Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom. den enskilda praktiken inom hans distrikt liar han sig anförtrodt: att vaka öfver Sundhetspolisen, alt noga iakttaga helsotillståndet och hvad derpå kan menligt inverka, att bedöma beskaffenheten af sig yppande utbredda sjukdomar och farsoter, samt att anordna de åtgärder, hvilka till dessas hämmande kunna och böra företagas; vidare upsigtcn öfver Apothek, Barnmorskor och Vaceinatörer, förrättandet af Beväringsmönstringar, deltagandet i styrelsen öfver distriktets sjukvårdsanstalt^-, behandlingen och besvarandet af medico-legala mål och frågor o. s. v. Allt detta är visserligen sådant, som hvarje läkare till någon del mäste känna, men för att samvetsgrant kunna utföra detsamma måste han egna mycken tid för att ytterligare studera sig in i dessa, för den praktiska medicinen mer eller pnindre fremmande ämnen. Ja, de äro af så stor vigt, och så omfattande, att de egentligen fordrade sin egen man. Men utom dessa studier måste han tillika någorlunda följa utvecklingen af läkarekonsten i allmänhet, hvarigenom han kanske mera än någon annan måste i träget arbete använda de stunder, som lian ofta nog kunde behöfva egna åt hvila efter ansträngande sysselsättningar. Det är äfven klart, att alla dessa mångfaldiga befattningar skola borttaga mycken tid för bestridandet af den enskilda praktiken, hvarföre han, då flere läkare finnas att tillgå, måste vara, och verkligen i allmänhet är den af enskildta förtroendet minst anlitade. Han är nemi. till följd af sina embetsåligganden ej alltid så tillgänglig som den, hvilken endast kan egna hela sin verksamhet åt ett enda håll. Att bestrida den s. k. fattigpraktiken, att under sina embetsresor vid förbifarten af allmogen rådfrågas, då man ej anser sig stå uti synnerlig skuld för hans möda; med ett ord: den minst lönande, besvärligaste och ledsammaste delen af landsortsläkarens sysselsättningar kan lian vara säker om att få på sin lott; den lättare och mera lönande tillfaller oftast hans medbroder. Det är väl sant, att han har någon ersättning för en del af sina cmbetsförrättningar; men äf - Den 14 December.
Jag anhåller att detta yttrande måtte få åtfölja till Utsk. K; Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Vigten af förevar:de motion torde för fosterlandsvännen icke vara obekant, och jag skulle tro att de hvilka förr blundat för nödvändigheten af ett starkare försvar, hafva genom de sista årens händelser kommit på andra tankar. Jag önskar således framgång åt förslaget, men jag Den 10 December f. m. önskar äfven att StatsUtsk. mätte egna all upmärksamhet åt K. M:s Propos. i ämnet. Jag gör det af fruktan, att båda förslagen eljest komma att förkastas. Man har här sagt, att många af Regeringen tillförene framlagda förslag till ett starkare försvar blifvit förkastade. Jag befarar samma utgång för det förslag Regeringen nu framlagt. Jag ledes dertill af min tro, att mången skall anse eller frukta, jag vet icke hvilketdera ordet jag skall begagna, att den af Regeringen nu föreslagna utsträckning i tiden af 30 dagar för öfning af beväringsmanskapet, icke skall medföra något verkligt resultat, ty då det f. n. anses för en upoffring, att under en kortare tid 20,000 armar dragas från arbetet, tror jag att denna upoffring skall anses ännu större, i fall öfningstiden förlänges. Mig synes, att Regeringen begått ett fel i thy, att hon icke begärt för mycket. Jag tror, att till de föreslagne 30 dagarne borde läggas några veckors tjenstgöring under ett par kommande år, hvarigenom man kunde hoppas att beväringen danades till soldater. Hade så skett, så tror jag äfven, att R. St:r vida förr skulle underkasta sig den större upoffring, som deraf blifver en följd, än de nu ingå på att bära den mindre, då de dermed , icke se ett mål för sig. Jag tror icke, att man på 30 dagar bildar en be väringsskyldig till soldat, så vida han efter denna tid helt och hållet lemnäs utan tjenstgöringsskvldighet. Den af K. M. föreslagne tid kan vara bra och nödig för ynglingens första bildning, men denna bildning måste underhållas, såvida man i händelse af behof skall få gagn af honom.
