Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hur snart gudinnorne utkräfva modrens blod! ORESTES. Vis man jag ej, men verklig vän till vänner är. MENELAOS. Hvad båtar dig, att du din fader hämnades? ORESTES. Än ej; men dröjsmål kallar jag försumlighet. MENELAOS. Hur är i sta'n din ställning, sen du detta gjort? ORESTES. Vi hatas så, att ingen mer oss talar till. MENELAOS. Har du ej, enligt lag, tvått bloden från din hand? ORESTES. Jag stänges ut, ehvart jag går, från alla hus. MENELAOS. Ho är bland medborgsmän, som jagar dig ur land? ORESTES. Olax, att gälda gammalt agg mot fader min. MENELAOS. Jag allt forstår: Palamedes' död hemsöker dig. ORESTES. Deri har jag ej del; utaf de tre jag öds. MENELAOS. Hvad mer? utaf Aigisthos' vänner någon visst? ORESTES. De mig ansätta, hvilka staten lyder nu. MENELAOS. Än Agamemnons spira, lemnar staten den åt dig? ORESTES. De som ej oss tillstädja ens, att lefva mer. MENELAOS. Hvad ärna de, som du mig säkert säga kan? ORESTES. På denna dag skall domen fällas öfver oss. MENELAOS. Att gå i landsflykt? dödas eller icke dö? ORESTES. Att blifva stenade af medborgsmän ihjäl. MENELAOS. Hvi flyr du ej, och hastar bortom landets gräns? ORESTES. Vi äre stängde rundtomkring af väpnadt folk. MENELAOS. Enskildt af egna fiender? af Argisk här? ORESTES. Af alla borgrarne, att jag må dö: kort sagdt! MENELAOS. Eländige, som bragtes till det yttersta! ORESTES. Till dig mitt hopp om räddning utur nöden står. Men då du lycklig kommit till olyckliga, Så gif åt dina vänner af din lycka med, Och framgången för egen räkning ej behåll! 445 Men tag också i vedermödorna din del, Och fadrens ynnest gälda emot dem, du bör.
BondeStåndet, att AnsIagsSumman, såsom otillräcklig, bör förhöjas, samt, hvad reparationerne beträffar, att anvisning af medel dertill utaf Öfverskotterne å StatsVerkets Inkomster vore olämplig, emedan, om behofvet funnes gifvet, de erforderlige Medlen borde å Titeln uppföras; att Förslaget om Slottsbroarnes uppförande af träd i stället för jern ådagalade misshushållning; att, utom det reparationerne kunde uppskjutas till en lägligare tid, kostnaderne dertill blifvit för högt beräknade och borde inskränkas endast till Slottsbroarnes försättande i brukbart skick, hvartill utgiften kunde bestridas aföfverskottet å de vid sista Riksdag till reparationer å nämnde Slott anslagne medel; och att kostnaden kunde nedsättas till 5ooo R:dr, behållningen deri inberäknad, serdeles som tillräckligt Ekevirke till Broarne vore på Slottets ägor att tillgå. Varande afHr Danckwardtj M. G.j åtskillige upplysuingar i en del af desse ämnen afgifne. Hvad först angår anmärkningen vid Utskottets förslag att medlen till de oundgängligaste reparationernes verkställande vid Strömsholms Slott icke bordt på 6 Stats-Utskottets Öfverskotten a StatsVerkets inkomster anvisas; så får Utskottet upplysa, att anledningen till samma förslag härleder sig derifrån, att berörde utgift blifvit beräknad för en gång och således ieke lämpligen bör med det årliga och för andre behof påräknade Anslaget hopblandas; hvadan det ock vid Utskottets förra förslag att Reparationskostnaden må af redan befintlige Öfverskott å StatsVeikets inkomster utgå, torde få förblifva.
