Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
jag hyser den bestämda öfvertygelsen att icke mindre till stadgande af vårt myntväsende än till stadgande af vårt Constifutiomella system, inhemsk Statsskuld ovilkorligen fordras; äfven som att under vår nu varaude representation, det skall bli mindre svårt att förebygga ytterlighet i Statsskuldens tillväxt, än ytterlighet i skattebördans. Jag anser mig derföre förpligfad att anhålla d#t Usskotten behagade till förnyad pröfning företag* frågan om inhemska Stats Lån, helst som de skäl , Utskotttn anfört till stöd för sitt ogillande utaf dmn, äro «f den beskaffenhet att de bära sin ogillbarhet inom gig. Utskotten säga: ”erfarenheten vittnar att ett allmänt StatsLånSysfem icke i längden kan fortsättas utan genom räntornas nedsättande 5 derigenom återfaller då det Capitalbelopp, hvarå obligationerna lyda till ett i sjelfva verket mindre, och Capitalföimögenhsten i landet blir derigenom dea samma som den förut varit.” Det synes således afven vars af Utskotten antagif såsom en sanning att verkningen af ett väl organiseradt StatsLunesystein är att - Dc.ii 14 Julli J. m. räntorna falla. Häri skulle j;>g tro ligger enda möjligheten för ”ber. dander af den ökade välmågan, uppkommen genom Handel och Näringars tillväxt, som Utskotten förutsätta böra finnas, innan Nationalskulden skulle kunna ö-i kas titan att valla räntornas jall”, Jag befarar att Utskotten har ansett Capitalägarne utgöra ett slutit Samfund, frik.a 1 lade från dtt, andra Näringsidkare gemensamma öde, att låta hvem som helst få täfla om att till möjligen lägsta pris fylla de allmänna beholvtm. Jag förmodar att fördelen utaf att till intet göra detta monopol, und^r hvilket både Siat och Näringarne under sekler suckat, och hvilket nu genom Bancoheinlighetens undanrödjande förlorat gin Patron och sin Mäklare, skall för Staten och för Nationen blifva vida större, än förlusten kan bli om StatsLåneSystem skall inleda till 2 å 3 millioners utgifter som möjligen kunnat besparas.
Maj 1827, ej hafva afseende å det frihels-straff, hvartill omedelbart dömas kan; hvadan, om någon gjort sig skyldig till flera brott, och hvartdera af dem medför frihels-straff under vissa år, han således måste undergå samma straff helt och hållet, hvilken obegränsade tillämpning af frihels-straff dock icke låter förena sig med 184 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse JS:o 88. den anlagna grundsatsen alt större eller mindre brottslighet bestämmes, icke egentligen af förbrytelsernes antal, ulan af deras beskaffenhet. Genom det af E. K M:t i Nåder föreslagna stadgande, att, då ,någon för flera brott är skyldig till frihets-straff på viss lid, må, vid förening af straffen, tiden för det af dem, som längst är, ej öfverskridas med mera än tvä år, synas emellertid rättvisans fordringar att, i den mån det låter sig göra, straff bör lämpas efter brott, vara tillbörligen afsedda. Öfriga i det Nådiga förslaget gifna föreskrifter för sammanläggning af straff, då antingen någon på en gång tilltalas för flera brott, eller flera utslag, hvarigenom någon blifvit ådömd straff, på en gång förekomma till verkställighet, öfverensstämma dels med nyssberörda stadgande, dels ock med hvad redan gäller och med de grundsatser, som uttalas uti den af Rikets sednast församlade Ständer beslutade och sedermera af E. K. M:t gillade samt till efterrättelse utfärdade lag om stöld och rån; äfvensom och då gällande lagstiftning icke angifver någon allmän regel, när brottsliga handlingar böra hvar för sig betraktas såsom särskild förbrytelse, hvilket verkat till osäkerhet i lagskipningen, den härutinnan nödiga bestämmelsen blifvit i l § af det Nådiga förslaget framstäld. Vid sådant förhållande och då Rikets Ständer likaledes funnit hvad förslaget i öfrigt innehåller vara ändamålsenligt, ledande till reda och säkerhet i lagens tillämpning samt innefatta bestämmelser, hvilka för närvarande ej finnas med full tydlighet och fullständighet uttryckta, hafva, på grund häraf, Rikets Ständer till E. K. M:ls högstberörda Nådiga Proposition lemnat bifall.
