Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga pröfning, att tillägga sådan Ledamot den skäliga tillökning i årliga arfvodet, som af desse serskilda förhållanden bör föranledas. 3:o Till skrif-hiträde, skrifters inköp, tryckningskostnader och andra expenser anordnas intill förenämnde tid 15oo R:dr årligen. /po De fem Ledamöterne försäkras om en serskild gratification af 2,5oo R:dr hvardera, så vida Lag-verket, efter hvad Ständerne begärt, blifver af dem så beredt och afslutadt, att Kongl. Majlis Nådiga Pi opositioner om Civiloch Criminal-lagens antagande, kunna till Rikets Ständer öfverlemnas vid den Lagtima eller Urtima Riksdag, som näst efter tre år från närvarande Riksdag infaller. 5:o Skulle Kongl. Majit till Ledamöter i Lag-beredningen inkalla en eller båda Ledamöterne af f. d. Lag-Comileen, blifver deras arfvode oberoende af den pension, som Rikets Ständer dem vid sistförflutne Riksdagen på Indragnings-stat tillagt. 6:0 Rikets Ständer förbehålla sig i underdånighet, att ofvanomförmäldte Tableau-Comité måtte, såsom genom Lag-beredningens tillsättning, alldeles Öfverflödig, senast vid den tid beredningen, enligt flen Kongl. Propositionen, intiäder i verksamhet, ovilkorligen upplösas, samt förståndigas, att dessförinnan fullända den återstående lableauen öfver Ct iminal-lagen. Ifrån berörde tid erkänner Slaten inga andra kostnader i och för Lag-verket, än dem som för Lag-beredningen anslås. Årliga förslagsanslaget intill iy44 i°,rs blifver, efter nyantydda grunder» 1 o,5oo R:dr B;co, obeiäknadl den arfvodestillökning sorn, eni gt atdra puncten här ofvan, möjligen kan komma att ega rum för de från landsorten kallade Ledamöter.
Län, der jag haft tillfälle att granska vederbörande Embetsverks Protocoller och Handlingar, har jag icke erfarit annat, än god ordning och flit hos Embets och Tjenstemännen vid ärendernes föredragning samt tillbörlig uppmärksamhet på Lagars och Författningars föreskrifter vid deras afgörande. I Nyköping är genom nu varande Landshöfdings derstädes nilfulla omsorg ett Arbetsoch CarrectionsHus på Länets bekostnad inrättadt uti en till sådant ändamål af Kongl. Maj:t och Kronan skänkt byggnad. Vid mitt besök derstädes voro vid inrättningen intagne sjutton personer , hvilka sysselsattes med Ullberedning och Spånad. Sedan denna Inrättning kommit i stånd, har man anmärkt , att Länets Invånare i allmänhet visa mera omtanka och alfvar, än förr, att sjelfve Socknevis försörja sina Näringslösa fattiga. Vid mitt besök på KronoSpinnhuset i Norrköping anmältes af Directionen derstädes, att, sedan Pigan Maja Cajsa Lundgren ifrån Wisby deri 13 December 1814 till Spinnhuset medfört ett s?2 JnnitiwOmhudim. Emi et s Berättelser-. halft års gammalt Flickebarn, hvilket uppå anmodan af Höglofl. Kongl. SeraphirnerOrdensGillet, Directionen till uppfostran utlemnat till afskedade LifGr nadieren Anders Hjelm i Dufhult, Östra Eneby Socken, emot en af Högbetnälte Gille anslagen årlig föst i ingsbjelp af Sexton Riksdaler Btco, hvilka hvarje halft år räknadt ifrån December Månads början 1815 t ill Fosterföräldrarne skulle utbetalas j likmätigt Höglofl. Gillets skrifvelse till Konungens Befallningshafvande i Linköping den 28 Oc ober sistnämnde år, var , oaktadt flere påminnelser otn utbekommande af cien utfästa fostringslönen , densamma ännu den 10 Atig. innevarande år obetald. Detta förhållande har jag uti EmbetsMemorial den 14 näslidne November till Kongl.
