Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror det ej kunna nekas, att chefen för Just.departementet såsom en hufvudsak hör tillse, att alla domareplatser må blifva besatta med dugliga och skickliga män; han bör söka att noga lära känna alla de personer, som till beklädande, af domaresysslor kunna anmäla sig och af Konungen befordras. En chef för åklagaremagten kan jag icke tänka mig behöflig i annan egenskap än såsom chef för fiscalerna i Riket, d. v, s. att honom endast tillkommer att anbefalla actioner, som af fiscalerna utföras. Jag kan icke föreställa mig att chefen för åklagaremagten skulle sjelf kunna framträda såsom åklagare, och derföre kan jag ej heller anse behöfligt, att chefen för Just.departementet Llifver chef för åklagaremagten. Den sednare kan vara en mycket subordinerad embetsman och behöfver således ej vara ledamot af Statsrådet. Skulle likväl detta chefskap tilläggas chefen för Just.departementet, hemställer jag,* om icke en stor anomali läge deruti, att. den, sorn innehade det vigtiga embete, hvilket på sätt och vis tillkommer ansvarighet inför Konung och Nationen, att domaresysslorna besättas med dugliga personer, äfven skulle vara den embetsman, som genom remisser till fiscalerna lät anställa åtal emot dem, som bekläda domaresysslor. Ännu mer skulle det vara olämpligt, att den, som ägde tillse, att domaresysslorna vore väl besatta, äfven skulle hafva magt att inför doipstol citera de personer, som man möjligtvis vilie träffa med domaremagtea, Den 6 Octobcr f. ra. 85 Det skulle vara en för folkets säkerhet och frihet alltför vådlig magt, sorn man nedlade hos den person, hvilken ruan tillät att. sedan han sjelf varit ett medel att tillsätta domare-embeten, jemväl inför dessa domare-embeten åtala individer. Af dessa skäl anser jag högst nödvändigt, att åklagaremagten skiljes frän Just.ministerns befattning, hvarifrån den äfven är skiljd i alla väl organiserade stater. Frih.
Ridderffapet och Adeln finna besia anmärkningar i nägot afseende grundade, torde Förflaget till Lag-Utskottet fä äterremitteras, och af dem ätföljas." Grefwe k.öwk-nt>ji-lm, Wid Hög loflige Lag-Utskottets betänkande fär jag härmedelst framställa följande anmärkningar: Uti ingresicn nämnes förutsättande afKrigsArticlars och Reglementers efterlefnad. Dä afsigten utan twffwel är, att nu gifwa alla till detta ämne hörande föreskrifter den högsta grad af tydlighet, torde det kanske wara nyttigt att 1783 ärs Tjenstgörinas-Reglemente 2 Delen L Afdelningen g Cap. 5 Articlen 8 8. och KrigsArticlarnes 6 Cap. 12 tz. med hwarandra noggrannt jemfördeS, emedan det kanske är att befara, att de sä kunna uttydas att motsägelse uppkommer. Uti Utskottets 5 §. är efter min tanka ej nog bestämdt uttryckt att det är Krigslagarne om krigslydnaden i Fält hwars anwändande Den 29 September. 817 Äfwcn önstade jag, att, wid alla de tillfällen. der betänkandet nämner mätt och steg sorn i sannad med Civile Ämbetsmän af Mtlitair Befälhafwaren stola widtagas, det bestämdes hwilkendera deciderad, da de äro af olika menirrg.
För öfrigt, och då, såsom ofvanberördt är, någre Postmedel, som inflyta kunnat, ej finnas utestående till större belopp, än som icke torde kunna såsom balancer undvikas å denne betydelige uppbörd, har Stats-Utskottet funnit ifragavarande årens Räkenskaper för PostVerket, vid den derutaf verkställde generella granskning egenteligen af sjelfva Hufvud - Förvaltningen, icke föranleda till någon åtgärd af Riksens Höglofl. Ständer; ankommande sjelfva Revisionen till ziffran på Kongl. Kammar-Rätten. Hvilket allt Utskottet skolat vördsatnligeri anmäla. Stockholm den 26 Maji lgig. (Bilagan elier Öfver * Post - Directionens Utlåtande uteslutes här såsom serskildt tryckt och kringsprida) N:r 279. Riksens Höglofl* Ständers Stats - Utskottf Utlåtande, angående Chartce-Sigillatoemedels redogörelsen. X sammanhang med den öfversigt af Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning, som StatsUtskottet tillkommit, har Utskottet äfven under granskning tagit redovisningen för Chanse Sigillatse-medlen, såsom varande en bland Stats Ver» 1704 Stats-Utskottens lleiänlanden* hets Extra Ordinarie inkomster och hvilken Redogörelse, Riksens Högloft. Ständers Revisorer vid deras förrättning sist!, år 1817 icke medhunno genomgå. Utaf de infordrade Hufvud - Böckerne , öfver nämnde Uppbörd åren 1814,1815 oc’!l 1816, Rar Utskottet, inhämtat förhållandet med denne Stats-intrad; men, enär sjelfva Revisionen till ziffran egenteligen tillhörer KonglKammarRätten, sträckt förevarande åtgärd hufvudsakeligen till den generella förvaltningen. Statens årliga inkomst af Ghartas SigillatasVerket, har Utskottet beräknat och uppgifvit uti dess förr afleinnade Betänkande angående Regleringen af Inkomst-Titlarne.