De hafva likaledes på enahanda sätt valt den man, sorn borde honom efterträda, i fall han innan den nästföR jsnde Riksdagen skulle med döden afgå; Rikets Ständer hafva för denne JustitireOmbuds* mannens Efterträdare utfärdat vederbörligt förordnande, att i detta fall JustititeOmbudsmancEmbetet tillträda; och Rikets Ständers ^ullmägtige öfver Banco* och Riksgäldsverken hafva till åtlydnad af tydeliga föreskriften i JustiticeOmbudsrnans Iöstructionen, vid JustitiseOmbudsmacnens inträffade död, i Embetet insatt den person, Rikets Ständer sjelfve förordna! till hans efterträdare. Här var således icke fråga om ett nytt val och kunde aldrig Den 5 October f. ni. 7 blifva det, om Grundlagarne och Rikets Ständers egne i laglig form utfärdade förordnande s^ola äga gällande kraft och icke i en död bokstaf förvandlas. Herr Richert var i kraft af Rikets Ständers förordnande deras Justitieombudsman de jure i samma stund Herr Ehrenborg med döden afgick. Detta förordnan • de är icke vilkorligt; successionsrätten på Embetet är deruti utan alla undantag tydeligen bestämd och måste således ifrån den dag det utfärdades, ovilkorligen gälla, ehvad JuatitiaeOmbudsmannen skulle genom döden afgå tinder, eller ejler Riksdagen. Det återstod derföre endast, att iagttaga de^i Instructionen stadgade former, för att sätta den af Rikets Ständer valde Efterträdaren i tillfälle att sitt Embete utöfva. Fullmägtiges åtgärd har ock inskränkt sig inom denna af Instructionen utstakade gräns, den nemligen att honom i Embetet insätta och derigenom till verkställighet befordra ett af Rikets Ständer redan fattadt Beslut, en åtgärd, hvilken är i allmänhet för Fullmägtige lika litet ovanlig ocbffrämmande under det Rikets Ständer äro församlade, som emellan Riksdagame.
Mulier autem viri gloria est. Den äldsta tyska öfversättningen af 1483 säger som Luther: »Das Weib aber ist die Ehr des Mannes». Det är vulgata, ingenting annat. Och hon pekade på en vers i den gamla folianten med bilder och utskurna träpermar, hvari hon nyss så flitigt studerat. Jag håller så för fortfor hon eftersinnande att denna öfversättning: »kvinnan är mannens ära» har blifvit ditkastad såsom en gyllene mantel att skyla en slafvinnas kedjor. Paulus har ej kunnat mena någonting annat, än att en hustrus rykte återfaller på mannen, ehvad det är godt eller ondt. Hon kan vara hans ära, men också hans vanära. Men antingen hon är det ena eller andra, är hon till för hans skull. Hvad säger du därom, Sara? hvad heter du? Hagar. Nå, hvad säger Hagar därom? Nådig fröken vet det bättre. Jag har ej tänkt därpå förr. Såå? Du har ej haft någon friare, du? Nej. Hagar rodnade. Hon var mycket oerfarnare i allt sådant, än hennes kungliga jämnåriga. Hvem skulle fria till hafvets drifvande spån? Godt. Osökt och fri. Det är något förskräckligt att gifva sig med kropp och själ i en mans våld. Äro vi inte lika friborna som han? Och om vår arm är svagare, hafva vi inte en lika stark vilja som han? Hvarför skola vi vara honom underdåniga? Prästerne säga det, svarade Hagar, i hvars hjärta dessa Kristinas återupprepade rebelliska känslor funno ett anslående gensvar. Prästerne Är du en prästdotter, du? Gå din väg, du, med prästernes Sara; hvad var hon annat än en österländsk trälinna? Ser du, alla dessa bibelöfversättningar och hon pekade på folianterna har jag genombläddrat från perm till perm för att utgrunda rätta ordaförståndet med detta, som de kalla gudomlig lag! Att börja med, Adams refben. Här är det afbildadt; hvilken afskyvärd bild! Och det går igen öfverallt, ända till detta dubbeltungade doxa. Hvad skall jag tro? Vet du ingenting? Du har läst Plato, säger du?
