Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen utlyste bolagsstämma skulle hållas; hvaref - 150 ter Lundhqvist, åtföljd af Bergsrådmännen Falhem, Ihrman och Engström samt tillförordnade Bergsfiskalen, begifvit sig till nämnde säl, der åtskilliga fjerdepartsägare då varit församlade och hvarest Lundhqvist först tillfrågat de närvarande, om de hade för afsigt alt hålla den af Direktionen utlysta stämman, och då i anledning deraf blifvit genmält, att som stämman ännu icke vore konstituerad och ordförande vald, frågan då ej kunde besvaras, men att den sannolikt genast efter stämmans behöriga konstituerande skulle till afgörande förekomma, vänligen uppmanat delägarne att, till undvikande af vidare obehag, sjelfviIligt afstå från stämmans hållande, men då delägarne det oaktadt vidhållit, hvad de förut yttrat, tagit plats vid ett i rummet framstäldt bord och, under åberopande af förfaltuingarne, som förbjöde idla bergslagssammånkomster utom Grufverätten, Kongl. Bergscollegii ofvan Omförmälte utslag och Bergslagets beslut den 4- u 1 i, förklarat sig anse den ifrågavarande slämman icke kunna hållas, och då häremot blifvit af några bland delägarna anmärkt, alt Kongl. Bergscollegii utslag ännu ej vunnit laga kraft och att Bergslagets åberopade beslut icke tillkommit i laga ordning, tillagt, att sammankomsten vid laga ansvar upplöstes och förbjödes, äfvensom vidare, då delägarne syntes ej vilja ställa sig nämnde förbud till efterrättelse, att han för Kronans och Bergslagets säkerhet nödgades förklara, att alla handlingar och räkenskaper, till stämman hörande och på bordet befintliga, skulle förseglas och hos Grufverätten förvaras till den ordinarie bolagsstämman iidor Grufverätten, då de skulle komma att i vanlig ordning för Bergslaget föredragas; till följd hvaraf jemväl samma handlingar blifvit, oaktadt erinran af delägarne, att handlingarne vore deras enskilda egendom, på tillsägelse af Lundhqvist, utaf Bergsfiskalen förseglade, hvaruppå Lundhqvist, med sig tagande handlingarna, återvändt till Grufverätten, der handlingarne blifvit i Rättens kista nedlagde.
Undantagen för Stockholm, Götheborg och Carlskrona borltogos, sodan kronobrännerierne i dessa städer upphörde. Så kallade Skollska bränvinspannor, eller sådana, hvilkas höjd understiger J af deras diameter, fä nyttjas endast till hälften af vanliga pannors rymd. Andra ovanliga bränvins-rcds/r«p böra serskilt undersökas, ankommande på Kongl. Maj:ls pröfning, om och pä hvad hvilkor sådan redskap må nyttjas. DeviUnings-af gifter: på landet: af pannerymd och hemmansvärde. i stad: af pannerymd och personal. Afgiften efter pannerymd, lika med 1812. — efter hemmansvärde, 8 sk. för hvarje 100 r:dr värde, dock ej undpr 4 sk. — efter personal i stad, 6 r:st för hvarje mantalsskrifven person. Förbruknings-afgiften borttogs. Om hränvinsbränningen inställes, afdrages ‘ af pannerymds-afgiften för hvar månad, utan beräkning af Juni, Juli, Augusti och September månader. Kongl, kungörelse angående bränvinsbräimlngen och dermed gemenskap egande ämnen. d. 15 Juni. Kongl, förklaringen ang. pistoriskapau nors beskattning in. m. 1S26—1828. Intet 1829. d. 18 Juni. Kongl, kungörelse. Inställdes under Juli och Augusti månader. Bränvinspannor af hvad fonn som helst li 11atos med lika vilkor af rymd och afgift för alla. Mäslsvärmare tillätos afgiftsfrilt, men hvarje redskap, som af elden omedelbarligen vidrördes., skulle betraktas såsom serskild panna. bränvin. Afgifter efter pannerymd samt hemmans eller stadsjords värde. Ny progressiv tariff för pannerymds-afgiften ifrån 6 k:r 12 sk. till 180 ft:r — 270 r:dr. 90 k:r — 90 r:dr likasom 1812 och 1815. Den, som bär flera pannor, betalar afgift efter deras sammanslagna rymd.
