Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hvad jag yttrar har åtminstone den förtjensten, att det uppträder utan anspråk på att uttala den absolut rätta uppfattningen, att det ej gifver sig sken att vara annat än en röst från en aflägsen vrå, men en vrå, der man rätt ofta förundrar sig Öfver, hur det går till i den stora verlden, och der man ej så alldeles kritiklöst tar för godt allt hvad som bjudes en. Det var några synpunkter i tidens brännande literära frågor, jag ville hålla fram. En medarbetare i » Ur dagens krönika » har förekommit mig i att påpeka en sak, som för öfrigt ligger så i öppen dager, att det är bra besynnerligt, att den så pass länge fått förblifva obeaktad. Det är den beskyllning, som i tid och otid gjorts mot de möderne diktame för deras mörka lifsåskådning, der ingen enda ljuspunkt finnes. Förstås att denna beskyllning ej göres utan all grund. Nog fins det de, som ha » gjort » i dysterhet och svårmod, i synnerhet under en viss tid af deras ungdom. Men att hos nutidens diktare det fins en blick för något ljusare och bättre, att de särskildt hoppas rätt mycket af framtiden, det är ett faktum, som man göres uppmärksam på genast, då man tar del af hvad de skrifvit. Gäller det mogna män, så är det rent af löjligt att förebrå dem för den lifsåskådning, deras erfarenhet gifvit Ur dagens krönika. V .. 7 — 8. 4 * dem. Ty den är dock mera än en modesak. Jag tror verkligen ej, att någon skrifter dystra saker blott för att väcka uppseende derigenom, för att bli intressant Det kunde man göra i en tid af en glad hållning — för att verka just genom motsättningen — men icke i en allvarsam tid som vår. Nej, om den, som söker publikens gunst, har något väderkorn, så slår han an glada strängar, tänker och känner så som den stora massan och söker aldrig höja sig öfver dess nivå. För att bli populär, behöfs blott att kunna se glad ut. Få vi skratta, äro vi genast nöjda och tacksamma — och det är lätt förklarligt att så är, blott vi ej skratta åt saker och ting, som äro för allvarliga att skrattas åt. Det fins ett förskräckligt ord, som heter pessimism.
Beslöts remiss till Lag-Utskottet af Justitiae-Ombudsmannens Embets-Berättelse för åren 1834, 1835, 1836 och 1837, samt dess den 14 sistlidne Januari afgifne berättelse till Rikets Ständer. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr Christiersons denna dag väckta, motion om serskilda bestämmelser, i afseende på 25 Cap. 7, 11 och 16 §§. Rät tegån gs-B alken. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: l:o Herr JVijks motion om tysta Bih. till R. St. Uldr. d. 15 Februari i8r\.o. förmons-rätternes upphörande, och 2:o hvad serskilde ledamöter af Ståndet, i anledning af samma motion, yttrat. S. D. Till Be villiiings-UIsko Itct remitterades: l:o Herr Walléns motion om upphäfvande af de §§. i tull-författningarne, som tillåta husvisitationer efter förbudet och tullförsnilladt gods, jemte hvad, i anledning deraf, blifvit i öfrigt inom Ståndet yttradt, och 2:o Herr Lidboms motion, om dels upphäfvande af alla förbud emot in•försel af utländska fabricater, saint deras beläggande med en lindrig tull af högst 15 procent, och dels derom, att tullen på alla rudimaterier och machinerier för fabriks-tillverkningar, hvilka ej till samma godhet kunna erhållas i Sverige, utan måste införskrifvas, må i möjligaste nion nedsättas, 0111 ej alldeles borttagas. S. D. Tili Banco-Utskottet remitterades Herr Hallings motion, angående inskränkning i kostnaden för Rikets Ständers Banks förvaltning, m. m., tillika med hvad flere ledamöter i detta ämne yttrat.