Under den härigenom inträffade och ännu fortfarande penningebristen, vore det för ett bolag, hvars hela egendom i första rummet utgjorde säkerhet för det af Staten erhållna bidrag, och således hvarken finge eller kunde åt enskilda pantförskrifvas, knappast möjligt att, med mindre bolaget underkastade sig alltför hårda ,och sin framtida verksamhet förlamande vilkor, förskaffa hvad som i kostnads-summan fattades. Vid dylikt förevetande, och då staten egde mångfaldiga utvägar att äfven under en sådan penningetid, som den nuvarande, bereda sig erforderliga tillgångar med vida mindre uppoffring än enskilda, har Herr Grape, åberopande meranämnde bolags erhållna uppdrag och bolagets dervid meddelade förklarande, att detsamma ingalunda afsåge att härigenom bereda sig någon annan fördel än möjligheten att, utan alltför betungande betalnings-vilkor, erhålla de för ifrågavarande företags utförande erforderliga medel, hemställt, att Rikets Ständer måtte, utöfver det för jernvägsanläggningen mellan Fahlun och Gefle förut anvisade låneunderstöd, bevilja GefleDala jernvägs aktie-bolag ett ytterligare lån å minst 600,000 R:dr R:mt på de vilkor, Rikets Ständer, i betraktande af nu anförde omständigheter samt detta företags beskaffenhet och utan förbiseende af andra likartade arbetens goda rätt till statsbidrags åtnjutande, kunde pröfva skäligt bestämma; hvarjemte bemälde motionär uttalat bolagets hysta förhoppning, att under loppet af 10 år, räknade från och med år 1860, verkställa det .nu begärda lånets amortering, utan åsidosättande af sin då samtidigt inträdande skyldighet att erlägga ränta och fullgöra de årliga afbetalningarne å det förra låneunderstödet.
Ifra - Den 24 Mars. 373 gavar:de anslag är dock ett förslags-anslag och har äfven länge varit det just derföre, att representationen erkännt sin oförmåga att på förhand bestämma några vissa belopp för det afsedda ändamålet, och ett sådant bestämmande synes mig vara så mycket svårare, åtminstone för det närv.-de, som vi just nu förehafva en ny organisation af hela fängelseväsendet i landet. Denna fängelseväsendets organisation har ock ett oskiljaktigt sammanhang med kriminallagen, med hvars omarbetning eller förändning de båda Statsmakterna nu som bäst äro sysselsatta, och under sådana förhållanden anser jag mindre klokt att på något sätt binda händerna på fängelseadministrationen, så att den icke kan efter behof vidtaga de förändringar med sjelfva straff-anstalterna, som för ett dylikt ändamål erfordras. Man säger att behofvet af fångars vård och utrymmet derför bör kunna på förhand så beräknas, att några oförutsedda omständigheter icke inträffa, de der skulle erfordra vidtagande af så hastiga åtgärder, för utvidgande af straff-inrättningar, att icke R St:r kunna derom besluta, och det är visserligen möjligt att så förhåller sig, sedan en fullständig omorganisation af fångvården hunnit tillvägabringa^ och man tillika genomfört reformen af kriminallagen, så att till alla delar de3s inflytande på användandet af fängelsestraff hunnit blifva kändt; men dessförinnan tror jag mig tryggt kunna påstå, att det för Fångvårdsstyrelsen är lika litet möjligt, som för hvarje annan, att beräkna erforderliga utrymmet för fån* garnes vård från det ena året till det andra. Vid sista Riksdagen stiftade R. St:r en ny lag för stöld och rån, som sedermera af K. M. sanktionerades, och genom denna lag har fängelsestraffets användande blifvit betydligt utvidgadt. Denna lag är icke mera än 11 år gammal och dess verkan på straf-fångarnes antal kan ännu icke beräknas. Vid innevande Riksdag har K. M. för R. St-.r framlagt förslag till ny lag för förfalskning och bedrägeri, enl. hvilket förslag en ökad tillämpning af fängelsestraffet likaledes kommer att äga rum. Under sådana förhållanden anser jag det vara rent af omöjligt att beräkna det utrymme, som för fångarnes vård erfordras, och finner jag Utsk. hafva saknat tillräckligt skäl för att framställa sitt förslag just i närvande tidpunkt.
