Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utaf anslaget för förbättring af landsvägen inom Ljusnarsbergs eller Nja Kopparbergs Socken af Örebro Län, 1 o,63o R:dr, återstoden (48 §. i 1841 års Reglemente.) 5,815: blat anslaget för omläggning af landsvägen emellan Stråtjära och Mo-Mjskie gästgifvaregårdar i Gefleborgs Län, 8,o3o R:dr, (48 §. i 1841 års Reglemente, 42 §. 4 morn. i 1845 års Reglemente). Utaf dito dito öfver Fjrfalls och Djupdals backarna mellan Sanna och Bergs gästgifvaregårdar i samma Län, i,o5o R:dr, (Dito dito) „ 700: Hälften af anslagssumman för omläggning af vägen emellan Junsele och Lidens Kyrkor i Yester-Norrlands Län, 4.000 R;dr, (Dito dito) „ 2,000: Anslaget för åtskilliga vägomläggnings-arbeten inom Indals och Lidens Socknar af samma Län (48 §. i 1841 års Reglemente.) „ 2,758: Utaf anslaget för omläggning af landsvägen emellan Borgsjö och Tilje byar i Borgsjö Socken af samma Län, 3,25r R:dr, (48 §. i 1841 års Reglemente och 42 §. 4 morn. i 1845 års Reglemente.) Utaf anslaget för åtskilliga vägförbättringar inom Sköns Pastorat af samma Län, 990 R:dr, (Dito dito.) „ 700: Utaf anslaget för vägomläggning inom Ramsele Socken af samma Län, 1,628 R:dr 89 sk., (Dito dito. ) „ 3oo: Utaf anslaget för vägomläggning inom Helgums Socken af samma Län, 1,319 R:dr 4* sk., (Dito dito) „ 5oo: Utaf anslaget för vägomläggning inom Edsele Socken af samina
I kapitlet om ” äktenskapslögnen ” angriper han med skäl det konventionela äktenskapet, som hvilar på en blott materiel öfverens-kommelse, der det blir lika liten plats för kärleken som i ett bo-lagskontrakt mellan t vän ne kapitalister, hvilka slå sig i hop om en affär; men med den ensidighet, för hvilken han ingalunda är fri, låter han oviljan mot detta konventionela äktenskap, som ty värr är så vanligt och, innebär ett djupt osedligt och för samhällets framtid ödesdigert förhållande, förleda sig att gå till en annan ytterlighet och tittala sig för polygamien, hvilken väl icke kan vara mindre osedlig och för framtiden mindre ödesdiger. Stnndom faller Max. Nordau in i en betänklig inkonseqvens. Denna visar sig i synnerhet på kapitlet om äktenskapet och qvinnan. Fastän han erkänner, ’ att mannen lämpat lagar, seder, åskådningssätt och tycken efter sin egen fordel och till. qvinnans nackdel, så att qvinnans trohet är något alldeles oeftergifligt, men det ej är så noga med mannens, så tyckes han dock icke medgifva qvinnan rätt att betraktas feom men-niska i och för sig. Med fullt skäl säger han: ” orättvisan i att sålunda ha en olika o t måttstock blir ännu större genom omständigheten, att det i och för sig icke är samma sak, om en man eller qvinna gör sig skyldig till otrohet, ty då qvinnan syndar är hon väl dervid alltid passiv; hon frestas af en af hennes vilja öberoende makt; hon dukar under för en kraft, som är starkare än hennes motstånd; men om mannen syndar, är han aktiv; lian gör det, emedan han så vill: Jo3ef förekommer icke ofca utanför bibeln, och fru Potifar hör till sällsynt-heterna. ” I det afseendet tager Max Nordau således qvinnans parti, men i fråga om könens likstäldhet vill han alldeles icke erkänna qvinnans berättigande. ” Samhället är skyldigt qvinnan skydd och underhåll ”, säger han.
