Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig vill det deremot synas att, om ett lagstadgande icke stödjer sig på någon rimlig grund, detsamma bör ändras, och jag kan icke inse något skäl, hvarföre rättigheten att bränna bränvin skulle mera förvägras den som studerat medicin, än den som studerat juridik eller theologi, om icke att den förre bör bättre än de sednare förstå att bedrifva handteringen. Att staten föreskrifver, det vissa kategorier af dess ernbetsoch tjenstemän ej må sysselsätta sig med denna näringsgren, dertill kunna finnas ganska goda skäl, men icke bör man hemta iagstiftningsgrund fran det förhållande, att en person genomgått en viss studiikurs. Jag anhåller således om bifall till Utsk:Is förslag. Frih. Alströmer, Oscar: Efter min tanka är denna fråga af så ringa vigt, att man sannerligen icke borde på densamma spilla många ord. Då nu fråga blifvit väckt om borttagande af detta enligt min öfvertygelse olämpliga stadgande, kan jag för min del icke annat än instämma med Utsk:t, så mycket heldre som det torde blifva svårt att lemna en rigtig definition på hvad man menar med en praktiserande läkare, som icke är i statens tjenst, och det ej är lätt att konstatera huruvida någon viss person tillhör denna kategori eller icke. Hr Reutersvärd, Patrik: Denna punkt är visserligen ej af stor betydelse, men om man borttager detta undantag, så ligger det nära lill hands att också taga bort alla de öfriga, och derföre vågar jag för min del anhålla, att §:n måtte förblifva oförändrad. Frih. Sprengtporten: För min del kan jag icke gilla någon undantagslagstiftning, som icke hvilar på rättsgrund, och om öfriga undantag så göra, måste man dock medgifva, att det icke är förhållandet med det ifrågav:de. Detta är anledningen, hvarföre jag yrkat bifall, hvarom jag också fortfarande anhåller. Frih. Rappe: Det är visserligen sannt, att det är icke någon läkare, som väckt denna fråga; men sådant är lätt förklarligt, då inom representationen finnas ganska få medlemmar H. IV. 5 66 Den 6 Maj f. m, af denna klass.
Derjemte anser Utskottet oundgängligt, att den i Kongl. Förordningen den 2 4:de April 1 754 föreskrifna tid, inom hvilken, efter det llevisionseökandet blifvit af HofRätfen beviljadt , den sökande parten åligger, att gifva in penningar till lösen för Handlingarne och HofRättens Protocoll, jemte stämpladt papper till dessa, må inskränkas till åtta dagar, oberäknadt den dag då tillstånd till underdåniga ändrings-sökandet blifvit beviljadt. Upplästes och lades på bordet ett Memorial från BancoUtskottet, af den 2 7:de Maj , angående medel till att hädanefter åstadkom - 124 Den 3 Juni, e. m. ma en successif förökning och i möjligaste matto jemn fördelning af fonden för den utaf Riksens Ständer år 1812 bifallna nya utlåning af Banken på fast egendom, samt någon jemnhiiug af de uti Kongl. Kungörelsen af den 31 Augusti 1814 föreskrifna villkor för så beskaffade låns erhållande. Likaledes upplästes och lades på bordet ett RiddarhusUtskottets Memorial, af den 24 Maj, innehållande Utskottets utlåtande öfver RiddarhusDirectionens berättelse angående Riddarhusets förvaltning sedan sistförflutna Riksdag. Högldfl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 11. In fidem Protocolli t A. G. Silverstolpe. Thorsdagen den 8 Juni* Plenum klockan 8 förmiddagen. Upplästes och lades på bordet Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande af den 26 Maj, rörande HusbehofsBrännvins* Den 8 Juni. 125 bränningen och dermed gemenskap ägande omständigheter; innefattande Utskottets förslag så väl om ämnet och tiden för Brännvinsbränningen, som om redskapen och föryttrandet. Upplästes ett af Friherre Cederström, An. derst iplemnadt Dictamen, så lydande: I anledning af de tankar jag uti vörd-: samt Memorial af den 11 Maj uppgifvit, rörande Sveriges sednare