Utan hinder af förd klagan skall försaIjningsafgiften utgå efter det af taxerings-komité bestämda kannetal, intilldess ändring deri blifvit vidtagen genom beslut, som vunnit laga kraft. § 14 Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet idkas, gore derom framställning hos kommunalnämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas. Kommunal-nämnden skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins försäljning. S om bifall till utskänkningen för högst tre år tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet ölverlemnas till ordföranden i kommunalstämman. Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på kommunalstämma, som blifvit två söndagar å rad pålyst, socknemönnens utlåtande i ämnet. Varder framställningen af både kommunalnämnd och kommunal-stömma ogillad, förfalla frågan. Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det kommunal-stämma blifvit hållen, ordföranden kommunalstämmo-protokollet och kommunal-nämndens yttrande, jemte eget utlåtande i ämnet, till Wår Befallningshafvande in. Wår Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det kommunalnämndens ordförande tillkänna. Der fråga uppstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är. § is. Rättigheterna för andra tillåtna utskänkningsställen än gästgifveriet äfvensom för minuthandelsställena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång, af kommunal-nämnden på offentlig; auktion utbjudna för den af Wår Befallningshafvande jemlikt § 14 bestämda tid af högst tre år, ät den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetul. Kommunal-nämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, än äfven å den erbjudna ofgiftens belopp, antaga eller förkasta. § 16.
Comp. till Grefve von Rosen, angående beloppet af den garanti Staten skulle ikläda sig och formen för en sådan garantis medgifvande, för att göra derpå grundade aktiebref säljbara uti England, eller, med andra ord, de vilkor, under hvilka ett Svenskt Jernvägsbolag skulle kunna påräkna aktieteckning uti sistnämnde land. 6:o. Ett i form af bref till mig från Grefve A. E. von Rosen innefattadt sammandrag af ofvanstående handlingar och de förändringar, Grefven anser erforderliga för det stora ändamålets vinnande — den Svenska industriens lyftning genom de förbättrade kommunikationer, ett ändamålsenligt jernvägssystems införande hos oss skulle medföra — hvaråt han egnat hela sin verksamhet. Bifogande jag till dessa handlingar dels öfversättningar af de deribland, hvilka äro på Engelska språket affattade, dels också ett i år utkommet nummer af en Engelsk Jernvägsjournal, utvisande de vilkor, under hvilka garantier blifvit utländska bolag för jernvägsbyggnader meddelade. Huru mycket hela företaget skulle vinna i ändamålsenlighet genom jernvägens utsträckning till Köping är naturligt och lätt insedt. Jag får derföre vördsamligen Slals-Ulskoilets Utlåtande, . V 340, 19 Coresia detta steg, elier garantiens utsträckning äfven för anläggningskostnaden af jernvägen från Orebro till Köping. Enligt de kostnadsförslag, som deröfver blifvit gjorda, skulle för denna 6Va mil långa vägsanläggning fordras ett belopp af 2,020,000 Riksdaler, hvilket, i anseende till terrängens bättre beskaffenhet, är betydligt billigare, jemförelsevis mot vägsträckningens längd, än jernvägen från Orebro till Hult. — Vördsamt C. Fr. Werrn j:r. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1851. Stats-Utskottets Memorial, N;o 3-It. t \:o Ml. Auk. till Exp.-Utsk. d. 23 Augusti 1951, kl. 8 c. ni.
Dä sålunda uppenbart är, att de så kallade prostetunnorna, som i allmänhet utgå, en för hvarje socken i kontraktet, egentligen utgöra en ersättning till kontraktsprosten för de besvär och kostnader, prostembetet medför; samt dessa besvär och kostnader icke mindre kännbart drabba en tillförordnad, än en ordinarie prost, finner Utskottet, på dessa grunder, det vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att ifrågavarande inkomster för den lid. de icke, enligt privilegierne, tillfalla afliden kontraktprosts enka eller barn, eller under extra nådår, vare sig att ett eller två äro beviljade, oafkortade komma den tjenstförrättande kontraktsprosten till godo, och icke, såsom nu är förhållandet då allenast ett nådår eger rum, till fremmande ändamål användas; till följd hvaraf Utskottet vördsamt tillstyrker, det Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna, att inkomsten af de så kallade prostetunnorna under extra nådår må, der sådan upbäres, hädanefter odelad tillfalla den, sorn pro-tsyssiax under tiden förestår: 16 Allm. Best.- och Ekon.- Utskottets Betänkande, N:o 68. Hvaremot Utskottet finner att, å motionärens förslag i hvad det rörer återbäring af till vederbörliga kassor influtna så beskaffade inkomster till förmon för de ännu lefvande prostar, som deraf varit i mistning, afseende icke kan lastas; hvadan Utskottet hemställer, att motionen i denna del icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Mars 1854. STOCKHOLM, f. d. Schultze’» Boktryckeri 1854. Allmanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 69. 1 N:o 69. Ant. till Exp.-Utak. d. 17 Mars 1854, kl. 11 f. m.