Härvid hade dock Stats-kontorets President och 2:ne ledamöter i så måtto varit af skiljaktig mening, att de ansett hvresersättningen böra med fulla beloppet, 300 R:dr årligen, till vederbörande utgå, oberoende af den vinst, som, utöfver den i staten beräknade inkomst af hemmanen, tjensteinnehafvaren genom deras tillfälliga utarrendering kunnat eller kunde komma att deraf draga, helst i den händelse afkastningen af hemmanen, vare sig att dessa af tjensteinnehafvaren vidare utarrenderades eller för egen räkning brukades, skulle för någon tid nedgå under det i staten beräknade afkomstBih. till R. St. Prol. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 9 Haft. 5 34 Stals-Ulskoltets Utlåtande M 99■ beloppet, Statsverket ingalunda kunde anses pligtigt att för den sålunda lidna förlusten hålla vederbörande skadeslösa. I anledning häraf har Kongl. Majit, som lika med Kollegierna ansett Kronofogden i Westra härad, i likhet med öfrige Kronofogdar, hvilka saknade boställen, böra komma i åtnjutande af hyresersättning och att denna borde utgå med fulla beloppet, äskat att från och med nästa statsregleringsperiod måtte 8 stat uppföras hyresersättning för Kronofogden i Westra härad af Jönköpings län med 300 R:dr.
Adjuncter, ställda på sådana vilkor, måste ju sakna utväg till anständig klädsel, till inköp af en bok, till hållande af en tidning, till umgänge i bildade kretsar, med ett ord, till medföljande af sin tids upplysning. Jag nämnde 2:ne principer såsom våldförda. Alla Stånd hafva behof af aktning, men Lärareståndet isynnerhet; det mäste i allt vara upphöjdt öfver misstankan. Den att vid val af Adjunct göres mera afseende på sökandes ringa löneanspråk än på deras duglighet, mäste ju ofta af närvarande inrättning kunna alstras, och ostridigt är den stundom grundad. Jag vet af de mest authentika handlingar, att en Prestmans enka i Consistorium ansökt om entledigande af en högst utmärkt man, som vicarierade vid en lägenhet, och om tillförordnande af en annan, som Samtyckte att vicariera gratis. För öfrigt uppkommer, genom tingtande om arfvodet, emellan Pastor och Adjunct ett ömsesidigt förhållande, hvilket är allt annat än det man gerna tänker sig emellan tvenne Prestman, som samfäldt sköta detta dyra kall. I våra verldsliga kall afveta vi icke prutning med våra viearier; högre förordnanden spara oss alltid detta obehag. 23 Den 4 Mars f. m. Derföre är det ingalunda några bestämda Riksdalertal, jag härvid har i tunkan; men väl den inrättning, som vid ämnets rationella betraktande synes mig påtruga sig förnuftet, den nemi., att en författning en gång för alla bestämmer såsom arfvode åt Adjuncten en lämplig proc. af den kända pastoral-inkomsten. Dervid blir detta arfvode afpassadt efter hvad Pastorn förmår, samt jemväl efter Adjunctens ansvar och mödor, äfvensom efter ortens dyrhet; ty Titan tvifvel äro Pastoraterna förmånliga, i den mån de äro folkrika, och är lefnaden dyrast i de folkrikaste orterna. En på sådan grund skeende reglering af Adjunclernas arfvoden är derföre syftemålet af denna min motion. Frih. Cederström, Jacob: Mig synes, att Gr.
