Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana förbrytelser upptagas och afdömas i den Hofr eller ÖfvetvRätt, hvarunder Embetseller Tjenstemannen lyder, men, i fråga om Högsta Domstolens Ledamöter, vid Kongl. Svea Hof-Rätt." •— Då emedlertid stadgan» den , angående missfirmligt skrifsätt och forum för åtalandet af sådant brott, dels icke tillhöra Instructionen för Justitias-OmImdsmannen , dels ock redan finnas i allmänna Lagen, och då öfverlemnandet af dylika måls bedömande lill fora privilegiata hvilket ej synes behöfligt endast derföre, att de röra Embetsman, förutsätter en lagförändring, hvarom Constilntions-Utskottet icke är behörigt att sig yttra, kan Utskottet dcstomindre tillstyrka den nya §:s införande, som delta måste föregås af ett beiedt och gilladt lagförslag, ConstiCutions-Vtskottets U Jemväl anser Herr Lagmannan nödvändigföljande nya §.: ”Justiliai-Ombudsmannen vare obehindrad att åtal för begångna Embetsfel anställa eller anställa låta, ehvad den ifrågavarande åtgärden blifvit af Part i vanlig rättegångs-väg öfverklagad, eller icke.’-’ — Men då, vid uppmärksam granskning af den gällande Instructionen, detta tillägg visar sig alldeles öfverflödigt, helst den allmänna föreskrift i usta §, som obestridligen innefattar det nu åsyftade fall, är så klar och tydlig, att minsta tvekan ej bör kunna uppslå hos Justitifc-Ombudsmannen om hans rättighet och pligt att, i följd af egna upptäckter, anställa åtal, ej eller hos vederbörande Domstolar om behörigheten att upptaga och afdöma sådana aclioner, änskönt de ej varit grundade på klagomål, anförda af lidande Part, saknar Utskottet anledning alt förslaget tillstyrka. Den af Herr Lagmannen, såsom tilllägg vid i4 §., föreslagna iakttagelse, att Jas ti tias - Ombudsmannens årliga EmbetsBerättelse borde vara beledsagad af äfvenledes tryckt
Det har alltid visat sig mycket svårt, att inom ett samhälle, utan häftiga strider och våldsamma omstörtningar, med länge efteråt kända förderfliga följder, kunna genomföra en så genomgripande förändring af förut länge bestående politiska förhållanden, som den, hvilken nu ibland oss lörehafves. Men vi böra derföre vara så mycket angelägnare, att icke ibland oss framkallas en sådan långvarig och farlig författningsstrid, som vårt land behöfver af inre strider ostördt lugn, för att åt alla sina många slumrande krafter kunna gifva den starka utveckling, som måste framkallas, om vi skola kunna upprätthålla vår politiska ställning ibland nationerne. Då jag eftersinnar allt, som först gynnat det Kongl, förslagets tillkomst och som sedan verksamt bidragit att föra detsamma så nära att af R. St:r antagas, som det i denna stund är, måste jag för min del uppfatta detta förslags framläggande till afgörande just i denna tidpunkten, såsom en vink af den Försynens makt, som leder folkens öden, att det rätta ögonblicket för den framför andra vigtiga reformfrågans lösning just nu är inne. Tiden löper numera hastigare än förr, och förändringarne inom och emellan samhällen försiggå nu vida snabbare; och det går derföre icke an att låta det hastigt försvinnande rätta ögonblicket löpa sig förbi, utan att fatta det med händerna. Man vet icke, om det sedermera någonsin lika gynnsamt återkommer. Och vi hafva i andra länders och folks historia alltför varnande och färska exempel, hvilka olyckor kunna uppstå af att icke rätt uppfatta den närvule dagens betydelse, för att vi sjelfve skulle vilja gifva anledning till sådane inom vårt samhälle. Må R. o. Ad:s ledamöter derföre väl besinna huru de böra handla i den vigtiga stund, som snart förestår, då de skola afgifva sina röster för eller emot förslaget! Må de då icke försumma det erbjudna lyckliga tillfället att nu kunna i frid och lugn genomföra den Dea 5 December. 267 stora efterlängtade samhällsförbättring, hvars nödvändighet ju af alla erkännes. Då jag började mitt anförande, iklädde jag mig ansvaret för att med min röst bidraga till det Kongl, förslagets framgång. Men nu, när jag slutar, skjuter jag ansvaret öfver på dem, som motverka detsamma, i händelse det skulle blifva af R. o. Ad. förkastadt.