Dessa stadga nemi. särskilda maximibehållningar för hvarje rörelses särskilda cassa, utan afseende derpå, att det är samma personer, som ansvara för dem alla, och att under deras vård förvaras assignationsoch obligations-blanketter för flera millioner rtdrs värde, hvilka endast behöfva dessa samma personers underskrift, för att, bragta i allm. rörelsen, äga laglig gångbarhet. Utom det ökade postporto, remisserna för jernlåneliqviderna förorsaka, utgjorde i fjor kostnaden för 4 remisser fram och tillbaka af småsedlar ett belopp, fullt tillräckligt att betäcka kostnaderna för anställande af en cassör med alla förmåner lika med närvar, bancocassörer (se närmare detailler i slutet på efterföljande bilaga). Jag tillstyrker sålunda rättigheten för Bancofullmägtige att kunna i Götheborg, jemte nödiga ändringar i föreskrifterna för cassarörelsen, anställa en cassör, på sätt den af mig nedanföre föreslagna redaction närmare upplyser. Huruvida samma rättighet bör lemnäs, i afseende på Malmö, för det fall, att sraåsedelsvexling skulle der komma i gång, anser jag mig icke äga nog localkännedom, att yttra mig öfver. Den i M a r s f. m. 5 l) Vid Bancodisconten. Här är ett helt annat förhållande än vid låneconloren. Discontens cassör är vexelbanken, der alla capital-inoch afbetalningar verkställas. De derför till kamererare!), lill större delen inom få dagar, aflemnade allester måste af honom inför directionen (eller vid slutbetalta lån begge commissarierna) redovisas, innan lånedocuinenterna återlemnas, och deras beskaffenhet är icke af natur att göra deni rörliga.
Det är då klart att ett sädant försändande till ett oftast aflägset ställe ieke kunde annat än medföra dryga kostnader, som komme att drabba antingen den sjukes föräldrar och anhörige eller den kommun han tillhör Följden deraf skulle endast blifva att inga sinnessjuka ditskickades och inrättningen således blefve utan allt gagn for de fattigare. Det gär icke an att beröfva dera möjligheten att fä sina sinnessjuke in pä länslazaretterne, eller också bör man bestå dem respenningar till centralhospitalet, hvilket dock kan blifva ganska kännbart för Staten, då detta kan ligga 20 ä 30 mil frän den landsort, der den sjuke finnes. Dä nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att dä ingen yrkat bifall till Utsk:s tillstyrkande, samt Hr von Hohenhausen och Frih. Cederström afstätt från den af dem yrkade propos. ä den förstnämndes förslag, propos. endast erfordrades å Frih. Palmstjernas förslag, samt å Hr Ekströ mers alternativt framställda förslag, att K. o. Ad. måtte instämma i PresteSt:s beslut; hvadan Hr Landtm, nu frage hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Palmstjernas förslag, innehållande: ”att R. St. måtte hos K. M. i underdånighet anhålla, det K. M. läcktes låta genom sakkunnige män upprätta förslag till fullständigt ordnande af hospitalsväsendet i Sverige, uti hela dess vidd, samt att K. M. derefter täcktes meddela R. St. hvad åtgärder K. M. i anledn. deraf kan anse böra vidtagas för denna vigtiga angelägenhets bringande uti ett mera förbättrad!, skick.” Ropades ja. Hr Akerman, Fredr.: I anseende lill min snart inträffande afresa från riksdagsorten, får jag afsäga mig förtroendet att vara ledamot af BankoUtsk. och äfven att vara Bänkman inom 25:te Bänkm:s-afd:n, under vördsam anhållan att likväl vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
En viss om äfven onaturlig handelsliflighet uppstår och varar så länge krediten räcker. Handelsintresset finner sig deraf för ögonblicket väl. Penninge-intresset i dess sämre mening, eller procenteriet, frodas på den allmänna förlägenhetens bekostnad. Staten, som hufvudsakligast i ett frihandels-väsende, beskattar importen, och som i den finner rikliga tillgångar för sina behof, synes ega till utseendet ett visst välstånd och att döma af de förökade skatterna och den stora importen, vore man berättigad till denna slutledning. Men man bedrager sig. Bakom dessa lysande förhängen suckar en industri, under tyngden af en regering, som misskänner lagarna för produktion och afsättning. Sådan är min uppfattning om ställningen i vårt kära fädernesland. Dess blomstrande tillstånd en fras, som uttalad, nu mera skulle väcka förundran. Landet skuldbelastadt, näringarne genom utländsk konkurens tryckta och näringsidkare och jordbrukare invecklade i skulder, utan någon på rörelsen grundad säkerhet för framtida bestånd. Såsom blifvit antydt i föregående anser jag enda botemedlet emot detta onda vara: a) fullkomlig näringsfrihet; b) reform i bankoch kredit-väsendet och införandet af ett inhemskt stats-kreditsystem; c) revision af vår tulltaxa, hvarom jag i särskild motion är beredd inkomma, och d) förändrad form för och reform i jordbrukets beskattning och aflyftande af en mängd servituter och skatter, hvilka äro antingen olämpliga för vår tid eller genom sina olika belopp allt för ojemt betunga jorden. Med anledning af hvad jag i största korthet med hänseende till dessa ämnens vigt och beskaffenhet alltså haft äran föredraga, motionerar jag vördsamt: att hvarje Svensk medborgare skall ega rätt, utan några i förväg lagda 88 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln i86'2. N:o HÖ. hinder idka hvarje ärligt näringsfång, utan att dertill behöfva begära tillstånd eller uppvisa mästarebref eller annat betyg öfver läroår och skicklighet, med vilkor, att han anmäler sig hos vederbörlig myndighet för att för sin rörelse blifva i laglig ordning beskattad; hvadan all skilnad mellan landtmannaoch stadsmannanäringar inför lagen böra försvinna.
