Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skulle visserligen i afseende på frågan om fabriker och manufakturer konna åberopa här, att fabriksegarne sjelfve medgifvit att deras fabrikater må kunna blifva föremål för utländsk täflan; men jag anser detta vara en fråga, som för närvar, ligger alldeles utom diskussionens område. Jag förenar mig blott med dem, som yrka att pröfning af Bevilln.Utsk:s betänk, må få ega rum. Såsom argument emot denna sats, har man åberopat Konungens egen rätt och Hans personliga åsigter; men jag vet ej huruvida man ej deremot skulle kunna framställa grundlagens föreskrift: att Konungens namn och person må ej tagas i betraktande vid allmänna frågor, som komma under R. Sl:s öfverläggning, och icke ens får nämnas. Många ledamöter ropade på propos. Hr Printzensköld: I afseende på formen för detta ärendes föredragning har Hr Hjerta nyligen anmärkt, att man vid alla föreg:de riksdagar ingått i detaljerad pröfning af tullbestämmelserna ; men då måste Hr Hjerta likväl troligen hafva glömt, huru dermed tillgick vid sistlidne riksdag. Jag får i anledn. deraf erinra, att förhållandet då alldeles ej var sådant, utan att man då gick helt och hållet ifrån Utsk:s förslag och beslöt att inskränka sig till föredragning af en reservation, som endast upptog en del af artiklarne i tulltaxan. Då biträdde Hr Hjerta den åsigten, att man borde hålla sig ensamt till reservationen. Jag vet ej af hvad orsak, men hvad jag vet, är att Utsk:s dåvar. tulltaxeförslag var något mera prohibitivt än reservationen. Nu är förhållandet alldeles motsatt, och man kan måhända derifrån söka orsaken till den yrkade förändringen i handlingssätt. För min del anser jag dock detta handlingssätt vara lika rätt vid denna riksdag, som vid den föreg:de, då från den liberala sidan ingen anmärkn. egde rum. Hr von Hartmansdorff: Jag skall endast yttra mig öfver formfrågan.
Med anförande af flera wigtiga ffäl, för Inrättningens bibehällande, till Landt-culturenS deraf förwäntade fördel, men ock oboteliga förlust, i fall densamma nu komme att aldeles upplösas; hafwa Utskotten ansett sig ej kunna undgä, att tillstyrka Inrättningens beständ intill - 270 Den Z October. till nästa Lagtima Riksdag, pä sätt, och under willtor, som uti Betänkandet innefattas: mojeligbeten deraf, berodde emedlertid pä ett sä de. skaffadt understöd iirän Riksens Ständers Ban. que, att, emot säkerhet genom Jntekning uti Magazins-Jnrättningens Fastigheter, samt pant. förskrifning af alla dest tillgängar, sä i pen. ningar som waror och Effecter, jemte Tre Pro. cent i ränta, Directionen blifwer berättigad, att under förenämde tid, fä pä desi Wexel. Ban. co Räkning, efter förefallande behof, och ägande tillgäng, ut-astignera, och äter insätta, Trehundrade Tusende Riksdaler, sälunda, att ränta ej föll-e Inrättningen till last för större del af Länet, än dag efter annan nyttjades, Berörde hemställan har Banco - Utskottet under noggrant öfwerwägande törehatt: och har derwid ej kunnat undfalla Utskottets efterstånande, huruledes, efter de, till Rikets räddning, redan meddelte, och än fortfarande ansenlige förskott, Banquen för alt ytterligare anlitande i sädan wäg, borde tills widare förskonas. I betraktande deremot, af det hälsosamma ändamäl, som med ofwanberörde Discont rättighet äsyftaS; samt att, utan. ett sädant biträ, de, Rikets förnämsta Hufwud-Näring komme att sakna allt understöd, ifrän en Inrättning, som anses hafwa i märkelig mätto bidragit till Lsndtbrukets upphjelpande, men deremot igenom saknaden deraf, en för bäde Näringen och hela Riket skadelig werkan more att befara:
