Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Därpå drog han upp en butelj ur fickan, höll den mot dagern och såg med belåtenhet, att den icke var tom, tog sig så en väldig klunk, tittade på buteljen omigen och smekte och klappade den med stor ömhet. Efter det han upprepat denna manöver några gånger, tog naturligtvis den ljufva nektarn slut, oeh hur han kikade ibuteljen var och förblef den tom. Men den som då blef ursinnig, det var Trumfen. Med ett tag slungade han buteljen i berget, så att bitarne yrde omkring honom. Men så blef han glad igen och fick en lysande idé. Bränvinet var slut, men inte var det värdt att vara ledsen för det! Trumfen reste sig och började pä vacklande ben en n o r d e n s årt land det har ty på är fattigt, en blef fager rosens glöd, som och blå ögats som ej guldgult fick håret och af men våg ax, fick på rödaste Och å vårt solens sin rodnad hon blef växer strand hon dyr ej Sverige annan boja hennes ljufva band. brann och striden en blodig den en slagit djupa och och i blomma Sist, hell skänker vi för dig, tändes skog om — blonda de jord, af ord, nord: Gud. fackla döden höja nordens spår son fjäll går, brud, näst krigels och mot bägarn dig — tro. blott till e n älskar var, — kärlek svenska en är det sår, och gamla oss hviskar Och sin hopp trohetsed jag bland bo barmhärtighetens som och tårar med ljuft hon skar fältstandar lifvet kvinnan — vårt bedrift. hvars kär; bär hand till nöd dit flickans sömmade Där och svärdet maning där här — runeskrift, svenska som se ' n — fanns. än Då sken glans, klippig hjärta mö, åkerren som och den af. ungdomsvarm vild snö Östersjö och munnen på liljans hos af färg smultronet det satt. falskhet Af slå blå, gaf, spegel vet böljor vårligt blomma henne blef som himmel, Allfader ändå skatt, strand, under m ö! men härlig den och Ej b l o n d a oeh vägen skålen här snö, bär är mö! Daniel Fallström. Visan ordagrannt upptecknad och förvarad.
— Han har nemligen anmärkt, att enär den ej förutsätter ett annat förhållande, än att den mö, som vill ingå äktenskap, är född af äkta säng, samt att hennes fränder, hvilka i viss ordning äro hennes giftoman, alltid äro kände till namn och vistelseort, densamma således icke lemnar ledning för de fall att mö är oäkta, och att rätt giftoman väl finnes, men är bosatt på okänd ort i fjerran land; hvartill kom, att föräldrarne till en mängd oäkta barn äro helt och hållet obekanta. Det hade dock blifvit ifrågasatt, om icke domaren i omförmälta fall egde förordna giftoman, på grund af 4 •§ 1 Kap. Giftermåls-Balken; men, utom det att denna § vore, på sätt nämndt är, byggd på förutsättningen af äkta börd, voro meningarne om dess betydelse mycket delade. Och som fullständighet och bestämdhet härutinnan vore af vigt, isynnerhet för Presterskapet, som ej må utfärda lysning till äktenskap utan giftomans samtycke, har Herr Komministern föreslagit, att åberopade lagrum måtte varda förändradt till följande lydelse: »Nu varder tvist om giftomannarätt. eller är ej rätte gifto»man bosatt på känd ort, eller synes han för öfrigt ej vara thertill fallen, eller »välviljande, och icke eller den intill honom närmaste skyldeman, och så vindare enligt 3 §, så förordne therom Domaren, som han, efter bästa förstånd »och samvete, skäligt pröfvar. Lag samma vare, tå ej känd giftoman finnes, nicke eller välviljande fosterföräldrar eller husbondefolk, åt hvilka giftonmannarätt betros kann • med hemställan likväl, om icke det af Lagberedningen i denna del framställda förslag heldre må antagas. i Lag-Ulsk. Betänkande N:o S. Lag-Utskottet, hvars yttrande öfver denna motion blifvit infordradt, har, efter pröfning af ämnet, äfven funnit gällande lagstiftning uti ifrågavarande hänseend® sakna nödig fullständighet och tydlighet.