Innerligen öfvertygad, att den ifrågavarande Indragningsmagten i intet t 3o Den 2 Mars f. m. afseende förekommer missbruk, har jag önskat dess uphörande, och jag hoppas, att det afslag i BondeStåndet, som upskjuter dess afskaffande, ej hindrar, att ett mera fullständigt förslag kan inkomma, som, jemte det att indragningsmagten, såsom onyttig och oriktig i sin form, uphör, innehåller sådane stadganden, att missbruk blifva straffade, i det att de kunna åtkommas. Friherre Boye, Fredrik: Hvad tillkomsten af den så kallade indragningsmagten angår, delar jag den åsigt Friherre Cederström hade år 1812; och det är mig så mycket mera kärt, att han nu delar den åsigt jag har, att den bör uphöra. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog bifall å ConstitutionsUtskottets ofvanberörde förslag. Ropades Ja. 5 7 Mom. Sedan Nämndens Utlåtande således blifvit inhemtadt, pröfve och afgöre Domaren saken, och underställe sitt Utslag IIofRättens pröfning, på sätt 25 Cap. 5 §. RättegångsBalken bjuder. t Hvilken nya redaction af Ridderskapet och Adeln godkändes. Den t. Mars f. na. 3i 5 g Mom. (iSkullej enligt ConstitutionsUtskottets förslag, uteslutasj hvarefter moment -niimer-följden komme att rättas.) Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall af ConstitutionsUtskottets berörde förslag, hvilken proposition med Ja besvarades. Herr Hjerta, Gustaf, upläste följande: Jag upträder för alt vördsamt utbedja mig Ridderskapets och Adelns upmärksamliet å ett ämne, som omständigheterne gifvit en ökad vigt. Det angår en fråga, som utan alt fordra Grundlagsenlig behandling, står i det nogaste sammanhang med den nyss afgjorde 4 §• 8 Mom. Tryckfrihets'Lagen.
Nu i hägn af kyrkans murar sofvo de, som fordom bådo för ditt väl, men välsignelserna, de dig gåfvo, gömde du som skatter för din själ. E T T BIDRAG KVINNOEMANCIPATIONENS HIA F I. A. D A V I D S S O N. T ELÉMACHOS lofvar äfven friarne att o m ett år gifva sin moder till hustru åt eu af dem, så framt ej hans fader dessförinnan återkommit, ett löfte, som friarne ej finna alls besynnerligt. Men hvad skulle man i våra dagar säga om en son, som behandlade sin egen moder på detta sätt? Sant låter därför Sophokles Iphigenia i sorgespelet m e d samma namn klagande yttra angående kvinnans ställning i forntiden: » Kvinnornas tillstånd är det sämsta i hela mänskligheten! Vill mannen nå lyckan, så är han herre och kan vinna ära på slagfältet; och hafva gudarne beredt honom lycka, så erhåller han, förstlingen bland de sina, en skön död! Men kvinnans lycka är mycket inskränkt; hon har ständigt andra, ofta främlingar att tacka för sin lycka, och o m förstörelsen når hennes hus, bortföres hon från de rykande spillrorna och öfver sina kä- rastes lik af segervinnaren! » Som redan förut framhållits, torde orsaken till denna dåliga behandling af kvinnan i forntiden förnämligast vara att söka i den rådande uppfattningen af hennes natur. Hon ansågs nämligen för en lägre varelse än mannen både i moraliskt och intellektuelt hänseende. Så t. ex. säger Plato, forntidens ädlaste tänkare, i dialogen » Timaeus » följande för kvinnorna föga smickrande ord: » Den som felat skall blifva förvandlad till kvinna i ett annat lif! » och på ett annat ställe: » Fega män och de, som lefvat orättfärdigt, blifva med all sannolikhet förvandlade till kvinnor vid en n y födelse 1 » Så stor var fördomens makt till och med öfver ett så stort snille som Plato! Äfven Platos samtida, den store filosofen Aristoteles, hyste ej heller någon synnerligen hög tanke o m kvinnokönet.