Raab yrkat ålerremiss för att erhålla en förändrad redaktion af lista morn., hemställer jag om icke Hr vonj Hartmansdorff ville instämma i samma begäran om ålerremiss och således icke två propos:r må komma att äga rum, ty punkten bör antingen bifallas eller återremitteras. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle hafva önskat att Hr Braunerhjelm hade yttrat det han gillade min anmärkn. och derföre begärde återremiss, ty om jag ensam derom anhåller utan att af honom understödas, torde jag icke lyckas. Hr Braunerhjelm: I Utsk. har jag bestridt allden i andra mom. meddelade föreskrift skulle i §:n inflyta. Jag ansåg den öfverflödig, när man antagit produklions-beskattning, men andra ledamöter inom Utsk. ansågo det vara nödigt för kontrollören att se hvaraf mäskningen består. Härom voterades och denna votering utföll så, att mom. kom att intagas. Den åsigt jag i Utsk. sökte göra gällande har jag äfven nu. Frih. Raab: I händelse R. o. Ad. beslular en ålerremiss af §:n i sin helhet, kan det visserligen vara öfverflödigt att nu yttra något om ett serskildt morn., men då det beror af R. o. Ad. att bifalla eller ändra §:n, är det min pligt alt yttra mig om Hr von Ilartmansdorffs förslag. Han yttrade nemi. att andra morn., som föreskrifvcr, att i bränneriet skall finnas en anteckningsbok, i hvilken uptages materielens beskaffenhet, skulle utgå. Jag har inom Utsk. varit ibland dem, som yrkat att en sådan anteckningsbok skulle finnas, ty det måste alltid bidraga till kontroller, och ju flere kontroller finnas, ju lättare är det, att uptäcka bedrägerier. Dessutom kan det icke vara förnärmande för en bränneriegare, att i boken uptecknas, hvad som till bränvinshränningen användes och afkomsten deraf. Gr. von Platen: Då de föreskrifter, som § innehåller, bero af K.
Jag vill intet inlåta mig i någon närmare detaille, hvarken om sjelfva Styrelsen tf Vprket eller disposition af SaltpetterlösningsMedlen, Högloflige Utskottet har nämnt att de derom framdeles med Betänkande ämna inkomma; jag får blott anmäla, emedan Grefve Gyllenborg tycktes önska en bättre Controll emot egennytta af emottagare, och jag såsom innehafvare af ett Krutbruk, just ä'r en sådan, ött en sådan Controll aldrig kan vinnas så län* ge oluttrad Saltpetter får lefvereras, efter den Arbets-methode som nu brukelig är , icke fiel» ler är det möjligt för Sjudare att kunna lefve* rera luttrad Saltpetter sådan att hon håller da Chemiska prof, Författningarne bjuda, Det i senare tider uppfimdna sättet att genom gjut* Ring komma till ett säkert resultat är icke prac* tieahelt i stort, äfven icke påliteligt; bär gifve® icke mer än ett sätt, detta är dock både lätt och föga kostsamt, nemligen, att genom omsmältning af den råa Saltpettern, få densam* ma renad från större delen af sälta och jord* particlar 5 i detta tillstånd är den väl icke luttrad, men då kan man likväl temmeligen bestämma dess halt, som annars är ogörligt; detta projeqt har jag uppgifvit till Comitéen, men ännu icke funnit att derpå något afseende blifvit gjordt, hvilket väl också icke händer, Den 4 April, 205 så länge lärde Män hafva befattning med sa. ken, som vilja göra äfven det minsta practi. Ska till scientifiquet. —•
De böra icke hängas upp på strecket efter hela sin längd, emedan bården är tätare och uppsuger mera vatten, hvarigenom den blir tyngre, och väfnaden sålunda uttänjes på midlyckan att fä tala om den andra, och döden öfverraskade honom, innan han hunnit sluta tala om Aimée. Det fans ingenting efter honom, endast skulder. Hon hade ruinerat honom, den eländiga varelsen, och det sista, han egde, hade han skickat till henne der ute, der hon lefde i synd och skam. Henrika-skref till prestgården, att hon hädanefter åtog sig att betala för lilla Ingrid. Men hon ville icke se henne. Snart kom åter ett dödsbud, från England. Det slaget var nära att kröka den styfva nacken, men hon bet ihop tänderna, kramade ihop sitt krampaktigt skälfvande hjerta med jernhård näfve och kysste den stränge himmelske faderns hand. Så skref hon efter äldste gossen. Enkan behöfde nog bli af med en af de många hungriga munnarne. Och han kom, en ljushårig, dugtig gynnare om fjorton är med faderns ärliga ögon och glada lynne, käck och hjertevarm, en liffull, frimodig krabat, som tycktes följas af en solstrimma, hvar han gick fram. Från första ögonblicket tog hon honom in i sitt hjerta, och han fylde alla tomrummen der inne. Men han var skygg för henne. Hon var så allvarsam och mulen och hade aldrig förstått konsten att smeka. Hon såg, att han icke trifdes i hennes mörka, glädjelösa rum, att han lade band på sig för att icke visa det och att han längtade ut till skolan, till kamraternas lekar, att han vissnade i den torra luften uppe hos henne. Då böjde hon sitt hufvud i stum smärta, och så gjorde hon det stora offret.
