Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende härå hafva Rikets Ständer, som icke funnit skäl bifalla det af sist församlade Ständer vägrade och jemväl nu af E. K. M. i Nåder äskade anslag 1,321 R:dr 39 sk. för befälets löne-reglering, deremot ansett sig böra det till förökadt gage för tjenstgörande manskapet vid regementet likaledes begärda ytterligare anslag af 2,335 R:dr 18 sk. å stat uppföra, med hvilket belopp det vid sista Stats-regleringen för Kronprinsens Hussar-regemente bestämda, i öfrigt oförändradt bibehållna, anslag alltså blifvit ökadt. l6:o Wermlands Fält-Jägare-regemente. Rikets Ständer hafva ansett sig sakna anledning att bifalla den i E. K. M:s Nådiga Proposition gjorda framställning om uppförande å stat af 30 tunnor spanmål under lönerne vid detta regemente, hvadan det hittills utgående anslaget kommer att oförändradt qvarstå. 17:o Svea, Götha och Wendes Artilleri-regementen. Beträffande Artilleriet, få Rikets Ständer endast i underdånighet anföra, att det, vid en blifvande organisation af försvars-väsendet, torde böra afses, att något Artilleri kunde blifva förlagdt till Norrland, och alt, efter Rikets Ständers tanka, den tilläfventyrs högre kostnad, som härigenom kan komma att uppstå, rättvisas genom åtgärdens ändamålsenlighet. Emedlertid hafva Rikets Ständer ansett sig böra anslaget lill oförändradt belopp bibehålla. 18;o Cavallenoch Artilleri-hästars remontering, skoning, m. m. Anslaget på denna Titel hafva Rikets Ständer funnit skäligt nedsätta till 28,000 R:dr. 19:o Artilleri-hästars underhåll af rusthållare vid afsutna Cavalleriet. Expedilions-Utskotlcts Förslag till tind. Skrifvelse j N.-o 170. Anslaget är utfördt oförändradt efter förra staten med 2,865 tunnor spanmål in natura. 20:o Fourragering för värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar.
Så nitisk tjensteman, länsman Askelin annars var, skulle han gerna velat undandraga sig detta åliggande, men pastor Suenonius hade förevisat honom en skriftlig befallning från lagman Skytte, och länsmannen måste således foga sig efter omständigheterna. Suenonius sysselsatte sig under vägen med hvarjehanda betraktelser. Han talade för sig sjelf, och de väldiga Lunkentussteg, med hvilka han klef framåt genom de på vägen hopade drifvorna, vittnade mindre om hans längtan efter middagsbordet, än om ett i häftig rörelse försatt sinne. Det var hans fasta öfvertygelse, att de förföljelser han nu på eget bevåg öppnat, sedan han länge väntat på uppmaning dertill från sina förmän inom kyrkan, voro för Gud ett behagligt verk, nödvändigt påkalladt af tidens kraf. Och den tanke, att mörkrets furste i honom, Suenonius, funnit en farlig motståndare, uppfyllde honom med en sådan stolthet, att om han nu på vägen mött den lede frestaren i egen person, skulle han icke vikit ett steg, utan med brinnande stridslust slungat mot honom de bibelspråk, som han för detta möjliga fall samlat och hade i beredskap. Suenonius förbisåg emellertid icke, för hvilken fara han utsatte sig genom sitt nit. Det var ju naturligt, att afgrunden skulle rikta sina hvassaste pilar mot en så fruktansvärd fiende och genom svåra hemsökelser bemöda sig att afskräcka honom från sin påbörjade verksamhet. Suenonius fruktade det värsta för sig sjelf, sin familj och egendom och kunde endast döfva denna fruktan genom att egga sin fanatism. Att finna retelsemedel för denna var honom icke svårt. De funnos så att säga i den luft, han inandades. Historien vittnar, att menniskoslägtet tid efter annan hemsökes med en andlig pest, hvars smittoämne likasom sprides med de luftströmmar, som omgifva vår planet. Dessa sjukdomsfrön hafva måhända alltid varit desamme, ehuru de symptomer, de framkallat, i olika tider varit ytterst olika, alltefter beskaffenheten af den andliga jordmån, i hvilken de fallit, och denna förändras under tidernas lopp.