Då Falco kom från galererna, bodde han i skogar och grottor samt i det stora stenbrottet vid Diamante. Han fick snart ett mäktigt band samladt omkring sig. Han blef en härlig och ryktbar hjälteröfvare. Då fingo hans släktingar ett helt annat anseende än hittills. Man aktade dem, som man aktar de mäktige. De behöfde knappast arbeta, ty Falco älskade sina släktingar och var frikostig mot dem. Men han var ej öfverseende mot dem, han var sträng. Mor Zia var död, och Nino hade gift sig och bodde i sin fars stuga. Då hände en dag, att Nino behöfde pengar, och han visste sig ej bättre råd än att gå till kyrkoherden, ej till don Matteo, utan till gamle don Giovanni. »Högvördighet,» sade Nino till honom, »min bror ber er om femhundra lire.» — »Hvarifrån skulle jag taga femhundra lire?» sade don Giovanni. — »Min bror behöfver dem, behöfver dem nödvändigt,» sade Nino. Då lofvade gamle don Giovanni att lämna pengar, om han endast finge tid på sig att skaffa några. Nino ville knappast gå in på det. »Du kan dock ej begära, att jag skall taga fram femhundra lire ur min snusdosa,» sade don Giovanni. Och Nino beviljade honom tre dagars uppskof. »Men akta er för att råka min bror under den här tiden,» sade han. Nästa dag red don Giovanni till Nicolosi för att söka utkräfva en fordran. Hvem mötte han på vägen, om ej Falco och två af hans band. Don Giovanni kastade sig af åsnan och föll på knä för Falco. »Hvad vill detta säga, don Giovanni?» — »Jag har ännu inga pengar åt dig, Falco, men jag vill försöka skaffa dem. Haf barmhärtighet med mig!» Falco frågade, och don Giovanni berättade. »Högvördighet,» sade Falco, »man har velat bedraga er.» Han bad don Giovanni följa med till Diamante. Då de kommo till det gamla huset, red don Giovanni in bakom San Pasquales mur, och Falco ropade ut Nino.
Hvad om Statens embetsmän här stadgadt är, gälle ock om dem, som äro satte att förvalta städers, menigheters eller allmänna, af Konungen stadfästade, kassors, verks eller andra inrättningars eller stiftelsers angelägenheter, om de tjenstemän, som under embetseller förvaltningsmyndigheterna lyda, och om andre, som förordnade äro att embete eller tjensteärende förrätta. Skall, till följd af Konungens förordnande, hvad i 19 Kap. 11 och 12 §§ om Statens kanaleller slussverk eller annan sådan vattenbyggnad eller jernvägsanläggning stadgadt är, tillämpas å dylik inrättning, som af enskilda personer, menigheter eller bolag gjord är; varde ock dervid anställd person för brott af sådan beskaffenhet, som i 15 § nämnd är, straffad efter de i samma § stadgade grunder; och må den brottslige eller felaktige, om brottet uppsåtligen skett eller skada genom groft vållande timat, ej sedermera kunna i dylik allmän befattning nyttjas. Ex protocollo C. Limnell. Bil. till Högste Domstolens Protokoll för den 30 April 1862. Förslag till Straff-Lag. 1 Kap. Om dem, som Svensk straffrätt underkastade äro. 1 §. Inländsk man varde efter Sveriges lag och vid Svensk domstol dömd för brott, som han begått inom eller utom Riket. 2 §. Utländsk man, som här i Riket finnes, varde jemväl efter Sveriges lag och vid Svensk domstol dömd för brott, sora han begått inom Riket, eller å Svenskt fartyg utom Riket; så ock för brott, som han utom Riket begått mot Sverige eller Svenskman, der Konungen förordnar, att det brott här i Riket åtalas må. 3 §. Ej skall någon för brott, som han utom Riket begått, här i Riket straffas, der han förut, för samma brott, straff å annan ort undergått. Om särskild påföljd å sådana brott i vissa fall skils i 2 Kap. 21 §. 4 §. För främmande makts beskickning gälle hvad allmänt vedertaget är eller genom fördrag stadgadt blifvit. 5 §.