Men att ett harn undervisas 50 å 32 timmar i veckan af flere lärare, som livar och en söka att forcera det i sin vetenskap och vänta, att det under friheten från undervisningen skall sjelft anstränga sig, för att öka sin kunskap innan nästa lärotimma slår; delta är ej af Utskottet anmärkt såsom något origtigt, så framt man ej vill antaga att orden ”förändring af läsordningen” innebära att lärotimmarne skola inskränkas. Lika obestämdt är ordet ”pensa”, hvarmed kan menas hela ämnen (hvilket dock ej är troligt, enär Utskottet under öfverläggningarne voterat om vissa äm nens borttagande, men icke lyckats komma öfverens om uteslutande af något sådant) eller kursen i hvarje särskildt ämne eller till och med längden af lexorna för tillfället. Slutet af Utskottets yttrande i nämnda punkt synes innebära den förutsättning, att undervisningen nu meddelas ulan noggrannt iakttagande af det inre sammanhanget mellan med hvarandra närbeslägtade ämnen, hvilket jag, för min del, ej anser troligt. Jag anser att Utskottet bort begagna följande ordalag: e) alt lärotimmarne inskränkas så, att gossarne i de två lägsta klasserna ej sysselsättas i skolan längre tid än högst 50 timmar i veckan, deruti inberäknad den tid som åtgår till bön, sång, gymnastik m. m., samt alldeles befrias ifrån hemlexor; att ynglingarne i de öfriga klasserna sysselsättas högst 32 timmar i skolan hvarje vecka, inberäknad tiden för bön m. m., Allm. Besv.- och Ekon.-UUskottets Betänkande N:o 118. 6S och gifvas högst 2 timmars hemarbete hvarje söckendag, samt att följaktligen läroämnenas antal och omfång så förminskas, att ynglingar med medelmåttiga anlag kunna medhinna kursen på den i Skolstadgan antagna lid.” Häruti instämma: Friherre Alströmer, C. J. 0., Herr Nordenfelt, L. 31., Herr af Klint, E., Kontraktsprosten Janzon, Kyrkoherden Ternström, Herr Rydin och Herr Bohmansson samt Anders Jonsson från Wermlands län. Af Herr Börjeson, som åberopar sin ofvanstående reservation.
Till motverkande af delta öfverklagade onda hafva deremot flere alika förslag blifvit afgifne, nemligen: Inom Högloflige Ridderskapet och Adeln: af Herr Estenberg, Per: att alla utländska varor, som kunna inom Riket tillverkas, äfvensom onyttiga sädane varor, hvilka här icke fabri«eras, t. ex. leksaker, fruntimmersprydnader och andre luxe-artiklar, måtte till införsel förbjudas. Inom Högvördige Preste-Ståndet: af Herr Prosten Öhrnberg; i:o att de mest umbärliga luxe-artiklar må förbjudas så väl till införsel som till bruk och nyttjande; 2;o att hög införseltull må åsättas alla utländska luxe-artiklar, som till import tillåtas, med undantag af socker och ätven några andra artiklar, hvilka nu mera anses såsom nödvändighetsvaror; samt 3:o alt bruket af de flesta luxe-artiklar må med årlig bevillning beläggas. Bili. till R. StProt. i834 och t83S. '5 Samt. i A/d. i to:de Häftet, Bevilln.- samt Allm. Besv.~ och Ckcon.-Utsk, Utlåtande I?;0‘ 1%.- Inom Välloflige Borgare-Ståndet: af Herr Leffler, med hvilken Herrar TbttieochLinderholminstämt: att allt dåraktigt gyckel måtte förbjudas till införsel i landet, och att det, sorn ännu icke fean förbjudas, men väl kunde undvaras, må beläggas med så hög; tull, att man så småningom vänjer sig af från dess bruk; samt slutligen att Rikets Högloflige
