Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jullmägtige, fom sf uif för ContoiretS basta in« Den 7 December. Z75 ingeck uti Utlånings anstalten (hmilken medfört bade »nöda och answar) i den mohn inwexlingen af Bancoinynr emot Crcdit-sedlar dertill gaf anledning, kunde icke fatta något generel! beslut i denna sak för framtiden, utan ansägs för tillrackelist att »vid hwarje län endast pröfwa säkerheten/ 180Z ock) 1807 arens Herrar Revisorer harma icke klandrat detta utlånings företag, twärtom hafma de senaste Herrar Revisorer funnit att det säsom nyttigt kunde tillätas; alla Fullmägkige i detta ämne gjorde föreskrifter äro till pricka esrerkomne; någon anonce uti Tidningarne on Län af Riksgälds-Contoiret sann Fullmägtige icke lämpelig, hälst da, om jernuphandlingen arén 1798 och 1799 icke eller någon kungörelse till Allmänheten utfärdades, och hwaröswer Högloft. Hemliga Utlkottet wid 1800 ärs Riksdag ej suunil anledning göra någon anmärkning. 6:0 pag. 4Z "Alt ej nägon särskild offentclig "eller af Herrar Fullmägtige authoriserad an"tekning öfwer länen bliswit förd, och att en s "Ledamots antekning osmer länen icke är nä» "gon gällande eller auchenkique handling." Denna anmärkning är för mig pä en gäng bade förmanande och sniäreande. Förwänande i det afseende!, art Högloft. Slars-Utskottet as Kongl. Secreterare» 8/Ivan sä längt blifwit fördt frän rätta sanningen och förhållandet. Smärtande ater, att jag skulle mara sa litet känd för ordning och nit i htvad »nig äligger, art nägon af Högloft. Stats-Utskottets Ledamöter kunnat tro, att en sadan oordning under min styrelse more möjlig. Längt före min tid i Riksgälds» Lomoirek/ har Secreterare» derstädes fört en antek - 376
Decharge för sina Embetsgöromål, hvilket vid en kommande Riksdag icke kan, som §. här innehåller, å nyo väckas. 3g §. deremot synes mig mera användbar; den innehåller, atr om två Stånd stadna emot två, skola de serskilte meningarne, såsom Alternativer till Ständerue framställas. Att en anklagelse emot Stats-Radet skulle kunna förfalla, i annat fall än om uppgiften vore origtig, strider emot sakens natur. Constitutions-Utskottet måste i alla fall, på ett för Ständerna upplysande sätt, yttra om de icke finna skäl att enligt 106 §. förordna Riks Rätt; deremot, om saken kan med anledning af föreskriften uti 107 §. tarfva åtgärd, derom äger Riksens Ständer ensamme och icke Constitutions Utskottet att besluta. Oagtadt mitt förklarande, att icke vilja söka rubba beslutet, får jag dock, till förekommande af dylikt prejudicat framdeles, protestera emot behandlingen af detta mål, såsom stridande emot Riksdags - Ordningen. Herr Schönström, Pehr: Jemte det jag förenar mig med Friherre Stael von Holstein, får Den u April, 33> jag anhålla att Friherre Anckarsvärds anmärkning måtte blifva uppläst samt hela Acten till trycket befordrad. Friherre Åkerhjelm, Gustaf, anmälte det han i Constitutions-Utskottet reserverat sig emot det beslut, att frågan skulle anses förfalla. Herr af Uhr, Carl David, yttrade det han i Utskottet äfven varit af lika tanka med Friherre Åkerhjelm. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf.' Äfven jag protesterar mot det sätt, hvarpå ConstitutionsUtskottets Memorial, rörande Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne, i dag blifvit behandlgdt, och anhåller ödmjukast, att min Reservation måtte blifva i Protocollet antecknad } hellst jag anser detta Memorial hafva bordt, likasom hvarje annat Utlåtande från Utskott, ligga på bordet och alldeles icke endast låggas till Handlingarne.