Under ett generelt bedömmande af det afgifne Förslaget, har Herr Grefve Mörner, Adolf Göran, yitrat tvifvelsmål dels om riktigheten af beräknings grundernes bestämmande fpr InkornstTitlarne, dels ock om behörigheten af visse Titlars uptagande i Förslaget. I förra afseendet liar blifvit anmärkt, att beräkningen skett efter ett medium af olika år, eller från och med 10 till och med 3. år, ehuru, efter Herr Grefvens tanka, beräkningen bort upgöras efter 5 års medium, eller den tid, lrvarinnom Fägli ma Fiksdag bör inträda. I senare omständigheten åter är endast anfördt, att åtskillige Titlar skola vara för obetydlige att förtjena upmärksamhet. Att beräknings-grunderne måste stödja sig på medium af olika antal år, ligger i sakens natur. Visse Inkomster äro af den beskaffenhet, att en längre tid sjemförelse huru de utfall StatsUtskottets Betänk anderi. lit lemnar det sannolikaste Resultat. — För andra ater, hvilka äro beroende utaf förändring af gällande Författningar med mera dylikt, lärer detta Resultat säkrast igenfinnas örn härvid håfve s afseende ä förhållandet under den kortare tid då följderne af sådane förändringar visat sig. Utskottet får för öfrigt anmäla, att lika beraknings-grunder med de af Utskottet nu antagne, blifvit följde allt sedan 1809 års Riksdag; Och då de samma vid aila påföjande Riksdagar blifvit ytterligare granskade och bibehaline är, efter Utskottets tanka, ingen anledning till tvifvelsmål om deras vidare pålitlighet. Oaktadt all möjlig forskning har Utskottet icke kunnat uptäcka någon Inkomst-Titul, som, då ifrågavarande Förslag aflemnades, bordt derifrån uteslutas, och det så mycket mindre, som Utskottet icke känner något Riksens Ständers Beslut, som till sådant uteslutande föranleder; Och, skulle under Riksdagens lopp, förordnande härom meddelas, kommer detsamma att iakttagas vid den slutliga handläggning af StatsRegleringen, hvilken Utskottet åligger.
O c h dock, med hvilken öppen blick o c h högburen panna möta ej sådana pladdrande hustrur sina män, ögonblicket efter det de helt nyktert dissikerat deras andliga o c h lekamliga fel eller förtjänster för en eller flere söta väninnor! P ä denna punkt måste här, som sagdt, arbetas för fullständig likställighet emellan könen inför sedlighetens domstol. H v a d s o m m e d rätt o c h skäl fördömes hos mannen o c h stämplar h o n o m till en omoralisk människa, b ö r få samma dom och stämpel, då det gäller kvinnan, för så vidt man nämligen ej låter det gälla s o m en förmildrande omständighet, att kvinnan fått denna infama förtroendelusta i arf efter urmodern E v a, s o m så förtroligt inlät sig i samspråk med ormen. K o m bara ej o c h säg mig, gamla änka, som lefvat med bland människor af alla samhällsklasser, bildningsgrader, olika verksamhetsfält o c h yrken, att våtsarfven ej frodas bland kunskapsrika o c h estetiskt bildade damer! I min ungdom skulle ogräset nog varit svårare att uppleta i sådana kretsar, men i den mån som det inom den så kallade skönlitteraturen blef modernt att in i minsta detalj dissikera o c h analysera kärlekslifvets gröfre beståndsdelar samt till allmänt beskådande framställa äktenskapets intimare sidor, erhöll den andliga våtsarfven en ypperlig näring hos många af de unga damer, som gjort till sin uppgift att » följa med sin t i d » samt » att kunna tala m e d » i sådana saker. Häfdandet af personlighetsprincipen k o m sedan till o c h tog sig ofta uttryck i ett hänsynslöst o c h osmakligt ordande om sig själf, sitt eget jag o c h allt som stod i närmare eller fjärmare samband därmed. D o c k må ingen fatta det så, som om jag ville påstå, att ogräset endast frodas i nämnda kretsar; tvärt o m, det bredde sig på något mystiskt sätt i olika former ut öfver hela folket.
