Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde vara att gå något långt i reglementerande i och för den ordning man finner lämplig, alt vilja föreskrifva fartyg att gå till den ena eller andra staden och sålunda betaga den handlande rättigheten alt i hvilken hamn han behagar lossa sina varor. Den händelse, hvilken Gr. Posse nyss omnämnt, tilldrog sig i Söderköping. En Den 2 A pri 1 e. m. 59 Norrköpingshandlande lät nemi. sitt fartyg dit inlöpa samt der förtulla fartygets last, som bestod af ull. Detta bände ett år, men icke mera; ty uträkningen befalis vara nästan ingen. Men äfven om så hände hvarje är, tror jag icke ali det allmänna deraf skulle lida någon förlust eller att ens någon hade att med den saken sig befatta. Detta sätt all gå tillväga bevisar nemi. ingen oordning, utan blott en uträkning af den trafikerande, som möjligen genom den sålunda vunna besparingen kan till bättre pris sälja sin vara. Dä nu tankarne fallit på Norrköping, anser jag mig, med afseende på Frih. Cederströms anmärkning om våra Svenska städer, att de icke tilltaga i storlek och välstånd, böra lemna den upplysning, alt denna stad har under de sednare 30 åren ökat siu folkmängd med 50 proc., och att under förlidne år fabrikstillverkningen der i värde uppsteg lill lika mycket, som hela tackjernstillverkningen i Sverige. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: En värd talare har under discussionen yttrat den förmodan, all Konungen skulle hafva varit sinnad att återtaga Siu uti ifrågavarande ämne afgifna nåd. propos., om Ilan hade vetat, alt BorgareSt. var så mycket emot densammas antagande. När man med uppmärksamhet följt discussionen denna afton och hört, hvilka personer, som hafva talat emot den K. propos., skulle man nästan vara frestad att tro, det ett sådant förhållande verkligen vore inträd), alldenstund desse personers qvalificatiouer göra alt man skulle kunna förmoda någonting sådant; men dä man å andra sidan tager i betraktande, alt dylika företeelser här å detta rum icke äro så ovanliga, bör man icke vid dem fästa något särskildt afseende.
Genom den föreslagna minskningen i hästantalet, mäste reg:tet, såvida det skall motsvara sin bestämmelse, erhålla en förlängd exercistid, hvilken ej kan antagas blifva mindre än en månad utöfver den nuvar , emedan de öfningar, som hittills i hela reg:tct samtidigt företagits, numera, i brist på hästar, men med oförminskädt antal manskap och rekryter, måste successivt bedrifvas. En annan följd af liästarnes strängare anlitande blifver äfven ovillkorligt den nuvar. knappa rationens ökande, hvarigenom nya, af H. Den 7 Maj c. m, Ut.sk. den nya organisationens inträdande, reg:tet icke lungre kan, såsom Ii i It i 1 Is af besparing skott, under 2!ne af sommarmånaderna släppa eli antal af 100 hästar och derutöfver på gräsbete, emot den lindriga, betalningen af circa 3 r:dr b:co per häst i månaden, utan måste, i anseende till den strängare och förlängda exercisen, hela qvarblifvande antalet hästar, med förökad ration, hållas på stall, äfven under sommarmånaderna. Den nya kostnad, som genom allt detta uppstår, utgör omkring 4>8oo r:dr b:co, hvarmed de calculerade besparingarna ytterligare minskas. I sammanhang härmed må det vid detta tillfälle tillåtas mig att, såsom svar på beskyllningen om för rikliga anslag lill regttet, få anföra, att våra hästar än i denna stund ej erhålla någon ströhalm, ulan året om ligga på bara spiltgolfvet, hvilket, i förening med den sparsamt beräknade ration, och den mer än tillräckliga motion, som hestås, nödvändigt måste ofördelaktigt inverka på deras trefnad och utseende, helst hvad beträffar de ädlare och buttre hästar, hvarmed reg:tet nu mera allmänt remonteras. Detta hvad ströhalmen angår.
