Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lii sver utan körlro"encle, örn 8en ieke linge anses kvila pä 8en körul"sättning, att något tvilvel ej ens kumle komma ikläda, att ej 8venska folket egcle vilja oek förmåga att "kalla 8ess genom sta8gaci lag gikna försäkran, att en "kvar, som eger laglig invisning pä Lanken, körclen"samma erkäller sin kulla ketalning;" c^- "att uti 8e 1 6run8Iagen, Lancoorönivgen ock allmänna Lagen reclan gi lne sta8gan8eo, i förening me8 "8e föreskrifter, L. 8t:r uti 8e ak elem utkär8an8e "Instrnetioner för 8eras Lancokullmägtige, kunna lem"na, ligga tillräckliga garantier att Lanken skall af "L. 8t:r pä ett lagligt sätt kekanclias;" c/- "att utan kättre vctanclc Kos folkets vmku8 linnes "ej någon kjelp, enär 8en löreslagne Lagen kan än"8ras 1 samma ögonklick som Representationen ock "Konungen öfverenskomma, att göra ingrepp uti Lan"kens lagliga förvaltning;" "att stiktanöet af 8en köreslagne Livil - Lagen för "Lanken är oförenligt me8 72 §. Legerings-Lorwen "ock ej utan körnärman8e inskränkning af 8enna "Lrun8Iags §, kan ega nägon gällan8e kraft;" /) "att genom tillämpning af 8enna Lag 8amkället skall "na sin upplösning ock cn revolution knappast kunna "unclvikas;" 359 g/'att om ej en särlan Lag kan göras, som Kinclrar L. "8t:r att tillgripa Lanken? tillgängar, skall all an"nan Lag sakna körtroen8e;" samt "att L. 8t:r, sä vicia 8e villja krän cleras Lank karthags all uteslutanöe verkan, ej köra för clemia Lank "stikta nägon serskilcl
Bifölls. S. D. Sedan Borgare-Ståndet vid pröfning denna dag af Särskilda Utskottets Utlåtande, JM 3, i anledning af de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar och fattade skiljaktiga beslut, i afseende å Utskottets Betänkande JM 2 öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till ny Sjölag, dels med afslag å Utskottets hemställan, rörande 33 § i Utskottets förslag till Sjölag, för denna § antagit följande lydelse: »A alia fartyg öfver femton ny läster, som är o destinerade till andra orter utom riket än Norge, hamnar vid Östersjön eller danska hamnar på denna sidan om Skagerns fyr, skall finnas en etc.» (i öfrigt lika med Utskottets förslag); dels ock, med bifall till såväl Utskottets hemställan i fråga om 79 §, sorn Herr Lundbergs i ämnet afgifna reservation, antagit samma § med följande lydelse: »Antalet af öfverliggedagar och den ersättning, som för dem bör utgå, an komme på särskildt aftal. Har öfverenskommelse ej skett, må öfverliggedagar ej med flere än fyra öfverstiga hälften af del antal liggedagar, som i § 78 eller i fr akt aftalet blifvit bestämda. 1 öfver liggedagarnes antal inberäknas helgedagar. Ersättningen för öfverliggedagar utgår, der annat aftal ej skett, med En Riksdaler om dagen för hvarje nyläst etc.» (I öfrigt lika med Utskottets förslag); så blefvo de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudna att i dessa BorgareStåndets beslut sig förena. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial, JM 180, med förslag till sammanjemkning och voleringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande anslagen under Riks-statens nionde Hufvudtitel. 677 framställda voteringspropositionerna, än äfven hvad Utskottet i punkterna 2 och 5 hemställt; hvaremot, under uttalande af den åsigt, att, — beträffande dels Kongl.