Omsider hittade han på, och stoppade den i barmen, under kläderna. Det hade så intet lidit långt om länge, förrän trollet kom igen, och sporde om han ätit sig mätt. Svennen jakade härtill. Då sade Rå-drottningen: »Pölsa-var min! hvar äst du nu?» Korfven svarade: ’Här, i barmen, Här, i barmen.’ Nu blef käringen väl tillfreds, och mälte: »Äst du i barmen, nog kommer du i tarmen.» Konunga-sonen fick derefter en ask med bröllopps-saker, tog så afsked ifrån Rå-drottningen, och lagade sig mot hemmet. Men han hade knappast kommit ut på gården, förr än korfven begynte röra sig under hans kläder, och förbyttes till en stygg drake, som bredde ut vingarne och flög högt upp i sky. Då blef ungersvennen förfärad, och vandrade det fortaste han kunde. När han så kom till borga-grinden, ropade käringen: »Björnen min, rif honom i tusende flingor!» Genast rusade björnen fram; men svennen tog en half kaka, och kastade i djurets munn. Då sade björnen: »Hungrig var jag, nu är jag mätt,» och lufsade så tillbaka i sin kula. Men svennen fortsatte sin färd, och kom till ulfven. Då ropade trollet: »Ulfven min, rif honom i tusende flingor!» Straxt rusade ulfven fram, och glupade stort; men konunga-sonen tog den halfva kakan, och kastade i hans munn. Ulfven gick så tillbaka i sitt ide, sägande: »Hungrig var jag, nu är jag mätt.» Nu tycktes det konunga-sonen föga rådligt att töfva. Han tog derföre till att springa det snabbaste han kunde, och kom till de begge männen som molo på qvarnen. Då ropade Rå-drottningen: »mjölnare två, malen honom i tusende flingor!» Men när mjölnarena fingo se hvem det var, ville de icke göra honom någon skada, utan sade: »inte ska’ vi löna godt med ondt. Han har gett oss ylle-mössor; förr stodo vi bar-hufvade.»
Genom den föreslagna ultagningen af reqvisita och persedlar för arméens beväringsmanskap, 11,181 man, och för flottans 3,344 man, medtagas förrådets tillgångar på ungefär 1,000 munderingar när. Oaktadt berörda tillgångar genom den sålunda föreslagna utdelningen ej äro för staten förlorade, utan blott öfverlemnade till bruk och nyttjande af de regementen och korpser tilldelade beVäringsskyldige, hvilka, under vanliga förhållanden, dermed blifva beklädda, så och då likväl angeläget är att ega reserv-förråd för krigsbehof, hemställer jag i underdånighet, att berörda förråd, med hänseende till behofven för arméens beväringsmanskap, återigen må tillökas med materialier och persedlar för 7 å 800 man årligen, tilldess det vunnit en sådan styrka, som under de blifvande förhållandena kan anses för ändamålet tillfyllestgörande. För en sådan årlig förrådets förstärkning erfordras lills vidare ett årligt anslag af R:dr 45,000: och med antagande, att för bildande af ett särskildt reservförråd för sjöbevärings-manskapet ansloges årligen tills vidare 15,000: * komme således de begge förrådens återfyllande alt fordra en statsutgift af tillhopa årligen 60,000: Den årliga underhållskostnaden för bevärings-mauskapets beklädnad uppgår, enligt nya förslaget 55 för j4rme'en, till R:dr 67,100: ,> Flottan , , 19,500. — 86600:
Hon tänkte visserligen, att här hade han suttit bra ofta och många gånger till långt inpå nätterna, men hon tänkte också, att hit hade hon själf kommit många gånger och kysst honom på pannan och bedt honom icke arbeta för mycket. Fastän det måste han ju, stackars Hjalmar, måste för att de skulle kunna reda sig. En lektors lön är inte stor, och för att de skulle kunna bereda sina barn en passande och solid uppfostran — sonen låg i TJpsala (det var visst det enda han gjorde), och dottern vistades i pension i Schweiz — måste Hjalmar skaffa sig extra inkomster såsom privatlektioner, uträkningar för lifförsäkringsbolag och industriella företag samt journalistisk verksamhet. Det var ett ständigt jäktande och ett nervutslitande arbete. En gång hade han beklagat sig för sin hustru — det mindes hon inte nu — och sagt henne, huru tungt han kände det att icke få ägna sig åt sin vetenskap och följa med den nyaste tidens rön på detta område. Men då hade fru Beate sett på honom med ett par stora, medlidsamma ögon — och sedan genom några inflytelserika relationer skaffat honom ett par timmars extra arbete till om dagen. Lektorn ville inte förebrå sin fru. Beate var nu en gång för alla en sådan där ytterst finkänslig kvinna med ett äkta konstnärstemperament. Och sådana kunna en gång för alla inte existera utan byråar i roccoco, målningar i renässans, kronor i empire, gobeliner i Louis seize och väfnader i allmogestil. De måste ha palmer och lefvande blommor, statyetter och akvareller och pasteller — och dyrbarast af allt en umgängeskrets, som går i stil med det hela. Fru Beate skulle ha lidit obeskrifligt af att i sin salong behöfva taga emot en gäst, som inte, om så behöfdes, kunde inleda en konversation med några kännareord om hennss lilla krona i äkta empire eller som varit i stånd att taga den lilla sévresservisen på étagérn för ostindi skt porslin. I hennes hem skulle det råda en stämning af konstnärlighet, af raffinemang i samtalsämnen, toaletter och umgängesvanor. Men sådant kostar pengar. Och härvidlag blef det i själfva verket pengar eller — lifvet. Allt detta tänkte säkerligen icke fru Beate, där hon satt och ögnade i sin makes papper.