Det bär blifvit yt - Den ?4 December. 645 tradt , som skulle Utskoitet, genom sitt afgifna jemknings-förslag , kafva åsyftat att sä tillsägande påtvinga Riksens Ständer ett beslut i ämnet , utan discussion. jag lisr svårt att instämma deruti , ehuru jag icke godkänner Utskottets Voteringspropositioner, emedan man aldrig bör kunna votera om, huruvida en fråga skall hvila. Jag vill ej vidare uppehålla Ridderskapet och Adeln , utan anhåller endast om Proposition , att Riddeiskapet och Adeln, med godkännande af hufvudgrunderne i Särskildta Utskottets Betänkande , öfverlemnar detsamma till Kongl. Maj:t till det afseende Han derå i Nåder behagar fästa. Grefve LöwenhjelmGustaf: Jag hade trott, att i dag kunde debatten ej äga annat föremål , än den Constitutionella form Grundlagen för målets vidare handläggande föreskrifver. Då likväl en värd Talare ingått i Grundfrågan , och fortsatt yttrandet af sin emot Särskildta Utskottets stridande mening , anser jag mig föranlåten och berättigad, att också vidare utveckla min tanka. Jag följer dervid icke en inom mig uppgjord systematisk uppfattning. Jag antager den ordning , i hvilken den värde talaren fiamställt sine inkast. Jag nödgas således upprepa , att Irågan icke är ny — icke oöfverlagd. Vi handla, i följd af 1818 års Riksdags åtgärd, och denne aflades af l8i£ års Riksdags, hvars uppmärksamhet på behof af ändring af 1812 3rs Riksdag var väckt. — Efter så lång tid lemnad åt allmänna omdömet, att stadga sig, efter den tid de tryckta hand - Pen ij, December. fingar varit inför allmänheten och oss Riksdagsmän framlagda . kan jag ej anse målet så oberedt, som det framstäiles. Huru många högst vigtiga mål ha ej af Stånden, till och med vid denna Riksdag , blifvit afgjorde , uran att en så grundelig pröfning föregått. Måhända likväl mången af oss, försvarare af Särskildta Utskottets arbete, Hyste någon tvehågsenhet, innan Constitutions-Utskotteis
(1847 års revisions-berättelse, sid. 69—73; Fullmägtiges uti., sid. 96—97). Då besagde inteckning och dess beskaffenhet, likasom de i näst föregående och efterföljande punkter af detta utlåtande behandlade, med inköpet af ofvannämnde hus gemenskap egande, frågor, både inom och utom representationen, ådragit sig en allmännare uppmärksamhet, har utskottet, fastän förhållandet med denna inteckning linnes omständligt uppgifvet i sednast församlade revisorers berättelse, dock ansett sig föranlåtet alt jemväl härom meddela alla de upplysningar, hvilka utskottet af fullmäktiges protokoller, jemte öfriga för utskottet tillgängliga handlingar, kunnat inhemta. Såsom revisorerne anfört, innehöll hvarken försäljningsanbudet eller den samma anbud befogade beskrifning å ifrågavarande hus någon underrättelse om den deruti beviljade inteckning. Och så vidt sistförflutne riksdags stats-utskolts protokoller och utlåtanden visa samt de bland nämnde utskotts medlemmar, som äro ledamöter af nuvarande stats-utskott, kunna erinra sig, meddelades ej heller då af husets säljare eller deras ombud någon serskild upplysning derom, att huset vore med en så beskaffad gravation besvärad. Enligt hvad fullmäktiges protokoller upplysa, fingo fullmäktige först efter riksdagens slut och sedan saljarnes ombud blifvit anmodadt att aflemna åtkomstoch eganderättsjemte andra för köpets afslutande erforderliga handlingar, emottaga ett, den 2 December 1815 utgilvet, gravationsbevis, hvilket dock endast innehöll: alt, utom en till Riksgäldskontorets säkerhet då meddelad (sedermera dödad) inteckning, var huset graveradt genom »den inteckning, som Bor»gerskapets Enkhusdirektion den 8 November 1794 deruti erhållit», och hvilken »sist blifvit förnyad den 4 Maj 1814 för 11,600 r:dr specie i bankosedlar». Fullmäktige anmodade derföre, enligt protokollet för den 4 Juni 1845, säljarnes ombud att förskaffa och till fullmäktige eller Riksgäldskontorets ombudsman aflemna en bestyrkt afskrift af sistnämnde inteckning, tillika med ett nytt gravationsbevis.
