Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre 8 lotzi von sts ol! Stein» Lorstlr; i^uclvic;: Jag finner för min del mpcket skäl att instämma i Herr stecklins yttrade tankar. Ärendet är af den wigt och betydenhet, att det bör blifwa för hwarje mZn kunnigt: och dä ej nägot hemligt ber» Uti finnes, ser jag ej nägot hinder för dest allmängös rande böra kunna i wägen läggas. Jag har hört fös rcfiäs uppskof med afgörande af de frägor, som af Herr stacklin bkifivit framställde: Jag inser c) ans ledningarna dertill. Jag tror, att det sel , som Banco» Fullmägtige tillikrifweS, knnde wara naturligt, och en följd af den tidenS kinkiga omständigheter och ställ» nina. Men kikwäl lära de hafwa haft en mycket ty» delig Jnstrnction, Äfwcn har jag hört sägas, att Banco-Ulckottet anmärkt, det de ingätt i en mot föreskrifterna stridande Realisations-plan, utan att göra kraftiga föreställningar deremot. Detta förhällande har wiherligcn icke warit det rätta. De borde aldeles icke Den 16 September. 519 icke hafwa deruti ingätt. De borde hafwa deremot gjort de eftertryckeligaste föreställningar; och hade dä rväld emot dem blifwit anwändt, borde de hafwa förklarat stg upphöra med stn befattning. Man kan säga , att werkan möjligen blifwit ben samma, i afseende pä werkställighetcn af Realisationen; men Riksens Ständers Bud hade blifwit efterkomna och Fullmägtigas fbrhällande hade warit tadelfritt. För öfrigt förenar jag mig uti hwad Herr 1'ecklin tillstyrkt om tryckningen af Handlingarne i förewarande ämne. Herr Landt-Marskalken erindraSe, akt tryckningen redan wore bifallen.
Det fordras en ofantlig moralisk kraft för att genom århundraden, utan att djupt förfalla, bära det förtryck, som skiftevis alstrats af religionshat, fördomar, vidskepelse, afund och vinningslystnad, utan att försjunka i del djupaste moraliska förderf, hvarpå t. ex. Ziguenarne äro ett exempel, och till hvilket utan tvifvel hvilket annat folk som helst under dylika omständigheter skulle försjunkit. Vi behöfva för öfrigt i detta afseende endast erinra om de lysande vittnesbörd öfver judarnes förhållande i moraliskt hänseende, som för några år sedan aflemnades lill det Norska Storthinget från offentliga myndigheterna i de stater, der emancipationen egt rum, äfvensom till de i hög grad fördelaktiga vitsord, som här blifvit afgifna af Landshme i de fyra län, i hvilka de städer ligga, der Mosaiske trosbekännare i Sverige nu ega räll att bosätta sig. På samma sätt har man mot judarne riktat förebråelser och bittert klander för deras borgerliga sysselsättningar. Den allmänna pöbeljargonen, som äfven många af emancipationens parlamentariska motståndare icke förakta att begagna sig af, förebrår dem, alt de icke vilja sysselsätta sig med något nyttigt, utan blott med handel, schackreri o. s. v. Eli argument, som i sanning är ypperligt: sedan man under sekler stängt dem från hvarje annan sysselsättning, hvarje annan utväg att nära sig på, än handel, klagar man öfver att de icke sysselsätta sig med jordbruk, handtverk, o. s. v. och anförer detta såsom ett skäl att ytterligare hålla dem afstängda derifrån. Öfverallt, der emancipationen i större eller mindre mån försiggått, såsom i Frankrike, Nederländerna, England, hafva judarne uphört att vara en handlande kast; de hafva med stor förkärlek egnat sig åt andra sysselsättningar och man finner dem lika väl som vetenskapsmän och generaler, som såsom simpla jordbruks-arhetare, postiljoner, sotare o. s. v. Samhället handlar icke klokt, då den nekar den Mosaiske trosbekännaren alt nedlägga sina kapitaler i jordbruk och andra nyttiga näringar och liksom hänvisar honom på ocker.