Af de mänaa enftllta betänkande» som ätföljde Utskottets, finnes en tydelig anledning, att Utskotiets ledamöter lill stor del fttnmt ändringar nödiga, och pris ware dem decire; alisa sär jag öd, mjukast foresta» att denna sak i dag ma enligt 49 H. af Riksdags - Ordningen wäl bliswa ett öfwerläggnmgsämne, men mä sedan äier bliswa lagd uppå bordel. HanS Excellence Herr Grefwe kuutk ytt, rade sig skrlsleilgen salunda: Utan att inga uki yttrande om Högloft. Allmänna BeswärS, och Oeconomiä-Ulskottets förewarande belänkande, täckes Wälborne Herr LandtVarskalken och Högloft. Riddcrskapet och Adeln ti äta mig, såsom ledamot af Högloft, Bewilluingsr Utskottet, lill eftersinnande fä hemställa, den nära gemenskp som Riksens Ständers beslut om husL hoiobränningS bränningssriheten skall äga med allmänna bewillningens grunder och beräkning; och i följe deraf, huru angeläget dek är, att detta ä rende - Dcn iZ Jumi567 rende blifwer i sädant afseende behandladt, i sam. manhang med den af Kvnql. M >j.l gifne proposition kill Riksens Sränder angående landnullarna r Iiiket, hwilkas Staren tillkommande afgifer, el» ler surrogatet för dem, äfwen ffulle göra en hufwudarkicei i bewistningens hela belopp. Jag grille derföre anse nödigt, arr afgörande!
P. 347. — om remiss af Grefve Posses memorial rörande näringsfriheten. P. 347. — om RiddarhusUtskottets memorial rörande inlroduction för Lif Medicus "Westring. P. 347. —om remisser: af Friherre Wirsens memorial i anledning af åtskillige anföranden rörande fmancerne; af Grefve Spensvs motion, angående utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoller för 1815 och 1818; af Konungens Nådiga Skrifvelse, angående Författningen af den 1 Junii 1819 om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de Förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
ICrono-Ombudet Länsmannen Holm anmälte, att i händelse målet till slutelig pröfning nu kunde upptagas, ägde han sig uppdraget, att å Herr Assessor Eundeqvists vägnar inlemna ett anförande till Protocellet, men om saken skulle uppskjutas, hvartill han ägde anledning deraf, att ännu nödiga bevis å Herr Bruks-Patronen v. Wahrendorffs sida saknades, förbehöll han Herr Assessoren den rättigheten, att en annan gång få inkomma med hvad han kunde finna sig befogad att anföra, hemställande tillika , i Den 7 Juli. 877 lika , örn icke Riksdagsmannen Jonas Jonsson borde lemnäs tillfälle att fä bevisa hvad han emot Herr Bruks-Patronen v. Wahrendorff uti dess nu ingifna Memorial anfört. Parterne lemnades afträde och blef för deni åter inkallade Afsagdt. Som Herr BruksPatronen von Wahrendorff icke kunnat förete Kongl. Brefvet af den 21 Juli 1752, sorn bör upplysa håde grunder och skyldigheter för begagnande af Krono-lägenheten Pindön, och hvarförutan Syne-Rätten icke kan ingå i pröfning , huru dessa sednare blifvit fullgjorde; alltså finner Härads Syne-Rätten skäligt med denna undersökning lemna vidare anstånd till den 1 nästkommande October , då Parterne böra här å Eksågs Gästgifvaregård förmiddagen sig inställa, Herr Bruks-Patronen v. Wahrendorff försedd med högstberörde .Nådiga Bref och alla de Handlingar och Bevis , som för begag" nande af åbo-rättigheten af Lindö Krono-lägenhet han anser nödiga: och bör; Riksdagsmannen Jonas Jonsson till berörde dag äfven inkallas att i laga ordning styrka dess emot Herr Bruks-Patron v. Wahrendorff gjorde angifvelse', så vida han vill att Härads Syne-Rätten derå skall fästa någon uppmärksamhet; åliggande Krono-Länsmannen Holin, att om Jonas Jonssons behöriga kallelse föranstalta. Parterne afträdd#, #ch Härads Syne-Rätten åtskildes. Ar 878 Den 7 Juli.