Kummin. talgvax-, gula. hvita och spermaceti. Mandel Olja: bom-, eller af oliver. ha mp-. Peppar, alla slag. Piphufvuden af sjöskum. Plommon, cathariaoch sviskon. Pomeransknoppar och skal. Bussin. Salt, kok-. Socker: maskovad-, eller brunt och gult, terres-och tetes-, samt hvitt pudersocker, krossadt lump-, och havana-terres-. Span mål: omalen: korn. The. Tjära. Tobak: blad. knaster. sljelkar. Trädvaror: mahogny, oarbetad t. sågadt eller tillhugget. Ull, okammad och okardad. Win. 520 Ejpeditions-Utskottets Forslag till lind. Skrifvelse, N-o 2/2. Underr ätt els er om hvad vid taxans verkställighet iakttagas bör. § 1- Hvad vid tullklareriug af brutet skillingtal ej hinner till half skilling uleslutes, och räknas deremot för en skilling hvad af sådant brutet tal stiger tiil eller öfver en half. § 2- Med de i taxan förekommande vigtbestäinmelser förstås viktualievigt, der annan vigt icke serskildt är utsatt. § 3. För alla varor, som inkomma med främmande fartyg, förhöjes den belöpande tullen med fyratio procent, och för alla varor, som med dylika fartyg utföras, med femtio procent, utom i de fall då, genom serskilda afhand<- lingar med främmande makter, undantag härutinnan blifvit öfverenskomna. Till allmänhetens underrättelse utfärdar ”Wårt och Rikets Kommers-kollegium kungörelse om dessa afhandlingar vid början af hvart år.
Maj 1835, angående berörde afgift, med hvad vid controllen och' uppbörden deraf iagttagas bör, än äfven tagit i noggrant öfvervägande de motioner och yttranden, som uti detta ämne blifvit till Utskottets handläggning remitterade; och som Utskottet, på säLt här nedan vidare förmäles, efter den sålunda verkställda granskningen, icke funnit några hufvudsakliga förändringar uti högstberörde Förordning vara af behofvet påkallade, anser Utskottet något utarbetande af nytt förslag härutinnan hvarken vara erforderligt, eller, med afseende å nödig besparing af tid och Statens medel, tillständigt; hvarföre Utskottet, med förbigående af de §§ i merberörde Nådiga Förordning, hvilka blifvit lemnade utan anmärkning, endast uppehåller sig vid sådane, deruti ändringar eller tillägg blifvit i Utskottet tillhandakomne yttranden föreslagne, eller eljest af Utskottet ansetts böra ega rum, nemligen vid 2 §. I afseende hvarå Olof Lindbäck från Halland, uLi en från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad motion, föreslagit, att, tillvinnande af besparing i Statsverkets kostnader samt mera säkerhet och lättnad vid controllen å charteringen af rättegångsmed (lere handlingar, stämpel-valeurerne å cliartor måtte så bestämmas, i förhållande till Chartae-Sigillalae-afgifterne, att icke flera än en charta behöfde användas till biläggningar under 100 R:dr. Då ett ytterligare förökande af de värden, hvarunder stämpladt papper skulle finnas att tillgå, utöfver hvad i förevarande § redan finnes stadgadt, otvifvelagtigt skulle i hög grad försvåra räkenskapsföringen och, till följd deraf, äfven controllen öfver redovisningen för det stämplade papper, som till försäljare deraf i alla Rikets orter öfverlemnas, samt någre serdeles olägenheter icke böra kunna uppkomma derigenom, att en och annan handling måste med flera chartor beläggas; fördenskull anser Utskottet sig Bih. till R. St.
