Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets den 24 sisth April afgifne samt den g dennes pä bordet lagde Memorial, i anledning af de h'os Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 18 sistlidne Mars meddelte Utlåtande, rörande väckt fråga örn bestämd förklaring , angående hvad till Police-ijial bör hänföras, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämde Utlåtande redan blifvit af de öfrige frenne Respektive Riks-Stånden bifallit, dervid numera låta bero. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Utskottets den 24 nästledne April afgifne samt den 16 dennes på bordet lagde Betänkande öfver gjordt Prot. Utdr. d. 16 Maji 1818. 429 förslag till förändringår uti nu gällande LegoStadga för Husbönder och Tjenstehjon. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades Stats Utskottets den 7 dennes afgifne samt den 13 i samma månad, på bordet lagde Utlåtande, öfver väckte motioner, angående Gottländska National-Beväringens aflöning. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets den 7 dennes afgifne, samt den 13 i samma månad på bordet lagde frenne Memorial, ianled* ning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkandem : 1. Af den 5 sistlidne Mars , angående Regleringen af Staten för Ulricsdahls KonglLustSlott. 2. Öfver Comministern Berggrens motion , om Lönförhöjning för Cornministrarne i Stockholm. 3. Af den 18 sistlidne Mars, gemensamt med Lag-Utskottet , angående Lönförbättring för Hä: xadshöfdingarne; Fann Ridderskapet och Adeln att enär sistnämnde Betänkanden blifvit den 4 , 11 och 25 sisth April af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande trenne Memorial, endast borde läggas till handlingarne. S. D.
Det är icke allenast såsom gärd åt det allmänna begreppet om rätt, utan äfven till vinnande af en för våra kreditförhållanden både nödig och nyttig bestämning i omdömet om fastigheternas relativa och verkliga värden, som jag föreställt mig att lagstiftaren, hvilken den ena riksdagen efter den andra förgäfves med någon förändring i ord återupprepat den gamla uppmaningen till taxeringskommittéerne att årligen medelst höjning eller sänkning jemka hemmansvärden - Bevillnings-Vtskottets Betänkande; N.o g. 49 mansvärden sig emellan, dock så att länens minimi-tariffej understiges, ändtligen borde skrida till några bestämdare föreskrifter för det äskade ändamålets uppnående. I nära öfverensstämmelse med det förslag till ”förändring i stadgarne rörande taxering af fast egendom”, som kommitteen för förenklande af beskattningsvärdet (pag. 150) afgifvit, har jag i Utskottet tillstyrkt: l:o att taxeringsmänneii skulle årligen åläggas att, på grund af deras närmare kännedom om förhållandet och med ledning af allmänna försäljningspriserna inom orten, uppskatta fastigheterna till det värde, de ansåge dem verkligen ega; 2:o att bevillningsafgift af fast egendom bestämmes sålunda, att, sedan uppskattningen försiggått, egendomsvärdet, hvaraf dylik afgift bör utgå, för hvarje län uppgifves till fullmäktige i Rikets Ständers Riksgäldskontor, hvilka, efter det nämnda värdet för hela riket blifvit kändt, låta uträkna, hvad innevarande års eganderätts-bevillning, derå fördelad, utgör för hvarje 100 rtdrs värde, då detta belopp, likväl jemnkadt lill närmaste fullt skillingtal, blifver den så beskaffade afgift, som till nästa riksdag bör erläggas; 3:o att, sedan denna bevillnings-förordniug första gången tillämpats och egendomar dervid undergått en allmän upptaxering till deras verkliga värden, ingen ändring i taxeringsvärdet derefter skulle under loppet af påföljande sex år få ega rum.
