Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„ Herr Staaff, Pehr, om anslag till dels försättande i försvarbart skick af in loppen till Hudiksvall och Sundsvall, dels ock det Norrländska kustförsvaret i allmänhet. 73. „ Herr Witt, G. C., om anslag till nybyggnad eller utvidgning af Carlskrona högre elementarläroverks skol-lokal. 74. Herr Bohmansson, C., om förändring i vilkoren för det lån af allmänna me del, som beviljats Christianstad—Hessleholm-jernvägsbolaget,. 75. „ Herr Bökelund, W. M., angående upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade transitoafgift och magasinshyra för transitogods. 76. „ Herr Engvall, Alb., om anslag till påbörjande af en jernväg från norra stam banan genom Upland och Westmanland till Dalarne samt vidare i rigtning åt sjön Siljan. 77. „ Herr Bovin, J. A., om befrielse för Eskilstuna stad samt Österoch Vester Rekarne härader från lifgifvande af vissa genom Kongl. Brefvet den 20 September 1864 bestämda årliga ersättningsbelopp för kronocellfängelset i Eskilstuna. 78. „ Herr Bovin, J. A., angående Eskilstuna treklassiga elementarläroverks utvidg ning till femklassigt, samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes. 79. „ Herr Bovin, J. A., om tekniska söndagsoch aftonskolans i Eskilstuna ut vidgning till fullständigt tekniskt läroverk, samt anslag af medel dertill. 6 Förteckning å Motioner i Borgare-Ståndet. 80. Af Herr Bovin, J. A., om anslag till aflöning vid Stockholms Veterinär-inrätt ning af en lärare för praktisk undervisning i husdjurs skötsel utom inrätt ningen. 81. „ Herr Waldenström. A., angående nordvestra stambanans sträckning från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika och Charlottenberg, samt anslag af medel till denna banas byggande. 82. „ Herr Waldenström, A., angående lån till staden Carlstad, att användas så som förlag åt de näringsidkare, hvilka genom der timad eldsvåda blifvit lidande. 83.
Sedan, i anledning af Kongl. Maj:ts aflåtna Nådiga Proposition, Rikets senast församlade Ständer, med afseende å behofvet af en vattenledning till Carlskrona, såsom egande ett oskiljaktigt sammanhang med Rikets Sjöförsvar, beslutat, att ett vid i8a3 års Riksdag beviljadt, men sedermera ohegagnadt anslag af 83,333 R:dr i(i sk. för denna Vdttenledningsanläggning skulle till enahanda belopp fortfarande få utgå under fem års lid med en femtedel årligen, emot vilkor, bland annat, att anslaget endast användes till materialiers anskaffande och att arbetet, utan ersättning, genom Flottans försorg verkställdes; så har Kongl. Maj:t, efter det upplyst blifvit, att denna vattenledning säkrast och bäst kunde verkställas medelst anläggning af jernrör från Lyckeby å, och Förvaltningen af Sjö-Ärendena derefter inkommit med ett af Capitainen vid Flottans Conslructions-Corps Carlsund på grund deraf upprättadt approximativt Förslag å detta arbete, upptagande, oberäknadt dagsverkskostnaderne, en utgift af omkring 90,000 R:dr, icke allenast förordnat om upphandling af de dertill efter Förslaget nödige jernrör, emot erbjudet pris af 16 R:dr 3o sk. Skepprdet, utan ock anbefallt Förvaltningen alt, efter föregången behörig och noggrann undersökning af den terrain, hvarigenom vattenledningen komme att gå, låta uppgöra och till Kongl. Maj:t inkomma med fullständiga Förslag å den kostnad, hvartill detta arbete skulle komma att uppgå; och har Förvaltningen af Sjö-Ärendena, till följd häraf, till Kongl.
