Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och hvad först angår förslaget, att alla de författningar, som röra 10- teringsverket, måtte granskas samt i ett arbete utgifvas.; så la Utskotten upplysa, att ett sådant arbete under titeln: ”Stadganden rörande rolehållarne och soldaten vid indelda infanteri-regemenlerna”, innehållande de för hvarje regemente gällande föreskrifter är, med understöd å statens sida, under bearbetning och att åtskilliga delar deraf äro genom tryck atlmängjorda; hvadan ock Utskotten hemställa, att motionen i denna del måtte förfalla. Hvad sedermera beträffar motionärens hemställan derom, att, före hvarje förrättning, de författningar, som röra det ämne, som förrättningen angår, måtte uppläsas; så tro Utskotten, att sådant skulte medföra ett ganska stort besvär, utan att åtföljas af någon serdeles nylla; och då vederbörande rustoch rotehållare ega biil tre utvägar att vinna kännedom om sina åligganden och rättigheter i afseende å rustoch rolerings-skyldighelens utgörande, hemställa Utskotten, att motionen äfven i denna del må förfalla. Ank. till Exp.-¥tsk. dea 15 Juli, kl. 2 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förenkling, af Statsförvaltningen j genom indragning af rikets kollegier. Uti en inom Hederv. Bonde-ståndet väckt samt till Stats-utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Anders Andersson från Skaraborgs län andragit, att, ehuru Rikets Ständer vid flere riksdagar påyrkat StatsSt mt Alla. Basv. och Ekon.-Utshns Utlåtande, N:o 48. borttagandet af den kollegiala formen tili vårt styrelseskick och dervid framställt, såsom fullt bevisad, den mening, alt densamma vore hinderlig för en, med tidens anda och nationens behof öfverensstämmande, slats-förvaltning, och ehuru, genom Slats-rådels förändrade organisation, de Linder för kollegiernas omskapande, som tillförene städse framdrogos, numera vore undanröjde, hade likväl ännu icke något lillfyllestgörande steg blifvit taget för denna vigtiga förändring.
St. Brot. 184.0. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. i5\te Haft. 2 10 Siats-Utskottets Utlåtande, IV.-o 282. icke må vara berättigad att erhålla annan pension, än den, hvarå han, för sin före utnämningen innehafde tjenst, egt lagligt anspråk. 1 afseende på motionärens förslag, huru förhållas bör med pensionering af Föredragande, som i följd af vägrad contrasignation nedlägger sitt embete, får Utskottet, med hänvisning till hvad Regerings-Formen ali dess 38 §. innehåller, angående ett sådant förutsatt fall, hemställa, att berörde förslag ej må till någon pröfning upptagas. Vidkommande frågan om pensionsrätt för Ledamöter af Stats-Rådet, hvilka från embetet resignera, då kraftlösheten af fortsatta underdåniga föreställningar i Stats-Rådet dertill föranleder, så enär Utskottet, uti dess afgifne Utlåtande, N:o 80, redan meddeladt yttrande, i fråga om pensionsrätt för Stats-Råds-ledamot, ej mindre uti nyssnämnde, utan äfven det förutsatte fall, att Stats-Råds-ledamot, före den i Lag stadgade ålder, blir genom sjukdom och bräcklighet oförmögen att embetet förvalta, samt dervid afslyrkt förslaget att, till utvidgande af nämnde embetsmäns pensions-i ätt, för närvarande vidtaga någon förändring uti de redan för embetsoch tjenstemäns pensionerande i allmänhet gällande Författningar; hvilket Utlåtande blifvit af samtlige Riks-Stånden, enligt ankomne Protocolls-utdrag, gilladt, finnér Utskottet denna del af motionen ej kunna lill någon åtgärd föranleda.