Och goda isigter grundadt; men då jag äfven förenar mig med Herr Friherren rörande uiredningscontoren, såsom för kostsamma ansedde, och att en förmodad blifvande BancoDiscontsContor i Göteborg må åläggas att emottaga omsättningar Den 5 Martil. 477 och inbetalningar af f. d. FilialDisconfernes Låneliqvider, sker det dock med det tillägg, om en sådan inrättning ej skulle äga rum, eller någon tid skulle framflyta innan den börjades, anstallt då måtte fogas att sådane liqvider måtte något i Göteborg varande Embetsverk uppdragas att emottaga, hvarigenom or. tens fattigare invånares beqvämlighet, i synnerhet befrämjades, och som genom utredningscontorens inrättande af i 8 i S års Ständer endast åsyftades, då skyldig uppmärksamhet lemnades till de ökade kostnader, som en sådan liqvid endast i Stockholm skulle påläggas de fattigare låntagarena. I anledning af föregående anmärkningar anhåller jag om återremiss af Utskottets betänkande åtföljdt af dessa anmärkningar. Herr af Wingårdh, Johan: Med Herr Lagerhjelm» förslag om utsträckning af hvad lagen bjuder i 25 Cap. 1 §. Byggningabalken till de vägar som erfordras för varutransporter, förenar jag mig till alta delar. Denna fråga är i högsta grad vigtig för den ort hvars styrelse nådigst blifvit mig anförtrodd, och skulle visserligen af mig hafva blifvit väckt vid denna Riksdag om ej Herr 4?3 Den 5 Mur t ii. Lagerhjelm hade förekommit mig. Med en ökad industri, går alltid i bredd en mängd hinder som hämmar den, och salbin har styrelsen behof af andra åtgärder för att befordra ett lands förkofran, än att upphäfva dem som med stöd af äldre författningar kunna läggas i dess väg Herr Lagerhjelm har ganska val insett dem och ehuru korrt, pä ett bestämdt sätt upp. löst en fråga , som troligen har ett vida stötre inflytande pä allmänt väl än mången som fått en vidlyftig debatt. Må den obemärkt gå sin väg-och vinna gillande:
I följd häraf får jag för Ridderskapet och Adeln vördsamt projectera inrättandet af en Landtbruksskola vid en för ändamålet passande local, hvarest våra Söner kunde erhålla pr adis k undervisning och erfarenhet. 1:0 Uti Jordens behandling enligt dess olika beskaffenhet, i förening med de kunskaper uti Chemien, som dermed ega sammanhang. 2:0 Undervisning och kännedom om de Växter, hvilka kunna frambringas på Svensk Jord, samt deras olika nytta och användande. 3:o Kunskaper uti Kreaturs skötsel, deras skiljaktige Raccr, behandling och fördelar. Desse äro de hufvudsakligastc åsigter, hvarpå en dylik anstalt borde grunda sig; men mångfaldiga äro de insigter, hvilka i Den 10 December e. fn. följd häraf likasom sjelfmant kommo att utvecklas, och våra Landtman skulle förvärfva ett hittills i allmänhet saknadt begrepp om sitt yrkes intresse och betydenhet, samt vinna kunskaper, som betryggade deras framtida bergning. Vår tids erfarenhet talar bäst till oss om nödvändigheten att taga detta i beräkning, då vi sett så många Famillefäder tvungna att lemna hus och hem, för det de ej förstått sköta eller draga nytta af den Jord, som skolat föda dem och deras Barn. Alla andra medel vi kunde önska eller föreslå till Landtmannens väl äro osäkra och mindre allmänna i sina verkningar, än de som åsyfta hvarje Jordbrukares enskilta bildning för sitt yrke. Vilja vi i detta fall uppfora en säker byggnad, måste vi begynna med att lägga en säker grund, och hvar finnes väl den, utom i Landtmannens egna insigter och bemödanden. Våra intressen, betraktade ifrån denna synpunkt, hafva föranledt mig att väcka denna Motion. Att den må vinna Rikets Ständers uppmärksamhet, vågar jag så mycket snarare hoppas, som jag är öfvertygad det hvarje Svensk Medborgare, lika med mig, inser, att vi ej äro födda endast lill den skyldighet att försvara den Jord, som ägdes af våra Fäder, utan äfven lill omsorgen att odla och förbättra den; en omsorg, sorn ofelbart ökar Landets väl - 38 o* Öen lo December e, fti.