B. Öfverlefvelsekapitalförsäkring lemnar efterlefvande ett kapital för att skydda dem från nöd och fattigdom, då de på ett eller annat sätt förlora sin försörjare. Denna försäkringsgren omfattar: 1. Familjeförsäkring. Fader, moder, förmyndare eller annan person försäkrar sig till förmån för hela familjen såsom t. ex. hustru, söner, döttrar, moder, svägerska, syster, broder o. s. v. Ett bestämdt kapitalbelopp utfaller till hvar och en af de efterlefvande, för hvilka försäkringen skett. Sålunda får hvar och en af familjens medlemmar sitt särskilda kapital. Läkareundersökning fordras endast för den, som tager försäkringen, icke för dem, för hvilka den skett. ger i öppen dag. K v i n n a n har hittills ej haft den allsidiga nyttan af försäkringsväsendet, s o m detsamma b o r d e kunna bereda henne. säkringsbolaget kunna Nornan söka utfylla. O c h vi ej annat än tillönska företaget all den framgång rönt D e briafseende förefunnits, vill fören det förtjänar. liflig A t t detsamma uppmärksamhet, otaliga förfrågningar framgår redan a f de rörande bolagets syfte o c h verksamhet, s o m ingått till R e d. a f I d u n. hafva må omöjligt ofvanstående meddelanden göra svar å dessa Angående hänvisa vi tills vidare utskrifvelser. aktietecknig till Vi kunnat besvara d e m alla, utan annonsen i försäkringsbolaget i detta nummer af Idun. Sen tili, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! N Vid Sanatoriet Skiss för Idun a f K. O. S. f å sandplanen framför societetshuset gingo doktorn och kandidat Stare och promenerade. — » Mod, kandidat, ni skall bli frisk; jag svär det vid min läkareära. Fjällluften häruppe har j u redan gjort er godt. Men håll humöret uppe, och ännu en sak, » doktorn lutade sin mun till kandidatens öra, » sök bot för ert hjärta redan nu i dag, ty i morgon är det för sent. Jag säger det både som läkare och vän, och nu ser ni, att jag till och med är en smula psykolog. I afton träffas vi. Tänk på saken till dess! » Och doktorn försvann i dörren till sitt mottagningsrum, lemnande sin patient i ett virrvarr af tankar.
Den 3(1 September. 531 kan icke underlåta att för min enskilda del förklara, att jag icke arnar deltaga uti det bifall, som utan tvifvel kommer att skänkas åt betänkandet. Jag kan icke finna annat än att penningar är en vara såsom alla andra varor, och således lika litet underkastad lagstiftningens bestämmelser som den. Det är visserligen sagt i vår lag att räntan är sex procent; men lika litet som detta stadgande kan innefatta någon garanti för dem som ega penningar att utlåna, att de skola få 6 procent ränta, lika litet innebår stadgandet någon garanti för alt den som behöfver penningar skall få dem för 6 proc. Förhållandet blir naturligtvis alltid att dä goda tillgångar på penningar finnas, räntan nedsätter sig sjelf, hvaremot då tillgång på penningar är ringa eller crediten svag, detta stadgande ingalunda kan förhindra att öfverränta betalas. Den enda följden blir således den att lagstadgandet måste eluderas och andra åtgärder vidtagas för att komma till samma resultat. Jag hade önskat och hoppats att LagUtsk. skulle inse detta förhållande och funnit det vara öfverensstämmande både med rättvisans fordran, och det allmännas fördel alt föreslå en förändring derutinnan; men då så icke skett, begagnar jag endast detta tillfälle för att reservera mig mot det beslut, som här troligen kommer att fattas. Gr. Mörner, Otto Gabr.: Må det tillåtas mig anhålla att Ridd.-sekreteraren finge meddela oss de beslut, som de öfriga Stånden i delta ämne fattat, på det att vi deraf måtte få en ledning för bedömandet af huruvida under denna riksdag någon förhoppning kan vara att vinna någon ändring i nuvande stadgande i förberörde hänseende. Sedan lindert. Ridd.-Sekreterare i anledn. häraf tillkännagifvit, att någon underrättelse om de öfrige RiksSt:ns i ämnet fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Gr. Mörner: Då jag icke känner i hvad skick målet befinner sig hos de öfrige Stånden och i anseende till den långt framskridna tiden af riksdagen, torde det icke vara skäl att härom vidare orda, utan jag ber blott att få reservera mig emot det alltför ringa afseende som denna fråga hos LagUtsk. har vunnit.
