Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår den rättighet, sorn blifvit föreslagen , att lemna sådane uti Sverige byggda Skepp, de där blifva till Utlänning försållde, så tror jag att dessa icke böra räcka längre än 2tne år, och anser det redan vara nog uppmuntrande för Skeppsbyggerierne. Jag kan icke heller neka mig den öfvertygelsen , att den föreslagna höjning i Tullen å en del inportvaror, de der redan äro med hög Tull belagde, och nu derjemte få öf. verflöds-afgift, skall gifva anledning till Tullförsnillning samt såmedelst ännu mer göra det omöjeligt för den rerielige me 'borgaren att handla med desse varor, då lian alltid skall se sig undersåld af Lurendrägare». Denna min ödmju. ka reservation anhåller jag må få åtfölja Betänkandet till de Respecuve Stånden. Emot det af Utskottet antagne Project reserverade sig Herr af Brinkman; hvarmed Herrar Billdahl, Ekvall och Cederborg sig förenade. Och skulle ofvannämnda Herrar Ledatnö - BevillningsUtsk. Betänkanden. 331 iers serskildt yttrade tankar, enligt deras begäran, åtfölja Utskottets till Riksens Höglofl. Ständer afgående Betänkande, Ut supta Utdrag af Frotocollet, hållit hos Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott , vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 3o Maji 1818* S. D. Efter slutad justering uppläste Herr af Wingård följande anförande : Då flere värda Ledamöter af Höglofl. Utskottet anfört, det Trädvarornes vanpris och svårigheterne vid deras afsättning, snarare böra anses vara följder af en mängd sådana varor, man expedierat till Utlänningens hamnar, än af de författningar, som inskränka denna handel hos oss; torde det tillåtas mig, att i detta ämne få afgifva några upplysningar, hvilka jag anhåller må få åtfölja Utskottets -Betänkande till Riks-Stånden.
Majrts Befallningshafvande ingifven skrift antydt, är välståndet bland fabrikanterna icke i samma mån ökadt, utan behållningen å den större produktionen ringare, än fordom å den mindre, föranledt af den osäkerhet, sorn kreditoch utsöknings-lagarnes beskaffenhet vålla, bland hvilka de omnämnt konkurslagens bestämmelser om afträdes-förmån, rättigheten till försäljning af lösegendom utan dess anländande och upphörandet, för de flesta fall, af bysättningstvånget. Fiske. Det utgör skärgårds-allmogens hufvudnäring, men beklagligtvis har äfven under de fem år, deni berättelsen omfattar, sillen icke nalkats kusterna, hvilken fordom gjorde skärgården till en rikedomskälla för landet. Allt mer och mer har uppmärksamheten fästats på nödvändigheten af fiskens snyggare beredning och saltning slraxt efter fångsten, och nästa berättelse kommer att upptaga hvad Konung och Ständer tillgjort för vinnande af detta ändamål och lör Bohuslänska fiskares understödjande i öfrigt. Hummerfisket fortfar och inbringar ej obetydliga summor. Sjöfarten fortsattes såsom en af Länets hufvudnäringar. Fragtfarlen på Wenern är ej obetydlig och sysselselsätter många personer den del af af året, som yrket kan bedrifvas. En mängd af Bohusläns sjöfarande idka fragtfart på Norrige, Dannemark, Holland, England och Frankrike; dock är denna näringsgren ej så lönande, som förr, vare sig med anledning af försämrade handels-konjunklurer, eller af sjöfolkets oskick att, när ske kan, inlöpa i sina vikar och der ofta förlora tid och vind, till befragtares missnöje. Handeln inom landet bedrifves nu, såsom förr, med hvad jorden och ladugården afkasta samt med fiskvarorne och är hufvudsakligen beräknad på försäljningen inom släderne, der jemn afsättning är alt vänta, synnerligast i Götheborg. Köpingen Lysekihl har icke förkofrat sig och kommer troligen aldrig till något välstånd. Pol ilis k författning Kammarverk.