Men här måste jag nödvändigt säga ett par ord om ditt utseende, ty jag har ej sett mer än två sköna qvinnor, Maria L med sin ljufva vårlika skönhet, och du med din höga oväntade, som inifrån bestrålande ett med förlof sagt isigt yttre, kommer mig alltid att tänka på det der de Schweitziska isbergens rosiga skimmer, af somliga Resbeskrifvare omtaladt såsom lika öfverjordiskt, som jag vet lifsglansen den skära vara på din kind, som eldstrålen i ditt skumma öga, som leendet på de der fina, kalla läpparne. Gunla – Gunla – Om jag varit karl, hvilken tillbedjare hade du ej haft! Du, Du allena skulle kunnat fängsla mig och derföre gör det mig så hjertinnerligt ondt om din Onkel, ty en sådan en som sin Niece träffar den mannen ingenstädes, huru vidt och bredt han än må resa att uppsöka henne. Men han bryr sig väl ej mer om att resa, efter hedersbetygelser, högaktnings samt beundrans bevis, som under hans sista Europeiska vandring öfverallt nedströmmat på honom, icke verkat det ringaste till hans förmån. Hvarföre denna obevekliga hårdhet? Han som vet redan mer än tillräckligt mycket – enligt din egen utsago ojemnförligt mer än du – hvarföre skall du befatta dig med att gifva honom lektioner i konsten att emottaga korgar, en konst, hvars första Elementer dessutom måste vara än tråkigare än både stafning, notläsning och all annan begynnelse, ty jag har ej sett flera än Baron W. hinna till en någorlunda hjelplig färdighet deri, och med allt din Onkels snille fruktar jag. Nej nu får jag nog gå tillbaka till näsduken, jag nyss tog upp från mattan, hvarföre jag allraförst anhåller om att få den till skänks, så vida han ännu finnes till. Jag lofvar honom ett särskilt hedersskrin – jag har ju honom att tacka för så outsägligt mycket. Kanske om han ej varit så hade jag – ja – jag kan verkligen icke tänka hvad jag varit, om han icke fallit på golfvet Min goda Pappas dotter!
