Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har Utskottet, vid utförandet i Riksmynt af de för Adelsoch Riddarebref m. 11. nu stadgade afgilts-belopp, ansett sig böra utjemna dessa till runda summor, hvarvid visserligen någon förhöjning lör en del sådane handlingar uppkommit, men det allmännaste slaget eller Riddare-brefven åter blifvit upptagne till närmast lägre jemnt Riksdalertal; och torde dessa förändringar, i enlighet med bilagda förslag, af Rikets Ständer godkännas. §§ 5 och 6. Emellan föreskrifterna uti §§ 5 och 6, angående stämplade pappers-afgiften för fullmakter, sorn utfärdas dels från Kongd. Alaj:ts Kansli, dels från Rikets embetsverk, förekomma sådana skiljaktigheter i ordalagen, som skulle, enligt den förra gm, någon särskild afgift icke erläggas för erhållande al löneförhöjning vid innehafvande tjenst, dä deremot G § för dylika läll stadgar algifts erläggande, likasom vid befordran till annan tjenst med högre lön. Dessa skiljaktiga stadgande!) hafva föranledt tvekan vid författningens tillämpning. Till undanrödjande af en sådan otydlighet har Herr af Donner, för den händelse att befrielse frän skyldighet all med stämpladt papper förse utfärdade handlingar vid befordringar lill embeten och tjensler icke skulle vid denna riksdag medgifvas, uti väckt motion hemställt, alt stadgandet om kartering a flulimakler, utfärdade frän Kongl. Majit, sålunda mätte förändras: ”Fullmakter — löses, samt derefter med fern procent ä skillnaden emellan den löneförmån, som förut innehafts och den som tillträdes'’; etc. Emot detta förslag förekommer likväl, att omförmälda skiljaktighet emellan 5 och 6 §§:nas lydelse icke blefve undanröjd, men deremot 5:1 e §:ns allmänna föreskrift, all stämplade pappers-afgillen för fullmakter från Kongl. Majit, i allmänhet bestämd till I^J procent af lönen, så vida IVånträdd, alt endast fem procent skulle erläggas vid befordran till högre lön; för hvilken väsentliga afvikelse Irån hvad nu finnes stadgadt något skäl likväl icke är vordet anfördt.
I afseende på detta ärende, hvilket, genomi E. K. M:ts Nådiga Remiss den 90 sistl. Martil, är vordet till Stats-Utskottet öfverlemnadt, hafva Riksens Ständer inhemtat, att, enär deras uti underdånig Skrifvelse af den 23 Maji 1818 uppgifne Förslag, att, till undvikande af den större kostnad, som nybyggnad skulle medföra, något tjenligt hus till Cassern för då benämnde Andra Gardes-Regetnentet måtte varda inköpt, icke kunnat verkställas, E. K. M. i Nåder anbefallt inköp af en tomt på Ladugårdslandet, samt vidare förordnat, det flere mindre hus , hvartdera för a:ne Compagniers inrymmande, borde derstädes uppföras och byggnaden verkställas, genom entreprenader att 32,000 R:dr blifvit använde till inköp af berörde tomt; samt att, efter omförmälde plan, ett hus numera vore färdigt med inredning, hvilket kostat omkring 28,000 R:di och Underdåniga Skrifvelser. 99 hvarförutan ytterligare fyra dylika hus skulle uppbyggas. Ehuru således kostnaderne för Andra LifGardets Cassern-byggnad uppgå till ett vida högre belopp, än som vid anslagets beviljande varit påräknadt, hafva likväl Riksens Ständer, med erkännande af en lika rättighet för detta , som de öfrige Gardes-Regementerne, att varda med Cassern försedt, velat bifalla, att det hittills för sådant behof bestådde årliga anslag, 1 5,000 R:dr, må till nästa Riksdag fortfara; dock få Riksens Ständer tillika framföra den underdåniga anhållan, det E. K.