Jemte förklarande, att Utskottet icke kunnat dela Motionairens här ofvan framställde förslag, att delegarne i Iiypotheks-förening skola, en för alla och alla för en, ikläda sig ansvarighet för den af Rikets Ständer meddelande garantie, utan att, i öfverensstämmelse med det af Rikets Ständer fattade beslut, denna ansvarighet skall vara gemensam, får Utskottet, — som vid uppställandet, uti Utlåtande denna dag under N:o 424> hufvudgrunder för sådane Hypotheks-föreningar, hvilkas skuldförbindelser kunna i Rikets Ständers namn garanteras genom Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, beslutat, att, i sammanhang med behandlingen af nu förevarande motion, tillse i hvad mon äfven reel säkerhet må kunna beredas Riksgälds-Contoret i afseende på dess garantie, för att såmedelst aflägsna alla farhågor, att Riksgälds-Contoret möjligtvis någonsin skulle genom garantier kunna sättas i förlägenhet, — nu hos Rikets Ständer föreslå det stadgas må, att den Hypotheks-förening, som begagnar Rikets Ständers garantie, skall till Riksgälds-Contorets ytterligare säkerhet aflemna motsvarande belopp uti sådane inlecknade förbindelser, som /\:Ac punkten af i Utlåtandet N:o 434 upptagne hufvudgrunder omtalar, och hvilka så kallade reservfonds-obligationer, såsom följd häraf, måste vara utställda till Hypotheks-Inrättningen eller dess rätts innehafvare, och för öfrigt till ordalydelsen sådane, att de med fullt gällande kråft kunna såsom pant begagnas och T händelse af behof användas. 1 På Stals-Uf slottets Utlåtande TS'.o 42.5. 11 På grund af hvad Utskottet sålunda anfört och föreslagit, får Utskottet härmed öfverlemna förslag till formulaire för den förbindelse, som af Hvpotheks-förening, i och för erhållen garantie å dess upptagne lån, bör till Riksgälds-Contoret afgifvas.
Skrifvelse j N.o 186. der öfverlemna att frågan om närigsfriheten, i likhet med hvad angående lagfiågor är stadgadt, gemensamt med E. K. M. afgöra; och hade E. K. M., i förenämnde afseende, till Rikets Ständers pröfning hänskjutit de af en i Nåder tillförordnad Comité' år 1816 författade förslag till Handtverkerioch Handels-reglementen samt till en Förordning, angående gerningsmäns antagande på landet. I anledning häraf yttrade Rikets Ständer i underdånigt svar den 12 December 1823: ”Då detta ämnes behandling, i likhet med lagfrågor, ålagt Rikets Ständer förbindelsen att i delail utarbeta de sladganden, för hvilka hufvudgrunderne nu blifvit föreslagne, erkänna Rikets Ständer med tacksamhet den ledning, som dervid erhållits af de utaf E. K. M. Nådigst förordnade Committerades förslag, deraf ej allenast uppställningen, utan ock i många fall åsigterna och de deraf härledda föreskrifterne, blifvit begagnade i de förslag till Förordning om handtverkerien, till Författning om gerningsmäns antagande på landet och till Handels-ordning, som Rikets Ständer nu i underdånighet få till E. K. M:s visa och Nådiga pröfning härjemte öfverlemna.”
