Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkanden. 9 < aro så ojemnt spridde, alt stallen af flere mil i omkrets framvisa en fullkomlig brist på Innevånare, Utskottet ansett den ekonomiska fördelen af en sådan vägs tillvarelse icke kunna blifva af någon särdeles vigt för Staten, samt derjemte ali möjlighet saknas för Innevånarne, att, äfven i händelse af vägens anläggande på allmän bekostnad, kunna sedermera sjelfva densamma underhålla: och dels att, enär Rikets sydligare orter, efter hvad Utskottet, vid afgifvande af utlåtande öfver den af Kongl. Maj;t föreslagna nya Författning, rörande Vattenverk, förbehåller sig att närmare visa, erbjuda de mest lofvande tillfällen att genom Odlingar öka Statens productiva förmåga, Utskottet trott, att Statens omtanka och hjelpsamhet mera borde rigtas It detta håll, der förut öppnade communicationer, säkra utvägar till afsättning och erforderlig tillgång på arbetsstyrka förena sig att lemna all den säkerhet för framgången och båtnaden af slika odlings-företag, sorn möjligen kan fordras, än åt sådana trakter, hvarest, såsom fallet är imellan Kengis och Öfver-Torneå, ett hårdt Klimat och en just icke gifmild natur laggt betydliga svårigheter i vägen för så väl jordens cultivering som andra näringars förmånliga bedrifvande. Utskottet medgifver likväl gerna, att der särdeles gagnande tillfällen i de Noria ■Lo. BesV> Q(h TSJiah. Utxk, ftetanknintlen* Orterna visa sig till Landets förbättrande och beredande af bättre näringsutvägar för dess Innevånare, Staten icke, bör ansa såsom en för sig fremmande förbindelse, att söka underlätta deras begagnande, helst om det med Statens allmänna förmon instämmer; och Utskottet troi äfven, att Riksens Ständer redan gifvit ett tillräckligt bevis af denna öfvertygelse, genom de frikostiga anslag, som blifvit bevilljade tiH Strömrensningars verkställande och lättade transporters öppnande i de narra orterna* —- En Committé har för detta ändamål af Kongl. Maj:t blifvit tillförordnad och i flere år fortsatt sina arbeten:
Af de upgifter och handlingar, som i afseende pä Stats-Werkersl(eglmancls blifwicinfordrade, hafwa Riksens Stander inhamrat, atGeneralTull-^rsncleLocic-teten för förlorade Tullinkomster frän Finland erhållit ä Tull-^rren6et en ärlig afskrifning til ett ha* 782 Den 17 Mars. belopp af 52,284 R:d. 1 ss 7 rst. Men som 9 H. af vet emellan Kongl. Maj:t och Kronan, samt General Tull-^rrcuci -§oci>-cLten ar 1802 uprärcade 6outr-iÄ innehåller, at om Riker skulle Uti något krig blifwa inweckladt, hwarigenom 8oAlLtionon kunve blifwa hinvrad och således någon ansenlig förminskning i Tull-inkomsterne upkomina, '-.rr ulleLocieteten wid en sadan pakommande olyckshändelse straxt eller sist inom Oocrober Månads stur ma upsaga ^rrenclc-t, och i saoant fall ej wara förbunden til ^rrsnäe» 8uMM3N8 för längre tiv, an til och med det sist förfluma ,^r<?n6e Erets stut, hafwa Riksens Sander med afseende hara trott sig böra detta ärende hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan, Let täcktes Eder Maj:t härutinnan widtaga den anstalt, hwarril omständigheterne och ofwan åberopade §. af .grreiMe-OontiE^-t kunna föranleda, samt Eder Kongl. Maj:t med Dest och Kronans fördel kan i Nader pröfwa närmast öfwerensstämmande. Riksens Stander framhärda rc. Stormagtigste Allernädigste Konung! Da pa de arlige Skakerne Medel altid warit bestadde til underhall och re^Li-auon af Kongl. Majus och Kronans publicus