R:dr banko för hvarje af de kommande 3:ne åren, eller tillsammans 2.100.000 R:dr banko, bör af den närvarande Banko-vinsten till Statsverket öfverlemnas, samt det öfverskjutande beräknade beloppet för Bankens räkning reserveras». af Herr Wallenberg, A. O. »I likhet med Professor Agardh anser jag att Banko Utskottet beräknat den så kallade Banko-vinsten för högt. Mpd afseende derå att Rikets Ständers Bank har flera skyldigheter mot det allmänna än den, att upprätthålla pappersmyntets värde, om ock denna är den vigtigaste förpligtelsen. instämmer jag med Herr Indebetou. Men jag har egentligen begärt att få afgifva särskild reservation mot det fattade beslutet, för att få tillkännagifva, det jag icke kan dela den inom Utskottet nog allmänt rådande mening, att Banko-vinsten gagnar mera hvarheldst den stannar blott icke i banken. Ingen torde väl på allvar vilja påstå, det Riksbaner. lill tt. St. Prol. 1835 & 1854. « Samt. 1 Afd. 8 häfl. 4 2« Banko U/skottets Memorial, JVs 28. ken skulle kunna blifva alltför miigtigt ingripande uti landels penn ingerörelse, om den komme i tillfälle alt utvidga sin rörelse med circa en million R:dr banko mera än hittills. Lika litet torde det anses med sunda statsekonomiska principer öfverensstämmande att, såsom någon gång tillförene skett, anlita Bankens vinstmedel till försvarsverkets behof. Återstår sålunda endast att pröfva, huruvida det kan vara lämpligt att ständigt öfverlemna Banko-vinsten till statens så kallade »allmänna behof», under förutsättning att densamma hel och hållen, eller lill någon del, på den vägen skulle komma åtskilliga produktiva företag tillgodo. Men hufvudändamålet med Bank-inrättningar är att mångdubbla de i omlopp varande penningars verksamhet. Ett land med 40 millioner R:dr i omlopp varande mynt eller goda mynt-representativer skulle kunna med tillhjelp af goda och tillräckligt mänga Bank-inrättningar utveckla en industriel kraft, som, utan sådana, ej skulle kunna kallas till lif med ett tiofaldt högre belopp af den så kallade penningestocken.
Och lika oförtrutet, som hade han ej sjelf skrifvit allt det goda föregående, skyndar författaren att mekaniskt stämpla hvarje i historien tid efter annan framträdande ansats till rörelse i qvinnoverlden såson1 &gt;Tilbageslag af ligefrem hedenske Tendenser~. (Forts.) Några ord till min kära Betty o m h o n v o r e har. Upplästa vid en af Nya Iduns sammankomster i hushfillsskolans lokal. Af H. Widmark. DBZ~ vid o ' u, bågsöm, diza band, Stick af &amp; tt mÖ ?zste~ etnot ndaa Och tro, mitf bara, att folk och land, Med Guds hje&amp; styres oss f&amp;Wan.r, Den gamla h~da ?zgi ?~zgrza viïlz Som dessa rad ' en gdiitg &amp; g gjfilit, Om hur bland oss hoa gick igen9 Hon insåg nog har dumt hoa skrqvit. Ack, Kara Belrty, tider2 j u S&amp; iEndrat sedan du imr jicha. E j med si72 lärdom pvimatz m Behöfver un&amp;r stolen sticka. Här ser du lärda - i ~~~~~~~~~e - Wvarthan d % blicken iin md v u d a, Formdgor, huilkas rykte gryr, Och de som d a n äro h ä d a. Ja, jag kaa stolt dig visa fram Det B Unga Sver&amp;es~ amazoner Och sköldntör af &amp; ?z gamla stam Som sjicnga mera blyga tmei-. i3 sadas här, ej f&amp; att sy Och nya mömter fabricera. Nq, stör~e ting v&amp; hjerna bry: V i tirlem frdgor diskzdera. A Vår toilett.? Ben frågan rörts Till Jro~nma .blott. f ör menskosltigten: E talat om stlivided skirts,. Och d e n aorma la pvinnodrägtem. I politz ' ken orda vi Om dika rizttighet för könen&gt;.