Båda sågo leende ned på honom, och vinguden förde med ena handen en bägare till den lofvande ungdomens läppar och omslöt med andra armen sin blonda gemål, hvars nedlutade hufvud lätt hvilade mot hans. Uppåt gudens knä klängde en apa, vig och nyfiken, sökande att uppfånga en skymt af skogsbarnets lärospån, samt beredd att, om det vattnades henne sjelf i munnen, fördjupa sina tänder i en persika, som hon höll i sina små svarta fingrar. Kring vinpressen lindade sig rankor med mogna drufvor och finådriga blad. Detaljarbetet var fristående och utfördt med beundransvärd finhet. På locket af vinpressen låg en trådhärfva omsorgsfullt hoprullad: ett menniskolifs förvecklingar och sorg, glömda under den sorgfria tillvaron vid sidan af en gud. Det låg ett lif, en värme öfver hela framställningen, som fängslade mera ju längre man såg, och öfver qvinnofiguren, med dess uttryck af blyghet och lycka, hvilade en poesi så skär, att den höjde denna porslinsgrupp till rangen af konstverk. För den unga flickan hade den varit ett slags sällskap, och när de andra gått till sina förströelser, lemnande fången ensam med sina böcker, då hade det ofta händt att hon lagt sig på soffan i salongen, bara för nöjet att betrakta den. Så hade den småningom blifvit den fasta kärnan i ett undangömdt skönhetslif, en nedgräfd skatt, hvars tillvaro ingen mer än hon kände till. Ingen mer än hon Jo, rikedomens schakal. Men han såg ju icke hur vacker den var, endast att den var gammal och äkta Sèvres. För honom var den endast en affär. Hon tyckte sig höra steg och gick derför bort till sin förra plats igen. Det var herrarne, som kommo tillbaka ifrån sin promenad. Fadern gnuggade händerna med förnöjd min. »Nå, hvad säger du nu?» frågade han och gick fram till dottern. Levi bjuder mig hundratjugufem kronor.» »I guld», tillade Levi. »Gör som pappa vill», svarade hon med ett leende. Han böjde sig ned och hviskade: »Din sjukdom har kostat så mycket, och jag tycker att man icke har rätt att afstå från ett så godt bud, när det gäller en lyxartikel.»
Bland dessa omständigheter hafva väl Utskotten ansett särdeles afseende böra hafvas å beskaffenheten af Södersluss här i Staden, hvars dimensioner hindra ett stort antal segelfarande från begagnande af Canal-verket, så att afkastningen derigenom icke kan tilltaga uti det förhållande, som eljest skulle ega rum; Men då den fullkomliga ombyggnad af ifrågavarande Sluss, hvarigenom en sådan förklaring skulle åstadkommas, utom denna medelbaja inverkan på ett större eller mindre begagnande af farten å SöderTelje Canal, för öfrigt icke med detta verk eger eller kan ega det ringaste sammanhang, utan utan utgör ett för detta Canalverk, och ännu mera för det Bolag, som för dess anläggning förenat sig, fullkomligen frem - Stats-Ulskottels Be t än k anden. 3a3 mande föremäl, hvars 1 ehandling icke heller genom någon särskildt deruppå rigtad Motion varit äskad, hafva Utskotten saknat ali anledning att närmare utreda förhållandet dermed. Hvad den ofullständighet derefter vidkommer, som velat finnas i Utskottens Betänkande, så vida som någre specielle uppgifter icke blifvit lemnade å de för Canal-verkets fullkomliga iståndsättande ännu återstående arbeten, äfvensom å den kostnad hvartill dessa möjligen skulle skulle kunna uppgå; Så, utom det att Utskotten nu få hänvisa lill den uppgift i detta afseende, som af en värd Ledamot af Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit under öfverläggningarne, då återremissen beslutades, lemnad, i enlighet med CanalDirectionens tryckta Berättelse vid Bolagsstämman den 11 Januarii innevarande år, och enligt hvilken dessa återstående arbeten skulle beslå uti fullbordandet af en brobyggnad vid gamla Stockholms-vägen, en nödig uppmuddring samt en gångbryggas anläggande uti Lina-Sundet, tillika med ålskillige smärre byggnaders utförande och fullkomnande; anse Utskotten sig endast behöfva att vördsammeligen erindra, det