Jag får nämna, att jag personligen icke kan taga ut mig någon del af det StatsUtsk:s förfarande, som talaren afsell, emedan jag ej deltagit i afgörande t af delta betänkande. Jag har alltid i denna fråga varit af motsatt tanke med StatsUtskis majoritet. Jag känner ganska väl skälen till den motvilja emot antagandet af den enskilda motionärens förslag, som måhända till stor del föranledde det afslag, som frågan rönt i lörsturkt Statsutskott. Efter min öfvertygelse handla R. St. illa deruti, att förlama rättvisans skipande genom att neka löner, som äro behöfliga för ett så stort och vigtigt ändamåls vinnande, som att rättsökande parter snart må se sina tvister slitna. Jag medgifver, att de som anse, att frågan kan upptagas oberoende af den för sig gångua voteringen i förstärkt SlatsUlsk., hafva rätt, emedan, om också det ändamål, som Konungen åsyftar, är detsamma som det, hvilket en enskild motionär sökt vinna, men hvarom framställningen blifvit i förstärkt SlatslJtsk. afslagen, så är dock icke frågan densamma, och på sådan grund tior jag att den kan upptagas och afgöras. Jag får således instämma i den åsigt, som den föregående talaren yttrat, alt Konungens propos. bör antagas. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Jemte det jag be klagar att StatsUtsk. icke funnit sig föranlåtet att, på grund af de anmärkn:r, som gjordes emot betänk. N:o 4^3, tillstyrka det anslag, som K. M. begärt, får jag nu till R. o. Ad:s afgörande öfverlemna, om icke ganska goda skäl förefinnas att samma anslag bevilja. StatsUtsk. har fortfarit i sitt nekande att ingå i pröfning af sjelfva anslagsfrågan och endast sagt, alt som inga nya skäl blifvit förebragta såsom föranledande till ett motsatt handlingssätt å Utsk:s sida, ansåg sig Ulsk. endast böra vidhålla sitt förra beslut.
Frop. M 1, om Statsverket 1856. 57 För 8 Landssekreterare 2,671: — « de Landskamererare, som icke innehafva föreslagna minimi-belopp 19,454: — « Landträntmästare, d:o 8,601: — « Länsnotarierne 6,000: — « Länsbokhållarne 3,600: — « Landskanslisterne 4,800: — « Landskontoristerne 1,200: — « Länsstyrelsernas Vaktmästare 5,520: — « de Kronofogdar, som icke redan innehafva minst 2,500 Il:dr 65,232: — « en Expeditions-kronofogde 250: — « de Häradsskrifvare, som icke redan innehafva minst 2,000 ILdr 51,559: — « de Länsmän, som icke åtnjuta minst 600 ILdr . 91,441: — « 10 nya tjenster, såsom ofvan 7,850: — När härtill lägges, dels det belopp, som, enligt Statskontorets förslag, erfordras till fyllnad i tillgångarna för den af nämnde embetsverk, enligt Eders Kongl. Maj:ts den 31 sistlidne Januari gifna befallning, utarbetade aflöningsstatrn, hvilken torde böra til! upplysning meddelas Rikets Ständers Statsutskott, enär de föreslagna tillöknings-summorna äro derpå beräknade, eller 51: 11. dels ock den föreslagna tillökningen i anslaget för tryckning af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes kungörelser 3,600: —- visar sig den summa, hvarmed ordinarie aflöningsstaten för landsstats-tjenstemännen skulle behöfva ökas, utgöra i Riksmynt 271,829: 11.
