Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om t. ex. Rysslands Kejsare, dertill uppmuntrad eller uppretad af de "vei k ligen fria," föll på en ide'e att plötsligen utan någon varning intaga Stockholm, bränna staden och all dess krigsmateriel, men för bankens och dess metalliska fonds säkrare förvarande Hylla den till Petersburg, och sedan, återgående, anhålla om ursägt för tilldragelsen, under förklarande att det skett i följd af öfverskridna instruetioner elc. etc. och derjemte afgifva den högtidligaste försäkran alt Europa kunde vara tryggt, enär Ryssland icke ämnade inkräkta en fots bredd af Sveriges jord: är det troligt, att Europas makter anställde ett Europeiskt krig, och dertill pokostade milliarder, om Sverige i sin förtviflan icke ägde egna medel att "slunga krigets bloss i Latiens barm tillbaka,” och dymedelst framtvinga detta krig, för hvars resultat sjelfva det mäktiga Ryssland skulle bäfva? Nej — fruktansvärd! är att man endast skrattade åt Svenskarnes oförstånd; kanske dock beklagade och tillät en stambok få utgå för att hjelpa Stockholmsboerna att uppbygga sin stad, och uppmuntra den civila architecturen i stället för den militära. Jag vill likväl för en stund antaga att allmänna opinionen, förvillad eller sann, sammanstämde med StatsUtsk:s majoritets och med Gr. Anckarsvärds reservation; — jag supponerar denna opinion talande till StalsUlsk., och mig tyckes höra den säga såhär: "J ägden vid afvägandet af fjerde hufvudtiteln tvänne vägar att gå; antingen ansågen J att alla linieskepp borde försvinna och högst fyra fregatter bibehållas; eller ock att flottan borde till sin sammansättning vara sådan den nu är, intill dess snart stundande förbättringar möjligen kunde deri göra ändringar. — En medelväg deremellan, tviflets väg, fanns icke; ty då haden J skäligen lagt vår Konungs öfvertygelse-i vågskålen, och tviflet hade upp - Den i September f, m. 9 upphört.
Uti underdånig skrifvelse af den 5 Januari 1835, hafva Rikets då församlade Ständer anfört: att de så kallade injurie-målen ej sällan voro förenade med omständigheter af den ömtåliga beskaffenhet, alt den förfördelade sårades mera genom den offentliga behandlingen af desamma, än af den skymf, han lidit; att detta i synnerhet inträffade vid ransakning, angående misshälligheter emellan barn och föräldrar, hvilka senare derföre ock syntes böra hafva någon rättighet alt sjelfva bestämma, om åtal skulle ega rum eller ej'; att det i öfrigt borde verka fördelaktigt på begreppet om den vördnad och den kärlek, hain voro skyldige sina föräldrar, derest lagen fästade allt möjligt afseende på deras förlåtelse för hvad emot dem blifvit brutet; samt att den felande häruti borde finna en ökad anledning att söka göra sig förtjent af tillgift derigenom, att han i möjligaste måtto upprättade och godtgjorde siLt fel; hvadan Rikets Ständer, som trodde, att rättighet till åtal af de i 14 Cap. 3 §. Missgernings-Balken omförmälde förbrytelser, att barn fäller smädeord emot fader eller moder, eller emot stjufföräldrar eller svärföräldrar, borde få ankomma på målseganden, derest de ej skett å tid och ort, som fridlyst vöre, i underdånighet begärde, att nämnde §. måtte erhålla ett dermed x64 Expeditions-Utskotteti Förslag till lind. Skrifvelse, N.-o 107. Öfverensstämmande tillägg; men detta förslag har icke blifvit af E. K. M. i Nåder antaget. Vid innevarande Riksdag liar berörde fråga åter blifvit väckt, under åberopande, huruledes erfarenheten visade, att det moraliska tillstånd hos barn, som kunde föranleda brott emot föräldrar af nyssnämnde art, vanligen från början härledde sig af föräldrarnes egen vårdslöshet vid barnens uppfostran; att föräldrarne för detta fel redan blifvit straffade genom barnens förderf och vanart, samt alt lagen således icke horde