Ständer godkände anledningar till den beviljade lönetillökningen för bokhållare-graden inom Bankoverket äro så mycket mera gällande för de vid Riksgälds-kontoret anställde bokhållare, som desse ega mindre utsigt till befordran inom verket, än deras vederlikar vid Banken, och hvarken åtnjuta sedelskrifnings-arfvoden eller andra extra inkomster samt genom den nu beslutade förändringen i Riksgälds-kontorets bokförings-sätt erhållit förökade göromål, anser sig Utskottet böra tillstyrka, att lönerne för bokhållarne vid Riksgälds-kontoret, oberäknadt hvad i egenskap af arfvode för trägnare göromål är eller kan varda beviljadt, må förhöjas från sjuhundra till åttahundra riksdaler åligen samt med sistnämnde belopp från innevarande års början få utbetalas. 1 fråga om den af kammaroch husdrängarne vid samma verk nu sökta löneförbättring, hafva fullmägtige för öfrigt yttrat, att sökandernes hittills åtnjutne aflöning numera hvarken vore tillräcklig för deras utkomst eller motsvarande de trägna göromål, som med deras tjenstebefattningar voro förenade;, och då Utskottet äfvenledes anser, att den hittills iakttagna likhet i löueförmånerne för vaktbetjeningen inom Banken och Riksgälds-kontoret bör fortfarande tillämpas, får Utskottet, med erinran om den i Banko-utskottets utlåtande N:o 18 meddelade upplysning, att husdrängarne vid Banken nu mera benämnas yngre kammardrängar, jemväl tillstyrka, att såsom årliga arfvoden, från och med innevarande års början, må beviljas för hvar och en af Riksgälds-kontorets kammardrängar tjugu riksdaler och för hvardera af husdrängarne vid samma verk trettio riksdaler. Stockholm den 20 Juli 1848. Staia-Uukotteti Memorial, IV.o iyS. 7 N:o 275. Ank. till Exp. Utsk. den 21 Juli, kl. 10 f. rw. Memorial, angående ytterligare inkomne ansökningar om riksgäldssedlars inlösande.
Rikets Ständer kunna fördenskull ej tillstyrka vidblifvandet af berörda bestämmelser. Men, i betraktande af hvad sorn måste blifva följden, derest det nu väckta förslaget oförändradt antoges, tveka Rikets Ständer, huruvida den förändring, som synes nödvändig, grundlagsenligen kan åvägabringas på del sätt, som sålunda är föreslaget. Del gifves nemligen åtskilliga förhållanden, hvari en dylik förändring skulle medföra en rubbning, som förutsätter upphäfvandet af författningar, de der måhända icke äro helt och hållet att hänföra till ekonomi-lagstiftningen, ibland dessa kunna nämnas de, som angå städernas inqvartei ingsskyldighet, åliggandet att bidraga till båtsmanshåll, städernas skjutsskyldighet o. s. v., ali icke nämna en mängd rättsförhållanden, hvilka, efter skedda öfverenskommelser eller eljest vidtagen reglering och sedermera erhållen Kongl. Maj:ts sanktion derå, anses böra hållas i helgd. Då Rikets Ständer ej kunna vara i tillfälle att nöjaktigt utreda, hvilka åtgärder äro behöfliga för vinnande af det syftemål, som, på sätt ofvan är nämndi, af Rikets Ständer ansetts böra eflersträfvas, nemligen alla stadsmedlemmars likställighet i fråga om kommunala rättigheter och skyldigheter, helst Rikets Ständer sakna tillräcklig ledning härför i ofvanbemälde komiterades utlåtande, enär desse icke funnit sig kunna framlägga något förslag i dylikt hänseende; få Rikets Ständer, på grund af hvad anfördt blifvit, bos E. K. Majit i underdånighet anhålla, all E. K. Majit må i nåder täckas vidtaga nödiga åtgärder, för att, i vidsträcktare mån än hittills låtit sig göra, den i sednast utfärdade nådiga förordning om kommunalstyrelse i stad nedlagda grundsats om likställighet emellan kommunens alla medlemmar i afseende å kommunala rättigheter och skyldigheter må kunna genomföras. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 13 Juni 1863. Bilt. lill II. S/eri/ve/se, N:n 9b. N:o 96*. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 27 Juni 18G3.