Ankarsvärd väckte fråga, att Nerikes Regementes Rotehållare antingen måtte sättas i åtnjutande af de räntor, som, af ålder, anslagits till Regementets beklädnad, eller i motsatt fall få förblifva vid orubbadt bibehållande af Kneckte-Contractets ordalydelse, rörande beklädnads-afgijterne; uti hvilket ämne Utskottet under den 21 sistlidne Julii afgif - S ta ts-Uls ko Ue Is Be tu 11 k a n den, 77» vit Betänkande N:o 345, hvarvid anmärkningar uti bemäldte Riks-Stånd blifvit gjorde, hvilka hufvudsakligen innefatta, huruledes de ifrågavarande llemmansränlorne vid Indelnings-Verkets upprättande skola blifvit anslagne till Beklädnadshjelp och understöd åt Holarne; samt att Rolebållarne, i saknad deraf, då den vid sisla Riksdag beslutade förändring uti sättet lill Soldatbeklädnädens besörjande, skulle regleras, protesterat emot åtagande af de alternativt bestämde bidragen oell endast under vilkor, att vid nästa Riksdag vinna rättelse och lindring, ingått derpå att erlägga i-6;tedel af en Monderings värde årligen, eller hälften emot Staten, hvarigenom desse Rotehållare skola tvärt emot förhållandet i andre orter, blifvit svårare betungade i denne del än tillförene. Och då Riksens Ständer hade förbehållit sig , alt, i anledning af den berättelse om Beklädnadssältet som vid denne Riksdag borde afgifvas, vidtaga de förändringar deruti, som kunde finnas nödige, samt rättvist och billigt vore, att Nerikes Rotehållare, utöfver hvad dem, i följd af KneckteContraelerne åligger, icke belastas med förvandling af de deruti stadgade peuniuge-bidrag till Spannmål och dess betalning efter gångbart pris; heldgt Staten i dy 1 ike all endast består beloppet, sådant det al S tats-Utskotle ts
Grefwe lervenhaupt, 6uli->k, höll stristeligen kill Herr Landt.Mari-eaiken följande Tal: Walborne Herr Land.-Marstalk; Att föra den Elaf Herr Landi-Mar,-kasten mr äterlemnar, gifwer redan en rättighet titt hågkomst' att föra den vä der sätt den as Herr Landl-Mar! stallen blifwit förd, giswer etr rum bland desse Man, dem aila lider stola minnas, fäsom uplyste, ftickelige och wärdige ledare af allmänna öfwerläggningar. Wid emottagande af denna Skaf, höljdes Herr Land'-Marstalken af en .vidsträckt kunskap om Riket och dess behof, af en, under mö. dosamma wärf, wuNnen och fullkomnad erfarenhet. Under de mänader som sedermera framflutit, har Herr Land! Marstalken funnit ett nytt och ett rikt tillfälle, akt ådagalägga den hastighet i begreppet, som genast omfattar förekommande ämnen, ben klarhet i omdömet, som framställer dem med ordning och sammanhang, den rådighet, den köld och det tålamod, hwilka äfwen under lugna rådplägningar behöfwas, den .vaksamhet och den arbetsamhet, hwilka aldrig slumra ekler tröttas. Det ar icke den, hwilken talar i Ridderstapet och Adelns Namn, font bör lekna pä hwad sä-k Ridderstapet och Adeln emot allt detta swarat. ljuder saknad af en wällastghet, som han wid detta tillfälle önskade sig, får han anhalla, att Herr Landt-Marflalken will såsom demis af Ridderstapet och Adelns enst.!ra tänkesätt för honom taga minnet af hwarje sammankomst, och, säsom bewis af> det allmänna tänkesättet, de beslut hwilka blifwit fattade.
En sednare försäkring gäller dock, om 1. vid dess ingående, försäkringstagaren förbundit sig att till försäkringsgifvaren afstå sina, till följd af en tidigare försäkring, tillkommande rättigheter; 2. vid dess ingående försäkringstagaren förbehållit sig att göra den gällande såvida han, till följd af en äldre försäkringsgifvares obestånd, eller till följd af den äldre försäkringens ogiltighet, ej blifver betäckt genom denna; 3. den tidigare försäkringen är tagen för annans räkning utan uppdrag, den sednare deremot af försäkringstagaren sjelf, såvida denne, vid den sednare försäkringens ingående, antingen varit om den tidigare försäkringen okunnig eller förklarat sig vilja från densamma afstå. § 202. Äro flera försäkringar slutna samtidigt eller elier hvarandra, och sker efter - 101 gift i endera forsäkringsgifvarens förbindelser, är sådant utan inverkan pä de öfriges rättigheter. § 203. Hafva försäkringstagare och försäkringsgifvare uttryckligen bestämt ett visst värde å det försäkrade föremålet att dem emellan gälla, utgör detta dess försäkringsvärde (taxerad eller sluten police). • Försäkringsgifvaren vare dock berättigad att erhålla nedsättning af det öfverenskomua värdet, om han viser att detta, vid aftalets ingående, betydligt öfverstigit det verkliga värdet. § 204. Ar värdet ej bestämdt genom uttrycklig öfverenskommelse, då bestämmes det på sött följande §§ stadga (öppen police). § 205. Fartygets försäkringsvärde utgöres af det värde det hade, när försäkringsgifvarens fara började. Till delta värde kan, genom uttrycklig öfverenskommelse, läggas kostnaden för utrustningen, besättningens hyror och försäkringskostnaden, såvida ej dessa kostnader redan äro försäkrade genom försäkring af bruttofrakten. § 206. Frakten kan til! sitt bruttobelopp försäkras, såvida ej utrustningsoch försäkringskostnad samt besättningens hyror äro särskildt försäkrade, i hvilket fall försäkring får tagas endast å fraktens nettobelopp. För bestämmande af försäkringsvärdet å frakt, gäller fraktaftal eller kon nossement.