Borgare-Ståndet remitterad motion, har Herr' Bagge, M.j äskat, att, dä, efter det staden Uddevalla, i följd af Kongl. Majlis; Nådiga uppmaning, uti! ett år i8op ulfärdadt Bref, icke allenast med fria; boningsrum försett de tvänne vid dervarande lägre Lärdomsskola anställde Golleger, utan äfven, såsom löneförbättring, anslagit åt Rector Scholae ioo R:dr och personelt åL hvardera af Collegerne 5o R:dr,. dessa anslag blifvit tagne i beräkning vid sista löneregleringen, men det icke vore stadernes, utan Statens pligt att aflöna lärare vid Rikets allmänna skolor, hvadan ock, vid en af Collegernes inträffade död, det arvode han, på sätt nämndt är, åtnjutit, blifvit indraget, ett anslag måtte beviljas, motsvarande icke allenast de sålunda af staden Uddevalla anvisade löneförbättringar, tillsammans 200 Rldr, utan äfven fördelen af fria boningsrum åt Collegerne. Men, sorn vid fördelningen af del senast tili Elementar-läroverken be - Stats-Utskoltets Utlåtandej N.o 62. 11 viljade anslag, de bidrag, sorn serskilde släder anvisat lill förbättring i lärarnes lönevilkor, blifvit tagne i beräkning, och af den omständigheten, att staden Uddevalla må hafva lena nät ett sådant bidrag till aflöningen åt lärare vid dervarande Skola, icke kan slutas lill någon förbindelse å Statens sida alt härföre hålla nämnde stad skadeslös, hemställer Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende.
Vi hafva ej råd att pensionera eller emplojera ett helt Statsråd; men vi hafva ännu mindre råd, att mista en hel upsättning af sä dugliga embetsman, hvarföre opartiske domare anse alla Konungens råd eller Statsråden och hade man ingen annad måttstock att bedomina delta; så visar nog stats-machinens lugna, säkra, ordentliga milda gäng, alt besättningen är god, fast den i de starka brännmgarne, sökt rädda statskeppet genom en ganska skicklig vändning, hvarom nu de eftervise hafva mycket att berätta, att klandra; men som, pä sin lid, med bakslug tystnad öfverhalkades. Ekuru jag hade önskat kasta en blick på verldsslällningen och vårt förhållande lill densamma; sä mäste jag derifrån afstå af fruktan, att uptaga för mycket af den lid, sorn grundligare statsmän och talare, böra tillgodonjuta. — Må det blott tillåtas mig tillägga alt jag anser betydliga reformer nödvändiga och verkställbara, utan att den närvar. Ståndseller klassfördelningen derföre béhöfver rubbas, i hvilken fastmer de nya lidselemenlerne lätteligen kunna inpassas, i enlighet med det förslag, jag ämnar ä behörig ort, oförtöfvadt aflemna. Hr Tersmeden, Nils, anförde dels mundtligcn dels skriftligen : En öfverläggning i deli vigtiga fråga, som nu utgör föremålet för vår upmärksamhet, borde blott ledas af de utmärkta förmågor som värt Riddarhus besitter. De bland detta förslags befrämjare, som dit kunna räknas, lära ej underlåta att höja sin röst. På den sidan åter, derifrån bristerna komma alt framhållas, är det att förmoda det ålskillige män, hvilkas insigter och större förmåga här bruka att göra sig gällande, till följd af deras samhällsställning komma att iakttaga tystnad. Jag aktar detta deras beslut lika högt, som deras, hvilka anse att den yttrande rätten, dä det kanske gäller Fäderneslandets framtida bestånd, ej bör erkänna några band och till följd deraf uttala deras mening.