Banco för hvarje Riksdaler silfver samt följande vilkor: a) att, emot till Banken allemnadt hypothek af fullgoda, vederbörligen transporterade reverser, till belopp af minst 100,000 Rdr Banco, bemälde Handelshus eller dess béfullmäktigade Ombud skulle ega, att, sedan berörde hypothek blifvit af Banco-Fullmäktige godkändt, från Banken uppbära ett räntefritt förskott i penningar, beräknadt å 2 Rdr Banco för hvarje contraherad Rdr silfver, eller 100,000 Rdr Banco, hvilket finge på en gång lyftas; och b) att, såsom bidrag till transportkostnaden för silfrets införskaffande, Banken skulle, utöfver förnämnde pris, betala 2 ij2 skilling Banco för hvarje lefvererad Silfver-Riksdaler. 2:0 af samma dag med Handelshuset J. F. Erdman & comp hvilket åtagit sig, att till Banken lefverera silfver till belopp af 100,000 Rdr Specie, efter Svensk myntberäkning, den ena hälften inom Juli och den andra inom Augusti månads slut innevarande år, emot 128 sk. Banco för hvarje Rdr silfver, samt under vilkor: a) att, emot aflemnande af Stadsmäklaren Johan Holms löpande förbindelse å 200,000 Rdr Banco, bemälde Handelshus eller dess befullmäktigade Ombud skulle ega, att från Banken uppbära ett räntefritt förskott i penningar, beräknadt ä 2 Rdr Banco för hvarje contraherad Rdr Silfver, eller 200,000 Rdr Banco, hvilket finge på en gång lyftas. b) att Banken, i bidrag till transportkonstnaden för silfrets införskaffande, skulle, utöfver ofvanberörde pris, betala 2 1/2 sk. Banco för hvarje lefvererad Silfver-Riksdaler, och c) att för Contractets uppfyllande borde anskaffas förrbemälde Stadsmäklares borgen såsom för egen skuld.
Propositioner'. 155 naden 8,2 64 Ridr 54 sk.; att för öfrigt erfordras till upphandlingar linder vintern nödvändige för nasta års arbete 11,505 R:dr 32 sk., till arbeten, som böra under vintern förrättas 700 Ridr, samt till godtgörande af oliqviderade skulder, dels till KonglMajit och Kronan, dels till Private och till Verkets Engelske Mästare 29,000 R:dr. Jemte det att Direktionen i underdånighet anmält nödvändigheten deraf, att erforderlige tillgångar för desse oundviklige behof måtte utses , i fall Kanal-arbetet skall nästa år oförryckt fortsättas , har Direktionen tillika i underdånighet anhållit, pm Kongl. Majits Kådiga Förordnande, huruvida de Kontrakter, sorn till ända löpa, böra förnyas med de Engelske Mästare, hvilka äro för arbetet oumbärlige. Kongl. Majtt, som ej utan bekymmer insett den ofördelaktiga verkan på Kanal-Verkets gång sorn närvarande förlägenhet i Rikets penningeröreise naturligen måste medföra, har likväl ej trott sig böra tvifla derom, att Rikets Ständer skola finna sig öfvertygade om angelägenheten , att underlätta och främja ett företag af så vidsträckt omfattning, som detta, och hvilket, efter de betydliga framsteg, detsamma redan gjort, ej skulle utan stora olägenheter kunna inställas eller uppskjutas. Under denna förmodan har Kongl. Majit så mycket mindre tvekat, att lemna Kanal-Direktionen de serskilda understöd, dem omständigheterna oundvikligen påkallat, som Kongl. Majit ej undfallit, att desse icke kunnat Direktionen •s-yä^ Kontmgens Nath Propcsiioneti VäöfåS, utan att dérigénotn ännu meia försvåra, utvägarne till arbetets fortgång fot* framtiden* Kongl. Maj:t har likväl ansett det biträde af Stats-* Verkets medel, hvarom Direktionen anhållit, äfven vid detta tillfälle hora inskränkas till ett förskott af Tio Tusende Riksdaler, b vilket Kongl* Majit i Kader beviljat
C)ch ehuru Bopde-Ståndet ansåg sig icke bö, fp frånträda dess förut yttrade mening, att, nemligen Stats-Utskottet bordt inkomma med motiveradt Svar å återremisserne i ofvapnämnde mål* dock gom Biksdagens slut nu är nära föy handen,. oc^ öfrige Biks-Standen bifallit Utskottens i berörde ämnen först meddeldte Betänkpnden; Alltså fanp> jpo.nde-Sjtåndet sig föranlåtet dervid för denna gån§ |åta bero. 1 1- 1 ' ' ■'*.'• v S. B. I likhet med hyatj HögloftBidderskape^ och Adeln, enligt Protocolls-Utdrag den 17 den-. Prof. Ut dr d, 19 Decembi *82S, -f6S nes beslutat, fann Bonde-Ståndet, vid föredragning af Stats-Utskottets, under Nio 668 afgifne Utlåtande, ofver gjorde anmärkningar vid Inskottets förut meddeldte Betänkande, angående utdelning af Eidt derskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 arens Riksdag fdr godt, samma Utlåtande gilla, enr däst med den förändring att, enär de af Riddarhus-Directionen lyitade Tusende Riksdaler, dels till en del redan blifvit använde, dels ytterligare borde, enligt det dermed afsedde ändamål oför. ryckt användas till fulländande af tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll, jemte Regi. ster deröfver, Bonde-Ståndet ansåg, det borde Riksens Ständer hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes af extra utgiftsmedel låta anordna, och Riddarhus Directionen tillhanda hålla de 881 Rtdr 13 sk. Banco, hvilka för liqvide. rande af Boktryckarne Granhs och, Gadelii obetalte räkningar erfordras, hvilkas belopp sedermera bqrde af den, som den blifvande undersökningen dertill kunde förklaras skyldig, ersättas. Trot.