OR EN ANSPRÅKSLÖS, BILDAD FLICKA, VILLIG BILR. MED BARNS SKÖTSEL, OM SÅDANA SOM VILL VARA EN HUSMODER TILL SÄLLSK P NAS. SVAR TILL » FAMILJEMEDLEM 19 », P R. HAMBURGERGARN e KR. R AO. F A IN OCH HJÄLP MED ALLA INOMHUS FÖREFALLANDE STIGBERGS, GÖTEBORG. (G. G. 3500) STORT FÄRGSORTIMENT. VIDARE GEN. KORRESP. SVAR TILL U RÉCOMMANDÉE, DONNE DES LEJONS DE DROTTNINGGATAN 73 C, STOCKHOLM. F (610) FRANFAIS ET VOUDRAIT ENCORE DISPOSER DE KVÄMT INREDDA hjulångarns Svea OCH Qermania SAMT PROPELLERÅNGARNE JRex OCH » SKOG », IDUNS EXP. PROFVER SÄNDAS FRANKO. QUELQUES HEURES PAR SEMAINE. S ' ADRESSER Zmperator. OBS.! ENDAST en TULLBEHANDLING! VIDARE GENOM VON ESSEN &amp; FRICK, MALMÖ, AU Tjäders Bureau, MALMTORGSGATAN 5, 2 TR. KONTINENTKONTORET, TRELLEBORG, OCH Stockholms Resebureau, STOCKHOLM, GENOM HVILKEN SEBILDAD, (G. 91724) Hedrande erkännande ät svensk NARE BILJETTER FOR RESOR ÖFVER HELA VÄRLDEN TILLHANDAHÅLLAS SVENSKA RUNDRESEBILJETTER UT D - UGLIG OCH ARBETSAM FLICKA (20 Ä 25 ÅR) MED •uppfinning. VID UTSTÄLLNINGEN I LONDON LÄMNAS GENAST UTAN TILLÄGG AF PROVISION.
Banco per läst af alla utländska fartyg, som passera nämnde fästning och hvilkas do^ eumenter der påtecknas; hvaremot Majoren Krook är skyldig att, enligt eget erbjudande, för fästningen hålla prejbåt och journaler, utan att derföre »jula ersättning af allmänna medel; Vidare har Utskottet sig bekant, att, efter det berörde Nådiga Resolution blifvit utfärdad, har tullbevakningen blifvit förflyttad från Götheborg till ett i sigte af Ny Elfsborgs fästning beläget ställe, kalladt Klippan, der alla passerande fartyg ovilkorligen äro skyldige alt ankra, förevisa sina documenter, uppgöra märkrulla och inclurera, allt innan fartygen få vidarenärmas Götheborg, så att’de numera uppehålla sig vid fästningen, utan annat ändamål,: än för att derstädes erlägga den ifrågavarande afgiften. Vid öfvervägande häraf, och då, under sådant förhållande, anlöpandet vid Elfsborgs fästning i fredstid uteslutande tyckes vara en formalitet, hvarigenom sjöfarten onödigt uppehälles och de seglande blottställas för alyckor i det vid Ny; Elfsborgs fästning varande trånga farvatten, anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Högloft. Ständer alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att fartyg, som hädanefter under fredstid passera« Ny Elfsborgs fästning, må befrias-från skyldigheten att derstädes anlöpa. Slockholm den 2 Juni i84o. Ank. till Exp. Utsk. d. 3 Juni, kl, 4 e* Utlåtande, i anledning af väckt motion, om indragning af Tullkammaren vid Furusund.
S. D. Sedan Borgare-Ståndet inhämtat, att de Bespektive Med-Stånden icke antagit Ståndets inbjudning, att hänskjuta frågan, om en Qfverflöds-Artikels antagande, till fyllande af bristen i Bevillnings-Summan , under ny omröstning i Förstärkta Stats-Utskottet; så, ehuru Ståndet ej i någon mon hvarken kunde frångå sin öfvertygelse, om riktigheten af de gr«ndsatser, som föranledt Ståndets åtgärder, etter den tanka, att en beskattning igenom -Öfverflöds-afgifter, såsom pjeran i sin för^elninS» motbjudande i sin verkställighet dCh med bekymmer motsedd af Nationen, ** högst skadlig och olämplig för Riket, då deremot beskattningen genom Fyllnads-afgift både medför större säkerhet för Stats-bristens fyllande, och äger en ökad fördel i det förtroende 1815 års Bevillnings-Systéme genom vanan af dess tillämpning vunnit hos 758 Prot. TJtdr, d-, 7 Julli 181 Allmänheten, soni synes äga e(t rättmätigt ani1 sprit, att ej »less hörder blifva ännu mera tryckande, genom s a tf e t pä hvilka de utgöras, likväl och till undvikande deraf, att nödgas vidtaga den utväg tog §. Regerings-Formen föreskrifver, fann Borgare Ståndet , sedan alla försök till förening fruktlöst äfiupit och för att ej lägga hinder i vägen för Puksdngs-ärendernas difinetiva afslutande, sig nu af dessa omständigheter foranledt, att antaga det af Bevillnings-Utskottet den i nästiJulii foreslägne a:dra Alternativ till öfver fh-ds-afgift ens utgörande; hvarom de öfrige Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas.