Hans föreläsningar äro äfven ståtliga för den, som älskar bestämdhet och fasthet. Han läser något kärft och kornigt, men med en anstrykning af humor, så att han, som sjelf är den mest lugna och allvarsamma föreläsare, hade det gladaste auditorium. För Svenska teologer kan det ej vara utan betydelse, att han prisade svenska kyrkohandboken som den bästa inom protestantiska kyrkan, ehuru han äfven i denna fann ett och annat dels betydelselöst, dels, såsom t, ex. de tre skoflarne mull vid jordfästningar, vidskepligt. Eljest hade förf. den egna turen att på samma dag höra Marheineke omtala den svenska kyrkohandboken, Stahl Sveriges representationssätt, och Ranke dess deltagande uti freden i Ryswig. Alla tre visade en kunskap om Sverige, som troligen ej återfinnes vid något annat tyskt universitet. Ty till namnen Gustaf Adolf, Linné, Berzelius inskränker sig vanligen denna kunskap. Endast män i vetenskapen ex professo tillägga namnet Fries och kanske Geijer, men deröfver går gerna ingen. Ranke yttrade ungefär: att Sverige under den föregående perioden gått ur sin af landets natur och läge föreskrifna bana, samt att dess sträfvande utåt måste medföra dess förfall – en åsigt, som väl till en del kan stödja sig på utgången, men som helt och hållet förbiser, hvad Sverige genom sitt verldshistoriska uppträdande vunnit uti bildning och nationalmedvetande. Steffens och Michelet läsa båda fritt och ledigt. Den förre synes ej mera ega sitt fordom talrika auditorium, ehuru hans hållning och de lifliga ögonen under de grå ögonbrynen ännu vittna om oförsvagad kraft. Han talar i enskildt samtal ömsom norrska och tyska, är liflig och intresserad i hvarje stund. Men förf. tillstår, att, så fort som Steffens läser, dennes språk för en utländning icke är lättfattligt. Han uppehöll sig, då förf. hörde honom, med att framställa andens förhållande till naturen och dennas andlighet, hvarvid han starkt polemiserade mot «kemisterna, som tro sig hafva organismens grundämnen (Stoff) i händerna, då de likväl endast kunna undersöka det liflösa, oorganiska, som redan upphört att tillhöra organismen.»
Med anledning deremot af Herr Falkmans erinran, att, då Utskottet, i Betänkandet N:o 5y, pag. 4, beräknat TidningsslämplingsSkatterättsoch Observations - Medlen till 24,000 Rdr, det undfallit Utskottets , uppmärksamhet, att, af dessa medel, 18,000 B.dr redan vore serskildt ealculerade bland Riksgälds-Contoirets inkomster, får Utskottet upplysa, att denna uppgift så vida öfverensstämmer med ver kbga förhållandet, att Ilögloflige Stats-Utskotlet, i dess Memorial N:o 335, vid beräknande af tillgångarne till Statsbnsten. s fyllande, väl å ena sidan, utom Be* villningen, äfven upptagit förstnämnde medel, men också, å den andra, aldragit 18,000 Rdr, såsom serskildt disponerade, bvai igenom således en motsvar ande br ist, eller felaktighet, måste finnas i Bevillnings Utskottets häröfver uppgjorda calculer; men då erfarenheten sedan i8a3 visat, att Bevillningen, år från år, gifvit ett progressivt öfverskott af omkring 20,000 Rdr, och då ett 6 Bevilln.-Utslits TJtlcitande, N:o 66. ■ungefärligen lika förhållande hädanefter torde vara att påräkna, enär de nu gjorda beräkningar grunda sig på förhållandena, i enlighet med 1828 års uppbörd, förmodar XJtskottet, att redan år 182g, eller åtminstone år i83q, en sådan brist torde finnas fulleligen betäckt, samt hyser således den öfvertygelse, att någon egentlig förändring i resultatet, genom ifrågavarande omständighet, icke är att befara.