Hr Hjerta, som aldrig betraktade litteraturens alster annat än som varor, lät A. fritt schalten und walten inom det ästhetiska gebietet, och fann det troligen högst naturligt, att A. skref berömmande sjelfrecensioner, liksom egaren sjelf lät i bladet utbasuna sina förlagsartiklar, och tog mycket illa upp, när någon af de öfriga tidningsskrifvarne, med hvilka han stod i vänligt förhållande, något skarpt nagelfor med hans bokvaror4. Med ett ord: från denna tid kom vexelbeprisnings-systemet rätt i gång: A. beröktes från alla håll och var i allmänhet ej otacksam, ehuru vi känna ett par fall, då den lofvande vedergällningen uteblef. Vi åberopa, såsom det sednaste, oss bekanta exemplet, den storpuff mannen nyligen erhöll i Carlstads-tidningen, hvarest det bland annat heter, att „först om hundrade år skola Svenskarne begripa Almqvists öfverlägsenhet och gifva rättvisa åt hans stora förtjenster„: ord, hvilka, (i fall vi minnas rätt), den beprisade tog till motto för den lofsjungande, sjelfskrifna orlofssedel, han kort derefter lät införa öfver det sednaste häftet af sin perlbok. Svårligen kan den oinvigda delen af allmänheten göra sig en rätt föreställning om det presstyranni, den mer än ryska censur, som A.B. utöfvat, och till en del ännu utöfvar. För flera år sedan uppgafs i offentligt tryck, huru åtskillige bokhandlare i landsorterna återskickade eller undangömde skrifter (vi minnas ej mer hvilka), som voro rigtade mot Hr Hjerta, men icke funno minsta betänklighet i att sälja den af honom förlagda Straussboken, rigtad mot Christendomens gudomlige stiftare. Men jag vill anföra några drag ur egen erfarenhet. Sedan jag 1838 upphörde att ega eget boktryckeri, vände jag mig rörande förlaget af åtskilliga af mina nyare skrifter till flera förläggare, men förgäfves, äfven då fråga var om rent vetenskapliga eller vittra, i hvilka alls ingen polemik förekom.