Och detta ord har jag nyttjat för att uttrycka det allmännare eller högre begrepp, hvarunder nya lagbud och egentliga lagförklaringar äro underordnade. Beträffande sedan sjelfva ändamålet med granskningen, så hade jag förmodat, att det åtminstone var antydt, då jag, efter att hafva satt de utan Ständernas bifall tillkomne stadganderna i samma cathegori, som lag-förklaringar, påminte, att dem ägde Rikets Ständer antingen godkänna och antaga till verklig lag, eller ock ogilla, hvarefter de icke längre voro gällande eller af Domstolarne iakttagas eller åberopas må. Jag hade sålunda trott, att Lag-Utskottet, isynnerhet efter inhemtad kännedom af discussionen här på Riddarhuset den 29 December, bort kunna finna, j5o Den 3 April, det min önskan varit, att Utskottet velat utlåta sig öfver ofvanbemälte, utan Rikets Ständers bifall tillkomne, lagförklaringar och nya lagbud, på samma sätt, som öfver de sedan sistlidne Riksdag utgifne Lag-förklaringar, med bestämdt tillstyrkande för Rikets Ständer att antingen upptaga dem i allmänna Lagen, eller ock ogilla dem, enligt 88 §. i Regeringsformen, Men oagtadt Utskottet sålunda först sagt sig icke förstå, hvarom fråga vore, har det likväl sedan baft den godhet, att undersöka grunden för mitt yrkande, och derigenom icke allenast tydligen ådagalagt, att det ganska val förstått motionen, utan äfven sökt vederlägga den. Jag vill ej trötta Ridderskapet och Adeln med en utförlig granskning af Utskottets Betänkande, utan blott anmärka: att Utskottet medger, det Riksens Ständer hade år 180g kunnat ogilla de utan deras bifall förut tillkomne Lag-förändringarne; men påstår, att dessa nu genom häfd vunnit egenskap af verklig lag j och icke mer kunna upphäfvas, utan med Konungens samtycke. Detta påstående synes Utskottet grunda på den mening, som det ej dragit i betänkande att öppet uttala, nemi. att en emellan Riksdagarne utfärdad Lagförkla» ring „ som ej vid den påföljande Riksdagen af Ständerna ogillas vinner kraft af lagj Den 3 April.
Hr Den i a September e m. Hr Printzensköld: Jag borele förklara StatsUtsk. tnin erkänsla derför, att det biträdt så val Revisions-cont. soin Adv fiscals-embetet uti Kammarrätten i fullgörande af deras embetsåligganden, då Utsk. sagt, alt det funnit mindre noggrannhet uti hushållsdetaljerna, emedan det tillkommer Revisions-cont. och Adv.fiscals-embetet att tillse huru nied hushållningen tillgår; men då Utsk. behagat, som man säger, skara alla embetsverken Öfver en kam, och sålunda förklarat att alla misshushållat, så har Utsk. afvikit från de principer, som ligga till grund för åklagaremaktens skyldigheter, nemi. att angifva icke mindre hvaruti misshushållningen bestått, än äfven hvilka personer och förvaltande embetsverk gjort sig lill förebråelsen för misshushållning skyldiga, och Utsk. har sålunda sträckt den åklagarerätt, Utsk. tillegnat sig, utöfver gränsen af gällande lagar i allmänhet, och vida öfver gränsen af gällande lagar för Utskts befattning. Jag tror således, att Utsk. derutinnan har högst olagligen och obehörigt sig förhållit; och då det icke lärer vara Representationen värdigt att framkomma till K. M. med en obestyrkt och i allmänna ordalag alfatlad anklagelse mot Rikets embetsverk, hvilka med heder kunna bestå jemförelsen med embetsverken uti hvilket Europeiskt land som helst, så tillstyrker jag på det aldra högsta ogillande af Utskts förslag i denna punkt. Hr Peyron hade iulemnat ett så lydande anförande: beträdande Utsk:s föreslagna tillrättavisning, kan jag icke undertrycka min förundran; och då Utsk. i detta afseende vidblifvit sitt beslut, måste jag förnya min redan inom detta rum å collegii vägnar gjorda anhållan, det täcktes Utsk. antyda, i hvad och när Krigs-collrm gjort sig förtjent af de stränga beskyllningar Utsk. nog obilligt synes hafva collectivt emot olla förvaltande verk yttrat.
