Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med bifall till Statsoch BancoUtskottens hemställan, i Memorial N:o 580, angående Besp. RiksStåndens skiljaktiga meningar, i afseende på sättet för slutliga behandlingen al frågan, om inlösen af f. d. FilialDisconternas utelöpande Skuldförbindelser, hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet, under den yide, och Hedervärda BondeStåndet, under den io:de dennes, benäget uppdragit ConstitutionsUtskottet att, i Riksens Ständers ställe och med Deras rätt besluta, huruvida frågan må antingen förfalla, eller öfverleinnas till Förstärkta StatsUtskoltets pröfning. ConstitutionsUtskottet, som trott sig, till följd af Remisserna och deras innehåll, ej allenast förpligta dt, att upptaga Ärendet, utan äfven befogadt att detsamma, med Tre Conslilutions-Utsliottets hetänhanden, 511 RiksStånds öfverlåtna rätt, afgöra, har ansett 75 § Riksdagsordningen och den dertuli undantagsvis åberopade 69 § af Regeringsformen, böra härvid förnämligast tjena till norm cch ledning för bedömandet. Och då, enligt Riksens Ständers förordnande, RiksgäldsContoiret allena besörjt FilialDisconternas utredning, hvilken följaktligen egt nära sammanhang med Contoirets inkomster och utgifter, och direct verkat på desamma, alldeles oberoende af, hvarifrån de förra häiXliitit eller de sednare blifvit ersatta, måste inlösandet af dessa Disconters ännu utelöpande Skuldförbindelser tydligen medföra en till RiksgäldsContoiret hörande, från utredningen oskiljaktig och dervid i förstone, efter ordentlig bokföring och upprättade numerlistor, påräknad och godkänd utgift.
Exc. Hr Grin o. Landtm., att sedan de förslag till gemensam tanke, hvilka i början af diskussionen algifvits, blifvit återtagna, återstodo endast yrkanderne, dels att förslaget måtte förkastas och dels att detsamma mätte blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Härefter blef propos. å förslagets förkastande framställd och med ja besvarad. Föredrogs ånyo Konst.Utsk:ts d. 10 och 22 denues på bordet Den 27 Juni f. m. 311 labile Meni. N:o 3 5, med förslag till åtskilliga ändringar i lt.Om, angule.R. o. Adriis representationsrätt. Hr Munck af Rosen schjöld: Då jag icke var närvide inom Konst.Utskrl vid justeringen af detta Betänk., och således icke varit i tillfälle att afgifva skriftlig reservation emot detsamma, anhåller jag att nu få tillkännagifva, att jag i förev:de fråga icke varit af samma mening som Utsk:ts pluralitet. Jag hyser nemi. ännu samma öfvertygelse som jag uttryckte under förra riksdagen, då samma fråga i Konst.Utsk:t handlades, eller den, att till en början icke annan förändring i 12 § li.O. bör göras, än att deri stadgas »att R. o. Ad. representeras genom ombud, valda på sätt Riddarh Ordmn föresklifver». Det skulle då blifva öfverlemnadt till R. o. Ad. att sjelf besluta om valsättet, ledamöternes antal rn. tn. och dymedelst bereddes en möjlighet att få förslaget antaget, hvarom, med den utsträckning det nu har, jag icke hyser någon förhoppning. Jag tror visserligen att det skulle vara en vinst för Adeln att med sig få förena ofrälse jordegare, men Utsk:ts förslag, sä vidt det går härpå ut, är nu allt för omoget. Man saknar all uplvsning om antalet ledamöter i den nya valklass af ofrälse jordegare, som skulle med Adeln förenas, man har förgäfves sökt sådane i Statistiska Central-Byrån; men, sådant oaktadt, har Utsk:t trott sig kunna beräkna den billiga andel, de böra ega i representationen.