Jag anhåller således om propos. å mitt förslag nu, samt att Hr v. Troils särskildt må remitteras till Utsk. Hr von Troil: Jag kan icke fatta, huru de olägenheter, Gr. Cronhjelm föreställt sig, icke likaväl kunde inträffa under nästk. 6 år, som sedan. Hr Gr. har sagt, att en i tjenst varande officer kan comrnenderas. Detta är sannt. Men sådant kan likaväl ske under de ifrågaställda 6 åren, som efter dessa; och den, som söker secret.-tjensten, lärer N väl få se till, att han kan utöfva den, eljest blifver han troligen derifrån skiljd. Jag yrkar remiss såväl af Gr. Cronhjelms som mitt förslag. Gr. Cronhjelm: Jag ber om ursägt, att jag åter uppträder; men jag vill endast fästa uppmärksamheten derå, att en person, som tjent vid ett reg:te i många år och är afhållen der, väl kan få permission eller bestrida en tjenstebefattning i hufvudstaden, sorn gör, att han icke kan commenderas, då det nemi. är fråga om blott några få år, men icke kan begära, att förhållandet skulle vara detsamma, om dispensen ifrågakomme för alltid. Erfarenheten har visat, att vår Secret., till följd af kamraters och förmäns bevågenhet, ^ haft en militärtjenstgöring här i Stockholm, som icke afbrutit eller hindrat honom i Ridd.secret.-göromålen, och hvarföre med prot. och handlingar ordentligare och skyndsammare förfarits, än vid någon af riksdagarna under de Den i4 Juli. sednare quinquennierna. Men att för alltid få permission från reg:tet torde icke så lätt låta sig göra. Jag fortfar att anhålla om propos. Frih. Boye: Gr. Cronhjélms framställning och Hr v. Troiis motion hafva så nära sammanhang med hvarandra, att då Utsk:s utlåt, skall infordras öfver den sednare, höidet jemväl begäras öfver den förra.
Härvid hade hos Fullmäktige naturligtvis fråga uppstått om tillämpningen af det uti 166 §. af Riksgälds-kontorets reglemente meddelade stadgande: att de för Kontorets räkning uppköpte räntebärande obligationer »skola, i den mån sådant för verkställigheten af Riksgälds-kontoret åliggande utgifter erfordras, antingen till inlösen uppsägas, eller på det sätt Fullmäktige pröfva mest lämpligt och ändamålsenligt /Örsäljds.» Rilssgälds-kontoret innehade nemligen dylika, i allmänhet efter sex månaders föregången uppsägning inlösbara, obligationer ä ett sammanräknadt belopp af ej mindre än 3,218,650 R:dr. Men enligt Fullmäktiges enstämmiga åsigt, skulle en under nuvarande förhållanden skeende uppsägning till inlösen eller offentlig utbjudning till försäljning af dessa obligationer komma att medföra särdeles betänkliga föl jder såväl för allmänna krediten, som för allmänna rörelsen inom en ganska stor del af Riket; och genom en sådan obligations uppsägning eller försäljning komme ändock ej det ändamål att vinnas, som dermed egentligen Bih. till II. St. Prot. 4853 & 4834. i Sami. 4 Afd. 23 Haft. 1 2 Stals-Utsltottels Utlåtande, Ako 65. åsyftades, eller ett ofördröjligt erhållande af de för ofvanomförmälde utbetalningar erforderliga medel. Riksgälds-kontoret skalle således hvarken genom uppsägningen af de sex månader derefter förfallande obliga.tionerne eller genom desammås utbjudande till försäljning komma att befrias från nödvändigheten att i upplåningsväg eller på annat sätt, under tiden och gå skyndsamt som hehofvet möjligen fordrade, anskaffa den kontanta tillgång, om hvars ofördröjliga åstadkommande nu vore fråga. Och hvad särskildt beträffade försäljningen af sagde obligationer, skulle desamma svårligen kunna föryttras till så stort belopp, som deraf, behöfde realiseras, ulan alt härvid uppoffra någon del utaf Riksgälds-konlorets på dem grundade fordringar och förorsaka en högst menlig inverkan på framtida förtroendet till och hegärligheten efter Svenska Hypotheks-föreningarnes, hittills mot sitt fulla kapitalbelopp, inom riket utgifna räntebärande förbindelser.