Cohr ' s Atlas öfver Sverige är en reskarta i fickformat, som nyligen utkommit på Nordins &amp; Josephsons förlag i Stockholm, och som innehåller ett dussin kartor öfver olika svenska landskap, sex större och flera mindre specialkartor öfver städer och deras omgifningar samt därjämte en hel del geografiska och statistiska uppgifter. Så vidt vi haft tillfälle att pröfva kartornas riktighet, äro dessa i ovanlig grad pålitliga. Deras utseende är synnerligen prydligt och redigt. Denna praktiska hjälpreda under resor erhålles för endast kr. 2,50 och detta i ett bekvämt och elegant klotband. Å redaktionens bord ligga därjämte: Ställningar och förhållanden i Finland. Två föredrag å Vetenskapsakademiens hörsal, af Sven Palme. — Stockholm, C. E. Fritze i distrib. Kr. Det nittonde århundradets historia i öfversiktligt sammandrag af Otto Sjögren. Första häftet. — Stockholm, C. E. Fritze 1891. 16 häften à 90 öre. Till försvar för kristendomen. Om disputationen med Herr V. E. Lennstrand i Malmö den 7 Jan. 1891, af Ludvig Meijer, stadskomminister. — Malmö, Envall &amp; Kull 1891. Kr. Rättelse. I artikeln " Rysslands Orientpolitik och Sverige " i sista häftet af " Ny Svensk Tidskrift " sid. 547. rad. 13 nedifrån står: Dnestrs; — läs: Dneprs. Lärdomar från Finland. S. Palme: Ställningar och förhållanden i Finland. Två föredrag å Vetenskapsakademiens hörsal den 22 och 26 Januari 1891. Stockholm, C. E. Fritze, 1891. Det förefaller, som om Finlands öde i våra dagar har äfven i vidsträckta kretsar hos oss väckt vissa känslor, som förut liksom slumrat eller kanske rent af tynat bort af brist på näring. Man har så länge predikat för oss, att vi hafva platt intet att skaffa med andra folks förvecklingar, och att vi uteslutande böra sysselsätta oss med våra egna inre tvister och de » fredliga värf », som allena anstå ett litet och undangömdt folk. Mången har till och med prisat denna tillbakadragenhet och intresselöshet såsom betecknande ett glädjande omslag i det svenska folkets. sinnesstämning.
