Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Utskott skall dds undersöka, om de hittills al Staten förskutna Medel blifvit rätt använda, och dels om icke företaget iortjenar vidare understöd, för att småningom, i förhållande till varu-pvoductionens tilltagande och Statens tillgångar, samt utan Näringaints lidande, fortsättas. Jag anhåller således om Eders Excellences Högvälborne Hr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på nedsättandet af ett särskildt Utskott, för att anställa denna undersökning. Grefve Mörner, Adolph Göran, återkom med den afsända Deputationcn, och framiörde de öfriga respectiva Ståndens vänliga helsning. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Då jag vågar tillstyrka Höglofl. Ridderskapet och Adeln att bifalla Herr Grefve Flåtens motion om remiss till särskildt Utskott af Kongl. Majrts nådiga proposition, rörande Götha CanalBolagets angelägenheter, hämtar jag motivet dertill, alldeles icke af min enskildta opinion om företagets nytta i allmänhet, eller dess lämp. lighet för den tid, då det blef till verkställighet beslutet. Jag bekänner upprigtigt, att jag icke förmådde inse, huru den tidpunkt, då Finland, den sista af våra ultramarinska eröfringar afträddes, då Nationen hade slutat sin excentriska bana, då efter 8 seklers bemödanden hon fann sig återförd uppå samma punkt, hvarpå hon stod, när efter Vikingaperiodens Den 17 April. 331 slut Olof Skötkonung först vände sina blickar på Norrige, kunde bedömmas lämplig till utförande af ett sådant företag.
1 anledning deraf att den provisionella sjukhusbyggnad, hvilken vid Lifrege mentets Dragonkorps’ mötesplats å Ladugårdsgärdet på Officerskorpsens bekostnad år 1836 blifvit uppförd, numera befunnes i det bristfälliga och förfallna skick, att den icke kunde anses motsvara sitt ändamål, hade Sekund-Chefs-embetet vid nämnda korps hos Krigs-Kollegium gjort framställning om uppförande af en ny sjukhusbyggnad på bekostnad af allmänna medel, inrymmande tillika nödiga arrest-lokaler; och som det icke skäligen kunde fordras, att ett dylikt byggnadsföretag å nyo skulle bekostas af Officerskorpseu, samt flera olägenheter och kostnader vore förenade med det sjuka manskapets förande till Allmänna Garnisonssjukhuset och vårdande derstädes, hade Krigs-Kollegium från Chefsembetet vid Ingeniörkorpsen inbegärt ritning och kostnadsförslag till dylik byggnad, under iakttagande dervid att utrymme beräknades för 10 sjuksängar åt truppen, hvilka sängar företrädesvis borde fördelas i flera rum, äfvensom särskilda rum afsåges för sjuka af befäl och underbefäl, för läkare, för medicinal—attiraljen, för sjukvårdspersedlar, för bestraffning med mörk och ljus arrest, samt till ständig bostad åt en vaktmästare. — Enligt det af Chefsembetet vid Ingeniörkorpsen till följd häraf aflemnade förslag, skulle en för Lifregementets Dragonkorps å Ladugårdsgärdet afsedd sjukhusbyggnad al murtegel med jernplåtstak, 86 fot lång, 45 fot bred och 17 fot hög från sockeln till takfoten, sockeln al tuktad gråsten, 2 fot hög, samt yttertrappa af sten, kunna uppföras för en kostnad af 24,000 rdr. — Krigs-Kollégium har, med öfverlemnande af berörda förslag, som Kollegium för sin del gillat, i underdånighet hemställt, att till ifrågavarande byggnadsföretag måtte anvisas ett extra anslag, för en gång, af 24,000 rdr. Då icke skäligen kan fordras, att Officerskorpsen vid Lifregementets