Direktionens förvaltning ställda åtskilliga andra fonder, hvilka icke drabbas af någon särskild förvaltningskostnad, såsom Arméens Enkeoch Pupill-kassa, statsanslaget för Militär-enkors och barns pensionerande, samt Konungens fond i Enke - Bil. JM 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1859. 15 kassan, för hvilka fonder, med ett antal pensionärer, sammanlagdt öfverstigande Pensions-kassans, särskilda räkenskaper skola upprättas. På grund af detta allt, och då de förändringar i afseende å så väl Pensionsinrättningens organisation som förvaltning, hvilka ansetts nödiga, redan blifvit vidtagna; dä Pensions-kassans förvaltning och räkenskaper flera år varit underkastade Rikets Ständers och deras Revisorers granskning, utan att under denna tid någon annan anmärkning förekommit, än den angående från militär-tjenst befordrade högre civile embetsmäns pensionerande i Arméens Pensions-kassa, hvilket anmärkta förhållande blifvit, uppå Arméens Fullmäktiges underdåniga förslag, genom sednast utfärdade Nådiga Reglemente för Pensions-kassan af den 22 December 1857 undanröjdt; då Rikets Ständer icke heller nu i något hänseende antydt de brister i Pensions-inrättningens organisation, hvilka skulle afhjelpas genom det äskade förslaget; då de med förslaget åsyftade ändamål, dels att Ärméens Pensions-kassa skulle kunna med sina äldre inkomster bestrida en desamma med omkring 80,000 R;dr Riksmynt överskjutande pensions-utgift, dels att pensionerna skulle kunna ökas, utan att dertill erforderliga medel behöfde anvisas, icke lära kunna vinnas; och dä slutligen den vid sistförflutna Riksdag förhöjda Pensions-stat endast under kort tid varit tillämpad; har Direktionen, under sådana förhållanden, förklarat sig för sin del icke kunna inse behöfligheten eller nyttan af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendet för arméen, helst uppenbart vore, att arméens pensionering icke kunde på ett för Statsverket mindre kostsamt sätt regleras än nu är förhållandet.
Till den stund en person afsäger sig ett erhållet Embete, innehar han det verkligen. Således skulle ock Fullmägtige genast välja Suppleant, om de velat consequent följa lagens ordalydelse, på sätt de sjelfva tolkat den. Herr Hammarsköld har framkastat den tanka, att Riksens Ständer icke kunna blifva missnöjde med den person de sjelfve valt. Ett sådant förhållande synes dock mig ganska möjligt, helst så väl de väljande, som den valde, äro menniskor , roen derom är nu icke egentligen fråga, utan endast huruvida Rikets Ständer , såsom sjelfve närvarande, sjelfva må förrätta valet , på det deras Justitiae-Onabudsman , utkorad under loppet af Riksdag, icke endast må blifva försedd roed ett ProtocollsUtdrag af Fullmägtige, utan, enligt antagne former, med Ständernas ordentliga Constitutorial. Då nu fråga uppstått, om de , som i Embetet insatt Herr Richert , handlat rätt; så måste i sådant fall de öfrige bland fullmägtige handlat orätt, hvilket jag likväl icke skulle förmoda kunna Den 3 Oddner /, >n. 17 tunna bevisas. Jag har trott en utveckling af detta ämne i Protocollet vara tillräcklig, att fö-' rekomma dylika missbruk af myndighet för framtiden , men vill icke med Herr Stråle att händelsen skall alldeles glömmas, hälst erfarenheten visat, att Ständerne kunna komma i behof af att mera än en gång under samma Riksdag förrätta Jnstitise-Ombudsmans val. Hade nu de Ellofva Fullmägtige fullgjort föreskriften, att välja ny Suppleant, då Herr Richert insattes t Embetet, så hade de naturligtvis äfven Ständerne oåtsporde , när Herr Richert afsade sig kallelsen , insatt sin egen nyvalde Suppleant i Om* budsmans-Embetet , samt utkorat ännu en ny ; och då hade den händelse inträffat, att Fullmägtige tillsatt så väl Omhudsman som Suppleant i Ständernes närvaro , och utan att derom vara eller kunna vara anmodade. Herr Munck af Rosenfkjöld, Eberhard:
Men detta har icke varit lagstiftarens mening, och deruti ser jag ett stöd för den åsigt, att svaranden genom sitt uteblifvande icke riskerar annat, än att dom kan fällas i saken. Men om nu käranden kommer inför rätta och ej kan bevisa sitt käromål, och derföre äskar att svaranden skall höras, samt domaren med bifall dertill förelägger svaranden personlig inställelse, så är detta något, som fullkomligt ligger utom lagens stadgande. Anledningen till svarandens inkallande är då antingen kärandens derom framställda] begäran, eller ock att domaren pröfvar hans hörande nödigt, enär käranden icke tillräckligt bovist sitt käromål. När således ändamålet med svarandens hörande är sakens utredning; då frågas, när käranden icke kunnat fullgöra hvad lagen honom ålägger, ty lagen säger, att käranden skall sitt käromål lagligen bevisa, eller vare svaranden fri, och han således får begagna svaranden såsom bevisningsmedel, kan det väl då anses obilligt, att han skall kommunicera sin vederpart kallelsen? Utsk:ts förslag är i full öfverensstämmelse med den praxis, hvartill jag bekant mig; och jag tager för afgjordt, att Frih. Leuhusen äfven bekänt sig till densamma, enär han praktiserat under Svea hofrätt. Det åsyftar att för - Den 15 Maj. 335 ändra det på många ställen rådande system. Det vill påminna derom, att det är domarens skyldighet att afgöra saken på de af käranden anförda skäl. Jag erkänner, att detta till en viss grad råkat i glömska, och att det blifvit praxis att, när icke svaranden kommit tillstädes, uppskjuta målet för hans hörande. Förslagets mening är emedlertid att bryta med denna praxis, och att till följd deraf svaranden ej skall, i händelse han uteblifvit, föreläggas inställelse i annat fall, än att käranden det äskar, eller att domaren pröfvar hans hörande nödigt, samt att det i dessa fall skall åligga käranden att underrätta sin vederpart om rättens beslut. Förslaget åsyftar således icke att införa något nytt, utan endast att bryta med den praxis, som gjort sig gällande.