R:dr öre Transport Till Privat-lärarcn S. A. Dahls enka, Fanny Maria Dahl, född 05,013 50 Chatillon, årlig pension af „ åflidno Sekreteraren i Kongl. Landtbruks-akademien J. Tli. Nathhorsts frenne döttrar, Ida Mathilda, Emma Amalia oell 300 Bertha Diona, hvardera en årlig pension af 150 R:dr „ Åflidno Konrektor Jakob Eberhard Lyths 3:nc barn, Per Gustaf, Johan Axel och Emma Carolina, hvardera 125 R:dr årli150 gen under vissa vilkor Ersättning till vederbörande för förluster i följd af do s. k. kloc375 kare-pensionernas upphörande 205 — Summa 90,373 50 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1804. Expeditions-UIskotta Is Förslag till underd. Uppläst oell godändt hos Ridd. och Adeln den 28 Nov. 18G3. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 30 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i riket. (Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 50 och Utlåtande N:o 57.) S. A. K. Sedan vid innevarande riksdag blifvit hos Bikets Ständer framställda åtskilliga förslag till förändring i nu gällande föreskrifter rörande skogshushållningen i riket, hafva Rikets Ständer, för bedömande, hvilka åtgärder, med anledning häraf lämpligen borde af Bikets Ständer nu vidtagas, funnit sig höra taga i betraktande den ståndpunkt, på hvilken denna, sedan flera riksdagar tillhaka under behandling varande fråga för närvarande sig befinner.
– Af honom (och sannolikt hans första skrift) var den 1792 utgifna brochuren ”Ett klart begrepp om Lag och Rätt, och den sanna grunden till Allmänt Väl”; i hvilken ett par af Thorilds citater återfinnas: nämligen förbannelsen öfver Nåden, och påståendet, att ”all Lag är icke helig eller icke Rätt”. Den förra lyder, bokstafligen, så: ”Nåd är orättvisa, är en förbannelse öfver jorden, som af evighet förvändt och förvänder all rätt; är de onde Konungars ur afgrunden uppstigne skyddsengel; den förtrollnings kraft, med hvilken de sprida ett bländsken omkring deras onda gerningar och med blindhet beslå folket; med hvillken de förtjusa ofta sjelfve hjeltarnes höga sinnen, och afstyra hämden, som är öfver deras hufvuden”. I slik emphas fortgår hela skriften; som är en chria om ”tyranner, despoter, slafvar, hvarje medborgares rätt till frihet, jemnlikhet, högsta sällhet eller att få vara så lycklig han möjligen kan” (o. s. v.); under ett ständigt bemödande att likna Thorild, i ordasätt, maner, methoden af satsernas uppställning. Dock fordrar sanningen den anmärkning, att Thorild, i sin straffande ifver, förbisåg detta ställe: ”Nåd emot olycklige, ej brottslige, och nåd för straff, som ej nöden (denna i detta är rättvisan) sjelf befaller, är ej nåd; men rätt, hvartill all helig lag förbinder”; ett ställe alltså, som företer åtminstone en skymt af Thorilds egen verkliga mening. – Vid Hammarskölds yttrande: ”Erik Nordforss adopterade Thorilds fria politiska tänkesätt”, har Sondén bifogat följande not: ”Enligt de uppgifter, hvilka en nära slägting till denne Nordforss meddelat, var han ingalunda en anhängare af Thorild, utan skref till och med emot honom; ehuru han i politiken hade samma tänkesätt”. Men något vidare, än detta sednare, har ej Hammarsköld sagt. Att Nordforss skrifvit någonting emot Thorild, är möjligt; ehuru för mig alldeles obekant.
