Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Kongl. Maj;ts Nå, diga Proposition till Riksens Ständer, angående tiden för bevakande af mål, som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån til! Kongl, Majit i underdånighet fullföljas, Ben 14 Julii /. ni. N:o iiS. I anledning af väckt motion, angående yrkad ändring i 5 §. af 4o Cap. Miss-; gerningsBalken. N:o n5, I anledning af vackt motion, om förklaring af 4o Cap. 5 §. och 42 Cap. i MissgerningsBalken, Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 5o sistlidne Junii under N:o n4afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Mo« tion, om mildring i straffet för Vaktkarl, som af försummelse eller vangömmo släpper fånge lös; blef samma Betänkande, på grund af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till Lagutskottet återremitteradt. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den ii Julii 1820. S. D. Föredrogos å nyo och lades till handlingarne följande ConstitutionsUtskottets d. 26 och 3i sistlidne Maj aflåtne, samt den 28 derpå följde Junii eftermiddagen på bordet lagde, Memorial: I anledning af StatsUtskottets anmärkning, rörande mindre Creditivets disposition för Militaira utgifter. Rörande StatsUtskottets anmärk - Den 14 Julii f, ///, j 6/i ning mot dispositionen af StatsRåntemedel för Kongl. Theatrarnes understöd. Angående StatsUtskottets anmärkning mot dispositionen af Tullfrihets medel till Stockholms innevånares förseende med groft bröd. Rörande StatsUtskottets anmärkning mot dispositionen af medel, influtne för ex< porteradt krut. Angående StatsUtskottets anmärka ning mot beviljade låneförsträckningar af Salt^ petermedlen.
öfver nejden hördes ljuda slottsklockans silfvertoner i » stilla k v ä l l », eller till det idylliska Taxnäs ' skogsdungar o c h ängar, klädda i maj-, junieller augustidräkt 1 Ja, ty där begynte först sinnet stämmas till vekhet, där började jag kvittra min vårsång, därinom var svärmeriets trollkrets, o c h däröfver seglade de lyckliga drömmarnas rosensky. D e t torde just icke tjäna till någonting att fördölja, att den man, som sålunda blef hela min tillvaros ljus o c h luft, var en snillrik, framstående docent i äsfetik vid Upsala universitet — så skref jag för nära ett decenniu m sedan vid ett med detta liknande tillfälle, ehuru jag då fann det i sin ordning att orda o m mig själf i en annan grammatisk personform. Han var — han är icke mer — han var en trettiotvå års man, var af en reslig gestalt, o c h hans djupa stämmas tonfall o c h hans säkra lugn påminde m y c k e t o m hans trogne umgängesbroders, skalden Bernhard E l i s '. B å d a voro de inbundna naturer, o c h i bådas väsen spå- rades karaktärens adel. V å r bekantskap knöts, som redan är sagdt, i 1850-talets så m y c k e t omtalade literära kretsar i Upsala. H ä r kunde man i mina föräldrars salonger i en vald samling åhörare af båda könen få höra A t t e r b o m m e d sin gripande siarstämma tolka hjältens roll i Martyrerna af Stagnelius, vid hvilket tillfälle jag själf hade det stora nöjet att få recitera Perpétuas r o l l; här — eller detta var, erinrar jag mig nu, i domkyrkopastorn, sedermera biskop Rundgrens o c h hans älskvärda familjs h e m vid Slottsparken — firade T e k l a K n ö s triumfer i sin namnes roll i Schillers Wallenstein o. s. v. Efter den nämnda väckelsen till ett mångdubbladt djupare o c h innerligare själslif lånade dettas uppenbarelser för mig åt allt sitt rosenskimmer.
Bonde-ståndet: af riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Skåne, som anmärkt, dels att uti 11 § någon föreskrift icke finnes meddelad, huruledes socken-nämndens kallelse må vederbörande tillställas; dels ock hurusom det skall h*fva inträffat, att socknenämndens ledamöter, då de för fullgörande äf deras erabetsåligganden infunnit sig hos medlemmar inora kommunen, blifvit på ett eller annat sätt förolämpade, utan att de, enär laga bevisning icke funnits att tillgå, härför kunnat erhålla upprättelse. I ändamål att afhjelpa de såluu - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekn-Utskottcns Betänkande j N.o 58. 5 da anmärkte olägenheterne, har motionären föreslagit: dels att till 11 § måtte fogas elt tillägg, hvarigenom förra punkten deraf skulle komma att erhålla följande lydelse: ”hvar och en, som hor inom nämndens område är skyldig att lillstädeskomma på af nämnden erhållen kallelse, då densamma honom meddelas minst åtta dagar förut genom socknens sexman”; dels ock att uti ofvauberörde Kongl, förordning måtte intagas ett stadgande af innehåll, att sockne-nämndeus ordförande och ledamöter måge sjelfve vittna om hvad dem händer inom deras område vid utöfning af den befattning som blifvit dem uppdragen. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten hafva till gemensam pröfning förehaft dessa framställningar, men funnit sig sakna skäl att desamma understödja.