Utsk:s Betänk. JH 36, ang:de Saltuplag, derföre att han förordade detsamma, följande: ”Att detta yttrande vore så mycket mera obefogadt af Hr von Hartmansdorff, som Ståndet ej brukade låta personliga considerationer inverka på sina beslut; men måhända fruktade Hr von Hartmansdorff nu, vid en blick på de glest besatta bäökarne, en för sig ogynnsam utgång, sedan han blifvit öfvergifven af det anhang, han under gårdagen kommenderad'' Della hade afseende pä utgången af voteringen i Representationsfrågan. För min del måste jag anse dessa nämnde uttryck, lindrigast sagdt, obefogade, och jag hemställer till Hr Gr. Gyldenstolpe sjelf, huruvida det är värdigt ledamöter af detta Stånd, att så mot hvarandra här upträda. Jag anser mig tillika skyldig vid detta tillfälle förklara, att jag röstat emot det nu fallna förslag till ändring i Grundlagarne, utan att dertill hafva varit kommenderad, eller tillhöra något anhang, sådant Hr Gr:n åsyftat antyda, men på de hufvudgrunder jag här ofvan haft äran anföra. Med tillkännagifvande, att Talmännen vid deras sednaste sammanträde öfverenskommit, att hos RiksSt:n hemställa, om de funno lämpligt att Lördagen d. 25 dennes företaga val af Elektorer för utseende af komiterade för tryckfrihetens vård hemstälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla, att detta val nämnde dag finge anställas, samt att dervid, såsom vid föreg:de Riksdagar varit vanligt, utsågos 2:ne Suppleanter utom de ordinarie 6 Elektorerne. Ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf jemväl, alt då den i Reg.F:ns 89 § bestämda tid af 3 månader för Riksdagens fortfarande snart tilländaginge, men Riksdagsärenderne lill större delen ännu icke hunnit till R. St:rs pröfning inkomma och följaktligen icke kunna blifva inom nämnde tid afgjorde, Talmännen äfven öfverenskommit, alt fästa RiksSt:ns upmärksamhet på angelägenheten, att till K.
Maj:ts Nådiga Bref den 8 Maji 1829 bestämde Skattläggningsgrunder, uppkommit 32ä|X Mantal; 3:o å Riddarhytte inom Ramsbergs Socken belägne Recognitions-skog, till Mantal; 4:o å Stubbeocli Rojselrätts-Torpen Bredsjönäs och Korsslångviken, belägne på den Bredsjö Masugn i Nya Kopparbergs Socken tillslagne, till Hemmantal förut indelade Recognilions-Allmänning, hvilka blifvit satte, det förre till JX Mantal och det senare till ^ Mantal; samt 5:o å det på bär ofvan omförmälte Allmänning, Trekanten kallad, liggande Stubbeoch Röjselrätts-Torpet Hartorp, skattlagdt till x Mantal.
607 lag befintligt eller oförtulladt försäljes, Införseltullen för det, som, enligt Tariffen, förtullas efter värde, beräknas efter fastställd tullprocent å auktions-priset, samt för annat gods emot tarilfbestärnmelsen minskas i samma man, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde, kommande behållna auktions-summan att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas. Försummar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifnings-inlagan, jemlikt 30 §. af gällande Seglationsordning, bör vara till tullkammaren aflemnad, ansvare för tullafgifternas fulla erläggande, derest Iian icke genom skriftlig anmälan hos tullkammaren, inom samma tid, afstär sin rätt till den skadade varan, som då, medelst offentligt utrop, för kronans räkning, genom Tullkammarens försorg försäljes.
') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiftcn från och med år 1868 till 2S öre. Förslag till Tulltaxa. 29 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Ljus: talgoch palmitin1 skålp. — 3 andra slag 1 skålp. s Ljuskronor eller delar deraf, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, och utan afdrag i vigten för påsatta glas. Luktvatten, alla slag (flaskornas vigt inbegripen) . 1 skålp. — 40 Lumpor och för pappersbrukens behof beredd lump. — Fria. Lunta — Fr i. Lyktor; se Lampor. Läder; se Hudar och Skinn. Lädcrarbetcn, ej specificerade, förtullas med 20 procents förhöjning å tullen för det läder, hvaraf arbetet hufvudsakligen består. Amu. Läderremmar, hopsydda eller med metallnaglar hopnitade och synbarligen ämnade att begagnas till machinerier, tullbehandlas såsom delar af machinerier. Läster till skoarbeten Fri a. Lök, alla slag, ej specificerade • 1 skålp. — 2 iflacllincricr, ej specificerade; se Redskap. iflacliinoch Vagnsuiörja 1 skålp. — 2 Madrasser; hänföras till Sängkläder. Amu. När madrasser äro försedda med ramar och fjedrar, tullbehandlas de såsom Varor, i taxan ej nämnda, arbetade. Magnesia; hänföres under Apotheksvaror. Magnetsten, oinfattad — Fri. infattad; se Instrumenter, fysiska, m. fl. Mais — Fri. Malm, alla slag, ej specificerade — Fri, Malmstuffer — Fria Mandel 1 skålp. 12 Manna; hänföres under Apotheksvaror. Manometrar; hänföras till Instrumenter, fysiska, ra. fl. Manufakturvaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Marienglas — Frii t. 50 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen.