M:t i Nåder framställt, och efter att nu hafva pligtskyldigt äfven uttalat min mening rörande den ena eller andra liniens företräde genom Småland, anser jag att R. o. Ad., med afslag å StatsUtsk:t,s Utl.-de i Jule punkten, mätte bestämma att södra “stambanan bör dragas från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö samt derifrån öfver Tenhult till Jönköping, och att R. St:r mätte för banans fortsättning i denna riktning bevilja ett anslag af (i milkr att från RiksgäldsKontoret utgå. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, afgaf följande skriftliga anförande : StatsUtsk:ts majoritet synes mig vid behandlingen af södra stambanans alternativa sträckning hafva nästan uteslutande fästat Den 25 April e. m. 3fit sig vid en mängd mindre detaljer oell lokala förhållanden, uta» att för sin åsigt om Lagaliuiens företräden stödja sig på mer än 3:ne omständigheter af mera omfattande och allmän natur, nemi. r 1:0 att jernvägskomitéen grundat sitt förslag på ett system af jernvägar, som B. St:r redan förkastat och ej heller finnes omnämudt uti K. M:ts Nåd. Propos. vid inuevide riksdag, och 2:o att Nässjölinen förlänger jernvägen ifrån Götheborg, Vestergöthland, Nerike och de norra landskaperna till Skåne och Malmö, samt slutligen 3:o att antagandet af Nässjölinien skulle tillskynda Staten en större utgift af 3,120,000 rdr. Uti Ofverste Stjefngranats och Rikdagsfullmin Jonas Anderssons reservationer äro visserligen de flesta af Utskitsmajoritetens lokala skäl och trafikberäkningar temligén utförligt vederlagda, så att löga derom återstår att yttra'; dock anser jag mig böra lästa upmärksamheteu på några omständigheter.
Rid-erstapet och Adeln ventilerade frägan omKronostjutsningars werkställande i krigstider af Säterier, Rä och Rörs samt insockne Frälsehemman sär jag erindra, at sädane stjutsningar allt rfrän i?^blifwit utgjorde af de sistnämnde utom kanske i nägra igenom serskildta stadgar derifrän frisagde Landsorter; och at de äter af ganska mänga Säterier samt Rä och Rörs hemman, i anseende til ofwannämnde förhållande af hemmanens klenhet och ägarnes små wilker icke utan ruine för bägge kunna utgöras i et emot allmänheten någorlunda swarande förhållande. Pä en sammanlagd frälse ägendom af tre eller fyra hemman hwilken et medelmättigt hushäll af Adel eller Ständspersoner bebor, plägar i de fleste Landsorter icke kunna födas öfwer 5 a 6 stycken hästar, med hwilka man är skyldig at göra Kronostjutsningar för en del af ägendomen, siom icke äger Säterifrihet, och at äfwen skjutsa för hwad derutaf är Säteri, är sä mycket mera omöjligt, som hwarken af hästar eller drängar et tilräckeligt antal dertil kan underhällas eller i sädan händelse et större gärdsbruk, hwilket drifwes antingen genom dagsverkare eller tjenstedrängar, i' wänlig och nyttig ordning tillika med nödiga hussytzlox förrättas. Af Sätcriernes samt Nä och Rörs hemmanens anfläende til Kronostjutsning, tror jag för min del icke at Kronoskatte Allmogen kan erfara nägon märkbar lindring, häldst desie hemmans antal är ganska litet emot de til stjutsningarna anslagnas. Kronoskatte Allmogen kunde med blott halft deltagande i ffjutsningarne af Frälse Bönderne förrätta dem bäde i XII s första Finsta samt Pommerska krigen, och när detta beswär Den 1Z Innir.