Sig att, på då tillika framställde villkor, af de medel, hvilka, såsom lösen för Ön Guadeloupe, medelst Tractaten med Stora Brittanien af den 13 Mars 1813, tillfallit Kongl. Majit och Dess Efterträdare på Svenska Thronen, enligt Successions* Ordningen af den 26 September 1810, besörja indragningen och liqviden af all den Utländska Skuld, hvarföre Sverige dittills häftat, hafva Rikets Ständer, med förklarande och särskildt ådagaläggande af deras tacksamhet, detta anbud emottagit och derjemte till Kongl. Maj.t öfver* lemnat, att låta besörja Liqviden af hela Riksgälds-Contoirets Utländska Skuld, hvarmed Riksgälds - Contoiret således icke vidare komme att taga befattning. Enligt Rikets Ständers underdåniga Skrif-; velse af den ig Julii 1812, var, vid Riksdagens början samma år, Riksgälds-Contoirets UtLihartg till Riks.St. Fröt. iiii - igiS. 4-de Sami, N:r 241. 142. 19 i a Stats-Utskottets Bctänkandenl Jändska Capital-gäld, med deri Inbegripne Svenske Medborgare tillhöiige 418 stycken Obligationer för Länen i Holland och Antwerpen, hvardera ä 1000 Gulden, så beskaffad, som följer, nemligen: A. Z Holland. Fyra Millioner, 235,100 Riksdaler Holländsk Courant i flere serskildte Lån, hvaraf 529,500 R:dr voro Lif räntor. R. I Brah ant: Sju Millioner 541,000 Gulden Rrabantskt Vexel-mynt i flera serskildte Lån. C. 1 Genua: Lires Nio millioner, 475,142:] 6. 3 Juor! di Råneo, i särskildte Ian, hvaraf 45,125 Li* res Voro Lif-räntor. D. 1 Leipzig:
Det störde dem i deras andakt, uppretade och fanatiserade dem och samlade dem till en uppretad skara samt vandrade, följd af många hundra ursinniga, vilda gestalter genom gränderna in på den trånga platsen framför serbiska konsulatet. Damaskus hade visserligen sina tiggare och sina trasmän, men om dessa ej samtidigt voro krymplingar eller vanstälda af sjukdomar liknade de ädlingar utklädda till fattiga araber. Damaskern behöfde så orimligt litet för sitt uppehälle, födan var billig och intet hårdt klimat eller tungt arbete förstörde hans hud eller bröt harmonien i hans kropps linier. Den vackra drägten, som samtidigt gjorde intryck af färgrikedom, enkelhet och snygghet framhäfde än mera de blekt bronsfärgade eller mahognybruna lemmarnes skönhet. Den upproriska folkmassan nedanför konsulatet hade derför heller alldeles icke samma hemska utseende som den så kallade pöbeln vid en folkresning i Europa. Inga gråaktiga lumpor, inga af frost, svält eller dryckenskap vanstälda ansigten. Intet vårdslöst röfvarskägg eller okammadt hår. Inga trasiga, blacknade hufvudbonader med bräckta mösskärmar eller bucklade hattkullar. Ingen vämjelig lukt af öl eller bränvin. Öknens glada sol sken ned på bländhvita, omsorgsfullt lindade turbaner och ljusblå kaftaner som på en dyning i Arkipelagens strand, en våg af blått vatten och skum. Hon sken ned på ypperligt formade bruna axlar och armar samt på vackra, oftast unga och skägglösa ansigten. Men de stora svarta ögonen som sköto fram ur dessa ansigten med vild rofdjursglans voro nog att göra denna folkhop vida mer fruktansvärd än en skara, klädd i alla Vesterlandets smutsgrå lunor. Läpparne stodo halföppna, så att de perlhvita tänderna blottades, och djupa veck lade sig på båda sidor om munnen. Ett sakta växande mummel af röster hördes likt suset från en stor kittel, i hvilken vattnet kokar upp. Trots detta låg det dock något dåsigt, dämpadt öfver hela upploppet. Det var icke verkställandet af ett fast beslut utan en sofvandes yrvakna rörelse i sömnen. Konsulatets alla brunmålade spjelluckor voro tillslutna.