I afseende på lämpligaste sättet att bestämma ofvannänande form för pannor till husbehofsbränning, så enär kommitteen, genom erhållna upplysningar från landsorterna, inhemtat, att i alla rikets landskap, med undantag af Skåne och Blekinge, ännu brukades mer eller mindre höga pannor med liten batt, och ingen annan afkylningsredskap än i, 2, någon gång 3 raka pipor, eller på några få ställen så kallad enkel kylare, hade kommitteens pluralitet ansett denna konstruktion, med de närmare bestämmelser, som i den föreslagna förordningen utstakats, böra antagas såsom den enda, härvid tillåtliga, redskap; och då erfarenheten visat, attalia beskrifningar på bränvinsbränningsredskap blifvit underkastade olika tydning, olla förtydning, hade kommitteens pluralitet ansett säkrast att, genom för - Kongl. Maj Is Käll. Preposition, N:o 26. ordningens vidfogade ritningar, de former utvisades, inom hvilkas latitud redskapen må kunna inrättas. I fråga om beloppet af afgiften för husbehofsbränning, hade kommitteens pluralitet ansett sig icke böra taga sådana pannors högsta afverAningsförmåga till grund; ty ehuru deras forin vore sådan, att pannan ej med fördel borde kunna användas för en hastig afver-kuing, måste det dock erkännas, att den, drifven med oafbruten omsorg, kunde afverka betydligt iner, än det nu föreslagna skattebeloppet antydde; men kommitteens pluralitet, som antagit, att de ökade omkostnaderna i ved, och det arbete, som erfordras att sköta dessa små pannor, skola afhålla mängden af deras begagnare från oafbruten bränning, hade ansett skatten böra sältas till ett jemförelsevis ringa belopp, på det alt dessa pannor, utan särdeles känbar förlust, må kunna tidtals fö stå obegagnade, ehuru till användande uppgifna.
I dina händer skulle det aldrig hafva kommit; ty jag tänker ej kasta något i halsen på dina kreditorer, det kan du fullkomligt lita på. Den ohyran har du skaffat dig sjelf, och skall äfven få sörja för, att dess glupskhet blir stillad. Men Rosa håller jag af, och så länge jag sjelf har en bit bröd, skall hon äta med; men att förmå mig att utfästa något bestämdt, det gör jag aldrig i evighet. Dessutom är det min verkliga önskan, att ej något giftermål blir af emellan dig och henne; ty hon är alldeles för god åt en sådan gök. Det är en perla, hvars värde du icke förstår och aldrig kan uppskatta. Jag ville önska, att du icke vore så lättsinnig, min kära Ferdinand, att du vore henne värd, att du älskade och sjelf vore älskad af henne då – men det tjenar till ingenting att tala om hvad som kunde vara, när man alltför väl vet hvad som är!” Detta professorns tal sved och lisade vexelvis i kapten Ferdinands ekonomiska hjertesår. Det var i alla fall vida utöfver hvad han vågat hoppas. Tacksamt tryckte han sin farbrors hand, och bad bevekande: ”Säg ingenting till kommerserådet, förrän han sjelf väcker denna fråga. Lofva mig det, farbror; låt oss åtminstone hålla julfred och husfred.” ”Må vara,” sade professorn, återkommen till sitt vanliga lugn; ”men vid första vink, från kommerserådets eller hans frus sida, säger jag min mening bestämdt, utan att nämna ett ord af hvad jag förtrott dig om morgongåfvan; ty det är en frivillig gärd af min välvilja för Rosa, hvilken alldeles icke kommer i någon beräkning.” Med betydligt lättare hjerta, – ty låt bara ett uns hopp komma i vågskålen, lyfter det ett helt skålpund bekymmer i luften, – gick kapten Ferdinand ifrån professorn, för att, i sällskap med några goda, lustiga bröder, dränka alla erinringar i en rykande punschbål, hvilken en af vännerna tappat på vad, och den alla gemensamt skulle hjelpas åt att tömma. Julafton. – Brefvet. – Familjhögtiden.