<T> UQ PO a - P PCD - 3° 25 10 Umbärligheten af denna vara och den omständigheten, att det å arbetad Agat föreslagne Bevillnings-bel-opp blifvit titan anmärkning lemnadt, föranleder Utskottet att ej tillstyrka någon förändring. Tillgången af denna vara i Sveriges södra Provinser föranleder ett lika förhållande Utskottet anser tullen böra lika med broderier, på sätt BorgareStåndet beslutit, öjas till Denna sålunda föreslagne skillnad emellan jordoch trädfrugter, tillstyrkes så mycket heldre, sorn ett verksamt skydd för jordbruket derigenom beredes. Någon nedsättning i Tullen för denna a Fabriker inom Sverige tillverkade vara, anser Utskottet sig icke kunna under ett sådant förhållande tillstyrka Någon nedsättning i Tullen a detta utländska Fabrikat, pröfvår Utskottet sig ej kunna emot 3:ne Stånds bifall tillstyrka» Sa Vida tillgång härpå finnes i Sveriges Södra orter kan, efter Utskottets tanka, någon nedsättning i Tullen ej, mot 3:ne Stånds beslut, ega ruth Jemnknings Förslag. H & O s 3 P P CL 15 10 I 30 l i 00 50 10 25 1 1 OQ pjes 2 Cu CD *5 Enligt Utskottets Förslag. Enligt H. Kidderskapets och Adelns Beslut. Enligt Vällofl.Bor. gareStåndets Beshit. Inkommande. Utgående. Inkommande. Utgående. Inkommande. Utgående.
Landtmätarnes ställning är visserligen med afseende å blifvande minskning i Landtmäteriförrättningar i hög grad betänklig; men det synes mig icke med utsigt till framgång kunna ifrågasättas, att ett annat system för deras aflönande än det hittills följda, dervid godtgörelsen för deras arbete i allmänhet bestrides af dem som deraf sig begagna, nu borde införas dymedelst att staten, i större mån än hittills, skulle öfvertaga Landtmätarnes aflöning. Mera lämpligt bör det vara att genom något förbättrad pensionering bereda de äldre tillfälle till afgång och derigenom förskaffa ökad sysselsättning åt de yngre. Härvid torde, utan vidare utveckling af de skäl, som grundlagt Pensions-komiténs förslag att Landtmätare, i likhet med en del andre tjenstemän, hvilkas krafter i följd af besvärligare tjenstgöring hårdt pröfvas, tidigare uppnå pensionsåldern än hvad som förslagits för tjenstemän i allmänhet, kunna antagas, att en sådan förmån är på billighet och rättvisa grundad. På dessa skäl anser jag mig icke kunna biträda Landtmäteri-Styrelsens förslag om lönetillökningar och nya löner, men hemställer likväl, att Eders Kongl. Maj:t ville hos Rikets Ständer föreslå att, för bestridande af nödiga skrifoch ritmaterialiers inköp, äfvensom af kostnaden för städning och eldning af Landtmäterikontorens rum måtte anvisas ett årligt anslag, som synes hörå tagas något högre, än det af Landtmäteri-Styrelsen i sammanhang med tillstyrkt löneförhöjning förordade, och utgöra ‘200 Riksdaler, eller för Rikets 24 län tillsammans 4,800 Riksdaler.