Konungens i grundlagen stadgade rätt ”att i brottmål göra nåd och mildra ”lifsstraff” är ingalunda till för att suspendera, d. ä. för längre eller kortare tid förtaga - Lag-Utskottets Betänkande N;o ‘25, taga all kraft och verkan af gällande lag. Den har ett högre ändamål, nemligen att i de speciela fall, der Konungen finnér att en tillämpning af lagbuden skulle, med fästadt afseende på förekomna omständigheter, leda till orättvisa, utjemna en sådan orättvisa genom mildring af straffet öller straffets efter.-känkande, alltså att förhindra att icke högsta rätt genom tagens stränghet rihl öfvergå till högsta orätt. Detta är emellertid något helt arnat än att suspendera verkan af en gällande lag. Då Lag-Utskottet ändtligen åberopa' 90 § Regeringsformen såsom ett hinder för att grundlagsenligt kunna behandla let af motionären väckta förslaget, angående en lag om dödsstraffets suspenderande eller icke-verkställande under en tid al 10 år, så mäste dervid erinras att ifrågavarande § allena innehåller att ”un ”der Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggning^ och pröfning tnå icke ”uti något annat fall eller pä något annat säd, än grundlagarna bokstafligen föreskrifva, komma frågor om embetsoch tjenst'mäns tilloch afsättande etc. ”eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning”. Af ordalydelsen följer tydligen, att hvad här säges om ”verkställigheten af någon lag” åsyftar något, helt annat, nemligen huru en lag blifvit verkställd. ^Dermed må Rikets Ständer eller Rikets Ständers Utskott icke sysselsätta tig. E,h tolkning af 90 § Regeringsformen, sådan som Lag-Utskottet tillåtit sig, t ulle, enligt, min tanke, konseqvent leda till det resultat, att Rikets Ständer aldrig skulle kunna stifta lag, eller ändra eller upphäfva sådan, så snart saken anginge bestämmelser huru straff skulle komma att exeqveras eller huru en straffart skulle till en annan kunna förvandlas.
Jag har åtminstone aldrig hört, att man icke först lagt jernvägarne, der de bäst behöfdes, der vägen kunde vara gemensam till flera städer; jag har aldrig sett, att man gått till väga på sätt raan vill göra här. För att taga ex. från Belgien, 404 Den G December f. m. så sökte man vid anläggande af jernbanan mellan Köln och Paris, hvilken bana går igenom Belgien, icke straxt den ginaste vägen öfver Namur och Charlesroi, utan man gick till Mecheln och Brussel, samt vidare till Paris, men när industrien mera utvecklat sig och bebofvet af en ginare väg visade sig, an lade man en väg, som gick direkt till Charlesroi, så att man kunde undvika krokvägen öfver Mecheln och Brussel. På samma sätt tror jag, att om man här börjar med att anlägga den vestra jernvägen, der rörelsen f. n. är 1 i fl igast, så kan man, om framtiden visar behofvet att komma en ginare väg, anlägga en sådan, men jag tror, att man gör orätt, om man straxt, med afseende på transitofarten, anlägger den ginaste vägen och förbiser den väg, der behofvet af kommunikations-anstalter f. n. är trängande. Vid de beräkningar Hr Ericsson i går upgjorde, torde vara ganska mycket att säga, men mina Hrr! siffror äro i allmänhet tröttande och jag vill icke uptaga dem. Han erkände sjelf, att en beräkning vore gjord, ehuru han gjort en motsatt; nå väl! detta beror på huru stort omfång, som man antar hafva nytta af banan. När t. ex. Ilr Ericsson talade om den s. k. Upsala-banan, gick han till väga på det sätt, att han icke allenast beräknade hela den folkmängd, som finnes på östra sidan af Sigtuna-fjärden, utan gjorde äfven afseende på innevånarne på andra sidan denna fjärd, hvilka då skulle få resa ett stycke landväg, sedan öfver fjärden, sedan åter ett stycke till lands, innan de nådde banan. Jag inser vid sådant förhållande verkligen icke, hvarföre han icke vid beräkningen af trafiken på den s. k.