Vid alla Bruken finnas jern-manufacturverk, utom vid Höneström, och masugnar vid alla, utom vid Skahus, Stenfors och Höneström. Enligt Bergmästarens uppgift, utgör det tillåtna stångjernsoch ämnes-smidet 4,980 SkU, och tillverkningsbeloppet för år i838 har ansetts uppgå till 5,5g 1 Skot. och i3 LU Vid Lessebo kopparhammare äro för samma år utsmidde p3 SkU. 3 LU. gammal koppar. Det i Tabellen uppgifna tillverkningsvärde å allt suiide torde icke vara så alldeles tillförlitligt, och svårligen kan säker uppgift derå ske, enär en stor del af tillverkningen icke vågföres, ulan föisäljes på stället. För det stångjern, som å Calmar våg försålts, har blifvit betaldt med 17 å 18 R:dr Banco pr SkU. Stapelstadsvigt. Der våglöres det mesta jernet från Lessebo, Orraforss och Klafveröströms Bruk, hvaremot öfrige Bruksägare afyttra sina Bruks-effecter dels på Bruksbacken, dels ock till Skåne. De smärre jern-manufacturverk, som under årets lopp varit i gång, äro Oshult, Otterström, Föreberg, Acke, Hakeforss, Torne, Timsforss och Ekeforss. De af Eders Kongl. M;<j:t i Nåder anbefallte undersökningar rörande en friare kolhandel, hafva i år blifvit verkställda; och den kolande Allmogen har dervid i allmänhet påyrkat densamma, så att skyldigheten atl lemna kol lill visst Bruk borde, oaktadt Brukets privilegier om rättighet til! kollag af vissa. Hemman, försvinner, och kolen få utbjudas till den som derföre betalar mäst. Mitt och Bergmästarens gemensamma utlåtande i ämnet är, enligt föreskrift, tili Kongl. Bergs-Collegium nppsändt. I 14 — Fabriker och Bruk, sorn ej höra till Bergsrörelsen.
l. ©atyctcrfjubarc: Grönalid, frie från afgift efter benna artifel, private 33:co 9{:br 1: — ©jäntan, lita meb bent i ©täberne, § 10. ©jjcltnätt, g>ärabs Snforntatorcr Ijod eitffilbe, lifa meb tjenftemän, § 2. SäFare, lifa meb bent i ©täberne, § 10. ©Fcppsrebarc od) ^arttjgdegarc, å fgoab ort od) flade font Ijeljt, tarerad lifa meb bent i ©täberne, § 9, fantt för ada bäefabe eder obäcfabe fartyg af ntiitft fem fodra läfterd brägt od) beröftoer a 2 ff. SS:co per läfl. ©Fodärarc, font antingen l)aftoa egna ©folor eder biträba totb fåbatte inrättning gar, lifa nteb tjenftemän, fe §. 2. lifa nteb betti i ©täberne, § 10. SSemillningö^örorbntng 1855. 37 0paumåtél)anblanbe famt ) taxerad efter beråd rörelfe, lifa meb 0täbcnted Sitnntet 5Bälgntafarc od) ©åtntafate, i Små ©lafer: gör|åa ©tafelt $:co 3T:br 3lnbra b:o „ ©fdrutger, i Små ©lafet: görfta ©lafeit $:co g?:br ?litbra b:o „ ©ieponcttfcr, ©5rnfmc STrebje b:o . ©(aebtäfare, i Sem ©(aper: Sbrfta ©(apeu . §(nbra b:o . Xrebje b:o Sjerbe b:o . Semte b:o .
Det är gifvet, att, när tvenne sådana mägliga intressen upslå, hvilkas anhängare å hvardera sidan, med utvecklande af många talande skäl, söka erhålla understöd af Staten för den jernväg, de anse vara den vigtigasle, då är det icke osannolikt, att de enskilde ulan svårighet skola teckna sig, och af resultatet utaf denna teckning skulle det visa sig, för hvilket företag sympatierna äro starkast. Det är just fördelarne af en fri och öppen konkurrens i detta afseende, som jag tror vid jernvägsanläggningarne synnerligen höra tagas i betraktande. Om t. ex. teckningen skulle visa, att behofvet för det allmänna af en jernväg mellan Svartå och Götheborg vore större än af en dylik mellan Malmö och Jönköping, så blefve också följden deraf, att de penningar, som jag hoppas ali Ständerna vid denna Riksdag skola anvisa för jernvägars anläggning, skulle användas i och för en bana i den förra riktningen, och i sådant fall är äfven klart, att då Staten ingått ett kontrakt med de enskilde, dessa må hafva tecknat sig för större eller mindre belopp, så har SlaleD, till följd af detta kontrakt, en juridisk förpligtelse alt fullborda den ifrågavarrde jernvägs-sträckan; och denna-förpligtelse gör, all en möjlig obenägenhet icke kan vid nästa Riksdag sönderrifva jernvägs-intresset i allmänhet. Men först när banan hunnit fullbordas till Svartå, först då må raan börja tänka på utförandet af de andra jernvägsandelarne. Om då teckningen skulle utvisa, att en jernväg mellan Jönköping och Malmö af allmänheten omfattas med öfvervägande nit och välvilja framför de öfriga, så skulle det ju i sådan händelse tillgå på samma sätt med denna jernväg som med den förra, emedan Staten, till följd af sitt med de enskilde ingångna kontrakt, finge en juridisk förbindelse alt fullborda arbetet derå. På detta enkla sätt vinner man, efter min tanke, säkrare uplysning om banornas större eller mindre relativa värde, än derigenom, att nian under ofruktbara påståenden å ömse sidor slites och rifves om hvilken bana, som bör hafva företrädet.