Utskottets sålunda fattade beslut reserverade sig Biskop Hallström, Professor Fries, Herrar Lagerhjelm och Tersmeden. Härefter framställdes af Grefven Ordföranden följande, uppläste och gillade voteringsproposition: Den, som anser Utskottets första åtgärd böra blifva att till Rikets Ständer inberätta, att Utskottet funnit de hufvudsakliga skiljaktigheterna emellan Riks-Ståndens gemensamma tankar vara så oförenliga, att en sammanjemkning derutaf till ett helt utlåtande icke låter sig göra, i följd hvaraf Utskottet får dessa oförenliga skiljaktigheter till samtliga Riks-Ståndens behandlande anmäla, voterar Ja. Den, det ej anser, voterar Nej. Dinner Nej, anser Utskottet sig böra, innan någon anmälan om de oförenliga skiljaktigheterna hos Riks-Stånden göres, först söka sammanjemka de Wänne Stånds meningar, hvilka, enligt Utskottets förslag, utgått frän grurulsattsen af ständsval. En sedel undantogs och förseglades, hvarefter voteringen utföll med Atta Ja emot Femton Nej. Emot beslutet reserverade sig Herr Tersmeden och Biskop Hallström. Ex protocollo Karl Kullberg.” Af Herr von Hartmansdorff, Aug: "Mag åberopar hvad jag i min reservation vid Utskottets Betänkande JN:o 26 hufvudsakligen anfört. I afseenende på de förändringar i Utskottets förra förslag, hvilka nu blifvit verkställda för att fullgöra 2:ne Stånds föreskrifter om en sådan förändring i sättet att välja medlemmar i äldre och yngre Kamaren, att, en caracters skillnad dem imellan skulle ega rum, får jag tillägga, att efter min tanka, de fördelar, som deraf förväntas, ingalunda torde motsvara de svå - 8 lior till Constitutions-Utskottets Utlåtande, N.o 36. righeter och olägenheter, som de föreslagna åtskillnaderna och inskränkningarne utan tvifvel skola medföra.”
HandelsBaiken, i afseende på skuld till Kronan för uppbörd. Nso 207. X anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående Borgenärers skyldighet, att .jemte Gäldenär, äfven uppsäga löftesman, och huruvida försummelse att bevaka fordran i Gäldenärs Con™ / , ' , - ' Den 31 Octobcr e, ml 621 1 curs, må medföra befrielse för löftesman fxSii betalningsansvar. Öfver väckt motion, angående uteslutande af alla andra mai, än de som angå ägande rätt till fast egendom, eller ock ägoskillnad, eller delning af jord, eller annan fastighet, från det renskrifna exemplar af UnderRätts allmänna Sakprotocojl, som till ÖfverRätt insändes. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofligä Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen dfn 31 October 1823. S. D. Föredrog å nyo och bifölls BevillningsUtskottets den 16 dennes under N:o 48 af-' gifne, samt den 23 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, med förslag till en, blifvande BevillningsFörordning. Ut Supra Si D. Vid förnyad föredragning af Stats' och BancoUtskottens den 6 dennes under N:o 539 aflåtne, samt den 23 derpåföljde e. ra. pa bordet lagde, Memorial, angående RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om inlösen af f. d. FilialDisconternes ännu utelöpande skuldförbindelser; fann Ridderskapet och Adeln för godt instämma uti Hedervärda EondeStåndets, enligt PrqtocollaUtdrag af den 24 dgrtnes, fattade Beslut 622 Den 31 October e. ni. hvarigenom målet förklarades vara af den beskaffenhet, att det samma bör af Förstärkta SiatsUtskottet afgöras. Ut Supra, S. D.