Fitinghoff, ett låne-underslöd af 30,(XX) R:dr, emot följande vilkor: l-o lånet, som utgår af Riksgälds-Contorets nu disponibla medel, får innehafvas räntefritt lill 1849 års slut; men derefter skola Sex procent å det ursprungliga låne-beloppet, inom hvarje års utgång, till nyssnämnde Verk inbetalas; hvarvid Tre procents årlig ränta å det obetalda capilalet 8 Siats-Utskottens Utlåtande, N:o 227. först beräknas och afgår, derefter återstoden utgör capitalafbetalning; kommande, derest denna belalnings-skyldighet åsidosattes, liela den utestående lånesumman att å Riksgälds-Contorets vägnar indrifvas; 2:o för detta lån lemnäs första inteckningen uti ej mindre Gonradsforss bruk med dertill börande byggnader, verk och inrättningar, än den med samma bruk förenade landtegendom; 3:o innan lånemedlen af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, till större eller mindre del, utanordnas, böra till detta Verk vara aflemnade: a) låntagarens skuldförskrifning å lånesumman, öfverensstämmande med det formulär, som af Fullmägtige varder faststäldt; b) fullständiga handlingar, angående den i ofvanstående punkt föreskrifna intecknings-säkerhet; c) en serskild af låntagaren utgifven förbindelse, att alla de byggnader, som vid förenämnde bruk erfordras för den derstädes privilegierade stångjernsoch manufactur-tillverkning, skola före den 1 Juli 1848 vara fullbordade och emot brandskada försäkrade uti härvarande Allmänna Brandförsäkrings-Verk eller Länets brandförsäkrings-bolag, vid äfventyr att i annat fall bela lånet, tillika med derå, från dess utbekommande, upplupen Fem procent årlig ränta, skall lill Riksgälds-Contoret genast inbetalas; d) af Fullmägtige godkänd borgen eller annan säkerhet för denna förbindelses behöriga uppfyllande; och 4:o
Denna sednare beskrifning antogs af Storthinget, och sanktionerades af Kongl. Majit uti berörde Lov af den 20 Augusti 1842, utan att, mig veterligen, några klagomål öfver definitionen försports. Ifrågavarande ämne är slutligen af nuvarande Juris Professorn i Upsala J. U. D:ru Fil. Mag. Olivecrona med en utmärkt fullständighet behandladt uti en den 18 November 1846 offentligen försvarad akademisk afhandling: “om de känne“ tecken, hvilka karakterisera 1jufnadsbrott“. Men att redogöra för innehållet af berörda afhandling, tryckt å 74 täta oktavsidor med fin stil, blefve i en reservation, sådan som denna, alldeles för vidlyftigt och skulle dessutom nu icke kunna medhinnas. På grund af allt hvad jag här anfört, och med afseende jemväl å den af Professor Olivecrona i nämnda afhandling uppgifna definition, tager jag mig fri het föreslå, att t:sta %:n HO: de Kap. af Utskottets förslag återremitteras, pä det att en beskrifning ä tjufnadsbroltet m<i der insättas. ,7., Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 73 Vid denna beskrifnings uppgörande torde kunna tagas i närmare öfvervägande, om ej §:n borde erhålla ungefärligen följande lydelse: Den, som, utan våld å gerson, eller hot som innebär trängande fara, olof lig en a.) tillgriper b) annan veterligen tillhörig, och c,) uti annans d) besittning befintlig, lös egendom, värd mer än femton riksdaler, i uppsåt att den sig, eller annan obehörig person, tillegna, — dömes, för stöld, till straffarbete i högst sex månader, der ej annorledes här nedan är stadgadt. Huruvida härvid vore nödigt tillägga den af Lagberedningen och 1848 års Lag-Utskott begagnade inskränkningseller säkerhetsterm, att brottet ej skulle anses såsom tjufnad, der det ej “såsom annat brott efter denna11 (allmänna straff-) “lag straffas41, anser jag mig icke nu, då jag alltför knapp tid nödgats uppsätta denna reservation, böra söka att bedöma.
Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda Kronohemman eller skatteköp derå. Med godkännande af det i tillstyrkandet af Utskottet gjorda tillägg, lade Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 81, detta Utlåtande till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 4, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ökade tillgångar af Manufactur-Discontrns utlåningar. Jemte det Ståndet återremitterade Utlåtandet, förklarade Ståndet tillika, att ärendet borde till behandling af Banco-Utskottet ensamt öfvertagas. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande N:o 88 öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 40, i anledning af väckt fråga 39B Prot. ZJtdr. d. 18 Juli l8go. om ändring i 16 Cap. 7 §. Jorda-Balken och upphäf vande af 8 §. i samma Capitel och Balk. Lades till handlingar ne. S. D. Af det hos Ståndets Electorer denne dag hållna, nu upplästa Protocoll inhemtades, att Prostarne Lindmark och Liedzen blifvit utsedde till ledamöter af Stats-Uiskottet, den förre under Doctor Björkmans och den sednare under Contracts-Prosten Östbergs frånvaro, samt Prosten Osterman till ledamot af Banco-Utskottetj för den tid Biskopen m. m. Doctor af Kullberg nådig tjenstledighet från Riksdag åtnjuter; dertill de ock, genom Protocolls-Utdrag, legitimeras skulle. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 197, i anledning af motion örn anslag till Hof-Marskalken Leijonmark, i och för hans befattning, såsom Secreterare vid Kongl. Tabell-Commissionen. Återremitterades. N:o 198, i anledning af väckt fråga om pension för Häradshöfdingar. Bifölls.
Den 17 Julli f. m. hets Ständer, hvilka, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur StatsRädet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkning blifvit gjord. Här innehålles alldeles icke något, och ej eller finnes i någon annan §. något, stadgadt derom att Rikets Ständer kunna besluta en sådan skrifvelse, som 107 §. omtalar, utan att dertill få förslag från ConstitulionsUtskottet. Då jag således delar Friherre Cederströms tanka i detta fall, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville förklara, huruvida i sådane frågor, der ConstitutionsUtskottet afslagit anmärkningen, återremiss kan äga rum, samt om Stånden kunna deruti göra ändring. Jag tror ej, att RegeringsFormen det medgifver. Det vore önskeligt, att få Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklaring, innan discussionen vidare fortgår. Herr Lefre'n, Johan Pehr: Det är alltid angeläget, då man vill bedörnma rälta sättet att tillämpa en lag, att skilja hufvudfrågorna från hvarandra. Den första anmärkningen jag vill göra, och underställa Ridderskapets och Adelns bepröfvande, är, huruvida det är tänkbart, att någon Grundlagsstiftare skulle hafva stadgat en §, som skulle så förstås, att saken ändrades, om angifvaren hade egenskap af enskild Riksdagsman, eller om han vore Ledamot af Den 17 Julii f. m. 57 ett Utskott. Grundlagen medgifver trenne sätt att göra anmärkningar emot Konungens Rådgifvare. Det ena är, alt ConstitutionsUlskottets pluralitet under granskningen af StatsRådets Protocoller finner anledning att göra anmärkning; det andra, att andra Utskott finna anledningar för handen, som de anse föranleda till anklagelse; det tredje, att enskilta Ledamöter i Stånden framställa anledningar, och dervid begagna de ord, som af Grundlagen föreskrifvas. Det vore bra besynnerligt, om dessa olika sätt att väcka anmärkningar skulle kunna förändra sakens beskaffenhet, eller sättet för Utskottet att handlägga anmärkningarna.