Domkapitlet bär prägeln af en åsigt om kyrkans myndighet, som icke delas af vår tid. Men äfven om man ansåge nämnda föreskrift 'hufvudsakligen tyda på en varning, så står dock det fast, att denna varning icke var afsedd såsom en förberedelse till äktenskaps-skilnad, utan såsom ett moment af kyrkotukten eller en föregångare till verldsligt straff; ty kyrkolagen är af år 1686, men ifrågakomma skilnadsanledmng var af lagen okänd till år 1810. — Äfven den Kommitté, som år 1846 afgaf förslag till ny Kyrkolag, synes hafva betraktat oeniga makars Lag-Utskottets Betänkande JYs 19. 13 inställelse inför Domkapitlet säsom öfverflödig och olämplig, hvaremot Kommittéen stadgat varning inför Kyrkoråd. Ostridigt är ock, att dessa Domkapitlens varningar i de flesta fall visat sig ingenting uträtta, ehuru sådant visserligen icke kan laggas kapitlen till lnst; och der Oeniga makar någon enda gång blifvit försonade efter dessa varningar, återstår att bevisa att sådant skett i följd af desamma, äfvensom att skilnaden till säng och säte icke i dessa undantagsfall äfven skulle verkat försoning. Härvid bör jemväl tagas i betraktande Domkapitlens från makarnes hemvist ofta aflägsna säte, så att makar, lemnande barnen utan vård, stundom i de norra provinserna nödgas färdas hundrade mil och kanske offra allt det lilla, de ega, på en resa, som är helt och hållet utan ändamål. Lika litet har Utskottet funnit lämpligt att bibehålla de i i 4 Kap. Giftermålsbalken stadgade böter för oenighet i äktenskap. Ett sådant bölfällande synes mer motverka, än befordra endrägten mellan makar, och straffet drabbar nästan alltid, der böterna utgå, lika tungt den oskyldiga som den brottsliga makan. Utskottets åsigt i detta hänseende torde icke ens af någon bestridas. Icke heller bör någon tvekan kunna uppstå om lämpligheten af Utskottets förslag att, då till skilnad isäng och säte dömes, Rätten bör förbjuda makarna, vid vite af fängelse, att hvarandra under liden besöka.
Dombok, inom den tid och vid det angvar, Lagen rörande HäradsRätts Dombok Stadgar, bör insändas. Härförutan har blifvit erindradt: att jru gällande Stadganden rörande Enskiften, icke böra ändras, enär de hittills medfört verkelig 113'tta, och några verkeliga olägenheter deraf icke kunnat anföras, samt att således Domsrätten i sådane Mål borde hos Kongl. Majrts Befallningshafvande bibehållas; hvaremot å andra sidan, HäradsRätt blifvit ansedd vara den enda rätta Domstol, att upptaga och afgöra EnskiftesMål, lika så väl som andra Jordatvister och eganderättsfrågor; dervid någre ansett besvär öfver sådane frågor böra directe i HofRätt fullföljas, men andre förmenat desamma lämpligast kunna igenom alla nu varande instancer fullföljas. Hvad sålunda blifvit anmärkt och föreslaget, hafva Utskotten lill pröfning fö - 40 LagUtskottets Bitank anden. reliaft; oeh få nu i anledning deraf anföra, att då Utskotten, vid angifvande af sitt Betänkande tillstyrkte, att Domscätten i EnskiftesMål skulle skiljas ifrån Kongl. Maj :ts Befallningshafvande och öfverlemnas till EgodelningsRättcr, underläto Utskotten icke att förut nied hvarandra jemföra de olägenheter och fördelar, sorn, å håda sidor, sig visade; men då Utskotten dervid utgingo ifrån den grundsats, att eganderättens helgd horde, såsom ett af Samhällsfördragets hufvudsakligaste vilkor, i första rummet alses, och att derefter fördelen af den oeconomiska anstalten först finge komma i beräkning, så funno Utskotteu, att EnskiftesMål, der samma eganderätt hvarje ögonblick måste komma i fråga, i anseende till sin natur, af sig sjeifve classificerade sig under rubriken rättsfrågor, oeh att de således borde af Domaren handläggas pcb pröfvas.