Direktion omförmälda jemte flera i den nådiga propositionen anförda omständigheter, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att berörde slussverk med dess å östra sidan belägna område, äfvensom den jordrymd å venstra sidan, som vid slutlig pröfning af derom yppad rättegång kan befinnas vara slussverket tillhörig, må till Nya Trollhätte kanalbolag få under skattemannarätt och under vissa af E. K. M:t nödiga befunna vilkor försäljas. Rikets Ständer hafva detta ärende i öfvervägande tagit; men då, dels i afseende å sjelfva den föreslagna skattelösen, dels ock i fråga om köpeskillingens belopp, betänkligheter mot berörde nådiga förslag hos Rikets Ständer sig yppat, hafva Rikets Ständer af dessa anledningar funnit sig förhindrade att E. K. M:ts härom aflåtna nådiga proposition antaga. Hvilket Rikets Ständer härmed få till svar i ämnet underdånigst anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 Augusti 1851. Bih. till B. St:s Brot. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 yl [cl. 66 r»2“2 ExpeditionsVisko t tets Förslag till rind. Skrifvelse, N:o 194. Uppläst och gorlkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Augusti 1851. Presle-Ståndet, den 21 Borgare-Ståndet den 2L Bonde-Ståndet den 22 -— -— Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ifrågasatte förändrade tullbestämmelser för raffineradt Socker samt Socker sirap. (Bev.-Utsk:s Mern., N:o 28.) S. A. K. I aflåten nådig proposition af den 23 nästlidne Juli har E. K.
Denna förtullnings frihet, hvilken, till följe af Kongl. Majas Nådiga Kungörelse den 23 JanuarU innevarande år, nit mera upphört, har således, i anseende till både dess uppenbara följder, Och de med densamma efter ali anledning förenade missbruk till Tullens undansnillande, ofelbart medfört en skadlig verkan till Handelsvågens betungande och till förfång för de inhemska Manufacturerna, hvilka äfven varit derigenom lidande, att främmande Eabrikaters krinspridande i landet blifvit i sin mån befrämjadt, dels genom den tillåtelse^ som under den 3 Maji 1803, med inskränkning till vissa Städer, och sedermera, enligt Kongl. Brefvet den 26 Junii 1807, utan undantag med. gafs att till qvarblifvande i Riket få försälja ari. hållna och förbrutna dömda utländska Matiufactur-varor, dels ock genom den enahanda rättighet, som bevilljades i afseende på sådana utländska öfverflöds-artiklar, sorn på de offentliga PrisAuctionerna i Stockholm, Ystad, Carlshamn och Götheborg, åren 1811 och 1812 föryttrades. Den förmodan torde likväl icke vara ogrundad, att den för ej allenast tillåtna, utan äfven förhudna utländska varor medgifne och genom ^813 är? Tractat med England tillväga bragte Neder - / 8 o4 -Den 20 /an?. Nederlags-friheten i Götheborg och Carlsham^ 1 ännu större mån verkat till en öfverdrifven import af främmande öfverflöds artiklar och Ma» nufactUr-tillverkhingar, samt till deras förbrukning inom Landet. Huruvida det för Riket rn& kunna anses nyttigt, att tillåta en oinskränkt, eller till alla utländska varor utan Undanlag uti. sträckt Nederlags frihet, har vid flera tillfällen varit ett ämne till öfverläggning. Man har funnit stora betänk ligheter emot ett sådan anstalt , ‘ och erfarenheten vid de försök, söm blifvit gjorde för att derigenom främja en gagnelig Transi® to handel, har rättfärdigat dessa betänkligheter.