- Directionerne , Deputerade för Markegångssätlningen , m. fl. af det medborgerliga förtroendet tillsatte Åutoriteter, hvilka ärenden således, ehuru under olika former än i andra länder, likväl redan i Municipalväg behandlas; andra åter äro af den beskaffenhet , att vederbörande invånare i Länen, hvilkas rätt och fördel derunder bero, böra deröfver höras, och hvarigenom utlåtande deröfver af Municipal-Styrelser blifver öfverflödigt; tror Utskottet några serskilda vidare åtgärder, i afseende på Municipal-Styrelsers ordnande inom Länen, icke för närvarande böra af Rikets Högloflige Ständer vidtagas, och afstyrber således det af Herr Grefve Hamilton, i Utskottets tanka , för tidigt framställda förslag. Hvad åter beträffar den andra delen af Motionen; så enär det ligger i naturen af io Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. Landshöfdingarnes befattning, alt de måste som oftast resa inom Länet, samt till Kongl. Majit afgifva förslag om de medel, som de för allmänna välmågans befrämjande anse tjenliga, och berättelser om hvad anmärkningsvärdt sig uti Länsstvrelserne tilldrager, hvarom föreskrifter tid efter annan blifvit meddelade; men det deremot icke synes , såsom Embetspiigt, lämpligen böra tillhöra Landshöfdingarne , att, på sätt Motionairen föreslagit, medelst personliga besök å Kronofogdeoch Häradsskrifvare-Contoiren , controllera tjenstgöringen derstädes, hvilket de i allt fall kunna göra , genom granskning af de till Konungens Befallningshafvande inkommande redogörelser och Diarier; alltså tror Utskottet Grefve Hamiltons framställning i dessa delar jemväl böra förfalla, Stockholm den 36 Maji 1829. Allm, Besv. o. Oec, Ut sk. Uti. N;o ij3. n Ånkora till Expod. Utlåtande, i anledning af väckta Motioner, angående de i Riket vistande Judar.
Hvad vidare beträffar sjelfva förvaltningen och dispositionerne utaf Stats-Verkets Medel, hafva Revisorerne, sedan under deras förrättning i Riksens Ständers Riksgälds-Contoir inhemtats, att efter Kongl. Maj:ts till Fullmägtige aflåtne Nådiga Befallningar, derifrån blifvit utbetaldte till Kongl. Majrts Nådiga disposition genom Dess och Rikets Stats-Contoir 5oo,ooo R:dr Brco af den å Riksgälds-Contoiret af Riksens Ständer sista Riksdag, enligt deras underdåniga skrifvelse den i5 Junii 1818 och 11 §• i Riksdagsbeslutet den 21 i samma månad , ställde Creditiv-summa, angående Medlens användande, sökt den närmare upplysning, som i Kongl. Stats-Contoirets Handlingar kunnat erhållas och dervid utrönt: att Kongl. Maj:t i Nådig Skrifvelse af den 22 Maji 1819 förklarat, det Kongl. Maj:t funnit omständigheterne kräfva Armeens Förråders förstärkande med åtskillige oundgängliga förnödenheter, till hvilkas anskaffande sådane kostnader Revisorers Berättelse. /j<, i fordrades, som ej kunde bestridas af de på SLat dertill an viste tillgångar, samt derföre ansett nödvändigt att för delta vigtiga och angelägna ändamål använda 100,000 R:dr Banco af det mindre Creditivet i Riksens Ständers Riksgälds-Contoir eller af de 5oo,ooo R:dr, som, enligt Riksens Ständers åberopade skrifvelse och beslut, borde på Kongl. Majrts Nådiga tillkännagifvande, vid utomordenlliga tillfällen och behof till Kongl. Maj:ts
Med öm och tidig vård i pligtens daning böjas; Om hjertat icke känt, hvad tanken vet en dag, Behagens sedlighet och dygdernas behag Se åkern! Ingen hand i tid dess flöden ledde, Bröt lindan, och dess vall till äringen beredde: Och såningstiden kom, och solens milda kraft, Och regnets vexel-skur till lif och näringssaft Men — våren var förbi, all plöjarns flit förgäfves; Hans sena korn ej gror, hans brodd af tistlar qväfves. Dig är det, ömma Mor! natur och himmel böd Åt menskans första fjät att ge det första stöd. Du, sjelf i känsla len, och stolt i dygdens höjning, Skall ge en nytänd själ dess första ädla böjning, Och trycka, formande och lekande och mild, I späda hjertats vax ditt eget hjertas bild. Som, på sin födslodag, af en gudomlig moder, Achill, att härdad bli, sänks ner i Stygens floder Pelei son, Achill, stor af tyranners tvång, Och stor af Ilions fall, men störst af skaldens sång: Så — om din ättling skall till nya åldrar bära Ett namn af dygder kärt, och stort i verklig ära Med tåligt varsam hand från lifvets första stund Lägg, hulda Moder! lägg till detta storverk grund! Väck känslans sedekraft från lifvets första ljusning! Hon är den Amulet, hvars dröjande förtjusning Skall hägna oskulden, bepröfvas, och stå fast, Med karakterens höjd, mot alla ödens kast, Och främja likars väl och fosterlandets heder Och kalla öfver dig välsignelserna neder! Hör mig ... nej, glöm min sång, och hör na turens röst! Du Moder! föd ditt barn invid ditt eget bröst! Han var ej, denna pant, i långa månar buren, Att, sträckande sin famn — o nesa för naturen! Sin späda famn mot dig ... förskjuten från din famn, En ann sin kärlek ge, och dig blott moders namn. Förunderliga verld! förvända skick af tingen! Har djuret känslor fått, der menniskan har ingen? Hvad! eller är hon blott för flärdens domar vek?