Ibland kunde en rad af pojkar, beständigt sjungande, beständigt knuffande hvar andra i sidan, tränga sig fram och inom några minuter försvinna lika långt framför alla andra som de nyss dukit upp bakom dem. Med ens kunde all sång tvärtystna. Genom hela det tysta landskapet hördes i ett sådant ögonblick endast det ojemna trampet af många tusen par fötter och det bjellrande lätet af ett eller annat dricksglas, hvilket i en illa packad matsäckskorg klingade mot buteljen. Ändtligen nådde vi Sempach. Vi slogo oss ned i en provisorisk barack på träbänkar kring provisoriska långa bord med pappersdukar och pappersservietter, och nu skulle den efterlängtade måltiden börjas. Förbundspresidenten tog plats högt upp i bakgrunden, sedan han länge torkat pannan med en kulört snusnäsduk. Utanför i gräset lägrade de kostymerade och kokade mat öfver stora eldar. Men nu kom den oundgängliga lilla öfverraskningen, hvilken på en utländings läppar skulle framlocka ett gladt, oförargligt leende. Man väntade en festmiddag – och man fick en tvifvelaktig soppa samt en tallrik buljongskött, hvarpå soppan kokats, korf, bönor och sockertårta. Se der matsedeln. Kung Ludvig af Baiern, som kort förut med sjelfmord slutat sin af storhetsmani pinade tillvaro, lär i ett inkonsekvent ögonblick med en mycket högtidlig skrifvelse gjort förfrågan hos myndigheterna i någon af de fyra urkantonerna, om det mötte något hinder att upptaga honom till medborgare i kantonen. I ett lika högtidligt svar meddelades, att det på intet vis mötte några svårigheter – såvida han afsade sig kronan. Liksom han, oaktadt sin hyper-estetiska smak för det praktfulla och lysande, beundrade och älskade denna enkla lilla borgarenation, så böra vi också göra litet hvar. Så gjorde jag der jag tuggade mitt buljongskött. Solen hade emellertid länge sedan lemnat sin middagshöjd, och det var redan sent, då jag på ett af de många extratågen anlände till Luzern för att dröja der öfver natten. Här fick jag dock på aftonen bevittna den del af festen som i måleriskt afseende öfverträffade allt annat. Den stora krigareskaran från Sempach skulle ungefär kl. 7 göra sitt segerintåg i Luzern.
Under Hans Maj:ts Vår Allernådigste Konungs och Herres frånvaro Dess tillförordnade Regering. GYLDENSTOLPE 11. W. Bredberg. 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 117. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför den af Kongl. Maj:t i Nåder tillförordnade Regering å Stockholms Slott den 10 Juli 1857. Närvarande: Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, samt S tats-råden: Wallensteen och Grefve Gyldenstolpe. Expeditions-chefen Bredberg uppläste till justering ett, i enlighet med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till nådig proposition, angående fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-krigsmanskassan för de till statsverket indragna rusthållssamt en-per-mille-afgifterne. Kongl. Regeringen gillade berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befallte att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. In fidem protocolli C. F. Smerling. Kongl. Maj:ts Nöd. Auk. till Kongl. Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående öfverlåtelse på Järlåsa församling a/ Kronans rätt till dana-arf efter Seraphia Lindskog; Gifven Stockholms Slolt den 10 Juli J851.
Gäster, som kommo, brukade ibland, då de promenerade förbi honom i trädgården, säga högt, att trädgårdsgossen i sin gula hatt och sina hvita skjortärmar rent af vore en trädgårdsprydnad; då ryckte det alltid till i hans ansikte, och efter sådana dagar rörde han ej vid en bok. Men när små flickor från den stora grannstaden kommo på besök, hämtade af Nils i enspännarvagnen, då blef det annorlunda; han måste då hela dagen leka med, sjunga och tralla, och vid hemresan kifvades de små stadsfröknarna om, hvem som skulle sitta i försätet bredvid » vackre Nils ». Han blef allt mer och mer främmande för folkstugan; han blef allt mer tyst, sjöng ej längre och skötte sitt arbete i trädgården trögt, under det han läste och läste, så att han blef mager, och den friska rodnaden försvann från hans kinder. Och när det till slut upptäcktes, att han i all hemlighet förfärdigat sig ett slags ljudlöst instrument, en orgel utan pipor, men med trampor och ett slags pinntangenter, på hvilka han försökte lära sig spela, medan han sjöng de toner, han inbillade sig locka ur det enkla instrumentet, så beslöts det, att Nils skulle tagas ur trädgården för att få följa sin håg. Käck och rank — jag mindes det ännu så väl — med tillförsikt i ögonen och det mörka, lockiga hufvudet högburet, tog han en dag afsked för att begifva sig till seminariet. Frimodigt tog han där itu med böcker och läsning. Men hvad tiden led, kom det klagomål från rektorn: » husets skyddsling », som han kallades, hade ej några goda seminarieanlag; han lärde sig ej kurserna; han vore uppstudsig och — i korthet sagdt — uppförde sig ej reglementsenligt; han vore alltför själfständig och passade ej in i det i minsta detalj reglerade seminarielifvet. — En duktig skrapa från mitt hem blef för Nils följden af detta bref. Och det tycktes hjälpa. Nils såg ut att bli en sannskyldig seminarist, en » hygglig ung man », som rektorn till sist skref i det bref, Nils medförde hem. Men af den forne » trädgårdsgossen » var det ej mycket kvar.