Desse vexlar skulle då i stallet försäljas, på det att saknaden deraf ej heller måtte ytterligaré verka menligt på Sedel-agio; men de inflytande Sedlarne på anfördt sätt åter utgå i rörelsen. Denna enkla åtgärd, att försälja hvad sorn icke användas kan, det är den, som Utskotten icke ansett böra tydas, som Cours-operation, hvarmed egentligen förstås den åtgärden, att ömsom köpa och sälja vexlar, eller utgifva af den metalliska behållningen, för att, följande conjunctnrernes omvexlingar, söka leda Cours-förhållandet till ett visst mål; hvilket är något helt annat och af den mera vågsamma natur, att Utskottten icke trott en sådan operation, böra Banko-Styrelsen uppdragas. Det är denna vexel-försäljning, hvarom Utskotten sig yttra, att den blefve fullkomligast verksam till åsyftadt gagn, enär den icke sattes i circulation för någon serskild vinst, utan endast för detta allmänna ändamål. Det är till följd af samma hufvud-princip, den Utskotten i hela deras Betänkande ställt främst, den nemligen, att söka vinna en gräns i de starka omvexlingarne emellan mycket och litet, sorn Utskotten vidare (pag. 35) föreslagit utvidgande af Banko-Styrelsens verksamhet till Silfverinköp, emot utställande af Sedlar, derest Cour - Statsoch SankoUtsialtens Betänk anden. 455 gen skulle gå under g 6 Skillingar på Hamburg. Hvar och en, som uppmärksamt betraktar sammanhanget och öfveren^stämmelsen i dessa begge förslag, bör snart blifva öfvertygad, att Utskotten ansett angelägenheten lika stor, att söka finna en gräns för förbättringen af myntet, som mot försämringen. Med sine Sedlar, använde till Silfver - upphandling, skulle Banken verka det förra; med afgifvandet af sine nya vexel-tillgångar mot Sedlar, det senare; men i allt öfrigt blifva en passiv åskådare af Coursförhållandet. Andre åter hafva högligen klandrat nyssnämnde föreslagne åtgärd å Bankens sida, att göras verksam, för att sjelf motarbeta en ytterligare förbättring af dess Sedlar under 96 Skillingar.
Den i5 Dec. j834- [F råln Hög v erdi ge Preste-StÅhdet. S. D. Föredrogos å nyo Stafsoch Oeconomie-Utskottens Betänkanden: N:o 44, i anledning af väckt fråga, om indragning, helt och hållet, eller till endel, af tjenster vid Skogsoch Jägeri-Staterne, bifölls; N:o 45, ytterligare, i fråga om lindring uti den hemmans-egarne i Jemtland 38 Prot. Ut dr. d. 15 Dec, i834- åliggande voteringsoell rustnings-skyldighet: det här föreslagne tillägg bifölls; N:o 46, angående sättet för utgörande af städernas inqvarteringsbesvär, samt en jemnare och rättvisare fördelning deraf, bifölls; N:o 47» i anledning af ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till Inqvarterings-Ordning för städerne, utom Stockholm, bifölls, S. D. Föredrogos å nyo Lag-ZJtskottets Utlåtanden: N:o 166, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 118, i anledning af väckta motioner, om ändringar i Kongl, Förordningen, angående inteckning i fast egendom, den i3 Julii i8i8, äfvensom öfver de i sammanhang med återremissen af detta Betänkande framställde förslag, till ändring af 4:de Cap. 4 §•
Creditivet och för att bereda tillgång till de för Riksgälds-Contoret, i följd af den instundande Riksdagen, förestående utbetalningar, som kunna öfverstiga livad af Contorets nuvarande contanta behållning och under tiden förräntade inkomster är härtill disponibelt, hafva Fullmägtige funnit sig föranlåtne, vid sistlidne månads början, uppsäga alla Skånska Hypolheks-Föreningens till Riksgälds-Contoret föryttrade 4 procents obligationer, lydande tillsammans å 350,000 R:dr; hvilka obligationer alltså, efter tilländagången uppsägningstid, skola den 1 nästkommande December inlösas. Angående de vid sista Riksdag å Riksgälds-Contoret anvisade serskilda , extra Statsregleringen icke tillhörande, utbetalningar. (Reglementets 83—99 §§.) Som Herrar Revisorer (1841 års Revisions-berättelse, sid. 11, och 1843 års Revisions-berättelse, sid. 43) uppgifvit dem bland dessa utbetalningar, som till och med sistlidet års slut blifvit verkställda, så anse sig Fuilmägtige, för eompletterandet af besagde uppgifter, böra anmäla, att, under loppet af innevarande år, från Riksgälds-Contoret ytterligare ulanordnats: 1843 års anslag till Garnisonsskolan i Christianstad 240 R:dr, samt återstoden, eller 1,000 R:dr, af den till befrämjande af Skandinaviska Naturforskares sammanträden anslagna summa. Stats-Vtsholtets Memorial, N.o 3. Utom det belopp, som, lill följd af Kongl. Muj:ls i sista Revisions-berättelsen, sid. 44, anförda Nådiga bref af den 3 December 1842, hädanefter kan komma att utgå af det hittills obegagnade förslagsanslaget, lill ersättning för postskjutslegans förhöjning, återslå således numera af de i sislberörde §§ anvisade utbetalningar endast följande, nemligen: det till understöd för rustoch rotehållarne i Jemtland anslagna belopp, 8,000 R:dr; anslaget till understöd för rotehållarne vid Westerbottens f. d.