Icke desto mindre har Utskottet, i betydlig mon, icke allenast å ena sidan inskränkt, utan ock å den andra utvidgat den på personlighetens grund hvilande valrätten, och änskönt principen, således genom en dubbel afvikelse, blifvit snart sagdt underkänd, åtminstone lidit ett ganska väsendtligt afbräck, har likväl Utskottet icke tvekat att upptaga de utur principen i dess sannskyldiga renhet härflutna allmänna valen, hvilka dock nu, likasom för att erinra om en för handen varande skillnad de väljande emellan, blifvit benämnde: de samfälda. Med all aktning för andras öfvertygelse, har jag, i afseende ej mindre på dessa val, hvilka i de flestas mun gå och gälla såsom de enda rationella, än på de grundbestämmelser för valrätt, Utskottet antagit, icke förmått lösgöra mig från åtskilliga tvifvel, dem jag ber att efter min förmåga snarare få antyda, än fullständigt utveckla. 1:0 För de allmänna, eller, efter Utskottets benämning, de samfälda valen, hvilka egentligen häntyda på full jemiikhet i politiska rättigheter, ligger lill grund den föreställning, att Slaten är en sammanfattning af menskliga individer, likasom en summa af lika gällande enheter. Asigten, hvilken under namn af den Atomistiska i andra vetenskapliga constructioner redan måst vika för den högre Dynamiska, torde svårligen förtjena ett bättie ode uti Statsläran. Ej nog att Staten allmänneligen säges vara en organism : af ålder har det ock blifvit erkändt, äfvensom af historiens vittnesbörd hekräftadt, att Staten uppskjutit ur familjen, — är en mängd af familjer, förenade till ett organiskt helt. Och skulle någon, med förbiseende af delta dess ursprung, vilja på flera händer inom det husliga samhällets krets utdela - Bilaga. iV.-o 2 till Conslitulions-Utskottels MemorialN.o 38 9 dela politiska rättigheter, hvem gripes icke viel föreställningen häraf djupt af den farhåga, att man på sådant vis skulle, i stället för att bringa frid och försoning, uppröra samhällets innersta grundvalar?
Som det är omöjligt, att på förhand beräkna huru många ledamöter af R. o. Ad. hafva nya motioner att väcka i e. m.; men deraf kan blifva en följd, alt de nu på bordet livilande StalsUtsk:s betänk:n angtde statsregleringen icke skulle hinna i dag andra gången bordläggas; så anhåller jag hos Hr Frih. o. Landtm., att dessa betänk, måtte först blifva föredragna. llr von Troil, Emil: Det faller mig icke in att vilja afstyrka remiss af Hr von Ilartmansdorffs motion. Jag vill blott fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att denna motion synes mig vara temmeligen onödig, enär StatsUtsk, — på sätt som inhemtas af betänk, i fråga om utgifternas reglering under 8:de hufvudtileln — för Stånden anmält, att det har fästat sin uppmärksamhet på det ämne, hvarom motionen handlar, och Utsk. förbehållit sig rättigheten alt, så snart Den 29 April e. m. snart K. M. sanctioncrat R. Sits förslag ang:de deparl:sstyrelsen, få inkomma med förslag till en sådan omflyttning af de särskildta statsanslagen, att de sammanföras under nya titlar, så indelade, att en eller flera af dessa hufvudlitlnr komma att uteslutande tillhöra hvarje depart.chefs föredragning; hvilket är hufviidsumtnan af Hr von Hartmansdorffs motion, som jag anhåller, att R. o. Ad. utan vidare discussion ville låta så fort som möjligt afgå till vederb. Utsk. Jag kan icke se hvad meningen kan vara med att genom onödig discussion, onödig votering och onödiga motioner upptaga tiden, om icke tilläfventyrs att derigenom så fördröja öfriga på föredraga.listan upptagna målens behandling, alt bordläggning andra gången af betänltn angtde statsregleringen icke skulle i dag medhinnas. Hrvon Hartmansdorff: 1 händelse jag hade läst StatsUtsk:s utlåt, ronde regleringen af utgifterna under riksstatens 8:de hufvudtitel, der ifrågavar. förslag redan skall vara framstäldt, skulle jag icke hafva besvärat R. o. Ad. med min motion.