Fastän jag på intet sätt kan öfvertyga mig om hehofvet eller nödvändigheten af en ny lags utarbetande, torde det dock, sedan man en gång fästat sig vid den tanken och då några bestämdt fordra en sådan, vara klokast att äfven tillfredsställa denna fordring; men jag tror, af de anledningar jag redan omnämnt, att man dermed bör gå ytterst försigtigt till väga; att man bör af sjelfva vår nuvarande lagtext oförändrad! upptaga så mycket som möjligt är i den nya lagen; att nyheterna och förändringarna isynnerhet må sträcka sig till uppställningen, ordningen och vissa begrepps skarpare bestämmande samt införandet af consequens och sammanhang, der sådant genom felaktiga förordningar blifvit rubbadt eller eljest saknas; men att, om ock några partiella mindre ändringar skulle vara af nöden, man dock bör bibehålla oförändrade de vigtigare begreppen och de grundidéer, hvarpå vårt nuvarande rättsystem livilar; att äfven nämnde förändringar ej böra utan giltiga skäl fö - Den 24 April. retagas. Denna plan anser jag vara den tjcnligaste för utarbetandet af en ny lag; men sådan har, efter min öfvertygelse, ej den varit, hvilken legat till grund för de nya lagförslagen. Gr. Cronhjelm, Otto A u g.: Då den talare, som nu uppläst sitt anförande, i sista plenum så strängt vrkade, att förslaget till civillagen måtte remitteras till juridiska faculteterna, anhåller jag att få tillägga ett ytterligare skäl, hvarföre jag anser förslaget icke böra till deras granskning öfverlemnas, hvilket skäl jag funnit i talapens eget yttrande, då han säger, att juridiska faculteterna jemnförelsevis stå på en lägre ståndpunkt i Sverige än i andra länder, hvilket han äfven sökt utveckla i sitt anförande och hvaraf måste följa, enär han begärt, att anförandet måtte till Utsk. åtfölja lagprojectet, att han antingen frånträdt den öfvertygelsen, alt lagförslaget bör till faculteterna remitteras, eller ock, att han lemnat motsidan starka skäl för dess i strid med honom yttrade mening, att en sådan remiss icke bör äga rum.
Att hvad här blifvit föreslaget icke är något stundens hugskott, utan allt för väl kan med lätthet realiseras, derom kan en hvar lätt öfvertyga sig genom att taga del af huru skjutsnings-bestyret för icke många år sedan blifvit ordnadt inom provinsen Jemtland, der det för närvai’ande är, såsom billigheten kräfver, utsträckt till all lagligen skjuts-skyldig jord. På grund af hvad här blifvit anföi’dt, har jag yrkat, alt Rikets Ständer må hos Kongl. Maj-.t underdånigst anhålla, att en kommitté må förordnas, att, efter det upplysningar från de i frågan intresserade och länsvis hörde blifvit infordrade, utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt skjutsnings-besväret må kunna från jordbruket skiljas och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas, samt tillika tillse, huruvida ej billigheten fordrar, att, såsom en öfvergång och intill dess detta önskvärda mål kan uppnås, skjuts-skyldigheten må utsträckas till all den jord, som icke särskildt genom lag är derifrån uttryckligen befriad, och skjutsnings-bestyret så fördeladt länsvis anordnas.” Bih. till R. St. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 444. 1 Ank. lill Exp.-Utsk. den 9 Sept. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande i fråga om indragning eller förändring af Krig s-akademien på Carlberg.
