Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar derföre föreslå den medelväg, att anmärkningar finge göras emot Konungens Rådgifvare, äfven vid Urtima Riksdag, — och till beredande af eli möjlighet för Rikets Ständer att genom det förstärkta Constitutions-Utskottet häröfver uttala sin opinion, synes följande Voterings-Proposition vara mest lämplig: Den, som vill, att tillägget i /\g §. Regerings-Formen och det nva s:dra momentet af Riksdags-Ordningens 3 erhåller följande lydelse: ”Vid Urtima Riksdag öfverlägge och besluta Rikets Ständer blott om de ärenden, som Konungen sjelf framställer, men hvilka ej må sträcka sig till Grundlagsändringars föreslående eller afgörande,” och om anmärkningar emot Konungens Rådgif vare; ”Kunnande vid sådan Riksdag Rikets Ständer” för öfrigt ’’ej utan Proposition från Konungens” &c. &c., votere Ja. Den det ej vill, votere Nej. Vinner Nej , anses denna ändring i Ccnstiiutions-Ulskottets första förslag icke böra ega rum. STOCK HOLM, i83o. HOS CAEL AB. PIHL. Constitut.-Vtsk. Memorial, N:o 78. t N:o 78. Ankom till Exp. Utsk. d. 17 Mars 1380, Memorial, angående förloppet af en inom Förstärkta Constitulions-TJtskottet anställd votering äfven ett tillägg i if $■ Riksdags-Ordhingen. Jemlikt Riks-Ståndens beslut, liar Förstärkta Constitutions-Utskottet i dag sanimanträdt, för att, i enlighet med 5G §. Regerings-Formen, rösta öfver en så lydande gillad Proposition :
Han säger, att 1 R:dr Banco skulle vara 128 sk. Det har Ridderskapet och Adeln icke beslutat. En Riksdaler Banko har varit 48 sk. i sedlar. Hvarföre Herr Rosenblad påstår, att det ej skall vara sedlar, kan jag dock icke förslå. Jag instämmer deruti, att det lika så gerna kan stå sedlar, som Banco; det gör intet till saken; men det är rent af ett ordspel, som icke behöfves. Vi kunna ej tala om annat, än Bankosedlar, ty annars uttrycka vi oss med ordet silfver. På denna grund tror jag, att hvad Herr Grefven och Landt - Den 19 Octo ber e. m. 111 Marskalken framstält, är riktigt, men att vi ej behöfva ingå i någon discussion om orden Banko eller sedlar. Herr von Hartmansdorff: Jag bestrider så mycket mera den jemkning i Japropositionen, hvilken föreslås, som den proposition Herr Grefven och LaudtMarskalken framställt, är enlig med de ordalag Utskotten begagnat. Jag förbehåller Ståndet och mig, att få rösta öfver Utskottens Utlåtande nu, såsom vid andra tillfällen, utan afseende på de jeinkningar en eller annan Ledamot kan önska, i strid deremot. Herr Ribbing: Jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff. Herr Rosenblad: Hvad som blifvit yrkadt, torde vara så mycket öfverflödigare af en Nej-propositions försvarare, som i Sverige ej funnits annat Banko-mynt, än sedia r. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skal ken förnyade den af Hans Excellence nyss framställde Voterings-proposilion, hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs. Voteringen börjades klockan 8 eftermiddagen; och befunnos efter voteringens slut klockan 9 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, 112 Den 19 October e. tn. samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — ^5. Nej — 64.
Hagander till Utskottet remittteradt Förslag, ProtoeollsUtdrag'. 81 Förslagi att Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll väl må såsom hittils utgifvas, ehuru till vida mindre antal exemplar, men att derjemte särskildt skulle upprättas, tryckas och utgifvas ett sammandrag af de vigtigaste af Konungens Propositioner, och Riksens Ständers beslut, rörande Religionsvården, allmänna undervisningen, StatsOeconomien, Lagstiftningen m. m.; äfvensom att allt hvad anginge Statens utgifter , inkomster och penningeverk, borde i Tabellarisk form meddelas. Från Hogvard. Preste-Ståndet den 19 Novem « ber 1823. S. D. Expeditions-Utskottets Memorial; med Utlåtande uppå Remiss å ett af Borgmästaren Hagander xngifvet Förslag, blef vid föredragning af Preste-Ståndet bifallet. Fran Vallo fl. Borgare-Ståndet den 20 November 1823. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Expeditions-Utskottets Memorial af den 15 dennes,’ öfver Herr Haganders Memorial, angående åtgärder, att sprida en allmännare kännedom om' de vid Riksdagarne förekommande Ärenden och fattade Beslut. Från Hedervärda Bonde-Ståndet den 20 November 182 3. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Expeditions-Utskottets Utlåtande, i anledning af Bihang till Riki-St, Prat, iS2J. iO.Ve Sami. 2 B. 6 Si TJnderdäniga Skrif velter! Borgmästaren Haganders Förslag om lifgifvande af ett Sammandrag af de vigtigaste Propositioner och Beslut under Riksdagarne, m. tn. N:o 32 gs Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 19 Nov. 18*3* Preste-Ståndet d. 19 Borgare-Ståndet d. 19 — —- Ronde Ståndet d. go Riksens Ständers underd.