Nej, de visste ganska väl, att invigningen i mysterierna icke förvandlade någon till djupsinnig filosof. De skyndade dit i öfvertygelsen att finna räddning för sina själar. Också har i våra dagar, sedan Julianus åter öppnat mysteriernas tempel, mången nyinvigd förvånats att höra der i mörker och hemlighet förkunnas samma läror, som Kristendomen predikar i klara dagen, men enklare och renare, och mången har ifrån Eleusis återvändt med längtan att utbyta den drömde Dionysos mot den verklige. Prometheus sjunger, fastnaglad vid klippan, om de gamla gudarnes fall och en högre verldsordning. Edra myther uttala klart och tydligt på mångfaldiga ställen sin egen otillräcklighet och profetera, likasom Judarnes heliga böcker, om den kommande Messias. De nyplatonska filosoferna lära ju äfven från filosofiens ståndpunkt Guds menniskoblifvande. Äfven de tala om ordet, genom hvilket allt är skapadt; äfven de tala om tro, hopp och kärlek såsom fromhetens grundval. Men när de för öfrigt lära, att Guds tankar äro ting och verkligheter, är det ej då en oriktig slutsats, när de betrakta Guds menniskoblifvande endast såsom en filosofisk tanke, icke såsom en verklighet, förkroppsligad i en menniska? Ack, en filosofisk tanke är icke tillräcklig att återgifva den förtviflade själen lugn och salighet. Tänk dig, Hermione, en mördare, som med fasa vaknar ur sin vredes rus och ser det blodiga offret vid sina fötter. Han har verkställt en ond gerning, som ej kan godtgöras. Hans ånger, hans förtviflan, hans hufvud, om än frivilligt lagdt under lagens svärd, kan icke återgifva den slagne hans lif. Tänk dig, hvad som är ännu förskräckligare, en själamördare, en förförare, hvilken, insatt till vårdare af ett välartadt och lofvande barn, förderfvar dess natur, utvecklar dess onda anlag, nedstörtar det i sinnlighetens dy och slutligen ser sin skyddsling omkomma deruti. Tänk dig honom väckt till inseende af sin gernings rysliga beskaffenhet. Då följer en ånger, som ingen filosofisk tanke kan afvända från förtviflan och evigt förderf.
Löntagarne under de goda åren icke hafva hvad de behöfva. Detta hade kunnat afbjelpas genom Friherre Palmstjernas förslag, om icke Utskotten tagit sig ett svepskäl, att afstyrka detsamma* deraf att han begått ett misstag i afseende å Frälseräntan; hvilket Utskotten likväl kunnat afstyrka, men ändock tillstyrka sjelfva motionen. Hans förslag hvilade på den omständighet, att man skulle taga de fem föregående årens medelpris till Markegång, d. v. s. att MarkegångsCommitteen, sedan den uppgjort FörslagsMarkegång för gående året, borde summera fem års priser, och deraf laga en femtedel, sorn skulle blifva Den ii November e. m. 169 det följande årets Markegång. Missväxtårens olyckor hade således blifvit fördeldte på 5 år, och fluctuationen derigenom icke så våldsam. Utskotten hafva emot Friherre Palmstjernas förslag brukat ett skäl, som är ganska besynnerligt, och bevisar, att Utskotten ej gjort sig reda för förslaget. Utskotten hafva sagt, att den ene skulle gynnas på den andras bekostnad, i fall förslaget antoges. Den, sorn tillträdde ett hemman, när hög Markegång vore satt, skulle blifva lidande. Det säger sig sjelf, att sådana chan-, cer skola finnas vid all jordbrukshandtering, och de få ej ingå i Köp-speculationen, ty liksom afkastningen af en egendom ej kan på förhand bestämmas, likaså kan ej eller Markegången på förhand bestämmas. Jag vill icke yrka afslag å Betänkandet, ehuru jag verkligen tror, att det fordna stadgandet är bättre; men då anmärkningar blifvit gjorda, som hindra Betänkandets antagande, hemställer jag, om det icke kunde återremitteras, på det Utskotten må ånyo taga i öfvervägande Friherre Palmstjernas förslag, eller sjelf föreslå något, för alt bereda en jemnare Markegång, utan att de olyckliga missväxtåren genom sina följder genast skola verka förstörande på Landtmannen, och tvinga honom att betala tredubbelt och fyradubbelt sina skatter. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet. Herr Nordenanckar:
Jag bör tro hvad den siste värde talaren yttrat derom, alt vederböride blifvit hörde ang:de bergsfogdarnes indragning, ehuru jag ieke känner förhållandet; men i sådant fall hade man väl bordt kunna förvänta del StatsUtsk:s betänk, skolat innehålla en detaljerad uppgift på sättet huru indragningen skall ske, på hvilka tjenstemän bergsfogdarnes befattning skall öfverflyttas, om de tjenstemän, som fä delta bestyr sig ålagdt, böra åtaga sig det utan ersättning m. m.; hvaröfver allt R. St. ega så mycket mera rätt att fordra en fullständig utredning, som, hvad ersättningen beträffar, denna skulle blifva en utgift för statsverket. Dä om allt detta likväl icke finnes ett ord hvarken i StatsUlsk:s eller komiterades betänk., så hämtar jag deraf skäl, att begära afslag å punkten. Uppå härefter framställd propos. blef denna punkt af R. o. Ad. afslagen. 49:de punkten. Bifölls. 50:de punkten. Hr Sandströmer: Då R. o. Ad. redan afslagit alla de förändringar, hvilka föranledi komilerades hemställan, och någon förändring uti ifrågavande författning således ej kan ifrågakomma; torde R. o. Ad. finna, att denna punkt ej föranleder lill någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. i anseende lill dess förut i afseende pä SlatsUtsk:s förevaride utlät, fattade beslut, ansåge denna punkt ej erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarne. Ropades ja. 51 '.sta och 52:dra punkterne. Lades till handlingarne. 53:dje punkten. Hr Sandströmer: R. o. Ad. torde finna, att denna fråga innefattar ett ämne af den administrativa beskaffenhet, att del beror pä K. M. allena att detsamma pröfva. Någonting derom förekommer icke heller i den nåd. proposm; hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. måtte besluta, att denna punkt ej föranleder lill någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Hr von Hartmansdorff:
St., som icke känna något annat motiv för sina handligar, än Rikets sannskyldiga nytta, och som således äfven måste anse deras skyldighet vara, att förskaffa de medel, som oundgängligen erfordras för ernåendet af ett för hela Riket nyttigt ändamål; så skulle jag, för att bereda framgång åt mitt förslag, åberopa ett annat motiv, som, för bestämmandet af den enskildes handlingar, nästan alltid visar sig såsom det mest verksamma, — jag menar egennyttan. Ja! sjelfva egennyttan uppmanar oss att genast gripa till verket och detta af tvänne skäl. Det ena, emedan i annat fall samhället skulle blifva så öfversvämmadt af förbrytare, alt vi ej mera kunna äga någon säkerhet, hvarken till lif eller egendom; det andra, emedan 356 Den ig Februari e. m. reformen förr eller sednare måste ske, och jn längre dermed uppsLjules, ju mer växer fåuganlalel, och i samma m in förstoras de utgifter, som erfordras för förslagets utförande. Det skulle emedlertid, efter min åsigt, vara båda obilligt och orättvist, om de medel, sorn för denna utgifts bestridande