Stånden till stor fördel att under deras öfverläggningar hafva närvarande personer, som kunna gå tillhanda med de för fullständig utredning af förekommande ärenden möjligen nödiga upplysningar, samt det jemväl synes vara af vigt för en constilutionell regering att inom representationen ega organer, som uttrycka hennes åsigter och utveckla Statsförvaltningens system. och grundsatser; har Konstitution1;-Utsk o t let ansett sig böra , i likhet med nästlidne Riksdags Constitutions-Ulskott, hos Riksens Ständer göra framställning om rätt för Stats-Rådets föredragande Ledamöter att bivista Riks-Ståndens Plena, för att meddela upplysningar i ämnen, som röra hvar* deras Departement; och får i sådant afseende, för den händelse, att Utskottets redan afgifne förslag tdl förändring i nu varande representation ej skulle vinna framgång, Utskottet lill grundlagsenlig behandling, föreslå följande tillägg och ändring i 41 §• R* O. Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitiae-Canzleren och Juslitias-Ombudsmannen, kunna ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds serskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro. Stats-Ministrarne och föredragande Stats-Räd ege rätt att jemväl bivista andra Stånds Plena , än der de hafva säte och stämma, för att i frågor, som röra deras Departement, kunna upplysningar meddela. Bärande de dock, före beslutens fattande. 4: Constitutions-Ulskottets Memorial, N.o 4^- ajträda.: Då Stats-Rådets Ledamöter med Konungslig magt styra Rikets ege de ej i något Riks-Stånd tillträde. I Utskott ej besluten, öf yer vara.. Stockholm den 17-September, 1840,. Reservationer., Af Hans Jansson: ”Då jag uti förestående förslag till tillägg i 4f §• Riksdags-Ordningen icke kunnat instämma, anhåller jag få afgifva mili; vördsamma reservation deremot. Nyttan af Konungens.
S. D. Remitterades Lill Konslitutions-u t skottet 6, i den ordning 29 § riksdags-ordningen föreskrifver, af herr Munck af Rosenschöld, Nits Rudolf, anmälda anmärknings-anledingar, nemligen: Bilt. till II. St. Prol. 1847 & 1848. 9 Sami. 18 6 Prot.-utdrag den 8 Januari i848. l:o emot Konungens rådgifvare och justitias stats-ministern; 2:o emot stats-ministern för utrikes ärendena; 3;o emot chefen och föredragande stats-rådet för landtförsvarsdepartementet; 4:o emot chefen och föredragande stats-rådet för sjöförsvars-departementet; 5:o emot Konungens rådgifvare och föredraganden för finans-departementet; samt 6:o emot chefen och föredragande stats-rådet för ecklesiastikdepartementet. S. D. Remitterades till Banko-utskottet ett denna dag af herr iwre Hohenhausenj Michael Silvius 3 afgifvet anförande, i anledning af grefve GylclenstolfjeSj, Anton Gabrielden 23 sistlidne December till Utskottet remitterade motion, angående ändringar och tillägg i 116 och 117 §§ af banko-reglementet samt nja stadganden i afseende på banko-vinstens möjliga förökande. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs St ats-utskottets j i anledning af Ridderskapet och Adelns till Statsoch Banko-utskotten meddelta remiss af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående jemkningar i det af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna myntsystem, till Rikets Ständer aflålne memorial N;o 11, med hemställan, det högstberörde nådiga proposition mätte, på sätt de frenne öfrige riks-stånden beslutat, till Banko-utskottet ensamt remitteras. Bifölls. S. D. Föredrogs Höglofl.