Lag - Lag-Utskottets Fetänkanden. 75 Lag-Utskottet, sorn fått detta Memorial till sig remitteradt, har i afseende å de ämnen detsamma innehåller, ansett sig böra meddela de yttrande, att som det ankommer på hvar oell en, hvilken upplåter sitt hemman till brukare, att, före dennes antagande, göra sig tillförliteligen underrättad om hans förmögenhet, eller huruvida han är i den mohn med gäld behäf. tad, att jordägaren kan äfventyra, det de af Brukaren innehafvande Kreatur och redskap, som för hemmanets skjötsel äro outngängelige, kunna till godtgörande af hans skuld blifva tillgripne, hvarom jemväl vid anställande forskning upplysning oftast ej bör kunna saknas; Sa måste jordägaren skylla sig sjelf om förlust honom förorsakas, antingen genom det han icke iakttagit omförmäldte försigtighet, eller genom det att han sedermera, då Brukaren til 1 träd t hemmanet, lämnar honom försträckningar, utan att tillika, i likhet med hvad hvarje annan långifvare har att iagttaga, tillse sin säkerhet för återbetalningen deraf} Och emedan, om en så beskaffad rättighet skulle jordägare förunnas, att kunna från utmätning för Brukarens gäld undanhålla och skydda dennes för hemmanets skjotsel nödige Kreatur och redskap, sådant onekeligen skulle, icke allenast uti märkelig mohn förnärma deras rätt, som derå, till gäldande af lagligen faststälde fordringar hos Brukaren, äga ostridiga anspråk, utan ock ej sällan lända till hemliga och mot värkeliga förhållandet stridande öfverenskoinmelser och aftal emellan jordägaren och brukaren, till beredande af berörde för - 76 Lag-Utskottets Betänicinden. förmon för denne sistnämnde; Ty anser
Det enda, som ej kan lijelpas, är den beklagliga händelsen, yitt några svinhjordar få under sommarmå - 12 naderne bärga sig utan drank; men hvilket är mera medborgerligt, att önska bröd åt folket, eller drank åt svinen. Herr Friherren har gifvit en egen tydning åt min Motion, som skulle jag bestämt bestridt nedsättning å tullen för utländsk spanmål; sådant innehåller ej min Motion, och sådan har ej min mening varit. Min syftning var i önskningsväg, att medverka till Bränvinsbrännings förbud, och för öfrigt må mina uttryck tala för sig sjelfva. Jag har sagt, att det ej bör undfalla Representationens uppmärksamhet , hvad som kan bidraga ej endast till förekommande af brist pä bröd inom landet af egna skördar , utan äfven förhöjning af spanmä/sprisen öfver all höfva, som kan föranleda en ytterlighet , lika betänklig för köparen, sorn den varit bekymmersam för säljaren de sist förflutne tvänne åren, då spanmål i flere landsorter ej till något pris kunnat föryttras. Det är till förekommande ej allenast af befarad brist pä spanmål, hvarigenom behof af införsel utifrån skulle uppstå af denna vara, och kanske nedsättning af tullen för utrikes ifrån kommande spanmål, en åtgärd lika menlig och nedslående för jordbrukaren, som invärkande pä beloppet af beräknade Statsinkomster, utom det att bristen pä penningar i landet, redan allt för känbar, skulle hinna sin höjd, då capitaler, vare sig i contant eller i exportva - Den 3 Ju 1 i i. 13 rorj blefvo använde till inköp och införsel af utländsk spanmål; och det var ur sådana skäl jag föreslog vördnadsfullt åtgärder till beredande af Bränvinsbrännings förbud. Herr Friherre Anckarsvärd har förebrått mig äga en cliristlig omvårdnad om dem, som hafva spanmål att föryttra. Innebär min Motion anledning lill en sådan förmodan, så anser jag det gerna kunna qvittas mot Herr Friherrens föga christliga deltagande för det sällskap, hvars interessen han förfäktar.