Till bibehållandet af denna princip skulle blott, såsom en följd af det genom en fortgående nybyggnad ökade underhållet, erfordras, att Rikets Ständer af de till materielen disponibla medel periodiskt vid hvarje riksdag anvisade ett proportionerligt ökadt belopp å ordinarie stat. De öfrige här ej nämnde delar af hemälde anslag, hufvudsakligen egnade till nybyggnad och förrådsförstärkning, kunna deremot med mindre olägenhet vara föremål för tillfälliga anslag. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. Dc na för flottans arbetsmanskap och bevakning utgående kostnader utgöra, obcräknadt båtsmansbeklädnaden, som serskildt är i stat uppförd R:dr 169,698: Underhållskostnad af den nu befintliga krigsfartygs-materielen, med afräkning af arbetet, som i föregående summa är upptaget 199,513: Summa, att under benämning ”flottans underhåll” å ordinarie stat qvarstå R:dr 369,211: med den förhöjning deri, som skulle uppkomma genom anslag till ökadt portionspris åt den uppfordrade båtsman sstyrkan samt förbättrade löner åt handtverksstaten, hvilka äro kostnader af samma beskaffenhet som ofvan nämnda, och hvarom jag i det följande får göra underdånig framställning. Då sistnämnda summa jemföres med deri, som, efter de i föregående punkten föreslagna omflyttningarne, skulle till flottans nybyggnad och underhåll vara att disponera, utgörande R:dr 477,683: 16 sk., uppslår en skilnad af R:dr 108,472: 16 sk., utvisande det belopp, hvartill, genom denna åtgärd, kunde inom lmfvudtiteln beredas utrymme för de ökade anslag, hvilka jag går att i underdånighet föreslå, och som äro af beskaffenhet, att böra på ordinarie stat uppföras. Skulle Eders Kongl. Maj:t nådigst gilla de uti denna och den 3:dje punkten gjorda framställningar, så vågar jag i underdånighet hemställa, att förslaget lill regleringen af Femte hufvudtileln må, i öfvcrcnstämmelse med dessa grunder, få uppställas. 5:o.
Försummas, utan' behörig tillåtelse, under ett helt års tid allt arbete i någon sådan grufva eller skärpning, hvarest, enligt nästföregående §., årlig arbetsdrift underhållas skall, eller finnes arbetet derstädes, eller inom dithörande utmål, vara i den mån underlätet, att det icke under de 2:ne sistförflutna åren tillhopa motsvarar brytningseller arbets-skyldigheten för samma tid, enligt hvad ofvan sagdt är, eller lemnäs sjömalms-tägter, eller grafveeller slaggvarp, obegagnade eller utan bearbetning längre tid än enligt nästförestående §. medgifves, håfve inmutaren sin rätt dertill förlorat. §• 44. * Emedan det allmännas rätt derunder i väsentlig mån beror, att ej allenast nya, i jorden förvarade malmtillgångar uppsökas och nyttigt användas, utan äfven att redan öppnade grufvefält för efterkommande tillgängliga hållas, samt att grufvestalp och dermed förenade olyckor må förekommas; alltså skall jemväl grulverörelsen i allmänhet, hädanefter som hittills, underordnas Bergverks-styrelsen, samt gruf-egare och förvaltare fördenskull vara pligtige alt ställa sig Bergmästarens för nämnda ändamåls vinnande gifna föreskrifter till noggrann efterrättelse. Uraktlåtes det uppsåtligen eller af vårdslöshet, vare ansvaret derför hvarje gång böter från 10 till 50 R:dr, jemte skyldighet att godtgöra all för framtiden uppkommen skada, der sådan ersättning bestämmas kan. §. 45. Till allmänna iakttagelser vid grufvebrytningen skola för öfrigt följande omständigheter räknas, nemligen:
Herr Larlbeim 6^IIen8k.ö16, Larl, wägade, med all högaktning för Ridderstapet, tro att de ej kunde förliknas med de stjerner, om hwilka det berättas att de stola lysa ännu i siu är efter sedan de förswunnit. §. §. 7, 8, 9, ro, 11, 12, 1Z, 14, 15, 16, 17 upplästes och bifollos. Wid i8 §. af innebäll att om wid en och samma anteckning twänne etter flere fullmagter för en och samma Att uppwistes, borde de alle ehuru af behörig man utgifnc, ogillas; och att om sädane fullmagter wid olika anteckningar anmältes, borde den gälla som först blifwit uppwisad, yttrade sig Dcn 2 October. 333 Herr iliam, kelli-, tycka wara simpelt att det stadgades, det den ful! magt, som hade älfta datum, gällde, antingen begge presenterades pä en gäng eller hwärdera särskild. Da en och annan häremot yttrade sig för ö. lydelse, gjerde Herr Baron och Landt-Marskalken proposition till bifall ä 18 hwilken proposition med Ja beswarades. z. §. 19, 20, 21, 22, LZ, 24 bifollos. Uti 25 rörande Bänkmän, Electorer och Utskotis-Ledamöter, hwilken i öfrigt bifölls, skulle i enlighet med hwad Herr ibam föreslog mot flutet af i stället för orden: ware hans Gäte ledigt, sättas: ware hans rum fästom Bänkman, Elecror eller Utskotts-Ledamot ledigt. §. 26 upplästes. Wid det stadgande deruti, att Elector ef borde äga rättighet sin befattning sig afsäga före walet till Ledamöter i de Utskott hwilka, i Regerings-Formens 53 och Riksdags-Ordningens 28 och Z6 §.