Under sådana förhållanden finner 11. o. Ad. att för en part, som vill fullfölja ett mål lill Hofrätt, det är omöjligt atl fullgöra hvad, som angående kommunikation är föreskrifvet, i det alt handlingarna skola här i Hofrätten uttagas, tillställas vederbör., som bo på Gottland, och beslutet derefter insändas till Hofrätten, inom en tid af 60 till 90 dagar. Demina omständighet alt Utsk. behjertal denna svårighet, samt insett de olägenheter, som motionären i sin motion omorda!, har föranledi Utsk. alt taga saken under pröfning. Utsk. ansåg sig dervid icke kunna instämma i Gr. Mörners förslag, atl ät K. Bef:h:de öfverlämna att verkställa kommunikalions-ätgärden, ty det vore atl befria parten från ett åliggande, som honom tillkommer, och öfverflytta det på embetsmyndighelerne. Del är sannt, på sätt motionären yttrat, all vid besvärs fullföljd hos K. M., den sed är vedertagen att K. M. later embetsmyndighelerne infordra förklaringar, men inom Hofrätten är det i allmänhet icke fallet, och jag ser således icke något skäl hvarföre de rättssökande på Gottland skulle vederfaras en så beskaffad färmån, som att fritagas från besvär, som andra parter måste vidkännas. Lagstiftningens upgift är att afvärja, afhjelpa alla omständigheter, som göra det omöjligt för de rättssökande atl iakttaga lagens föreskrifter, icke att befria dem från fullgörande af dessa föreskrifter och öfverflytta dem på embelsmyndigheterna. Olägenheterna af del utaf Utsk. framställda förslag, hvilka Gr. Mörner vidrört, äro icke öfvervägande. Gr. Mörner har sagt, att det skulle behöfvas ett ombud här och ett i Wisby. Del är icke någon svårighet för öns innevånare, ty de kunna anhålla hos tjenstemännen i Landskansliet, alt de må anmoda en person alt uttaga handlingarna och tillställa dem dessa. Ett sådant omhudsmannaskap är icke svårt att erhålla, och någon annan olägenhet kunna parterna och de rättssökande icke hafva af förslaget. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
I sammanhang hvarmed, och på det att något missförstånd, i fråga om beräkningen af Tunnland, för framtiden icke må kunna uppstå, Utskottet föreslår; att uti de reglementariska föreskrifterne vid nuvarande Riksdag må utsättas, det några andra Besigtnings-Instrument ej godkännas, än sådana, hvaruti Synemännen uttryckligen och bestämdt upptagit Odlingslägenheternes vidd efter Geometriska Tunnland. Rikets Ständers upplysta bepröfvande tinderställes detta vördsamligen. Ankom till Exp. Utsk d. 9 Jan. iSidt Memorial, med tillstyrkan, att i Banken hädanefter, så som tillförene, måtte kunna till förvar a (lemnäs så kallade Deposita af flyttbart Gods, under* försegling, men emot viss afgift. I sammanhang med den Inventering, som Banco-Utskottet under närvarande Riksdag förrättat uti de inom Banken befintliga serskilda förvaringsrum , liar uppmärksamhet blifvit derå fästad: att en icke obetydlig mängd större Kistor och CofFertar finnas af enskilde personer insatte i Bankens Depositioiis-hvalf, samt tid efter annan uttagas och ombytas; alt emottagande! och utlerjinandet af dessa deposita, hvilkas förvarande icke så egentligen ingår uti en Banks föremål och befattning, likväl medför ett ansenligt besvär; och att, genom ett vidsträcktare begagnande af denna åt Allmänheten medgifna rättighet, det möjligen skulle kunna inträffa, att de inom Banken tillgänglige Förvaringsrummen blefve för sådana behof nog mycket upptagne; hvadan hemställdt blifvit, om icke Banken borde, för ett slikt förvarande af enskildes ofta ganska dyrbara Effecter, njuta någon lämplig inkomst» Banco - T!anco~Utsk:s Memorial, N:o 96.