erfordras, komme alt utgå efter samma beräkningsgrund, som den öfriga bevillningen, helst denna utgift, nästan mer än någon annan, synes vara af beskaffenhet att påkalla bidrag af hvarje medlem i samhället. — Utan ett vidsträcktare bidrag än det, som genom vanlig bevillningstaxering kan erhållas, vinnes ej ändamålet. Det är så väl med afseende härå, sorn äfven i betraktande af den allmänt kända sanning, alt bruket af brännvin och andra spirituösa drycker är en kraftigt medverkande orsak till de flesta brott, sorn jag nu lager mig friheten alt vördsamt framställa'följande förslag: 1:0
Förordningen den 30 Maj 1835, äfven i den händelse arfvinge varit till namn och vistelseort känd, då arfvet föll, men sedermera, innan detsamma blifvit lyftadt och tillträdt, rest bort eller försvunnit, samt icke inom tio år gjort sitt arfsanspråk i laga ordning gällande; af Herr Gråå (N:o 151}, 0m ett tillägg uti 68 § af Konkurs-lagen den 12 Mars 1830; , af Herr Machel (N:o 156}, om danaarfs användande; och af Herr Stenberg (N:o 160}, angående en författning, som innehåller den föreskrift, att om löftesman aflider medan han under borgen står, borgenär må vara pligtig att inom tolf månader efter dödsfallet hos löftesmannens sterbhus-delegare utsöka sin fordran* eller om borgensförbindelsens fullgörande eljest bevisligen anmana nämnde sterbhus-delegare, vid påföljd, att borgen är utan verkan, om sådant uraktlåtes. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades motioner: af Herr Brodin (N:o 128}, angående kurhus-afgiften i Stockholm; af Herr Ekenman, (jN:o 131}, om utsträckning till alla stapelstäder af rättigheten # 64 < Prot.-Uldrag den 30 December 1833. att införa grof ull, eller ock, derest detta ej bifalles, om denna förmån, utom hvad redan stadgadt är, för Carlshamn; af Herr Ekenman (^N:o 132), om upphäfvande af inskränkningen till vissa städer af upplagsrält lör artiklarne, toppkandioch kaksocker samt sockersvrup; af Herr Hesselgren (N:o 148), angående Handelssamt Fabriksoch Handtverksföreningars befrielse, i rättegångar, från stämpladt papper; och af Herr Hesselgren (_N:o 149), om upphörande af bevillning för gesäller, eller en alternativt föreslagen förändring af 137 § i Bevillnings-förordningen. S. D.
Maj:ts Nådiga Resolution den 13 November 1823; artis obstet. Professorns lön, af Husie Kyrka 18 kappar råg, och af Vestra Skreflinge Kyrka 18 kappar korn, på sockenstämtnobeslut den 21 November 1824 och 18 Januari i835. Barnmorskornas löneanslag, 38 kappar råg och 18 kappar korn af hvarje Kyrka, samt Belgdragarnes löneanslag, 5 Rdr Banco af hvarje Kyrka, hafva, före vår befattning såsom Syssloman, utan anmärkning utgått af Kyrkornas medel, Angående Räkenskaperna för Ingelstads och Östra Grefvie Kyrkor. Då Rikets Höglofl. Ständers Harrar Revisorers Berättelse om den för år 1841 förrättade Stats-Revision jemväl upptager anmärkningar vid Räkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, så få undertecknade, såsom Syssloman för Ingelstads och Östra Grefvie Församlingars Kyrkor i förstuämde provins, Milinöhus Län, och Oxie Härad, på Högvederbörlig Befallning afgifva följande underdåniga Förklaring : 1:0 Att, om vid Kyrkoräkenskapernas uppgörande det någon gå;ng bandt, att större kapital, ,än det Kongl. Instruktionen den 1 2 April 18tt5 xnedgifver, blifvit, såsom i kassan innestående , upptaget , har dertill alltid funnits grundade skäl och anledningar, såsom: att Kyrkorna, gamla och af mindre solid konstruktion, ständigt, och ofta hastigt tarfva reparationer, ej sällan till större och betydligare utgifter; att derom, antingen redan varit gjord, eller skolat oförtöfvadt göras ansökan hos Högvederbörande auktoriteter, och penningar dertill derför måste vara tillhands; eller ock att för ögonblicket laga säkerhet för utlåningen icke kunnat presteras, men, i hvilket fall som helst, hafva Kyrkornas penningar icke länge, och aldrig öfver ett pär månader, kunnat anses ofruktbara. 2:0 Hvad Kyrkornas