V2 Gropen V2 v« Hinnas 2 V4 Hårssnäs 1 Vs Hänniketäppa V2 Vs Hummelkärr V2 Vs Hönsvik V2 5/l6 Harsstorp — 1V4 5/l6 Jbidem 1V4 V4 Hult 1 V2 Heden 2 Va Hönstorp 2 V10 Högen 4/io Jbidem 2 V2 Jättorp 2 Vs Jälksätter V2 V4 Kärrsätter 1 V2 Karsstorp 2 V4 Kohlberga 1 V4 Jbidem 1 Vs Källtorp Va Vs Korsshäll Va Vs Kalfshäll V2 Vs Källmostugan Va Vs Kojan V2 V2 Kårtorp 2 Va Jbidem 2 5/l6 Klicksta 1V4 5/l6 Jbidem 1V4 2013/l6 Transport 2 4 3V4 2013/ie Transport 2 4 3V4 Vs Kråktorp V2 Vs Kamhag Va Vs Kjerstinboda Va Vs Knutstorp, obefinteligt Vs Lundsjötorp V2 Vs Lastorp 1 Vs Löppsjötorp V2 Vs Jbidem Va Vs Ladäng V2 Va Loskebohl 2 V2 Jbidem 2 V2 Malmsås 2 V4 Myrsätter 1 V4 Malmsnäs 1 V2 Mogetorp 2 Va Melåen 2 Vs Måstorp Va Vs Myrkärr el(le)r Svenstorp Va Vs Mauritstorp V2 Vs Malinboda Va V4 Nolankärr 1 V4 Nästorp 1 Vs Nimtorp V2 Vs Narfven Va V4 Nordanås 1 V4 Näfvertorp 1 V4 Jbidem 1 Vs Porten Va V2 Prästorp 2 Vs Pålstorp Va Vs Pälltorp V2 V4 Qvarntorp 1 V2 Remna 2 Va Jbidem 2 V2 Remröd 2 Va Jbidem 2 V2 Jbidem 2 Va Jbidem 2 V2 Jbidem 2 Va Jbidem 2 Vs Ramsjöhult Va Vs Rökstorp Va 327i6 Transport 4 — 1V4 327/i8 Va V4 l/l 2/3 2/3 2/3 Va Va V4 V4 V4 V4 Va Va Va Va Va V4 Vi Vn Va Va Vi Va Va Va Va Va Va Va Va Va Va V4 Va Vl6 Va 5/8 V4 Va Va Va 473/4 Röstenstorp Råstock Remrödstorp Stensjö Jbidem Jbidem Skirtorp Sörtorp Skogstorp Söråsen Stenstorp Stenkulla Strångäng Staksundstugan Sörgölet Jbidem Snacketorp Skräpptorp Stensätter Smedstorp Staftorp Skuggebohl Jbidem Sandbäcken Trålldahl Tibble Jbidem Jbidem Jbidem Jbidem Jbidem Jbidem Jbidem Tallsätter Tohlgjölet Tohltorp Upsala Wrå Wästeråsen Wikstorp Walla Jbidem Transport Transport 1V4 Va 1 2 22/3 22/3 22/s Va Va 1 1 1 1 Va Va 2 2 2 1 2 1 Va 2 2 Va 2 2 2 2 2 2 2 2 2 1 Va V4 2 lVa 1 Va 2 2
När stugan här blef honom för trång, egnade han sin tjenst åt handelsflottan; och en tids vistelse i Amerika har väl ej så litet bidragit till att vidga hans vyer och gifva åt hela hans skaplynne den äkta anglo-saxiska prägel, som sedermera så skarpt trädt i dagen i allt hans görande och låtande. Efter att alldeles ha lemnat sjötjensten och under några är idkat en jämförelsevis mera anspråklös affärsställning i Sundsvall, — hvarunder han redan såsom ledamot i borgarståndet böljade taga del i riksdagens verksamhet, — fann han en vacker dag på bankväsendets område sin stora lifs-uppgift, som han in i döden fullföljde. Fackmännen hör det till att skildra hand verksamhet på detta falt Vare det nog sagdt, att under de tre årtionden han statt såsom ledare för Stockholms Enskilda bank, har i det närmaste det svenska bankväsendets historia varit den svenske bankkonungens. Afven här stred han framför allt för rörelsens frihet, och ansåg det fördelaktigast, om olika banksystem i obegränsad frihet finge täfla med hvarandra, då i längden det förnuftigaste och bästa skulle ur denna täflan afgå med segern. Den i vårt land ingalunda