I afseende på Hr v. Qvantens yttrande vill jag endast afgifva det svar. att i går eller förrgår liistes i Aftonbladet att It. o. Ad:s hufvudsyfte vid behandlingen af 4:de och 5:te hufvudtitlarne var att skära breda remmar ur andras hud. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, anförde skriftligen: Hå hvarje medborgare synes mig böra söka göra sig förtrogen med tanken på sitt lands försvar, anser jag den nn förev:de frågan icke uteslutande tillhöra de s. k. männen af facket. Det tillkommer dessutom de andra 3:ne lliksStåndens ledamöter att sig häröfver yttra, deribland högst få kunna räknas till denna kategori; det må således äfven ursäktas mig, att jag härvid med några ord uttalar mili opinion, såsom jag ock tog mig friheten göra det vid förra riksdagen, då frågan först förevar. Centralförsvarets nytta för vårt land synes mig ligga tydlig och klar för en hvar, som blott kastar ögat på kartan; huru mycket mera, då vi veta, att detta är en af den store, inuti framtiden djupt skådande hndangångne Konungen Carl XIV Johan, genom Carlsborgs fästnings anläggande, så att säga uttalad tanke. Efter på slagfältet vunna segrar, började Han, grundläggaren af det långa fredslugn, vi sedan 1814 åtnjutit, det längsta vår historia har att omtala, detta framtidsvärn för landets frihet. Befästniugarne vid Carlskrona och Waxholm äro äfven hans verk; och, om jag icke alltför mycket missminner mig, börjades tvenne särkiida gånger befästningsarbeten vid Stockholm, fastän al brutna ocb sedermera alldeles uphörda. Att således den plan var den store, krigvande Konungens, som nu är färdig att realiseras, eller att söka förstärka centralförsvaret genom befästningars anläggande på de ömtåligaste periferipunkterna, särdeles af landels östra sida, veta vi af de redan påbörjade ocb tillämnade befästniugarne. Vi behöfva alltså, enligt mitt förmenande, ingen annan auktoritet för vårt omdöme.
Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, uppå advokatftskals-embetets åtal emot Konungens befallningshafvande i Malmöhus län, som af ofvannämnde olagliga anledning uppehållit häktade och för förfalskningsbrott dömda qvinspersonen Sophia Charlotta Höckerts bestraffning, medelst utslag den 13 Februari sisllidne år, ogillat berörde åtgärd, såsom stridande emot sist åberopade lagstadgande, men, då den syntes tillkommit genom missförstånd om rätta tydningen af 1810 års Kongl. Förordning, förklarat annan påföljd derför icke äga rum, än att Landshöfdingen och Landssekreteraren förpliglades ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för Höckerts underhåll i häktet under olaga uppskofstiden med fjorton riksdaler ljuguåtta skillingar banko, och att Höckert, hvilkens vistelseort dåmera var okänd, ansågs berättigad att i behörig ordning emot Konungens befallningshafvande anställa talan om godtgörelse för det lidande, henne genom obehörigen fördröjda fängelsetiden tillskyndats, hvilket sednare mål likaledes, efter ilo af svaranderne anförda underdåniga besvär, kommit under Kongl. Majlis nådiga pröfning. Uli detta mål har numera äfven Kongl. Majit, i Dess med Högsta Domstolen beslutade utslag af den 25 Februari innevarande år, Sig utlåtit och funnit skäl icke vara anfördt, som kunde verka till ändring i Hofrättens *) Inhämtas af Embetsberättelse!! för åren 1836 oell 1837, pag. 17 och 22. 12 R. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse elen 15 No v. 1847, öfverklagade utslag; hvarom, efter hvad Högsta Domstolens protokoll för nyssnämnde dag upplyser, de dervid närvarande Herrar Justitieråden Stråle, Engelhart, Nordenstolpe, Grefve Carl Sparre, af Rolén och Schmidt sig förenat. Ibland anmäl kningsmålen i samma Berättelse förekommer slutligen, pag. 48 och följande, det inför Kongl. Svea Hofrätt af advokalfiskals-embetet derstädes anställda ätal emot Polismästaren i Stockholm B. C.
