Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Utskottet icke ingått i någon fullständigare relation af Revisorernes anföranden rörande Charta;- 6q2 Stats-Utskottets Sigillat»Verkets förvaltning, liar liärrört deraf att K. Kam raarCollegii åberopade förklaring upplyser nöjaktigt några af de gjorda anmärkningarne och att de väscndtligaste missbruk förmodats kunna förekoromas genom de af Utskottet tillstyrkta hemställande!!. Att åter, på sätt yrkadt blifvit, ingå i någon detaljerad granskning ■af de controller, sorn böra vidtagas till förekommande af missbruk vid handlingars charterande, är ett ämne som egentligen tillhör och förmodligen tiil behandling upptages af Höglofl. BevillningsUtskottet. 17:0 Från V. BorgareStåndet har återremiss jemväl meddelts å den punkt i Betänkandet der Utskottet yttrat, att det ansett förhållandet med afskrifningen af Handlanden Banks skuld till Tullverket, sedan han deraf inbetalt 10 procent, icke föranleda till någon åtgärds vidtagande. Då Utskotttet grundat detta omdöme på den fullständiga utredning af ämnet GeneralTullstyrelscn i sin underd., RevisionsBerältelsen vidfogade, förklaring lemnat, samt den i anmärkningarne hufvudsakligen uttryckta princip att Kronans fordringar ej må genom accorder med de skuldsatte förminskas eller efterskänkas, ej, ehuru i allmänhet riktig, till ifrågavarande fall, der Kronans fordringsanspråk var på rättegång ännu beroende, funnits fullt tillämplig, anser Utskottet sig böra förblifva vid sitt redan afgifne yttrande. 18:0 Utskottet anser äfven nu de å den såkallade BrudgåfvoFonden gjorde anvisningar till mindre belopp, icke föranleda någon åtgärd, helst hvad an - Betänkanden, N:o 3ig. 6o3 märkningarne uti detta ämne innehålla redan varit taget under betraktande då frågan förra gången förevar. Kunnande Utskottet på de af R. St:rs Statsutskott vid senaste Riksdag anförde och uf R.
Hr v. Troil har dock visat, att de fall, då Landshm kan begagna denna suspensionsiätt, just äro de då det är nödvändigt för att bibehålla Embetet i verksamhet. Att för öfrigt kalla LandsSekret. och LandsKamer. för Landshins embetsbroder torde vara nog oegentligt, och delta uttryck är väl begagnadt endast för att gifva skärpa åt framställningen. Förhållandet mellan »embetsbroder» tyckes vara nog eget, då den ene har rättighet att besluta, och den andre blott att gifva råd; då den ene har skyldighet att expediera, och den andre att tillse, det expeditionen riktigt verkställes. Jag för min del kan i o’etta förhållande icke se annat än det af chef och underlydande, ingalunda det af embetsbroder. Hr Dalman har äfven sagt, att LandsSekret. och LandsKamer. kunna af Landshin begagnas som drängar. Föga lämpligt, som detta uttryck i allmänhet torde vara, är det ej heller här tillämpligt, ty den nya Instruktin angifver noga dessa båda embetsmäns ställning såsom chefer hvar och en för sin expedition, och tillägger dem vigtiga rättigheter, till och med utöfver hvad 1734 års Instrukt. gjorde. Hr Dalman har vidare sagt, att förhållandet med LandsSekretin och LandsKamerin icke är detsamma som med tjensteroännen uti ett Collini. Härvid förekommer visserligen också den olikhet, att LandsSekretin och LandsKamerin äro skyldige att i hvarje sak yttra sin mening, men tillika den vigtiga likhet, att dessa tjenstemän, likasom tjenstemännen i Colhne äro skyldige att expediera besluten. Hr Dalman har äfven ansett, att LandsSekret. och LandsKamer. ej skulle kunna klaga öfver en obillig suspensionsåtgärd, emedan deias förhållande till Landsh.-n derigenom skulle blifva högst obehagligt; men för min del tror jag att förhållandet innan en suspensionsåtgärd vidtages, redan är så obehagligt, att obehaget föga ökas af en klagan.