Hr Huskisson; Englands President of the board of controul (en post motsvarande den af Handelsoch Tullminister) beredde Englands liberalare tull-systeme och kom till Paris för alt stadga sina ideel', i anseende till handeln med Frankrike. Sidenfabrikerna sysselsatte honom enkannerligen. Han begaf sig derföre incognito till en af de största fabrikanterna i Parisoch beställde till ett ganska betydligt penningebelopp flera yppiga ameublementer af siden. Kär priset var uppgjordt, anmärkte han, att leverancen borde ske i London. — "Skall ske", sade fabrikören, ”det höjer räkningen med 10 proc." — "Men införseln är förbuden." — Rikligt: "prsemien är 10 proc.”, — genmälte ganska kallblodigt säljaren; "och då sker leverancen på min risk i ert bus i London." Med detta besked reste han, sammankallade fabrikanterna i Spital-Fields och öfverlade med dem om upphäfvande af förbudet, hvilket de tillstyrkte. Denna berättelse har jag af Hr Huskisson sjelf emottagit. — Och Engelska sidenfabrikerna hafva sedan mera prospererat än förut; och Engelska Tull-styrelsen håller i Canalen en hel flottilj af armerade bevakningsfartyg Hr Hjerta, Lars: Jag bade visserligen icke tänkt att nu yttra mig öfver detta ämne; men jag har hört ett pär anföranden, som så upprört min känsla, att jag icke kan afhålla mig derifrån. Jag tror icke, alt någon kan misstänka mig vara partisk för Styrelsen; men jag tillstår, att jag likväl tror det vara en pligt att iakttaga rättvisa mot alla. Jag kan icke underlåta att beklaga sådana uttryck, som dessa: "att man anställer en klappjagt emot Svenska näringarna"; "att man beslutat ruinera dem, m. m.”; jag beklagar äfven, att jag hört ungefär dylika af samma halt i går yttrade i BorgareSt. under öfverläggningen om detta ämne, då en talare utlät sig, att ledamöterne i Tul!-comite'en voro lifvade af en ”glädjefröjd att fä ruinera de Svenska näringarna.
Jag anhåller derföre, alt, under föredragning af förslaget till lag för sockenstämmor, redaclionen måtte reservationsvis antagas på de ställen, der sockennämnd förekommer, på det att, i händelse sockennämnds införande skulle afslås, kyrkorådets befattning måtte inträda i stället för sockennämnd. I annan händelse skulle man, genom pröfningen af förslaget om sockenstämmor, hafva tagit på liand alt vilja bifalla sockennämndens inrättande, ehuru man möjligtvis, vid pröfningen af förslaget derom, kunde finna att en sådan institution vore skadlig. Yi skola komma ihåg, alt utom dessa byarätter äga vi hamnordningar med deras rätter, hvilka äfven skulle förryckas, derest på sockennämnderna skulle få ankomma att dem ordna; men som sockennämnderne kunna hafva deras bostad aflägse från fiskelägen, så lärer en hvar finna, att när vi komma till föreskrifterna om sockennämnd, måste undanlags-stadganden äga rum, på det att icke en hastig rubbning uti det bestående må menligt inverka på samhället. Jag skall nu uppskjuta mitt yttrande till dess de särskilda §§:ne förekomma. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Jag skall vara kort innan sjelfva betänk, kommer att föredragas. I afseende på sockennämnder föreslog Frih. Cederström, alt, i händelse de icke skulle antagas, kyrkoråd i stället skulle Den 6 M a rs. 1 *9 införas. Vidare nämnde Frih.-n om Lyarätter och hamnrätter, som skulle upphäfvas genom antagande af detta förslag. Jag kan icke se att dessa inrättningar upphäfvas, med mindre församlingarne åt sockennämnderna uppdraga de befattningar, som tillkomma nämnda inrättningar. För min del vill jag medgifva, alt det må vara oafgjordt, om kyrkoråd eller sockennämnd skall införas, tilldess vi komma alt afhandla frågan om sockennämnd. Gr. Posse, Fredi'. Salomon: Jag anmälte mig i anleda. af Frih. Cederslröms förslag att införa kyrkoråd i stället för sockennämnd. Efter mitt sätt att se , äro sockennämnd och kyrkoråd blott olika benämningar på samma sak.