Förändrade bestämmelser i afseende på vilkoren för Kapellförsamlings skiljande från Moderförsamling, angående: B. III. 638, 662; A. IV. 13. huru kostnad vid laga skifte skall af boställe utgå, angående: B. VI. 281, 431, A. 431. — föreskrifter rörande vilkoren för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte, angående: B. X. 158, 211, A. 211; E XI. 314 rörande Lazaretternas styrelse och förvaltning, angående: B. VIII. 269, 375, A. 375. ‘ i afseende å remonteringen vid indelta kavalleri-regementena, angående: B. VIII. 270, 375, A.-375. i afseende å de rusthållare åliggande skyldigheter, dels då manskapet beordras till fångbevakning, dels under krig, angående: B. VIII 269, 375. A. 375. — stadgande:! rörande folkskolelärares lönevilkor, angående: B. XI. 290. 314, A 314 E. 328. rörande Kronobrefbäringen inom Gerts härad, angående: B. III. 207, A. 272. Förändring i sättet för upprättande af de statistiska tabeller, som nu uti Justitise-Stats-Expeditionen uppgöras, angående: B. IX. 148, 178, 288, A. 300. Gi. Galaspektakel vid Deras Majestäters Konungens och Drottningens Kröning, angående billetter för Ståndets ledamöter vid det första af dem: VT. 3. — vid det andra: VI. 4. — vid det tredje: VI. 37.
De hufvud sakliga skäl, bolaget till stiid för sill begäran anfört, vore, att bolaget vid kontraktets afslutande hade väntat att de betydliga beställningarne frän Engelska regeringen skulle upphöra eller åtminstone minskas, men att detta likväl icke inträffat, utan deremot nya beställningar tillkommit, nemligen från Ryssland och Japan; att, i följd deraf, brist på arbetare uppstått jemte stegring i arbetslönerne, samt att slutligen det den 22 Februari 1856. såsom ofvan är nämndt, afslutade kontraktet först den 26 derpåföljde Mars, behörigen godkändt, kommit bolaget tillhanda, hvarigenom påbörjande af arbetet med de frän Sverige beställda effekterna fördröjdes en månads tid, "derunder jemväl de nya beställningarne ingingo och i förväg gäfvo arbetarne sysselsättning. Då emellertid dessa af nämnde fabi iks-bolag uppgifna omständigheter, enligt Revisorernes tanke, ej varit af sådan beskaffenhet, att desamma skäligen bort gifva anledning till dröjsmål i leveransens fullgörande—ett dröjsmål, som utgjorde mer än 7 månader utöfver den genom kontraktet bestämda tid — samt Statsverket derigenom tillskyndats en ökad utgift i och för den till vapnens besigtigande kommenderade officeraren, hade Revisorerne ansett sig böra å detta förhållande fästa uppmärksamhet, destohellre som det eftergifna vitesbeloppet uppgått till omkring 4,000 francs. Uti sitt i anledning häraf afgifna underdåniga Utlåtande har Kongl. Krigskollegium anfört, att Kollegium, vid förordandet af nådigt bifall till den af bolaget MaJherbe & Comp. gjorda anhållan, ansett giltiga och fullt antagliga skäl dertill förefinnas uti den uppstådda bristen pä arbetare, till följd af oförutsedda betydliga beställningar från andra länder; och dä i behörigt öfvervägande toges, att dessa beställningar icke ensamt gällde nämnda bolag, hvilket i sådant fall kunnat och bort derifrån afstå pä grund af tidigare gjordt aftal, utan äfven andra fabrikanter, hvilka sysselsatte ett större antal arbetare, hvarigenom arbetslönerna således stegrades, sannolikt utöfver hvad som beräknats af Malherbof & Comp. vid uppgörande af kontrakt med Kollegium till priser, betydligt understigande andra anbud.
Prot. 1834. lale Samt. laira AJcl. 1 y-.de 2 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utshs Betankande N:o 21. q:0 Af Tufve Månsson från Malmöhus Län; 10:0 Af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, med hvilken åtskilliga Ledamöter sig förenat; ii:o Af Peter Andersson från Halland, hvars anförande föranledt yttranden af a) Johan Jacob Rutberg från Norrbotten, b) Bengt Gudmundsson från Halland, c) Anderas Danielsson från Elfsborgs Län, d) Nils Månsson från Malmöhus Län, e) Carl Gabrielsson från Östergöthland, f) Per Nilsson från Christianstads Län, g) Johannes Andersson från Jönköpings Län, h) Johan Peter Jansson från Stockholms Län, i) Lars Larsson från Skaraborgs Län, k) Lars Hansson från Bohus Län, 1) Nils Insulin från Stockholms Län, m) Nils Strindlund från Wester-Norrland, Johan Wiklund från Westerbotten, o) Anders Larsson från Upsala Län; 12:0 Af J.