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m, den 20 November 1823. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets den i3 dennes upder N:o 6o5 afgifne, samt den 17 derpåföljde e. ra, på 406 D e r 50 JJoYcmbsr f. m. bordet lagde,. Memorial, med förslag till Instructiun för fullmägtige i Riksgälds-Contoirel, i afseende på de Låne-bilräden och anslag, hvilka från nämnde Contoir skola utgå tilt Canaloch andre byggnader, samt till större filer mindre del anskaffas genom, upplåning emot Contoirels Obligationer, med 3 procents årlig riiuta. Ut Supra. S, D. Föredrogos å nyo och gillades följande Lag-Utskottets den io och i5 dennes afgifne, samt den 17 och 19 derpåföljde eftermiddagarne på bordet lagde, BetänJsanden: N:o 233. Angående yrkad ändring i 1. Artikeln 4* §• af Kongl. Hallordningen den 2 April 1770. Om tillägg i ansvarighets-lagen för Fullmägtige i Riksens Ständers Riksgälds-Contoir, med afseende å utbetalningen af mindre Creditivet.1 ]\T:o a35. Öfver 5 §. i 4 Art. af den vid nu varande Riksdag föreslagne Bevillnings-» författning örn skydd för Taxeringsman. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings Utskottets den ii dennes under N:o 56. afgifne, samt den id derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde an - Den 20 November e, in 407 hiärkningar rid Utskottets förut meddeldlé förslag till en ny Charlas-Sigillalai Författning ; I sammanhang hvarmed äfven upplästes PresteStåndets Protöcolls
St:r tillika , i anledning af dessa förslag, en bestämd reglering af LänsHospitalens Fonder och tillgångar böra vidtagas , samt hvarje Cenlralllospital deraf erhålla sin andel, som skulle sia S t a t s - U t s k o 11 c t s einottagas af dess Direction att förvallas på det sätt, sorn genom Högstberörde Instruction blifvit i afseende pä Lazarettsoch GurhusMedlen föreskrifvet; vid hvilken reglering likväl borde tillses, att de Fonder, sorn, genom private donationer tillkommit, endast tillädes sudane CentralHospital, hvari de Län, till hvilkas förmån donationerne blifvit gjorde, kornmo att äga del, samt alt ändamålet med donationerne alltid i så måtto uppfylldes, att från det Län, till hvilket desamma hörde, ett deremot svarande antal durar linge å Hospitalet njuta inrymme, utan minskning i den rätt, som Länet eljest, i följd af delagtigheten uti den gemensamma Inrättningen kunde tillkomma; neli nnhölio It. St:r sluteligen i underdrhet, att, i händelse hvad de liti omförmäldte måtto föreslagit vunne Nåd. bifall, K. M:t i Nåder täcktes förordna om de åtgärder, som för verkställigheten kunde erfordras. Lärande, i grund, af hvad sålunda utredt blifvit, de gjorde anmärkningarne förfalla. 3:o Vid Sjunde Funden> upptagande Anslaget för Stockholms Stora Barnhus har hos II. R. o. A. blifvit anmärkt af Ilr Cederschjöld> P. G.j att oagtadt