nya form af statssocialism, hvars yttersta mål är att för statens räkning monopolisera all bankrörelse, hade alltså i honom sin mest afsvurne fiende; och han uraktlät intet tillfälle att komma åt detta system och dess kämpar. Härvid glömde han visserligen icke att öe det banksystem och framför allt den enskilda bankinrättning till godo, hvars målsman han närmast var. Här var det ej godt att stå honom emot, * Ett muntligt yttrande af Thomander — som satt i utskott tillsammans med W. — är i detta sammanhang minnesvärdt: » Jag har aldrig » — sade den skarpsynte Lundaprelaten — » känt någon offentlig man, som i sä hög grad som Wallenberg användt sin offentliga verksamhet till att bereda sig enskilda fördelar. » Red: * anm.och det gafs tider, då täflande penningeanstalter ramlade till höger och venster kring honom. Så blef Mammons-templet vid Lilla Nygatan en guldgrufva för sina delegare, men en skräck och fasa för dem, som råkade att blifva dess galdenärer.
Frägan om Brännerierne i Stockholm och Götheborg förekomme ej förr än L nästa Artikel. Den 15 Mars. -Lz Jag bekänner/ ar det är förmätet af mig/ at yttra mig öfwer detta ämnehwarom lag äger föga eller ingen kunffap. Men jag wil halla mig endast til sadane anmärkningar, hwactil blott sunda förnuftet kan erfordras. Jag will da fråga: Hwad kan wara ändamalet med inrättande? Första anledningen derlil war den allmänna hungersnöden 1784. Första ändamalet mäste således wara ar förekomma en sädan hungersnöd. Det andra ändamalet lärer ater wara, at stadga er osäkert Spanmals-pris. I der förra fallet tror jag, at da man gerna et halft ar förut kan förutse eller åtminstone frukta mitzwäxc, ffulle nöden kunna förekomMaS genom .ironier med ?08se88i0n-wer, hwilka säkert skulle wara mindre kostsamma, än hwad som algar til stän diga underhäll, och en rämmeligen dyrlegd LöningsStat. För ac återigen stadga Spanmals-priset, tror jag ej ölAAS?än8-Inrättningen wara af nöden. Detta är egenteligen Spanmäls-kiocluceiNt-ln-rs intere886, och de kunde ju göra en Inrättning i likbet med JerU-LoNroiret, genom et sammanskott af en obetydlig penning för hwar tunna Säd, hwarigenom stuteligen en konU kunde upkoMma, soln under missgynnande Loistunfturör kunde lillnäs. At anlägga Krono-Bränneriet' Med öl^n/mcr det Spanmaien uplagaes och fördärfwas, lärer wäl ej wara nyttigt, och jag tror ej det kan wara lämpligt, åtminstone ej i Statens närwarande belägenhet. sadane soM Ve hittils warit, kan jag således för min de! icke tilstyrka: mea wäl böra finnas, sadane som jag föreslagit, tzä enskilda personer, estligt Lngänget Eövtraä, häv 724 Den 15 Mars. ler Kronan et wisst quänum