Län förläggas, pä der särr, arr denna Lappmark, wid nuwarande Lappfogdes derstädes afgång, förenas med Luleä fögderi, och Jockmocks Lappmark ater frän deria lill Calix fögderi afstiljes, samt arr Pireä Lappmark ma förblifwa under Westerbottens Norra Domsaga tills widare och inrilldes framdeles omständigheterne föranleda dertill ari samma Lappmark kan till angränsande Domsaga i Norrbotten förläggas eller en ny Domsaga i detta Län blifwa inrättad. Den af Kongl. Majit ar 1825 sörvrdnade sammanläggningen af Juckasjerfwi och Enonräkis Lappmarker med Torneä fögderi har, sedan dammande fogden i detza Lappmarker ar 1837 aflidit, gärt i werkställighet. Den Norra Domsagan i Norrbottens Län har, i följd af Kongl. Majits ar 1826 derom meddeidte förordnande, blifwit är 1838, med däwarande Häradshöfdingens derstädes begifwande, fördeld i twänne Domsagor, den ene bestäende af Luleä fögderi jemre Jockmocks Lappmark, samt andel af Calix fögderi, innefattande Ränea socken jemte Gelliwaare Lappmark, den andra af andel s Calix fögderi, inne - fattande Neder Cali): och Öfwer Calix socknar, samt Torneå fögderi med dertill hörande Juckasjerfwi och Enomäkis Lappmarker. Åtskilliga andra förändringar i afseende pa indelningen af jurisdictioner hafwa blifwit förordnade, såsom att hwardera af de twänne Domsagorne i Blekinge stola wid nuwarande ordinarie
Är jag, vid slutet af dessa tre år, icke tillbaka, då har min otur följt mig till en annan verldsdel; och i denna händelse – tyvärr troligen den sannolikaste – skall du, min dyra, älskade Gabriella, vara fri, fullkomligt fri från ditt löfte. Det är då temligen säkert att jag aldrig, aldrig återkommer. Ordet är grymt, det skakar hela min själ; men det är utsagdt, och jag har svurit mig sjelf ett löfte, som jag äfven tänker hålla, att ej mera sätta min fot på svensk jord, om jag ej återvänder dit som en någorlunda bärgad man.” ”Jag vill försöka att icke misströsta. Min bana har hittills ofta varit törnig, och likväl kan jag fritt, med fullkomligaste öfvertygelse säga att jag gjort hvad som ligger inom menskliga krafter, för att rädda mina fartyg; men en större kraft, mot hvilken vår är barnverk, har fattat rodret och slungat dem ned i förödelsens gap. Jag vill ej ens försöka att till det allra minsta skildra mina känslor, då jag efter slutadt blodsarbete lemnade Örnungens vrak. Du kan fatta dem; men jag hvarken vill eller kan uttrycka, hur jag dervid var till mods. Hade det ej varit för din skull, skulle samma våg fått krossa oss begge. Jag hade då aldrig öfvergifvit skrofvet.” ”Emellertid lefver jag nu, lefver för dig, du trogna, varma hjerta! Tre år – en lång tid af saknad och sorg – den går visst småningom förbi. Men du vet det, kommer jag ej, så stryk då förlofningsringen af fingret. Nej, nej, Gabriella, vänta litet, blott en liten tid deröfver. Gud ser våra hjertan. Min själ är hos dig; och så sannt som du förblifver mina ögons ljus, min lefnads stjerna, så visst är det ock att blott döden afkylt mitt hjerta, då du kanske längesedan upphört att sakna din Rosenberg.” Man bör ej försöka en skildring af det, som likväl aldrig kan beskrifvas: ett svidande hjertas oregelbundna slag. I hvarje fiber ligger smärtan och skälfver, men stum, utan behof att utgjuta sig.
Om ett dylikt beslut vidtoges, blefve det af största vigt, att den jordransakning, som borde föregå jordeboks-liggarens upprättande, verkställdes med yttersta noggranhet och fullständighet, så att ej mindre de nu i jordeböckerna befintliga felaktigheter, än äfven alla omständigheter i öfrigt, sorn skulle iakttagas, blefve behörigen utredda, samt säkerhet således vunnen om liggarens fullkomliga öfverensstämmelse med rälta förhållandet. Vid fråga om undersökning i förstnämnde hänseende vore dock nödigt alt på förhand noga öfvervägdes och bestämdes, huru vidsträckt denna undersökning borde sträcka sig. Om densamma skulle for hvarje hemman verkställas så fullständigt, att de nu antecknade förhållandernas riktighet borde pröfvas genom jemförelse med samtelige tillgäugliga jordeböcker förden förflutna tiden, komme sådant att icke Bilt. till R St. Prot. 1S47 oc^ 4 Sami. 1 Afd. a Band. 3o Haft. 3 18 Stats-ZJlskottets Utlåtande, N.o 2^2. allenast medföra elt så vidlyftigt och tidsödande arbete, att det nya jordeboksverkets fullbordande först vid en ganska aflägsen tidpunkt kunde emotses, utan ock otvifvelaktigt föranleda en högst betydlig mängd tvister, om förändring uti nu varande på jordeboken grundade förhållanden, och således inverka både på statens och enskildes häfdvunna rättigheter, utan att det måhända ens alltid, i saknad af erforderliga handlingar, blefve möjligt, att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra.