Jag tror, alt Friherre Cederströms anmärkning kan grammaticaliskt vederläggas, ty, om jag rätt fattat hans anförande, så grundar det sig derpå, att ordet Landshöfdinge skulle stå i Genitivus, hvilket ej är föi hållandet. Jag får nämna, att Utskottets uppmärksamhet på misstaget visades af en Ledamot af PresteSlåndet, som i Utskottets plenum gaf tillkänna, att 4ooo R:dr voro beviljade åt Generalitetet, hvilket likväl var ett belopp, som ingen tänkt på att gifva Generalerne. Yid undersökningen härom, hvilken var ganska vidlyftig, ty den borttog en hel förmiddag, var man tvungen att se efter, huru den voteringsproposition såg ut, som man voterat öfver, och denna propositions ordalydelse borde blifva den regel, hvarefter StatsUtskoltet måste göra hvad Utskottet kunde, för alt rälta ett misstag, hvartill Utskottet sjelf gifvit anledning. Då fann man att, efter de beslut som voro fattade, det ej var sagdt, att Landshöfdinge-pensionen skulle vara den, som borde tillkomma Generalerne. Det fanns ej sagdt hvarken j propositionen eller i utlåtandet. Det blef då fråga, hvad Utskottet menat för belopp. Då kom man öfverens, att det yar 3ooo R:dr, eller precist den summa, som utgör Generalernes egentliga lön. Jag tillstyrker, alt Ridderskapet och Adeln måtte bifalla detta Memorial, såsom en uppgift på hvad Rikets Ständer och Utskottet menat. Två Den 28 December f. m. Stånd hafva redan bifallit det, och jag ser ej, huru StatsRegleringen annars i dag skall kunna afgöras, Herr von HartmansdorffAugust: Jag ämnar yttra mig både emot Friherre Cederström och Herr Rosenqvist; rupn sorn de talat om olika Memorialer, anhåller jag få veta, hvilketdera först skall företagas?
Sålunda har sällskapet årligen föranstaltat täflingsplöjningar i särskilda delar Berättelse öfver Wermlands Län för åren 1851—1855. 2 10 af Länet, och hvarvid belöningar varit utdelade för skicklighet i nämnde arbete samt premier blifvit utgifne för så väl vackra husdjur som ändamålsenlig åkerbruksredskap. Sällskapet har ock biträdt ortens landtmän med införskrifvande af bättre sädesslag och guano, men en dylik åtgärd för anskaffande af större partier klöfveroch timotejfrö har sällskapet ansett af behofvet icke vidare påkallad, sedan dessa fröslag numera förekomma af ganska god beskaffenhet i allmänna handeln. Dels för att få lättare och säkrare kommunikation med ortens utinärktare landtbrukare, och dels för att erhålla ett medel att sprida kännedom om förbättringar i landtbruket och verka till deras införande, äro, genom sällskapets försorg, hushållsnämnder inrättade i de flesta af Länets härader, och det har redan visat sig att dessa institutioner gjort verkligt gagn på de ställen, der de varit af nitiska personer ledda. Sällskapet har dessutom sökt att sprida kunskaper i åkerbruksvetenskapep genom meddelandet af passande skrifter i dessa ämnen. Boskapsskötsel. Ingen gren af landthushållningen står på så låg ståndpunkt inom provinsen som boskapsskötseln, hvartill äfven bristen på stamholländeri inom orten betydligt bidragit. Emedlertid har redan från längre tid tillbaka en race funnits inom orten, hvilken, bördig från Holland, numera uppnämnes efter den ort, hvarest den bibehållit sig temligen ren, nemligen herregården Katrineberg. Denna ganska go.da mjölkko-race beSnnes på flera ställen, till verklig belåtenhet, väl bibehållen, och på Mölnbacka egendom i Kihls härad är en ladugård af 100 särdeles vackra kor af denna race. Ayrshireoch korthornsracerne finnas hos flere possessionater införde, och man förordar olika dessa racer, efter de anspråk man har dels å mjölkdels å köttdjur. På åtskillige andra ställen har man ock förskaffat sig tjurar af den förra racen, hvilken synes vara temligen eftersökt.