Kunna de icke vara tillräckligt kända innan riksdagen hörjås eller under den liden, som motionstiden räcker för alt gifva anledn. till att en motion väckes. Då frågar jag om det går an, att utsträcka motionsrätten derhän som man här velat göra utan att handla i strid mot 107 § R. F. och hvarthän det skulle leda under partitider. Gr. Gyldenstolpe, Anlon Gabriel: Jag instämmer med dem, som anse att remiss på Gr. Lagerbjelkes motion icka bör beviljas. Jag utgår från den synpunkten att t. ex. om en fråga hade förevarit inom Cousl.Uisk. hvarom någon af ledamöterna ansett anmälan böra göras till R. St. denna fråga hade blifvit af Utsk:s majoritet underkänd och således icke kommit till R. Sl:s kunskap. Då upträder en reservant och reserverar sig emot det inom Utsk. fattade beslut samt lemnar R. St. kännedom om ärender, som hade förekommit inom Statsrådet. Sådant är i miu tanka icke lagligt, och skulle då en motionär hafva rättighet, att på grund af den olagliga framställningen väcka en molion så hade han, med samma rätt som Gr. Lagerbjelke, kunnat säga: enhänhändelse har inträffat derigenom alt en reservant har meddelat något för R. St., som är olagligt att uttala och på grund af denna händelse, väcker jag molion derom, att R. St. skola ingå till K. M. med underd. anhållan att Han mätte styra i en annan riktning, än den sorn jag genom den inträffade händelsen har förnummit. Jag hemställer om R. o. Ad. i sådant fall skulle vilja bevilja remiss på en dylik molion. Saken är nu densamma. Const.- Ulsk. har, utan att göra någon anmälan mot Konungens rådgifvare, på grund af 107 § anmält de åtgärder, sora förekommit inom Statsrådet, regeringsbeslut, som blifvit vidtagna. Dertill har i min tanka Gonst.Utsk. icke någon rätt och således kan jag icke heller anse att någon ledamot inom RiksStåndeu har rätt att, pä grund af den sålunda inträffade händelsen väcka någon motion. Jag afslyrker således remissen. Hr von Hartmansdorff:
Hr v. Hartmansdorff har begärt, att någon af de Hrr inom 11. o. Ad., som hade sig tilldelade indelta räntor och dagsverken till sina löner, skulle upplysa, om icke dessa löningsbidrag alltid utginge efter markegängspris. Vid det reg:le, deri jag tjenar, är detta förhållandet; men vid Bohusläns regrte (och, om jag icke missminner 111ig, är detta äfven förhållandet vid Helsinge reg:te) har en stor del af indelningshafvarne sådana räntor, som lösas efter det kronovärdi, sorn sattes på 1600-talet, och detta är långt lägre i förhållande till nuvar. markegångsvärdet, än priset å den spannmål, sorn af Hr v. Troil nyss blifvit omnämndt. — Jag vill icke längre uppehålla denna discussion; men jag begagnar detta tillfälle för att förklara, att om jag i Utsk. deltagit i behandlingen af detta ämne, hade jag säkert vid delta betänk, fogat min reservation, hvilken jag skulle grundat på de författningar, som Hr Riben citerat, och hufvudsakligen på de skäl, som Hr v. Troil i sitt första yttrande framställt. Jag röstar således för afslag A Utskts betänk, samt anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos, derå. Hr von Troil: Jag ber om förlåtelse för det jag ännu en gång begärt ordet; men då bär är fråga om jemnlörelser, vill jag ännu framställa en jemnförelse, hvilken jag skulle tro vara lämplig, nemi. med prestetaxan. Denna taxa har förut utgått i oxar m. m.; nu utgår den efter ett lågt kronovärde. Om presterskapet vill medgifva, att denna afgift skall utgå in natura eller efter markegängspris, skall jag icke längre bestrida, att äfven nu ifrågavarande afgift må på samma sätt erläggas; men så länge presterskapet vill betala sina skatter efter lågt kronovärdi och deremot vill efter primitiva beloppet uppbära de skatter, som till dem utgöras, kan jag icke bifalla deras önskan, utan vidblifver min anhållan om afslag, Hr von Hartmansdorff:
De behöfva icke några qvalificationer på skilnaden emellan uppror och upplopp; om folk samlas, och den civila myndigheten misstänker att massan går att göra uppror, så må den se sig före, att den har en militärstyrka att disponera, utan att likväl genast framföra densamma; men så snart den märker, att massan ådagalägger en upprorisk afsigt, genom våldsamma åtgärder, riktade mot allmän ordning eller dess upprätthållare, d. v. s. attackeras någon polismyndighet eller annan person, så bör den civila myndigheten, genom att visa sig i spetsen för truppen och befalla massan att skingras, gifva signalen till att de måste lyda, så framt de ej skola blifva behandlade såsom upprorsmän; då är qvalificationen gifven, och det är isynnerhet detta, som saknas i vår nuvar. lag. När vi en gång få ett annat criminal-lagförslag, så blir det tillfälle alt närmare bestämma straffen. Om vi nu erhålla denna enkla qvalification, så beror det för öfrigt på den civila embetsmyndighetens omdöme, att på sitt ansvar tillse och förklara, om uppror är inne eller ej, och då tror jag det blifver möjligt att kunna få en ändamålsenlig lag; i annat fall tviflar jag högeligen derpå. 43a Den 17 October e. m. LagUtsk:s betänk. N:o 123 återremitterades. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då jag förra gången hade ordet, glömde jag en sak, som jag nu anhåller att få tillägga, sedan betänk, blifvit återremitteradt, nemi. att Utsk. ville taga kännedom af det lagförslag, som uppgjordes af 1810 års LagUtsk., i anledn. af catastrofen d. 20 Juni. Jag har tyckt mig finna i detta lagförslag ganska mycket, som kan vara nyttigt för Utsk. att inhemta, och får derföre anhålla, att detta mitt tillägg måtte få åtfölja återremissen. R. o. Ad. biföll, att äfven detta anförande skulle få åtfölja den nyss beslutade uterremissen.