1. att balanserade tillgångar och skulder äro i kapitalräkningen för år 1S48 oriktigt utförda med 17,680 Ridr 2 sk. 2 rst., i stället för 19,188 Ridr 14 sk. 1 rst.; men att denna felaktighet likväl icke inverkar på 1849 års bokslut, der utgående balanserna äro till deras rätta belopp upptagna. I anledning af hvad
Jemte förmälan hurusom rättigheten att bysätta hvarje gäldenär, af hvilken orsak hans obestånd än må hafva uppkommit, vore en qvarlefva från de lider, då for dringsegares räll lill gäldenärs egendom förblandades med rätt öfver hans person, och att med bedragaren eller den med honom jemförlige slösaren så mycket mindre borde förvexlas den genom tillfälliga olyckor på obestånd komne redlige gäldenären, som en dylik stränghet i lagstiftningen träffade den oskyldige fika med den skyldige, har, enär bysättningstvåuget i allt fäll aldrig förekomme uti affärslifvet, men deremot uteslutande användes af sådane, sorn, efter det de, i förlitande pä nämnde tvång, lemnat försträckning åt personer, hvilkas oförmåga alt gälda skulden lätteligen kunnat inses, begagnade bysältnlngen för alt derigenom aftvinga den bysattes anhöriga eller vänner nödig hjelp, förslag blifvit hos Rikets Ständer framsläldt, alt med bibehållande af bysättning till förekommande deraf alt gäldenär må vika undan, Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 och Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845 angående bysättning såsom ett slags straff för gäldenär, som saknar tillgång, mätte upphälvas. Vid behandlingen af detta ämne hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, det bysättning, hvilken enligt 1734 års lag ej utgjorde annat än ett säkerhetsmått att gäldenär icke skulle genom afvikande undandraga sig betalningsskyldighet eller laga an - 160 EsopedHions-UtshoUels Förslag lill undprd.
I främsta rummet tala för densamma både politiska och militära skäl. De politiska derföre, att genom denna bana skall den hittills så ringa beröringen emellan de båda nationerna i hög grad befrämjas och en närmare bekantskap undanrödja de fördomar, hvilka tilläfventyrs ännu kunna qvarstå på båda sidor om Kölen och sålunda mera ån skrifna traktater befordra den närmare förening, hvilken bör vara hvarje fosterlandsväns önskan och mål. Ur militärisk synpunkt åter skall denna bana gifva ökad kraft åt de båda rikenas försvar mot yttre fiender genom de lättade och af årstiderna oberoende kommunikationer, hvilka derigenom beredas. Då det emellertid icke är att vänta att Rikets Ständer skola vilja anslå medel på en gång lill hela denna nära 20 mil långa banas fullbordande, torde det böra tagas i öfvervägande, hvilken de! deraf, som först bör komma till utförande. I detta afseende anser jag otvifvelaktig! alt den del af banan, som är ämnad alt sträcka sig ifrån trakten af Porla lill Christinehamn, är i första rummet förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet. Utgående från vestra stambanan och ledd till en hamu vid vår största insjö, Wenern, skulle den redan i och för sig bilda en trafikled af största betydelse och, genom redan färdiga jernvägar, utgöra en förbindelse emellan Mälarens och Hjelmarens vattensystemer å ena sidan samt Wenerns å den andra; en förbindelse, hvars vigt redan för längesedan varit insedd och hvarom förslagen om den s. k. Svea kanal nogsamt vittna. Genom alt, såsom föreslaget blifvit, i Bih. till B. St. N:o 490. trakten af Degerfors föra vägen öfver Let-elfven till sjön Möckelns lugnvatten, skulle de ofvanför denna sjös vattensystem liggande bergslager erhålla en lika saknad som behöflig lättare transportled till Wenern, öfver hvilken jemväl antagligen kom me alt föras en de! af våra östra provinsers öfverskott af landtmannaprodukter.