I fall mina ord så influtit i protocollet, hvilket jag icke tror, får jag förklara, att jag velat yttra, att jag icke kunnat erhålla 1725 års knektecontract för K. Uplands Reg:te. Detta har jag nämnt, och jag tillägger blott, att jag senast för några dagar sedan gjorde ett förnyadt, missiyckadt försök att i Tryckeriboden erhålla detsamma. Att de handlingar, som jag varit i tillfälle att förskaffa mig, skola för mig vara tillfyllestgörande, ager jag allt skäl förmoda, utan att vara i behof af den alns tjocka boken, hvarmed Hr Riben erbjudit sig att gå mig till handa. Gr. Cronhjelm: Det ämne, som Gr. von Fersen vidrört, framställer sig för mig såsom ett af de vigtigaste, som vid denna Riksdag kunna blifva föremål för Ständernas öfvervägande; men jag har tyckt mig finna, att discussionen deröfver blifvit förd på ett sätt, som länder till ringa eller ingen nytta, utan endast afvänder från ämnet det interesse, det förtjenar; ty att åberopa och uppläsa en mängd K. Författningar och contract länder icke här till något resultat, synnerligast som jag föreställer mig saken vara af den beskaffenhet, att Stats-Utsk. icke en gång kan verkställa den vidlyftiga undersökning, som ändamålet med motionen gör nödvändig. I sjelfva §aken är jag af skiljaktig tanke med dem, som anse jordbrukets onera nu vara ringare, än då indelningsverket inrättades. Jag är af motsatt öfvertygelse och anser jordbruket vara öfver höfvan med skatter belastadt och således en del deraf böra på Statsverket öfverflyttas; men jag anser 'att en undersökning om förhållandet bör föregå allt yttrande om det större eller mindre bidrag, Statsverket bör lemna. Jag tror mig derföre böra understödja Gr. v. Forsens motion, så vidt den inskränker sig dertill, att R. St. ingå till K.
ETTIG (som hört hans ord). Bjud min gumma armen ... Alma kommer nog med! EVALD (sakta). Tror du ETTIG (likaså). Ja jag skall söka hålla qvar Valter! EVALD (till fru Ettig). Får jag erbjuda tante min arm? FRU ETTIG. Rysligt gerna, lilla du! (till friherrinnan) Han är för söt, den baron Evald ... och vi ä' då så goda vänner, så (fattar Evalds arm, och vänder sig till Alma som under tiden stått kallt samtalande med sin man) Kommer du nu, Alma lilla? 100 ALMA (ämnar gå). Jag... VALTER (hastigt). Alma har lofvat att göra en promenad med mig! VALTER. Ja, minns du inte det, min vän? (afgörande till fru Ettig) Vi komma efter! (Alma, kufvad af hans ton, sätter sig på en af bänkarne). FRU ETTIG. Som ni behagar då (till Evald) Kom då lilla Evald! Ettig! nu kan du få fara ut och fiska! ETTIG. Ja, jag tänkte just det! EVALD (för sig). Fördömdt ... jag är lurad! FRIHERRINNAN. Kom nu, mina barn! (de gå till höger, Anna och Friherrinnan, Hjelm och Clara, arm i arm). FRU ETTIG. Dränk dig inte Ettig! (till Evald) Gud gifve att du vore min måg, lilla Evald ... för den der Valter, det är då en rigtig tyrannist! (de gå efter de andra). ETTIG (glad). Gud ske lof att jag är af med min gamla drake på en stund! Det kostar, men så smakar det också... (till Valter och Alma) Tänker herrskapet ha' en liten tête-a-tête? VALTER (kort). Hvad rör det dig? CLARA (till Friherrinnan). Tack mamma! ALMA (förvånad). Jag ETTIG. Inte en smul ... adjö med er, ömma turturdufvor! (afsides)