För salu af bränvin komma Gästgifveriet’ att, utom den vanliga Bevillningen, erlägga ifrån Sex lill och med Femtio R:dr samt tillåtne krogar oell värdshus, med flere ställen, der spirituösa drycker utminuteras, ifrån och med Tjugu till och med Etthundrade R:dr, efter deras mer och mindre förmonliga rörelse, enligt pröfning af Taxeringsmännen, hvilka icke allenast må, utan äfven böra, bestämma en högre afgift, än den bär i allmänhet stadgade, då afsättningen anses vara alden utmärkta betydenhet, att den, jemförelsevis med andra Krogar och Värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning. De Gästgifveriet, hvilka anses endast såsom skjuts-ombytnings-ställen och, på sådan grund, äro ifrån Bevillning efter 2 Art. i Bevillnings-StaRgan fria, erlägga icke denna afgift. Den, som vid marknader, Regements-möten, auetioner och andra sammankomster utöfvar bränvins-minutering med vederbörligt tillstånd, bör vid Beredningsoch Taxerings-Comiléerne åläggas lämplig Bevillnings-* afgift i mon af sin rörelse. 36 §• En procent af den summa, som genom bränvins-bevillningen inflyter, skall innehållas, och till Kongl. Maj:ls och Rikets Stats-Contor ingå, för att, enligt hvad af Kongl Maj:t, efter Pröfnings-Comitéens underdåniga förslag, för hvarje Län fastställes, användas till ersättning för det ökade besvär och de kostnader, hvilka med debiteringen och redovisandet af denna Bevillning äro förenade, Fjerde Artikeln. Om ansvaret för öfverträclelser af, hvadj rörande bränvinsbränningen , förordnats. 37 §•
Enär Borgare-Ståndet i den omständighet, hvarå inbjudningen hade afseende, fattat enahanda beslut med det af Ridderskapet och Adeln vidtagna, lade Ståndet, utan vidare åtgärd, omförmälta Protokolls-utdrag till handlingarne. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskollets sedan den 15 innevarande månad på Ståndets bord hvilande Memorial: N:o 60, i anledning af Rlks-Ståndens beslut rörande Konstitutions-Utskottets i Memorialet N:o 52 framställda förslag till ändring i 16 och 22 §§ Riksdagsordningen; Utskottets förslag till volerings-proposition godkändes. N:o 61, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det uti KonstitutionsUtskottets Memorial N:o 53 fråmställda förslag till ändringar i Regerings-formen och Riksdags-ordningen om Riksdags hållande hvarje år; Utskottets anmälan öfverst å pag. 3 lades till handlingarne. Med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkände Ståndet det af Utskottet gjorda förslag till förändrad lydelse af § 109 Regerings-formen att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Utskottets å pag. 4 gjorda hemställan och inbjudning dels till BorgareStåndet, dels till Preste-Ståndet lades till handlingarne. N:o 62, i anledning af Riks-Ståndens beslut rärande Konstitutions-Utskottets i Memorialet N:o 57 framställda förslag till ändring i 14 § 5 mom. Riksdagsordningen ; fröt-Utdrag den 18 September 1860. 725 Utskottets hemställande!], nederst å pag. 1 samt öfverst å pag. 2, lades lill handlingarne. Den af Utskottet å pag. 2 gjorda hemställan angående Bruksegares representationsrätt ogillades af Ståndet, som vidblef sin vid behandlingen af Memorialet N:o 57 framställda gemensamma tanka.