©Eeppebyggeri''3nr<tomngöi*/ i Ser (Stafjer: g-örfia Stafett . 23:co 9t:br 100: — Stnbra Srcbje $jerbe ft-enttc Sjette b:o b:o b:o b:o b:o 66: 32. 50: — 33: 16. 16: 32. 10: — SfeppäBtjggerier, font icfe ega 200 9t:br§ tnfcmft, äro frie från lutCfntng. ©tern [arnt HerEdrtle^Sobrifer, * ^rc (Stater: •3’örfta CSlafjett ... 58:co 0t:br 10: — 5(ttbra b:o „ 3: — Srcbje b:o . „ 3: — ©d något SSerf, ^nråttttmg elter röretfe, för tjiuitfa per 26. l:o för rättigheten tilt ffogöfåug på Ärottaitö, emot recogittttoit, titt Söruf, ■göttor etter örttfmor upplåtna, altmäiiuingar ertäggeö för tpuarje ftafrunt etter motftuaranbe 18 tunnor $ot .. SS;co — 6 fl. 2:o Stfgtftcn Beräfnaö efter bet Belopp tucb etter fot, för pmitfet rccognt l:o för fötjanbe pa tanbct Boeitbe pcrfottcr ffatt afgiftcu, få lotba ben till fem procent af infomfteit
Det är mot denna beräkning både till inkomster och utgifter, äfvensom för de summor, hvaruti densamma beror af ordinarie statsregleringens uppställning, jag får mig reservera; öfvertygad, genom noggranna och mödosamma granskningar, att hvarken Riksgäldseller Statskontorets antagna inkomster skola inflyta till nu förmenta belopp, antagna, serdeles för det sednare, till öfverdrifven storlek; att ett icke ringa antal af Riksgäldskontorets utgifter dels blifvit för lågt beräknade, dels kunna tillkomma genom Rikets Ständers instundande beslut; att, då Riksgäldskontoret, efter mitt förmenande, redan blifvit påförd t en större skuld, än Utskottet antagit, krigskostnaderna oafsedda, denna skuld måste ytterligare ökas genom anvisandet af de grundlagsenliga kreditiverna, för hvilka kontoret icke har att erbjuda någon gammal behållning, och för hvilka Rikets Ständer ännu icke anvisat serskild fond; och att således Riksgäldskontoret af alla dessa orsaker kommer, tvertemot Utskottets uttryckta afsigt, att vid nästa riksdag framlägga en Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 19i. 29 högst betydlig skuldsumma, så vida Rikets Ständer icke redan nu förekomma ett så beklagligt förhållande genom anvisning på ökad bevillning». Af lektor Wallman: »Emot Stats-utskottets utlåtande rörande extra statsregleringen på 6:te hufvudtiteln får jag reservera mig hufvudsakligen af följande skäl. Genom Utskottets beslut att företaga statsregleringen styckevis och utan sammanhang har inträffat, att de första lmfvudtitlarna blifvit gynnade på ett sätt, som, om det också icke öfverskrider behofvet och hvad under andra omständigheter vore billigt, likväl vid jemförelsen med de sednare hufvudtitlarne, med ett enda stort undantag å 8:de hufvudtiteln, företer ett obestridligt och för landets vigtigaste interessen menligt missförhållande.
Rättwisan kan wisierligen umbära den henne hitintills pätrugade uräldriga drägt. s:o Att Kongl. Majit genom Desi egne Nädiga Författningar täckes lämna ett uplyst och wärdigt efterdöme, som .ock i Näd tillära, att alla sädane publika Werkö kungörelser, som af Allmänheten komma att läsas; äfwensom underwisningS och andre böcker, mätte före tryckningen undergå wederbörlig glansning, till likhet med de af Swensta Academien redan eller framdeles sörestrifne Reglor för spräcket; och att z:o för detta ändamål, och dä Academien ej bör omedelbart med denna granskning be« swäras, det mätte äläggas Boktryckeri-Societeten att föresiä en Censor, som, med kännedom af Academiens föreskrifter, bör inför Henne wara underkastad answar för sin förrättning och af Henne förordna^. TA förekommande af den olikhet och nästan förbistring i Spräket, fom wid jämförelsen af frän olika Tryckerier » Riket Utkommande Böcker, kVläckeS , wolle önsteligt, att sädane Censorer flerestädes kunde förord - Den i December.' ordnas, enär en gäng Språkets reglor hunnit fullkorn» lichen Ukarberas, och knufven derom bliswit mera ut» bredd. Den rätthet i Språket, som jämte Typogra, fikt behag, Utmärker de ifrån Herr DrleenS Trycket! mkommande werk, qer mig dock hopp akt ben as mig osman omnämnde Censor jn genast star att finna. Jaq fä ödmjukast utbedja mig Herr Grefwen och Landt Marskalkens proposition öfwer hwad jag hast äran anföra. Om den del häraf, som icke rörer Na» tionens tacksamhets betygelse för Swenska Akademien, skulle ansea böra remitteras till ett Utskott, torde dertill utses Der, som hast g'ansk"i»gen as Förslaget till' Tryckfrihets-Förordningen Sig redan updragit, med hwilket ämne, det af mig anförde, torde kunna ansctz äga gemenskap.