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till Frih. Leijonhufvuds anhållan lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm, dels Ståndets Hrr Bänkman att utse en Elektor efter Frih. Leijonhufvud, dels Hrr Elektorer att välja två Suppleanter i Stats-Utsk:t efter Hrr Nordenfelt och Blomstedt, hvilken sistnämnde varit Suppleant i samma (Jtsk. och blifvit till ordinarie 580 Ben 25 Juli. ledamot utsedd, samt en Suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter Hr Belfrage, Johan Gustaf, som jemväl blifvit ifrån suppleant-befattning i sistnämnde Utsk. kallad till ordinarie ledamot derstädes. Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.-Utsk:t inkomne förslag till B. St:rs underd. skrifvelser till K. M., nemligen: N:o 97, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af kronans egendomar; N:o 98, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de förändring och tillbyggnad af kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riks-arkivets samlingar m. m.; N:o 99, ang:de Sala silfververks återgång till statens disposition; N:o 100, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping; N:o 101, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de upplåtelse till Stockholms stad af kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslandsviken från Nybron till Fredrikshof; ■ N:o 102, i ani. af K. M:s Nåd.
De äga således i främsta rummet atdi göra sig noggrannt underrättade om hjälpsökandes och understödstagares omständigheter och behof. Men dessutom alagger dem instruktionen att hnfva tillsyn 6 dem som htnjuta fattigvArd och vaka daröfver att beviljsdt understöd behörigen användes, äfvensom att enskilda personer som af fattigvården mottagit barn eller andra till s&amp;rd eller försörjning fullgöra, sina skyldigheter; att egna spnerlig uppmarksamhet däriit &amp; t barn icke lämnas it vanvård, bettla eller begå annan vanart, samt tillse att de hållas till ordentlig skolghng; aht noggrant öfvervnka hvad som kan förekomma i afseende ti osedlighet och dryckenskap, samt i allmänhet å Iivarje förhållande som kan verka störande p i allmän ordning; att försk&amp;s sig kännedom om de i hufvudstaden befintliga valgörenhetsinriittningar, samt vilkoren f ör erhål 1ande af uuderstöd d ä r i f r h, samt ined nödiga anvisningar härom tillhandaga i behof stadda personer; att föra noggranna förteckningar öfver hjdpsökande och uuderstödstagare; att - men det ar så godt %tt först som sist afbryta en lista som redan är nog l&amp;ng för a t t gifva förestalliiingen om ett ändlöst arbete; hvilket inom hvarje rote måste rida öfverstiga möjligheterna för rotemannens krafter. Haii kan helt enkelt icke, p&amp; ett tillfredsstallande sätt sköta allt detta. Misstager jag mig om jag pistår att redan denna knappa konturteckning af fattigvkrdeus uppgifter och dess orgaiiisation inom hufvudstaden i och för sig ar tillriicklig för att e n h v ~ r, som h m ögon att se och vill se, skall erkänna det berattigade i revisorernes Irlander mot fattigv0rdsnämden därför att deu försummat att för futtigrttrdsstyrelser~iit, för~iirfva kvinnans f ör dess arbete B synnerligen lämpliga krafter w? Behof vet af kvinnaiis medverkan och bestiimmanderiitt fraiiiträder kanslie tydligast ifriga om den fattigvirdeu diggande Oumct~: drd.