C ■ts -ts c» —*1 o» 3 CO \B 3 3 3 r» «-c Remman, 8ägcn^eter, SBetE, Snrättningar m. w. •gern 23 3 J3 3 n r-i man. S » 3 U Dftnerjlen K. K 5Rå6e(öf 1 2 ©ittejla ~. 1 1 Kofa6i) 3 H bita äftfBtqtnarn meb 2 pär ftenar, gät (jeta åtel bito @åg* bibo, nteb 2 ramat, går eftner 4 mänabet af äret 8. K. Eioniuatt Kääbij ©tenEärtS;?fa6ut — Äameteraren K. K SrätfejKäntnr af 3:ne Klantat (11) SCiC^öt Seimtfmngg^Brorbningcn 1858, 1* betet, 3K5crJ od) Sntrtftntn^at, af bivilfa eflrtnfcetrttt^afflift etdäftgeé fö* åt 18 SaftigfietSroätbe. !8eimffning efter 2:bra Sitt. K» iPartf; Summa. ^uflBUb; •Summa. ä Csn SR;br flit 5Eufenbct utaf Saftig-' ffetämårbet. Sot SakttfS* inrättningar, tarerabc efter utfatte (Elafjer. Summa. -83 O O o Slnmärfning. Slnmätfning: Sot ada <§emman§wcitben ettet af> giftet, forn Ijoä fPröfntng8«(Eommtt St. St. St. ©oden. ©of*Snnfaren St. SR:o 1* af Remman, £rt<jenbcter, SEBevP och ^nmttmngar, jemte Smtebufnxtte uti ?f. $1. (Sorfen för ttr 18 ; ; SpröfningSäSomuuttenä förrättning. Stftfommer.
Det är väl möjligt, att den värde talaren haft rätt j något, ty hvilken åker är utan ogräs? men att t. ex. Informatorer, hämtade ifrån Läroverken, endast lära sina elever spela kort, är en beskyllning den jag, till våra Läroverks heder, tror vara så vida förhastad, som man ej af eft exempel bör sluta till hundrade af samma beskaffenhet. jag anhåller vördsamt, att detta mitt memorial måtte få åtfölja de öfriga i samma ämpg till vederbörligt Utskott. jsho si (grefve Hård, Carl Guflaf\ Höglofl, Lagutskottet har förklarat det vara af erfarenheten ådagalagdt , att Oagtadt dels flere provincers skiljande från Götha HofRätts jurisdictiqn och dels samma 2&4 Den 23 Maji, UofRätts fördelning på flere divisioner, den likväl icke kunnat medhinna, att med erforderlig skyndsamhet till slut befordra alla derstädes anhängige Rättegångsmål; same** att efter den Skånska HofRättene inrättning,' eä många mål dit inkommit, att en större balance af oafgjorde icke kunnat undvikas; hvilken erfarenhet ledt Utskottet till det omdöme, att Götha Rikes fördelning emellan två ÖfverDomstolar varit af gällande anledningar påkallad, äfvensom att Skånes och Blekingens behof af nya Hofrättens förläggande i Christianstad ej borde betviflas^ pä grund hvaraf Lagutskottet ansett sig böra tillstyrka den Skånska HofRättens fortfarande. Hvad Utskottet af erfarenheten inhämtat; kan hvar och en utan desss tillhjelp inse. Då efter LagmansTingens slut de mesta och vidlyftigaste målen inom en kort tid inkomma, är det naturligt, att icke alla lika skyndsamt kunna afgöras, utan till och med flera månaders uppehåll måste uppkomma emellan afgörandet af mål, som på en dag inkommit, helst icke mer än s.ne Divisioner i sender äro sysselsatte med föredragning af lottade mål. Om ett motsatt förhållande är hvad som afses med det obestämda uttrycket: erforderlig skyndsamhet, kan den omöjligen åstadkommas.
