Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos och biföllos följande Stats-Uiskottets Utlåtanden: N:o 101, angående behöfvandes undsättning under intiäffande miss\äxt-år; samt N:o 102, i anledning af väckt motion om afskrifning af Westerbottens läns innevånares undsättningsskulder efter missväxterna åren 1830 med 1834. S. D. Föredrogos nedannämnde Banko—Utskottets Utlåtanden och Memorial: Utlåtande N:o 25, öfver väckt motion, angående skyldighet för vederbörande att återställa eganderätts-handlingar för utgifna fastighetslån: bifölls. Dito N:o 26, i anledning af väckt nlotion om ulväxling i landsorten af silfveroch kopparmynt; bifölls. Memorial N:o 27 med anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss af Utskottets Memorial Nio 12, med uppgift, om oell huruvida någon del af den sedan 1818 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande; Ståndet fattade för sin del det beslut, alt af Bankovinsten ett belopp af 500,000 rdr årligen må från Banken, i och för statens allmänna behof, till Riksgäldskontoret aflemnas, samt lade Memorialet N:o 27 till handlingarne. Memorial N:o 28, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 16, angående J. N. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta; lades till handlingarne. S. D. Vid skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiTJttskottets Memorial: Prot.-Utdrag den 12, 14 och 16 April 1851. 227 N:o 71, i anledning af återremiss af Utlåtandet N:o 56, lät Ståndet bero vid det beslut, Medstånden i ämnet fattat, och lade memorialet till handlingarne. S. D, Föredrogs och remitterades till Expeditions-Utskottet Grefve G.
Med anleda, af en värd talares jemförelse emellan anslagen till värfvade trupper och frågan om indelta räntor, sorn nu förehafves, lager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att dessa föi hållanden ej blott äro olikartade, ulan under detina synpunkt just motsatta, alldenstund frågan ont anslag till värfvade trupper tillhör bevillningen, och således bör af förstärkt Slat-Utsk. afgöras, hvaremot frågan om indelta räntor, såsom tillhörande indelningsverket, enligt våra grundlagar endast kunna afgöras genom tre Stånds beslut och Konungens sanction, för att vara gällande. Hvad åter angår den omständighet, att vid den förflutna riksdagen ställningen hos Konungens rådgifvare och äfven hos R. St. torde hafva varit olika mot hvad den är vid denna riksdag, så är orsaken dertill Den i3 Januari e. m. ganska enkel, och jag liar redan angifvil den i elt föreg:de villande. I öfiigt vill jig ej inolsälta mig den ålgärd, som nu är i fråga alt vidtaga. Hr von Rosen: Det är i anledn. af Hr D ilmans y 11— rande, all indelningsverket skulle vara rubhadt derigenom att indelta löner vid en ny lönereglering blifvit öfverflyttade på en annan grad än den, hvartill de ursprungligen varit anslagna, sorn jag trott mig böra förklara, det jag anser, att derigenom ingen rubbning ägt rum i indelningsverket, utan snarare i tjenslgöringsreglemenlet. Hvad för öfrigt angår indelningsverket, så tror jag ej, att derutinnan någon rubbning skett, hvilken ej af Konung och Ständer blifvit gerhehsamt beslutad. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller atl till stöd för hlin mening, alt denna fråga kan och bör förfalla, få åberopa SlatsUtskts eget anförande på två ställen i det betänk. sorn nu är under öfverläggning. Det ena är sidan 6, der det står, atl andra punkten, ”i hvad angår tillstyrkt hemställan till K.
