Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes förslag varit så att säga ett nödtvång, derföre att man icke varit i tillfälle, att upgöra något bättre, men att man önskade en förändring i dess redaktion uti den syftning, att Taxerings-Kommitcen icke skall komma att sträcka sitt bestämmande längre än till den tid, som dess åtgärder vanligen omfatta, utom möjligen retroaktift för den tid, som kan före Kommiléens sammanträde hafva förflutit af den period, som lillstånds-resolulioneu omfattar. Jag hemställer till Hr von Troil att han ville framlägga en sådan redaktion, då jag med nöje skulle mig med honom förena. Frih. Raab: De Hrr, som hafva yrkat bifall till Gr. Lagerbjelkes förslag, hafva dock icke ansett det vara tillfredsställande, utan hafva endast ansett detsamma antyda hvad man velat uttrycka. Anmärkmr äro gjorda och skulle ännu i mångfald kunna göras emot detta förslags ©fullständighet och, jag skulle våga säga, öfverkkridanda af de grundsatser, som förut äro af R. o. Ad. godkände. Man åstundar att få i författningen någonting 138 Den 9 Augusti f. m. öfverensstämmande med detta förslag, och frågan är nu huru dervid skall tillgå. Skola vi ingå tili en öfverläggning om tillägg i detta förslag, så kunna vi dermed uptaga hela förmiddagen. Läser man 49:de §:n 3:dje mora. Riksd.Ordn., så står der: ”Vid pröfningen i Ståndens Plena af Utskotts afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring. Göres dervid anmärkn. till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredl, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit upgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat plenum besluta”. Nu är detta förslag redan bordlagdt och således stå vi i detta andra stadium. Vidare säger samme §: ”Ar anmärkntn af den beskaffenhet, att den anses fordra närmare utredning, erhålle Utsk. af samma anmärkn. del, för att förslaget derefter ytterligare granska'och jemka”.
I Dalarne föranleder således den långt drifna jordafsöndringen icke till samma menliga följder, som i Skåne, der fattigdom ej sällan följer i dess spår. Man tyckes anse, att någon correct.inrättn. ej bort anläggas i hufvudstaden, emedan detta alstrat ondt; ehuru jag i afseende på valet af denna local, aldrig haft något att skaffa, kan jag upplysa att hufvudsakliga orsaken härtill varit den, som talar för correctionella arbetsfängelset tillvaro i andra stora städer, nemi. den större lättheten, som der förefinnes, att skalla sysselsättning och arbete åt fångarna. Be - Ben iå Februari (. m. 47 träffande den anmärkta olägenheten, att barn blifvit sända till allmänna behofvet, som tvingat vederbör, municipal-auctoriteter att ditsända barnen. De hafva der emedlertid blifvit med omsorg vårdade, och skiljde från den öfriga fångpersonalen. — Man har åter ordat om sättet för Fattigvårds-comiteens betänkts ineddelande lill R. St. Rättigheten dertill ligger i 2:dra mom. 27 §. Piiksd.Ordn., och afsigten dermed är ju den att komma till en lagstiftning i ämnet, sedan R. Sits sakkännedom fått tillfälle att granska och bedomina, hvad deröfver blifvit utarbetadt. — Jag har i ett annat plenum yttrat, att frågans stora vigt och vidsträckta omfattning, nära nog ålade Regeringen att först inhemta Ständernas tankar , hvarförinnan jag ej ansåg möjligt att tillvägabringa ett ändamålsenligt lagförslag. Jag har föreställt mig, att härigenom undvikes många anmärkningar och invändningar. Slutligen och vidkommande nu förevar, fråga, kan jag icke föreställa mig, alt motionen egentligen åsyftar att för det närvar, få ett förbättradt correct.systeåne, ulan framställer nödvändigheten deraf, att få en särskild lag för det nuvar. stora antalet af i arbetsfängelse!1 förvarade förbrytare, intilldess det onda kan uppryckas med roten.