Ständer aflåta nådig proposition om ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Formen, i afseende å Statsrådets sammansättning; och hafva Rikets Ständer, i den ordning 81 § RegeringsFormen stadgar, förklarat detta nådiga förslag hvilande tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Hvilket Rikets Ständer Tå i underdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 2 Mars 1858. 212 Expeditions-Utshotlels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 241. i\:u Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Mars 1858. Preste-ståndet den 2 Borgare-ståndet den 2 Bonde-ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition om upphörande af Jourage-passevolance-afgiften vid beridna Rusthålls-regemcnlen. (Stats-Utsk:s Llkde N:o 73.) S. A. K. Uti adalen proposition al' den 28 Oktober 1856, har E. K.
Utskottet delar dessa åsigter, men anser nyttan för det allmänna förfelas, om ej Fullmägtige lemnäs frihet att låta köpa vexlar å Pund Sterling, då kurs och andra förhållanden dertill föranleda, och som denna frihet} förutsätter rättighet att få såsom metallisk kassa beräkna äfven vexlar å nämnda myntsort, har Utskottet, som inhemtat, dels att Banken nu innehar i behållning på utrikes ort samt i oremitterade vexlar en sammanräknad summa af omkring 50,000 Pund Sterling, och dels att Fullmägtige svårligen kunna för ytterligare köp af denna myntsort an vända reserv-fondens tillgångar, emedan dessa till förstärkning af lånefonderna erfordras, i öfvervägande^tagit en af Fullmägtige, i samband med afgifvet förslag till förändrad uppställning af nu gällande, Banko-reglemente gjord framställning, att vexlar å Pund Sterling samt depositioner i London af denna valuta må, på sätt redan stadgadt är beträffande Hamburger Banko och Preussiska Thaler, få anses och beräknas såsom metallisk kassa. Och enär Pund Sterling bör af Banken, med lätthet och i allmänhet utan uppoffring, kunna förvandlas till Hamburger Banko och således till silfver, om, emot förmodan, vexlar å Pund Sterling eller deraf bildade depositioner icke skulle kunna Banken tillgodogöras genom försäljning af de köpta vexlarna eller trassering af vexlar å redan bildad fond, men deremot Bankens silfverförråd erfordrar förstärkning, eller Hamburger Banko för något; tillfälle röner starkare efterfrågan än Pund Sterling; så har Utskottet ej heller ansett hinder böra möta derför att vexlar å och depositioner i guld beräknas såsom metallisk valuta. Emellertid och då försigtigheten torde bjuda att beloppet af dylika vexlar och depositioner af Banken aldrig må anses till högre värde, än att desamma, äfven under ogynnsamma förhållanden, kunna till nämnda värde realiseras, på det att de vid köpet utgifna sedlar alltid må ega full motsvarighet i metallisk valuta; tror Utskottet det böra i samband härmed bestämmas att Pund Sterling i Bankens räkenskaper icke bokföras till högre, än 17 R:dr per Pund.