Taxa, gifva åter de belopp, som blifvit utöfver rätta lösen för fastebrefven uppburna, nemligen, till Carl Andersson i Mjäla 24 sk., till torparen Eric Ersson i Ytterån 42 sk, till Nils Nilsson i Mjäla 24 sk., till Eric Persson i Tullus 24 sk., till landtmätaren Burman 18 sk., till Nils Pehrsson i Mjäla 18 sk., och till Eric Persson i Mjäla 1 R:dr 6 sk., allt banko; Och som, hvad anginge fastebrefven af åren 1813 och 1818, derför lösen skolat efter lägenheternas hemmanstal beräknas, häradshöfdingen, enligt anteckning å dessa handlingar, sig tillgodofört och uppburit, efter afdrag för deri inbegripen karta sigillata, dermed fastebrefven funnos belagde, för det förra, 2 R:dr io sk. 6 rst. och för 89 för det sednare 3 R:dr l sk. 6 rst., då, enligt Kongl. Taxan af den 17 Maj 1801 ocb Kongl. Förordningen den 3 December 1812, hvilka den lid, förenämnde fastebref utfärdats, skolat tjena till efterrättelse, lösen för hvartdera fastebrefvet, hvilket angått mindre del än helt hemman, icke bort öfverstiga 1 R:dr 24 sk.; alltså och då hvad häradshöfdingen uppgifvit angående åtskilliga afgifter för andra expeditioner eller embetsålgöranden, derför ersättning skulle vara uti den åtecknade lösen inbegripen, icke i någon mån vunnit sannolikhet och följaktligen måste lemnäs utan allt afseende, pröfvade Kongl. HofRätten, jemlikt ofvan åberopade taxa den 27 Maj 1801, rättvist fälla häradshöfdingen Montelius, för det han sålunda fordrat högre lösen, än honom enligt samma taxa tillkommit, att böta sexton R:dr 32 sk. banko, hvarförutan häradshöfdingen ålåge, att till den eller dem, som samma lösen erlagt, återbära hvad för dessa expeditioner blifvit orätt fordradt, nemligen för fastebrefvet af år 1813, med 34 sk. 6 rst. och för fastebrefvet af 1818, med 1 R:dr 25 sk. 6 rst., allt banko.
Ankom Statsrådet m. m. af Wingård, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade en Dess nåd. skrifvelse till R. St. Gr. Frölich, David: Jag får vid detta tillfälle ånyo förklara min ledsnad öfver, att icke Ständerne och BancoUtsk. varit villige alt ingå på hvad som kallas discontering af vexlar, beklagar att villkoren för deras beläning blifvit så inskränkta, och lemnar derhän, huruvida den af Hr Rosenblad föreslagna åtgärden kan till något tjena. Hr Rosenblad: Del ändamål, jag anser önskvärdt att uppnå, och hvartill jag ej finner någon svårighet, är att bidraga lill alt gifva våra inrikes transactioner form af vexlar i stället för formen af assignationer, och förnyar derföre min först framställda begäran. BancoUtsk:s mein. N:o i85 blef af R. o. Ad. bifallet. Hr D e n a Juni. 33 Hr Rosenblad: Jag skall icke begära votering, men nedlägger min reservation emot den förmenta majoritetens beslut. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 29 sistl. Maj på bordet lagda mera. J\T:o 5^1, i anledn. af RiksSt:ns stridiga beslut angtde vissa bevillningsmedels ingående till Riksg.contoret. Frih. Tersmeden, AV i 1 h. Fredr.: Genom den inbjudning, som StalsUtsk. framställt till R. o. Ad. samt PresteSt. gifves för dessa Stånd ett tillfälle alt återbeträda laglighetens bana, d. v. s. medgifva votering. Vi hafva redan sett livart det leder, att, på sätt förenämnda tvänne Stånd förfarit, afslå voter:s-propos:r, som blifvit uppsatta i stöd af fattade beslut. Jag kan således ej annat än tillstyrka, att R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s inbjudning. Gr. Frölich, David: Jag instämmer i Frih.