Stånds sammanstämmande beslut antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, ogillade Utskottets i detta memorial framställda voterings-proposition. S. D. Sedan Ståndet funnit nödigt, att af Stå* dets ledamöter skulle ytterligare utses 6 suppleanter i förstärkta Stats-utskottet, för att vid inträffande behof der fungera, och lid till förrättande af valet blifvit till detta plenum utsatt, företogs nu nämnda val; och befunnos efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering till suppleanter i förstärkta Stats-utskottet vara utsedde: Prosten Sidner, Lector iFallman, Doktor Wallin, Biskop Bergman, Kommminister Janzon och Prosten Arrhenius. S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets utlåtande N:o 6o_, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Utskottets betänkande N:o 42, med förslag till reglering af bankens låneoch krediliv-rörelse. Utskottets yttrande i början af utlåtandet lades till handlingarna. Den af Utskottet i afseende på 23 punkten föreslagna voteringsproposition godkändes, hvarjemte Slåndit biföll, hvad Utskottet vid 24 punkten i sammanhang härmed yttrat. Prot.-utdrag den 2/ Juni 1848. 461 Utskotlels rörande 49 punkten gjorda framställning godkändes. Med förkastande af Utskoltets yttrande vid 52 punkten, beslöt Slåndet, att ett bankens låne-koutor bör på Gottland inrättas, i sammanhang hvarmed Ståndet så till vida godkände Utskottets vid 53 punkten gjorda tillslyrkande, att Slåndet ansåg föreskrifterna i 209 § af bankoreglementet, innefattande åtskilliga för diskont-verkets gäldenärer på ön Gottland beviljade förmoner, endast böra gälla till efterrättelse, intilldess låne-kontor på Gottland blifvit inrättadt. livad Utskottet i afseende på 55 och 73 punkterna yttrat och föreslagit, bifölls.
När skymningen kom, hade det beslut mognat, hvilket ofta hvälft sig i mitt hufvud, vid åsynen af de bekymmer, som tärde pappa. Jag svepte kappan litet darrande omkring mig, smög tyst och fort uppför trappan i Svanstedtska huset, och kom lyckligen, utan att mötas af någon menniska, till dörren af ett rum, der jag stannade, emedan jag hörde fasta, manliga steg knarra innanföre. Sakta öppnade jag, afkastade kappan och böjde för första gången mitt knä för en mensklig varelse. Jag erinrar mig icke hvad jag i det första ögonblickets orediga, bäfvande känsla sade; men det var en varm, innerlig bön, att han måtte skona fem värnlösa barns enda stöd. Herr Garben log mildt, och mera bar än ledde mig till soffan, emedan jag icke ville uppstiga, innan jag erhöll hans löfte, och han ej ville tala, förrän jag lemnade denna ställning. Nu satt jag bredvid honom, fattade hans hand, och talade innerligt och bevekande till hans hjerta, om min fars bedröfliga ställning, min mors förtviflan och mina små, hjelplösa syskons förlust af allt, just då de bäst behöfde stöd och ledning. Jag visade honom den fattigdom, som väntade oss, och den oändliga bitterhet, som låg deruti, för dem som varit vana vid öfverflöd. Jag sade honom, att jag, för min egen del, trodde mig ega styrka att uthärda dermed; men att se alla dem jag älskade så hjelplösa och betryckta, det var mera än mitt hjerta förmådde uthärda. Och så djupt förödmjukande det var, du kan lätt fatta det, Hilda, bönföll jag för deras skull om förskoning. ”Jag hade velat skona, jag hade velat göra mycket för er skull, och kommerserådet hade aldrig behöft tillgripa denna utväg, om han haft förtroende till mig, och vid min förra härvaro öppet meddelat mig sin kinkiga ställning; men att så drifva uppenbart gäck med mig, att genom list och ...” ”O, säg icke mera, bäste herr Garben!” afbröt jag.
Maj:ts disposition för att användas till arfvode åt Bibliothekarier vid de högre elementarläroverken, med vilkor att boksamlingarna vissa 12 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. timmar i veckan blefve för allmänheten tillgängliga, fortfarande måtte för enahanda ändamål utgå; hvilken nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 18:o Till löner för 27 nya adjunktsbefattningar, äfvensom tiil arfvoden för extra lärare, har E. K. Maj:t äskat ett belopp af 50,000 R:dr årligen. Beträffande lärarepersonalen vid de fullständiga läroverken hafva Rikets Ständer vid särskilda tillfällen uttalat den grundsats, att ett normalantal af 16 lärare må anses motsvara behofvet för 200 lärjungar, samt att, då deras antal ökas med 30 eller 40, en ytterligare lärare bör påräknas; och inhemtas nu af Statsråds-protokollet, hurusom, med stöd af berörda grundsats, E. K. Maj:t under nu löpande statsregleringsperiod, uppå derom gjorda framställningar, beviljat tillsättandet vid elementarläroverken i Göteborg och Calmar af en Adjunkt på hvartdera stället. Härförutom hade från en mängd läroverk inkommit ansökningar om anställande derstädes af flere lärare, än staten upptoge; men då dels af Stats-kontoret E. K. Maj:ts uppmärksamhet blifvit fästad å de, i förhållande till beloppet af besparingarne å läroverksanslaget, betydliga anvisningar, som tid efter annan derå måst ske, dels ock E. K. Maj:t, innan behofvet af ökadt lärarebiträde kunde anses af någon tids erfarenhet ådagalagdt, icke velat förordna om tillsättandet af nya befattningar, hade E. R. Maj:t icke i andra fall än de två förutnämnda derom fattat beslut, utan endast naedgifvit att extra lärare finge på kortare, för hvarje gång särskildt bestämd, tid antagas.