St. och Konung gemensamt stiftad lag, utan någon grundlagsförändring, kunna tillerkänna berörde rättighet. Detta är motionens syftemål; och enligt den åsigt, jag alltid hyllar, att man nemi. tili alla förhållanden bör, så vidt möjligt är, söka göra medborgaren, vare sig ineller utländning, oberoende af godtycke 6 H. 6 4’ Ben 2 Maj e. m. eller nåd, lian jag ej annat än ogilla TJtskts betänk., saint sålunda yrka detsainmas återremitterande. Efter förnyad propos. af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, blef betänk. N:o 36 återremitteradt. Företogs till pröfning LagUtskts d. 24 sistl. April på hordet lagda betänk. N:o 07 öfver Frih. Lars Stjernstedts och Riksd.-fullm. Hr S. Wijkmans motioner om borttagande af dödsstraffet för stöld ur bref, som ej äro under Postinrättningens eller annan allmän vård. Hr von Stahl, Sven Aug.: LagUtskts nu föredragna betänk, synes mig påkalla en återremiss. Den ifrågavar. K. förordn. af d. 5 Mars uttrycker i dess ingress be stämdt, att meningen med det derigenom för stöld ur bref stadgade dödsstraff varit endast den, att för berörde brott utstaka ett lika straff, som var gällande för inbrottsstöld, hvilken förbrytelse då var belagd med dödsstraff. Det dröjde icke länge, förrän lagstiftaren fann sig föranlåten borttaga dödsstraffet för inbrottsstöld. Af ett för mig föga förklarligt förbiseende kom likväl dödsstraffet i 1746 års förordn. att qvarstå. Jag lemuar derhän, huruvida den säkerhet, man velat bereda Postinrättningen, bidrog härtill. Men om ock det behof af större skydd, denna inrättning kräfver, kan anses rättvisa den stränga straffbestämmelsen, hvarom dock meningarna äro delade, synes mig detta ansvar vara orättvist, olämpligt och öfverdrifvet, då fråga är om tillgrepp ur bref, - som blifvit åt enskild person anförtrodt.
Handtverkare, som, bosatte å landet och derstädes skattskrifne, i väsentlig mån dela arbctsförtjensten med städernas handtverkare, äro: 6 färgare med 10 lärlingar. 7 garfvare med 11 d:o. 8 kopparslagare med 5 d:o. 5 målare med 3 d:o. 173 skomakare med 129 d:o. 36 smeder med 2 d:o. i65 skräddare med 123 d:o. 26 vagnmakare med 10 d:o och 2 krukmakare, oberäknadt en större mängd, som idka desse och an dre professioner såsom binäring eller ej äro i egenskap af handtverkare skattskrifne. Sjöfart idka Länets innevånare med 1 1 fartyg från Lidköping och 8 dito från Mariestad, äfvensom några mindre från ett och annat ställe från Vettern och Venern. Sedan förra Berättelsen afgafs, har Nådigt tillstånd erhållits till dels remonteringsmarknadens flyttning från Axevall till Sköfde, hvarom förut är nämndt, dels ock 2 nya marknader vid Enebackens gästgifvaregård i Kinne Härad och Onsjö gästgifvaregård i Laske Härad, den ena i Maj och den andra i Oktober, samt en i Hjo uti Februari och 3 uti Fahlköping under Januarii, Mars och Augusti månader hvarje år. Man förmodade, att, genom desse förfoganden, de på vissa platser förut vanliga så kallade vägmarknader eller försäljningar under resorne lill och från de lagliga marknaderne, skulle upphöra, hvilket dock icke inträffat; men någon märkbar olägenhet deraf förspörjes dock sällan, så vida den tillstädesvarande kronobetjeningen förfar med saktmod och förstånd. Politisk författning. Under åren 1838—1842 hafva inom Länet tillkommit. 18 sågar. 17 mjölqvarnar, hvarjemte 4 nya stenpar blifvit medgifne att inläggas i äldre qvarnar. I följd af skattläggningarne hafva 2||- nj^a mantal uppkommit, hvaremot 4 mantal blifvit förmedladt till \ mantal, en lägenhet fallit i ödesmål och en vadmalsstamp blifvit nedlagd.