Genom banans dragning från Örsundsbro till trakten af Sevalla kyrka klefve väl linien mellan Örsundsbro och Sala något förlängd; men denna förlängning vore dock jemförelsevis obetydlig och utan något menligt inflytande på trafiken mellan sistnämnde punkter; hvaremot, genom banans böjning åt Sevalla, så väl de vestra orternas jern vägsförbindelse med hufvudstaden skulle förkortas, som ock anläggningen af en jernväg mellan Westerås och Sala underlättas, hvilken jernväg vore af stor vigt för upptagande af trafiken med de från Dalarne och bergslags-orterne kommande tunga varor, ämnade att från Westerås sjövägen fortskaffas. Yägen från Örsundsbro öfver Sevalla till Sala komme i hela sin utsträckning att genomgå folkrika och fruktbara trakter, i dessa afseenden obestridligt öfverlägsna de orter, den å andra sidan föreslagna linien från Upsala till Sala skulle komma att genomskära. Från Sala till Korssnäs skulle banan framgå nästan i den uråldriga Dalatrafikens stora strömfåra, och denna linie hade ock en så långt i öster gående rigtning, som en jernväg, för att blifva af verkligt gagn för Dalarne, kunde erhålla. Hvarken linien Sala—Robertsholm eller linien Sala —Storvik skulle i någon väsendtlig grad förmå att motsvara Dalarnes behof af en jernväg i sydlig rigtning, helst båda dessa linier, till större delen af sin längd, komme att genomgå ofruktbara och olämliga trakter. Hufvudsakligaste skälet för förslaget om enderas af dessa linier antagande skulle vara de Norrländska provinsernas behof af en dem mera omedelbart Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 25 omedelbart tjenande jernvägsförbindelse med det sydliga landets inre delar och med hufvudstaden; men då dessa provinsers egentligen stora rörelse hade och måste hafva sin väg på Östersjön, kunde i förevarande fall endast blifva fråga om don mindre varutrafiken från Norrland eller den handel med Norrländska produkter, hvilken, lör dessas afsättning, söker de inre delarne af Dalarne, ätvensom Westmanland, Upland och hufvudstaden.
Bevillningsutskottet lika litet bchöft rådpläga roed ett annat Utskott, angående grunderoe för denna TullBevitlning. som rörande grunderne för den allmänna Bevillningen. De olägenheter som kunna uppstå af de nya föreslagne TullBevillningsgrunderne, eller af en Tulltariff, ämnad att antingen lätta, inskränka eller omöjlig göra införseln, häfva icke aE Utskottet blifvit förbisedda; men Utskottet, som erkänner ofullkomligheten af sitt arbete (en ofullkomlighet tor hända oundviklig, så länge erfarenhetens läror icke hunnit tjena till rättelse) förväntar sig med visshet* att af Riksens Högloft. Stäoders högre upplysning erhålla de anmärkningar som skela bidraga till en möjlig fullständighet. Utskottet har äfven i sitt Betänkande tydeligcn åaagalagdt Bil. till Ridd, o. Ad. Pr, V Band* 19 290 Den 28 Ju ni i e. m. sin underdåniga tillförsigt till Kongl. Majlis vishet och Landsfaderliga omvårdnad, att enligt Sin Kongliga rätt i nödiga fall vidtaga de åtgärder Hans Maj;t funne lämplige. Detta underdånig* förtroende} utan tvifvel äfven hyst af Riksens Höglofl. Ständer, lärer i deras till Kongl. Majit afgifvande skrifvelse kunna fram ställas med ali erforderlig utveckling, och då vet jag i sanning icke huru det skulle kunna 6agas, att hvarken Ständer eller Utskott ej med skyldig noggrannhet fästat afseende pä Kongl. Maj:ts höga rätt. Beträffande den anmärkning en värd Ledamot gjort, att ifrågavarande Systeme ej skulle vara antagligt förr, än tvenne andra ämnen af högsta vigt blifvit afgjorde; så är ooekeligt att dessa, nemligen: Stadga i Rikets pennin ge verk och Näringsfrihet, ej mindre äro hufvudsakeligt bidragande till handelns flor än till enskildt och allmän välgång. Men då Riksens Högloflige
Sedan Konstitutions-Utskottet uti Memorialet JY:o 25 till samtliga Riks-Ståndens behandlande anmält den oförenliga skiljaktighet, sorn förefunnes uti deras beslut rörande det af Utskottet i Memorialet N:o 13 framställda förslag till ändring i 11 och 12 §§ Regerings-Formen, om Siats Rådets hörande öfver förbund med främmande makter, hvilket förslag blifvit af Preste-Ståndet förkastadt, men af de öfriga Ständen antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; så har Utskottet utaf protokollsutdrag för den 6 och 9 innevarande månad inhemtat, att samtliga Riks-Stånden vidblifvit sina förut i frågan fattade beslut, samt att Preste-Ståndet således lemnat utan afseende Utskottets inbjudning, att sig efter de öfriga Stånden foga; och får Utskottet, med anledning häraf, för frågans vidare grundlagsenliga behandling genom omröstning uti Förstärkt Konstitutions-Utskott, vördsamt till Rikets Ständers godkännande föreslå följande Voterings-proposition: Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 13 framställda, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde Stånden bifallna, förslag till ändring i 11 och 12 §§ Regerings-Formen, angående Stats-Rådets hörande öfver förbund med Bih. till R. St. U Häft. 1 2 Konstitutions-Utskottels Memorial N:o 40. främmande makter, skall blifva kvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-förslag förkastadt. Stockholm den 21 Juni 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Juni 1860, kl. 12 midd. Memorial lill Rikets Ständer, med voterings-proposilion, rörande det af Konstitutions-UIskottet uti Memorialet N:o 14 framställda förslag lill ändring i 21 § Riks dags-Ordningen.