Man har sagt, alt det skulle tjena till ingenting, att nu, såsom Utsk. föreslagit, bevilja några eftergifter, ty, säger man, läsärne blifva i allt fall icke tillfredsställde, utan komma alt yrka pä ytterligare utvidgade friheter. Jag tror det icke, men för öfrigt skulle ju detta vara ett skäl, att aldrig förbättra våra lagar, derföre att några enthusiaster fordra mera, än man kan medgifva. Hvilket är väl klokare, att göra eftergifter, ätt jemka lagstiftningen efter tidsandans åsigter, och söka bibehålla ordning och lugn, eller att spänna bågen till dess den brister, och pressa dammarne till dess strömmen spränger dem? Jag återgår nu till de Hris yttranden, som velat borttaga aila de inskränkningar Utsk. föreslagit. De hafva sagt, att Utsk. begått ett fel uti sitt raisonnement, då det i början af sitt yttrande förklarat, att frihet borde uti religiöst afseende lika väl sorn i verldsligt vara medgifven, men sådant oaktadt, likväl sedermera föreslagit inskränkningar i denna frihet. De värde1 falarne hafva här förbisett, att 8:de §: rr af Kongl. Förordn. den 6 Febr. 1849 innebär rättighet för de verldsliga myndigheterna, att nplösa sådana sammankomster för behandlande äf verldsliga ämnen, då de der finna något stridande emot verldslig ordning. Om nu denna rättighet för detta falt finnes hös den verldsliga myndigheten, bör då icke religio - 362 Den 21 Juni f. m. nens väktare hafva samma rätt, att uplösa religiösa sammankomster, och står icke detta i fullkomlig öfverensstämmelse med 1849 års Kongl. Förordn.? Jag skulle föreställa mig, att innan man yttrar sig uti ett ämne, och tillvitar ett Utsk. inconseqvens, borde man åtminstone hafva gjort sig reda för de förfatlmr och den fråga, hvaröfver man talar. Man har sagt, att all rörelse är underkastad lagar, och jag tror det äfven. Det finnes lagar för rörelsen inom den materiella verlden, likasom inom den andliga, och dessa lagar bjuda, alt all öfverdrift bör undvikas, enär den straffar sig sjelf.
P.i lika fatt mäge de, som lil Hchstjuls aro anflagne, med andra, närmare Gästgifwaregården boende, vm utgörandet deraf betinga. H vad Skjutsen i Städerna angar, sa kommer derwid at pä manligt satt förblifva. Landshöfdingen bör, til wederbörandes efterrättelse, genom anteckning i Dagböckerna eller a annat lämpeligt satt, wid hwarje G istgistvaregärd lemna noga och nödig uplysmng, vin hwad för Skjuts-Inrättningen, i anseende til de resandes beqwämligheter och skyldigheter är at iakttaga. Innan Gästgifware sär skjutsa, bör alltid Hällstnitsen, der sädan finnes, först utgå, men sedan mä Gästgifvaren i tour med kellervLn, intet förwagra de resande sina H star, Magnar, B atar eller annan Fordeustap, ehwad årstid det wara kan, sä lange riägm sädant as honom olegdt är, samt dä hemma simres; stec det/ utan desto wigtigare orsak, dk 4-4 2""!""!' Han den resandes bewisliga stada, samt böke bertil Tre Riksdaler och Sexton Skill.; Samma bot ware, om Gästgifware!: förwagrar den resande Hus och Herberge. Den som först kommer til Gästgifwaregård, bör ock först fa stjuts derifrån. §. rZ. Uti Bät-leg» betalas efter den Dara, Landshöfdingen fastställt, som alltid ä Bätstället bör wara tilstädes. §. *4. Ifrån alla Stader, utom Stockholm, som har sin egen Skjutsförfattning, betalas Tols stillingar Milm för hwarje A>ast, men frän alla Gastgifwaregärdar pä Landet Ätta stilling. Eho som begär eller täger mera Skjutslega, än salunda stadgadt ar, ware förfallen til Tre R:dr. 16 still, böter.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 24 sistlidne October, under'~N:o 164, afgifr.a och, den 2 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N.‘o 1 3 r, förut meddelade Betänkande, angående väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskilda Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, enär förstnämnUtlåtande redan blifvit af de öfrige frenne RiksStånden bifallet, för dess del dervid låta bero, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 17 sistlidne October, under N:o 8f> afgifna och, den 30 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver väckt fråga, angående Sveriges Försvars-anstalter. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - ■Fröt. Utdrag den 18 Nor>. 182g.