Då upptagandet af lån å utrikes ort för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader. förestår och det, i följd häraf, kan inträffa, att Banken kommer i tillfälle att uppköpa det belopp i vexlar å utrikes ort, att för någon tid större behållning uppstår än Fullmägtige äro berättigade att utrikes bibehålla, har Utskottet, för sin del, jemväl funnit ifrågavarande bestämmelser kunna leda till utgifter, som böra besparas. Å de utländska behållningarna tillgodogör Banken sig ränta, hvaremot behållningarnes förvandling till silfver, som indrages till Banken, förorsakar ganska betydliga kostnader. På dessa af Utskottet vid sednaste riksdag i Betänkandet N:o 27 närmare utvecklade skäl, får Utskottet vördsamt tillstyrka 6:o. att stadgandet i 112:te §:n af Banko-reglementet, må få derifrån uteslutas. Så länge Fullmägtige äro berättigade att köpa utländska vexlar och på sådant sätt bereda sig behållningar, hvilka kunna disponeras genom indragning af silfver, då sådant för Bankens ändamål erfordras, bör aldrig tillämpning af föreskriften i 113 § i Banko-reglementet kunna komma i fråga, och Utskottet tillstyrker alltså, 7:o. att nämnde föreskrift måtte få uteslutas, så lydande: “Fullmägtige bemyndigas att, genom inköp af silfver från främmande länder, förstärka Bankens metalliska kassa, då sådant icke medför större utgift eller erfordrar förskott på längre tid, än som för silfvers anskaffande till Banken genom vexelköp, enligt punkt är medgifvet.“ Banken innehar redan och torde komma att framdeles erhålla obligationer, som noteras i Hamburg, och såväl der, som på andra utrikes orter böra kunna, i händelse af behof, afyttras; men Fullmägtige sakna för närvarande rättighet till Bih. till K. St. Prot. 181)2 <$f 1863. 6 Sami. 1 Afd. 20 Höft. 2 10 Banko-Utskottets Betänkande N:o 45. sådan försäljning, hvilken brist i föreskrifterna skulle afkjelpas genom bifall till följande förslag: 8:0.
Vid 9:de punkten: af Herr Bildt, D. G.: »D§ Kongl. Maj:t vid 2:ne föregående Riksdagar föreslagit Rikets Ständer att, för muddring och rötning af Slångan, till förbättring af segelleden mellan Roxen och Linköpings hamn, bevilja ett anslag af 46,666 R:dr 32 sk., eller densamma summa som Stats-Utskottet nu, på enskilde motionärers framställning, funnit sig föranlåtet alt föreslå till samma ändamål, men Rikets Ständer icke ausett sig vid ofvannämnde Riksdagar böra bevilja Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, under anförande vid 4830 — 4831 årens Riksdag det »Rikets Ständer anse ifrågavarande föremål ej vara för det allmänna af sådan vigt, att '•/adelar af den beräknade kostnadssumman böra genom statsanslag bestridas och hafva derföre icke beviljat omförmälda 16,666 R:dr 32 sk.» — så har jag ej kunnat med bibehållen aktning för följdriktigheten i Rikets Ständers beslut med min röst biträda Stats-Utskottets förslag, att vid denna Riksdag bevilja understöd till ofvannämnde arbetsföretag på de vilkor, Rikets Ständer förut ej kunnat finna lämpliga.» Häruti instämde Riksdagsfullmäktige Matts Persson från Stockholms och Henrik Andersson från Orebro län. Vid 10:de punkten: af Herr Bildt, D. G : »Det är icke emot anslagens beviljande, utan emot deras nedsatta belopp jag reserverar mig. Betydenheten af den varuoch personalrörelse, som eger rum ä ifrågavarande farled, det utmärkta rum denna farled således bör anses ega bland Sveriges inre naturliga vattenkommunikationer, de olägenheter, som för närvarande försvåra trafiken derå, alla dessa, jemte liera omständigheter synas mig hafva bordt föranleda ett tillstyrkande af ett mera tillfyllestgörande bidrag, än som nu är föreslaget. — Vidsträckta bygder med talrika sjöar och åar ega genom Arboga å sin beröringspunkt med afsättningsorterna för dessa bygders produktion; de måste på samma led hämta sina förnödenheter.