Frih:n har sig bekant att kronobetjeningen består af Kronofogde och Länsmän samt några Fjerdingsmän, hvilka sistnämnde likväl icke kunna räknas till den egentliga kronobetjeningen; att de tider om året då auktioner hållas, nemi. om hösten, förekomma sådana ofta på flera ställen pä en och samma dag, och att kronobetjeningen icke kan vara på mer än ett ställe, åtminstone icke inom samma härad, ty det finnes icke mer än en Länsman för ett härad. Dessutom har kronobetjeningen så många andra vigtiga bestyr, att de af sådant skäl ofta äro förhindrade att vara närvar:de vid auktionerna. Jag kan således för min del icke finna annat än att Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Betänk, är serdeles väl grundadt och anhåller af sådant skäl om bifall dertill. Frih. liaab: Vid detta tillfälle såsom vid flere föreg:de har jag hört Gr. Liljecranls åberopa att kronobetjeningen är så mycket uptagen att den har svårt att fullgöra sin befattning, samt att kronobetjeningen visserligen består af Kronofogde, Länsmän och Fjerdingsmäu, men att de sednare icke vore att lita på. Jag skulle tro att man kan lita ganska mycket på dem om man följer dem såsom sig bör, och befaller dem vara närvande vid auktionerna för alt hindra dylika upträden, sorn måhända eljest till följd af bränvinsminuteringen skulle kunna ega rum. Skulle nu så vara att Fjerdingsmannen icke följer dessa auktioner med tillbörlig upmärksamliet, så vet jag icke något hinder i lagstiftningen, att Länsmannen skall vara närvande vid auktionerna för att vaka öfver ordningen, och så bör det äfven tillgå. Jag jäfvar icke Gr:ns anmärkn. derom att det kan vara olika i afseende på bränvinssupandet inom olika län, ocb inom Calmare län der jag bor, finnes icke mycket bränvinssupande, men detta var icke ensamt orsaken till min framställning, det ligger i sjelfva Betänk, ett slags skenhelighets-princip, som genomgår hela Betänk.
Uti hwarje NiksdagsBeslut skola Riksens Ständer bestämma dagen, da de till följe häraf ater sammanträda samt uttrycklig Riksdags-Kallelse, med nödiga föreskrifter i afseende pa Niksdagsnianna-Walen, deruti intaga. Konungen ware dock obetaget, att Riksens Ständer dcrförinnan till Urtima Riksdag kalla. Niksdagarnc skola hällas i Rikets Hufwudstad, utom i de fall, da Fiendens framträngande eller Pest eller andre lika wigtige hinder göra det omösligt, eller för Riksens Ständers frihet och säkerhet wädligt. Konungen ntsätte da, i samråd med Riksens Ständers Fullmägtige uti Bangucn och RiksgäldsContoirct, en annan ort, der Riksens Ständer böra sa,ilias, och kalle dem dit till den tid de ssclfwe förut bestämt. 8 51. I de fall, dä Konungen eller Stats-Rädet sammankalla Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter trettonde och inom femtionde dagen frän den, dä Kallelsen blifwit uti Hufwud stadens kyrkor kungsord. 8 52. Landtmarskalk och Taleman för Borgareoch' Bondc-Ständen samt Secreterare för BondcStändet utnämne Konungen. Ärkc-Biskop ware alltid Taleman för Preste-Ständct. 8 53. Riksens Ständer wälje genast, sedan Riksdagen blifwit öppnad, de Utstött, hwilka skola Ärenderne bereda. Sädane wid hwarje Riksdag nödige Utskott äro: Ctt boiistitutions-Utstott, att wäcka och upptaga frågor, rörande förändringar i Grundlagarne, och yttranden deröfwer till Riksens Ständer afgifwa, samt att granska de i Stats - 36 Expeditioner till Riks-Ständen.
Wi haswa äterwunnit friheten och wi anwänva den (jag förbigår andra mistbruk) wi anwända den säger jag. akt rubba den allmänna crcditen, understödja ett BanqueroutSisysteme, och sprida fattigdom och förstörelse »ned den mängd Banco-Sedlar, som snart sagt utan all inskränkning dageligen bringas i omlopp; utan omsorg att anskaffa motswaran^e wärde i silfwer, uran alswarligt bemödande att skapa en tillräckelig amor, trtzements-fond, öka wi endast Sedelstocken, ost) besinna icke huru wi med detsamma upjaga waruprisen, berökwe penninge-löntagaren haus halswa subststence och §22 Den 16 December. kring» den anim fattigare delen af N'ilonen ki!I hnn« ger6-»öd och sörtwiftan, hwaröf följoerue j en framnd icke kunna beräknas. Man pästär andra uiwägar gif< was icke, än att antingen urtaga srnvilliga län, eller äska nya försträckningar utur V -ugnen; nien ncan att nämna twangSrlän, hwilka, ehuru i andra länder nyttiade, jag ogärna tillstyrker, för den grav.uion af rama de alsid medföra för Staten; Hwarföre förgäter man den förmögenhets afgift, som en gang otillbörligen och till den fattigas ytterligare förtryck estergifweu, ingen rättsinnig medborgare nu malte undandraga sig, au till tacksamhetS-tecken för ett i nödens stund lyckligen räd, dadt Fädernesland till erforderligt belopp sig ätagg. Genom denna utwäg är jag försäkrad att Bmqnen skulle betydeligeN kunna besparas och att desi utgjfna sedlar icke skulle äfwrntyra ten credit, som f'r wart inbördes bestånd är i mitt omdöme sä huswnd.akeligen nödig. Det är ej egennytta som talar hos mig —För en stor del af Högloft.