Ovisst vore åtminstone hvad som genom en ny stiftelse komme hufvudsakligen att vinnas, i fall de redan för handen varande sju enskilda stiftelserna för de döfstummes undervisning icke förmådde fortsätta sin välgörande verksamhet i saknad af det allmänna deltagande och understöd, som betryggade deras existens. Billigtvis bör, såsom mig synes Staten genom beviljande af nödigt understöd erkänna sin förbindelse till dessa genom den enskilda välgörenheten inrättade läroanstalter. Och att en sådan förbindelse - \ Motioner i Preste-Slåndel 1865. N:o 21. 65 (leise icke är af ringa betydenhet torde lätt kunna skönjas, om man besinnar, att i dessa enskilda anstalter vårdas för närvarande omkring 135 döfstumma, ett antal, sorn betydligt öfverstiger det, som för ett qvinqvennium sedan vårdades vid det Allmänna institutet, hvarest, enligt de genom Kongl. Statistiska Centralbyrån meddelade uppgifter, antalet af de vid 1860 års slut vårdade döfstumme utgjorde 70 mankön och 28 qvinkön, eller tillsammans 98 personer. Enär således vid dessa enskilda läroanstalter för närvarande meddelas undervisning åt ett betydligt större antal döfstumme, än det, som kunde inrymmas vid det Allmänna institutet, innan det erhöll sin nuvarande omfattning, synas väl merabemälde anstalter förtjena att uppmuntras med behörigt understöd, för att kunna fortsätta sin välgörande verksamhet. Också har Kongl. Maj:t genom aflåten nådig Proposition hemställt till Rikets Ständer, att bevilja ett anslag af 15,000 R:dr för detta ändamål. Men med ett så ringa statsanslag vill det synas, som det afsedda ändamålet svårligen skall kunna uppnås. Ty understödet, proportionsvis efter elevernas antal fördeladt pä de sju vårdanstalterna, blir alltför otillräckligt för hvar och en af dem särskildt. Ensamt för den genom enskild välgörenhet inrättade vårdanstalten i Carlskrona för tjugo elever har till Kongl. Maj:t ingått underdånig ansökan om årligt statsanslag af 6,000 R:dr. Och vid innevarande riksdag har hos Ridderskapet och Adeln en särskild motion blifvit väckt i enahanda syftning.
Rothoff skriftligen förklarat, att han för all framtill till kronan afstode egande-rätten tiil de uti förenämnde Kongl. Resolution af den 2 December 1746 omnämnda Westergården Kroberga l mantal skattehemman och Östergården derstädes } mantal skattehemman, eller tillsammans $ mantal Skatte, mot erhållande i stället under skattemannaratt af f. ii. Förare-bostället Wreta N:o 1 0111 I mantal krono i Husby socken af Öster Rekarne II irad, för hvilket han åtoge sig alla de oncra och skatter, som åligga Kroberga N:o 1, .} mantal Westergården; uti hvilket, förklarande, efter det Revisions-sekreteraren Rothoff sedermera med döden algått, den nya innehafvaren af hemmanet landtbrukaren C. Bergstedt, medelst afgifvet skriftligt yttrande af den 28 sistlidne September, till alla delar instämt. Detta tillika med Krigsoch Kammar-kollegiernas i ämnet afgifna underdåniga Utlåtande, har Kongl. Majit i nådigt, öfvervägande tagit; och då, genom Kongl. Resolutionen den 2 December 17 16, utbytet af bostället. Wreta [ mantal emot Kroberga ' mantal Westergården och 1 mantal Östergården tillsammans 0 Z ~ ^ Kongl.