Ridderskapet och Adeln under den 13 sistlidne Januarii behagat remittera ett af Herr Ryttmästare» Grefwe Axel Hamilton ingiswet och in Plcno uppläst Memorial, hwaruti, med erindran derwid, att Riksens Ständer är 1789 blifwit ur Kyrkobönen uteflutne, yrkas att hädanefter, såsom förut warit brukligt, ,natte i denna bön, näst ester det Kongl. Huset och framför trogne Embetsmän, Swensta Folket införas. Constitutions-Utskottet, som anser sig öfwertygadt, att i hwarje redlig Swensk mans hjerta är Swensta Folkets wäl alltid inneslutet uti dest öfriga 654 Expeditioner till Riks-Ständen. förböner, har likwäl, i anledning af den nu wäckta fräga, trott sig böra erindra om den skilnad som är emellan Reglementariska författningar och sädana stadgande», som anga ett utwidgande eller en förklaring af Grundlagen, och hwilka sednare äro de enda som ligga inom gränsen af Utskottets befattning. Dä ingenting för Riksens Ständers werkliga magt eller anseende genom upplifwande af en sädan formalitet skulle winnås, lärer den icke eller kunna anses annorlunda än som ett af föremålen för sädane Reglementariska stadganden, hwilka tillhöra den »verkställande Magtens åtgärd, och hwilka Riksens Ständer derföre torde göra bäst att till desi omsorg öswerlemna. Skulle »nan äter under en mera bestämd synpunkt wilja betragta ämnet som ett föremäl för Kyrkolagen, sä hör det likwäl icke till Utskottets ätgärd, utan skulle dä i wänlig ordning af Riksens Ständer beslutas och till sanktion öfwerlcmnas. — Dä Riksens Ständer utan twifwel sjelfwe bäst lära inse, huruwida det med deras »värdighet instämmer att göra detta ämne till ett föremäl för deras öfwerläggningar och beslut, äterstär för Utskottet endast, att till deras pröfning hemställa äfwen detta sitt »vördsamma yttrande.
Otaliga äro ock de uppmaningar, som ingått till oss, att i Idun intaga de ärade författarinnornas porträtt. Efter åtskilliga fåfänga övertalningsförsök hafva vi nu ändtligen lyckats erhålla en fotografi af A v e, och vi kanna nämna, det g o d utsigt finnes för, att vi snart också skola kunna presentera fru Lan g] et. JVlellan himmel och haf. ' ^mhgt öfver ^jf * snabt öfver bogen saltskum svallande då och då en fiskmås sig spanande lofvar kring stänker, fjärd det går, sänker, slupen slår. Svept i schal i för ' n litar på styrman hon i blå tycker sig se i vågens fenor glitter blixtra på hvalfisk Stimdom sitter, kavaj, och haj. ned i de gröna djupen dyka de båda en kort sekund men i den nästa sträcker glänsande hvit, mot blånande O, der ute ej skär och endast himmel och i lifsglada, — slupen, sund. bankar, och haf de se, friska tankar här sin tro de hvar andra ge! Daniel Fallström. Må exemplen tala! Verklighetsbilder. Af Clara JRomäahl. Prisbelönade vid Iduns femte täfling. id en vårexamen med lärjungarne i högsta klassen i Y. elementarläroverk för flickor kunde det ej undgå en uppmärksam åhörare, hvilken ojemnhet i kunskaper som var rådande bland de utgående eleverna. Ja, det gjorde åtminstone på mig ett pinsamt intryck att tänka på, hurusom alla dessa flickor hädanefter hade anspråk på att anses vara ganska bildade qvinnor, ehuru flere bland dem med sina examenssvar bevisat, att de nu gingo allt för tidigt från mästaren. Men hvadan kom sig detta? Att det ej var skolundervisningens fel, intygade de kunniga, intelligenta och pigga eleverna på ett glänsande sätt. Orsaken till den rådande ojemnheten, sades mig, hade sin grund deri, att just de der » svaga » eleverna i regel endast gått några få terminer i skolan, efter att förut meddelats mer eller mindre god enskild undervisning. Och när så föräldrarne kommo för att anmäla dem till inträde i skolan, så stipulerade dessa vanligen som vilkor, att deras — oftast fjortonå femtonåriga döttrar — skulle intagas i näst högsta klassen.