Afgifterna för passagerareoch varu-trafiken skola utgå enligt den taxa, som Kongl. Majit, efter dertill utaf bolaget afgifvet förslag samt Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvandes hörande, i nåder fastställt, och hvilken taxa i allmänhet hvart femte år lämpas efter sig då företeende förhållanden ; ll:o, skulle behållna inkomsten af jernvägen, efter afdrag af den årliga inbetalningen å det af Staten erhållna lånet, öfverstiga sex procent å det belopp aktie-egarne tillskjutit, ankommer på Kongl. Majit att, utom begagnande af dea i näst ofvanstående punkt Kongl. Majit förbehållna rätt att pröfva och bestämma de enligt taxor utgående afgifterna, föreskrifva, huru stor del af detta öfverskott skall afsättas till underhålls och ombyggnads-fond eller ock användas till ökande af den för lånet stadgade amortering; 12:o, bolaget är berättigadt: a) att, efter gällande lag och författningar, till sig lösa och med eganderätt besitta enskilde personer och korporationer tillhörig jord, som för jernvägsanläggningen erfordras, hvilken jord dock ej får för bolagets skuld intecknas; b) att, utan kostnad eller årlig ersättning, undfå upplåtelse af sådan för jern vägsan läggningen erforderlig, Kronan tillhörig jord, som står under dess omedelbara disposition; dock bör, när fråga är om boställsjord eller annan åt enskild person med åborätt eller annorledes upplåten kronojord, ersättning derför af bolaget lemnäs i enlighet med hvad om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof är stadgadt i Kongl. Förordningen den 20 November 1845; skolande denna Förordnings 27 § jemväl lända till efterrättelse i afseende på 46 iStats-Utskottets Memorial N:o 220. de utskylder till Kongl. Maj:! och Kronan, som förut kunna åligga den jord, hvilken bolaget kommer att till sig lösa; c) att för jernvägsanläggningen kostnadsfritt begagna sådana, å Kronans egor belägna, kalkoch stenbrott, som kunna vara disponibla; d) att, uppå skeende underdåniga ansökningar, åtföljda af bestämda uppgifter å behofvet, få, under kontroller, som då komma att i nåder föreskrifvas, till riket tullfritt införa de maskinerier, vagnar och verktyg m. m., hvilka vid jernvägsarbetet erfordras, jemte för jernvägen beliöfliga räler, lokomotiver, stående maskiner och vändplaner; e) att för jernvägens anläggning erhålla arbetsbiträde af kronoarbetskorpsen, i mån af tillgång och uppå de vilkor,
I afseende å anslaget till anskaffande af undervisningsmateriel m. m. bar Kongl. Majit begärt, att detsamma måtte fortfarande utgå till sitt nuvarande belopp, 10.000 Ridr. Herr Ekman och Iliksdagsfullmägligen Jonas Andersson hafva deremot yrkat, alt della anslag mätte böjas tili 50,000 Ilidr, och lliksdagslullmägtigen Nils Olsson bar föreslagit, att 10,000 Ridr skulle ställas till Kongl. Majlis disposition för att användas till premier för goda läroböckers författande. Då det är af synnerlig vigt för folkskoleväsendet, alt då skicklige lärare äro bildade, tjenlig undervisningsmateriel må finnas för deni att använda för att göra deras undervisning så fruktbärande som möjligt, är ett anslag för det nämnda ändamålet fortfarande af stort behof påkalladt, dels för att understödja utarbetandet af tjenliga läroböcker, dels för anskaffande af tjenlig undervisningsmateriel i öfrigt, såsom kartor, glober, modeller, hjelpmedel för åskådningsundervisningen m. m., och hvilken materiel bör dels till seminarierna kostnadsfritt utdelas, dels lill ett betydligen nedsatt pris på flera punkter i landet hållas skolstyrelserna tillhanda. Derigenom skall kännedomen af det bästa och ändamålscnligasle undervisningssället alltmera spridas och anskaffandet af tjenlig undervisningsmateriel betydligt underlättas, utan att det af Kongl. Majit för sagda ändamål äskade statsanslag behöfver öfverskridas. Som emellertid delta anslag, i likhet med det för bildande af folkskolelärare föreslagna, på grund af sakens natur icke kan annat än framgent blifva behöfligt till åtminstone samma belopp, som för närvarande, bar Utskottet ansett detsamma böra på ordinarie stat uppföras, och får derföre hemställa, g) att Rikets Ständer mätte för anskaffande af undervisningsmateriel m. m. åt folkskolorna anvisa ett årligt belopp af 10,000 Ridr, att bland åttonde Hufvudtitelns anslag på stat uppföras. Till understöd för högre folkskolor bar Kongl. Majit begärt ett ärligt anslag af 10.000 Ridr. Vid 1856 års riksdag bestämdes detta anslag lill 24,000