En annan icke mindre vigtig omständighet möter deruti, att, då maximum af inkomst, för hvilket föreslagits skattfrihet, ovilkorligen blifvit bestämdt så högt som 400 r:dr, det lätteligen kunde inträffa, att en stor mängd till arbetsklassen hörande personer, såsom gesäller och sjömän, hvilka nu erlägga stadgade minimiafgifter, komme att från all bevillning befrias. Den tredje erinran, som i saken förekommer, afser behofvet af lindring i skatten för sådana mindre bemedlade personer, som befinna sig i äktenskap och hafva minderåriga barn att försörja, en lindring, hvilken synes innefatta en billig gärd åt humanitetens fordringar. Det är på grund af dessa omständigheter, mera fullständigt utvecklade, som en af Bevilln:sUtsk:ts ledamöter, Hr Lindeström, i afgifven reservation 3rrkat, att TJtsk:ts förslag i förevarande punkt måtte utbytas mot ett så lydande stadgande: ”Den skattskyldige, hvars alla årsinkomster sammanräknade icke öfverstiga 1,500 r:dr, vare fri från bevillms erläggande enligt § G för följande del af inkomsternas belopp, nemligen ogift man eller enkling, för 250 r:dr, ogift qvinna eller enka, för 150 r:dr, äkta makar gemensamt för 400 r:dr samt föräldrar dessutom för 50 r:dr för hvarje eget äkta barn under tolf år, som af dom uppfostras.” Att ett bifall till detta Hr Lindeströms förslag i allmänhet icke skulle leda till något äfventyr med hänsigt till statens påräknade inkomst, utber jag mig att få lägga i dagen genom följande jemförelse: 126 Ilen 15 Maj Enl. 1858 Enl. Hr von Koch: Jag kan ej neka för, att jag vid första genomläsandet verkligen hlef frapperad af Hr Lindeströms nyss omförmälda förslag. Det utmärker sig såsom särdeles välvilligt, och dessutom fann jag äfven, på sätt här blifvit antydt, att enligt detsamma någon statsförlust sannolikt ej borde komma att uppstå.
Hon var den första kvinna på Island, som lärde sig Saltaren och hon tillbragte en stor del af natten med bön i kyrkan. Hennes sondotter, den unga Herdis, var henne då ständigt följaktig; ty Gudrun älskade henne mycket. En natt drömde denna Herdis, att en kvinna kom till henne, klädd i en yllekappa, och hennes utseende var ohyggligt. Hon talade så till henne: »Säg din farmoder, att jag icke kan tåla, att hon så där hvarje natt trampar ofvanför mig och utgjuter så heta tårar på mig, att jag känner dem bränna mig. Till dig säger jag detta, enär jag bättre kan lida dig, fastän också vid dig låder något underligt; ja, jag skulle kunna hålla af dig, om icke Gudrun stode i vägen.» Därpå vaknade Herdis och berättade för Gudrun sin dröm, hvilken denna ansåg som ett godt varsel. Nästa morgon lät hon upptaga några tiljor ur kyrkogolfvet å den plats, där hon plägade knäböja, då hon bad, och hon lät gräfva därinunder. Då fann man några fula, blå ben; ett bröstsmycke och en stor trollstaf. Häraf kunde man se, att det var en vala eller hednisk spåkvinna, som där blifvit begrafven. Benen blefvo bragta till en aflägsen plats, där människor icke färdades fram. Och denna vala lät ej sedan höra af sig. Vid andra tillfällen framträda gengångarne blott som varsel för att underrätta de efterlefvande om någon sorglig tilldragelse, t. ex. om sin egen nyss timade död. När den nämda Gudruns make Torkel drunknat med alla sina män, gick hon, som härom intet visste, i aftonstunden bort till kyrkan, såsom hennes vana var. Då hon kom till kyrkogårdsledet, såg hon med ens ett spöke stå framför sig. Det lutade sig tätt intill henne och hviskade: »en stor nyhet, Gudrun!» »Tig du med den, ditt otyg!» sade hon; hvarpå hon gick hän till kyrkan, såsom hon föresatt sig. Där tyckte hon sig se sin make Torsten och alla hans man stå utanför. De voro våta, och hon kunde se, hur vattnet rann ned af deras kläder.
