Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 355 derom föreslagit; bland dessa villkor och iaktlaganden vore, ’’atl Bevilln.Ulsk. må få sig uppdraget att (öreslå föreskrifter ang:de Stats-cont:s åligganden, att R. St. hos K. M. må anhålla alt författningarna måtte varda föreskrifna och kungjorda, att K. M. läcktes i nåder meddela de stadganden och föreskrifter, som af fullmäktige i Riksg.cont. kunna anses ändamålsenliga och nödvändiga för ifrågavar. statsinkomsters redovisande och conti ollerande.” Det torde vara tydligt och obestridligt för hvar och en, alt sådana villkor och iakttaganden icke kunde blifva föremål för votering i förstärkt StatsUstk. och icke hörde till sådana mål, som i 66, 6g, 70, 71 och 72 §§:na Reg.Ftn äro omnämnda, utan vore af beskaffenhet att böra förfalla. Hr Landtm, ansåg sig således af 76 §:ns Riksd.Ordn. bestämda föreskrift vara förhindrad alt framställa propos. till gillande af Ulskis förslag till vo!er;s-propos. i den omfattande form, som den för det närvar, ägde. Gr. Frölich: Det lärer då ingenting vidare återstå, än att anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, hemställer till Ståndet, huruvida det ändock icke yrkar den propos., som af Gr. Anckarsvärd med flere talare jemte mig blifvit begärd. 23 H. 4° 3i4 Dea 6 A pr i I e. ra. Gr. Horn: Då grundlagen stadgar, att, der sådana anmärkn:r blifvit gjorda emot Utsk:s betänk., sorn hindra dess antagande, betänk, bör till Utsk. återremitteras, så anser jag det riktigaste vara, alt dessa antnärkn:r, riktade emot Utsk:s sätt att uppfatta RiksSt:ns olika beslut, till StatsUtsk. remitteras* Frih. Sprengtporten:
Då vi således äro återförda till discussionen öfver 36 §:n, och då jag ej finner någon hafva emot denna $ inom Utsk:n reserverat sig, ej heller kan inse nyttan af dess borttagande, och ej tror, såsom vi förut erkänt inom detta Hus, att man kan uppräkna alla de ärenden, som kunna förekomma i en sockenstämma, hvarföre också denna uppräkning blifvit förstådd inunder med ordet ”såsom,” der det står, att i sockenstämma förekomma ärenden, såsom etc., och då icke allt kan uppräknas; så skulle jag tro, alt denna § står i fullkomlig harmoni med hvad R. o. Ad. förut beslutat. En liten redactionsförändring kunde likväl göras, örn man så behagar. Här står: ’’Om menighet vill, utöfver hvad nu är förordnad!, åt sockennämnd uppdraga sådana dess gemensamma angelägenheter” etc. Här refererar sig ordet ”dess” till ”s o c k e n n ä m n d ,” och således borde det i stället för dess stå menighetens. Detta är den enda förändring, som kunde vara nödvändig i afseende på redactionen, och hemställer jag således till R. o. Ad., om icke §:n kunde få antagas sådan densamma af Utsk:n blifvit föreslagen, utgörande en del af ett belt, hvars delar med hvarandra stå i harmoni, om denna ej redan blifvit störd genom de förändringar, sorn blifvit företagna. Hr von Hartmansdorff: Då i denna § uttryckligen är sagdt: ”angelägenheter, som icke tillhöra embetsoch tjenstemäns befattning,” så kan jag ej finna att stadgandet är på något sätt förnärmande för allmän ordning. Deremot kan det bidraga till alt fullständiga författningen, i händelse något skulle vara uteglömdt. Redactionen torde blifva bättre, om det af Hr Ribbing anmärkta ordet ”dess” alldeles borttages. Hr von Rosen: Om denna § anses behöflig, så kan jag ej finna, att de föreg:de §§:ne, som bestämma gränser - Den : i Mars. na för sockennämndens och sockenstämmans verksamhet, varit hfhöfliga; ty då hade det ju varit alldeles tillräckligt att generell säga:
Att sadant sker under det att samtidigt hufvudstadens folkmängd endast längsanit tillväxer, ar i och för sig ett socialt symptom, som synes i hög grad ägnadt att framkalla allvarliga bekymmer. Och misstämningen ökas genom en allt mera rotfäst öfvertygelse att dessa stora belopp långt ifrån i sin helhet tjäna det syfte man med dem afsett. Trots allt erlzännansvärdt nit hos dem, som närmast handhaf va fattigvården, föreligger, ifall denna öfvertygelse &amp; r riktig, ett olycksbringande koinmunnlt slöseri. Fattigviirdens uppgift Kr att i största möjliga, mån göra fattigvården obehöflig. Den af ålder eller sjukdom vanföre, afvensom den viiriilöse minderirige, aga bide lagens och medksinslans rätt, att i fall af behof erhålla understöd. Men i öfrigt borde fattigvardens hela karaktsr vara preventiv. Dess ansträngningar böra gå, därpå, ut att förekomma eller undanrödja behofvet af dess anlitande. Den motverkar sin egen uppgift, ifall den, öf verväldigab af detaljernas mångfald och svhighet, släpper ur sikte denna sin första plikt. Och om den låter förleda sig att utan noggrann undersökning och kraftig kontroll öfver understödens användande dela ut allmosor till höger och venster, så kan den i all sin valmening förvandlas till en verklig sanlh&amp;llsfara. Eller hvad blir val följden om, sisom det nu tyckes vara fallet, hundratusentals kronor plottras bort p&amp; ett satt som stundbni endast tjänar. att, till förfå1lg för dem som ej f i något understöd, supplera arbetslönen, och som alltid frestar mottagaren att betrakta fattighjiilp såsom ett. slags biförtjänst, hvilken det - är så godt attots, då man kan f&amp; den, afven om man icke precis behöfver den? Lyckligtvis tyckes det sent omsider ha kommit därhän, att Stockholms fattigvårdsförhiillanden skola underkastas den grundliga utredning, som är första steget mot en reform. Fattigvkrdens revisorer hafva - pk initiativ, efter hvad allmänt kändt är, af ordföranden grefve Hugo E.
Mitt hufvudmotiv dertill är alldeles icke den grannlagenhetskänsla, Hr Nordenfelt omförmält, ty jag insläinmer helt och hållet uti Gr. von Plalens derom yttrade mening, utan detta motiv ligger i min åsigt, att få frågor kunna vara sämre valda såsom föremål för det första allmänna sammanträdet, än 4:de och 5:te HufvudTillarne. Dessa HufvudTitlar innefatta en sådan mängd af olika frågor, att discussionen derom skulle uttänjas till en odräglig längd, i fall alla dessa frågor skulle blifva föremål för längre och grundligare föredrag, eller ock, derest öfverläggningen skulle sammanträngas inom en kortare tid och föredragen till följd deraf förkortas, skulle de blifva i hög grad ssäfvande och orediga. I intetdera fallet skulle det åsyftade resultatet vinnas, men den säkra följden blefve, att representationen finge leda för sådana öfverläggningar. Rörande Hr Brakels förslag vill jag ieke utförligen yttra mig, enär det ej nu är föremål för öfverläggning, utan endast fästa upmärksamheten derpå, att om än discussionen blefve inskränkt till vissa principfrågor, finge densamma dock, till följd af den upräkning af sådana frågor, Hr Brakel gjort, ett ganska stort omfång. Dessutom får jag anmärka, att bland de utaf Hr Brakel upräknade principfrågorna finnes åtminstone en, nemi. befästningsfrågan, som, enl. hvad jag tror mig veta, icke af StalsUtsk. förg; tages samtidigt med 4:de HufvudTiteln. I allt fall kan det nu icke blifva fråga om Hr Brakels amendement, ulan blott om Hr Stjernsvärds förslag, och i afseende derå vidblifver jag min redan yttrade tanke, att ett bifall dertill vore ett ganska olyckligt experiment, att draga nytta af den nyligen antagna grundlagsförändringen. Frih. Raab, Adam Christian: Vid det förhållande, som nu äger rum, eller att RiksStm särskildt öfverlägga om riksdagsärendena, torde det ej kunna förnekas, att det vore en väsendtlig fördel, om de vigtigaste af dessa ärenden blefve föremål för gemensamma öfverläggningar.