Man har sagt att känslan bjuder en qvinna att ingå äktenskap med en hederlig karl; men jag tror att känslan kan ofta förleda henne att ingå en förening med en mindre hederlig; och det är deremot jag önskar att ett korrektiv i lagen måtte finnas. Frih. Creutz säger, att det skulle ligga något förödmjukande forén ung man med hederskänsla att begära en qvinnas hand, hvilkens hjerta han tillvunnit sig. Jag kan icke inse det förödmjukande uti att tala vid hennes föräldrar och begära densamma. Man har också sagt att man skall bygga lagstiftningen på naturlagarne, men jag fruktar den då bygges på en ganska lös grund. Man har Deu 25 Januari f. m. 181 yttrat att det vöre icke möjligt, seda» qvinnan blifvit erkänd myndig, att bibehålla giftomannarätten, hvarmed är förenad rätt att afsluta äktenskapsförord. Jag tror, för min del, icke att deruti läge någonting så farligt. Lagen otti qvitinans myndighet säger icke något annat, än att qvinna har rätt råda öfver sitt gods. Genom äktenskapet förlorar hon denna rätt. Men om en giftoman eger gifva henne råd i afs. på valet af make, må han icke jemväl hafva rätt att gifva råd om mannens målsmanskap? Detta är så mycket nödvändigare, som qvinnan icke skulle veta iaktaga de formaliteter, som för ingående af äktenskapsförord äro nödvändiga. Jag har alltför mycket tillämpat vår lag, för att icke inse att en qvinna i detta afseende är helt och hållet tillspillogifven. Jag har sett Jurister använda hela sin upfinningsförmåga, för att söka vid äktenskaps ingående bereda någon garanti åt qvinnan; — det har sällan lyc kats, vanligtvis spolieras hennes egendom intill sista skärfven af eu slösande man. Om man beräknar antalet af qvinnor här i Sverige till 1,800,000, skall man finna att antalet af dem, som begagna tillåtelsen att blifva myndiga, är ytterst ringa.
Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i Stats-, 2:ne ledamöter i Bevillms-, en ledamot i Banko-, samt 4 ledamöter i Ridd.Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Stats -Utskottet: efter N:o 2209. Hr af Harmens, Henrik Otto: N:o 1398. Hr Sodenstjerna, fullm. Hr af Sillen, Lars Gabriel. Bevillnings-Utskottet: efter N:o 119. Hr Duse, fullm. Hr Bergenstråhle, Claes, och N:o 2231. Hr af Burén, fullm. Gr. Bonde, Gustaf: N;o 408. Hr Dankvardt Liljeström, fullm. Hr Elgenstjerna, Carl, och N:o 2253. Hr von Holst, Hans Gram. Banko-Utskottet: efter N:o 1636. Hr Reutersköld, Carl Leonhard: N:o 302. Frih. Alströmer, Jonas. Riddarhus-Utskottet: efter N:o 133. Frih. von Schwerin, Gustaf Alexis; N:o 119. Hr Duse, fullm. Hr Bergenstråhle, Claes; N:o 325. Hr Appelbom, fullm. Gr. Lagerberg, Carl Sven Axel, och N:o 2304. Hr af Ekström, fullm. Hr Bergenstråhle, Knut; N:o 326. Frih. Lagerheim, fullm. Hr Lagerheim, Thure Johan Elias; Den 24 Maj. 115 N:o 929. Hr Grönhagen, fullm. llr Mörner, Hampus. Hr [jagerberg, fullm. Hr Lidströmer, Fredrik August, och N:o 1477. Hr Jägerhjelm, fullm. Gr. Posse, Erik.
I Utgifterna hafva deremot utgjort: Jnqrarlcringspenningar och husby ror . R:dr Gassernhusens underhåll' . Adaaiinstrations-kostnad . Banco, ehuru taxeringen under hela tiden bibehållits oförändrad, och utgifterna det sista året öfverstigit inkomsterna. Detta förmånliga resultat af Verkets förvaltning de fem föregående åren, anses dock icke kunna påräknas under innevarande och följande år, enär, utom den förhöjning af Inqvarteringsmedlen till Kongl. Lif-Gardet till häst och Kongl. Svea Artilleri-Regemente, hvilken blifvit en följd af dessa Regementers nyligen ökade Stat, coursens ovanliga stegring kommer att ansenligt betunga Inqvarterings-verkets Cassa. Vid i832 års slut bade Cassan en Capital-behållning af 48,333 R:dr 16 sk. Råneo, som besparas till möjligtvis inträffande utomordentliga behof. Otom de af Stads-C.assan bestridda aflöningsbelopp för Stadens Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, hafva, pä Eder Kongl. Majt:s och Kronans Stat eller af Allmänna Ståts-medel^ årligen utgått de förut i 1828 års Berättelse uppgifna löneoch underhålis-anslag, nemligen: till Öfver-StåtliålJaren samt öfrige Embetsoch Tjenstemän jemte Betjente vid Öfver-Ståt hållare-Embetets Cancellie och Policekammaren B;co R:dr 26,843: 26: 10. till Krono-Uppbörds-Verket 7,648: — —* samt till hushyra för Öfver-Ståthållare-Embetets Cancellie och Slotts-Rätten för Stockholms Slott och Stad 1,000: Tillsammans B:co R:dr 35,491: 26; i0.