St. ett fullständigt förslag, anser jag ingalunda motsvara tidens fordringar, och jag anser det derföre angeläget, att, då nu ett i alla sina delar fullständigt förslag blifvit för R. St. framlagdt, Ständerne äfven måtte fatta ett definitivt beslut i denna maktpåliggande fråga. Emot antagandet af komiterades första alternativ eller grundskatternas bestämmande i kontanta penningar har, såsom det hufvudsakligaste skälet blifvit anfördt, att det allmännas fördelar skulle härigenom allt för mycket åsidosättas. Men just från den sidan, hvarifrån denna invändning låtit allmännast höra sig, erkännes dock motsatsen. Sålunda har en af de reservanter inom StatsUtsk., hvilken med största ifver och ihärdighet motarbetat detta förslag, uti sin reservation afgifvit det anmärkningsvärda yttrande, att han slutligen vore skyldig sanningen den förklaring, att efter hans öfvertygelse, jordbruket hade ett rättvist anspråk på befrielse från de titlar af hemmansräntan, hvilka under 1600-talet, genom frivilligt medgifvande, blifvit hemmanen påförda och endast i följd af maktspråk öfvergått från bevillning till ständiga räntor. Denne reservant, Lector Wallman, och den meningsfraktion, som han representerar, anser alltså Staten komma att göra en alltför kännbar förlust genom de i naturapersedlar bestämda räntornas förvandling till en fix penningeskatt, men medgifver deremot efterskänkning af t. ex. hela landttogsgärden, hvilken under 1620-talet åtogs och Den 8 September f. m. 109 beviljades för dåvarande Polska krigs utförande. Efter, hvad bilagorna lill komiterades betänk, utvisar, innefattar bland annat omkring 25,000 t:r råg, 45,000 t:r korn oell 10,000 lass hö, hvilka persedlars nuvar:de värde troligen öfversliger hälften af värdet å alla tinder jordeboksräntan inbegripna nalurapersedlar. Jag hemställer om icke en eftergift af denna gärd skulle verka mera på slatsintraderna, än varuvärdets möjliga successiva sänkning under vissa årtionden eller till och med sekler.
Ständer lemliades latituden att välja dag, med inskränkning inom ett bestämdt år; och att §:n för denna mening kunnat vara klarare, nödgas jag bestrida. I öfrigt fägnar det mig, att Grefve af Wetterstedt med mig instämt i den åsigt, alt ConslitutionsUtskottet omöjligen kan upphäfva sig, eller af oss upplyftas, till skiljodomare emellan Stånden, i fråga om olika begrepp om Grundlagen. Grefve af Wetterstedt har med så klara skäl ådagalagt, hvad jag i delta ämne tänkt, alt det blott för mig återstår att förklara min ledsnad deröfver, att jag icke i gårdagens plenum kunnat lika tydligt framställa mina tankar. Hvad slutligen hufvudfrågan beträffar, så bör det, med min åsigt af Lagens tydlighet, falla af sig sjelf, att jag ej kan skåda till andra considerationer, än skyldigheten att följa Lagen; och denna pligt är äfven för mitt begrepp så stark, att jag ej på något vilkor kan frånvika densamma. Jag har med tillfredsställelse hört Herr Grefven och LandtMarskulkeVi gifva Ståndet en ledning, genom förklaringen att Herr Grefven och LandtMarskalken ej anr" ser sig kunna framställa proposition på an - 19S Den ii Februarii f. tu. nan tidsbestämmelse, än inom loppet af år 1833. Det faller således af sig sjelf, att vi icke få någon annan proposition, hvilket kan tjena till rättelse i hvad Herr Hjerta sagt, nemligen att Grefve af Wetlersledts förslag till proposition vore den, hvaröfver vi skulle komma att votera; ty detta kan åtminstone icke inträffa förr än ConstitutionsUtskottet ålagt Herr Grefven och LandtMarskalken att framställa Grefve af Wetterstedts proposition.