Jag vänder mig derföre förtröstansfullt åter till Eders Kongl. Maj:t i detta för min och min talrika familjs existens högst vigtiga ämne, anhållandes i djupaste underdånighet att få utveckla förhållandet i sin helhet, sådant de ingifna handlingarna det vitsorda. Genom kontrakt af den 14 April 1815, utarrenderades ett af de vid båtsmanshållet varande chefsbohemman N:o Si) Ramdala i Blekinge län till öfverstelöjtnanten och riddaren John Pettersson, och detta kontrakt transpor - Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse j N.o 27. 5 terades under den 1 September 1819 på rättaren Jon Ohlsson, sedan denne för arrendevilkorens fullgörande ställt vederbörlig borgen på 5 år, ingången den 5 November 1817 af stats-rådet m. ro. Grefve Cederström och assessor Cronaj samt den 1 Augusti 1819 af hofrälts-rådet Trägärdh. Under den 26 Ma rs 1826 underrättade Eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande befälhafvande amiralen, att Jon Olsson nödgats afstå sin egendom till kreditorernas förnöjande; men då åtgärder till betryggande af Eders Kongl. Maj:t och Kronans säkerhet för flottans fordran i konkursen skulle vidtagas1, upplystes, att bor gens-ansvarigheten redan vore förfallen för stats-rådet Cederström och assessor Crona 1822 samt för hofrälts-rådet Trägårdh 1824, hvadan någon talan emot dem år 1826, då konkursen uppstod, ickej kunde anställas. Advokatfiskal vid Eders Kongl. Maj:ts flotta förfrågade sig då, emot hvilken eller hvilka han borde rigta sin embetstalan för kronans skadeslöshållande, men erhöll derpå, under den 9 Junii sistnämnde år, af förvaltningen af sjöärendena och Kammar-kollegium det svar, att han egde, enligt embetspligt samt likmätigt gällande lagar och författningar, hos vederbörande bevaka och utföra kronans rätt och talan.
Någon har härstädes yttrat, att Indelningsverket är af sådan vigt och helgd för Nationen, att ej någon ärlig Svensk kan önska denna inrättnings afskaffande. Jag är, detta oaktadt, af den lanka, alt Indelningsverket bör upphöra. Den 21 Maji e. m. och jag fruktar ej derföre nyssnämnde oblida omdöme; ty jag är van att blifva omildt bedömd. Kanske skulle denna inrättning ännu några år kunna motsvara tidens kraf, om det vore möjligt att återföra den till dess första hufvudgrunder; men dertill fordras helt annan anda och andra grundsatser hos Krigs-departementet, än den närvarande planlösa Ministeren visat sig hysa. Kanske är det dock orätt att säga Ministéren; ty de till Försvarsverket hörande ärenden bero hos oss på flere serskilda Auctoriteter, som handla utan plan, och motverka hvarandra. Det är ej mindre än 5 sådane, som med olika åtgärder korssa hvarandra, utan synbar ri-gtning till något system, hvarken för Sjö- eller Landtförsvaret. Underså beskaffad förvaltning anser jag det vara obetänkt, att nu, till bestridande af de fordrade anslagen, tillgripa alla de resourser, som kunna finnas, så att man vid utbrott af ett krig ej har något annat att förlita sig på, än den flärdfulla ytan af en stående Annee. Man har ansett det vara nödvändigt, att-bihehålla ett serskildt Generalitet för vår Aimee. Blott detta visar, huru mycket man afvikit från Indelningsverkets grunder. F.n Talare före mig har i detta afseende erinrat, att då Konung Carl X.I:te upprättade indeldta Armeen, insåg han, att en sådan * Landtmilitär fordrade i hvarje province en liögste Befälhafvare, och det blef en Öfverste för hvarje Begemente. Då man nu vill Den ai Maji e. ra. i73 skapa högre befäl öfver Öfversten, så är liela grunden för Indelningsverket försvunnen; tillsynen på manskapet och Rotarne Försämrad; och Olficerarne i saknad af den punkt, kring hvilken de förut concentrerade sig, nemligen:
Alla dessa ofrias dagsverken hafva måst och måste ersättas med fria arbetare eller med ännu dyrare Arbets-kommonderingar, der enskilda arbetare icke kunna erhållas. På grund af hvad nu är vordet anfördt och sedan derigenom de äldre beräkningsförhållanderne blifvit alldeles rubbade, anser Chefen för Ingeniör-korpsen upprepandet och sammanställningen af dessa beräkningar numera utan ändamål, hvarföre, med afseende på de inskränkta arbetsmedel och deraf följande inskränkta arbetstider, som kunna förutses, samt på de vexlande omständigheter, hvilka under närvarande tids hastiga skiftningar öro att förvänta, del torde vara rikligast och minst missledande att för hvarje gäng endast beräkna och uppgifva utgifterna för så mycket som under förestående anslagstermin hör utföras. Efter denna allmänna öfversigt af förhållanderna, öfvergår jag till de särskilda hefästningarne: 1 :o. Carlsborg. Ingen anledning har här förekommit lill förändring eller utvidgande af den Nådigst fastställda plan, hvarefter byggnaden utföres. Enligt densamma hafva årligen, utom öfrige nödige arbeten, 800 lill 1,000 kuhikfamnar mur blifvit uppförd, och omkring 21,500 privata samt 129,000 Krono-arhets-karls-dagsverken använda, hvilka senare utgått ur Krono-arbetskorpsen, hvars styrka påräknades utgöra 600 man, men år 1855 uppgick till 702 man. Sedermera har den alltjemt nedgått, och under innevarande år så betydligt, alt det funnits nödvändigt tillkalla en soldatkomrnendering af 100 man, så framt arbetet skulle kunnat fortgå. För närvarande räknar Krono-arbets-korpsen på Carlsborg och Borghamn tillsammans endast 550 man, hvilken styrka troligen snart kommer att ytterligare förminskas. Det blir således nödvändigt att hädanefter årligen använda Soldatkommenderingar, talrikare i den mån Krono-arbets-korpsen, såsom af förut anförda orsaker förutses kan, ytterligare minskas eller rent af försvinner.