Afd. 25 Den ig November f. m. vederbörande, att med penningar gälda Dagsverken tili Kungsgårdar; samt om nya grunders bestämmande lör Roteringen i Upland. Angående grunderne för värdering å jord på landet, Hus i Städerne samt Jernbruken; rörande Post-verket och de deraf inflytande medel, med undanlag af fråga» om den så kallade moderation å tyngre bref ; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Utlåtande om en utvidgad fribrefsralt för Städernes Magistrater, med ^intagande af det utaf Utskottet framställde ristaAlternativ; med förslag till Voterings-Propositianer i afseende på Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande grunderne för den blifvande Bevillningen; med förslag till Voterings-Proposilion, i frågan angående en utvidgad Fribrefsrätt för Städernes Magistrater; om en enda Taxerings-föirättning emellan h varje*Riksdag; angående den af1'StäderneutgåendeSalu-Accisen och dess upphörande; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande de genom Stora Sjö Tullen inflytande Bevillnings-medel, med antagande af det i 5:te puncten föreslagne Alternalif, att Tullmedlen böra till Riksgälds-Cönloiret afleninas, hvarifrån de ! sedan efter behpf kunna tili Siats-Verket au - Den 19 Nombet f. rn‘ m ördin**; samt med förslag till Voteringsproposition om sättet för kostnadernes bestridande till II. K. II. Kron-Prinsens förmälning och verkställde Utrikes resa. Bevillningsoch Lag-Utskottens: Angående yrkad nedsättning uti nu stadgade höter för försummelse att anmäla sig vid Mantals-skrifning, och att sättet för Besvärs anförande öfver Konungens Befallningshafvandes Utslag angående sådaue böter mätte bestämmas, dervid Preste-Ståndet antagit det af Utskotten framställde Alternativ, enligt hvilket ifrågavarande Böter skulle bibehållas till 2 R:dr.
Att hvar och en må få köpa och säl ja tackjern af och till hvilken han åstundan; Att Bruksägaren må lemnäs rättighet att fylla sitt behof genom hvad sort af denna vara, han för sig nyttigast finner; Att handlande och andre personer må kunna uppköpa, upplägga, försälja och utföra tackjern till den ort, hvar och en för sig anser tjenligast, samt att näringen således lossas från de bojor, som egennytta eller skråanda tillskapat. Härmed hafva sig förenat Riksdagsmannen Pehr Pehrsson från Gammelhyttan af Örebro Län jemte öfriga Fulimagtige från Bergslagsorterna. Utskottet får anmäla, att Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, rörande denna ipo Eesv. och Ekon. Vtsk. Betankandén. fråga, vid 1815 års Riksdag afgifvit deSs betänkande* deruti finnes anfördt, att, då Rik* sens Höglofl. Ständer redan vid 1809 och i8iö arens Riksdag i underdånighet anmält dess önskan och förslagi att en fri handel med. Tackjern inom Riket må i Nåder, på an* förda grunder, under vissa villkor, tillåtas, och då det blifvit i underdånighet öfverlåtet åt Kongl. 3VIaj:t, som i Nåder inhemtat Dess och Rikets BergsCollegii, jemte öfriga vederbörandes underdåniga yttranden och för* klaringar i detta ämne, att, ined afseende å Rikets allmänna ställning, bestämma både sättet och tiden för denna Dess Nådiga pröfning underställda frågas afgörande* enär Kongl.