Sränders Allmänna Beswarsvch Economie-Utffort har under öfwerläggning fö retz a fr der frän Hederwarda Bondeständer den z i Lenna manad till Utskottets hanlaggning remitterade Memorial af Riksdagsmannen Lars Swensson frän Wadsbo härad, deruti demälre Rstsdags-Fullmaglig, jemte Anders Pettersson frän Skånings, Nils Swensson frän Kållands, Lars Swensson fran Wartofta och Lars Persson frän Gudhems härader, hwilka deruti mst-mt, yrka, arr dem af Ailmogen, hwilka böra tilltalas för försummad snöskottning, häldre mage inkallas M ^vederbörlig Domstol, an inför Konungens BefallrungShafwande i Lanm, för alt ransakas och dömSchang. N-o zz, mas 8Z4 Den 22 Junii. mas för sadan deras försummelse, emedan den anklagade derigenom dels undwiker att för en förseelse, hwara endast ringa böter kunna aläggas, färdas en lang wäg, som ökar answaret wida öfwer Lagens ändamål, dels beredes derigenom tillfälle att genom wittnen eller andra a hemorten tillgangelige stal ådagalägga sin estrild eller det hinder, sein honom mött wid fullgörandet af desi åliggande Snöstottnings-styldighet. Wid pröfningen af detta ärende har Utskottet funnit hufwudsakeligcn böra öfwerwägaS gransen emellan Executorns och Domarens befattningar, sa att a ena sidan det answariga åliggande Konungens Befallningshafwan.de Lagen i Byggninaa,Balken, Landshöfdinge-Jnstructionen af den 4 Nowembcr 1734 och Kongl. Förordningen den i z September 1790, jemförde med Utsöknings, Balken i Allmänna Lagen samt flere Sladgander förestrifwa, icke förfelas, och a andra sidan den anklagade icke betages de Rättegångs,förmåner, Lagen en hwar tillägger.
Möjligheten att han och mitt bref kunde mötas på vägen hade jag tänkt mig, men att han skulle låta mig skrifva rakt ut i luften, utan att ha den minsta aning om hans verkliga vistelseort, det hade jag sannerligen icke drömt om. När han varit så hygglig att skrifva samma dag som föreläsningen, tyckte jag det var skamligt af mig att inte besvara brefvet. Jag gjorde derför i går ett slut på betänketiden och skref. Mitt fä! jag var sannerligen riktigt orolig, så mycket jag än tutade mig sjelf i öronen, att det inte rör mig för fyra styfver, hur han gör för att reda sig. Jag var rädd att han väntade på pengar deruppe, och jag tänkte att vigilansen kanske kunde klicka i dessa bistra tider. Och det plågade mig till den grad. Jesus – om jag blir så dum en gång till, så skall jag piska mig sjelf! Jag skäms bara vid att tänka på hur jag – fattiglapp – räknade öfver min kassa Och så, sedan jag i min fånighet gått och skickat af ett bref, som jag visserligen försökte hålla bekymmerslöst, men som väl ändå har en liten andfådd oro i tonen, så får jag i går qväll genom mina flickor veta att han helt trankil och välmående sitter i Göteborg, dit han ankom omkring den 2e och der han härom dagen hållit en föreläsning. Anna Olsson Palm hade skrifvit det hem. Och han kunde icke skrifvit på ett brefkort: ”jag reser till Göteborg,” bara för att låta mig veta att jag inte behöfde skrifva! Utan låta mig skicka bref efter honom till ett ställe der han inte fins! Men det är min egen skull. ”Passe sig selv, det er det man skal.”296 Jag hade lagt mig i går och just somnat då flickorna kommo. Jag var uttröttad och förbi af den fruktlösa kampen med Fru Marianne. Och så väckte de mig med detta! Jag blef så ursinnig att det brann och bultade i hela kroppen, jag blef som om jag fått ett käpprapp och som om min näfve knutits för att slå igen. Ja, slå igen, det var det jag ville. Och med sammanbitna tänder återtog jag i hufvudet arbetet med Fru Marianne. Harmen väckte min energi,jag tänkte jag skall lyckas! Jag skall lyckas för att inte låta förödmjuka mig!