NIed fästad uppmärksamhet derå, att i den raon landets odling tilltager och fordna samfälligheter försvinna, samt nya, mera sammandragna, ego-skiften verkställas, blifver ock frågan om grunden för Stängsel-skyldighetens fullgörande, ego-lotterna emellan, vigtigare; att behofvet af en förbättrad Lagstiftning i detta ämne länge Varit insedd och yrkad, samt att tiden dertill nu vore inne, sedan nya EgodelningsFörfattningar blifvit gifna, dermed förbättrade Stängsel-Stadganden stå i förening, har Kongl. Majit, efter Dess Högsta Domstols hörande, till Rikets Ständers pröfning Bihang till R. St. Prot.j 7 Sami. i 2 Afd.j i atte Häftet. t i Lagsamt A. Besv.- o. Oec.-Utsk. Bet. N.-o 33. öfverlemnat Förslag till ny Stängsel-Förordning. Jemte deruti den Nådiga Propositionen, de skäl oell omständigheler blifvit anförda, hvilka föranledt de föreslagna förändrade föreskrifterna, har Kongl. Maj:t, till närmare utveckling af de hufvudprinciper, hvarpå Förslaget, i frågan om skyldigheten att deltaga i Stängsels upprättande och underhållande, samt fördelningsgrunden deraf, sig stödjer, låtit bilägga afskrift af Lag-Comiteens Motiv till nya Lag-Förslaget i 5:te Capitlet Byggninga-Balken, hvilket utgår från enahanda grunder med de, sorn bär blifvit följda. Vid föredragning till Remiss af denna Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, hafva inom de respective Riks-Stånden anmärkningar mot densamma blifvit gjorda , och yttranden deröfver afgifna. Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln: Af Hr Törnebladh, Carl, i anledning hvaraf Hr Danckwardt, Magnus, sig yttrat. Hos Vällojl. Borgare-Ståndet'. Af Hr Ståhle, A. P., och Lagsamt A. Besv.- o. Oec.-Utsk. Bet. N.o 33. 3 Hos Hedervärda Bonde-Ståndet’.
Mars afgifne Betänkande, rörande Filial - Disconternes utredning, uppläste och till Protocollet aflemnade nedannämnde Ledamöter, hvilka, vid ärendets afgörande, sig reserverat, deras skriftligen författade anföranden, för att Utlåtandet till Rikets Högloft. Ständer åtfölja; nemligen: Herr Professor Forssell: ”När Rikets Högloft. Ständer vid 1815 och föregående årens Riksdagar anslogo Creili - / Statsoch Bahiö-UtsKottehs BeVänhandeht 1171' tivén till Fi'ia I-Di scontertia, så vörö dessa Creditiv icke beräknade att utgå af Bankens år 1 ix ga Bänté-Inkomster, hvilka till andra ändamål redan voro bestämde, utan de voro i sjelfva Verket ämnade att tillskapas genörn nya Sedelmassor, i händelse de begagnades. Nu hafva de blifvit begagnade ochj utgått i allmänheten till ett belopp af Två Millioner B:dr, hvarmed, således den förra Sedelstocken blifvit ökadDå ett Giéditiv ej är annat ät\ ett Lånebiträde, <^tt i behofvets stund af Låntagaren tillitas, så följer ock tydligen deraf, att, sedan Låntagaren bé* gagnat detsamma, bör han ock till fullo återgälda det, Det är således Tankens obestridliga ratt, att, vid Filial-Disconternas utredning, framträda såsom Fordringsägare för fulla beloppet af ofvannämnda 2 Millioner R:dr. Enligt 72 §. 1 Begerings - Fotrnén åligger det Bikeis Ständer att värda Banken! så att den ostörd må förvaltas af deras Ful Intägt ige efter de Ordningar, Stadgar och Regementen, hvilka redan äro gjorde eller vidare kunna göras. Jag har derföre inom Utskotten Varit af den tanka, att Batikens rätt tiil Utbekommande af sin fordran borde läggäs till grund för atla öfverläggninvgar om Disconterrtas Utrednings-sätt.