Företog R, o. Ad. val af 21 ordinarie ledamöter och 9 sup* leanler uti förstärkta SlatsUtsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, sedan emellan dem, söm erhållit lika antal röster, lottning blifvit anställd, dels till afsk ilja nde af dem, hvilka borde blifva ordinarie ledamöter, dels lill bestämmande af den ordning, i hvilken suppleanterna borde, i händelse af behof, inträda, ltafö va blifvit ntsedde till Ordinarie ledamöter: N:0 (58. Frih. Frill. Frih. Hr Printzensköld, Carl h 84 röster. — 746. Hr Reiher, fullm. Gr. Gr. Lewenhaupt, Axel 148 11 — 2080. 7» von Konow, fullm. Frih. Hr Tersmeden, Nils 84 77 — 1055. 17 Bråkenhjelm, Pehr Reinhold Frih. Gyllenstjerna, fullm. Gr. Gylden84 stolpe, Anton Gabriel 71 — 139. Gr Wirsén, Axel Emil 83 19 H. R. o. Ad. åtskildes kl. -f till 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 20 Plenum kl. 10 f. m. Företogs val af 2:ne Bänkman inom lide Bänkm:s-afd:n efter N:o 456 Hr Aminoff, Iwan Feodor, och inom 14:de Bänkm:safd:n efter N:o 2082 A. Hr Mannerskantz, Carl Axel; och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde inom ll.de Hr Elgenstjerna, Carl Magnus. Hr af Wellerstedt, Nits Joachim. Öppnades Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i hvardera af Banko , Allm. Besv.- o. Ekon. samt Ridd.Ulskm, och befunnos dertill utsedde i B a n k o - U t s k o 11 e t: efter N:o 2082.
I tädan! lall skulle jag anse Verta fält att öka Armeen till deh princip wara det bästa, äfwemom det lä» kerligen är det mindst kostsamma. PZid fielfwa werkställigheten sär jag blott anmärka, att dä hwarie Indelt JnfanterieCompagnie manligen be« stär of 150 Man och deröslver, och derwid endast finnes z Officerare, sä more Befälet oul>räck>lgt, dä Cvmpagniet skulle ökas till hälsten. Sä wäl i delta afseende, som till undwikande af de olägenheter som alltid ätsölja samma sta-ndet of Troupp.-r hwitkas löningssätt ar olika, torde det wara bäld, att under egit särskildt Befäl uppsätta sädane Corvser, delade i Ba? "Loner, med 4 Compagnie a i JO Man i hwarje Batailion, under eu Majors Befäl. D3 detze Bataillonrr, i likhet med Wermlands FältJägace, as CompagnieCheferne emottageö pä Pufievolance, med answar att alltid hälla gruppen i complett och brukbart ständ, sä skulle del äiystade ändamälet minnas. Att en wärswad Trupp bäst och med m-nsta kostnad underhålles genom P^evoilance, bestyrkes af erfarenheten. Compag» 684 Den n Januari'!. nieChesen är gensst i tillfälle att fylla hivad som brister, utan att, genom flera omwägar nödgas reqwirera och osta länge rvänka pä Karleus nöd, wändigaste behof. En Bataillon af 6oo man, lika organiserade, som Wermlands FäitJägare hittills warit, kostar enligt bitogade Calcul N:o 2 endast 12,470 N^dr 5 tz. 4 r:st Det nya PatzevolanceContraclet som rm stall uppgöras, torde häruti göra nägon förändring i anseende till närwaronde höga priser.