I den mån en tilltagande production och folkmängd ökar föremålen och vidgar utrymmet för denna indnstrie, är det att hoppas, att jordbruka* ren skall entledigas från sådane onera, hvil* ka egentligen härleda sig från motsatta förhållanden, och från det behof man deraf funnit föranledt, att låta jordbruket under - Besil, och Ekon. Ihsk. Betä-nknnclen• 1517 stödja ej allenast staten utan ock andra näringar, för att af dem understödjas tillbaka. Då således nu ifrågavarande beskattningssystem, synes grundadt på all jords liba beskaffenhet, men hvilken icke kan beredas på annat sätt, än antingen genom upphörande af ali grundränta, hvilket åtminstone under närvarande förhållande icke är tänkbart, eller ock genom inlösen af de privilegierade hemmanens friheter, hvilket åter, utan att räkna de kostnader, som härigenom uppkomme för staten, skulle, såsom ännu mera betungande den hittills friare jorden med grundräntor och servituder, helt och hållet motarbeta ofvannämnde med tidernas längd åsyftade befrielse ifrån alla sådana onera, och då härtill lägges, ej mindre förutnämnde kostnader för jordens uppmätning och omöjligheten, att, åtminstone inom en längd af år, kunna dertill linna skicklige förrättningsmän, än ock svårigheten att erhålla ett icke mindre stort antal af nödige agronomer och i Forstväsendet kunnige män, särdeles de sistnämnde, heldst denna vetenskap blifvit i Sverige föga cultiverad, så linner Utskottet, sora det egentligen endast tillkommer att yttra -sig öfver den ekonomiska nyttan och verkställbarheten af förslaget, detsamma redan vid granskningen af de preliminaira åtgärder, på hvilka det är bygdt, å ena sida» framställa sådana svårigheter i verkställigheten, som åt* } ji3 Eesv. och Ekon. Vtsk. Betänk anden. minstone för det närvarande helt och bållet motarbeta dess antagande, och, å den andra, innefatta grunder för dess utförande, gora icke äfverensstämma med de af Utskottet antagne principer för en välgörande och afvan pä efterkommandes fördeiar beräknad Statshushållning; hvadan Utskottet ansett sig icke kunna i anledning deraf tillstyrka någon Riksens Högloil.
Jag har nemi. ansett att det varit en fördel som här blifvit föreslagen, alt Filialbankerna skulle få begagna ända till J:del af den beviljade summan såsom kreditiv i st. f. j-:del, såsom det förut varit stadgadt, men jag tror att det varit bättre om man öf - Den 19 Juni, 311 ve riem nät ål bolaget ali bestämma sig för att begagna en större del af den dem beviljade summa såsom kreditiv, såsom lån. Derigenom hade man dels gjort Bankens fonder mera tillräckliga och dels gifvit en hell annan karaktär åt de nya Banker som mau bildade. Förhållandet blifver nemi. det, att ju större summa man lemnar dessa Banker med föreskrift, att den skall tagas såsom lån emot ränta, dessmera få dessa Banker sitt intresse i, att i diskonlväg utlemna medlen. Lemnar man dem åter större kreditiver, så är det i deras intresse alt röra sig hufvudsakligen med sina egna medel och i rörelsegrenar, som äro mera hankmässiga. Om dessa Banker vilja röra sig bankmässigt, så mäste det nemi. vara deras intresse, all heldre hafva ett stort kreditiv än att till Banken betala ränta på ett större lån, hvaremot om de få denna bestämda försträckning i låneväg, de nödgas utlåna den genom diskontering och få högre ränta derigenom, att samma dag som medlen komma io genom en inbetalning, så gå de åter ut derigenom, att ett lån blifver utleranadt. Jag har ansett mig åtminstone böra anföra detta till den verkan det kan hafva och får yrka, alt i st. f. Utsk. föreslagit, att | skall utgå såsom lån och £ såsom kreditiv, del må bestämmas, alt af försträckningen skall högst | utgå i form af lån, och det återstående såsom kreditiv. Genom ett sådant stadgande skulle det kunna medgifvas Filialbankerna alt organisera sig på lika sjelfständigt sätt som Privatbankerna, och icke blifva så bundna af Riksbanken och dess föreskrifter, sora om de af densamma skulle taga vissa bestämda lånefonder. Det skulle kunna hända, att de mycket sällan behöfde anlita dessa kreditiver, blott de hade rättighet dertill.