Sedan det nästlidet år församlade krigsbefäl för sin del medgifvit, hvad äfven af Kongl. Majit i nåder godkänts, att, bland andra, två styckjunkare och en sergeant vid Gotländska artilleri-korpsens stamtrupp må erhålla inträde uti Arméens pensionskassa, de förra i 6:te och den sednare i 7:de klassen af nämnda pensionsanstalt;' att den i stat upptagna regementstrumslagaren, som förrättar musikdirektörstjenst, må vinna inträde i 6:te pensionsklassen; samt att två på nationalbeväringens tygstat upptagne gevärshandtverkare, hvilka hafva lön på stat till högre belopp ån gevärshandtverkarne vid arméen, må undfå pensionsrätt i 7:de klassen at landtbeväringens pensionsstat; har Kongl. Majit begärt Rikets Ständers medgifvande att, under stadgade vilkor, äfven fyllnadspensioner af statsmedel måtte desse tjenstemän medgifvas, så att pensionerna i sin helhet blefve för styckjunkarne 400 R:dr, för sergeanten 800 R:dr, för regementstrumslagaren eller musikdirektören 300 R:dr och för gevärshandtverkarne 200 R:dr. Enär Rikets Ständer vid 1859 och 1860 års riksdag godkänt af Kongl. Majit då framlagdt förslag till förhöjda pensioner för officerare och civilstat vid Gotlands nationalbeväring, fordrar billigheten, att jemväl innehafvarne af de nu ifrågakomma tjenstebefattningarno hugnas med någon förbättring i deras pensionering; hemställande alltså Utskottet, e) att Kongl. Majits förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 42:o. Officerares anställande i utländsk krigstjenst. Till understöd åt officerare i sådant hänseende har Kongl. Maj:t äskat 9,000 R:dr.
Efter hans död; och följakteligen Sonen af en nyadlad, oaktadt denne blif« vit till högre värdighet upphöjd, likväl förblifva ofrälse intill Fadrens död. Detta synes ännu tydligare af io §. RiddarhusOrdningen: Där står: Efter Hufvudman för Adlig ätt, forn till Friherre upphöjd blifvit och introduction erhållit, tillträde närma/le Ättemän, dereft Jädan finnes , Huftnanna rätt för Adeliga Ätten, &r. Nu är det gifvit att i den nya Adeln ej finnes några Ättemän', således kan detta stadgande blott gälla om de Ätter, som tillr. ''mit före år 1809. Följaktligen måste i den nyu Adeln, den Adliga Attén utslockna, i samma stund som en sådan Adelsman blir till Friherre upphöjd. Att i den nya Adeln, icke kan finnas någre Ättemän, i den bemärkelse detta ord tages af Riddarhus. Ordningen, synes bäst deraf, att Ättemän äger i hufvudmans frånvaro intaga Ättens säte på Riddarhuset hvilket omöjligt kan lämpas på den nya Adeln. Hvad för öfrigt den nya redactionen angår, så finner jag den så mörk och invecklad, att jag ej tvekar att vida föredraga den gamla. Herr Rcfeiiblad: I anledning af Herr von Hartmansdorff^ anmärkning angående alternatifvet, att det skulle innefatta ett förhållande, sorn ej tillkomme RiddarhusUtskottet, utan blott Riksens Ständers Utskott, där 2 Stånd kunna stan* na emot 2, så tror jag att den enda föreskrift som Deri 11 Junii e. m. 241 som i detta fall binder Riddarhusutskott, är hvad som 52 §. Riddarhusordningen stadgar: Den innehåller: Skulle RiddarhusUtfiottet finna någon ändring uti eller tilläggning till denna Riddarhusordning nödig eller vrickes jr äga derom in Pleno, hvilken då alltid till Ulfikottet remitteras bör, eige Ulfikottet att derom öfverlägga, och med filt Betänkande till Ridderfitapet och Adeln inkomma.