Lagerbjelke, Gust., påstod, att Con64. stit.Utsk., såsom allena ägande tillgång till SlatsrådsproUn, måste i anmärkningsmål handla med R. St:s rätt. Detta vo65. re i hans tanka ett nödvändigt skydd mot vådan af parti^66. förföljelser. Hr Rosen qvist, Fredr. Leonh., frågade, på hvil67. ken grundlags-§. man stödde bestridandet af återremis, och förmodade, att den, som alltid haft en liten grundlags-ij till hands vid påkommande behof, lärer säkerligen ej heller nu råka i förlägenhet. Hr Cederschjöld erinrade, att 1 mom. af 107 §. Reg.F. handlar om de anmärkningar, som Constit.Utsk. sjelf gör och för R. St. tillkännagifver, och det andra mom. om sådana anmärkningar, som från Stånden remitteras till Utsk.; men Utskts utlåtm kunna i båda fallen återremitteras. Någon våda af R. Sits beslutande-rätt härutinnan kunde lian icke befara, helst pluralitelen af ett helt folks representant ter helt visst icke skulle, sig sjelf öfverlemnad , besluta eq förföljelse, sedan saken blifvit fullständigt utredd. 366 D e n 3o Juni f. m. p. 7a. 7 3. 78. 79- 8i. 84- 85. 87. 88. 8g 9°. 91- 92, Hr von Qvanten, Carl, åberopade grundlagens bokstaf för rättigheten till återreiniss. Så länge ordet "afgöra” får stå qvar i 2 mom. af 107 jj. Reg.F., kunde rättigheten till återreiniss icke förvägras. Hr Munck af Rosenschöld, Eberh., försvarade rättigheten till återreiniss på grund dels af grundlagens ordalydelse och dels af prejudicat från förra riksdagen. Afgörande-rätten efter 107 §. Reg.F. tillhörde R. St. allena. Hr Hjerta menade det vara vigtigt att få formfrågan om R.
Och skall allsingen fattig vara ibland eder; ty Herren varder dig välsignande uti landena, som Herren din Gud dig till arfs gifva skall, till att intaga; Allenast att du lyder Herrans dins Guds röst, och håller all dessa buden, som jag bjuder dig i denna dag, att du gör derefter. Ty Herren din Gud skall välsigna dig, såsom han dig sagt hafver: Så skall du låna myckno folke; men af ingom skall du till låns taga; du skall blifva rådandes öfver mycket folk; men öfver dig skall ingen rådandes blifva. Om din broder i någon stad är fattig i dino lande, som Herren din Gud dig gifvandes varder, så skall du icke förhärda ditt hjerta eller tillycka dina hand för dinom fattiga broder; Utan skall upplycka henne honom, och låna honom, efter som honom fattas. Vakta dig, att i ditt hjerta icke ligger ett Belials ord, så att du säger: Det kommer snart sjunde året, som är friåret, och ser så illa ut på din fattiga broder, och får honom intet; så varder han ropandes öfver dig till Herran, och det varder dig till synd; Utan du skall låtan fåt, och ditt hjerta skall icke förtrytat, att du får honom det; ty fördenskull skall Herren din Gud välsigna dig i alla dina gerningar, och i allt det du företager. Fattige skola väl alltid vara i landena; derföre bjuder jag dig, och säger, att du skall upplycka dina hand dinom broder, som trängder och fattiger är i dino lande. Om din broder, en Ebreisk eller Ebreiska, säljer sig dig, så skall han tjena dig i sex år; i sjunde årena skall du gifva honom fri lös. Och när du gifver honom fri lös, skall du icke låta honom gå med tomma händer ifrå dig; Utan du skall få honom med sig af din får, af dine lado, af dinom press, så att du gifver honom af det som Herren din Gud dig med välsignat hafver. Och tänk uppå, att du ock vast en träl i Egypti land, och Herren din Gud förlossade dig; derföre bjuder jag dig detta i denna dag.