Hvad de första villkoren, ekplanteringshagars inhägnad och skogsallmännings frånskiljande, vidkomma, så blefvo de genast verkställda; men fördelningen af Alfvaren uteblef, emedan kriget mellankom och derefter 180g års revolution, som hade till följd en annan sakernas ordning, äfven i afseende på hushållningen med Öland under Landsh. Adlersparres ledning. Hade författningen af 1802 blifvit salt i full verkställighet, skulle det hafva varit ganska lyckligt för Ölandningarna, och de hade då icke haft skäl till klagan ; men i det stället skattlades planteringshagarne till hemmanen jemte en stor del af den odlingsbara marken. Tyngst drabbade likväl Ölandsboerna den åtgärden, att de allmänningar, hvarifrån utsyning skulle ske till vedbrand och byggnader m. m., fördelades i lotter och såldes, hvarigenom följden blef, alt skogarna nedhöggos, och attén stor del af Ölands hemmansägare nu äro i saknad af nödig vedbrand. Sedan detta var gjordt, fördelades den öfriga Alfvaren eller utmarken, som icke var af särdeles värde, samt belädes med den oerhörda skatten af 864 t:r spanmål, hvilken skatt, i förening med alla öfriga onera, troligen kommer alt bereda många hemmansägares obestånd, såvida ej hjelp å Ständernes sida mellankommer. Ölandsboerne hafva således vid den nya beskattningen förlorat sina bördigaste betesmarker och sin bästa skog, samt dessutom fått sig ålagd en ganska betydlig spanmålsränta. Häröfver hafva de vid flera tillfällen, genom sine riksd.fullmäktige, förgäfves anfört klagomål, intilldess Siänderne vid 1834 års riksdag behjertade deras belägenhet och ingingo till K. M. med und. begäran, att en undersökning af förhållandet mätte på stället göras, hvilken undersökning äfven skedde, om jag minnes, år 1836 af Kammarrådet Liljenroth, som dervid ganska noga gick till väga o Ii tillstyrkte, att ifrågavar. utmarksskatt på Öland skulle upphöra, hvaruti äfven duvar.
Majrts fbrstnemnde ttädiga propositioS» Till BewillningS - Utffottet. Kongl. MajrtS nädiga proposition dea 6 t benne mänad, angäende afgiftrrne för Franqueririgen as Utrikegäende bref. Lill Dcn 19 September. 591 Till Allmänna BeswärSoch EconomieUtskottct. Kongl. Maj:tS ofwanberörde nödiga proposttion, beträffande de af MagazinS - Direckionen oMförmätte behof; hwarom de öfrige Respcclive Riks - Ständcn wbrdsamt och wänligcn ffulle underrättas, ve luprs. Lx krotocoilo 8. L. IrätzLröb. Utdrag af Protokollet, höllet hoS Bonde» Ständer ben 11 September 1809. S. D. Uppä derom wäckt fräga af Riksdagsmannen Lric Zrioklon frän jörcbro Län säsom Ledamot i Bcwillnings-Utskottet, beflöt Bonde-Ständet att samma Utskott skulle anmodas täta till trycket befordra betz nu snart afgjfwande proiect till ny BewillningSFbrordning; hwarom de öfrige RcspectiveStändcii genom Protocolls - Utdrag ffulle underrättas, bit lupra. Lx krotocoilo 8. L. 'kisZäräk. Utdrag af Protokollet, häller hos BondeStänder den Ii September 1809. S. D. Genom Protocolls-Utdrag ffulle de öfrige Respccnve Ständen wbrdsamt och wänligen underrättas. att,Bonde-Ständet till allmänna Bsswärs, och ffcoNö - 692 Den 19 September. Ecouomie-Utskottet remitterat ett af Riksdags-Fullmägtige frän Bohus-Län och Halland ingifwit Memorial, rörande indragning af Kyrko - Inspektors - tjcnfterne i dc^e Orter, vt luprs.