Andra hufvudtitei uppföres ett årligt anslag af 600 R:dr att utgå till arfvoden åt tingstolknr, nemligen en för Neder-Torneå och Carl Gustafs tingslag med 200 R:dr, en för Ofver-Torneå och Pajala tingslag med 300 R:dr och en för OfverCalix tingslag med 100 R:dr — af hvilket sistnämnda belopp dock, derest Korpilombolo församling, som består af tillförene till Ofver-Torneå, Pajala och Ofver-Calix socknar hörande delar, framdeles kommer att, på sätt föreslaget blifvit, utgöra eget tingslag, hälften bör öfverflyttas till den för Ofver-Torneå och Pajala antagna tolk. som i nämnda fall bör inom Korpilombolo tjenstgöra — emot skyldighet för tolkarne, hvilka skulle komma att medelst konstitutorial tillsättas af vederbörande domare, efter nämndens hörande inom det eller de tingslag, för hvilka tolk vore att antaga, att tillhandagå med tolkning uti Finska språket såväl vid de ordinarie tingen som vid urtima ting och extra förrättningar, äfvensom den för Neder-Torneå och Carl Gustafs tingslag Ii Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. AJ:o 1, om Statsverket 1862* anställde tolk borde vara skyldig att äfven inora Neder-Calix tingslag* derest hans biträde erfordrades, på domarens kallelse i sådant ändamål sig inställa; samt att dessa tingstolkar härförutan må från statsverket, af det under Andra hufvudtiteln uppförda förslagsanslag till reseoch traktamentspenningar, undfå skjutsoch traktamentsersättning efter gällande resereglemente i '1 1 :te klassen för biträde vid alla de förrättningar, som ej å vanliga tingsstället för det tingslag, hvari tolken är antagen, ega rum, der vid resan beräknas från tingsstället i orten och dit åter. 5:o. Götha Hofrätt: Kongl. Maj:t begär, att ledamöternes i denna hofrätt löner måtte bestämmas lika med hvad för Svea hofrätt blifvit föreslaget, nemligen: O 3 O 1 Hofrättsråd
Hiet kända i det öfriga Europa, utan hvad värre är, illa kända, emedan man minnes förhållandet med nämnde verks liqvid af de i Holland och Genua upptagne lånen, som afskrefvos till af totalbeloppet. Deremot har Banken icke så dåliga antecedentia, och anser jag i följd deraf, att den, mycket lättare än Riksg.cont. skulle kunna upptaga lån, och lättare genom de medel Utsk. föreslagit, än genom de af Riksg.cont. utgifna obligationer. Det ligger en besynnerlig förvillelse i begreppet om dessa län. Man säger, hvarföre skall Bunken göra lån, om han kan fylla sina behof genom dessa obligationer; men jag hemställer om Banken ej lånar, när den lemnar ifrån sig obligationer, för hvilka den uppbär ränta. Det är ett lån i sämre form, och med sämre villkor än andra, om räntan han förlorar, är högre än den han skulle gifva. För Konungen är det äfven lättare att gifva sin garanti pä ett i riklig form stäldt statslån, än på en på dessa obligationer grundad, hvilka icke äro ställde i vanlig Europeisk form, icke äro kända utomlands, och icke lyda på annat, än de okända ombytliga Svenska myntvaleurerna. Det hufvudskål, hvarpå jag likväl grundar mitt afstyrkande af Frih. Raabs motion, är, att denna öfverflyttning skulle bestämdt skada Bankens credit. De ifrågavar. 6^ millionerne fastighetslån äro inberäknade i Bankens förmögenhet och utgöra en del således af Bankens grundfond. Deras öfverflyttning till Riksg.cont. skulle således minska Bankens credit, såväl i Sverige som i andra länder. Att utbyta en sådan reel fond emot obligationer, hvilkas värde ingen känner, synes mig icke vara öfverensstämmande med Bankens bästa. Man har sagt, att det icke vore bankmessigt att Banken beskäftigade sig med fastighetslån, — det kan så vara; likväl äger den Bank, som bedrifves mest bankmessigt, nemi. den Engelska Banken, inteckningar i fastigheter till ett belopp af 18 millioner r:dr Sv. b;co. Man har sagt, att Utsk:s skäl voro allt för svaga.