antal af dylika .katastrofer medelbart eller oiiiedelbart låta Iiiiilföra sig till förluster genoin borgen. Kaiidt ar einelle~~tid, att dels nihga fall gifvas, dar borgen. ingas lattsinnigt och ntnn tanke p % framtiden och att dels i andra fall dcss oi-sak iir att söka i alltför stor iinilfallenliet gent emot pockande aflärsviiiiiler och bekanta. Klart ar att vid inhga dylika tillfällen ett v#lbeliötligt r %di.iiiii till besinning sknlle gifvas en inöjligen alltför obetäriltsain och iindfallaiide husfader, om det enligt lag ål5g.e 1~onon-1 att sa ni tycke.^ före borgens ingående iiiliäinta l~~istriins 8ii motiverar motionären sitt förslag, hvilket lian för öfrigt bctecknar soin en reform, hvilkeii viil borcle svara i ~ o t clen utveckling det alliniiima riittsmedvetandet nu Iiiiiinit. Från skilda håll. Sverige. Cczrin Molin j. Detta n&amp;nn bars af on kvinna, Iivars blygsaiiiina. eliiiru gagnerika verksamhet fick en lika hastig som soiglig afslutning, i det döden skördade henne rid sjalfva början af de11 bann, ht Iivilken Iion beslutat ägna sitt lif, ' sjiiksliötersk~s. E ' rökeii Molin. var iiainligen ett at ' offi-en vid olycksliäiidelsen p % Angeimanelfveii cleii 2H okt. förlidet ar, livillzeii sorgljga katastrof och det deltagaiide densamma väckte öfver liela landet, äiiiiii torde vara i friskt ininlie. 8oi !i fröken Molin mr.
Lika med Fullmäktige, anser också Utskottet, särdeles under nuvarande förhållanden Stats-Utskottet» Utlåtande, N:o 49. 7 det icke kunna betraktas annorlunda än som en oegentlighet, att sedan vissa embetsman och myndigheter förklarats vid sin brefvexling i embetsärenden icke behöfva utgöra stadgade porto-afgifter, Riksgälds-kontoret skall ersätta en del af det porto, derifrån dessa myndigheter sålunda ansetts böra njuta befrielse. Under erinran, att nu ingalunda är fråga om någon fribrefsrätts tillerkännande åt Riksgälds-kontoret, utan endast om upphörandet af den kontoret hittills ålagda skyldighet att betala det porto, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemte några andra embets-myndigheter, så vida de icke erhållit en dylik fribrefsrätt, skulle betala för sina till Riksgälds-kontoret aflåtna bref. har Utskottet dessutom trott sig böra upplysningsvis tillägga, att, enligt hvad Utskottet inhemtat, ett sådant förhållande hvarom nu är fråga, för närvarande endast eger rum i afseende på några få allmänna verk; skolande, med undantag af Rikets Ständers Bank och dess afdelningar samt Tullverket, afgifterne för de af dessa verk med posten emottagna bref i allmänhet vara af mindre betydenhet. Hvad åter Banken och Tullverket särskildt beträffar, så förekommer den skiljaktighet uti ifrågavarande hänseende, att portot för de till Banken insända penningar och handlingar till en del ersättes af vederbörande låntagare eller gäldenärer, samt att, vid brefvexling och penningeremisser emelian Tullverkets styrelse och derunder lydande tjenstemän, postporto jemte rekommendationsoch assurans-afgifter alltid debiteras och erläggas å afsändningsorten.