Men på möjligheter och sannolikheter får förvägrandet icke grunda sig. Då jag således icke kan finna annat, 312 Den 9 September. än att alla de vilkor, som fordras för inträde på Riddarhuset, äro af Frih. Blixen upfy 1 Ida, men att de anmärkntr, som mot honom blifvit gjorda, icke blifvit bevista, tillstyrker jag för min del, att pollett må till honom utlemnas. Hr P r i n t z e n s c h i ö 1 d: Efter de rättsgrunder som den siste värde talaren och några andra jemte honom hafva upställt i denna fråga, ber jag Gud bevara mig att någonsin blifva dömd; ty de äro oerhörda inom hvarje lagbundet samhälle, och jag hoppas det de här i landet aldrig skola inom lagskipningen kunna göras gällande, äfvensom att, derest en sådan olycka skulle inträffa, detta icke skulle undgå att blifva föremål för Just.Kanslerns eller Just. Ornbudsm:s upmärksamhet. Nu har man här drifvit den satsen, att likasom det icke af en persons dåliga affärer föijer att han gjort konkurs, så skulle också Frih. Biixen antagas icke hafva svurit Konungen i Danmark trooch huldhets-ed, derföre att Frib:n är född af en svensk adlig familj och är mantalsskrifven på en egendom som han rår om här i landet; och den, som upgifver ett annat förhållande, honom åligger det att styrka sin upgift. Jag hade emellertid trott att, efter rättslärans grundsatser, det åligger den som har gifna fakta emot sina pretentioner, att visa orimligheten i de sannolika konklusionerna. Nu kan man icke förneka, att det är ett faktum: 1 roj att Frih. Blixen är Hofjägmästare i Danmark, hvarvid jag dock mindre fäster mig, men 2:o) att han varit representant i Danska Riksförsamlingen, hvilket han icke rimligen här i Sverige kan antagas hafva varit eller kunnat vara med mindre än att han varit dansk undersåte.
Maj:t har 1'emnat Nådigt bifall till Rikets Ständers förevarande anhållan och befallt, att alla de ändringar och förklaringar af allmän civiloch criminal-lag, Kongl. Maj:t under sistförflutne Riksdag redan på Rikets Ständers hemställan beslutat eller framdeles med Rikets Ständer kunde besluta, skulle uti en enda författning vid Riksdagens slut kungöras, så framt icke Kongl. Majit, vid Dess besluts fattande i något sådant ämne, skulle i Nåder täckas förordna serskild kungörelse derom. Angående offentlighet vid Under-Domstolar och Polis-Kamrar. I anledning af denna underdåniga hemställan, har Kongl. Majit, genom Nådigt Cirkulär den 28 Mars 1835 låtit vederbörande erinras, att det urgamla bruket af offentlighet vid Under-Rätterna vidmakthålla. 16:o 1834 Augusti 25. Angående ändring i 17 Kap. 3i §. RättegångsEalken. Rikets Ständers underdåniga förslag är antaget, och förordning härom utfärdad deif 3o Maj 1835. 17:o i834 Augusti 11. Angående ändring i stadgandet om ÖfverDomstol i mål, som röra förbrytelser mot Tullförfattningarne. Rikets Ständers underdåniga anhållan är af Kongl. Majit afslagen. 18:0 i834 Augusti 25. Om upphäfvande afen del serskilde Domstolar eller så kallade Fora Privilegiata. Detta ärende har i underdånighet blifvit hos Kongl. Majit anmäldt, samt Note ur Slats-Råds-Protokollet öfver Juslitie-Ärender för den 26 Oct. i836, rörande en af Öfver-Post-Direktören väckt fråga om disciplinairemagt öfver Postiljoner, aflemnad till Handelsoch Finans-Expeditionen; men i öfrigt beror frågan på Nådigt afgörande. 19:o i834 Augusti 25. Angående borgens släpande och doms fullgörande vid fullföljd af vad från Under-Rätt. Kongl.