En stad på en udde mellan Mosel och Rhein lofvar också redan allt, hvad derom nånsin kan sägas. Moselfloden flyter norr om staden och har på sin norra strand, med hvilken Koblenz står i förbindelse genom en vacker stenbrygga, några låga kullar, som stänga utsigten till den omtalta stora slätten. På en af dem är en stark befästning, fästet Franz. En annan ännu starkare, fästet Alexander, ligger på Mosels venstra strand, på samma halfö med staden, men söder och ofvanom densamma, i sluttningen af de höga berg (Hundsrücken), hvilka här begränsa terrängen. Utsigten härifrån har Goethe kallat «die Aussicht in das Schönste». Man har genast i öster Rhein, med den deröfver förande skeppsbryggan, samt på motsatta stranden det terassformigt uppstigande Ehrenbreitstein och en annan befästning, Pfaffendorferhöhe. Åt söder har man Koblenz, Mosel med dess brygga, dess rikt grönskande och trädbeprydda stränder, sedan hela det fruktbara och tätt bebyggda fältet ända till Andernach, i öster begränsadt af Rheins lopp, och på andra sidan om denna de af framskjutande vinrika berg bildade dalar, i hvilkas mynningar Neuwied, Engers, Vallendar, Mallendar, m. fl. orter ligga. Inifrån sjelfva fästet skall man ännu dertill kunna se djupt in i Moseldalen. Utmålar man denna omvexling af berg och dal, af fästningar och herrliga odlingar, af stad och land, med all den rikedom af färg, klimatets mildhet och jordens utomordentliga fruktbarhet frambringar, så kan man något föreställa sig hvad en sådan utsigt vill säga. Sjelfva staden, ehuru skyddad af de många, hela trakten dominerande utanverken, är äfven omsorgsfullt befästad. Flera af dess portar utgöra tillika kaserner. Den kan försvaras af 5000 man och lemnar likväl plats för 100,000 under skyddet af dess kanoner.
Ian; men då möjligen förnuftsenliga juridiska betänkligheter upphäft sig mot att itu pä en gång sä långt uttaga steget, får jag för denna gång nöja mig med all såsom min mening antaga afdelningens utlåtande, så lydande: »Hen första fråga, sorn nu är att besvara, är den, huruvida slängselskyldigheten må upphäfvas och en hvar förpligtas att taga värd om sina kreatur, så att de ej göra skada å annans egor.» »Detta förslag, som redan vid 1833 och 1831 arens Riksdag väcktes, har sedermera Riksdag efter Riksdag återkommit och för hvarje gång inom representationen vunnit allt flere anhängare; och man torde redan häraf kunna sluta dertill, alt förslaget är al den beskaffenhet, alt det, såsom allt sannt och rätt, lill följe af sanningens inneboende kraft, slutligen skall göra sig gällande.» »Då förslaget frän sjelfva’ grunden bryter den lag, som för egofridens upprätthål lande i sekler här i landet varit gällande, torde det böra tillses dels, huruvida nu gällande egofrids-lag är byggd pä giltig rättsgrund, dels ock om den varit för landet gagnelig.» »De rättsiärde hafva länge tvistat, huruvida stängselskyldigheten bör härledas från eganderätt eller gemensam nytta. Att här inlåta sig i undersökning om dessa skiljda äsigter, är ej afsigten. Denna tvist har endast blifvit omnämnd, för att söka visa att stängselskyldigheten ur ingendera synpunkten later försvara sig. Från synpunkten af det rent rätta, kan slängselskyldighetenicke försvaras.» »Första grundregeln i allt samhälle är den, alt hvar och en måste begränsa sin frihet, så att man ej störer annans rätt, oell att följaktligen enhvar mäste ansvara för sitt görande och låtande sålunda, att man anses skyldig ersätta den skada man annan tillskyndar, vare sig genom uppsåtlig förnärmelse eller genom underlätet iakttagande af pligt er. På denna grundsats är icke stängsel-lagen byggd.