Al läka Hemmansbrukare betala hela Bran mins »katten, der will sana, icke allett st >or sig selsva som Jordägare, uran dcsturom för allo cnstnde Liönnbrän!are och öfwer en million Bränwm-ffupm-e, som sa förnöia sin smak kör el öfwerstöv, wara lagbrytare ofta nior fia egen willin, nästan alftid nkm a ftwar, och i löndom rikta sig , Ulan mi.idsta offer t>l Slaten, eller deltagande i den tyngd, four trycker deras öfriga Medborgare, hwilke alltid mäste underst'ftha dem, när de »wigia under armodets bard», detta torde wara et jlkäl, som sörtj. -nar ar öfwerwägas och är af mycken wigk til sin» framlida påföljder. sw Genom denna brffaktnings öfwerflyttande ifrån Hemman pä personer ivinnrS a swen en enkelhet i upböcd och redogörristr, jämte es, säkerhet i (Amrro!- Isn, som jag stnnrr vgvrftgk tvid det förrflagna beskattnings-sattet, och hwlikrt ffäl alle Herrar Lands» höfdinaar csr.r en »pirst rlftarenher lara gilla Hemmans klyfning i manga olika delar; prngrebstonen i afgiften, svin aswrkcr fran Heminanralck, och mindff» nmgar för »ambruk af st-ra mantal, äro sadana omständigheter, som inweckla L->nrk->! !:n i en nödwandighet ak råd för råd följa UpbördSlängden ifrån början rik stut för ak pröfwa rikrigheicn, och sam belasta Näkenffapcn med mängsalldrga vsristeatn-nsr, jämte dek Henimansagare besväras at alla ar förskaffa sig silka betyg.
Utskottet för denna votering följande proposition: »Den som vill att till kontraproposition vid den blifvande voteringen antages Ridderskapet och Adelns beslut, att det ej mindre för llottans särskilda korpser, än äfven för de till årsoch sommartjenst uppfordrade båtsmän belöpande natura-portions-värdet, lämpadt efter dessa korpsers nummerstyrka, skall sammanföras i en anslagssumma, hvilken såsom förslags-anslag under benämning »Gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåli» upptages under 5:te Hufvud-titelns afdelning för »Diverse anslag», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Borgare-ståndets beslut, att de medel, som för anskaffande af natura-portion åt manskapet vid Flottan beviljas, skall sammanföras med den detta manskap i öfrigt tillkommande aflöning, samt beloppen å de särskilda aflöningsstaterne upptagas.» 22 Ståts-Utskottets Memorial M 149. För hufvudvoteringen föreslås denna proposition: »Den sorn vill att det ej mindre för Flottans särskilda korpser, än äfven för de till årseller sommartjenst uppfordrade båtsmän belöpande natura-portions-värde, lämpadt efter dessa korpsers nummerstyrka, skall sammanföras i en anslagssumma, som under benämning »Gemenskapens vid Flottans korpser natura-nnderhåll» upptages under 5:te Hufvud-titelns afdelning fiir »Diverse anslag», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:a altern.) Hidderskapet och Adelns beslut, (2:a altern.) Borgare-ståndets beslut, 42:o. Den af Utskottet uti sednare delen af 12 punkten gjorda hemställan, att en summa af 9,000
I stället skall jag utbe mig alt få besvara de invändningar, som Hr Gripenstedt framställt. Den värde ledamoten har föreställt sig, att om Banken ägde en tillgång pä redbar valuta i Hamburg och sålde invisningar pä denna valuta, d. v. s. vexlar, dä sådane efterfrågades, så skulle derigenom ett hastigare uttagande af Bankens silfver befordras, emedan man då finge detta silfver redan i Hamburg, der man kunde använda det ulan att behöfva vidkännas någon transportkostnad. Afståndet mellan Stockholm och Hamburg skulle sä till sägandes vara borttaget. Jag föreställer mig deremot, att om Hamburg låg så nära Stockholm, som Waxholm, så skulle det ingalunda vara ofördelaktigt för Banken, ulan tverlom hennes åtgärder derigenom betydligen underlättas. Detta är likväl en sak som fordrar en noggrannare bevisning, och som jag så mycket hellre utelemnar som det icke hörer lill förevar, ämne. Men om Hr Gripenstedt behagar genomläsa detta mern., så skall lian finna, alt deruti ingalunda föreslås, del Bancostyrelsen må bemyndigas att sälja en enda vexel, hvarken lill 128 sk. curs, eller till någon annan; detta är en fråga, som sannolikt kommer under loppet af riksdagen att discuteras och afgöras, och jag skall då icke underlåta försöket att lemna några bidrag till ämnets utredande, men för närvar, är derom ingen fråga. Nu är endast förslag väckt, att Bancostyrelsen skulle äga Den 7 Ociober. 51 rätt att uppköpa silfver oell, medan della silfver ännu funnes qvar i Hamburg eller någon annan utländsk ort, eller ock vore pä vägen hit till Stockholm, kunna inberäkna det i Bankens metalliska cassa. Men, säger man, hvartill tjenar elt sådant stadgande ? Bancostyrelsen äger ju redan rättighet att uppköpa silfver till 128 sk.? Detta är sant, men deremot har Bancostyrelsen icke rättighet att, medelst någon af henne beroende åtgärd, öka sedelstocken, när förhållandet mellan silfver och sedlar sjunkit under den bestämda proportionen af 2 till 5.