Det andra af förenämnda skäl, som hemtats från nödvändigheten af läroanstalternas utvidgning och kompletterande, har från Akademiens sida föranledt följande underdåniga anmälan. Då för nära åtta år tillbaka beslut inom Akademien fattades, att öfningarne i de högre teckningsskolorna skulle så förändras, att deruti komme att ingå jemväl undervisning i målarekonstens teknik, hvarom kunskapen dittills blifvit på ett högst ofullständigt sätt meddelad, verkställdes detta beslut sålunda, att de tre sommarmånaderna, under hvilka nämnda högre skolor voro mycket svagt besökta, egnades åt den ifrågavarande undervisningen. Men då Akademien ansåg nödigt att under denna tid fördubbla lärotimmarne, och det för Professorerna å stat anvisade månadsarvodet 266 R:dr 67 öre således blef otillräckligt, träffade Akademien med dem den öfverenskommelse, som blott genom deras välvilja och nit för saken blef möjlig, att medelst ett tillskott af endast 150 R:dr, eller tillsammans 416 R:dr 67 öre i månaden, hålla dem skadeslösa för den öfverskjutande tid, hvilken de på sådant sätt i Akademiens tjenst måste använda. Derjemte, och då vissa egenheter i Akademie-byggnadens läge gjorde omöjligt att derinom, äfven under användande af stor kostnad, inreda en större målare-atelier med tjenlig belysning, hade Akademien blifvit nödsakad att utomhus hyra en för ändamålet användbar dylik lägenhet. 68 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Dessa tillökta kostnader, som uppgått till omkring 1,200 R:dr årligen, hade hittills utgått af Akademiens enskilda medel, hufvudsakligen bestående i afkastning af uthyrda lägenheter i dess egendom. Den sålunda tillvägabragta läroanstalten hade alltsedan fortgått; och ehuru den endast på försök inrättats med de inskränkta tillgångar, som stått Akademien till buds, hade den icke desto mindre visat sig ega ett så fördelaktigt inflytande på studierna och numera utgöra en så väsendtlig del af Akademiens verksamhet, att dess upprätthållande och ordnande vore af största vigt.
Ett förtjenstfull! bemödande för främjandet af nyssnämnde fördel har, såsom af lidningarne offenliiggjordt är, Kongl. Majit redan funnit för godt att genom någon liten uppmuntran i nåder erkänna, i det att nemligen ett anslag af ett par hundra R:dr blifvit Herr Geschworner!! J. A. W. Busch af statsmedlen tilldelad!, på grund deraf ali han med sin mnemoniska method verkställt åtskilliga försök uti ofvannämnda syfte. Tilt bevisande af denna metiiods användbarhet framläggas nu en mängd af här i bestyrkta afskriiter bifogade och, efter dateringen, kronologiskt ordnade intyg, hvilka på ett ovedersägligt sätt för oss vitsorda de efterslräfvansvärdn förd elarn e a! tidsvinst oell råknesäkerhet jemte eli hos barnen städse underhållet intresse för sitt läroämne; och med anledning häraf torde man kunna anse tidpunkten för Rikets Höglofliga Ständer nu vara irme, att för allmänna undervisningens befrämjande tillgodogöra methodens fördelar; hvadan jag tillåter mig att föreslå: det en summa af Tre Tusen (3,000) R:dr Runt från oide Hufvudtitelns tillgångar malte — såsom resepenningar, dagtraktamente och resetidsersättning — anslås tili befordrande-af det förordade ändamålet, i det ali nemligen uppfinnaren till ifrågavarande räknemethod finge såsom uppdrag att — ju förr desto heldre, ja helsi nästa ur — hålla föreläsningar öfver mnemonikens tillämpning på arithmelikens elementer, — och det just på de ställen, från hvilka kunskapens spridande till det uppvexande aiägtet aldra bäst befordras, d. v. s. uti alia folskolelärare-seminarierna i riket. Motioner i Bondc Ståndet 1862. Om remiss till vederbörligt Utskott anhåiies. Slockholm den 29 November 1862. J. Andsrsson, från Östergötlands ian. Af Liss Lars Olsson från Kopparbergs län, om utsträckning af tiden för stämpling af det utaf mekanikus Bäckström uppfunna patenterade hetsman.
