan jag gilla Utsk:s yttrande om brukningstiden; i ett land, der gevären äro i ständigt bruk, har man antagit tiden för ett gevärs begagnande böra vara 50 år. Enl. Krigsministerns för Fransyska arméen beslut af d. 18 Mars 1819 är brukningstiden för gevär och andra blanka vapen faststäldt till 50 är; och på grund deraf har jag gjort min beräkning att 20,000 r:dr årligen skulle vara tillräckligt för stam-truppens beväring. Denna summa har jag tagit mig friheten föreslå, malte afskiljas, från den öfriga delen af anslaget, om hvilken sednare lämpligast torde bli att yttra sig när den 12:te punkten förekommer rör:de krigsreserven. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville medgifva återremiss på ifrågavar. punkt, med förklarande att det, som erfordras för stamtruppernes beväring, måtte öfverföras från extra-ordinarie till ordinarie staten. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Jag vill visserligen icke bestrida möjligheten af den längre brukningstiden utaf gevär inom Franska arméen, men vill påminna den värde talaren, Hr Stiernsvärd, att inom denna armée finnas flere omgångar gevär för hvar man, hvilket icke är förhållandet i Sverige. Väl kunna gevär efter 20 å 30 års förlopp begagnas till exercice, måhända äfven lill målskjutning, men öfvertygad är jag, atl, när den Franska arméen rycker i fält, förses den med fullt dugliga gevär.
»Ser farbror», sa Villy, »nu är meningen den, att –» Och därmed rabblade han upp en hel ramsa, af hvilken jag är säker, att Gustaf inte förstod ett dugg. Hvem kan begripa något, när en människa vefvar ur sig en sådan där lång harang i ett enda kör! »Jag förstår inte hvar portmonän kan vara?» sa jag. Därmed skakade jag ut näsduken och vände ut och in på fickan väl för tionde gången. »Har du inte sett den, Gustaf?» »Nej.» »Nej, naturligtvis inte. Om han så satt på din näsa, så såg du den nog inte ändå.» »Kluck, kluck, kluck», sa Villy. Han har ett bra försmädligt sätt att skratta, den karlen! Det låter alldeles som om han skulle skratta baklänges. Det är riktigt irriterande. »Jag vet då bestämdt, att jag hade portmonän i morse», sa jag. »Kanske du har tagit den af tankspriddhet, Gustaf lilla?» Gustaf slog för syns skull på fickorna. Jag skakade ut hans näsduk, öppnade hans plånbok, vände ut och in ut på hans bakfickor och hällde snuset ur hans snusdosa. »Kluck, kluck, kluck», sa Villy igen. »Jag får be dig vara så snäll och inte skratta», sa jag med värdighet. »Kanske den finns i »enskilda banken»?» föreslog Gustaf. Jag knäppte upp klädningslifvet och kände efter. Nej bevars. Ingen portmonä! Nu tittade jag bakom möblerna, sökte igenom båda sängarna ända ner till botten, vände upp och ned på byrålådorna och spände upp min parasoll. Sedan rakade jag med eldgaffeln under möblerna, öppnade lavoarlådan, skakade alla mina kängor och dök med en käpp till botten i spottlådan. »Kluck, kluck, kluck-uck!» sa Villy igen. Nu var det som om han skrattat i en bomullstapp, men det lät lika försmädligt för det. »Ja, det ska jag då säga dig», sa jag, »att finner man saker som är borta, så är det alltid på de mest obegripliga ställen. Titta efter under sängmattorna, är du snäll, Gustaf.» Gustaf lydde motsträfvigt.