Ett prassel i löfvet tillkännagaf Konrads återkomst, och i ett nu var Edvard försvunnen. – Du hade verkligen rätt, det måtte varit endast din egen inbillning som skrämde dig, – sade Konrad, i det han förde den upprörda flickans arm under sin. – Jag har genomsökt skogen rundt omkring detta ställe och har icke funnit någonting, som kunnat förskräcka dig; men om du vill, så gå vi nu landsvägen hem, efter vi äro den helt nära? – fortfor han, rädd att ännu en gång, ensam med Anna i skogen, låta hänföra sig af sin kärlek. Anna svarade ingenting, hennes sinnen voro ännu allt för förvirrade efter hvad som passerat, och hon lät Konrad föra sig hvart han ville. Båda två gingo tigande bredvid hvarandra; Konrad trodde Annas tankspriddhet härröra af hans besynnerliga uppförande, hvilket hon märkt, och teg derför, och i Annas sinnen var ett uppror, en förvirring, ur hvars kaos blott den enda tanken framstod klar och redig: ”han älskar mig.” En tanke, som för hvarje ung qvinna en gång i lifvet inneburit en himmel, om också ett helvete sedan skulle blifvit följden deraf, – som fört en här af englar i hennes bröst, om de också sedan skulle förvandlats till furier. – Vi måste skynda oss litet mera, – sade ändtligen Konrad, som först bröt tystnaden, – ser du hur himlen blifvit full af svarta moln, jag fruktar det kommer regn. Anna såg upp; hon hade ingenting märkt, och kände nu först att det blåste kallt, och hörde vinden uppöfver dem susa i trädtopparne, som han brakande böjde emot hvarandra. Allt hade på några minuter blifvit så förvandladt, nyss lyste solen klar och varm, och löf och blommor logo i dess sken, nu var allt grått, kallt och dystert; sanden yrde upp på vägen i höga hvirflar och de höga granarne på sidan derom knakade och svigtade för vindens oemotståndliga framfart. Anna svepte shawlen tätare om sina axlar och såg sig omkring med ängslan. – Vi ha ännu ett långt stycke hem, – sade hon orolig, – vi ha gått allt för långsamt, jag fruktar mamma och tant äro oroliga för oss; och säkert bli vi våta.
Politik, kritik, småsqvaller, anekdoter, versstumpar, orationer, parentationer, juridiska domar, olympiska domar, andliga domar, skepparhistorier, marknadsscener, balprogrammer och ett haf af diktade smånotiser – vill du ha mer? Den publik vore bra kinkig, som icke skulle finna sig nöjd med min prospektus, hvilken naturligtvis blir synlig i profbladet.” ”Du alldeles öfverflyglar mig, min vän!” svarade den unga frun, så hjertligt skrattande, att alla paljetterna i fru Majken Falks koeffyr flögo utåt golfvet. ”Jo jo, derpå litade jag. Och dessa blad skola sedan flyga omkring ... från Strömstad till Uddevalla, från Uddevalla till Göteborg ... Man skall citera mina stumpar och för sin ort begära bidrag. Jag blir eftersökt, och du får nog se, belle amie, att inkomstkällan icke är att le åt.” ”Det är då fullt allvar?” ”Kors, har du icke sett huru jag fäktat med pennan de här sista dagarne! Jag har samlat i förråd. Redan har jag talt med några af de förnämsta herrarne, major d’Orchimont, pastor Ekman, Norberg, Smithen, doktorn, som lofvat bidrag, och apotekarn, som lofvat både bidrag och afsättning. Alla spå godt och uppmuntra mig att skicka ut subskriptionslistor. Summan, sköna dam, är att er riddare skall med pennan förvärfva er de små beqvämligheter, som svärdet fick afstå från att gifva. Och under väntan härpå, min goda engel, kan du till firande af vår blifvande fortyn skicka ned till Smithens och taga tre buteljer rhenskt och ett stop kläret – på kredit, förstås.” ”Ack, min glade, dyre Magnus, du mins ju att jag redan tagit der så nyss!” ”Skicka till Bomans då – han blir också subskribent ... Men, nej, låt gå för Smithens kläret: det är bättre. Det rhenska ger jag dig tillåtelse att taga hvar du vill ... Men blir det ej hos Smithens, så kan du taga en kanna kläret.”