9. så att, med tillägg af den under första byggnads-åren 1819, 1820, 1821 och 1823 använde summa 207,774: 26. 2, Hjelmare Canaloch Slussverksbyggnad under de framflutna 10 åren kostat 828,417: 21. 11; att härtill följande bidrag af allmänna medel utgått: StatsVerkels understöd af 9:de Hufvud-Titeln åren i8i5och 1816, Rdr 5o,ooo — det år 1818 från Banken lemnade lånebiträde, 200,000, samt det af R. St. år 1828 beviljade lån fiån Riksgälds B i hang t. R. S:s Prat. io:de Sami. a Band. 7 Höft. 32 'i5o Bxp. UcsA. Förslag cili and. SArifv. N:o 397.
Så länge ingen grundlagsförändring skett, i hänseende till Krigs-colltm, kunna Utsk. och R. St. icke vägra löneanslag åt en Presideut i Krigs-colbm, utan all underlåta iakttagandet af grundlagens föreskrift. 1 afseende på Krigs-hofrätlens indragning och hans befattningars öfverflyIlning till Hofrätterna, hvarom förmäles i aldra punkten, hafva revisorerne yttrat en mening, hvilken StatsUtsk. biträdt, nemi. den, att ”R. St. måtte hos K. M. ”i lind. anmäla deras önskan , att K. M. ville i nåd. vara ■”betänkt på införandet af sådana förändringar i den militära ”lagskipningen, i följd hvaraf ofvanberörde ändamålsenliga ”åtgärd kunde blifva vidtagen.” I detta hänseende är ingen motion gjord, åtminstone har icke StatsUtsk. uppgifvit någon motionär. I allmänhet är förhållandet med StatsUtsk., att det icke gifvit sig den tid eller möda, som eljest plägar vara vanlig hos Utsk., att efterse om motioner funnits och att utreda hvad motionärerne önskat. Utskls betänk, liknar snarare en fördragnls-Jista, som är tjenlig för dem, Sorn hafva handlingarna under händer, men ingalunda för R. St., som icke hafva dem att tillgå, men inför hvilka föredragnln dock göres. Efter mitt förmenande hafva revisorerne ej att skaffa med denna sak; icke heller StatsUtsk. Det är en organisationsfråga, som tillhör K. M. ; och om något Utsk. skulle yttra sig deröfver, så vore det väl Lageller Ekon.- Utskotteb Om sjelfva domstolens organisation vill jag bär icke säga annat, än att jag i allmänhet anser särskilda mili - Den 9 Ma j f. m, tara domstolars befintlighet vara riktig. Jag beklagar, att en lagfaren ledamot af delta Stånd, i ett föregtde plenum, ufirderliit att verkställa sin tillkännagifna afsigt att betrakta saken ur den juridiska synpunkten!
Enär kannerymden i bränvins-brännings-redskap béfinnes vara större, än den uppgifvits, men öfverskottet ej öfverstiger en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare redskapen ej derföre underkastad beslag, utan må, vid derom uppkommen fråga, egaren debiteras för det löpande året med den högre skatt, hvartill pannans ökade rymd föranleder, och redskapen, genom egarens försorg, å nyo mätas och stämplas innan påföljande år, på sätt och under det ansvar, som i 14 §. af denna Art. utstakas. Bik. till R. St. Ulskottens Betänkande, N:o 2. §• 2*« Beträdes Justerare att hafva orätt stämplat bränvins-panna eller i stämplingsbetyget hänfört bränvins-brännings-redskapen till lägre dass, än hvartill den rätteligen hörer, skall han böta 33 R:dr 16 sk. Banco och derjemte dömas tjensten förlustig eller på längre eller kortare tid från utöfningen deraf skiljas, allt efter Domarens pröfning, huruvida förseelsen härrört al uppsåt eller af större eller mindre vårdslöshet. Den, som tillverkar bränvins-brännings-redskap af större rymd, än den nu tillåtna, utan att kunna styrka, det redskapen är ämnad till export, eller bestämd till inhemskt bruk, på grund af Kongl. Maj:ls serskildta »ilna Nådiga tillstånd, bote första gången 33 R:dr 16 sk., andra gången 66 R:dr 32 sk. och tredje gången 100 R:dr, allt Banco. §. 22. Destillerings-pannor, som af Apothekare få för pharmaceutiska behof begagnas, böra angifvas och upptecknas vid mantalsoch skattskrifning samt mätas och stämplas, i likhet med hvad om bränvins-pannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar. §. 23.