Jordbrukets och dess binäringars understödjande, angående anslag af stats-medel till bildande af en lånefond derför; motion af Friherre Carl Alfons Hermelin: se Motioner. — —, angående inrättande af en låne-bank för sagde ändamål, samt beredande af dertill erforderliga tillgångar: B. VII. 97, 196, A. 196. Jordegendoms taxering, angående ett förändradt sätt derför; motion af Hans Excellens Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm: se Motioner. Josephina, Hennes Maj:t Enke-Drottningen, angående en deputation till henne med en underdånig condoléance-adress i anledning af Hans Maj:t Konung Oscar I:s dödliga frånfälle: se , Deputationer. Juridiska och Medicinska fakulteternas vid Upsala Universitet flyttning till hufvudstaden, angående: B. X. 219, 247, 271, A. 272, 275, 279, 280. Jury i brottmål, angående antagande af Lag-Komiténs förslag dertill; motion af Herr Johan Mauritz Paimrcrantz: se Motioner. Jurymän, angående rättighet för Mosaiska trosbekännare att kunna dertill utses: se Tryckfrihets-Förordningens 5:te §:s 3:dje moment. Justerare af mått och vigter, angående ändringar dels i Kongl. Stadgan, den 21 Januari 1855 om mått och vigt, och dels i Kohgl. Maj:ts under samina dag utfärdade nådiga Instruktion för —: B. Justering af Bidderskapets och Adelns pleni-protokoller, att dervid tal, enskilda Ledamöters anföranden och yttranden m. m. ej skulle uppläsas* såvida ej någon Ledamot särskildt det äskade: I. 42. Se äfven Protokoll. — —, angående verkställande af sådan inför Riddarhus-Direktionen af efter Riksdagens slut ännu ojusterade protokoller: XI. 376. Justitiae-Departementet: se Riks-Statens Andra Hufvöd-Titel.
Entreprenörerne på fasta stationer tillförsäkras, att företrädesvis få befordra posten mot billig betalning samt åtnjutande af de rättigheter, som äro eller blifva tillagde Postbönder. 5 §. Erfordras bidrag till upprättande af fäst station i en köpstad, kunna de behöfliga medlen beviljas att utgå af Stadskassan. Under år 1858 har en Komité i Norrige varit sysselsatt med utarbetandet af en ny Författning angående Post-och Skjutsbefordringen. Af det preliminära Betänkande i detta ämne, som afgafs mot årets slut, har den Svenska Skjutskomitén fått del, och dess hufvudsakliga innehåll skall nu meddelas. § i. Vid alla hufvudvägar, äfvensom i alla vid Hufvudeller Bygdevägarne liggande Köpstäder och lastningsorter skall, till Postens och resandes befordring till lands, finnas skjutsombyten. Norrige. 7 Likaså skall, för befordringen till sjöss, skjutsombyten finnas öfver allt, hvarest Hufvudvägarne afbrytas af mellanliggande vatten. Undantag kunna beslutas af Konungen, sedan förklaring afgifvits för landt<fistrikt af Amtsförmanskapet, och för By (Köpstad eller lastningsplats med eget Förmanskap) af Ivommunbestyrelsen. § 2. Utom nyssnämnde skjutsombyten, kunna dylika upprättas enligt Amtmannens beslut, så vida nemligen dertill icke erfordras tillskott af offentliga medel. Fordras åter sådant tillskott, kan Konungen bestämma, att skjutsombyte skall upprättas i »By», så framt Amtmannen och minst j af Kommunbestyrelsen derom äro ense, äfvensom i Landtdistrikt, derest antingen Amtmannen och minst i af vederbörande Amtsförmanskap äro eniga, eller ock Amtsförmanskapet i ett annat Arnt, hvarest skjutsombyten på samma vägsträcka (»Route») äro upprättade, derom gör begäran. § 3. Afståndet mellan ombytena bör i allmänhet icke vara under '1 eller öfver 2 mil till lands, och icke öfver 3 mil till sjöss. § i. Vid hvarje ombyte skall afslutas kontrakt med en skjutsskaffare (Entreprenör) om öfvertagande af resandes befordring.