Grefve Mörner, Carl: I anledning af den anmärkning, som Grefve Horn gjort emot RiddarhusDirectionens yttrande och Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies anförande inom Ridderskapet och Adeln, da frågan första gången förevar, får jag anmäla, att RiddarhusUtskottet desto mindre varit pligtigt, att, på sätt Grefve Horn yrkat, afgifva utlåtande i ämnet, som Utskottet trott sig böra följa ordalydelsen i remissen, hvilken blott omnämner infordrande af RiddarhusDirectionens utlåtande, utan förbindelse för Utskottet att sig deröfver yttra. Jag tror derföre ej, att någon återremiss, på grund af nu gjorde anmärkning-, är nödig. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: I anledning af hvad Grefve Horn yttrat, torde det tillåtas mig, såsom Ordförande i RiddarhusDirectionen, nämna några ord. Alt uppfylla de åligganden dess principaler den uppdragit, och att följa de instruetioner, som blifvit meddelade, har varit RiddarhusDirectionens pligt. På denna grund har RiddarhusOrdningen 302 Den 12 Januari!. af RiddarhusDirectionen blifvit tegärd, erhållits, och öfverlemnats. Dä nemligen vid l)örjan af Riksdagen alla de oeter skulle utdelas, som enligt Riksdagsordningen böra till Riksdagsmän aflemnas, begärde Ridderskapet och Adeln af HofGäncelleren, att äfven erhålla den redan år 1824 utfärdade, och i alla Rikets kyrkor uppläste, Riddarhusordning. Den blef då aflemnad i samma formliga ordning, som de öfrige Grundlagarne, och på samma sätt, som vid alla föregående Riksdagar. Detta är den åtgärd RiddarhusDirectionen vidtagit, och jag lemnar till Eder, mine Herrar, om den kunnat vidtaga någon annan efter de föreskrifter oss blifvit meddelade. Det är vår skyldighet, att dem lyda, men allt öfverskridande deraf vore obehörigt, och jag tror, att alla böra finna det. Herr PrintzensköldAxel:
Under sådana förhållanden ligger icke vidare någon billighet till grund för denna olikhet i lönerna och bibehållandet af densamma skulle utan tvifvel, till stort inen flir rikets medicinalverk, från ledamot ^[ilalscr i Kollegium för framtiden halla aflägsnadc läkare med det anseende inom vetenskapen, läkarreorpsen och det allmänna samt med den erfarenhet såsom tjenstemän, som dessa vigtiga platser fordra, och delta desto säkrare, som inom hufvudstad»!! bosatte läkare med någon framstående skicklighet visserligen icke sakna tillfälle att genom enskild praktik komma i åtnjutande af ganska betydliga inkomster. Ehuru jag således anser, att de löner, sorn Sundhets-Kollegii Ordförande odi ledamöter nu uppbära, utgörande för Ordföranden 6,000 R:dr, för dc två äldre Medicinal-Råden -i.000 R:dr och för de två yngre 3,500 R:dr, äfvensom de belopp, som äro åtminstone en större del bland tjenstemiinnen anslagna, äro i förhållande til! befattningarnas vigt och trägna göromål alldeles otillräckliga och derföre böra fö»höjas, bör jag likväl icke lemna oanmärkt, att hinder för framställande af proposition i sådant syfte för det närvarande lärer möta af den omständighet, alt nådigt beslut ännu icke blifvit mcddeladt öfver den hemställan, de för uppgörande af förslag till förändrad organisation af Rikets Styrelseverk utsedde Komilerade uti deras afgifna betänkande gjort derom, att Sundhets-Kollegium mätte ombildas till en förvaltnings-organisotion på två afdelningar sålunda, alt den ena of dem Liefve Styrelse för den civila helsovården och den andra Styrelse för den militära. Anledningen dertill, att denna underdåniga framställning ännu icke kunnat Bil. Nio 7 d) till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o /, om Statsverket 1862.