Denna afgift utgår årligen från och med fyllda 17, till och med fyllda 60 år, då densamma upphör för alla dem, som icke af egendom, tjenst eller rörelse ega en inkomst af 50 Rdr, eller som icke utgöra Bevillning af lön, egendom, rörelse eller förtjenst; att Andra, Tredje, Fjerde och Femte Bevillnings-grunderna godkändes; att Sjette Bevillnings-grunden borde lyda sålunda:' 'Bevillning utgöres af de inkomster utöfver 200 Rdr Banco, hvilka, i egenskap af Lön, Arfvoden, Sportlar eller tillfälliga förtjenster, tillfalla de personer, som äro i Kongl. Majrts och Rikets eller serskilde Inrättningars tjenst;” att Sjunde Bevillnings-grunden bifölls; att Åttonde Bevillnings-grunden borde erhålla följande redaction: ”Bevillning utgår med vissa procent af Testamenten, Gåfvor, FideiCommisser, Arf, Fynd och Vinst-medel. Från en dylik Bevillnings-afgift må dock undantagas Testamenten till Fromma Stiftelser samt sådana Dispositioner, Gåtvor och Inkomster, som ej i värde uppgå till 300 Rdr Banco, eller hvilka, så väl som Arf, icke tillfalla personer i det slägtskapsförhållande, som 2 Art. 7 §. Bevillnings-Författningen, såsom undantag, upprepar;” att Nionde, Tionde, Elfte, Tolfte, Tret - io{ Prot. Utdrag den iCj Junii 182g. tolide, Fjortonde, Femtonde, Sextonde och Sjuttonde Bevillnings-grunderna biföl los; 5:0 att Fjerde Hufvud-Afdelningen ansågs icke erfordra någon åtgärd. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 27, angående Stora Sjötulls-Bevillningen, beslöt Preste-Ståndet, att detta Betänkande skulle, med dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Då dessa obligationer efter någon tids förlopp, vunnit förtroende i allmänna rörelsen och befunnits blifva honorerade, efter deras innehåll, så kunde delägarne möjeligen befrias ftån insättning af Actiernas lula värde, då contanta penningar började tillflyta från andra håll. Om denna korrta framställning af grunderna för HypothekBankers inrättning i någon mån vunnit Ridderskspets och Adelns bifall, och förlaget i följd deraf för vidare utarbetning öfverlemnas till behörigt Utskott, så b Ii fver det lått att framdeles sammanfatta stadgar dertill och sätta dem i öfverensstämmelse med hela myntoch creditväs» edet i Sverige. I såd&nt fall torde jag framdeles få tillfälle meddela vidare detailler hörande till detta ämne. Nu återstår att uppgifva hufvudvilkoren för den del af allmänna Ct: ditsystemet, som rörer den enskilia crediten, och den rätt hvarje medlem i Samhället to de äga att utgifva Assignation. ^ växlar, större eiler mindre, skrifna, tryckta iller graverade Denna rätt måste stödja sig på 2me hufvudgrunder, nemligen: viljas och förmågan att med fördel utgifva, — Den io Februarit, *97 gamt viljan och förtroendet att emottaga detta alags bytesmedel, Någon annan gräns bör, enligt min ianka, aldrig sättas för den enskilda creditens åtgärder i detta afseende, än den sorn fordras till förekommande af missbruk och bedrägerier, hvilket torde låta sig göra på följande sätt. Hvar och en sorn vill begagna rättigheten att utgifva Assignationer och vexlar, borde för detta ändamål anmäla sig bos behörig Auctoritet, som agde att sådant allmänneligen kungöra, t il beredande - af förtroende, så vidt säker förmögenhet och borgens stalhnde kunde den åstadkomma. Inga andra assignationer kunde anses gällande, än de som voro för6edde med behörig graverad stämpel, ordningsnummer m na, sorn tjenar att förebygga eller försvåra d'ras förfalskning, och de böra få utställas på hvad summa som hälst. Här är ingalunda fråga om assignationer på Bin. ken hvilka böra sora vanligt fortfara.