Emedlertid och som revisorernes åsigt om behofvet af en reorganisation utaf lånekontoret i Götheborg i ändamål att förenkla göromålen derstädes, torde förtjena ett närmare begrundande, har Utskottet funnit lämpligast att endast på det sätt till ifrågavarande framställning tillstyrka bifall, att Utskottet hemställer, att vid lånekontoret i Götheborg måtte, tills vidare och intill nästa riksdag, få anställas en kassör, reed årliga förmåner af lön 800 r:dr, arfvode 200 r:dr samt missräkningspenningar 333 r:dr 16 sk., allt banko, under förbehåll likväl att tillökningen i lånekontorets stat, genom inrättandet af denna kassörsbefattuing, icke öfverstiger 883 r:dr 16 sk. banko; samt att den blifvande kassören måtte åläggas att för den uppbörd, sorn honom blifver anförtrodd, ställa borgen eller annan af direktionen öfver lånekontoret godkänd säkerhet till belopp af 5,000 r:dr banko; hvarförutan Utskottet får tillstyrka, att åt fullmäktige måtte uppdragas, att låta utarbeta och för Bankoutskottet vid nästinstundande lagtima riksdag framlägga förslag till fullständig aflöningsoch arfvodes-slat för låne-kontoret i Götheborg, vid uppgörande hvaraf bör tillses, att, så vida icke genom förenkling i Banku-UIskallets Utlåtande, A: o 73: & ii göromålen , någon besparing uti de fran kontoret nu utgående löner och arfvoden kan åstadkommas, summan |deraf å< minstone cj må öfverskridas med mera än ofvan upptagne 883 r:dr 16^ sk. banko; samt att i affönings-staten intagas sådana till tjenstemäunen nu utgående arfvoden, hvilka kunna anses för framliden erforderlige, så alt några ytterligare arfvoden för serskilda tjenstebestyr icke£vidare må ifrågakomma.
Jag rusade fram till spegeln. Jo-o, mycket riktigt — —! Kan man tänka sig något så förfärligt som att i tryck bli beskylld för att kunna väcka erotiska känslor? Nej, det kan ändå inte vara jag — vi! »Hon kallade sin man för Ruffen — —» Tvifla nu, den som kunde!! Svetten började pärla i hårfästet på mig —jag kände mig alldeles färdig att svimma. Men så gick det upp ett ljus för mig. Författaren behöfde nog någon som kunde läsa lagen för den där avita herr Mefistofeles, och som han såg på mig att läsa lagen just var min fors, det, så tog han mig till mönster. Litet näsvist var det kanske — men det var honom väl unnadt! Riktigt väl unnadt! Det ska bli riktigt roligt höra, hur jag ska komma att läxa upp den gunsti’ herrn och hans snibbar! Ja, så läste jag igen, nu med större trygghet och trefnad, men jag hade inte läst i tio minuter förr än jag skrek: »Nej det — är inte sannt! Kan man tänka sig! Skulle också hon — skulle jag — —?! Jag! Åh aldrig!» Jag slukade sidorna, så jag riktigt strångnade. Till sist föll boken på mattan Jo — min sann! Hon blir kär, hon med, vansinnigt, fnoskigt kär, presis — som alla de andra! Sörjer, så hon tappar barben — nej, håret var det, för att inte tala om hullet — och måste resa utrikes för att hämta sig, och där dör hon, en skugga af sitt fordna jag, »kanske det mest tragiska offret för de tre snibbarnas allt förkrossande makt.» Jag kan inte beskrifva hur jag kände mig. Det var som om någonting omöjligt att svälja kört upp i halsen på mig. Jag visste inte hvad jag ville göra — bli — säga! Ville jag gråta? Nej, det var det inte. Plötsligt gick det upp för mig hvad jag ville. Jag ville bli ond — och det riktigt. Så ond, att jag aldrig i mitt lif varit så ond förut. Jag ryckte till mig ett pappersark och skref så bläcket fräste: »Kära Villy! Tack för din vänlighet att skicka mig kapten — Mefistofeles — fast inte kan jag säga, att det är en läsning som gjort mig glad!