Om någon, genom lättja eller liknöjdhet, förorsakar, att hustru 430 Expeditions-ZJtskottets Förslag till and. Skrifvelse j N.-o ig8. eller barn sakna försörjning, så att de, till följd deraf, falla fattigvården till last, eger fattig vårds-styrelsen rättighet att, för sålunda uppkomna kostnader, erhålla ersättning utaf sådan persons tillgångar, samt att, för beredande deraf, der så nödigt finnes, hålla honom till arbete genom användande af dea husbonde-rätt, som andi'e fattighjon enligt 1 mom. aro underkastade. § 8- 1 morn. Som fattig-understöd är en nödhjelp af kristligt deltagande för den behöfvande, vare allt pockande, då det sökes, eller klandrande utlåtelser om dess beskaffenhet, då clet emottages, alldeles förbudna. Rättelse uti förment felaktighet af ledamot eller andre personer, som med fattighjonens försörjning haft befattning, må sökas hos fattigvårds-styrelsen. § 9. Då någon intages i fattighus eller till full fattigförsörjning, skall allt, hvad personen då eger, tillfalla fattigvården, hvars styrelse eger oinskränkt rätt att det använda. Om någon egendom sedermera tillfaller fattighjon, vare lag samma, derest icke fattigvården för hjonet då upphör5 dock bör, i detta fall, af den personen tillfallna egendom återgäldas den kostnad, som blifvit använd till underhåll af personen sjelf, dess maka och barn under 15 års ålder; ankommande det på fattigvårds-samhället att sådan ersättning helt och hållet eller till någon del efterskänka. § 10. 1 mom. Om afkastningen af fattigvården tillhöriga fastigheter och kapitaler, jemte inkomsten af sterbhus-afgifter, böter, kollekter, frivilliga gåfvor och andra sådana bidrag, icke äro för fattigvårds-behofvet tillräckliga, skall, till fyllnad af bristen, först erläggas en afgift för året af högst åtta skillingar för mansoch fyra skillingar för qvinsperson, som är mantalsskrifven och fyllt 18 år; dock må för den, som befinner sig i serdeles knappa omständigheter, eftergift häraf kunna af fattigvårds-styrelsen beviljas.
Decimalsystemets införande komme att medföra mycket besvär och måhända obelåtenhet hos massan af folket, isynnerhet beträffande förändringen af de 12 Banko-Ulskotlets Utlåtande, N:o Ii. små mynten; hvarförutan förre Talmannen uttryckt den önskan, att, sorn Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehölle, att Silfver-Riksdalern skulle blifva af lika halt och storlek som den hittills varit, och då kändt vore att denna Silfver-Riksdaler eger ett högre värde än Hamburger Riksdalern samt Norska och Danska Specier, och till följe deraf utgår ur landet och nedsmältes, präglingen hädanefter må verkställas så, att den Svenska Specien finge samma halt och blefve lika god med Danska, Norska Specier eller Hamburger Riksdalern. af David Andersson från Hallands Län, hvilken hemställt att Utskottet måtte uppskjuta handläggningen af den Kongl. Propositionen, intilldess frågan angående Decimalsystemets tillämpning jemväl på mått, mål och vigt förekomme till behandling.