Detta bedrägeri skadar i längden hela svenskullstillverkningen, hvarför vi se oss nödsakade blotta tillvägagåer.det. Utom en underhaltig kvalité lämnar man varor, som i hög grad äro arsenikhaltiga. Må de, som äro nöjda med dylika varor, gärna fortsätta att köpa — men må hvarje sparsam och noggrann spekulant se upp och kontrollera hvad han köper. Sahlströmska fabriken i Jönköping, Sveriges äldsta och största fabrik för tillverkning af Svenskullsvaror, förser alla sina varor med sitt fabriksmärke som garanti för redbar tillverkning; dessutom särskildt gfarantimärke att alla färger äro absolut arsenikfria. Sahlströmska järn Fabrikens Jönköping. (G. 76223) Aktiebolaget K. godtgör å sparkasseräkning 4 V 2 %. A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i månaden utan särskild uppsägning. Profver sändas på begäran. ITorrköpings Ylleväfnads Tabriks Eftr., !Torrköping \ Inreg. varum. Inreg. varum. GUSTAF PLCBLS BRYGGERI-JL-B. I BRÖSTStocfcbolm &lt; KARAMELLER för hosta, förkylning, inflammation i luftröret, kittling i strupen, etc. t för m i x 6 6 Stocfebolm refiommenberor sina rtfft&gt;er8ntngar o f:! Uw-Ql EageraricKa I ^ ^ Pil$ner Detta förträffliga näringso c h njutningsmedel framställes efter läkareföreskrift o c h kontroll o c h rekommenderas af professorer o c h En massa intyg från fullt trovärdiga peroner, som af denna mixtur blifvit fullkomigt botade från svåra sjukdomar, kan förees. på satsen kostar 4 40 sändes &gt;r järnväg mot efterkraf, på båt endast om len är „betald. Mindre än hel sats sändes eke. Återförsäljare i Stockholm Herman indersson, Skepparegatan 47, 1 tr. Sofia Larsson, f. Aschier. läkare vid bleksot, blodbrist, rekonvalescens, allm. svaghet, afmagring, eng. sjukan, svaghet hos barn, dålig matsmältning och nervlidande, amning m. m.
Till upplysning i ämnet, får Utskottet vördsamt anföra, att Kongl. Maj:t, genom Ciroulaire-Bref till vederbörande Auctoriteter den 3o Maji 1826, i Nåder förordnat, att alla ansökningar om utbyten af från stamrotarne aflägsne lijelprotar samt om roteflyttningar i allmänhet böra ske hos Kongl. Majits Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att, så väl den rotehållare, med hvilken roteflyttningen är i fråga, sorn äfven soldaten eller båtsmannen, då någondera numern icke är vacant, hörde blifvit, samt vederbörande Regementseller Corps-Chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, efter förekommande omständigheter och gällande Författningar, i anledning deraf meddela Utslag, hvilket dock bör Kongl. KammarCollegii pröfning underställas; samt att, sedan Rikets Ständer vid förra Riksdagen i underdånighet anhållit, att rotehållarne måtte tillåtas vid Sockenstämma utse visse Deputerade, sorn egde sammanträda och, gemensamt med Kronobetjeningen, uppgöra förslag till de Toteutbyten, som kunde finnas lämplige; så har Kongl. Majit, under den 3 October 1839, beslutat, att härutinnan skulle förblifva vid hvad genom ofvannämnda Circulair-Bref redan vore stadgadt; äfvensom Kongl. Majit, uppå Rikets Ständers vid samma Riksdag gjorda underdåniga hemställan, att project till ny Roteindelning på Öland, måtte uppgöras, under den g Julii i83o, förklarat Sig icke kunna dertill lemna bifall, helst omförmälde Circulaire-Bref jemväl härvid borde tjena till efterrättelse. 4 Allm. B c,iv.~ och Oceon.-Ulsk. Betänkande N;o“43- Och alldenstund, genom merberörde Kongl.