6. så visar sig, att de bokförda Tillgångarnes och For dringarnes verkliga tillökning utgjort 3,097,706: 7. 10. samt att desamma, i följd häraf, den 3i December 1842 uppgingo lill R:dr 7,269,773:25. 8. Enär det återstående beloppet af Riksgälds-Kontorets utelöpande Kreditsedlar, eller de s. k. Riksgälds-sedlarne, motsvaras af återstoden utaf den, för deras inlösande, i Banken afsatta och å särskild räkning derstädes inneslående fond, hafva hvarken dessa sedlar blifvit bland Riksgälds-Kontorets här ofvan uppgifna skulder inberäknade, eller behållningen å nämnde räkning bland tillgångarne upptagen. Vidare torde böra erinras, att som nu meddelade uppgifter äro hemtade från Riksgälds-Kontorets räkenskaper, så har härvid ej heller tagils i beräkning det, för bestridandet af Kontorets utbetalningar, å Banken anvisade, men i dessa räkenskaper icke uppförda kreditiv å 1,000,000 R:dr, ehuru samma kreditiv, som under io månader hvarje år varit af Banken insatt å Riksgälds-Kontorets dervarande egentliga inkomstoch utgifts-räkning, till hela sitt belopp kunnat af sistnämnde A erk disponeras vid de tidepunkter, vid hvilka Verkets ställning af Revisorerne uppgifvits. Någon fråga om begagnande af detta kreditiv har dock under den tid, hvarför Riksgälds-Kontorets räkenskaper nu blifvit granskade, destomindre ifrågakommit, som Kontorets, utan beräkning af kreditivet, å samma räkning innestående behållning, under denna tid, vanligtvis öfverstigit 1,000,000 R:dr. Vid jemförelse mellan Riksgälds-Kontorets Skulder och Tillgångar vid början och slutet af de 2:ne årf som den af nu församlade Revisorer anställda räkenskaps-granskning omfattat, befinnes, att ifrågavarande Verks financiella ställning, enligt dess räkenskaper, till den grad förbättrats, att Tillgångarne, som vid 184 f års början understego
»Hvilket medlidande måste inte en sådan man hysa med det gamla nötet Petrus, som dröjde ända till tredje hanegället med att förråda sin mästare,» sade han. Gabriel Mortimers löje var godmodigt öfverseende. »Han skulle troligen ha föredragit att vara tuppen!» Tomas Weber log icke, han skrattade högt; men det var endast ett barns skratt öfver det, som de äldre säga vara löjligt. Dessutom tyckte han verkligen också, att författaren såg lustig ut, där han gick och svettades i värmen och på samma gång ansträngde sig att bevara sin diktareattityd. Mortimer hade just gjort samma iakttagelse. »När det är tjugu grader varmt i skuggan, se alla människor ut som handelsresande,» sade han. Herr Wenschen såg på sin klocka, reste sig, tog farväl af sitt sällskap och gick. Tomas, Mortimer och Hammer växlade en förbindlig hälsning med honom, då han gick förbi deras bord. Herr Wenschen såg icke glad ut; i själfva verket hade han också husliga bekymmer. Man hade på två år icke haft något att säga om fru Wenschen; och nu visste alla, att hon åter hade en älskare, nämligen Grothusen. Tomas satt och undrade inom sig själf, när han skulle få återse Johannes Hall. Han behöfde låna pengar af honom. På morgonen hade han fått ett brefkort från Hall, afstämpladt Wiesbaden; Jean Arvidson tillbragte sommaren därnere, och Hall hade följt honom och hållit honom sällskap ett par veckor. Han ämnade nu resa omkring till några tyska småstäder, som han ville se eller återse, och sedan skulle han kanhända för återstoden af sommaren slå sig ned vid någon badort på Sjællands kust. Mortimer reste sig och tog adjö; han måste gå för att hinna med ångbåten. Han bad ännu en gång Tomas att komma ut till Dalarö på söndagen med modern, och Tomas lofvade att komma. Herr Grenholm och doktor Rehn sutto invecklade i ett lågt, förtroligt samtal. Herr Grenholm föreföll rörd af en eller annan anledning; hans ögon voro beslöjade af en lätt dimma, och han klappade upprepade gånger vännen på armen. Men då i detsamma en af uppasserskorna kom i närheten, började han i stället klappa henne på magen och bad att få betala.