Då man på morgonen i hans rum bar in en liten fonograflåda som medförde en vänlig afskedshälsning från den älskade, erfor han en häftig smärta i den muskel som kallas hjärta och som forntiden trodde röra sig i sammanhang med alla kärlekskänslor. Naturpoesi och stärkelse. Några aftnar efter festen i Tivoli finna vi Aromasia åter i tant Veras salong i Stockholm. Den gamla väninnan hade bjudit till sammans ett litet sällskap för att fira konstnärinnans räddning och den utomordentliga framgång hon haft i Köbenhavn. Äfven fru Skarpman-Stormfågel och fröken Rosendoft voro inbjudna och hade ej försummat att infinna sig. Arornasia förvånade sig öfver att träffa de nämnda damerna hos tant Vera hvilken just icke hyste någon särdeles aktning för dem, men hon förmodade, att inbjudningen skett af någon särskild anledning, fastän tant Vera icke förtrott henne dennas beskaffenhet. Bland sällskapet var äfven Apollonides, hvilken då han ej längre kunde följa Oxygen och Arornasia på deras luftiga färd och lyckligt undsluppit ett bad i Vetterns stormupprörda böljor, stannat ett par dagar i trakten af Karlsborg för att bland dess romantiska ruiner hemta ämnen till någon ny hjältedikt som kunde trösta honom öfver Aromasias bortförande. Hjälten i dikten vardt han själf hvilken i eldiga vers sjöng den sköna konstnärinnans lof och på det svartaste utmålade en väderlekstillverkare, en förmäten titan som velat rycka blixten från himlen och som i åratal skockat moln på moln, men likväl icke förmådde öfvervinna en verklig storm, af naturen själf slungad mot den öfverdådige. Efter ett par dagars träget arbete var skaldestycket färdigt, och författaren, som fått veta att såväl Aromasia som Vera åter funnos i Stockholm, gaf sig skyndsamt på väg och hade nyss anländt, då han af Vera, som tycktes känna medlidande med hans kärlekskval, inbjöds till det samkväm, där han skulle finna Aromasia som gärna ville för honom uttrycka sin tacksamhet för hans deltagande efter olyckshändelsen i Göteborg. Fru Skarpman-Stormfågel tycktes tänka på nya ränker.
Jag hemställer, om formlig proposition skulle göras på Herr Rosenblads tillägg, och votering derpå följde, med det resultat, att Kongl. Maj:ts försäkran af 1668 ej respecteras, hvad följden deraf blefve. Jag tror, att en sådan proposition hvarken behöfves,eller kan göras. Friherre Cederström: Det lärer ej vara 1 fråga, att BancoOrdningen är så helig, att den ju icke kan ändras, derest Rikets Ständer öfverenskomma derom, då ett se5a H. 9* 1^2 Den 4 December e. m. rare beslut måste i Instructionen insiittas. Men derföre är ej Herr Rosenblads föreslagne tillägg rimligt, utan hoppas jag, att Riaderskapet och Adeln afslår detsamma. Herr Rosenblad: Beklagligen finnes ingen § i BancoOrdningen, som icke blifvit bruten, med undantag af den, som stadgar, att en tredjedel af Commissarierna skall vara af hvarje Stånd. Friherre Cederström bar också mot Herr Hjerta och Grefve von Schwerin yrkat, att BancoOrdningen ganska lätt kan förändras. Jag anhåller ora proposition på mitt tillägg; men skulle denna proposition blifva med Nej besvarad, skall jag visserligen icke besvära med en votering, utan vara nöjd med att hafva gjort hvad jag kunnat, då jag försvarat hvad jag ansett rätt samt öfverensstämmande med ordning och formlig lag. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll det af Herr Rosenblad föreslagne tillägg, så lydande: Dock må ej af Räntekammaren, RiksgäldsContoiret eller annat under Statens omedelbara styrelse stående Verk, län på Afskrifnings-räkning mottagas. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence frågade, om D e ii 4 December e. m. Ridderskapet och Adelil fann för godt afstå terörde tillägg. Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence förnyade dessa tvenne propositioner; men de blefvo båda åter med Ja och Nej besvarade.