tänker jag prata, med er tillåtelse. (Ser på klockan). Ah, hvilken njutning det skulle vara, att få klå upp en urmakaregesäll, just nu. Ber om uttryck, men det är så betecknande för mina ursäkt. »Klå upp» är precis inte något salongskänslor för tillfället. Se så, nu ska' jag sätta mig Ja, nu är det nästan afgjordt, fröken Valborg... Hvad då? VALBORG. OLOF. och konversera lugnt och förståndigt. (Sätter sig). torsplatsen. Att jag kommer att anta' den erbjudna konVALBORG. studier? Ni ämnar således verkligen öfverge edra Ja. OLOF. VALBORG. OLOF. Det gör mig ondt. mig litet ondt med. Trots mitt friska lynne, äl Nå, om sanningen måste fram, så gör det skar jag mina böcker med all en bokvurms öm het det måste ligga i blodet. Min mor var ger upp). Jag vill, jag ska' skapa mig ett eget ju en Hillner. Men det kan inte hjelpas. (Sprinhem så fort som möjligt, och till det målet är den lärda vägen allt för lång ja, ni vet kanserad arftagare? ske inte ni, fröken Valborg, att jag är en detroniVALBORG. Är ni, verkligen. En rik farbror, ungkarl, upptog mig som eget Ja, mina föräldrar dogo, när jag var 13 år. OLOF (sätter sig). barn och skickade mig hit, för att jag hos min lärda morbror skulle få den bästa möjliga upperfarit hans makt, ni, fröken Valborg. Vidare, vidare. VALBORG. fostran men Amor ja, ni har kanske aldrig fick jag ett bref från min fosterfar, innehållande För, ja ungefär 14 dagar innan Gertrud for, OLOF. underrättelse om hans giftermål, en nota på hvad jag hittills kostat honom, en anvisning på 2,000 signelse och på slutet den upplysningen, att jag VALBORG. OLOF. kronor för afslutandet af mina studier, hans välingenting vidare hade att vänta från hans hand. Det' var en stor missräkning för er. Ja, jag skulle narras, om jag sade motsatsen. Inte så mycket för min skull, som inte dess mer för...
Ca s-s a - behållningar, oafskrifna förskotter i Kandt-Renterierna samt till iiidrifning varande nedel, hvaremot de sedermera till den z September z8x.i| influtne medel och gjorde afskrifn.ngar å för-! skotterna höra afgå, samt den ujpkommande Balancen, år från år öfverföras, len antingen influtit eiler blifvit aflorrtade och förskotterne återbetaldte eller afskrifne. Ofver denna Herrar Revisorer; underdåniga hemställan täcktes Kongl. Majt i Nåder infordra Kongl. Stats-Contoirets öiderdåniga utlåtande; men som skiljaktige metingar sig yppat inom Kongl. Stats-Contoiret un methoden eller sättet till ett sådant Genenl-sammandrags uppgörande; så har Kongl. M;j:t, sedan Kongl. Stats - Contoiret med dess underdåniga utlåtande inkommit, i Nåder täckts öfverlemna Handlingarna till Stats-Utskottet. Efter en noga granskning af dessa handlingar, har Stats - Utskottet, Uti Betänkande af den 8x sistlidne Juli, till Riksens Högloft. Ständer föreslagit en ny redogörelse-method, sorn Suts-Utsköttet förmodar skall fullkomligen *PS: I)f.n a Augusti "uppfylla ändanålet; och efter denna ihéthod , skall en sådan Utredning teller general sammandrag ofver 1S09 och föregående årens medel författas, söm Hjärtat Revisorer hegart,för att vid. nästkommande Revision för då blifvande,Herrat llevisore: framläggas. Beträffaide dernäst deri af Herr Fhdherre Stadl von Hdlstein bégärdte upplysning, rörande Saltpeer medlen; så har Stats Utskottet Uti särskildt Betänkande af detina dag, öfver en af Herr lägmarlnen Grefve Gyllenborg gjörd enahanda Fnrnställnihg , härutinnan tneddelt de uppgifter, sorn Stats-Uisköttét i detta afseende ifrån kongl.