Nar det nordiska barnasinnet första gången tager emot den nordiske, guda.sagan, oförberedt utan upparbetning, sk slier det med samma känslor, som när det första gingen medvetet möter våren. Hvem minns ej hur det kändes första g h g e n i vårt unga lif, d&amp; vi riktigt uppfattade att det var vår. Vi hade ej last skaldernas varsånger då, visste hvarken livad skalder eller vHr ville säga, men den gyllene kstidens * hela poesi dagades oskyldigt och oändligt barnafriskt för oss, l h g t skö- nare än vi sedermera kunnat förnimma det eller niigon af jordens shgaresnillen ' förmAtt tolka det. Nänniskohjärtat rymmer blott en gång i lifvet sidana omedelbara, daggfriska intryck. Lärarinnan hade framställt Baldersmythen varmt och lefvande. Hon var ung och hade ej ' mu slitit p&amp; sina krafter och sin förmhga att träffa barnasinnet, och liirjungens glänsande ögon sade henne, att hon var först~dd och att hennes berättelse gifvit ett lifsintryck. Men klockan slHr 12, pliminnande om att det iia tid att sluta och att tillsammans begifva sig till skolnngdomens konsert i stadens kyrka, t y äfven för dem var det afslutning i dag och gossarne skulle fira den med att aflagga prof på sin sbgarkonst. Du hade aldrig förr bevistat en konsert, och redan blotta namnet vacker din stora undran. Kyrkan s a r fylld af &amp; hörare, föräldrar, syskon och vänner till skolungdomen. Nu strömmar den första friska sangen emot dig med den egendomligt skära gosstimbren i sig. Endast få röster hade hunnit öfver miilbrottet. Hur du gripes och rycks med i shngens konstlösa rytmer! En helt ny värld dagas för dig, skön som Vettern, som våren, som Baldersagan! Uedm du lyssnar som förtrollad, betraktar du den unga skaran samlad i koret alldeles invid siltaret. Du känner ej niigon bland dem, och det var ju naturligt - dessa sjungande halfgudar höra val ej jorden till.
Föredrogos å nyo och remitterades till Lagutskottet: 1:0 Herr Ribbings, Arvid den 3 sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Motion om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Den 3 April. 1 *9 October 1778, rörande bland annat förbud för husbönder, själasörjare och föräldrar, att efterfråga en hafvande qvinnas tillstånd. 2:0 Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 3o sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Motion angående en föreslagen ändring uti 17 Cap. 37 §. RättegångsBalken. JBevillningsUtskottet: Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 1 dennes f. ra. på bordet lagde Motion, innefattande hemställan, att BevillningsUtskottet måtte uppgöra grunder till nytt taxeringsvärde å skattskyldige egendomar i Riket ra. ra. RicldarhusUtskottet: Herr von Hartmansdorffs, August, den 3o sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Motion, att RiddarhusUtskottet måtte uppgöra ett Reglemente för begagnandet af de å Adeliga CadettSkola^Fonden stiftade 2:ne så kallade NäringsSlipendier. Vid förnyad föredragning af Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 18 sistlidne Mars under N:o 8 afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maji 1827; blef samma Betänkande, uppå Ilo Den 3 April. anhållan af Herrarne Hjerta, Gustaf, oell von Hartmansdorff, August, å nyo iagdt på bordet.