Att en uppenbar orättvisa, enligt 1 mora. åstadkommes emot en afskedad, befordrad eller på annat sätt från tjensten skiljd person, visar sig tydligast genom följande exempel: Om Uste majoren Ahvars lön består af Broby boställe, uppskattadt till 1,600 r:dr jemte 200 r:dr kontant, med döden afgår d. 4 Februari 1848 och 2:dra majoren B., hvars lön består af Östa boställe, uppskattadt till 800 r:dr och 400 r:dr kontant, i successionen efter Uste majoren A. d. 10 April samma år varder befordrad lill Uste major och B. sedermera under d. 1 Mars 1850 ytterligare erhåller befordran till öfverste, efter öfverste C. hvilken d. 9 Februari sistnämnde år erhåller afsked och hvars lön består af öfverste-sälet Tufva, uppskattadt till 3,200 r:dr jemte Den 23 December e. m. 431 300 ridr kontant, samt kaptenen D. hvilken pä lön innehar Dufbohls boställe, iippskattadt till 600 r:dr och 200 r:dr kontant, under samma dag eller d. 1 Mars 1850 i denna sednare succession blifver befordrad lill l:sta major, uppstår följande förhållande: Alt B. för hela året 184S, enär begrafningshjelps och liggetids-bespariug för Mars med December månader samma år verkslälles å l:sla majorslönen, får bibehålla alla sine löneförmåner såsom 2:dra major; Att han för år 1849, såsom fardagsår, disponerar Östa 2:dra majors boställe, emot utgörande af boställsräntan, hvilken, enligt 17 punkten pag. 15 uti K. circulärbrefvet d. 2 Februari 1833, utgör J af boställets uppskaltningsvärde, då sedermera återstå .
Beträffande motionens sednare innehåll, är Utskottet ej i tillfälle att bedöma nödvändigheten eller fördelarne af den ifrågasatta åtgärden, för hvilken motionären ej heller gifvit skäl: dock synes det påtagligt, att derest chefsbeställningarne inom arméen, hvilka redan nu äro sådana s. k. förtroende-embeten, från hvilka Kongl. Majit kan när som helst entlediga, skulle, i afvaktan på landtförsvarets förändrade organisation, tillsättas allenast medelst »tills-vidare-förordnanden», måste, såsom en följd deraf, en stor del lägre grader också endast på enahanda sätt kunna tillsättas, en anordning, hvars olämplighet Utskottet ej torde behöfva närmare utveckla; — om densamma ens är, i anseende till indelningsverkets beskaffenhet, utförbar; och Utskottet får alltså jemväl i denna del afstyrka allt afseende å motionen. Stockholm den 8 December 1862. Allmänna Besvärsoch EkonomiUlshotlels Betänkande N:o S. 3 jY o 8. Ank. till Exp.-Utsk den 9 Dec. 1885, kl. 6 e. m. Betänkande, i avledning af väckt motion (N:o 435) i fråga om Postförvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning. Hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln har af Herr Ehrenborg, R., blifvit väckt en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motiotn, deruti anföres att, ehuru den medelst tidningsbevillningsstämplingen tidningar pålagde beskattning medförde deri förmån, att de finge portofritt försändaa, så att en tidning, som afsändes under s. k. korsband med utsatt adress, fortskafiades utan afgift från tryckningsorten till första adressorten, vore likväl, i anseende till åtskilliga olägenheter vid nämnde expeditionssäft, vanliga förhållandet, att postförvaltarne, emot särskildt arfvode utaf tidningsprenumeranten, ombesörjde så väl tidningens afsändande från tryekningsorten sorn dess utlemnande till prenumeranten å adressorten. Nämnde arfvode bestämdes genom Kongl. Brefvet den 17