Uppoch af skr ijnings-råkning, angående öppnande af sådan räkning i Banken • 102. W. Väkthetjening, angående gralification åt den i Banken 201. dito dito i Discont-Verkel ao3 Vexling, angående inoch utvexling af ducater samt guldoch silfverplantsar 70. Memorial, i anledning af återremiss io3. (Jernför Sedlar.) Vinstmedel, angående utgifvande från Banken af dess vinst eller capital-öfverskolt 64. Utlåtande, i anledning af återremiss 109. förslag till sammanjemkning af besluten 128. angående användande af Bankens vinstmedel, enligt 183p års Bokslut 110. Memorial, i anledning af återremiss 1 33. „ anmälan om voteringen i Förstärkt Utskott 135. angående användande af en del utaf Bankens framlida vinst lill allmänna arbeten . )48. angående tiden för öfveiflyttning af Discont-vinsten lill Bankens Disposilions-iåkning 66'. Vå^-attester, angående nedsättning i Josén för Våg-attester för Jernbelåning 126. Wäström, J. IV, angående bans ansökning att för framtiden få bibehålla Kamererare-tjenst och lön 41- ssawi r ■ ... .. I >. .. , — ■ STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i 84 • - ■ JM artun—»»»» ■«■■■■ I. — ■ I ... 1 . .. „■ ■■■■.■■ . I in ii ■■■lia BIHANG TILL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1840 och 1841. •#« SJETTE SAMLINGEN. Afdelningen: Bancosamt Lag-Utskottens gemensamma Memorial, Utlåtanden och Belänkanden. JJIT 'JK.'..-."ik::. ;c:i i n-^iyr ..»r ternits £.. ' .•. >y, •.. Xi A •Vio w!Wv»V.A'.
Utclr. d. io Sept. 183 4. S. D. Före drogos å nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Oeeonomie-Utsk&tfets den 11 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 114> i anledning af väckt motion, om förklaring af stadgandet i 2 Sect. 1 Cap. 1 §. af Kongl. Skol-Ordningen den 16 December 1820, i fråga om skyldighet att bygga och underhålla skolhus i städérne; IV:» 1:17, i anledning af väckt motion, alt den ännu beridna delen af Smålands Husar-Regemente mätte afsitta; men, om detta ej bifölles, lindring i rustningsskyldigheten erhållas; N:o 118, i anledning af väskt motion, angående approbation af re#>- cryter vid de indelta Regementena, samt beskaffenheten, af boningshusen vid Rote-corpsen, m„. m.; N:o; lao, i anledning af väckte motioner, rörande grundén för beräknande af plänpenningar eller det bidrag, Stam-rotarne böra af Strö-rotarne erhålla, samt. flyttning: af Soldat-torp från ett lill annat hemmans egor. S. D. Då nu å nyo föredrogs Statsoch Oeconomie Utskottens den i3 dennes på hordet lägde Utlåtande N:o 23, i anledning af gjorde anmärkningar, dels vid sistnämnde Utskotts Betänkande JV:o 36, dels ock vid de Förenade Utskottens Betänkande N:o 3, fann Ridderskapet och Adeln för godt att' vid nämnde Utlåtande N:o 23 låta bero. S. D. Lades till handlingarne 'Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott ens den 13 dennes på bordet lagde Utlåtanden:.
Maj:ts nådiga uppmärksamhet ej mindre å hvad Konsistorium i Upsala anfört och utvecklat angående oumbärligheten af en ny byggnad för den kemiska institutionens laboratorium, med mera, hvartill akademien för närvarande saknade egna medel, än ock å billigheten deraf, att Lunds universitet, som nu ej eger behof af en dylik byggnad, deremot hugnas med ersättning af de omkostnader, hvilka bemälde universitet måst åtaga sig att förskjuta för en annan allmän inrättning, eller för uppförandet af en ny anatomisal, med hvad dertill hörer. Uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, behagade Kongl. Maj:t i nåder förklara, att, då många andra vigtiga behof taga statens tillgångar i anspråk, Kongl. Maj:t finner
N:o io5, i anledn. af väckta motioner, dels om upphörande af postförings-skyldigheten, dels om lindring i detta besvär, m. m. Hr Peyron, Gustaf Abraham, hade inlemnat ett så lydande anförande: Då H. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn i betänk. N:o io5 hemställt, att R. St. ville genom en und. skrifvelse hos K. M. tillstyrka, att ersättning i och för postföring hädanefter måtte, utom der den sker genom beting, utgå med 5o proc:s förhöjning utöfver hvad hittills ägt runi, och i sådant afseende upplyst, att sammanräknade betalningen i och för postföring år i83g, inberäknadt utgifterna i och för fortställandet af södra och Norrska snällposterna, utgjort en summa af 96,009 r;dr fyj sk. 1 r:st. b:co, hvilken summa dock är 96,466 r;dr 3a sk., hvilket jag redan på detta rum haft äran vördsammast tillkännagifva; så ntbeder jag mig att, i anledn. häraf, få vördsammast fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på följande härvid förekommande omständigheter, nemi.: i;o att genom af K.