Diskont-direktionens nuvarande ledamöter deltagit i pröfningen och beviljandet af ofvanberörda till Bruksegaren Dillner utgifna lån, men Advokat fiskalen Montan vid den till lånet beviljades varit ledamot i Statslånefondens Direktion med enahanda åligganden, som tillkomma de i Banko-diskonl-direklionen deltagande Kommissarier, Diskont-direktionen, af sådan anledning, anmodat honom att de äskade upplysningarne afgifva; i följd hvaraf Advokat-fiskalen Montan i ett lill Utskottet öfverlemnadt memorial anfört, att det, efter förloppet af tre och ett halft år icke vore för honom möjligt att ihågkomma alla detaljförhållanden, rörande oftanämnda lån, men att Advokat-fiskalen dock erinrade sig att, innan låne-ansökningen pröfvades, från trovärdige personer erhållits de upplysningar, att lånsökanden Dillner allmänt ansågs för en särdeles skicklig, verksam och redbar man, äfvensom att han, medelst nybyggnader och odlingar, betydligen förbättrat Spjuthäcks egendom, hvilken, m ed afseende tillika å dess fördelaktiga läge, skulle vara värd 90,000 ä 100,000 ö O ' R:dr R:mt; alt ehuru den af lånsökandens ombud, uti anmälningssedeln. rörande hypotheket lemnade beskrifning upptager, att den intecknade förbindelsen vore försedd med borgen såsom för egen skuld af Brukspatronen J. F. Geijer, samt en lika beskaffad anteckning jemväl förekommer uti den af Statslånefondens räkenskapsförare, numera aflidne Revisoren A. G. Örling upprättade, så kallade lånehoken. äfvensom Bruksegaren Banko-Utskottets Utlåtande JV3 39.
Men den verkliga debuten egde rum den 11 maj 1870, då frö- ken Grabow uppträdda å Stora teatern såsom Bertha i » Niirnbergerdockan », hvilket vackra och lättflytande koloraturparti mycket bra lämpade sig för hennes böjliga och sonora stämma. Också var framgången lika fullständig som välförtjänt. Åhörarne af denna minnesvärda föreställning voro fullständigt hänförda och pressen förutspådde den unga sångerskan en lysande framtid. En af de tidningar, som omnämnde debuten, yttrade därom följande: » Ändtligen tycks vår scen hafva funnit den artist, som kan låta operacomiquen å nyo uppträda på dess tiljor. Fröken Grabows debut berättigar till en sådan förhoppning. Hennes utförande af Berthas parti i » Niirnbergerdockan » var nämligen något af det täckaste och msst spirituela, som k. operan under senare år haft att erbjuda, och röjde icke blott en färdighet, som fullständigt beherskade uppgiften, utan ännu mer anlag af obestridlig betydenhet. En synnerligen behaglig apparition, en stämma, som utan att vara särdeles stark ovilkorligen väcker sympati och gör sig gällande genom det egendomliga och karaktäristiska hos dess välljud, en redan långt kommen och utan ansträngning konstfärdig koloratur, men framför allt förmågan att genom hjärtlighet, naivité och grace förläna ett parti, sådant som detta, poetisk lyftning och dramatiskt lif samverkade här att försätta publiken i jubel och framkalla stormar af bifall. En dylik hyllning åt det första steget är måhända i allmänhet en fara för den artist, hvaråt den egnas, men då den, såsom nu var fallet, tydligen utgår från hjärtat och ännu mer vittnar om känslans tillfredsställelse än om omdömets gillande, torde den kunna verka endast godt. Fröken Grabow har instuderat sin debutrol för fru Stenhammar, och i rikare mått kunde svårligen någon lärjunge hedra sin mästarinna. » Den succés, som den 18-åriga sångerskan med detta parti rönte, gjorde, att hon under samma spelar fick försöka sig med några andra uppgifter: Pamina i » Trollflöjten », Anna i » Friskytten » och Fiamma i » Hin ondes lärospån ».