73 åligganden, oaktadt arrendet blifvit förhöjdt till tredubbla beloppet emot hvad det förut utgjort; att ehuru Söderholtz utan eget förvållande, i anseende till bristande tillgång bos förre arrendatorn, gått miste om den husröte-ersättning, honom genom lagakraftvunnet utslag blifvit tilldömd, han likväl, enligt hvad vitsordadt blifvit, uppfört byggnader å egendomen för en tid af 61^ byggnadsår; och att Söderholtz, hvilken af arrende-kontraktets ordalydelse haft grundad anledning till den förmodan, att hans rätt till husröte-ersättning af förre arrendatorn skulle vara genom de uti kontraktet omförmälda Jöflesmännen betalnings-skyldighet tryggad, sedermera likväl kommit i erfarenhet deraf att förre arrendatoren, hvilken redan genom Utslag den 18 September 1834 blifvit dömd att den 14 Mars 1835 Kungsgården afträda, blifvit från arrendet skiljd till följd af bristande förmåga att anskaffa löftesmän, samt att några sådana följaktligen icke vid afträdandet funnos; och då det under sådana förhållanden icke kan vare med billighet förenligt, att Söderholtz skall ersätta den förlust, som tillskyndats Staten derigenom att förre arrendatorn icke kunnat fullgöra sina åligganden och att de, för betryggande af Statens säkerhet i berörda hänseende vidtagna, åtgärder icke Iedt till åsyftadt ändamål, hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl å i öfrigt förekomna bevekande omständigheter, samt enär Söderholtz redan i 14 år varit saknad af den honom tillkom mande husröte-ersättning, godtfunnit att, med hufvudsakligt bifall till den af E.K.M. för Söderholtz i Nåder föreslagne godtgörelse, medgifva, att Söderholtz, för utbekommande af den honom genom E. K. M:s och Rikets Svea Hofrätts Utslag den 14 Maj 1839 tilldömda husröte-ersättning, 2,698 R:dr 22 sk. 2 r:st, må sig tillgodoberäkna motsvarande afdrag af först upplöpande arrendeafgift, intilldess nämnda summa blifvit honom godtgjord.
För att bedöma denna reservants skäl, torde jag få uppläsa det sista af honom anförda, sora lyder sålunda: att ordinarie lagmannen i Bohusläns och Wikarnes lagsaga är, enligt Hvitfeldska donationen, jemte länets hofdinge och biskop, curator öfver Kongl, och Hvitfeldska g y m n a si i-s t i pe n d i iin rätt ningen i Götheborgs och Bohuslän och denna plats hvarken bör eller kan, i min tanka, vara ledig. När sådana skäl anföras, hemställer jag, hvad afseende reservationen kan förtjena. Frih. Boye: Jag aflägger min tacksägelse hos Frih. Ehrenborgh för det han ej vill tillskrifva saken ett partisinne, och jag skall icke lägga honora till last, om denna förklaring härrör från en önskan hos honom att tillhöra båda sidorna. Jag instämmer för öfiigt med Hr v. Hartmansdorff och Gr. Mörner, alt allmogen, äfven om den nu saknar den upplysning, som fordras för att öfverväga följderna, sannerligen en dag skall ångra sig; och jag skall anföra ännu ett skäl, sorn erfarenheten kommer att bevittna, nemi. att om J, mina Hrr, bifallen detta betänk., gören J häradshöfdingarna till höfdingar, mäktigare än J nu insen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till återremiss af LagUtsk:s betänk. Ropades starka nej, blandade med ja. Frih. Boye begärde votering. Hr Lefre'n, Johan Pehr: Jag anhåller, att afslag å betänk, må blifva contrapropos:n. Frih. Ehrenborgh: Jag skulle tro, att skyldigheten fordrar af Hr Gr. o. Landtm., att bifall till Utsk:s betänk, i alla händelser blir framställd i den ena proposm. Gr. Cronhjelm: Jag anser ja-propos:n böra innefatta bifall till TJtsk:s betänk., hvarefter det må bero af de Hrr, som icke vilja bifalla betänk., att sins emellan öfverenskomma om contraproposln. tt . Den 6 Augusti e. m.