(Lin T x, till Nir 17 i Bihang till RihiSt, Piot, 1*17—1818- jUeSamf,} N:o 9* Förteckning öfver Afgift, som enligt 4:de Art. af 1818 års BevillningsFörordning kommer att erläggas till fyllnad i stället för Fandtulls ersättningen uti N. N. Fögderi för år 18 Beräknad efter Afgift Art. Afgift å 4 sk. på Riksdalern för hvad 1 2 Art, betalas. N. N. Socken — —- 3IOO 358 16 N. N. Dito «“ N. N. Dito Summa (Lit. U, till N;r 17 i Bihang till RiksSt. Prof. 1817 1S1 S< Jite Sami.) N:o io. Summariskt Extract öfver hela Bevillningen efter 1818 års EevillningsStadga uti N. N. Fögderi för år lä ~ - • Summa Bevillning. Enligt Längder och Sammandrag! Efter lista Art. 2:dra dito 3:dje dito 4:de dito Summa (Lit. W, till N.r 17 i Bihang till RiksSt, Prof. 1817—1818. 5ife Sami.) N:o II. sammandrag öfver Bränvins-Brannings-Afgiften uti N. N, Fögderi för år iS ~ - För Tillverkning. Afgift efter Hemmansväfde. Pannors antal. Afgift. Summa. N. N, Sockeri sa m • N. N. D:®. - 5 CLit. X. tili Nlr 17 i Bihang till RiksSt. Ptot, tgi7-.18i»« Jlte Sami.) > N:o 12. Taxerings - Längd Öfver Bevillningen efter 2 Art. uti I&18 Srä Bevillnings Stadga i N. N. Stad, för Sr 18 Den Skattskyldiges Namn och Caractere. Grosshandlaren N. N. Ledamot i N.N. Direction Anteckningar för beräknandet af Bevillningen.
Det tagnar mig att finna min mening, vid detta tillfälle, delad af den Ståndets ledamot, hvilken varit medlem af ‘Const.Utsk. under alla de riksdagar jag påminner mig. Hvad mot mig personligen blifvit yttradt vill jag lika litet besvara, då det kommer från en riksdagsman inom detta Hus, som då jag utom detsamma angripes af tidningsskrifvare. Mig synes likväl, att vi borde äga den inbördes aktningen för hvarandra, under ulöfningen af lagstiftares vigtiga kall, att vi ej förspillde tiden med personligheter, aldraminst då man kommit till den ålder, att man bär grå hår. Jag skall icke besvära Ståndet med någon votering i formfrågan, utan låter mina motståndare taga på deras ansvar den utgång, saken kan erhålla. Om ämnet kommer att afgöras i klump, skall jag afhålla mig från deltagande i omröstningen, emedan jag ogillar en del af hvad deri skulle innefattas. IJr Frih. o. Landtm, hemställde, då öfverläggningen hittills förnämligast angått sältet för frågans afgörande, om R. o. Ad. ansåg denna del af öfverlaggningen fulländad. Ropades ja. Den 32 Februari f. m. 3o5 Hr Fril), o. Landtm, yttrade att, såsom lian uppfattat diseussionen och de olika meningarna, hade en mening ansett förslaget i sin helhet höra afgöras med antagande eller förkastande, utan någon §:s frånskiljande; en annan mening hade ansett ii. o. Ad. böra låta 7, 24, 26, 38 och 43 §§:na blifva föremål för särskildta beslut och blott de öfriga tillsammans afgöras; hvarjemte en tredje blifvit framställd, att nemi. beslutet skulle hvila och Coust Utsk. anmodas upplysa, hvilka §§:r af ifrågavar. grundlagsförändringar utgöra ett helt och oskiljaktigt förslag. Hr Landtm, ansåg sig försl böra framställa propos. å den mening han först nämnt, och hemställde alltså, om R, o. Ad. ansåg, att förslaget borde i sin helhet afgöras med antagande eller förkastande, utan några §§:s frånskiljande.
Man har här fästat sig vid ordet ”nybildadt”, som står framför orden ”pastoratet Trehörna” i Utsk:s betänk., hvilket ord äfven förekommer i den K. propos:n, men det är ett relatift uttryck, och kan icke förstås annorledes än att pastoratet Trehörna blifvit bildadt sednare än de öfrige pastoraterne 144 Den 26 April f. m. inora samma kontrakt, på sätt Frih. Palmstjerna redan uplyst, och sora prosttunna derifrån tillförene icke utgått, har K.. M. gifvit den förklaring, att detta nybildade pastorat skall vidkännas en sådan utgift. Om nu denna prostetunna utgår genom Statsanslag eller afdrages af kronans behållna tionde, måste väl i sjelfva verket vara fullkomligt likgiltigt. R. o. Ad. tyckes emedlertid vara ense derom, alt alla prostetunnor skola uptagas i Staten såsom inkomster och utgifter. Men, säger den talare, sora öpnat diskussionen, de äldre prostetunnorna äro icke så uptagne. iNu förekommer likväl, alt om än så vore förhållandet, som den värde talaren upgifvit, utgör det ett bevis, alt prostetunnorna blifvit upförde pä annat sätt nemi. både såsom inkomst och utgift. Då man så förfarit och erkänt detta vara det lämpligaste och egentligaste sättet, hvarföre skall man då icke begagna samma utväg i afseende pä de nu förevande prostetunnorna. Delta synes mig vara det enklaste och frågan är i öfrigt så obetydlig, att jag anser R. o. Ad. böra bifalla betänk. Hr von Hartmansdorff: Om än StatsUtsk. framställt frågan så att man icke vet, huruvida den tionde, som är till prostetunnor anslagen, uptages både bland Statsverkets inkomster och utgifter, har jag sedan Chefen för Finance-depart. yttrat sig, dock den förhoppning att ora R. St. skulle misstaga sig i beslutet, Statskont. anbefalles att göra bokföringen riktig. H.