Den skall ock göra rättvisa åt dem, som ansett betänkligheterna mot det nya vara öfver vägan de, men som af sina farhågor endast känna sig manade att i fördubbladt mått uppbjuda sina krafter till fäderneslandets tjenst. Sådana tänkesätt utgöra en förökad borgen för mitt hopp, att svenska folket icke skall svika det förtroende, som konung och ständer vågat sätta till dess klokhet och sans, dess allvar, dess fosterlandskänsla. » Ur dagens krönika. 1 Sådana voro de vackra ord, med hvilka konung Carl XY för sista gången Lamförlofvade rikets ständer. Sveriges urgamla representation tillhörde numera endast historien, och den » unga Svea » var beredd att träda i den gamlas ställe. Steget som tagits var af den mest genomgripande beskaffenhet och det var oåterkalleligt. Det var som landt-marskalken inför tronen yttrade, att man nu stod inför ett » ögonblick i nationens lif, då tidéns steg likasom höras ». Den gamla byggnaden var med marken jemnad och en ny uppförd. Stora voro de förhoppningar, hvilka fästes vid den försiggångna förändringen, och glädjen öfver det genomförda värfvet var ofantlig. Hela vår ståndsförfattning företedde i fråga om partibildning en synnerligen egendomlig karakter. Det var ej af förhållandenas makt framkallade, ständigt vexlande och af personliga åsigter och åskådningssätt sammanbundna partier, som med hvarandra täflade om makten. Representationen i sin helhet och dess olika afdelningar voro nämligen af lagen bildade just på basis af ett visst intresse, som ståndet antogs skola uttrycka och hvilket det gent emot medstånden uteslutande representerade. Dessa de s. k. » fyra rena och väsentliga folkstånden » hafva väl aldrig erhållit ett snillrikare — låt vara något ensidigt teoretiskt och strängt konservativt — försvar än det, hvilket kommit dem till del af den enda svenska filosof, som varit i stånd att bilda en egen nationel skola. Vi skola icke försöka inlåta oss på någon slags djupsinnig analys af de olika ståndens intressen och ändamål, utan vi inskränka oss blott att. konstatera, att den lagbestämda och privilegierade partifördelning, till hvilken stånds-författningen gaf anledning, icke hindrade att inom stånden ganska heta strider utkämpades.
Deraf skulle således följa, att om ingen oloflig införsel af smör från Finland egt rum, eller kunnat genom dessa produktionsbevis förhindras, så skulle på ett enda år tillverkningen af smör i den ofruktbara trakten kring Haparanda ökat sig med icke mindre än omkring 10,000 1S\ En sådan tillväxt i produktionen af denna vara, på så kort tid, är så omöjlig alt deraf tydligen skönjes, att dessa produktionsbevis icke förmått hindra den olofliga införseln, då den ökade tullbestämmelsen gaf lurendrejaren utsigt till stor vinst. Hvartill tjena de väl då? till intet annat än att i någon ringa mån öka tulltjenslemännens inkomster, till mindskad aktning för lagen och att locka till mened. Vi hafva sett, att allmogen deruppe på hvarjehanda sätt sökt förskaffa sig produktionsbevis och när sedan tulltjenstemännen fordrat desammas beedigande, hafva de fattige menniskorne för alt Den 12 Mars e. m. 375 undgå nödvändigheten att begå mened genom inbrott bortstulit större delen af de produktionbevis, som skulle beedigas. Det är således faktiskt gifvet, att genom denna kontroll, tullförsnillningen icke blifvit förekommen, men väl att en betydlig sedeförsämring blifvit grundlagd; hvarföre jag för min del vördsaml. anhåller om propos. pä bifall till betänk. Hr von Hartmansdorff: Gr. Lagerbjelke har för R, o. Ad. så väl utvecklat behofvet af någon kontroll mot de missbruk, som egt runi, alt deraf, ännu mera synes, huru orätt det vore alt borttaga det band man har, utan att sätta något annat i stället. Om det, som nu finnes lagdt, icke är tillräckligt utan föranleder de olägenheter, som Utsk:s betänk, omtalat, och här ytterligare omförmälts, så bade det varit skäl att Ständerne, då dess uphäfvande begäres, föreslagit att sätta något annat i stället.