Utan jernvägens sammanbindning genom Stockholm och på ett sådant sätt, att sidospår kunna utläggas till de hufvudsakligaste torgplatserna, går äfven förlorad, så för landsbygden som för jernvägen och hufvudstaden, all den högst betydliga fördel, som kunde hämtas deraf, att den dagliga, från en eljest mer och mer vidgad krets tillflytande torgtillförseln begagnade sig af jernvägen. Likasom det för underlättande af varuforslingen till och från Stockholm således, enligt kommitterades tanke, är af högsta vigt, att de mot norr och söder utgående jernvägarne icke blott anläggas från de inre delarne af hufvudstaden och der belägna hamnplatser, utan ock sinsemellan sammanbindas, så är ock denna sammanbindning af stor betydelse för persontrafiken på Stockholm. Det kan nämligen icke förnekas, att ökad beqvämlighet och minskad kostnad för de resande utgöra de hufvudsakligaste villkoren för hvarje kommunikationsmedels lifligare anlitande, och att i samma mån dessa villkor uppfyllas, särdeles om det kan ske utan några synnerliga uppoffringar, kommunikationsanstalten deraf sjelf drager största vinsten. Att sammanbindningsbanan i och för sig icke kräfver några öfverdrifna uppoffringar, och att dessa mer än rikligt ersättas genom besparingar af eljest oundvikliga utgifter samt genom de fraktafgifter, som för densammas begagnande kunna och böra påläggas trafiken, skola kommitterade i det följande söka närmare ådagalägga. Här torde endast behöfva erinras, hurusom de allra 12 90 Heste resande utan tvifvel skola såsom en stor förmån anse att, emot någon lindrig tillökning i priset å jernviigsbiljetten, kunna på jernvägen afgå till eller ifrån den för dem beqvämaste trakt inom hufvudstaden, der jernvägen framgår, i stället att nödgas lemna eller söka jernvägen på en aflägsen station, med uppoffring af både tid och penningar. För såväl gothsom persontrafiken på Stockholm, och i följd deraf äfven för statens inkomst af jernvägen, erbjuder följaktligen, enligt kommitterades öfvertygelse, sammanbindningsbanan stora fördelar. Att denna bana måste blifva gynnsam för den transitofart genom Stockholm, som äger och kan komma att äga rum, är otvifvelaktigt.
Blotta möjligheten för StatsRevisorerne att kunna efterse hvilken räkenskap eller hvilken detaille deraf som helst, gör ungefär samma nytta, som om de kunde genomgå alltsammans, emedan hvarje Den 3 Martil, 267 redogörare måste befara, att uppmärksamheten möjligtvis rigtas på hans förvaltning. Denna allmänna eftersyn af Riksens Stånders Revisorer år dessutom så mycket mera nödig, som KainmarRåitens special-granskning år, enligt hvad jag i ett föregående Memorial anmärkt och nn å nvo erinrat, ofullständig till sin omfattning och hämmad till sin påföljd. Om detta Memorials remitterande till Stats; Utskottet anhåller jag ödmjukeligen, N:o 29. Herr von Hartmansdorff, Augufi-, Jag har flera gånger sökt fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på skadligheten af den tärande classens tillväxt in* om vårt samhälle, och nödvändigheten att förekomma hans 3rtterligare ökande. Andra värde Ledamöter af detta Stånd, såsom Herr Franc Sparre, hafva, med Ridderskapets och Adelns utmärkta bifall uppgifvit medel huru medlemmarne af denna dass skulle kunna återföras till närande yrken. Ett af botemedlen som skulle hämma denna tillväxt i sin upprinnelse, har hittills icke blifvit omnåmndt. Det år nemligen ett sparsammare utdelande ån hittills af Adliga värdigheter, genom hvilka icke blott vissa personer för deras lifstid, utan slågter, för allden tid, någon af dem finnes fästas, mera ån andra Medborgare, vid de tårandes antal; och dej 2Ö3 Den 5 Martti, år om detta ämne, som jag anhåller att nu få yttra inig. Såsom integrerande del af NationalRepresentationen, år Adeln för talrik, både i förhåh lande till Rikets storlek, och till MedStänderna. Då Sverige nu, enligt RiddarhusDirectionens berättelse har 1296 röstägande åtter funnosidet mågtiga Britannien år j8i8, endast 5|4 personer, berättigade att sitta i Parlamentets Öfverhus, oberäknade 7 Prinsar af det Kongl, blodet och 5o röstberättigade Prelater, tillsammans 551.