23 att handla i ett kritist Ögonblick, förnöter tiden med frågor, hvilkas svar det redan tillräckligen kanner, eller åtmindstone förutser. Min vördsamma mening är tvertom den, att till BankoFullmäktige genast den föreskrift bör alga, att de äga med största skyndsamhet och drift att bevaka Rankens rätt och säkerhet, samt med detsamma en anmälan till Riksens Ständer om vidtagande af detta steg. 3:0. Banko-Utskottet har slutligen sökt att väcka Riksens Ständers uppmärksamhet på den omständighet att, om alla lagliga åtgärder för bevarandet af Bankens säkerhet vidtagas, Disconten möjligen skulle kunna bringas till ett concours-tillstånd, hvilket såsom menligt för en mängd medborgare borde i det längsta undvikas,’ och i stället endast sådane åtgärder komma i fråga som kunde försäkra Banken om dess rätt, utan att sätta Disconten i detta tillstånd. Äfven häruti nödgas jag vara af skiljaktig mening. Då Disconten redan är bragdt derhän , att den icke kan i ordentlig väg infria sina egna sedlar eller betala sina skulder , så kan jag icke anse annat, än att den redan är i ett slags cessions-tillstånd, allmänneligen bekant och kungjordt. Om detta åter är formelt och lagligt samt inför vederbörlig Domstol tillkännagifvit, är en fråga sorn ej nu tillkommer mig att besvara. Emedlertid har detta besynnerliga tillstånd, att å ena sidan icke honorera sina egna obligationer, men å andra sidan ännu indraga sina fordringar , äfven haft den besynnerliga följ - Banko-Utskottets Betänkanden. följden, att dess Obligationer iklädt sig form af fordringar, och på detta sätt sökt att blifva realiserade. Men rut är det klart, att orri Obliga, tionerna icke i en form inlösas, de ej keller i en annan till inlösen böra emottaga*. Derige. norn att Disconten redan förklarat sig blott i ett halft cessionstillstånd, har den afven måst genom en annan ovanlig åtgärd nemligen hypothiseringen af Obligationerne befria sig från sin betalnings skyldighet, i den enda väg som för agarne af dylike Obligationer stöde öppen.
Bif af Presteståndet, s. 70. af Borgareståndet, s, 71- Adeln, s. 72. af -Bondeståndet, s. 75- 373 — af Committerades Förslag till förändrad Organis sation af Rikets Styrelseverk, besluten af Adeln, s. 79. af Presteständet, s. 83. af Borgareståndet, s. 84. af Bondeståndet, s. 106. af Adeln, s. 110. af Presteständet, s. 127. -— af Landshöfdingarnes fem års berättelsen; Stats, -y Utskottets betänkande; bif. af Presteständet. s 90, af Borgareståndet, s. 92. lagdt till handlingarne af Adeln, s. 199. Tryckningen, om redovisning för de till, af 1815 års bevillning handlingar, anslagne medel. Statsoch BevillningsZJtskottens betänkande, bif. af Presteståndet, s. 665. af borgareståndet, s. 668. af bondeståndet, s. 671. Ytterligare E/tlåtande, bif. af Adeln, s, 965. Tullen, om de från stora Sjö-, inflytande BevillningsMedel. BevillningsUtskottets betänkande jemte Förslag till den blifvande TuIIbevillningen återrem. af bondeståndet, s. 380. af Adeln, s. 384. af Presteständet, s. 384. och 396. Ytterligare Utlåtande!, med förslag till förändringar i den uppgjorda Tariffen, hvaröfver Adeln, yttrar sitt beslut s. 744—768. Presteständet, s. 726—77o. borgareståndet, s. 773—788, bif. af bondeståndet, > s. 697. Bondeståndets åtgärd vid Medståndens beslut, s. 979. Förslag till jemnkning af Ståndens olika beslut, i anledning hvaraf Adeln, fattat särskildt beslut s. 1091. Borgareståndet, s. 1112.
Skälet forn i fynnerhet talar derföre, häldre än att medelll val i Provincerne utfe för Adelen Riksdags - Ledamöter, är förnämligaft: att fjelfberättigandet då förfvinner, och att defsutom antalet al befuttne Adelsmän är i hvarje landsort mycket olika, hvarigenom den ena och andra Provincen, forn dock kunna hafva mycket vigtiga och Ikiljaktiga angelägenheter att bevaka, * lkulle komma att deputera den ena många * och den andra få Ledamöterj då deremot i* genom den föreflagne låttningen reprefenta - — i9 — tionen blir på Ätterne jemt fördelad, och hvarje Slägts Hufvudman får defs tour förvarad, få vida han innehafver den förefkriine poffesfion och aldren, att fjelf begagna fin Capites rättighet, hvilken annars går till närmalie befuttne af lamma namn. 9:o. Den föreilagna lidmaden af fjelfkallad rätt till den Öfre lamt pä val beroende utnämning till den Nedre Kammaren är af mycken betydenhet, lamt öfverensllämmer alldeles med Ensrellka Con O ftitutionen. Om någonliu ett obehörigt inflytande af verkftällande makten, vid Riksdagsmans-valen kunde äga rum, få motvägas följderne deraf fullkomligen, igenom den Öfre Kammarens oberoende. Det är åter byggt på mängden af Ledamöternes fjelfftändighet lamt de i deras händer varande egendoms-befittningar af alla Ilag. Deraf ökas den varma*folterlands-känllan, hvilken både i arf och genom en vårdad uppfoftran blifvit de Hellas förbindande lått 5 och ett utur deffa fynpunkter betraktadtStånd, Ikall i alla tider obeltrideligen blifva frihetens läkr alle flöd. Ordningen leder mig nu, 1:0. Till den Förfta Kammarens organilation. Efter hvad redan, är .narndt, borde den endalt utgöras af fjelfvalda Ledamöter, nem* ligen Ridderlkap och Adel behörigen förminikade, Ärkebifkop, Bifkopar, Super-Intendent och Pador primarius i Stockholm.