(R:glds Afd.) Med åberopadt stöd deraf, att Rikets sednast församlade Ständer, genom bifallandet af dåvarande Bevillnings-utskotts utlåtande, N:o 19, medgifvit, att de till Minisler-statens embetsoch tjenstemän utgående traktamenten och aflöningar, endast i den mån Svenska statsverket dertill lemnade bidrag, borde eller kunde blifva föremål för bevillning, har Kongl. Majit, enligt Dess vid innevarande riksdag aflåtne nådiga proposition (införd under N:o 30 i lia Sami. af Bihanget till Riks-ståndens Protokoller) förordnat, att, enär hvartdera af de förenade konungarikenas andel i beskickningarnas aflöning icke kunde annorledes bestämmas, än efter det förhållande, som egde rum emellan det ena och det andra rikets bidrag till Ministerstalen pä det hela, borde uti alla å denna stat anvisade aflöningar, traktamenten och pensioner, m. m., norska medel anses för hvarje år ingå till den andel, som Norriges hela bidrag i för hållande till Sveriges för samma år utgjorde; hvarjemte Kongl. Majit, som, till beredande af rättelse för framtiden vid debiteringen af bevillnings-afgifterna för bemälde embetsoch tjenstemäns löner, meddelat erforderliga föreskrifter uti samma proposition i nåder förklarat, att, hvad beträffade en af denna embetsoch tjensternanna-personal i underdånighet gjord ansökning om restitution af den bevillning, som, utöfver Sveriges andel i den samfällda anslagssumman för Minister-staten, redan blifvit erlagd för dithörande allöningar, ansåge Kongl. Majit, att, under de förhållanden, som i förevarande fall egde rum, ej mindre rättvisan emot enskilde, än ock statens värdighet kräfde, alt verkan af den förklaring utaf gällande föreskrifter om ifrågavarande beskattning, som genom ärendets behandling hos Rikets sednast församlade Ständer blifvit åstad - llih. till U. St.
Bifölls. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JM 131, angående verkställd omröstning i anledning af Prot.-Vtdrag den 10 Oktober 1863. 639 de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:ris 55 och 124, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt Kommunal-styrelserna att öfver samma magasiner förfoga. Från Hogv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskoltets nedannämnda Utlåtanden och Memorial : JV3 157, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om full dispositionsrätt för Stockholms stad och län till den åt stadens och länets gemensamma kurhusinrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen. Med afslag å Utskottets hemställan, förklarade Preste-Ståndet sig förhindradt att bifalla Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition. M 158, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från majorsboställe! Hammar vid Wermlands regemente, till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län. Bifölls. M 159, i anledning af Kongl. M«j:ts nådiga Proposition, angående upplå tande af en del utaf kronoängen Tyskhagen i Westmanlands län till byggnadsplats för Kungsbarkarö församlings folkskole-byggnad. Bifölls. M 160, i anledning af väckta motioner, angående grundskatternas afskaf fande. Bifölls. JV3 163, i anledning af väckt motion, angående förflyttning utom hufvud staden af Kongl, flottans varf och dithörande materiel m. m., samt Skcpsholmens och galervarfvets upplåtande till Stockholms stad. Bifölls.
Alt dylika förstärkningar, om nu ifrågavande förslag antages, för ett eller annat ränteri blifva större än förut, torde väl kunna inträffa; men sådant medför ingen annan påföljd än alt statskont. måste, för nämnde förstärkningars tillhandahållande förr, än eljest varit behöfligt, i riksgiskont. lyfta några hundratusen r:dr af statsbristsumman. Riksgtskonl. komme visserligen i sådant fall att ett eller annat qvartal tidigare, än hittills, utbetala omförmälde årliga utgiftssumma, hvilket dock föga torde komma att inverka på nämnde verks rörelse och ställning. Man har under sednare tider alltför mycket klagat öfver riksg:skont:s betryckta ställning, men dessa klagomål grunda sig sannerligen icke på kännedom om verkliga förhållandet. Till någon upplysning i detta afseende vill jag nu endast åberopa sednaste afgifna förslagsberäkning öfver kont:s tillgångar och skulder, utgörande en bilaga till den berättelse, hvilken efter sista halfårets utgång aflemnades. Åberopade handling utvisar nemi., alt alla riksg:skonl:s skulder med undantag af endast 28,000 r:dr motsvaras af samma verks tillgångar. Jag tror icke att ett sådant förhållande mellan skulder och tillgångar är synnerligen beklagansvärd!. Slutligen anser jag mig, i anledn. af ett utaf Rivon Hartmansdorff begagnadl uttryck, böra förklara att ehuru jag verkligen är lifvad af ett varmt intresse för de förändringar, som åsyfta enkelhet och reda i våll föråldrade beskattningsoch uppbördsväsende, jag likväl ingalunda tror, att det förslag komilerade för tillvägabringandet häraf uppgjordt, kan betraktats såsom ett foster af en förment bokhållare-enthusiasra. Jag lyckönskar emedlertid Hr von Hartmansdorff lill bildandet af delta nya epithet, fastän jag befarar, att det icke kommer att vinna allmän burskap emedan ordsammanställningen tyckes innefatta hvad man i allmänhet förstår roed contradictio in adjecto. Gr. Sparre, Erik: Jag skall vara ganska kort. Jag ber blott att få förklara ett uttryck af mig, som blifvit af mina motståndare myckel häckladi, nemi. alt missbruk å räntetagares sida ägde rum.