S. D. Föredrogos ånyo och bijöllos Lag-utskottets följande betänkanden: N:o 78, i anledning af väckt motion om ändring i 9 och 10 §§ af 11 kap. kyrkolagen; N:o 79, i anledning af väckt motion om rättighet för borgmästare i de städer, der poliskammare icke finnes att kalla till polisförhör vid vite och påföljd af hämtning; Prot-utdrag den 30 September 1848. 741 N:o 80. i anledning af väckt motion om förlängd tid för fullföljd af besvärsmål Irån Westerdahls fögderi af Stora Kopparbergs län; N:o 81 ^ i anledning af väckta motioner, angående upphäfvande eller förändring al Kongl, plakatet den 12 Januari 1726 emot olofliga sam mankomster för andaktsöfningar, jemte öfriga i samma ämne utfärdade författningar; N:o 82, i anledning af väckt motion om brottmåls-ransakningars hållande i länshäktena; N:o 83, i anledning af väckt motion om tings-predikans hållande å viss limma; N:o 84, i anledning af väckt motion om hvad iakttagas bör, då någon hänvisas till presterskapet att förmanas, innan han må fullgöra ådönid värjemålsed; N:o 85, i anledning af väckta motioner om ändring i lagens bestämmelser angående ränta å försträckta penningar och varor. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo meddelad t utdrag af liögv. Preste-ståndets protokoll den 26 dennes, med inbjudning till medstånden att förena sig uti ett vid Protokolls-utdraget fogadt, af Preste-ståndet, för att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, uppgjordt förslag till hufvudgrunderna i skatteförenkling, men denna inbjudning blef af Borgare-ståndet afslagen.
Det synes mig då, som det vigliga beslutet berodde på BondeSt. att fatta: ty om BondeSt. instämmer med BorgoreSt. och R. o. Ad., så är ju beslutet gifvet. Om R. o. Ad. deremot fattar beslut, vare sig alt frånträda sitt förut fattade, eller att qvarblifva dervid, så förändrar det icke frågans ställning. Mig förefaller alltså det naturligaste vara att först afvakta BondeSt:s beslut, huruvida nämnda Stånd instämmer med BorgareSt. samt R. o. Ad. Frih. Sprengtporten: Det förhåller sig visserligen på det sättsom Hr Lagerhjelm framställt; ty i händelse BondeSt. skulle (hvartill är all möjlig anledn. att förmoda) besluta att StatsUtsk. skulle handlägga detta ärende, alldenstund BondeSt., efter att hafva beslutat att qvarblifva vid sin förut fattade mening, icke destomindre i så måtto frångått densamma, alt nämnda RiksSt. till StatsUtsk. remitterat en motion, som afser disposition af bancovinslen; så funnos verkligen trenne Stånds beslut derpå, att ärendet skulle af StatsUtsk. allena behandlas. Jag tror likväl icke att något hinder uppstår om samtliga Stånden i denna fråga falla beslut, och så mycket mer angeläget torde det vara, att R. o. Ad. förnyar sitt förra beslut i ämnet, som PresteSt. inbjudit R. o. Ad. alt sig med sistnämnda RiksSt. förena, hvilken gjorda inbjudning åtminstone hindrar PresteSt. att kunna upptaga och afgöra frågan förr, än R. o. Ad. genom afslag besvarat PresteSt:s berörde inbjudning. På denna grund torde det alltså vara nödvändigt, att R. o. Ad. fattar ett beslut, hvilket jag förmodar mätte blifva ett vidhållande af Ståndets förut fattade mening. 45 354 Den a3 Januari f. m. Hr Lefrén, Joh. Pehr: Sedan R. o. Ad. inbjudit de öfriga Slånden alt sig om R. o.
» af lånekontorets i Malmö återstående fordran bos f. Kamereraren E. P. Lindstedt » af åtskilliga vid lånekontoret i Wisby balanserade fordringar » af f. d. Klädeskramhandlaren G. Westlind J:sons skuld till Banko-Diskontverket » af upplupen ränta å f. Handlanden J. A. Carlqvists inbetalda skuld till Banko-Diskontverket » af Handlanden D. Schedvins Enkas skuld till Banko-Diskontverket Afvelsdjur af utmärktare boskapsracer, om anslag till införskaffande af goda Aga, kroppslig, angående föreskrifter i fråga om dess användande vid skolungdomens undervisning Agrikultur-kemiska Försöksanstalter, om anslag till Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. 5 Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande i Kiks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Oj O Cg W CO C N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. (Elfte Samlingen.) A. " J! CfQ co r3. *-fs *"» < o n> T3 5T ° ro S2. r4 r Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-S tå lidens Beslut. Underdånig Skrifvelse. xCD CL, 03 crq oo W rc w cT N;o N:0 N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:0 8 Agronom, om lön åt ytterligare en inom Kopparbergs och Norrbottens län — Bd. 106, 165 4 i 99 58 Se Sjette HufvudTiteln. Agronomer och deras elever, om f Ad. 234 Pr. 1 [ 95 Bd. 353 ! löneförhöjning för t 4 i 99 57 Se Sjette HufvudTiteln. Ahlberg, om ett årligt anslag af 500 rdr till f. d. Rektorn, Adjunkten N. L 1 4 i 153 52 Se Nionde HufvudTiteln.