Det är också naturligt, att leverantören icke vill utsätta sig för att ett annat invexlingspris 'bestämmes under det denna undersökning pågår, och att Fullm. derföre gifvit det löfte, att det guld, som redan var aflemnadt till myntet, skulle få invexlas till det gamla priset Att häruti skulle ligga något det ringaste kränkande för Fullm., kan åtminstone jag icke inse, och det har BankoUtsk:t ej heller velat uttrycka med ordet »aftal.» Utsk:t har sedan i slutet blott anmärkt, att ett sådant enskildt aftal eller löfte dock icke vore bindande för den, som innehade guldet, och att det kunde hända, att han icke levererade detsamma, om priset derpå under tiden stege. Jag kan icke finna Utsk:ts framställning i ringaste mån förnärmande för Fullm., och anhåller derföre helt enkelt om bifall dertill. Hr Printzensköld: Jag kan ingalunda finna Frih. Tersme dens förklaring tillfredsställande. Häri har nemi., för att komma ifrån saken, karakteriserat ordet aftal så, att det skulle betyda något helt annat än kontrakt. Hela skilnaden är dock, att det ena ordet är svenska och det andra latin. Nu hafva Hrrne i BankoUtsk:t beskyllt Fullm. att hafva träffat ett aftal, som var bindande endast för Banken, men som lemnade i den andra kontrahentens skön att upfylla sin förbindelse eller icke. Är icke en sådan beskyllning ärekränkande, så vet jag sannerligen icke hvad heder och åra vill säga. Jag tror visserl. icke, att det varit Utsk:ts afsigt att framkomma med ett dylikt tillmäle, men det ligger i de ordalag, Utsk:t begagnat; och det är min lagliga rätt att, tilldess jag blir bevisligen fälld för ett origtigt förfarande, vara friad från alla sådana beskyllningar i tal eller skrift. Om R. o. Ad., af aktning för BankoUtsk:ts ledamöter, hvilken känsla jag delar, icke vill gå längre, anhåller jag att det Höglofl. Ståndet åtminstone måtte gilla endast de sista orden, och lägga de föreg:de resonnemangerna till handlingarne. Gr. Lagerbjelke:
Och likväl hade de icke några scener med förebråelser och ömsesidigt agg. De kände blott, hur tomrummet vidgades mellan dem, mera för hvarje dag, och hur fruktlöst de ansträngde sig att fylla det. Så gingo dagarne, tomma och färglösa, och blefvo till veckor utan att han räknade dem. Man var redan i slutet af juli. Tomas hade träffat tillsammans med Karl Hammer i Viktoria, det lilla svala och skuggiga sommarkaféet i Kungsträdgården. Hammer var just återkommen från en kortare vistelse på konsul Arvidsons landtställe vid Mälaren; han hade haft ett par veckors ledighet från kontorsarbetet. Sommarsolen hade icke förmått något mot hans färglösa hy. Han satt där, hvit i ansiktet som en pudrad clown, och läppjade på sin vermouth med samma uttryck af blekt tålamod som alltid. De talade om fruntimmer. Grosshandlar Wenschen och fabrikör Grenholm sutto vid ett bord i närheten och drucko konjak och vatten; efter en stund kom också doktor Rehn och slöt sig till dem. De tre herrarnes båda fruar voro på landet. Herr Grenholm hade ett gråsprängdt romerskt patricierhufvud på en något tung kropp. Doktor Rehn var en ännu smärt och välväxt herre på omkring femtio år. Man talade politik; herr Wenschen var frisinnad utan att likväl vara radikal på något sätt, men han blef oafbrutet öfverröstad af herr Grenholm och doktor Rehn, som i alla punkter hade fullkomligt lika åsikter, nämligen strängt konservativa. Gabriel Mortimer kom förbi kaféet; då han såg Tomas och Hammer gick han in och hälsade på dem och bad Tomas komma ut till Dalarö nästa söndag med modern. Han var på väg ner till ångbåten, men hade egentligen icke brådtom; han slog sig ned och drack en flaska vatten. Man hade kommit in på den nyare litteraturen och diskuterade bland annat en romanförfattare, hvars namn för några år sedan hade flutit upp på de ändrade litterära konjunkturer, som blefvo en följd af reaktionen mot landets främste diktare. Han var en af de många bland åttiotalets män, som senare ha kommit på bättre tankar. Hammer satt just och talade om en af hans böcker, då han själf gick förbi ute i alléen. De tre männen logo. Karl Hammers löje var bitande.