Dessa pass underskrifvas af Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Stats-Secreteraren för Handeln och Financerne samt Chefen för Commerce - Contoiret» - 59? Betänkande om Rikets Styrelse-Verk'. c) Anstalter till Skeppsbrutne och nödställde Sjömäns hemförskaffande från fremmande Orter. d) Tillsyn, att hos Vederbörande Rederier ersättning utsökes för de kostnader, som genom Consulerne blifva använde till förenämnde Sjöfolks hemförskaffande, och granskning af Consulernes räkningar häröfver. e) Genom detta Contoir kunna jemväl underrättelser meddelas Quarantaines - Commissionen, då quarantaines-anstalterne böra sättas i verksamhet, och hvilka orter Kongl. Maj:t förklarat böra anses såsom smittade, hvarvid Contoiret öfver verkställigheten deraf jemväl skall ega tillsyn. Vidare tillstyrka Committerade, att StatsSecreteraren, till vinnande af de underrättelser och upplysningar, som han för beredande af de förslag och vidtagande af de åtgärder , hvilka till handelns och Slöjdernes lifvande kunna bidraga, må ega att utse en Conseil af erfarne Handlande och Slöjde-idkare samt andra kunnige män, med skyldighet likväl , att underställa valet af Ledamöterne Konungens höga pröfning. Hvad sist angår förvaltningen af Manufactur-Disconten och af de till manufacturernes befrämjande på Stat anslagne medel , så äro dessa åtgärder de enda, sorn, efter Committerades tanka, kunde fordra fleres deltagande; hvarföre Com - Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 593 Committerade i underdånighet tillstyrka, att nämnde förvaltning anförtros åt en särskild Direction, deruti Chefen för Commerceoch Manufactur-Contoiret kunde blifva Ordförande, och i öfrigt antingen ibland Ämbetsmän eller ibland Ledamöterne i ofvannämnde Conseil eller ock andre personer, 2:ne Ledamöter af Eder Kongl. Majit i Nåder utnämnas.
Ja, min herre, » sade den gamle vänd till mig, » ni ser bestört och harmsen ut, men jag ber er besinna, att det nu är öfver två hundra år, sedan vi stodo på höjden af denna grymma villfarelse, och att vi nu, med Guds hjelp, kunna se till baka på denna tid, såsom man ser till baka på en lyckligt öfvervunnen sjukdom, innerligt tacksam, för det man åter blifvit frisk och sund. Men jag vill fortsätta skildringen. När barnen skulle magasinera in religion, naturkunskap, vårt folks historia, kunskapen i vårt språk, för att ej tala om färdighet i h Mes att n u m m e r Iveckan under hela qvartalet. För hvarje 6-tal abonnenter, s o m s a m l a s, och f ö r hvilka afglften Insändes till Redaktionen af att läsa, skrifva, räkna och teckna, så att de kunde vara färdiga med allt senast vid fjorton års ålder, blef det nödvändigt att inöfva en särskild klass menniskor, som efter ett bestämdt system trattade allt detta i vissa, noga afmätta portioner in i barnens minnen. Dessa personer undergingo först en egendomlig behandling, särskildt lämpad till att vänja dem af med allt sjelfstäudigt tänkande, så att de, utan alt spilla tid på tings utredning och förklaring, skulle slå in de bestämda kurserna. Ja, min herre, jag sade verkligen slå in, ty visserligen hittade man på att formulera sjelfviskheten och äresjukan i satsen: kunskap är makt, samt hetsade dermed en hel mängd barn genom något, som kallades klasser; men icke alla barn föredraga känslan af tillfredsstäld fåfänga och högmod framför lekar och praktiska arbeten. » Ljusa J-yjiisa aftonskyar. aftonskyar, Långsamt medan sakta vaggar sländan liksom ljusa Fins I skära kvart i g ån? sväfven, säfven på de, gyllne O, när qvällen of van jord sägen, bort I skgmrncr, strån. natten fäller på, brinnen minnen aftonskyar, — o, hvi flyn der långt i fjärran dit I stilla dragen? Aftonskyar, tagen mig på tysta vingar i då? något bättre land, bort i Daniel qräl / solsbrandf Fallström.