Gyldenstolpe som motsatt sig Flr Mannerskantz^ förslag, har såsom utgångspunkt för sitt yttrande sagt, att meningen med Filialbankerna vore den, alt Bankens medel genom desamma skulle hållas allmänheten tillhanda och alt det vore en fördel, om man dertill egde förmåga, alt sålunda hålla dessa medel allmänheten direkt tillhanda. Jag tror likväl, att denna åsigt icke är exakt, ty det är väl icke endast meningen, alt genom Filialbankerne medel skola tillhandahållas rörelsen, utan man måste väl på samma gång tänka på, i hvad slags lånerörelse medlen komma allmänheten tillhanda. Tager man della i betraktande, så tror jag att alla äro derom ense, att del för den allmänna rörelsen tjenligaste sättet för medlens utsläppande är, såsom den siste värde talaren nämnt, genom kreditivrörelse eller uppoch afskrif - Den 19 Juni. 315 ningsräkning. Tager man nu denna, efler mill förmenande, obestridliga sanning till grund, så bör man stidla sä till, alt dessa delar af rörelsen i viss mån, så mycket omständigheterna medgifva, gynnas. Ett medel dertill är otvifvelakligt det förslag, som Hr Mannerskantz nyss upgifvil, nemi. att Filialbankerna få disponera en betydlig andel af sina medel på kreditiv, och icke såsom direkta lån, för hvilka de måste betala ränta. De nuvartde Privatbankerna hafva af flerahanda skäl kunnat med temligen stor fördel medgifva kassakrediliver, just derföre alt de sjelfva hafva ulgifvit sedlar, och följaktligen icke behöfl betala ränta på de medel, som i deras eget sedelmynt legat obegagnade, och för öfrigt har denna rörelse för dem varit eli medel ali i sina kassor återfå Riksbanks-mynl, som har varit för dem behöflig!. Båda dessa anledmr eller motiver för kreditivrörelses bedrifvande, fallas egentligen för Filialbankerna. De behöfva icke genom densamma återfå Riksbanks-mynt, ly de röra sig icke med annat. Det är äfven för dem kännbart alt hafva en stor kassa ränlelöst liggande, och de äro derföre angelägna, alt utlåna de medel, som de sjelfve hafva såsom lån.
Frun själf for med honom till staden, han skulle blifva borta i några månader, i en anstalt, där han hölls strängt. Men Lotta blef inte fort rask. Vintern gick och våren kom. Först till sommarn kunde hon stiga upp. Till midsommar kom Lasse hem, återställd till kropp och själ, en ny och bättre människa. Han var nu mager, blek och gick en smula framåtlutad, men såg eljest ut som i sina yngre dagar. Det själfbelåtna leendet var också borta, men när man talade till honom, kom det ett uttryck af stolthet öfver hans ansikte, han rätade på sig, som om han ville påminna folk om att det var han och ingen annan, som en gång i hufvudstaden kallades »vackre Lars kusk». Han var nu hjärtegod mot Lotta; också drängen, som förr fick så hårda bevis på hans onda lynne, blef nu vänligare behandlad. Han tog itu med arbetet och tog gladt emot ett och annat godt råd från sin underordnade. Med förundran såg han Lottas alltjämt sjunkande mod och bristande arbetsförmåga. Han betraktade henne långa stunder missmodigt, när hon sysslade i rummet. Han kunde icke förstå det. Hon, som varit så kraftig och flitig och ännu var ung, hade hon kanske blifvit lat och maklig, eller hvad var det? Det eller det skulle hon göra ... alltsammans på ett dygn ... men, hon kunde icke. Hon sjönk ihop på en bänk, som en trasa, utan ett ljud. »I sängen med dig», kommenderade han en dag, »i morgon ta vi en piga.» En piga kom. Hon var ung och stark, brednäst och med gult, stripigt och groft hår. Men hon kunde ta i bra, gick af och an och klaffsade med skor fulla af jord på Lottas rena golf, hamsade med sin långa bomullskjol öfverallt, åt som en jordarbetare, skorrade med en röst, sträf som en korps, och smällde i dörrarne, så att det brakade. Godt lynne hade hon, och korna tyckte om henne. Mot Lotta var hon vänlig, och hennes fyrkantiga hand smekte husmoderns, medan hennes ansikte var ett enda fryntligt leende. Sommarn gick i frid och lugn.