Dessa näringar, såsom företrädesvis erfordrande för deras bedrifvande sådana materialier från skogarna, hvilka eljest icke skulle med någon fördel kunna tillgodogöras, eller stubbar, vindfällen och andra skogsafskräden, synas derföre af naturen hafva fått sig anvisadt medlet till sin fortkomst i de betydliga förråder af nämnde slag detta läns vidsträckta skogar erbjuda, ‘20 äfven sedan dessa lemnat sin tribut till den större trädvaru-handeln uti till bjelkar och plankor tjenliga träd; och ehuru tillverkningen af tjära kan anses hafva gått framåt särdeles i Norra Ångermanland, hvilket förut i denna berättelse gifvits vid handen vid framställning af jemförelsen emellan exporten af denna artikel under olika år, har den likväl ännu icke på långt när hunnit den utsträckning, som den förtjenar och landets natur-tillgångar medgifva; och torde skälet egentligen vara det, hvilket äfven gäller om pottaske-tillverkningen, att den blott under tiden af felslagna sädesgrödor, äfvensom under perioder äf lägre trädvarupriser, tillgripes såsom en nödfallsutväg till inkomst, ehuru den 'på liera orter borde försvara sin plats såsom hufvudnäring. Man har anmärkt att den Finska tjäran är af bättre beskaffenhet än den här tillverkade, hvilket förnämligast lärer tillskrifvas sjelfva tillverkningssättet, hvarom allmogen här ännu icke vunnit nog erfarenhet och hvars bibringande Länsstyrelsen och Hushållnings-sällskapet derföre äfven funnit böra blifva föremål för dess ytterligare omsorger. Jagt och Djurfångst utgöra väl ock i åtskilliga fjällsocknar en biförtjenst, hvilken dock, åtminstone periodiskt, reducerar sig till en obetydlighet. Hvad fångsten af skogsfogel angår, och hvarvid snara mest begagnas, har densamma aftagit i den mån skogarnc blifvit uppsökta för afverkning af skogsprodukter, emedan fogeln af det dervid åtföljande buller bortskrämmes. De partier fogel, som kunna här fångas, uppköpas ock vanligen af landthandlare för afyttring i Stockholm och några andra orter, hvarvid resultatet af spekulationen är beroende af en mängd tillfälligheter, hvilka också just derför göra hela näringsfånget till ett slags hazard. Fiske.
I Rättegångsbalkens 8 kapitel blef åter Hofrätt, i egenskap af öfverexekutor, tillagd makt att bevilja utmätning, med rättighet för gäldenären att vid domstol söka återvinning, och grunden härtill var synbarligen den, att om gäldenär ej visar sådana anledningar till framställda jäf, ati målet bör anses tvistigt, men jäfven likväl funnos af den beskaffenhet att de, i laga ordning utförde, kunna af domstol pröfvas giltiga, rättigheten att påkalla sådan pröfning ej må honom betagas. Härigenom sökte lagstiftaren, å ena sidan att förekomma, det lagsökniogsärenden ej uppehållas utan fullt giltiga anledningar, och, å den andra, att skydda gäldenärers rätt. Genom 1798 års förordning, som hade till föremål att befordra skyndsamhet i utmätningsväsendet, blef omsider enahanda makt öfverlemnad åt Konungens befallningshafvande; men vid bestämmande af tiden för anställande af den återvinningstalan, hvartill Konungens befallningshafvande således nu kunde lemna rätt, togs till grund icke den bestämmelse, sorn 8 kapitlet Rättegångs-balken i denna del innefattar, utan stadgandet i Ulsökningsbalkens 2 kapitel och 5 §. Då detta stadgande borttages, är emellertid grunden för den tidsbestämmelse, 1798 års författning härutinnan angifver, äfven ramlad; och deraf härledes den fråga, huruvida en annan grund uti ifrågaställde hänseende bör uppsökas.
Arbets - inrättningen , sa wäl i anleende till utrymmet, hwilket ej inotfwarar dehofwet, sedan den efter förlusten af Sweaborg är den enda af detta slag i Riket, äswensom i anseende till den felaktiga egenskap att de för systlolöshe! eller wanart ditsände personer, undergå samma behandling som brottslingar, hwilka der afstraffas; Och anhålla i anledning deraf Riksens Ständer L underdånighet, det ifrägawarande Arbets - inrättning mä, sa midt omständigheterna medgifwa, utwidgas »ch förbättras till mera öfwerenssiämmelse med hwad dest ändamål äsystar. z-o Till Rese - och Tractaments - penningar 6,002 R:dr eller tillsammans med förut anstagne 12,000 R:dr, en Summa af 18,200 R:dr. 4:0 Till Accords-ersältningar, serdeles till interestet pa de Obligationer, som utfärdas för reducerade Officerare af Gardes - Regementerne samt af f. dFinsta Armeen 12,000 R:dr. Till Räntor a de Accords-ersättningar till reducerade Officerare af Gardes-Negementerne samt Officerarne af f. d. Finsta Armeen, hwarföre Obligationer redan aro utfärdade, eller owilkorligen stola utfärdas utgår en Summa af 5,400 R:dr; Men hwilken utgift kan komma att fördubblas om alla de Officerare af f. dFinsta Armeen, som till Accordsersättning aro berättigade, sig anmäla. I anledning häraf och som de 10,002 R:dr hwilka förut finnas pa