Revisorers Berättelser ”Uppbördsmannen vare vid ansvar pligtig, att ej "i Räkenskapen affora annan Persedel, än som ”reqvirerad blifvit^ och åligger det äfven Reqvi”renten, att icke meddela qvittence å annan Va”ra, än den han fran Magazinet utbekommit. I ”den händelse någon så stor reqvisition skulle ”från ett Magazin göras, att den befintelige behållningen, sedan Afskrifningen blifvit beräk”nad, icke finnes tillräcklig, är Uppbördsman ”skyldig att derom genast göra anmälan hos när”maste Förman elier Autorité, och får Uppbörds”mannen icke af den möjeligen i behåll varande ”Afskrifnings-procenten fylla Reqvisitions-belop”pet, innan den Embetsman, hos hvilken anrnä”Ian är gjord, pröfvat nödigt att antaga Upp-< ”bördsmannens erbjudande, i hvilket fall honom ”åligger att deruppå aflemna UpphandlingsRäk-! ”ning, som liqvideras, endera efter Magazins ”medelvärde eller gångbart pris, hvilket sorn för ”Kronan är lindrigast. Ager Uppbördsman vid ”årets slut något Öfverskott af dess Afskrifriings”procenter, inlösas de af Kronan efter enahanda .”grund, som nyssnämnd är”. Af den från MagazinsDirectionen meddelade underrättelse, om hvad i afseende på indelningen af Magazinslnrättningens Fordringar i Finland, utgörande 507,294 Rtdr 7 sk. 10 r;st., tillgjordt blifvit, inhämtas, att sedan Directionen, enligt hvad dess till StatsUtskottet den 11 Maji 1815 afgifne utlåtande utvisar, då i nära tvenne år saknat all vidare underrättelse, om någon ersättning för dessa fordringar skulle blifva MagazinsFonden tillerkänd, har Generalconsul Brunkrona, sorn genom Konungens Nådiga Rikt. St.
Prot. 1862 & 1863, 4 Sami. 1 A/d. 1 Hafi. 3 18 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. utaf anslaget, 450,000 R:dr, till nya vägars anläggande samt omläggningen af backiga eller mindre goda vägar R:dr 25,000: — utaf det särskilda anslaget, 07,500 R:dr, till anläggning af väg mellan Öfver-Torneä och Pajala socknar „ 7,500: — utaf anslaget, 60,000 R:dr, till mindre hamnbyggnader och årensningar „ 2,000: — utaf det, såsom anslag utan återbotalningsskyldighct beviljade statsbidraget, 20,000 R:dr, för hamnbyggnaden vid Falkenberg „ 5,000: — utaf dito dito, 60,000 R.dr, för utdikning af sanka trakter samt sjösänkningar „ 14,203: — utaf anslaget 100,000 R:dr, till verkställandet af den beslutade skattcförenklingen samt de nya Jordeböckernas afslu tande och granskning „ 3,670: 2. anslaget till inköp af Kamreraren C. Sandbergs samlingar och anteckningar rörande Svenska Kameralväsendet ... „ 5,000: — det till beloppet icke bestämda anslaget för restituerande af crlagd kronotionde utaf komministers-boställen inom Stockkolms län; anslaget till återbetalning af förre Landskamreraren, Kammarrätts-rådot S.
Båda dessa slag af sedlar hafva emedlertid det gemensamt, att de kunna dagen efter utgifvandet presenteras i bancoluckan och silfver derföre begäras. Jag kan således icke inse någon skillnad dem emellan vid beräkningen af sedelstocken, uti hvilken alla sådana utgifna sedlar måste beräknas, för hvilka Banken ansvarar. Jag skulle tro, att man vid hvarje ord bör fästa det enklaste begrepp som möjligt, och att man således här icke bör bibehålla ett begrepp, som erfarenheten visat hafva föranledt endast till vidlyftiga beräkningar och sådana tvister som de, hvilka uppkommit sedan sista riksdagen och icke förrän vid voteringen i dag blifvit bestämdt afgjorda. Jag hemställer således, om icke Frih. Boye med sin vanliga skarpsinnighet linner det enklaste i denna sak äfven vara det rättaste, och 54 Den 23 J n 1 i c. m. alt alisa alla utelöpande sedlar böra i sedelstocken beräknas, enär de alla när sora helst kunna presenteras till invexling. Hr Lefren: Om en enskild cessionant, då han uppger sin stat, icke skulle uppgifva alla de löpande sedlar, sorn han utställt till inlösen ä vista, utan säga, att vissa åro af den beskaffenhet, att han icke anser sig behöfva upptaga dem, så skulle domaren icke underlåta att förpligta honom till deras upptagande i staten, så vida han ej ville taxeras såsom oärlig. Nu har Utsk. föreslagit, att Banken, som likaledes blifvit ställd på utredning, skall i sin stat upptaga alla sina utelöpande sedlar, som kunna presenteras till inlösning i luckan, och detta är saken i sin enklaste form. Utsk. har icke kunnat undgå ett sådant tillstyrkande för att ej återkomma till det trassel, som varit en följd af sista riksdagens beräkningar, hvilka man, med eller utan skäl, så ofta begagnat såsom ett återkommande thema för klander emot den personal, som deltog i de då fattade besluten.