LagUtskottets Eetnkanden. sagelse af förut intecknade Lån, dels vid inträffande dödsfall blifva stängde från all utväg, att med penningar, om sådane i Sterb» huset saknas, skilja från hvarannan Arfvingarne för hvartheras del i Fastigheten j äfvensom att, vid infallande behof af penningar till nödvändiga betydliga reparationer, kunna, emot Inteckning, dertill förskaffa sig lån. På desse med flere anförde skäl har alltså blifvit yrkadt: af Herr Limnelius, att den Förklaring och ändiing af 12 §. uti 1818 års Förordning måtte meddelas, ast Inteckning må kunna gifvas uti Egendomar, belägne i Stad på ofri grund, samt af Herr Leffler, att så väl för detta ändamål, som till afhjelpande af den stora förlägenhet, som äfven å vissa ställen å Landet skall genom ifrågavarande §:s lydelse uppkommit, hela första Mom. deraf måtte alldeles utgå, eller, om det ej kan bifallas, åtminstone orden: å Landet deruti tilläggas. Lagutskottet, till hvars handläggning dessa Memorialer, deruti de fleste af Vållofl. BorgareStåndets Ledamöter insiämf, blifvit remitterade, har, vid granskning deraf, inhemtat: att Biksens Ständers LagtJfskott, uti dess vid sistförflutne Riksdag afgifne Betänkande rörande Förslag till ny Inteckningslag, uttryckeligen förklarat: att af innehållet i den föreslagne 12 §., hvaruti Utskottet egentligen synes hafva afsett Hus, Vattenverk eller annan Byggnad å Landet, hvilkas innehafvare icke hafva ständig rätt LagUtskotttts Betånkandttt. 259 till grunden, hvarå de äro uppförde, den tankan icke borde kunna föranledas, att Hus å ofria Tomter i Ståderne ej borde såsom fast gods anses, då skyldigheten att erlägga en årlig Tomtöre-afgift för egarne medförer en så ständig rätt till grunden , att de ej annorledes kunna ifrån den skiljas, än genom det lösen för husen till dem betalas.
Herrar dertill hade erhållit flesta rösterna nämligen Ven fcjuli.e. m, 2-29 nämligen: Grefve Gyllenborg, Johan, Kammarherre - 178 röster. Herr Falkenberg, Melcker Olof Gottfried, Kammarjunkare - 125- Herr Sandels, Benjamin, BergsRäd 161 Upplästes första gången och lades pä Bordet: l:o BancoUtskottets den 4 dennes, i anledning af Remisser från Prest-, Borgare och BondeStånden afgifna Utlåtande öfver Särskildta Utskottets Betänkande i de delar deraf, sorn angå bidrag från Banken. I afseende på det Råne-Contoir för fastigheter, hvilket blifvit föreslaget att med en fond af 2 till 3 millioner Riksdaler utgifva Rån emot 3 procents renta och 3 procents årlig afbetalning på primitiva Capitalet, på pant af jord, Bruksegendom och andra fastigheter å Randel till y af pantens år 1814 beräknade värde vid uppskattningen till Revillnings erläggande, ansåge Utskottet Riksens Ständer redan uti RåneBanken äga en Låneinrättning för fast egendom, som gjorde någon ytterligare öfverflödig. Den 5 Juli. e. tu. Utskottet hade sedan den 50 sistlidne jilnl föreslagit sattet, hvarpå en utvidgad ulla* ning, till det af SärskildtaUtskottet föreslag» na belopp, skulle kunna åstadkommas och* under den 27 föregående Maj uppgifvit rente-beräkningen och afbetalningssättet. Utskottet som derutinnan vid sin mening för* blefve, hade likväl i stället för Belåningssummans bestämmande till fdel af egen* domsvärdet, funnit sig, efter 1111 förändrade omständigheter, kunna hemställa att af det värde, hvartill en pantbuden egendorn å Landet blifvit af 1814 års PröfningsCommitte'e uppskattad, mätte såsom Lån derå erhållas; äFvensom att Lånbeloppet, i stället för 500O Riksdaler , må högst kunna uppgå till 6000 Riksdaler.