Uti den registratorssyssla, jag under min fars lefnad hade tillträdt, framhärdade jag i trenne år efter hans frånfälle, och oaktadt att skaldekonsten hade blifvit mitt hufvudyrke, deltog (jag) ej dess mindre i flere andra göromål, som med min innehafva(n)de syssla hade gemenskap, hvilket af mina förde protokoller såväl i nedre revision som rådkammaren kan bevittnas af hvem som hälst täckes göra sig den mödan att dem i riksarkivet uppsöka. Jag har i förtid velat anföra denna omständighet för att icke afbryta en berättelse mera interessant och för mig i framtiden mer hedrande. En yngling hade anländt från Åbo akademi vid samma tid som jag ifrån Lund, hvilken i kunskaper, böjelser och snille och äfven i anseende till ålder, stånd och vilkor egde med mig den sällsyntaste öfverensstämmelse. Från rikets skilda landsändar sammanstötte vi i Stockholm för att i anseende till vår likhet göra hvar andras förundran. Första utseendet af gref Gustaf Filip Creutz var i hans yngre år honom icke gynnande. En mörk och disträt uppsyn, ett magert och gulblekt ansigte gåfvo icke tillkänna en ynglings vanliga liflighet, än mindre något snille. Men när denna yngling ville behaga, ville vinna någons vänskap, utbrast ur hans ögon en förtjusande låga, en behagelig rodnad spriddes i hans ansigte, alla hans åtbörder blefvo talande och instämde att teckna hans hjärta. Det intrycket han gjorde kunde aldrig utplånas. Creutz har i äldre år i visst afseende blifvit vackrare. Molnet, som höljde hans uppsyn, hade försvunnit, men gudalågan, som sig därutur frambrutit, var förlorad. Hans ansigte var fylligare, hans hy jämnare kolorerad, hans utseende var af en man af värld, men författaren af Atis och Camilla fants ej mera. Jag besökte Creutz af nyfikenhet att känna honom. Det fordrades ej mer att af honom blifva intagen. Vi knöto en vänskap, som blifvit oupplöslig och intimare dag från dag. Jag egde likväl en äldre vän, hvars minne fordrar, att jag honom icke med stillatigande förbigår.
Skrif. X; 714. Manufaktur-Smideti Eskilstuna, förmåner derför, Remiss II: 448, S. U. Bet. Bes], IX: 466, 473- 47?. 492- x: 363. Segelduks-Fabriker, understöd för dem, Remiss II; 454, S, U, Bet, IV: I37, Besl. IX: 84, joi, 106. 12?. Klädesfabrikar och Pappersbruk, understöd för dem, Remiss II: 455* E, U, Bet. VIII: 123. Resi, IX: 121. 127, 132, 136, Skrif. X; 109. r~ Kammar-, oafgjorda mål derstädes, Just. Omb. Berätt, II: 313, — Bergs-, Kassan under dess förra förvaltning, S. U. Bet. IV: 833. Skrif. X: 228. rKrigs-, Kassorne derunder, S. U. Bet. IV: 1716. Skrif, X; 587, Register. D. Dagsverken, till Flyinge och Dahlby Kongsgårdar, ss Flyinge. Dahl, Zach, Häradshöf ding, dess åtgärd i målet om P. Friström och Sofia Carlström, Just. Omb. Berätt. II: 322. Dahlby, Kongsgård och Stuteri, se Flyinge. Dahlsland, mål derifrån inom Carlstads Consistorium, Just. Otnb, Berätt. II: 289. D en D ö d asLott, Allmänning, se Maglehems KongsOhra Diskonter, Manufaktur-, sc Collegium, Kommers e-, fonderne derunder. — Banko-, Revisor. Berätt. II; 16, nedsättning af Öfver-räntan derstädes, K, M. Prop. I: 99, B. U. Bet. VI: 687. Besl. Skrif. X: 699.