Boriikier: O. A.delborg, Prinsarnes blomsteralfabet. - Curt Bliitk, Erik S I V ocli Johaii III. - F. H. Bzwnett, Pensionsflickan och andra berättelser. - V. Buckmpz, Sjöjungfrniis sagor. - J. C. v. Hofsten, ICiisin Svantes besök och landtlif. - S. Ko~valevslcy, Vera Vorontzoff. - A. C. Lefler, Sonja ICovalevsky. - Lekkamraten, 9: cle och 10: de böckerna. - Onkel Adams Linnea, 3: dje saml. - M. Roos, B Koinmen till inig! A. Segerstedt,. Sagor. - P. Sparre, Adolf Findling. - Den. - P. W. Sz~ndstrvnz., Sjö- manslif. - Toini Topelizcs, Painiljeii Hiin~rielstjarna.ocli Sidensvalinska Bolaget. - Anna Walt,leiz.be.rg, Två .valsprak. - O. W. AAl~ti.ncl, Amerika. - Snöflingan, 1892. J. E. Brunell: Tant Hilda, Den underbara kronan eller Betty och trollen. ' A. V. Crtrlsoii: Prins Henrik af Orléans, Tigerjagter i Indien. Prentiss, Mot himmelen. - Bibliska berättelser ur Gamla och - E. Nya testamentet. Fahlcrantz &amp; C: o: C. ~ddth-~olrnb&amp;y, Garibaldi, h. Fiiisk kvinnoföreiiing: Finska kvinnor p&amp; olika arbetsoinrhden. B ' osterlnirdsstiftelsens förlngsespeditioir: 31. Roos, Onskekransen. E. Fritzes k. Iiofboklianiiel: S. Coolitlge, Katy i skolan. L. Hanzeau, Raska gossar. T. Meatle, Annie Forest eller Lifvet p&amp; Rosenhill. - Nordla~zder, Svenska folksagor.
Banko om året från indelta arméens nya Mötesfond, måtte med samma belopp för sin återstående lifstid uppföras å förenade Mötes-passevolans-fondens indragnings-stat för f. d. Passevolans-kommissariatens tjenstemän, har Kongl. Maj:t, som ansett Sig icke kunna, emot föreskrifterna i Kongl Brefven den 27 Mars 4830 och den 27 Augusti 483 1, angående de vid Passevolans-kommissariaten anställde tjenstemäns aflönings-vilkor, bifalla den af Krigs-kollegium sålunda till förmån för f. d. Regements-kommissarien Grundal gjorda underdåniga hemställan, likväl, i betraktande af de för bemälde Grundal förekommande bevekande omständigheter, och då Rikets sednast församlade Ständer, uppå Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, medgifvit Regementskommissarien vid Skånska Hussaroch Dragon-Regementena J. L. Aberg, hvilken, lika med Grundal, förut varit anställd vid f. d. Passevolans-kommissariaten och icke eller egt någon grundad rätt till pensions erhållande, att från Rikets allmänna indragnings-stat åtnjuta ett emot den innehafda Regements-kommissarie-aflöningen svarande belopp, uti särskild nådig proposition af den 24 November föriidet år (M 30) begärt, att Rikets Ständer ville medgifva, det f. d. Regements-kommissarien Grundal må berättigas att, med beräkning från månaden näst efter den, uti hvilken han från Regements-kommissarie-befattningen entledigades, under sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten uppbära ett belopp af 266 R:dr 32 sk. B:ko, eller 400 R:dr R:mt årligen, motsvarande det med nämnde befattning förenade arfvode. Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande och får, med afseende å de i den nådiga propositionen anförda skäl. tillstyrka Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga framställning. 54:o.