Fond af zoO,2oo Riksdaler, att ärligen anwändas till ränta och afbetalning, fast styndsammare erfordras, än genom tillgörande Län kan wara att förwänta; hwarföre Kongl. Mant i Nader östat en sadan Författnings widtagande, hwarigenem Nikvgälds«Contviret blifwer iständsatt, att, när sa päfordras, med förstotter till Summans fulla belopp, Kongl. Maut bista; sa har Utstottet mast wara betänkt pa annan utwäg, an allenast ken, att förestå med hwad willkor Länen borde upptagas. — Obligationerne för dem utfärdas, och de upplante medlen Konungen tillhanda hallas. Utstottet anser öfwerflödigt art anmärka omöjligheten deraf, att genom friwillige Län (och andre kunna icke komma i sräga) mont wist tid påräkna en wist, alldraminst sa stor och betydelig Summa, som den nu ifrägawarande. Utstottet twiflar dock ingalunda, att ju Med, borgare finnas, som wid första underrättelsen om Fäderneslandets trängande behof, biträda med Län; men Utstottet tror ock, att mängden behöfwer rådrum att pröfwa, vin Läne-willkoren kunna bliswa instämmande med dest omständigheter: attöfwcrtyga sig om säkerheten, samt om fördelen af Längifning till Staten emot den, att anwända hwad de kunna åstadkomma i sarstiidte rörelser eller ull enstildta Lane - DeN Z Augusts. 2Z2I ne sökande, och att inhämta hwad de finna sig kunna, erbjuda i Län ar Staren och sa widare. Efter hand, men ingalunda hastigt kan alitsa en til! äfwenlyrs icke obetydlig
Genom de afgistcr, som i ofwanberörde mätto fasistälde blifwit, hoppas Riksens Ständer, att medel stola erhällaS till att betydligen öka de män behöfwandes underhäll, alt genast till Pension intaga den mängd Sökande, som" fin, noS dertill berättigade, samt att genom andra utwägar än hittills, dä Prnsionairerne endast sätt Åtnjuta eit obetydligt pcnninge-undcrstöd, sädana anstalter böra kunna widtagas, som närmare uppfylla denna wälgörande Inrättnings bestämmelse: att underhälla dem, som j Rrigs, tjensten blifwit oförmögne, akt stg sjelswe försörja; och aro Riksens Ständer öfwerrygade, att en nitist och klok styrelse, stäld under Eder Kongl Majus Eget nädiga »välbehag, närmast blifwer i tillfälle, att titt ändamälets befrämjande lemna den ätgard, hwartill förändrade omständigheter kunna föranleda; böranoe Krigsmans-CatzanS förwaltning jemwäl öswcrsts af Riksens Ständers Revisorer, hwilka torde i Räder tillätas, att hos Eder Kongl. Majit i undrrdänighet anmäla hwad de kunna finna fel, agtigt och föreflä sadane förändringar, som de anse nytt-Le. Riksens Ständer framhärda, etc. Stormägtigste AllerNädigste Konung! Hos Eder Kongl. Maj:t fä Riksens Ständer härmed i undrrdänighet anmäla, det de titt deras Depurerade wid Revisionen öfwer Krigsmedlens förwaltning utsett och förordnad följande, nemligen: Ridderstapet och Adeln: Majoren Ditti. Reuterriiolttoey Bcrgö-Rädet LcNjLmin Sanclelz. Preste-Stänbet: Theologie ProfcAorn och Doctorn samt Ledamoten af Kongl. Rordäjerne Srden Sven Wik-NZSN Essyer-zon och Kongl. Hof-Predikantcn Doctor LAV. Dkj^a.