Genom en lika nedsättning af läkarne vid artilleriet och brigadstaberna och genom att tilldela 5:te och 6:te bataljonerna vid hvarje brigad, eller de 25 bataljoner, som vid den mindre krigsfoten utgöra depöter, endast 1 öfverläkare hvardera, uppkommer för den större krigsfoten en minskning af tillsammans 42 öfver-läkare, hvarigenom äfven i detta fall behofvet af legitimerade läkare vid trupper och staber i fält nedgår från 255 till 213. Då kommitterade, under vissa förutsättningar, ansett sig kunna, för händelse af krig, beräkna tillgången på läkare, åt hvilka sjelfständig verksamhet kunde anförtros, till 178 på arméens stat uppförde och 55, som icke tillhörer denna stat eller tillsammans 233 öfver-läkare, skulle efter de nedsättningar, som blifvit ifrågasatta, öfverläkarnes antal för arméen i fält vid den mindre krigsfoten nära motsvara anta - u antalet A arméens stat uppförde och ett öfverskott uppkomma för depöter och sjukhus af 34 öfverläkare; vid den större krigsfoten Ater, der arméen i fält krälver ett något större antal läkare, blir tillgången lör depöter och sjukhus endast 20. Sedan trupperna vid fältarméen blifvit någorlunda tillräckligt försedda med legitimerade läkare, skulle således fortfarande en högst betydlig brist uppstå, såväl för depölerna sorn för sjukhusen. Redan med den mindre krigsfoten skulle för dessa ändamål erfordras 143 legitimerade läkare, och då tillgängen vore 34, blefve bristen 91, ett antal, allt för stort, att fyllas genom pensionerade militärläkare med tjenstgöringsskyldighet och genom det biträde, som kunde lemnäs af den allmänna sjukvårdens civile läkare. Ännu ofördelaktigare blefve naturligtvis förhållandet vid den större krigsfoten, som för depöter och sjukhus fordrar 139 läkare, med en tillgång af endast 20.
Ledamöterne i de serskilde 3fepedningsCommitteerpe skoja yid TaxeringsCommittéens första sammanträde sig infinna , förseddö rn?d de för deni u färdade föroptfnandep pllep SpckpestärrirpoPrptocoll , för att sig pmpjJap yälja Ledamöter i TaxériugsCqmmittéen j Ägande dock .BpredningsCommittéerne, att, vid .‘P ’< ' ' * ‘ '' ‘ * ■ •' ' * Slutet af deras förrättningar, genom behörigt yal , som 1 Prcjtocojlet intagets, utse åtminstone re persqner, neniligen : Af Ridderskap och Ädel eller Ståndspersoner, tfer de finnas, En, filp Prest samt En JBopde , på säff likväl, att härigenom dej antal af Taxeringsmäö , som er» fqrdras, ipke kommer att saknas. Slipp annorlupda , vare deri ptpblifvande förfallen til! ett yitg af § J$;dr 32 §k. till Sgckneps fattige, BevillningsTJtsk. Betänk anden, 237 och varde Taxeringen, utan afseende derpå , fortsatt. 7 Mom. Nar BeredningsCommittéernes Ledamöter å utsatt ort blifvit samlade, anställes, i närvaro af Konungens Befallningshafvande eller dess tillförordnade Ombud, Omröstning till val af TaxeringsComrnitté genom slutna sedlar; Skolande hvarje Sedel, för att anses gällande, upplaga ofvannämnda antal personer inom hvarje Class och enligt hvad i 5 Mom. stadgas. § Morn. Hvarje närvarande Ledamot af BeredningsCommitte inom Bistrictet, äger således att afgifva sin seiskilde Voteringssedel, och beräknas rösterne per Capita. Enar rösterne lika utfallit för tvenne eiler flere, varde lottning anställd. g Morn.