Vid sista Riksdagen var jag äfven en bland dem af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som föranledde det beslut, till följd hvarafKongl. Den 6 Februarii e. m. a33 Majit låtit utfärda det i Utskottets Utlåtande omnämnde CirculärBrefvet af den 4 Februarii 1824, af innehåll, att sammanbyggnad af Kyrkor väl må äga rum, der locala omständigheter det medgifva, men icke utan församlingarnes bifall. Utlåtande är åter tillstyrkt, att beslutet om sammanbyggnaden skulle bero på votering sålunda, att pluraliteten af begge socknarnes sammanräknade röstetal skulle bestämma utgången. Om nu en större och en mindre socken efter vanligheten tillhöra samma Gäll, och den större till sin kyrkobyggnad vill hafva biträde af den mindre, så skall naturligtvis, när bådas röstetal sammanräknas, den större alllid öfverväga den mindre, och tvinga denna att hygga med sig, ehuru den mindre socken kanske icke hade behof af nybyggnad. Detta är obilligt och orättvist, emedan det föranleder till en beskattning, som hvarken vore behöflig eiler af de skattdragande sjelfve medgifven. Det kan äfven blifva betungande och skadligt, i afseende på vägens längd, serdeles i skogsbygder, der Annexförsamlingarne vanligen äro vida aflägsna från Moderkyrkorna, och der det således lätt skulle hända, att de af Utskottet föreslagna 3 fjerdingsväg blefvo ökade med ännu 4 eller 5, som vederbörande förut hade till kyrkan, så att personer kunde komma att få 7 eller 8 fjerdingsväg till kyrkan, hvilket vore så långt, särdeles om sjöväg deruli inginge, att kyrkogången derige - 2? 4 Den fi Februari i e. m. norn försummades eller förhindrades. De minnen och intryck, som för en sockens innebyggare äro fästade vid deras egen kyrka, torde ej heller böra uppoffras för en annan församlings penningevinst. Ändamålet, att nemligen använda besparingarne till folkskolor, är visserligen vackert; men om medlet alt hålla barn i skolan biifver ett hinder för de vuxna att besöka kyrkan, så är dermed intet vunnet; måhända snarare förloradt.
Scholungdomens antal är 77 _ 10 Hedvig Eleonore? Församlings Lägre Jpologist-Schola, med Ölne Lärare, hvilkas aflöning utgår nied 55 Tunnor Spannemål och 455 R.dr Contant. Till Scholan, som meddelar undervisning åt 49 Lärljungar, äro 75o R:dr donerade. Q. i') Adolph Fredrics Församlings Lägre Jpologist-Schola med 3.ne Lärare, som undfå i aflöning 25 Tunnor Spannemål och Contant 665 R;dr, utom ett Löne-tillskott af 228 R:dr från Scholans Capital-fond, som utgör 4>3oo R:dr. Lärjungarnas antal hnr under sista tvenne åren uppgått till l65. — Till Scholhusets är 1831 fullbordade nybyggnad har Församlingen bidragit med en kostnad af 10,000 R:dr. k) Stadens Allmänna Barn-Schola, med i3o Lärjungar, äger ett testamenterad t Capital af 1000 R;dr. 0 Norra Allmänna Barn-Scholan, hvarest, sedan Adolph fredrics Församlinf år 1831 organiserat en egen Barn-Schola, i förbindelse med der varande Apologist-Schola, Lärjungarnes antal numera förminskats från 120 till 80. , . n _.. ml Södra Allmänna Barn-Scholan, med omkring 180 Larjungar. Sistnämnde trenne Schnor, inrättade efter Vexelundervismngsmethod, hafva hvardera 1 Lärare, som njuter i lön 49° R:dr* iO Karini. Djurgårdens Schola, med 60 Lärjungar af begge konen, har 1 Lärare, hvars aflöning, 53o R:dr, utgöres dels genom af Eder Kongl. Majit i Nåder anslagne medel, dels från Allmänna Barnhusets Fond oell Stadens Fattigcassa. Scholan, hvarest Vexelundervisningen till en del användes, och som medelst enskild