F)€n 30 AprU j, m. 6’o5 Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets betänkande böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 12 dennes under N:o 54 afgifne samt den a5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande angående förrymd inakas rättighet, att ingå nytt gifte. Herr Ehrenborg, Cafper: Jag anhåller att få reservera mig, icke emot bifall till LagUtskottets ifrågavarande Betänkande, så vida ett slikt bifall endast innefattar förklarande, att den af Motionairen föreslagne Lagförändringen, ej för närvarande skall vidtagas, utan emot de skäl, hvarpå Utskdttet grundat sitt afstyrkande. Utskottet synes nemligen, ehuru antagande att makas förhållande, då den öfvergifver eller förlöper den andra makan, utgör ett brott, hvilket Utskottet i fråga om den sålunda brottsliga makans rättighet att ingå nytt gifte, ej ansett jemförligt med horsbrott, likväl för ingen del hafva undanröjdt den mening sorn motionairen yttrat, att nemligen, saknaden af ett Lagbud, som för slikt öfvergifvande stadgar annan pöföljd, än den, sorn det beror af makarnes ömsesidiga aftal att häfva, lerwnar ett öppet tillfälle till godtyckliga äktenskaps-skillnader, I denna mening instämmer 6o6 JPen 30 April /. m. jag fullkomligen, öfvertygad, att äfven Kgl. Brefvet elen 4 Februari 1818, sorn stadgar skyldighet för Domare, att innan den i 10 Gap. 4 GiftermålsBälken omförmälte lysning beslutas, att Presterskapet och andre vederbörande göra sig om förhållandet underrättade, icke sällan kan förfela sitt ändamål, då desse vederbörande i de fleste fall derom sakna så fullständig kännedom, som för officielle besked och meddelanden bör ligga till grund.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades ja och nej i blandning, sedermera propos. på bifall dertill med den af Hr von Koch föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja, och vidare propos. på bifall till §:n med den af Hr Carlheim-Gyllenskjöld yrkade förändring, hvilken propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarefter propos. på bifall till §:n utan förändring förnyades samt besvarades med blandade ja och nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Efter det votering blifvit begärd, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att H. o. Ad. egde att bestämma, huruvida kontra-propos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta antingen bifall till §:n med den af Hr von Koch föreslagna förändring eller bifall till densamma med den förändrade lydelse, Hr Carlheim-Gyllenskjöld påyrkat; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde forst propos. derå, att bifall till §:n med den af Hr von Koch föreslagna förändring skulle utgöra kontra-propos:n, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på antagande af Hr 455 Den 14 Jnli. Carlheim-Gyllenskjölds förslag till kontra-propos., då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
GästgifveriOrdningen den 12 December 1734 inhemtat, tillhör det Landshöfdingen i de Orter, der Gästgifvaregärdarne och Gästgifveriet, efter skedd undersökning vid Tinget i Allmogens närvaro, ined tillförne meddeldte förmoner icke kunna uppehållas, att till K. M:t afgifva underd. förslag, hvad friheter, efter Ortens och farvägens beskaffenhet, dem skäligen lemuas inå. Och som, i följd häraf, Utskottet ansett ifrågavarande ämne i den ordning, detsamma nu inkommit icke tillböra R. St:rs pröfning; så kan ej eller Utskottet någon åtgärd i anledning deraf tillstyrka, utan finner, det vederbörande, sorn till större förmoner, än de hvilka GästgifveriHeminanen vid Stora Landsvägen i Upland nu åtfölja, anse sig berättigade äga, att', i den ordning författningarne föreskrifva, sig till erhållande deraf anmäla. Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för en del Hemmansägare i WesterNorrlands Län att, med andras uteslutande, få idka fiske af hvad beskaffenhet som hälst vid egen strand i ÅngermannaElfven. (i.-A.) ederv. BondeStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af RiksdagsFuIlraägtigen från WesterNorr - N:o 198. 144 Stats-Utskottets lands Län Nils Strindlund, hvaruti lian anfört: att svårligen någon rimlig orsak kunde uppsökas, hvarföre de längst efter ÅngermannaElfvan emellan berg och höjder belägne små odlingslägenheter redan i äldsta tider blifvit bebodde och befolkade, medan ännu händigare samt af Climat och växtlighet bättre lottade ägovälden voro ointagne och odisponerade, om ej Elfvens då ägande rikedom och tillgång på Fisk varit dertill föranledande.