Bidderskapet och Adeln Irvars flerfaldiga befattning med Banko-Verket synes gifva en verklig autoritét åt hans anförande, hafva Utskotten gjort sig till pligt , att förhållandet ytterligare undersöka , dervid Utskotten serskildt påkallat biträde af Bankens Embetsman, på det alt intet misstag om rätta förhållandet må finna rum. Besultatet deraf utfaller på det sätt, att det måste anses för en nog högt sträckt beräkning, att antaga Bankens netto Behållning till 1,200,000 B:d årligen, från och med innevarande år 1818 till och med år 1823; och är det egentligen de 3:ne senare åren, som re venner ne blifva något betydligare och fylla nämnde medeltal. För Sex år utgöra de sålunda inalles en Summa af 7,500,000 R:d, hvilken, enligt det generella Betänkandet , på följande sätt ansågs komma att disponeras: Till Fastighets Lånen åren 1818, 1819 och 1820, ä 500,000 R;d - R:d 11,500,000. (utom hvad å redan utllnte Capital afbetales, som å part utgår, utgörande x omkring 100,000 R:d årligesj. Stats■ och BanJto-Utskottens Betänkajtden. 437 Till Odlings-Lån , samma tid a 100,000 R:d årligen (utom Capital afbetalningen på Fastighets-Uånen, hvilken från och med år 1821 skulle öka Odlings-Fonden). Jern-Contoirets Discont - Manufactur-Disconten (dock kommer den Summa, som för detta Verk blir behöflig, att närmare bestämmas uti reglemenrariska föreskrifterne, hvilka genom serskildt Betänkande varda Riksens Höglofl. Ständers granskning understäldte). Till Götha Canal i Sex år å 300,000 1,800,000.’ Till Silfver-Fonriens förstärkande i Fem år ä 500,000 R:d - 2,500,000?
Här o m någonsin torde fortsatta studier i g o d skola vara att tillråda, innan det blir för sent, ty fröken Frödin har många förutsättningar att kunna bli en g o d sångerska. Den präktiga o c h i allo anslående musiken väckte som sagdt också det lifligaste bifall. Först på programmet stod Adams » Alphyddan » med ny rollbesättning. Hr Lemon gaf i sitt spel en god bild af den unge bonden Daniel. Sången vidlåddes dock af de vanliga bristerna. Fru Sterky hade öfvertagit Betlis parti, s o m hon utförde med friskhet o c h behag. I Max ' parti debuterade en ung sångare Carl Lejdström, bror och elev till den kände sångläraren O. Lejdström. Debutanten visade sig äga ett godt röstmateriel, men b ö r ännu en god tid fortsätta sina sångstudier, innan han kommer till någon vidare användning vid operan. Vid debuten sjöng han betydligt falskt, och stämman vibrerade betänkligt. Spelet, i början något stelt, tog bra upp sig mot slutet. Publiken, s o m alltid är välvillig o c h öfverseende med debutanter, var det denna gång nästan mer än vanligt. De båda balettnumren, ur » Granadas dotter » samt » Tsar o c h timmerman », slogo lifligt an. — Föreställningen leddes denna afton med smak och skicklighet af hr Max Strandberg. Å K. Dramatiska teatern afslutar fru Hartmann sitt gästspel nästa måndag den 29 dennes. Om söndag gifver den framstående skådespelerskan en afskedsmatiné, hvarvid uppföres de fyra småpjä- serna » Tillfälligheter », » Hjärter d a m », » Vid vaggan » o c h » Småflickor ». Att huset blir utsåldt förköp, taga vi för gifvet. 31 Vasateatern ger numera som förpjäs till den förut omtalade nyårsrevyn Axel Anreps hederliga gamla lustspel » Nerkingarne », hvars naiva godmod o c h nationela färg lifligt synas tilltala en publik, hvilken man kunde frukta skulle ha blifvit allt för blaserad för s i enkelt sunda anrättningar.