Men sorn Utskottet, i fråga om statsbanornas ledning, till alla delar instämmer i den af Jernvägs-kommittéen yttrade och af Kongl. Majit godkända åsigt, alt desamma företrädesvis böra ledas genom orter, som äro mera aflägsna från och således sakna lördél af vallen-kommunikationer, samt alt en dylik bana endast undantagsvis bör i en längre sträckning framgå parallell med en närbelägen segelled; så följer häraf, afl Utskottet, finner sig icke kunna biträda eller med sitt förord understödja det framställda förslaget angående den ena af de från Stockholm utgående stambanornas ledning i närheten af Mälaren, på denna sjös norra sida, helst kommunikationen mellan hufvudsladen och derstädes belägna städer samt kringliggande landsbygd, under större delen af året, Siats-Utskottets Utlåtande N:o 62. -37 på till tillfyllestgörande sätt underhålles genom en särdeles liflig segel* och ångbåtsfart, hvilken, äfven om en jernväg mellan dessa släder skulle anläggas, lärer komma att af deras och nämnde landsbygds invånare fortfarande begagnas för den hutvudsakligasle både varuforslingen och persontrafiken lill och Irån hufvudsladen. Deremot tvekar Utskottet icke att uttala sin öfvertygelse, att en jernbana, som, på ett längre afstånd från såväl Mälaren som hafskusten, genomskär norra Mälare-provinserna äfvensom ett del af Dalarne och Gestrikland samt uppsamlar och fortskaffar till afsätlnings-orterna ej mindre del bördiga slättlandets, än de verksamma bergslagernas produkter, och derifrån återför inom andra delar af landel nödvändiga varor och köns ilin t iöns-ar lik lar, skall blifva af ett ojemförligt större gagn för både dessa provinser och öfriga orter, som äro i behof af samma provinsers naturoch industri-alster, än om densamma varder anlagd utmed eller i närheten af Mälare-stranden, samt att denna stambana, till hvilken enskilda bibanor och andra komtntttiikalions-leder tvifvelsutan komma att sluta sig, jemväl för det allmänna skall medföra väsendlliga fördelar.
Sidenoch klädeskramhandlare: att de på deras handel menligt inverkande förhållanden, som i föregående Femårs-berättelsen äro omfbrmälda, äfven fortfarit under ifrågavarande år; hvadan denna handel derunder, långt ifrån att hafva varit i stignde, i betydlig mån fallit ocb lemnat idkarne en högst ringa vinst; Spanmålsoch viktualiehandlare: att viktualiehandeln i Stockholm betydligen aftagit; hvartill orsaken funnes dels i den fortfarande höga tullen å viktualier, hvilken haft till följd, att handeln med Finland, hvarifrån Stock - 19 holms Handlande försågo sig med dylika varor, nästan helt och liållet upphört, dels i den nya Handels-Ordningen, som berättigade så väl månglerskor, som andre personer, att försälja matvaror af alla slag, äfven i de minsta partier; Kryddkramhandlare: att år 1847 voro bland ledamöterne 21 under konkurs och 82 af mecldellöshet hindrade att utöfva deras borgerliga rörelse; hvadan endast 166, af det uppgillra antalet 269, kunnat af burskapsrättigheten sig begagna: att deraf visade sig, huruledes utsigterne för en tarflig utkomst för bemälde Handelsidkare varit i aftagande, åtminstone icke i stigande: och att orsakerne syntes vara dels ökadt antal ledamöter och den större täflan, som deraf blefve en följd, dels ock i någon mån de skakningar, som under förra delen af ifrågavarande tid inträffade på de fleste Europeiske handelsplatser, och hvilka för Sverige vållade en hämmad utförsel af dess produkter, men deremot en stark utförsel af ädla metaller, hvarigenom den rörliga penningetillgången minskades, hvilket försvårade och i viss mån hämmade rörelsen samt rubbade förtroendet; hvartill kommit derefter inträffade svaga skördar, som äfven ofördelaktigt inverkat på handel och näringar i allmänhet; Tobakshandlare: att den stora mängd Tobaksbodar, som, till följd af tillstånd åt många, att såsom försörjningsmedel, utom burskapsrätt, idka tobakshandel, uppstått inom Hufvndstaden, likasom det förhållande, att de till antalet inskränkte artiklar, som Tobakshandlarne ägde rätt att försälja, äfven a*“ yttrades i många andra salubodar, i hög grad verkat menligt för lobakshandels-Societeten, hvars medlemmar derföre, med ganska få undantag, befunnit sig i stort bekymmer för sin utkomst och för möjligheten att betala Krono och Stads-utskylderne