I Kolerafarsoten, enligt Sundhetsnämndens uppgift, insjuknade. döde. Sedlighet. 5 annat, Slöjdföreningens skolas ständigt sig ökande antal af lärjungar lemnade vitsord; hvarförutom erinrades, att välmågan hos arbetsklasserna, genom ökade arbetstillfällen, i förening med höjda arbetslöner, varit i stigande, särdeles under åren 1854 och 1855, och att, fastän prisen å lifsförnödenheter dessa år ovanligt stegrats, arbetslönerna dock stigit vida högre, samt att de förhöjda lefnadskostnaderne således mindre drabbat de arbetsföra och ordentliga bland arbetsklassen, än andre personer, hvilkas inkomster icke ökats i samma mån prisen å förnödenhetsvaror uppgått till förut okända belopp. I dessa förhållanden har under de fem år, om hvilka nu är fråga, någon väsendtlig förändring icke inträffat. Väl hafva, de sista två åren, åtskillige af hufvudstadens församlingar, genom inrättande af församlingseller sockenbibliothek, tillkomne hufvudsakligen genom bidrag af enskilde, sökt att hos de arbetande och mindre bemedlade folkklasserne framkalla håg för nyttig läsning, men sålunda beredde bildningstillfällen hafva, åtminstone icke ännu, med den allmänna begärlighet, som varit önskvärd, omfattats af dem, för hvilka bibliotheken förnämligast blifvit inrättade. Att tillkomsten af dessa bibliothek utgöra en glädjande företeelse och att berörde inrättningar, i förening med den ändå vigtigare folkskolan, för hvilken senares ändamålsenliga ordnande ganska mycket under dessa fem år blifvit i hufvudstaden förberedt, skola medverka till de arbetande folkklassernes sedliga utveckling, lider emellertid icke tvifvel. Missbruket af rusgifvande drycker har de senare åren i allmänhet aftagit; hvarom stadgad öfvertygelse vinnes, om man närmare granskar den summariska redogörelse för antalet personer, som under åren 1858 —1860 blifvit i Poliskammaren fällde till ansvar för fylleri, hvilken här nedan meddelas. I samma mån bruket af bränvin aftagit, har, såsom surrogat derför, förbrukningen af maltdrycker, särdeles s. k. Bajerskt Öl, tilltagit, hvilket haft ökad tillverkning af sistnämnda vara och deraf beroende prisnedsättning till följd.
Då denna fråga otvifvelaktigt är den vigtigasto i hela Bevilln:sFörordnm, torde det vara skäl att man gör sig reda för hvad dessa tre särskilda förslag innehålla. Det första är ett af Utsk. föreslaget sätt att hos K. M. begära att få vissa der taljer utredda, hvilka skola ligga till grund för den blifvande bevillnm. Dessa detaljer äro undersökningar om den fasta egendomens verkliga värde och om städernas skattebidrag, onera och utskylder. Det andra förslaget, som jag vill uptaga, ehuru det icke kommit i den ordning, som jag nu sätter det, men till sitt inne håll synes böra komma i 2:dra rummet, är Frih. Sköldebrands, och som går ut på det, som förmodligen alla tre förslagen synas hafva till syfte, nemi. en rättvisare fördelning af bevillnm. Förslaget begär att grunder skola upgöras, efter hvilka, på ett lämpligare och rättvisare sätt än nu bevillnm må kunna utgå. Tredje förslaget, Frih. Sprengtportens, uttrycker egentligen hvari denna rättvisa beslår, och Frihm har funnit den ligga deruti, alt skatterna skola utgå af hvarje skattdragande, i mån af inkomst, under antagande af lika procenlberäkning. Om nu R. St:r, hvilka äro, såsom ofta uprepats, just de, som skola sig sjelfva beskatta, besluta sig för en skrifvelse till K. M., synes mig lämpligt, att de icke så der handlöst kasta frågan om sättet för skatternas utgörande ifrån sig, utan att ens något bestämma vägen för målet, hvartill de syfta. Man vill en rättvisare fördelning af bevillnm. För min del skulle jag tycka att R. St:r, såsom beskattande sig sjelfva, böra uttrycka hvari rättvisan ligger, och jag finnér den i att skatta efter inkomst. Detta hafva flere talare från början så noga utredt, att jag blott hänför mig till hvad de sagt.