Det måtte likväl vara en stor skilnad att tjena sex år vid ett GarxiisonsRegemente emot att blott exercera L 248 Den 7 September e. m. 3 veckor en gång, samt sedermera endast vara skyldig att ytterligare tjenstgöra, då Rikets försvar kräfver, att alla Medborgare för detsamma böra uppoffra lif och blod. ]Enär fråga således är om att straffa och hämma Jösdrifveriet, bör man vidtaga sådana åtgärder, hvilka ägande de fördelar af stränghet och ordning, som med krigstjensten lära afses, kunna befordra ändamålet, hvilket måtte vara att till ordning och borgerlig sysselsättning återföra dem, som genom lösdrifveri derifrån afvikit. Alt detta ändamål kan vinnas genom krigstjenst, bestrider jag icke, och jag kan således icke instämma med Herr Dalman i påståendet att Garnisonslifvet medför sedeslöshet. Jag tror icke, att militären framför andra utmärker sig för immoralitet. Tvertom skulle jag nästan tro, att Truppens moralitet bedömes för strängt, då man för minsta fel, sorn närmar sig till art af brottslighet, genast kör bort karlen. På militärisk fot inrättade Arbetscompagnier, der lösdrjfvaren ej hehöfde qvarstanna längre, än tills han erhållit laga försvar, tror jag skulle möjligen uppfylla Utskottens åsyftade ändamål. Jag kan således ej bestrida, att sådana böra finnas, och yrkar blott, att Utskotten från deras tillstyrkande i detta fall måtte utesluta ordet krigstjenst. De värfvade Regementernes missbelåtenhet med lösdrifvare torde ock härvid böra betraktas. Jag anhåller, att Utskotten ville taga dessa anmärkningar Den 7 September e. ra. 249 i öfvervägande och lill lösdrifveriets utrotande utfinna någon för krigarens yrke lämpligare åtgärd, än lösdrifvares användande till krigstjenst. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold:
Desiderias dödliga frånfälle; Memorial JVs 132, med förslag till voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om vilkoren för det till byggande af en jernväg emellan Köping och Uttersberg anvisade lån; Memorial J\s 133, angående fortfarande understöds beviljande för Riksgäldskontorets Enkeoch Pupill-kassa; Utlåtande JV° 134, i anledning af väckt motion om inlösen för Statens räkning af det s. k, Köping-Hult-bolagets jernbana; Utlåtande Jty» > anledning af väckt motion om låneunderstöd till upp förande af ny kyrka i Åryds socken af Blekinge län; Utlåtande J\l 136, i anledning af väckt motion om statsbidrag för uppförande af ett kapell och anskaffande af boställe åt en kapellpredikant för en del af Augerums församling i Blekinge län; och Utlåtande JV2 137, i anledning af väckt motion om låneunderstöd åt Torrskogs församling för fullbordande af dess kyrkobyggnad, S. D Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Utlåtande, M 43, i anledning af erhållen återremiss af åtskilliga punkter i Betänkandet JSl 35, angående laneoch krediti vrörelsen. Ståndel antog den i lista punkten framställda inbjudning och lade öfriga delar af Utlåtandet till handlingarne. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D, Föredrogos Stuts—Utskottets nedannämnda Memorial och Utlåtanden, nemligen: Prot.-Utdrag den 29 Juli 1863. 49S JVS 130, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande anslagen under Riks-statens 2:dra, 4:de, S:te, 6:te och 7:de Hufvudtitlar. Punkterna 9 och IS återremitterades. Ståndet lät bero vid de tre öfriga Riks-Ståndens beslut och Utskottets deraf föranledda yttrande i !l:te punkten; hvaremot Utskottets yttrande i 24 punkten godkändes.
Skogseldarnes antal och omfång kan icke heller uppgifvas, men deras orsaker torde i allmänhet kunna antagas vara vanvård om, ute å marken under kreaturs vallning, jagt, fiske, och andra färder i skogarne, upptända eldar, stundom äfven vid förehafde odlingsarbeten; och följderne äro, förnämligast i de norra orterne, den förbrända markens minskade näringskraft och tjenlighet för skogsåterväxten, äfvensom att skogarne der äro glesa, med en myckenhet brandskadade träd samt i allmänhet äga en ringa tillgång på täta ungskogsbestånd. De för bergsbruksnäringens utvidgning ökade kolbehofven hafva allestädes, der de stegrade priserna kunnat, i anseende till afståndens inflytande, det medgifva, föranledt kolningarnes utsträckning utöfver hvad med skogarnes bestånd i framtiden varit förenligt; hvaremot andra fabriksanläggningar icke förekommit af vigtigare inflytande på skogarnes framtida tillräcklighet, och densamma kan icke heller äfventyras af den ringare tillverkning utaf tjära och pottaska, som i länet äger rum; men från Rättviks socken, der kalk till större myckenhet än annorstädes inom länet brännes, uppgifves bristande skog i närheten af kalkbrotten såsom skäl för kalkprisets stegring. Allestädes, der getkreatur få beta i skogarne, förmärkes deras försenande och i öfrigt skadliga inflytande på återväxten genom toppskottens afbitande, och dessa djurs underhåll vintertiden är ej mindre skogsödande genom den myckenhet unga tallar af 15 till 20 års ålder, som dertill måste uppoffras. Priserne å kol och ved i Falun, det ställe inom länet, der största förbrukningen deraf torde föreTab. Litt. B. komma, äro uppgifne på sätt nedanstående tab. Litt. B. utvisar. Tab. Litt. B. Vedoch kolpriser i Falun. 1 stafrum björkved. 1 stafrum talleller granved. 1 stig kol. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. Rofdjur och af dem dödade husdjur. Grufvor och bergverk.