JVs d 0 upptager, sidorna 61—64, under § 12 af tulltaxe-underrättelserna, redogörelse för kommitterades förslag, angående nederlagsoch kredit-upplagsrättigheternas ordnande; och i sammanhang dermed omförmäles och besvaras jemväl en af Herr Rudling inom Borgare-ståndet väckt motion om förnyande af den underdåniga skrifvelse, som Rikets Ständer sistlidne Riksdag till Kongl. Majit afläto, angående utsträckning af den vissa stapelstäder medgifna transito-, nederlagsoch kredit-upplags-rätt. Utskottets derefter i ämnet (öfverst å sidan 64 af omförmälda Betänkande) gjorda hemställan hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet godkänt, men Borgareoch Bonde-stånden återremitterat. De anmärkningar, som föranledt återremissen från Borgare-ståndet, gå derpå ut, dels att Utskottet icke skulle hafva besvarat Herr Rudlings motion, i hvad densamma företrädesvis afsåg, eller den endast få städer nu medgifna s. k. inrikes transito-rättens utsträckning till alla stapelstäder, dels att Utskottet, genom godkännande af de grunder, kommitterade för nederlags - 4 Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 26. rörelsens ordnande framställt, enligt några talares mening, skulle hafva alltför mycket inskränkt nederlagsrätten, som borde tillkomma alla stapelstäder, men, enligt en annan merling, åter gifvit åt denna nederlagsrätt en alltför stor utsträckning i afseende å de varor, som skulle få uppläggas och från hvilka åtminstone öfvergångsvis ansågs böra undantagas sådana väfnader, som först nyligen blifvit till införsel tillåtna. Inom Bonde-ståndet här anmärkning endast förekommit i afseende å behandlingen af Herr Rudlings motion, hvilken, i fråga om den inrikes transito-rätten, ansågs förtjent af mera uppmärksamhet, än Utskottet deråt egnat.
M. utfärdat författningar och vidtagit åtgärder helt och hållet i öfverensstämmelse med Ständernas framställningar, men deremot i strid med hvad hans Rådgifvare i de för Ständerne bekanta rådslagen yttrat; och detta har skett innan någon förändring af Rådgifvare-personal egt rum — ja, man har sett beslut, mot hvilka på detta rum skarpa protester blifvit anförda af en Konungens Minister, såsom hade de varit af den för landet mest vådliga beskaffenhet, sedermera under samme Ministers kontrasignation påbjudas såsom allmänna författningar. Om orsakerna till en sådan omvändelse förnimmer man likväl icke ett ord i Const.Ut,sk:s mern. Troligen uplysa likväl StatsRådets prot., huru härmed förhåller sig och i hvad mån Konungens Rådgifvare egt inflytande på dessa beslut, eller om de varit ett resultat endast af en allenastyrande vilja, efter hvilken Rådgifvarne fogat sig, utan att anse sjelfständigheten fordra att lemna sina platser hellre än att uppoffra sina grundsatser. Att den ifrågav:de förändringen fortgått, hvad dc materiella frågorna beträffar, och i viss mån jemväl i andra frågor rörande t. ex. förbättringar i lagstiftningen, ådagalägga åtskilliga proposuvid innev:de Riksdag. Men om än dessa sednare icke ligga inom området af det nuv:de Const.Utsk:s granskning, så torde vill åtminstone den märkbara öfvergången icke hafva bordt undgå Utsk:s upmärksamhet. Beträffande dc speciella anmärkmr, Utsk. framställt, äro visserligen de fleste af dem hvar för sig af vigt, hvarföre också några af StatsRådets ledamöter ansett nödigt upträda med långa skriftliga D en 18 J nli. mern., såsom hade de af aktor publicus varit anklagade inför en kämnersrätt. Ensamt denna omständighet bevisar olämpligheten af den form Utsk. gifvit åt Betänk., då Ministrarne kunna helt och hållet undvika att inför ett politiskt tribunal försvara och utveckla det syslem, som blifvit af Regeringen följdt under den tidpunkt Utsk:s granskning omfattar.