StatsSekreteraren, K. af K. N. O., Herr Magnus Georg Danckwardt, att inför RiksRätten svara i ofvanomförmälda till åtal förvista mål och äga tillfälle att sig förklara öfver hvad framdeles, vid käromålets fullföljd, anmärkas kan; förbehållande mig öppen talan i allt, som med målet äger gemenskap. Stockholm den 3 November 1840. LANDIN. VII Lit. D. Till Herr Presidenten i Kongl. Maj:ts och Rikets Svea HofRätt. Af R. H. S:s innevarande Riksdag förordnade KonstitutionsUtskotts serskilda, den 9 sistlidna Juni aflåtna och den 4 derpåföljde Augusti mig tillhandakomna skrifvelse!’ inhämtas, att Utskottet, i anledning af hvad de inför H. M. Konungen i StatsRådet samt inför den af Kongl. Maj:t, under Dess frånvaro, förordnade Regering förda protokoll innehålla, pröfvat skäligt ställa under tilltal inför RiksRätt de StatsRådets Ledamöter, emot hvilka blifvit anmärkt olagligheten af deras, dels såsom Konungens Rådgifvare och dels i egenskap af Ledamöter i Kongl. Regeringen, tillkännagifna meningar, angående följande, å nedannämnda dagar afgjorda, ärenden: l:o den 12 Mars 1836, angående Norrköpings Stad tillerkänd rättighet att fortfarande uppbära så kallad inqvarteringstolag för den till Staden från utrikes ort inkommande ull; 2:o den 16 Februari 1838, angående stadgande af viss afgift å målbara våta varor, som sjöledes till Stockholm inkomma; 3:o den 15 Februari 1839, angående beviljad nedsättning uti den af Riddarhytte Kopparverk utgörande kronoafrad, samt 4:o den 1 Februari 1840, angående Bolaget för hvalfiskfångst beviljad tullfrihet för åtskilliga effekter och hemkommande produkter.
Jag grundar denna min öfvertygelse på de uppgifter jag af pålitli. ge personer från olika Provincer erhållit, samt på den enskilta kännedom jag äger om tillståndet i den ort, der jag sjelf har fast Egendom, och jag blir vid min tanka , intill dess man bevisar mig motsatsen, icke genom gissningar, utan genom säkra och ostridiga uppgifter. De olägenheter man genom ett förbud mot Bränvins-tillverkning vill förekomma, äro i synnerhet Spannmåls - prisets stegrande, och den osedlighet, som öfverflöd på Bränvin åstadkom* mer. Först borde likväl noga bestämmas, hvilka Spannmålspriser egentligen äro att anse som höga i ett Land, sådant som Sverige, der Jordbrukaren har att strida med ett hårdt Climat, en i allmänhet mager jordmån, och der han, med ringa arbetsstyrka, måste inom 4 månader uträtta detsamma , som i andra af naturen mera gynnade Länder kan verkställas på dubbelt så lång tid. Sedan om detta höga pris härleder sig från verklig brist på Spannmål, eller andra orsaker, såsom saknad communication, eller nödige och möjlige anstalter att underlätta den. Höga Spannmålspris, om de ock i vissa afseenden med skäl kunna sägas vara menlige, innebära i sio sjelfve medlen till rättelse, ty de framtvinga, om möjligt är, en ökad production, och denna återverkar naturligen på priset. Att genom tvångsmedel nedsätta detta pris, är att afskräcka från odling, 2f4 Den i o December. — är att qvarhålla det Land, der sådant inträffar, i den ömkeliga belägenhet, att så ofta naturen ej skänker rika skördar, vara blottstäldt för faran af verklig hungersnöd. En närmare undersökning om ålit detta, skulle leda till eri vidlöftighet, sorti tillfället nu ej medgifver, meri det är dessutom öafgjördt, atf inställande af Bränvins-bränningen åstadkommer låga Spannmålspriser.