Län, må antaga tillräckligt antal Gevaldiger-karlar elier Fångvaktare, hvilka blilva pligtige att följa och bevaka de fångar, som från den ena orten till den andra forslas; föreslåendes Utskottet föröfrigt de anstalter, som, i sammanhang härmed, synts detsamma, i afseende på fångars förande, kunna lämplige vara. Lades på bordet - 656 Den 27 Jpril. Vidnrc upplästes ett LagUtskottets Memorial, af dea 18 April, angående väckt (råga om sadan förändring uti Kongl. Maj ts Nådiga Kungörelse den 28 Mars 1 ?, m , angående vedi skåpet del af UnderDomstolarnes Utiag om dem som för Lagbrott blifvit tilltalade och sakfällde, eller under framtiden ställde, aft vid hvarje lagligen bevisadt brott Domaren må åläggas att efter omständigheterna pröfva och i Utslaget utsätta, om detsamma uti den dertill förvunnes Prestbevis skall omnämnas samt att, enär detta borde ske, Domaren matte anbefallas att bestämma ett visst antal år, hvarefter berörde omförmälan ur bevisen må försvinna, så vida förbrytaren visat tillföriåthga prof af bättring och ostrafflig lefnad; och y 11 - rar sig Utskottet, uppå anförda skäl, icke kunna tillstyrka bifall af hvad sålunda blifvit föreslaget. Lades på Bordet. Upplästes ett Betänkande fron Allmänn Besvärsoch OeconomieUtskottet, af den 1: April, i anledning af Riksdagsmann n Eri Svenssons Memorial, hvaruti yrkas, det förm d lade Hemman måtte, vid deltagande uti Kyr ko, Prestgårdsoch Tingshus byggande, \i förmedlingen till godo njuta; och anser Utskot tet, uppå skäl som af detsamma anföras, at; vid hvad Författningarne nu innehålla , rörån - II - Dun 11 April. de förmedlade Hemmans skyldighet att deltaga ! uppbyggandet och underhållandet af allmänna hus, äfven hädanefter måtte få oförändradt förblifva. Lades på bordet.
Niirnbergerkram; och har, på grund häraf, Riksdags-fullmägtigen Haraldsson föreslagit, att på Statens bekostnad några få skicklige arbetare måtte införskaffas, för att undervisa den inom trakten kling Borås och Ulricehamn boende allmoge uti tillverkningen af dylike handarbeten, genom hvilken åtgärd en icke obetydlig vinst ansetts skola för Staten uppstå; äfvensom motionären hemställt, att de medel, sorn i sådant afseende komme att anslås, kunde öfverlemnas till Elfsborgs Läns Hushållnings-Sällskap, hvars Filial-Afdelning i Borås redan för öfver ett år sedan skall hafva genom Konungens Befallningshafvande i Länet hos Kongl. Maj:t i underdånighet begärt anslag för enahanda ändamål , utan att hafva på sin begäran ännu erhållit svar. Detta, äfvensom hvad i anledning af de väckta motioneine blifvit yttra dt och anfördt, hafva Utskotten, som ansett sig böra gemensamt behandla förevarande motioner, tagit i öfvervägande. Utskotten hafva dervid icke förbisett, att folket inom flere orter i Sverige, synnerligast der jordmånens ofruktbarhet eller climatets hårdhet nödga allmogen att söka annan utväg för sin bergning, än den, brukningen af jorden erbjuder, eger en serdeles fallenhet för handaslöjder, genom hvilka det ock under svårare år varit i tillfälle att till en del bereda sig bergning. Uppmuntrandet af dessa slöjder och af husfliten i allmänhet anse Utskotten vara af högsta vigt, serdeles om derigenom kunde motverkas införandet af utländskt kram, som, ehuru det likaväl häri Sverige som utrikes borde kunna tillverkas, likväl till landet inkommer, till betydligt värde; men Utskotten kunna dock icke obetingadt antaga, att en sådan uppmuntran bör beredas på den väg, motionärerne föreslagit; sättet derför tordeKongl. Maj:t bäst kunna och böra i Nåder bestämma.