Strrs KammarEconomiesamt Landtoch SjÖMilitiae-Deputationer, af följande innehåll: ”Kohlräntan i Upland, der densamma uti visse ”Härader och Socknar utgår, härrörer af de så kallade årlige och Kongshästarne, hvilka uti kohl förvandlas, dock, i grund af gamla Stadgar och Författningar, ej mindre än gjorda fördrag och afhandlingar, ”på olika sätt och till olika qvantum, hvarom K. Kam”marCollegium uti afgifvet Betänkande till Landtoch "SjöMilitiae-EkonomiDeputationens LandtUtskott, un”der den 24 April 1766, i ett dylikt ämne omsfändeli”gen berättat.” ”Berörde Årlige och Kongshästarnes förvandling ”till kohl, är i alla tider följd, men priset derpå har ”ej varit lika öfver allt; Hemmansbrukare, som varit ”skyldige att föra sin kohi-ränta till visse Bruk, elter ”Brukens derå erhållne Privilegier, hafva icke betalt ”densamma högre till Indelningshafvarne, än de ver - Betan kanden, N:o 228. 5u "kcligen fått afBruket, och det, i följe af 5 §. uti i685 "års K:gl. Förklaring öfver 1684 å;s Reglemente för "Militien och LandtStaten; i thet stället the visse Bruk "ej anslagne ränte-kohlen fått betalas efter vanlig markegång af da ädlare MetallverksÄgarne, så väl som "af Bergsmannen, då de sjelfve blåst och derföre ve"lat penningar gifva, efter K.
Sä vidt Sällskapets inskränkta tillgångar medgifvit har det sålunda sökt verka lör uppnåendet af sitt vackra och stora mål, landthushållningens och dermed förenade näringars utveckling och förkofran, och genom de medel, som till följd af den förändrade lagstiftningen för bränvin» tillverkning och försäljning, numera kommit till Sällskapets disposition, har detsamma blifvit satt i tiillälle att mera omedelbart, och med hopp om ännu större framgång, kunna bidraga till jordbrukets och boskapsskötselns utveckling och förkofran. Af de Sällskapet sålunda tillkommande medel, uppgående till 5.055 R:dr, hafva, utom till de förut omnämnda geologiska undersökningarne, anslagits 1,000 R:dr till aflöning af en Agronom för Länet, 1,500 R:dr lill årliga premier för uppvisande af hornboskap både vid allmänna för hela Länet och särskilda, distriktvis för hvarje Hushållsnamnd, anställda täflingsmölen, samt 500 R:dr, allt Riksmynt, till aflöning af en Mejerist, som det åligger att gå Länets invånare tillhanda med undervisning, råd och upplysningar i allt, som rörer mjölkhushållningen samt smöroch ostberedningen. Någon Agronom för Länet har ännu ej kunnat erhållas. Deremot är Mejerist redan anställd och täflingsmöten för förevisande af hornboskap, både enskilda inom Hushållsnämriderna och ett allmänt för hela Länet, hafva numera redan försiggått och ådagalagt, att hågen för boskapsskötseln är i tilltagande. Det sednare» som hölls vid Ekolsund den 22 11 sistlidne September, var ganska talrikt besökt och företedde mänga vackra exemplar, såväl af utländska racer, som af inhemsk boskap. Blir Sällskapet i tillfälle att framgent fortgå på den nu beträdda banan, och det äfven i framtiden kommer i åtnjutande af medel att använda för sina syften; så lider det ej något tvifvel att dessa skola fortfarande allt mer och mer befrämjas. I Juli månad 1835 hölls i Upsala det 7:de Allmänna Svenska Landtbrukaremötet i förening med en utställning af slöjdalster och husdjur.