Krigsarkiv-fonden, bildad på grund af Kongl, brefvet den 9 Mars 1806, förvaltas utaf Krigs-kollegii Aflönings-afdelning under Militieboställs-kassan, uti hvars räkenskaper den upptages såsom en kassans skuld med ett ifrån föregående revisionsår oförändradt belopp af 2,475 R:dr. Räntan af denna fond disponeras af Topografiska kåren. § 2. § 3. § 4. — 81 — § 5. De ifrån Invalidhus-inrättningen å Ulriksdal afflyttade invaliderne, som vid 1861 års början utgjorde 9 personer, hafva under årets lopp minskats med en f'. d. soldat, som med döden afgått, så att antalet understödstagare från Invalidhus-fonden vid revi - sionsårets slut var följande: 3 f. d. officerare, med underhåll, å 345 Rdr 62 öre, 1,036: 86. 3 f. d. soldater, med underhåll i hemorten, å 131 R:dr 41 öre, 394: 23. 2 f. d. dito, med underhåll å Danviks hospital, å 161 R:dr4löre, 322: 82. S:a 8 personer, med sammanlagdt underhåll af R:dr 1,753: 91. Från samma fond utgingo vid 1861 års slut svärdspensioner till: 62 svärdsman, å 45 R:dr, 2,790: — 242 med svärdsmedalj benådade, å 15 R:dr 3,630: — S:a 304 pensionärer, med sammanlagdt pensionsbelopp af li:dr 6,420: — § 6. Ä flera af dessa kassor och fonder hafva slörre kontanta behållningar vid årets slut funnits innestående, än som, vid betraktande af förhållandet mellan inkomster och utgifter, enligt Revisorerues åsigt, varit nödvändigt.
Blott med några ord torde jag få bemöta Hr Gr. Björnstjernas anförande. Skilnaden emellan att på »skämt» eller af harm väcka en motion uti ett så allvarsamt ämne, som ang. befordringslagarne, ja, äfven om min motion skulle, såsom den icke gjorde, hafva afsett »befordrings-väsendet», — synes mig ungefärligen lika obetänksamt, hvarföre jag ytterligare fritager mig lika mycket ifrån en sådan afsigt, sorn ifrån suppositionen derom. Äfven får jag rätta en oriktig uppfattning af Gr. Björnstjerna, eller derom, att, genom hela lägre tjenstegradens indragning inom det påpekade verket, — några eller någon af de derstädes anställde e. o. tjenstemännen tagit afsked och ännu mindre skulle blifvit afskedade; tvärtom, de tjenstgöra fortfarande dess oaktadt, och deras tjenstgöring är för ärendernas gång alldeles nödvändig; och att så är förhållandet, torde Hr 500 Den 20 December. Gr:n, i dess egenskap af Sekund-Chef, snart nog kunna blifva i tillfälle att förnimma. Dock, för närv:de är mindre af vigt, synes mig, att tvista om det misstag, Ekon.-Utsk:t utan all fråga begått, än huruvida Hr Gr:n, såsom Utsk:ts ordförande, anser Utsk:t böra, efter hvad jag nu varit i tillfälle att upplysa, sjelft på allvar vilja behandla motionen uti det »syfte», jag med densamma afsett. Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då, såvida han ej misstoge sig, Hr Liljenstolpe i sitt lorst afgifna yttrande hade begärt ytterligare bordläggning af förev:de Betänk., men någon annan ledamot af R. o. Ad. icke förenat sig i denna begäran, kunde densamma, till följd af stadgandet i 49:de §:n R. O., icke till någon påföljil föranleda. Sedan öfverläggningen häruppå förklarats fulländad, anmälte sig och yttrade Hr Liljenstolpe:
Det nästa betänk., som står på listan, angår åtskilliga frågor om förändringar i presterskapets löneinkomster. Då denna fråga är af beskaffenhet att, enligt 4 § uti PresleSlis privilegier, kunna anses såsom en detta Stånd särskildt rörande privilegiifråga; så hemställer jag vördsamt till det Höglofl. Ståndet, huruvida icke grannlagenheten fordrar, att R. o. Ad. uppsköte sitt beslut öfver detta betänk, intilldess i samma ämne prot.utdr. ankommit från PresteSt. I anledn. häraf hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, att med pröfningen af Allm. Resv. o. Ekon.- Ulsk:s mern. N:o 134, i anledn. af återremiss af belänk. N:o 109, ang:de presterskapets löneinkomster m. m., må anstå, intilldess prot.utdr. om PresteSt:s beslut i detta ämne lill R. o. Ad. ankommit. Ropades ja. Föredrogs Hr Nordcnanckars, Fredr. Wilh., den 17 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de användandet af Bankens behållna, ännu icke disponerade vinst. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Sällan har väl in om detta Hus en motion blifvit väekt, som, enligt min öfvertygelse, varit af en mera vådlig beskaffenhet, och, jag vågar säga det, mera stridande emot sanna statsmannagrundsatser, än den nu föredragna. Den är af en så mycket farligare beskaffenhet, som den värde motionären sjelf är lika mycket känd för sina ädla, rätlsinta och sant. fosterländska åsigter, som för mer än vanliga kunskaper både i financeläran och statsekonomien. Jag fruktar derföre, att det förslag, som han framställt, kanske skall hos en och annan finna mera medhåll, än det säkerligen vunnit Den 26 Mars e. m. 499 om del ulgålt från en mindre känd personlighet.
Så väl af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , som af Sundhets-Collegii uppgifter, har Utskottet för öfrigt inhemtat, att sjukantalet år 1827 val undergått någon minskning emot förra årens medeltal från och med 1822 till och med 1826; men denna förminskning är dock föga betydlig, och det lärer följaktligen blifva nödigt att vidtaga fortfarande kraftiga anstalter för utrotande af den ännu fortfarande Veneriska sjukdomen. I betraktande häraf, samt då förhållandet i denna omständighet är nästan enahan-l da, som vid nästlidne Biksdag, tveka Utskott ten icke att vördsamt tillstyrka , det de Motioner, som åsyfta upphörande af Curhusafgiften, måtte ogillas ; hvaremot Utskotten föreslå: att en årlig afgift till Veneriska smittans botande, och hämmande må intill nästa Riksdag utgå af hvarje person, som betalar mantalspenningar, till det belopp och med de vilkor i öfrigt, som nedanföre bestämmas, Utskotten hafva dervid destomindre kun. nät fästa afseende å Casper JVijkmans förut’ nämnde framställning: att den hittills ut - 98 Stats■ o. Bevilln. Utsk. Betänkande N:o 87; flående Curhus-af giften matte ersättas genom ett anslag af 20,000 R-.dr, som detta anslag , utan tvifvel , skulle blifva otillräckligt , samt dessutom ingen afgift med mera skäl bör vara personlig , och följaktligen mindre billigt öfverklagas , derföre att den lika träffar alla , och således äfven Samhällets fattigare elasser , enär detta så allmänt nyttiga bidrag underhåller Curanstalter, hvilka egentligen blifvit inrättade för dessa classer och af dem nästan uteslutande begagnas.
Jag vet icke om R. o. Ad. täcktes tillåta mig att vid detta tillfälle begagna ett uttryck af en längesedan afliden utmärkt konstnär som, när han såg någonting som vittnade om ett djerft snille, sade att det var någonting af det tusan djefla deruti. Med afseende på projektet att, för att i Stockholm erhålla en gemensam station, fylla Riddarholmsfjärden, måste man medgifva att deri verkligen ligger något så storartadt, att man kan Den 6 December f. m. 119 kalla det för någonting »tusan djefla». Det måste medgifvas att man blir fallen för en viss beundran, när det är fråga om ett så gigantiskt förslag som att försätta hälleberg, och det är det verkligen fråga om här, om man skall spränga ned en god del af Skinnarviksbergen och lägga dem ned i Kiddarholinsfjärden, för att fylla den till en bank. Jag har den största aktning för Öfverste Ericssons förmåga att beräkna kostnaden, emedan det visat sig att hans ut förda arbeten kostat mindre än han beräknat; men det finnas många exempel på personer som lyckats många gånger, men likväl slutligen en gång kunna missräkna sig; och att fylla en sådan sjö sorn Mälaren med en bank, sådan som skall erfordras för att derå lägga en jernväg och tillika motstå stormars och vattnets inverkan, det är en sak som synes mig gå öfver det kostnadsförslag, som derom blifvit upgifvet. Men om jag antar alt det vöre en möjlighet att fylla Mälaren, så skulle jernvägen komma upp vid Hebbeska huset på Riddarholmen och vidare förbi planen at Geterska huset, förbi R. Stms hus och öfver Norrström lill Tegelbacken. När sedan jernvägen blir färdig, så komma träner att passera icke en utan många gånger på dagen, dels för passagerare och dels för varor. Jag har sett ställen, der 18 träner passerat hvarje dag, således långt mera än en trän i timman.