Men utan smärta hade han sett de tunga lagerkransarna förtorka o c h de små doftande buketterna vissna. Det var icke öfver d e m, han sörjde nu i enslighetens dagar: det var öfver nå- got annat. Han hade älskat konsten på annat sätt än de glada kamraterna, hvilka beundrade hans sång och logo åt hans bitande skämt; han hade d r ö m t om att reformera o c h höja; gudinna skulle konsten vara o c h ej blott tärnan, s o m gycklade till den tanklösa massans förnöjelse. Han hade arbetat o c h stridit; sin sångartron hade han lämnat för lärarens kateder, m e n han hade offrat sig utan att segra. I denna stund var han nästan lika arm s o m de gamla nakna träden därnere i parken, hvilka han hörde kvida o c h jämra sig under stormens tuktan. Mången kväll, när han s o m nu lyssnade på de plågade trädens klagan öfver sina röfvade löf, förekom det h o n o m, s o m han själf blifvit ett sådant där gammalt förtorkadt träd utan blad. K o m m e n til detta ställe i sina tankar, brukade den gråhårige mästaren alltid hastigt resa sig upp ur stolen o c h på närmaste bord söka reda på någon b o k för att i dess innehåll finna någon timmes glömska. Så gjorde han också denna kväll, o c h under sitt sökande efter lektyr råkade han få i händerna ett litet häfte, hvars utseende föreföll honom fullständigt obekant. Det var en skrift i ett natuvetenskapligt ämne; författarens namn stod angifvet på titelbladet, o c h han var professor. Den ensamme förstod, hur den lilla afhandlingen hamnat hos h o n o m. Under dagens lopp hade han fått hälsningar därhemifrån g e n o m en ung resande vetcnskapsidkare; det var troligen han, s o m glömt kvar häftet. Liknöjdt tog den gamle skriften för att lägga undan den för sin glömske gästs räkning, dä hans blick en minut k o m att stanna vid författarenamnet. Hvar o c h i hvilket sammanhang hade han sett detta namn förut? Jo, så var det!
Rammar-rättens underdånig» utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid detta embets-verks e.xpensmedels-räkning för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Medelst nådig remiss af den 26 sistlidne Oktober, har Eders Kongl. Maj:t i nåder behagat infordra Kammar-rättens underdåniga utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorer erinrat derom, att i Kammar-rättens expensmedels-räkning för år 1858 upptagits och redovisats äfven sådana arfvodesoch gratifikationssamt löneförbättrings-medel, hvilka ej utgått af anslaget till skrifmaterialier och expenser, och hvaraf följden blifvit den, att utgifterna för egentliga expenser visat sig större, än de i verkligheten varit, hvilket förhållande för framtiden syntes böra rättas; och får, till fullgörande af denna nådiga befallning, Kammar-rätten underdånigst anmäla, att vederbörande redogörare redan erhållit förständigande, att, i enlighet med faststäldt formulär, för innevarande år och framgent i särskilda, men, för att icke onödigtvis öka räkenskapsbandens antal, hvarandra vidhäftade räkningar till redovisning upp - — 340 — taga uti elen ena egentliga expenser och i elen andra öfriga till Kammar-rättens disposition ställda medel. Kammar-rätten framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj;ts C. E. ALANDER. Referent. A. WILH. EDMAN. C. PRINTZENSKÖLD. C. O. Y. BURÉN. Stockholm den 14 December 1860. underdåuigste och tropligtigste tjenare och undersåker, CARL G. RÖRAER. C. \V. ZETTERSTRÖM. P. yl. Martin. Kongl.