Dessa mynt skola innehålla tre fjerdedelar fint silfver och en fjerdedel koppar till alliage. § 4- Yigten af E11 Riksdaler blifver trehundradedels (o,o3) ©; på halfva riksdalern femton tusendedels § i Enheten för Svenska silfver-myntet skall vara Riksdaler. Riksdalern skall innehålla två hundradedelar (0,02) af 1 © vikt. vigt finsilfver. § 3. Dessa mynt skola innehålla fyra femtedelar finsilfver och 1 femtedel koppar till alliage. § 4- Yigten af En Riksdal. blifver tjugufem tusendedels (o,025) ©; på halfva riksdalern ett hundrade 556 Den 28 November e. m. (0,015), och pä fjerdedels riksdalern sjuttiofem tiotusendedels (0,0075]) ®, allt vikt. vigt. Alltså skola två halfva, äfven som fyra fjerdedels riksdalrar väga lika med en riksdaler. § 5. Det tillåtna remedium i finhet utgör för silfvermyntet tre tusendedelar, eller myntets halt må kunna afvexla sålunda, att ett © myntadt silfver kan innehålla emellan sjuhundrade fyratiosju tusendedels (0,747) och sjuhundrade femtiotre tusendedels 0,753 © finsilfver. Likväl skall Myntmästaren använda all omsorg, att hålla myntet vid sin rätta halt af sjuttiofem liundadedels(o,75)ffi tjugufem tiotusendedels (0,0125) och på fjerdedels riksdalern sexhundrade tjugufem hundratusendedels (0,00625) ffi, allt vikt. vigt. Alltså skola två halfva, äfven som fyra fjerdedels riksdalrar väga lika med en riksdaler. § 5.
Det synes mig tydligen vara af Hr Mannerskantz ådagalagdt att förstörandet af de ifrågavar. sedlarne nu kunde verkställas med vida mindre kostnad för Banken, än om de, en gång utsläppta i rörelsen, derefter åter inräknades, hoplades i Imndtar, öfverkorssades, och i det skick de då befunnos öfverlämnades åt förgängelsen. Jag tror det vara af högsta vigt alt Ständerna konseqvent fortgå på det sätt de en gång börjat i afseende på den financiella lagstiftningen, och jag anser frågan om dessa 250,000 r:drs utsläppande i den allmänna rörelsen, förutom hvad konseqvensen beträffar, vara af högst underordnad vigt, hvadan jag icke kan annat än förordna bifall till Utsk:s hemställan. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag utbeder mig blott att få yttra några ord i anledn. af den mycket omordade konseqvensen. Det ser ut så, som om, då man hade oturen att stanna i minoriteten, man derföre vore nödsakad alt byta om öfvertygelse, för att uprätthålla Ständernas konseqvens i besluten. Jag och manga med mig anse och hafva alltid ansett att det mindre sedelmynlet har varit ett ganska lämpligt bytesmedel för landet, och jag är af den öfvertygelse att vårt folk älskade detta mynt, och tror att man gjort orätt uti att göra ett ombyte härutinnan. Jag inser icke heller i hvad sammanhang den mycket omtalade realisationen står med denna sak. Man säger att silfvret är bäst bevaradl då det finnes i folkets fickor. Nå väl, ransakom fickorna, och vi skola komma i tillfälle att se om där linnes mer silfverän sedelmynt. Jemförom det utelöpande silfvermyntet med beloppet af sedelmyntet, så får man väl se huru det slår in, om man på det sättet vill bevara och skydda realisationen. Den hvilar på helt andra grunder. Jag tager för gifvet att Ständerna förblifva vid hvad de en gång beslutat, och gör mig således icke skyldig till någon slags inkonseqvens icke en gång i det fallet. Men jag vågar hos Hr Frih. o.