OSCAR. A. Posse.” ' Utskottet, som derjemte erhållit del af ej allenast de i Konungens Statsråd och hos Högsta Domstolen i ämnet hållna protokoll, än ock serskilda hos Häglof]. Ridderskapet och Adelil, Högv. Preste-ståndet och Hederv. Bonde-ståndet , af Herr Grefve Gyldenstolpe, A., Herr Doktor Sandberg samt Riksdags fullmäktigen Bengt Gudmundsson från Hallands län i anledning af den nådiga propositonen afgifna yttranden, har tagit förevarande fråga i öfvervägande; och som ostridigt är, att de i allmänhet i lag gifna bestämmelser angående preskription för utsök ning af fordringar, samt deras bevakning i konkurs eller, då årsstämning å ett bolags borgenärer, i följd af bolagets upplösning, enligt konkurslagen, utfärdas, ej kånna tillämpas emot innehafvare af enskild banks tryckta eller graverade förbindelser, utan våda för dessa senare, finner alltså Utskottet en lag i den syftning, som den nu föreslagna, vara af be hofvet i hög grad påkallad. Det har väl blifvit invändt, att det allmännas Lag-Utskottets. Betänkande, N:o 52. 3 rall ej i detta förslag blifvit tillbörligen afsedd; men d;i, jemlikt samma förslag, innehafvare af enskild banks förbindelse af om förmäl da art', oansedt densamma i sjelfva verket endast är att hänföra till egenskapen af annat enskildt bolags skuldebref, ej, så länge banken icke gör konkurs, eller, i följd af upplösning, erhåller årsstämning å sina borgenärer, beliöfver vidtaga någon åtgärd för bevarande af förbindelsens gällande kraft, samt, i sistnämnde händelser, för iakttagande al’ sin rätt, har dels fyra gånger, dels dubbelt så lång tid, sorn lagen i vanliga fall förunnar borgenärer, utan annan skyldighet, än att uppvisa förbindelsen å bestämd ort, synes giltig grund äfven saknas för förenämnda invänning.
Dock njule oäkta barn, ehvad det är afladt i hordom eller förbudna leder eller ej, af fader och moder nödtorftig uppfostran till dess det sig sjelft nära kan. Dör fader, svaren arfvingarne till det understöd, som lian lemna bordt, efter hvad nyss sagdt är. Samnia lag vare der qvinna dör och lemnar efter sig barn, soni ej arf tager,” Bih. till II. St. Prat. 18S3—18.51. 7 Sam. t Afd. 9 Uäft. t 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 14. Hvarjemte Anders Perssorij för den händelse att hans berörda förslag antages, hemställt örn icke 4 § i åberopade kapitel bör förändras så, att den varder öfverensstämmande med samma förslag. Då Lag-Utskottet, hvars yttrande öfver dessa förslag blifvit infor dradt, under öfverläggning förehaft derigenom väckta och vid flere Riksmöten behandlade frågan om och i hvad mån oäkta barn, hvilka nu endast må taga arf efLer egna barn och bröstarfvingar, böra tillerkännas en utslräcklare arfsrätt, har Utskottet ej kunnat undgå att kasta en blick tillbaka på de förhållanden, sorn verkat lill den nuvarande inskränkningen eller till oäkta barns uteslutande från alla arfsanspråk efter föräldrar och deras skyldeman. Att en sådan ,total inskränkning ej egt rum i fordna tider visar vår äldre lagstiftning. Men äfven deri skiljde emellan äkta och oäkta barn; och emellan dessa sednare gjorde den jemväl åtskillnad. Under den tid, då äktenskapets sedligare princip icke hade hunnit till fullt erkännande hvarken i det allmänna tänkesättet eller i lagstiftningen, tolererades det från ålder r Norden brukliga konkuhinatet. Icke allenast den ogifte mannen kunde öppet lefva i ett sådant förhållande, utan äfven den gifte; och de barn, sorn derunder föddes, fostrades af och hos fadren.