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 28. Nej — 17. I anledning häraf upplästes till justering samt godkändes följande votcr:spropos. i hufvudsaken: Den, som godkänner Exped.Utsk:s memor. N:o 2g i anleda. af framställning om en grundlagsförändrings intagande i riksd.heslutet, voterar ia; den det ej vill, voterar «e j; Vinner nej, anser R. o. Ad., att Exped.Utsk. skall uti riksd.- beslutet såsom hvilande grundlagsändringsförslag upptaga de a:ne första punkterna af Constit.EItsk:s i memor. N:o 4° framställda förslag, nemi. om ingressens till Tryckfr:slagen bringande till öfverensstämmelse med 86 § Reg.F. samt om indragningsmagtens upphäfvande. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 20. Nej — 23. Under voteringens lopp hade H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, återkommit samt emottagit kluhban. Ilr Rosenblad: Jag reserverar mig emot det beslut, som R. o. Ad. nu med 3 rösters pluralitet fattat. Utan att tala om sjelfva saken, har härigenom ett prejudicat blifvit stadgadt, i följd hvaraf, blott uppå en af Exped.Utsk., hvilket Utsk. den ursprungliga grundlagen icke ens känner, skeende anmälan, saker kunde komma att i riksd.beslutet intagas, som icke en gång hade passerat RiksSt:ns plena. Det behöfdes icke mer, än att bland den massa af förslag, som vid riksdagens slut från Exped.Utsk. inkomma och som ■vanligen följas med mindre uppmärksamhet, inkasta en hemställan och att trenne Talmän derå gjorde propos., för att saker, som Ständerna alldeles icke beslutat, kunde inkomma i riksd.beslutet. Exped.Utsk. har visserligen icke nu föreslagit något sådant; men sådan kunde följden blifva af det nu genom voteringen uppkomna prejudicatet. Jag anhåller derföre om denna reservations intagande i prot.
» Man tror alldeles, att han med själf. » När så ljusen voro nedbrunna och julpsalmen läst, kysste jag morbror och moster på hand och gick upp på mitt rum i östra flygeln. I långa korridoren, spökgången, de kalla den, emedan gräsliga saker påstås hafva timat där den tiden, då Copperusarna skrefvo sig herrar till Vallo, satt gamle ensam, skrockfull och giktbruten varit Linus •! Hofjuvelerare B e g ä r p r o f v e r på våra nyheter i svart, hvitt eller kulört från 55 öre till 15 kr. pr meter. bredt, från 90 öre till 5 kr. pr meter. L u z e r n (Schweitz). Jakobstorg STOCKHOLM, Drottning-gatan 6 8, Stockholm. Sidentygs-Export. Dam velociped! (A) Moderna Paletåtyger. Klädeshandlare, Norrbro. E R N S T H E U R L I N, Crescent n:r 9, blott använd 14 dagar, säljes billigt. Vid, genom Björkman. Ståtboga. T Å välsmakande, kraftigt ä 4 kr. kg. l:ma Cacao i burkar och löst från 3: 25 kg. m. m. hos (690) Lars Olde 56 Klarabergsgatan. TANDLÄKARE G, G:son Hård af Segerstad, Alma Hård af Segerstad. Allm. W. W i d f o n d Drottningg. — Rikstel. Garanti för hållbarhet. Kurs i Sjukgymnastik och Massage från 15 Okt. Upplysningar och prospekt erhållas genom D o k t o r O. W i d e, Stockholm. (G. 80975) J u r i s t lämnar åt kvinnor råd och upplysningar i juridiska och ekonomiska angelägenheter. Träffas å förbundets byrå, Drottninggatan 54, 1 tr., onsdagar o. lördagar kl. 10 — 11 f. m. Det bästa rengöringsmedel för kokkärl, bleckkärl och träkärl är IiH^^riimnM Kraft-NknrPalver, hvilket finnes hos alla Specerister och Järnhandlare i riket. Ende tillverkare Kraft-Tvål-Fabriken, Jönköping.