Och när jag ändtligen hunni in i det lilla dockskåpsrummet till sal — d ha något förtjusande af doekskåpsluft öfver sig våra tre små rum: gammaldags, lågt i ta ' ombonadt och varmt — och syster Elsa fåt mig ned vid min tallrik och.sig sjelf på si plats bredvid, då komma de många deltagand frågorna öfver mig som en svärm foglar; och alla skola de ha svar, allt medan skedarne gä sin taktjemna gång. Har jag haft mycket arbete i dag; hvad allt har jag gjort; är jag icke rysligt trött; hur förtjusande, att jag nu är ledig; jag har ju längtat hem till henne - en liten smula, säg? Och hon sjelf — är dä ej äfven hon trött efter den långa arbetsamma dagens alla bestyr, ofta allt för tunga för hennes späda krafter Detta ger hon mig aldrig tillfälle ens att fråga, och sticker det någon gång fram, då skratta ' hon blott helt muntert, som om jag komm med något rent orimligt: Hon! Hvarför skulle hon vara trött, som just intet haft att göra. Hon säger så sjelf och hon menar det ärligt Hennes lilla sula knarrar så flinkt öfver mat tan, i ett huj röjes bordet af, brasan blir tänd och våra länstolar skjutas fram, under det jag knapt hinner vända mig in i mitt rum efter pipan på maten. Hon lägger alltid in veden till elden, innan jag kommer hem, den listiga, derför att hon vet, att jag annars ej skulle tillåta henne göra det, utan sjelf på knä vid kakelugnen » förstöra mina byxor och spinta ner mattan, jag oförståndige pojke » Endast allt för fort glida dessa angenäma aftnar fram i syster Elsas sällskap. Snart kommer sömmen fram — » hon kan väl inte sitta alldeles sysslolös, » säger hon — och den illustrerade tidningen för veckan eller den sista boken, jag fört med mig från byrån, skjutes behändigt i min hand. Den sida, der vi slöto i går, faller upp af sig sjelf som af ett trolleri, och Flisas flinka lilla tunga blir bidande tyst, medan de späda hvita fingrarne dubbelt så snabbt syssla med sax och nål. När den gamla gökklockan öfver soffan gal tio, plockar syster Elsa samman sitt arbete och reser sig upp.
Denna icke särdeles smickrande förutsättning har här fört lill ett resultat, som jag icke kari aririät ari anse såsom stridande mot den ordning och den subordination, som bör äga rum inörn livart och ett Embetsverk, då deremot det vore vida enklare att stadga, det HofCäntzlerri borde i laglig väg ansvara för eri obehörigt fördröjd expedition af tillståndsbeviset. Jag tror ej eller ätt den påfuriné controlleri är särdeles ändamålsenlig; ty om man får förutsätta ett begär bos HofCantzIeren att, utan något ändamål, bryta mot gifven Lag, kan det lika lätt förutsättas, att HofCantzIeren såsom förman skall förbjuda Registratorn ätt utfärda DiariiUtdräget, eller att detsamma påteckna, och denne skall i sådant fall åtminstone bäfva eri moralisk ursägt för detsammas förhållande, så vida män icke såsom Lagprincip vill uppställa och föreskrifva olydnad af uriderordriadö emot förmän, hvilket jag förmodar icke vara meningen. Jag vågar alltså föreslå följande redactionsförändring i förevarande Moment: ’’Dylikt Bevis eller motiver adi af slag s 5§ H. iQ* ] ) e n 29 J a n n a r i i c. ra. ”bör ovilkorligen utfärdas i Hufvudstaden ”inom. 74 dagar; och i Landsorterne inom J’6 veckor frän anmälningsdagen. Öfver ”skedd anmälan, åge Sökanden att ge”nast och kostnadsfritt erhålla DiariiBevis.” Grefve Frölich, David: Jag tillstår att jag ämnat föreslå en förkortning, i stället för en förlängning, af elen tid Utskottet antagit för utfärdandet af HofCantzlerens Tillståndsbevis: men som jag finnér mig öfverlygad af det skäl Herr von Schulzenheim i delta hänseende anfört, och det tillika måste erkännas, att det alltid hör vara lätt för utgifvaren af en Periodisk skrift, att vara betänkt på Tillståndsbevisets anskaffande 6 veckor förr än han vill utgifva skriften, så skulle jag väl för min del kunna instämma med Herr von Schulzenheim i den forsta anmärkningen.