Hon fann nu, att Tönne var dum och envis. Så hade hon funnit honom i början af deras bekantskap, men sedan hade hon ej tänkt därpå, utan hållit af honom för hans goda hjärtelag. »Vi skola bekänna för fadern, Jofrid, och bjuda honom böter.» »Hvad vill du bjuda honom?» frågade hon. »Stugan och getterna.» »Helt visst fordrar han full mansbot för sin ende son. Den gäldas ej med allt hvad vi äga.» »Vi vilja ge oss själfva som trälar i hans våld, om han ej nöjer sig med mindre.» Vid dessa ord greps Jofrid af kall förtviflan, och hon hatade Tönne ur djupet af sin själ. Allt, som hon skulle förlora, framstod så klart för henne. Friheten, för hvilken förfäderna vågat lifvet, stugan, välståndet, hedern och lyckan. »Märk mina ord, Tönne,» sade hon hest, halfkväfd af smärta, »att hvad dag du gör något sådant blir min dödsdag.» Sedan vardt intet mer ord växladt mellan dem, men de sutto kvar på dörrstenen, tills dagen kom. Ingen fann ett ord för att blidka och förlika. De kände båda fruktan och förakt för hvarandra. Den ene mätte den andre med sin vredes mått, och de funno hvarandra trångbröstade och onda. Efter den natten kunde Jofrid ej afhålla sig från att låta Tönne känna, att han var henne underlägsen. Hon lät honom i främmandes närvaro förstå, att han var enfaldig, och hjälpte honom vid arbetet så, att han måste tänka på hur stark hon var. Hon ville synbarligen fråntaga honom husbondeväldet. Stundom låtsade hon sig vara mycket glad för att förströ honom och hindra honom från grubbel. Han hade icke gjort något för att sätta sin plan i verket, men hon trodde ej, att han uppgifvit den. Under denna tid blef Tönne mer och mer densamme som före sitt giftermål. Han blef mager och blek, ordfattig och trögtänkt. Jofrids förtviflan blef för hvarje dag allt större, ty det var, som om nu allting skulle tagas ifrån henne.
Hon slets mellan det, som hon ansåg vara pliktens väg, och det, som hon ännu kallade lifvets lycka. Men, nej, hon visste ju, att äfven på den vägen skulle ingen lycka finnas; hon skulle ju förtäras af samvetskval vid Isidors sida, och ständigt skulle hon mellan sig och den älskade se skuggan af de två, den öfvergifna modern och hennes lilla barn. Och pennan föll åter ur Sigrids hand. Hon bad på nytt sina brinnande böner om mod och styrka och ändtligen fickdet marterade hjärtat en stunds ro och frid. Och under tiden stod Klara vid altaret vid Magnus ' sida och lofvade att älska i nöd och lust. » O, Gud, prof va icke henne så, som du pröfvat mig! » — bad Sigrid för barndomsvännen. Och hon kände att de båda, brud och brudgum, o i denna stund sände henne en tanke tillbaka. Med ens blef det så ljust i Sigrids själ. Hvarför skulle hon sörja och klaga? Lifvet är ju så stort, så skönt; det finnes ju så mycket att lefva för äfven utan kärleken. Hon ägde ju moder, vänner, trolofvad, — ty i hennes själ var han alltjämt hennes trolofvade. Hon hade ju lofvat att vara hans samvete, en del af honom själf, skulle hon då gråta och klaga! Hade hon icke gifvit det största bevis på kärlek en kvinna kan gifva; hade hon ick förmått honom att gå pliktens väg, skulle hon då själf sviktal Nej, nej; hon ville vara stark — för hans skull! Hon gick fram till fönstret i sitt lilla rum. Aftonsolen spred en svag rodnad vid horisonten. Men däruppe, högst uppe på himlahvalfvet, bör. jade stjärnorna att tindra, och de allena sågo hennes strider och hennes seger öfver sig själf. Långsamt, långsamt skredo åren sin enformiga gång. Sigrid Moss blef aldifg mera densamma som förr. Det glada skrattet och den jublande sången hade dött bort på hennes läppar, dock kunde hon mången gång synas ganska glad, och den, som icke känt henne i hennes tidigare ungdom, kunde säkerligen icke ana, att hon bar på en hjärtesorg.