Man kan då lättare en tid undvara tillförsel af Fa* briksoch Manufacturvaror utifrån, och lättare i en hast producera de nödigaste hemma, äfven hafva af utländska varor, som vi för Ridd. 0. Ad. Fröt, N;o jp. 40. 3°6 Den 13 April. närvarande till en hel verkligen skole hafva, stora förråd för flera år. Fabriker och Manufacturer sysslosätta och bilda mera svaga, sjukliga, mindre moraliskt goda menniskor, jordbruket tvärtom. Den physiska kraften, renare moralitet, enklare seder, varmare fosterlandskärlek, större färdighet att gripa till vapen för Fäderneslandets försvar och frihet, finne vi derföre på åkerbrukarens sida. Jordbruket bildar utomdess, i synnerhet om Bönders arbetsskyldighet utan bestämdt contract öfverallt afskafiäs, en mera jemnt fördelt välmåga, det mercantila en mängd fattiga bredvid några öfverdrifvet rika. En del Fabriker och Manufacturer hämta dessutom sina rudimaterier just från jordbruket. Jag borde ej drista mig decidera emellan Näringsfrihets-systemet och tvångs systemen. Isin princip är, enligt min öfvertygelse, visserligen det förra det rätta, men frågan är, om ej ett tvångs-system kan tvärtemot princip blifva nödigt, då det i andra länder, tvärtemot princip, blifvit infördt. Om utländningen, kan man säga, ej vili låta våra produeter fritt inkomma i dess land, hvarföre skole vi tillåta hans fri införsel i vårt land? Man skall ock, ät-, minditone vid järsta påseendet, svårligen tro, att England med sin uppnådda högd i tillverkning af Fabriksoch Manufactur-varor, och med sitt envälde öfver alla haf, med sina rikedomar, skulle anse sig behöfva de strängaste lagar och deras lika såstiänga handhafvande mot införsel af utländska varor, om fullkomlig frihet i handel vore rådlig för något land.
A. 213. — med åtföljande förslag till 2:dra och y:de Artiklarne i det blifvande BankoReglementet. LXV. B. 112. A. 213. — med hemställan om ett tillägg till 2 § af Utskottets afgifna förslag, angående föreskrifter i det blifvande BankoReglementet, såsom en följd af Rikets Ständers vidtagna beslut, rörande inlösning och utvexling af Bankens sedlar m. m. LXV. B. 112. A. 213. — med hemställan om intagande af en ny § i andra Afdelningen af fjerde Artikeln 78 af det nja BankoReglementet. LXV. B. 112. A. 2l3. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med förslå? till det blifvande BankoReglementets 5:te Artikel. LXV. B. 216. A. 392. •— med förslag till 4;de Artikeln 5:te Afdelningen af det nya BankoReglementet, innehållande de föreskrifter, som afse Bankens DiscontRörelse. LXV. B. 217. LXYI. A. 26. — med anledning af erhållet uppdrag från Höglofl. Ridderskapet och Adeln att, i afseende på grunderna och vilkoren för Spannemåls belåning, jemte de för sådant ändamål nödiga reglementariska föreskrifter, med förslag till Rikets Ständer inkomma. LXVI. B. 3o3. A. 313. BankoUtskottets Canzlis aflöning, att den ' måtte anordnas af de för Riksdagskostnaderne anslagne allmänna medel. I. B. 647. II. A, 24. P.U. 168. X. B. 260. XI. A. i47. XXIV, B. 70. A. 83. BankoUtskottets Instruction, om dess meddelande vid Riksdagens början. XIII. B. 266. XV. A. 142.