St. hafva sagt a, sä mäste de äfven säga b, och derföre vill jag, oaktadt de i betänk, befintliga brister, likväl, för att icke sätta statsverket eller riksgtskonl. i den förlägenhet, som eljest ovilkorligen mäste uppslå, bifalla betänk, under förhoppning att fullmäktige i riksg:skont. mätte genom sin omtanka godtgöra felen i SlalsUlskis betänk. Rätteligen holde icke uttrycket betänk, begagnas, ty motsatsen deraf är snarare hvad Utsk:s förslag innehåller. Hr von Troil: Hr Schartaus reservation utvisar först och främst alt den ränta och amorterigsfond, som skall bestämmas för infriandet af del ifrågavar:de lånet bör höjas till 400.000 r:dr. Och denna åsigt bar äfven delats af flere ledamöter såväl på afd:n, som inom Ulsk. Afven jag har hyllat densamma, ehuru milt namn icke återfinnes bland reservanternes. Dä likväl denna mening icke kunnat göra sig gällande, skulle jag tro, att man heldre bör bifalla betänk, sådant det är, än alt för summans förhöjning från 3 till 400,000 r:dr, besluta en äterremiss. Hvad åter angår sättet för upplåningen, utgjorde det föremål för en ganska vidlyftig debatt inom Utsk., men Ulsk:s majoritet ansåg vissa delar af Hr Schartaus förslag, eller att riksg:skont:s obligalioner skulle inlösas genom utlottning icke vara lämplig, när amorteringstiden är inskränkt till 7 å 8 år. Eli sådant liqvidalionssält är endast fördelaktigt, dä amorteringstiden är utsträckt pä en längre följd af år. I alla fall syntes det Ulsk., som, om utlottning skulle ega rum, riksg:skonl:s obligalioner skulle blifva mindre begärliga, enär innehafvaren deraf icke kunde på förhand veta den tid då desamma lill betalning förföllo, och pä grund deraf alt Hr Schartaus yrkande, att utlottning skulle ingå ibland de af honom uppgifve vilkor, förföll hans förslag. Jag anhåller fortfarande om bifall till betänkandet.
M. velat i underdånighet hemställa, att den utväg, som för än. damåiet kan finnas lämpelig, måtte vidtagen varda. Vidare och enär efter hvad redan förordnadt är, Riks-Hufvud-Boken framgent kommer att uppgöras i Stats-Contoiret, som genom detta arbete jemväl är i tillfälle att noggrant följa Uppbördsoch Redogörelse-Werkets gång, anse Riksens Ständer, det alla öfver Kronans Intrader förda Räkenskaper, hvilka hittills till Karnmar-Collegium ingått, hädanefter böra insändas till Stats-Contoiret, samt deremot den åt Kammar-Collegium uppdragne Controll öfver Kronans Intrader och redovisningen för allmänna medel upphöra; hvarjemte Riksens Ständer trott, att, genom Riks-Hufvud-Bokens aflemnan - 69a Underdåniga Skrifvelsefl de lill Kammar-Rätten; nödig Controll skall vinnas vid derstädes skeende granskning af Stats-» Werkets Räkenskaper; Och som det, enligt Kongl! Brefvet den 13 Februarii 1811, inrättade, och under Kongl.