Jag känner icke hvarifrån han tagit denna uppgift, men jag förbinder mig att inom en kort stund kunna visa honom uti ett tryckt arbete som finnes hemma hos mig att dessa afgifter, som år 1801 uppgingo till 4,100,000 L. sterling, år 1846 endast stego till 4,900,000, oaktadt befolkningen i landet under tiden fördubblats, och att afgiflen per caput af befolkningen, som år 1801 var 9 sk. sterling, år 1846 utgjorde blott 6 sk. Jag måste således med afseende pä delta förhållande i allo bestrida de slutsatser, som den värde talaren dragit utaf det af honom från England citerade exempel. Frih. Cederström, Jakob, har såsom replik emot den af mig gjorda uppgiften om proportionen emellan fattiges och bergades antal förklarat, att förhållandet i England skulle vara alldeles motsatsen af hvad jag uppgifvit. Jag vill blott taga mig friheten i anledn. deraf anmärka, att min uppgift icke hade afseende på England, utan endast på Sverige. I afseende på Sverige åter, har Friherren sagt att de fattigas antal här icke utgör så stor del, som -jT0:del af befolkningen. Då säger jag blott: så mycket bättre; då Den 4 Januari. 27 böra vi också vara sä mycket lättare i tillfälle att försörja del mindre antalet än det större. Hr Gripenstedt har äfven andragit såsom ett kardinalskäl emot antagande af den sats som Hr Cederschjöld i sin motion framlagt, att hans förslag skulle vara löst och obestämdt framkastadt. Jag kan för min del icke instämma i den lankan att detta utgör något argument emot principen. Del vore, mina Hrr! alldeles utomordentligt, det vore mera än man af någon menniska kan begära att uti ett ämne, hvaruti så mänga af hvad man kunde kalla sjelfva samhällsorganismens mysterier ingå, som i fråga om fattigdomens förekommande och afhjelpande, man skulle kunna genast framställa ett fullt tillfredsställande förslag.
Af handlingarne inhemtas endast, att vid de sammanträden, som på grund af 22 § iiskeristadgan hållits under år 1870, “ nästan enhälligt “ yttrats, att virke som flottades i vattendragen borde barkas. Detta yttrande afsåg önskvärdheten utaf ett stadgande till skydd för tisket och ängarne, men oförbarheten och de följ - der, som deraf kunde uppstå, voro efter livad vi kunna erinra oss icke under öfverläggning. Hvad beträffar den af landshöfdingen, till följd af Eders Kongl. Maj: ts nådiga resolution den 13 september 1874, hållna undersökningen, inskränker sig denna dertill, att samtlige sakegare från Lycksele, Stensele och Sorsele socknar varit kallade att infinna sig i tingshuset vid Lycksele kyrka den 2 oktober 1875, för att i ämnet höras och meddela upplysningingar. Dessa upplysningar måtte dock hafva varit obetydliga, då de uppfattats som skett, ty vi tro att alla de närvarande voro emot förslaget, undantagande kronoombudet, hvjlkens yttrande finnes i utslaget intaget. Att livar och en gerna lyssnar till så högt uppsatta män som herrar landshöfdingar, hvilka man vill boppas hafva allmänhetens väl i åtanke, är lätt att tänka, men det har också icke kunnat undgå anmärkas att, der stora och vigtiga frå-gor äro å bane, det händer, att det allmänna bästa ej blir till-godosedt. Då frågan onekligen var af vigt, hvilket bäst visar sig af den i utslaget verkstälda beräkningen öfver den kostnad, som förslagets antagande skulle medföra, men någon brådska ej före-fans, Jtorde det anses mindre lämpligt att sammanträdet utsatts till sådan tid å hösten, då för flertalet största svårighet skulle uppstå att hörsamma kallelsen. Under dan tid af året, då de. i sig sjelfva ytterst dåliga vägarna äro af regn nästan ofarbara, är en resa mellan Lycksele kyrkoplats och de mera aflägsna delarna af socknen eller häradet förenad med stora mödor, om den än läter sig verkställas.