StatsUtsk., å sin sida, säger: ”att det icke tvekat att tillstyrka, det R. St. måtte, till bestridande af kostnaderne för nödiga förberedande rustningar och andra åtgärder, som af politiska förhållanden kunna påkallas, till K. M:s disposition i riksg:s-kont. anvisa en kriditiv-summa af 2,000,000 r:dr b:co, alt i mån af behof och framtida redovisning lyftas”. Både den K. proposm och SlatsUtsk:s betänk, upptaga sålunda, i andra rummet, eller såsom en bisak, den fråga, hvilken jag anser utgöra hufvudfrågan, nemi. huruvida krig skall äga rum eller icke. Oaktadt en så vigtig fråga icke varit underställd R. St. sedan nuvar. statsskick infördes, har likväl StatsUtsk. tagit saken så lätt, alt det sisth Lördag, under ^ timmas sammankomst, funnit saken klar. Vi hafva ock sett, hurusom för 2 Stånd endast behöfts 16 timmar derefter, samt åt R. o. Ad. och BondeSt. blott blifvit beskärda 48 timmar för att i ämnet fatta beslut. Hvilka underrättelser hafva väl R. St. under tiden erhållit för att med den sakkännedom och noggranna pröfning, som K. 31. äskar, afgifva ett sådant yttrande? Aro dessutom R. St. behöriga dertill? Ar det icke fast mera en olycka, alt Konungen rådfrågar dem i så granlaga ämnen? Vi erinra oss, att efter Carl Xll:s krig, infördes i 6 §:n af 1719 och 1720 årens Reg.F. det stadgande att Konungen ej finge börja anfallskrig utan R. St. samtycke. Med detsamma eller rättare på deras anstiftan fördes 2:ne krig. Det första 1741, beslöts med ännu större brådska än nu varit förhanden, ty frågan genomdrefs på en enda dag. Då saknades icke glada förhoppningar, och stora förespeglingar om fördelaktiga fredsvilkor. 3!en huru nesligt slutades ej detta krig? Det andra beslöts 1756, och dåvar.
Stockholm den 1 Juni 1863. X:o lOT. Arik. lill Exp.-Ulsk. don 1 Juni 1865, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående förut varande arrendatorers företrädesrätt vid förnyad utarrendering af boställshemman. (L A.) Enligt hvad inhemtas af en hos Bonde-Ståndet utaf Riksdagsfullmägtigen Anders Persson från Malmöhus län väckt och till Stats-Utskottet remitterad moBih. till 11. St. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 14 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 107. tion (N:o 77) hade motionären vid sisthållna riksdag framställt förslag uti ofvanberörda syfte, men, enär den boställsinnehafvare i allmänhet tillförsäkrade rätt, att, hvar och en under sin tjenstetid, disponera dem anslagna boställen ansågs utgöra ett väsendtligt hinder för bifall till förslaget, hade detsamma i enlighet med hvad dåvarande Stats-Utskott hemställt, af Rikets Ständer afslagits. Enligt motionärens förmenande vore likväl det såsom grund för afstyrkandet af Utskottet åberopade skäl föga förenligt med de grundsatser, som uti den af motionären föreslagna syftningen finnas uttalade uti Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847 i fråga om sådana kronolägenheter, af hvilka arrendeafgifterna omedelbarligen ingå till Statsverket, samt Kongl. Cirkuläret den 2 Oktober 1850, hvarigenom en så beskaffad rätt under vissa vilkor beviljats arrendatorer af de under Boställs-direktionernas vård ställda militiehemman och boställen.