Har man nied stämning sökt någon i hans hemvist ä två särskilda dagar, men ej funnit honom ; då må man, der han äfven tredje dagen borta är, stämningen för hans husfolk uppläsa och densamma å husdörren Justa: finnes ej husfolk: varde ändå stämningen å dörren fästad." Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Slockholm den 15 Oktober 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 13 Okl. 18G0. Preste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 15 — ■— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rättighet för qvinna att antagas till förestående af Organistbefattning. (Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 147.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva vid innevarande riksdag åtskilliga framställningar blifvit gjorda om rättighet för qvinna att varda använd till vissa tjenstebefaltningar, hvilka ansetts vara för henne passande och kunna af henne bestridas. Genom Kongl. Kungörelserna den 29 September 1853 och den 21 Oktober 1859 är förklaradt, att i folkskolorna jemväl må antagas lärarinnor, hvilkas skicklighet blif - 46 Expedilions-fJtskotte.ts Förslag till underd. Skrifvelse N;o 166. vil af något seminarium pröfvad och godkänd. Ali använda qvinnor lill d v lika L>h la Ilningar, äfvensom i allmänhet till sådana, dem kommunen sjelf har rättighet att tillsätta, synes ej kunna kommunen förvägras; och lagstiftningens åtgärd uti ifrågavarande fall torde ej höra sträcka sig till annat än erkännande af denna kommunens rätt, med tillsyn likväl, att ej andra individer utses, än sådana, som lör befallningarne äro fullt lämpliga, på det att kommunen af deras verksamhet må kunna påräkna det gagn, som samhällets förkofran i allmänhet bör finna angeläget att åt densamma bereda. Men äfven vid andra befattningar, lör hvilka verkningskretsen ej är inskränkt endast inom kommunen, torde qvinnor jemväl med fördel för det allmänna kunna användas.
Således blifver, efter min öfvertygelse, fastighets-circulations-summan icke det ringaste förökad genom nu afsatte En million R:dr Banco. Jag frågar då, huru långt denna summa förslår, till uppfyllande af folkets önskningar och Bankens en gång åtagna skyldighet att vara förläggare för näringarne? Jag har väl hört yttras, att det icke skulle vara en Stals-Bank så alldeles värdigt alt drifva lånerörelse, på ao Banco-Utskottets Utlåtande, IV.-o log. sätt nu sker, utan att den borde indragas och att Privalbankerne skulle vara de, sorn borde bålla penningar tillhanda åt folket i allmänhet. Denna åsigt kan jag alldeles icke, från hvilken sida jag än må betragta saken, gilla; ty jag kan, för min del, icke uttänka, eller upptäcka någon orsak, hvarföre det skall vara en Stats-Bank ovärdigare att drifva lånerörelse än en Privatbank. Min fullkomliga öfvertygelse är, att Stats-Banken borde utsträcka sin lånerörelse, och i det stället Privatbankerne indraga deras. Då tror jag följden skulle blifva, att vi fingo en årlig räntevinst att påräkna, och att således folket blefve hjelpt icke på ett, utan på tvänne sätt, nemligen, dels genom lindring i bevillningen och dels genom lätt erhållande lån till understöd för den mest vigtiga eller moder-näringen —- jordbruket. Jag anser, att af räntevinsten, enligt 1839 års bokslut, R:dr 3,311,21 G: 41. 5., borde till förstärkande af Bankens lånefonder afsättas 2,500,000 R:dr Banco, hvilka jag önskade fördelade så, att En million R:dr B:co afsåges till förstärkning åt fastighetsfonden, En million R:dr B:cotillBanco-Disconten, 500,000 R:dr B:co tillodlings-lån och återstoden, 811,216: 41. 5., för Stats-Verkets behof.