Bland de skolan tillhöriga inventarier i den af skolans lärare, Kapten-löjtnanten C. A. Pettersson, den 31 December 1854 afgifna förteckning, upptagande ett värde till belopp af 5,542 R:dr 19 sk. 2 r:st, finnes jemväl 2:ne matematiska taflor, hvilka under det påföljande året 1855 blifvit renoverade och hvarför kostnaden, enligt Direktionens för samma år afgifna räkenskaper, utgjort b:ko R:dr 4, med hvilket belopp samma taflors värde vid 1855 års inventering och värdering ansetts böra höjas, och genom hvilken omständighet de vid 1854 års slut befintliga inventarier, till hvilka samma taflor hörde, erhållit det i 1855 års förteckning anförda förhöjda värde af 5,546 R:dr 19 sk. 2 r:st; och då, enligt Eders Kongl. Majlts och Rik ets Kommerse-kollegii skrifvelse till Direktionen af den 19 Februari 1850, från och med samma år och sedermera hvart 5:te år en generel förteckning med värdering öfver skolans inventarier skulle upprättas och insändas, men den insändande förteckningen för de öfriga åren endast upptaga de under redovisnings-året tillkomna inventarier jemte totalvärdet af de förut vid skolan befintliga, måste vid hvarje sådant femte år någon förändring i vissa inventarie-persedlars kostnad uppkomma och följaktligen i samma mån förändra deras vid det föregående året utförda värde, hvaraf följer, att en sådan likstämmighet emellan utgående och ingående balansen från det ena året till det derpå följande, som af Revisorerne blifvit antydd, endast kan ega rum för de förut omförmälda öfriga åren, men att deremot vid hvart 5:te år någon förändring i värde-bestämmelserna å de förut varande inventarie-persedlarne sannolikt, såsom ock nu för år 1855 inträffat, måste ega rum, och en olikhet emellan ett sådant års ingående och det föregående årets utgående balanser alltså uppkomma. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Jag kan alldrig anse annorlunda än en förlust, att Ständct skall förlora en sädan persons mogna räd och grundelig» insigter: sjelfwa detta Riksmöte bestyrker sädant, dä wid betz början här funnos Ledamöter, som med tvärt oinskränkta förtroende w ldeS att utarbeta Rikets förnämsta Grundlag, och ibland dem en Riddersman, som inom beha murar erhöll det mest högljudda bifall: men de blefwo Konungens Rädgifwa. re, de beklädas med Ämbeten pä hwilkas redliga förwallning Statens wälfärd beror; och wi mäste med det samma sakna deras upplysta räd, frvgtcn af deras mogna insigter. Om emot förmodan nägon af dehn ÄmbetSmätt skulle glömma sin pligt, skulle glömma hwad harr Den 2i October. 4509 hon är Fäderneslandet skyldig, och inom ktt Riksständ söka att utföra planer, oförenliga med Fosterlandets sanna wäl, ledande till ingrep i Folkus rättigheter, sä bör man alldrig förmoda att ett helt Ständ skulle kunna förledas genom en enda eller nägra personers ensidiga öfwcrtalande. Ett Ständ som pä ett sädank sätt lätt sig styra och förleda wore icke wärdigt atk utgöra en del af Swensta Folkets Representanter, och dä de fleste af bemälte Ämbetsman äro Ledamöter af Riddcrstapet och Adeln är det wistt icke akt befara. Ridderstapct och Adeln har mera än en gäng ädaga» lagt, att de alldrig kunna afwika strön ärans wäg, att de sjelfständigt afstagit och stola afstä hwarje försök som hade för afsigt, att betaga ett fritt Folk deras rättigheter, som wore oförenliga med ett älstadt Fäderneslands sanna wäl.