In fidem protocolli F. O. Silfverstolpe. Ons - D c 11 ii ftla r s e. ra. 65 Onsdagen den 11 Mars «84o. Plenum kl. 6 e. in. Justerades 6 prot.-utdr. för denna dag f. ni. Justerades pleni-prot. för den 29 sistl.'Febr. e. 111. Ilr Ribbing, Arvid: Det sakrika yttrande, sorn Fr Lagerhjelm på f. 111. afgaf, i fråga om K. M:s nåd. propös. med förslag till ny tulltaxa, skulle jag anse vara af högsta vigt, att deraf taga en allmännare kännedom; oell jag vill, af sådan anledn., anmoda Hr Lagerhjelm att låta detsamma till trycket befordra. I sammanhang härmed, får jag, i hänseende till den tystlåtenhet, som talaren näst elter honom, Gr. Posse, iakttog öfver sjelfva ämnet, förklara, att jag anser ett så vigtigt ämne, som detta, ingalunda hafva bort med tystnad förbigås vid remissens beviljande till behörigt Utsk., på det skäl, att när målet återkommer från Utsk , rätta tiden då vore inne att yttra sig deröfver; emedan jag tror, att allt hvad till upplysning härutinnan kunde tjena, ieke borde intilldess förtigas. I en så vigtig och allmänt omfattande fråga sorn denna, då en ny grundsats skall göras gällande, är det nödigt, att allmänna opinionen hinner stadga sig, och att den öfvertygelse, som kan fattas af en föreg, discussion må hinna att mogna. Dessutom är det blott inom ett rum, som till följe af våra former och vår fyrdelade sammansättning, man får höra hvad som rörer samtliga Stånden; och det vore således nödigt, att Stånden lingö kännedom af hvarandras tankar öfver sådana förslag, på hvilka så mångas öde beror. Jag hoppas således, att Gr.
Vårt Statsverk, i stället för att af denna Engelsmännen förunnade ovärderliga förmån äga behållen inkomst, hade deraf icke en gång så mycken, som åtgick till nödiga bevakn ngs omkostnader, som vi sjelfve måste bestrida, ännu mindre till anskaffande af tjenliga magazinsbyggnader för nederlagen, och led derigenom ända froligen en förlust till, genom minskning i sjötulls-inkomsterna, då behörig bevakning, i synnerhet i Götheborg, vid tusende särskildta nederlagsstäilen var omöjlig, och således,under sken och namn af Uppoch Nederlagsvaror, en mängd varor till förbrukning i vårt eget land tullfritt kunde insmygas. Häraf skulle man äfven tro till någon del det kunna härledas, att sjötulls-inkomsterne för 1811 voro öfver 600,000 R:dr B:co mindre än 1810, då förmodligen Engelsmännen ännu ej hunnit lära sig alla utvägar här i landet till sina varors inpractiserande mot för ringa eller ingen tullafgift, om ej en mera i ögonen fallande orsak vore, att vi största delen af år 1810 ännu voro i ett slags fred, ehuru icke i fri handel med England. Hvem skulle icke önska, att Sveriges Statsverk kunnat mera profitera af den för Rikets handelsintresse, utan exempel, i historien , förmånliga conjuncture , och att innan Augusti i8t2, om jag ej misstager Den 29 Mart.