Då Bergslagets skuld till Banken den 30 Juni 1853 utgjorde 56,115: 8. io. visar sig att densamma, vid sistlidne Juni månads utgång, uppgick till B:ko R:dr 56,6 1 3 : 39. 8. § 60. Af Sparbankerna i Riket hafva de i Stockholm, Malmö och ChristianSparbankerstad begagnat kreditivrätt i Banken ; och funnos den 30 Juni 1855 ännu utestående: hos Sparbanken i Malmö B:ko R:dr 10,000: » d:o i Christianstad ... Summa B:ko R:dr 20,000: § 61. Jemlikt Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade och i 167 § af Uppoch ajBanko-Reglementet intagna beslut, angående medels emottagande på Uppläkningen. och Afskrifnings-räkning i Banken och Låne-Kontoren, bemyndigades Fullmäktige att till efterrättelse fastställa de föreskrifter, som för verkställigheten erfordrades; och sedan vederbörande infordrade utlåtanden och förslag i anledning häraf till Fullmäktige afgifvit, dervid befunnits, att räkenskapen för denna rörelse, sorn enligt naturen af densamma borde blifva ganska 48 enkel och lättfattlig, dock, i följd af stadgandet, att »ränta icke godtgöres å medel, som kortare tid än 30 dagar å räkning innestått», komme att erhålla en serdeles invecklad uppställning, hafva Fullmäktige under den 15 sistlidne Mars tills vidare fastställt de nödiga verkställighets-föreskrifterna; hvarjemte Fullmäktige den 5 påföljde April förordnat, att, till en början och intilldess erfarenhet vunnits om och i hvad mån ifrågavarande rörelse kunde komma att af allmänheten anlitas, må för de å uppoch afskrifningsräkning ingående medel vid samtlige Diskont-Verken vederbörande räkningshafvare tillgodoföras och godtgöras två procent ränta.
Majits Befallningshafvande om sådant försummades; i 12:te § att arrendatorn, som reilan ställt godkänd borgen för arrendeskyldigheternas fullgörande under de fem första arrendeåren, borde innan nämnde tids förlopp anskaffa för derpå följande 10 år en dylik borgen, hvilken sedermera för lika många är Lomme att på enahanda sätt förnyas; och skulle Landshöfdingen hålla hand öfver verkställigheten häraf; samt i 15 §, att Landshöfdingen, som fått del af arrendekontraktet, borde med sorgfällighet vaka deröfver, att de betingade och aftalade vilkoren blefve efterlefda och fullgjorda. Bill. till 11. St. Men vid Ekendahls död den 27 Oktober 1835 befanns dels att den nya borgen, som lör bostället N:o 1 boil till den 14 Mars 1828 och för bostället N:o 2 lill samma dag 1833 anskaffas, icke blifvit al Ekendahl i lifstiden ställd, dels att under hans besinningstid någon särskild syn å bostället N:o 1 icke egt runi, ehuru sådan, enligt kontraktets 10 §, bort ske år 1833, dels ock alt 1831 års ordinarie ränta af begge hemmanen samt både räntan och .arrendeafgifterna för de följande åren voro oguldna. När vederböra ndeSK ro no lögde den 4 Maj 1836 tillkännagaf, att Ekendahl allidet och boställena derefter blifvit lemnade utan våld och skötsel, ingick Kongl. Majrts Befallningshafvande med anmälan derom till Kammar-kollegium, enligt hvars föreskrift nämnda hemman först af Kongl. Majrts Befallningshafvande för Kronans räkning öfvertogos och derpå, eller auktion, utarrenderades; likväl med mindre inkomst för Kronan än de al Ekendahl utfästa arrendebelopp; och dennes qvarlåtenskap lanns vara otillräcklig till gäldens betalning.