Sill älDre geroärö föränDranDe för jlagfrutö»an» tänDning, 16,666 Stor 32 ff. årligen unDer D:o 50,000: — 7:o gör anjfaffning af jlagfcutöf>uft»ar, 3,333 Stor 16 fP. årligen unDer D:o 10,000: — 8:o gör författning af fäflningöbpggnaDen tito Särlöf borg, 30,000 Stor årligen unDer D:o 90,000: — 9:o gör fortfdttanDe af fäflningébpggnaösJmrbetena nnD (2Bajrljolm, Sanden odj Särlöf rona, 105,000 Stor åril* gen unDer D:o 315,000: — I0:o gör Sopograftjfa Sorpöenö arbeten, 12,000 Stor årligen unDer D:o 36,000: — ll:o Sill fomplettering af referoförråDet för betndringö» manffapet, 26,666 Stor 32 ff. årligen unDer D:o 80,(XX): — l2:o Sill ItnDrtng i ruflningös ocf> rotetingö»befit>ätet inom prooinfen SemtlanD, för åren 1848—1851 9,000: — l3:o gör inlöfanDet från intrejjenterne i ©uflafö od) Sartbergö foppartnerf af Den famma werf tiUctfänDa rät» tigfyet till Dagötnerfen från åtffiHiga hemman inom UnDer» åferé, Stt>re och -^Hö focfnar t SemtlanD 4,438: 5 14:o Sill fomplettering af glottanö förråDer fann De ffepp od) fartpg, Ijroilfa $ongl.
Jag anhåller att få uptaga några från denna sida framställda anmärknrr. En talare har funnit § 1 i Utskrs förslag upställd i fråga om principen i enlighet med K. Mrs Propos. och deri sett en fullständig religionsfrihet. Jag deremot ser endast en högst ofullständig frihet deri. Samma talare har äfven sagt, att med undantag af § 2 funnes i hela Betänk, icke en skymt af straff. Jag hemställer likväl huruvida, i fall man icke vill anse den i § 1 omnämnda - Don 3 Februari e. m. nämnda utstötning från församlingen eller de i § 3 omförmälda afgifter såsom straff, de öfriga §j§ icke innehålla ganska bestämda ansvarsbestämmelser. En annan talare bar sagt, att landsförvisning icke är ett straff utan endast en påföljd. Jag föreställer mig dock, att det är en påföljd, att, om jag i en rättegång försitter fatalier, jag förlorar min talan, men om man med straff förstår ett lidande, som tillfogas någon för ett brott, så vädjar jag till talarens fosterlandskänsla, om icke landsförvisning är ett af de svåraste straffen. Beträffande affallen, så, man må betrakta dem huru som helst, bero de af hvars och ens öfvertygelse, och jag anser det värsta af alla affall vara, när Staten för mycket sammanblandar kyrkans frågor med de politiska och gör kyrkan till en politisk institution. Man har äfven sagt, att det beror på individen att undgå delta straff. Ja visserligen! om han nemi. rymmer ur landet. Ibland mycket annat har man jemväl klandrat Utsk. derföre, att det icke intagit i sitt förslag stadgandet, att man skall, då man skiljer sig vid Statskyrkan, öfvergå till annat kristligt samfund. Jag vill icke neka, att äfven jag anser K. M:s förslag i den delen ega företräde, men då man ställer sig på den ståndpunkten, att utom den Evangeliskt Lutherska kyrkan icke finnes någon sanning, så är gifvet, alt det kan för denna kyrka vara likgiltigt, hvilken osanning en individ än omfattar, som skiljt sig från vår kyrka.