Utskoltet har, i anseende till ämnets vigt, ansett sig böra sålunda fullständigt redogöra för de i detta afseende vidtagne åtgärder, och enär deraf iuhemlas, att Kongl. Maj:l häråt egnat en serskild uppmärksamhet, äfvensom att Beskickningarne i Köpenhamn och London erhållit förnyade föreskrifter att fortfarande använda sina omsorger till vinnande af förändring i det för Svenska trädvaru-handeln med dessa länder ofördelagtiga förhållande; alltså och då, uti ett ärende af denna beskaffenhet, der fråga ej är om en rättighet, som kan yrkas på grund af emellan båda Magi erne ingångna och ännu gällande afhandlingar, utan om en önskad förändring uti en af de Författningar, hvilkas bestämmande ovilkorligen beror på hvarje lands eget omdöme om sina intressen, får Ulskotlet, som anser Regeringen uti detta ärende redan hafva vidtagit de mått och steg, som härutinnan för närvarande kunna vara att önska, vördsamt hemställa, att Herrar Mobergs och Westmans ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Högloft. Sländers åtgärd föranleda. Stockholm den 6 Oclober i84o. Anti. till Exp. Ulsfc. den 13 Oct., kl. 2 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt fråga om en jemnare beräkning i allmänhet af Städernas Tolag. Med remiss från Vällofl. Borgare-Ståndet, har Utskottet fått emottaga ett af Herr Johan Hegardt afgifvet memorial, så lydande: "Efter de upplj^sningar, jag inhemtat, lärer icke ännu på en längre ”tid den vid sistförflutne Riksmöte förberedda frågan om en förändrad reglering af Städernas Lolag kunna komma under Kongl. Maj:ts slutliga Nådiga pröfning, efter det vederbörande Konungens Befallningshafvande och 'Städers Borgerskap blifvit hörde; hvadan och, i fall som troligt är, inträffa skulle, aLt någon ny reglering, i afseende på tolagen, icke vinner 'verkställighet serdeles snart, jag tager mig nu friheten vördsamt förestå, 'att Rikets Höglod.
Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 28 sistl. Januari på bordet lagda Betänkanden: N:o 16, i anledning af vackt motion att sökande till klockaretjenst måtte befrias från undergående af examen inför kyrkoherden; N:o 17, i anledning af väckt fråga om upplifvande af Kongl. Maj:ts Nådiga varning mot yppighet och öfverflöd af den 11 Augusti 1792; N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet förr arrendatorer af Lunds Domkyrkohemman att efter markegångspris lösa arrende-spanmålen; N:o 19, i anledning af väckt motion om förändrad boningsort för Provineial-läkaren för Gottlands södra härad; och N:o 20, i anledning af väckta motioner om två sqvadroners af indelda Skånska kavalleriet och Smålands hussar-regementes afsittande mot erläggande af hästvakansafgift. S. D. Föredrogs och afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, den 28 sisth Januari på bordet lagda, Betänkande, N:o 23, i anledning af väckt motion om anskaffande af sådana postvagnar, att resande kunna desamma medfölja. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets nedannämnde den 1 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: N:o 9, öfver en af Guldoch Silfver-arbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för å Banko-auktion inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metall-komposition; N:o 10, öfver ett af Handlanden M. E. Bahr gjordt ackords-anbud; och Prot.-Utdrag den 8 Februari 1854. 117 N:o 11, i anledning af f. d. Notarien B. J. Bergers ansökning om understöd och pensions-tillökning. S. D.