Utsk:s yttrande om bibehållande af nu stadgade förbud mot införsel af ”tackoch barlast-jern” och mot utförsel deraf samt af de dermed likartade artiklarne ”ostämplade och oborrade kanoner, stycken, nickhakar och mörsare” jemte ”hällar öfver lfj tums tjocklek” samt ”lod och lödjor” öfver 1 Skft vigt stycket, blef af R. o. Ad. godkändt. Äfvenledes godkändes den af Utsk. föreslagna voter:s-propos. N:o 179; ang:de införselstullen å Kanoner, stycken, nickhakar och mörsare ostämplade och oborrade. Med tillkännagifvande, att det rör:de ifrågavar. ämne ankomne prot.-utdr. från PresteSt., hvars beslut R. o. Ad. önskat inhemta icke sträckte sig längre än till de redan pröfvade delarne af Bevilln:sUtsk:s mern., hemställde Hr Gr. o. Lan d tm. om R. o. Ad. af sådan anledn. behagade lill e. m:s plenum uppskjuta den återstående pröfningen af detta mern.; hvilket bifölls. Anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern. och utlåtrn: N:o 246, ang:de gratifikation åt t. f. stats-kommisarien A. V. Kock; N:o 247, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å kammar-coll. berättelse, ang:de kungsgårdars och öfriga kronolägenheters i riket förvaltning. N:o 248, ang:de rättighet för Dahls häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark; N:o 249, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för åboerne å de s. k.
Hon tog sin rol af sylfid ett ögonblick i förväg och, i ett nu lösgörande sig såsom en lefvande bas-relief från sin grafsten, hvarpå hon hvilade, kastade hon sig eller föll med ett förvånande och elastiskt språng midt för gruppen af sina systrar, den tidens balettstjärnor. Hela denna episod varade icke tjugu sekunder, och långt ifrån att blottställa scenens succès inlade densamma deruti, jag vet icke hvilken sensation af verklighet, som gjorde framgången svärmande. — Professorn och jag sågo pâ hvarandra om igen. Första gången, när korset föll, hade vi gjort det under tystnad, men efter mademoiselle Taglionis triumffall lutade sig Poncelet till mitt öra och hviskade halfhögt: — Två!! Jag börjar förstå.Fjärde akten är mycket kort. Arian » Robert, du, som jag dyrkar! », sjungen af madame Damoreau med en passionerad fulländning, bibehöll atmosferen vid en senegalisk hänförelse-temperatur, som man kunde frukta skulle spränga salen. Ridån lyfte sig öfver munkarnes kör » O, kommen, I betryckte! *, som är värdig Bach och Händel. Tonsättarens snille / artisternas inspiration, ämnets skönhet hade sä mäktigt gripit åhörarne, att vi erforo ett det sällsammaste intryck. Alice upphörde för oss att vara den ringa pilgrimen, hon antog en öfvernaturlig storhet, och gerna skulle vi ha följt henne i de himmelska andarnes korståg mot afgrundens furste. Också, när den sublima trion l) örjade och Bertram i sin faderliga sjelfviskhet framlockade ur sitt af helvetes-lågorna kopprade bröst trollskt rörande toner; när Alice, växande under sin sändning, gjorde front mot sin förfarlige motståndare och lät Roberts moders testamente blifva en sköld öfver sonens hufvud; när Robert, söndersliten mellan den röst, som lockade, och den, som kallade honom tillbaka, blott förmådde utstöta detta förtviflans skrik: » Förskonen mig, af nåd! », så kände vi oss alla hafva vår insats i denna gemensamma ångest.