Vanligtvis har vid dessa, som vid nästan alla missbruk så tillgått, att man gjort en början med något som man icke tyckt vara så farligt, men som likväl innehållit en vådlig tendens, och sedan upslaget väl var gjordt, utan hejd rusat fram på den vådliga banan 358 Den 22 A pr i!. ända till dess man strandat i slöpet. Så har äfven tillgått med Bankens inblandning med Staten eller, rättare sagt, Statens med Banken. Man har börjat med ett tillita Banken på ett sätt, som, om det varit ensamt, icke skulle hafva gjort synnerlig skada, men som konseqvent efterföljdt, haft de menligaste följder. Det blef derföre också vid realisationen upställt såsom en princip, att Staten och Banken aldrig borde på något sätt med hvarandra sammanblandas, och efter realisationen har icke heller så skett. Det nu ifrågavide kreditivet har, såsom bekant är, tillkommet på det sätt, att då man antog att i kassorna, i landsorten skulle ligga RiksgisKont. tillhöriga penningar inne, hvilka skulle motsvara kreditivets belopp, bar man ansett, att om RiksgisKont. finge i Banken lyfta en million Edr, så skulle denna million motsvaras af de i landsorten befintliga medel, och till följd häraf bar upkommet den stora olikhet mellan detta kreditiv och andra kreditivmedel, att denna million icke finnes inberäknad i Bankens sedelskuld, hvilket deremot är förhållandet med alla andra kreditiver. R. o. Ad. behagade således finna, att en förändring af betalningsvilkoren för detta kreditiv i sjelfva verket är ett ingrepp i Banken, och man skulle således kunna säga i hvars och ens enskilda sedelbok: ty hvad vore väl ett ingrepp i Banken annat än ett ingrepp i värdet af hvar och en sedel som finnes i hvarje enskildts plånbok. Icke heller är det, efter hvad jag kan inse, behöfligt att tillgripa en till sina följder så vådlig utväg, ty så vidt jag kan förstå, skulle man på ett annat ganska financielt riktigt sätt kunna anskaffa de behöfliga medlen.
Visserligen vore det önskligt om medel nu kunde beredas och beviljas för byggande af hela nordvestra stambanan, men då jag inser att förhållandet i verkligheten är sådant, som kommitterade i sitt betänkande uppgifvit, ”alt de stora kostnader och betydliga arbeten, som med dess utförande i sin helhet äro förenade, sannolikt fordra en längre tid, innan landets tillgångar medgifva dess fullbordande”, så anser jag likasom kommitterade, med hänseende till den stora allmänna nytta, sorn skulle tillskyndas såväl Sverige som Norrige genom en beqväm inre kommunikation länderna emellan, mig böra lästa Ilikets Höglofliga Ständers uppmärksamhet vid ett sätt att tillvägabringa den åsyftade förbindelsen på kortare tid och för billigare kostnad, hvarigenom åtminstone under de årstider, då vattendragen äro isfria, kunde till ej obetydlig del beredas samma förmåner, som med jernvägen i Jess helhet eftersträfvas. Ifrån Kongsvinger till riksgränsen, eller den del af banan, som kommer att byggas af Norrmännen, är afståndet 5 mil och vidare från riksgränsen till Arvika 3t mil. Då man nu å Norska sidan fortsätter jernvägen till gränsen och på den svenska anlägger jernväg derifrån till Arvika, så är redan derigenom en förbindelse öppnad emellan båda länderna, alldenstund segelled förut finnes från Arvika till Wenern och derifrån till andra delar af Sverige. Denna kommunikation, hvarför kostnaden således icke uppgår till en femtedel af den för nordvestra stambanan i dess helhet, uppfyller i afseende på förbindelsen med Norrige, till dess samma stambana hinner fulländas, alla billiga fordringar på beqvämlighet och hastighet för så väl passagerare som gods, ty sedan Westra stambanan från Stockholm till Göta kanal å ena sidan och den förenade Svenska och Norska jernbanan från Arvika till Kristiania å den andra blifvit fullbordade, kan vägen emellan båda hufvudstäderna tillryggaläggas, enligt komilterades beräkning, på ungefär 30 timmars lid, äfvensom vägen från Göteborg till Kristiania på lika lång tid.