Han erhöll ett par elever, gaf lektioner och arbetade. Sommaren tillbragte han i en sommarkoloni på djurgården. Lynnet är antingen svårmodigt eller ysterst eller patetiskt Vintern far han framlefva i en judisk läkares hus. Rikedom och umgänge och bildning och konstnärer. Nu tänker han bli läkare, men studierna få stå efter för teater och skönliteratur. Umgänget med artisterna väcker hågen att bli skådespelare. Han börjar såsom elev, blir statist och profvar — misslyckas, tar opium och dränker sorgen i ett rus. Hans besök på teaterkansliet och hans anhållan om debut åter-gifvas i karrikerad form, då Rehnhjelm, i » Röda Rummet », har audiens hos teaterdirektören. Intressant är att iakttaga, hvad som dref honom till * Se » Svenska folket. » * * Se » Lifsglädjen » och » Somngångarnätter », der man Ar en teckning af Strindbergs Kristus-bild. * * * Den judiske läkaren skaffar honom tillfälle att skrifva artiklar i Aftonbladet, och i en af deosa, bearbetad efter » The Lancet », uttalar han sig, liksom i » Giftas », mot qvinnoemancipationen. Boccaccio är, enL hooom, den forste, som kommit till insigt af den äkta mannens löjliga stålhunf s&amp;som familjeförsörjare, » sedan qvinnan fann för godt kasta arfe stol på mannen. » Jemför » Giftas » !teatern. Först var det artistlifvet, som är friare än andra menniskors; vidare den omständigheten, att artisterna på sätt och vis hafva trädt ut ur samhället; slutligen var det en afhand-ling af den 25-årige Schiller: » Om Teatern såsom sedlig uppfostringsanstalt * Der blef han tjusad af all den härlighet,som ut-lofvas. Der — på teatern — af kastas alla band; menniskorna för *, brod ras och de fjettras ickepängre af » förkonstlingens och modets kedja »; der skulle han ock återfinna den drömda idealnaturen. — Således en ny form för naturkärleken och samhällshatet Strindberg ville debutera såsom Carl Moor och Lucidor. Orsaken är förklarlig.
Hvad först vidkommer det anmärkta inköpet af fasta egendomen N:o 4 i qvarteret Sparfven af Johannis församling, torde Direktionen i underdånighet få meddela, 42. - 330 — att, sedan Kopisten Carl Christian Strandbergs syster, enkan Anna Elisabeth Hagel, år 1833 inkommit å Danviks enkhus, emot en årlig betalning af 100 R:dr banko, hvilka Strandberg åtagit sig att erlägga, samt Strandberg, för att betrygga systerns vård å enkhuset, i händelse af hans död eller obestånd, år 1842 hos Direktionen anhållit att få öfverlemna sin i ofvanberörde egendom intecknade skuldförbindelse å 1,000 R:dr banko, såsom medgiftseller inköpssumma för enkan Hagels fortfarande vård under hennes lifstid, i stället för förutnämnde årliga betalning; så biföll Direktionen, den 2 Februari sistnämnde år, Kopisten Strandbergs härom framställda begäran, hvarefter egendomen af honom försåldes till Klensmedsmästaren Johan Gustaf Löfvendahl, vid hvilkens sedermera år 1848 inträffade konkurs Direktionen, för att bevaka Danviks hospitals berörde fordran, nödgades samma år (ej år 1849, såsom Revisorerne uppgifvit) låta inropa egendomen för 5,200 R:dr banko; ett belopp, som, betäckande hospitalets intecknade fordran, ingalunda öfverstiger egendomens värde, och hvarå ränta erhållits, på sätt i bestyrkte afskrifter i underdånighet bilagda redogörelser utvisa, hvaraf den för år 1848 finnes i hospitalets räkenskaper för samma år. under titel: “hyresoch arrendemedel“, intagen; och vågar Direktionen hysa den underdåniga förhoppning, att Eders Kongl. Majit häraf i nåder behagade finna, att Direktionens företagna åtgärd varit påkallad af nödvändigheten, samt att hospitalets fördel blifvit behörigen iakttagen och bevakad; hvarjemte
Jag säger ej detta blott af sjelfviskhet, derföre att jag har en bestämd känsla af att du med Engelbert aldrig skall finna din förlorade lycka. Och i min sons namn protesterar jag emot att du, som lofvat en evig obrottslig trohet, redan efter tre år vill bryta den!” ”Vill jag det?” svarade Juanna entonigt. ”Jag vill det icke och kan det icke, hur helst det i öfrigt går! ”Låt då icke heller öfvertala dig – jag bönfaller och besvär dig att du icke gör det! Ja, jag känner en så häftig ångest vid tanken på att du kunde göra en ny ed, att du måste höra mig och lyda mig!” Äfven härifrån gick Juanna utan att svara. För första gången under denna långa försteningstid började hon känna något, som häftigt rörde sig i hennes hjerta: det var ett aggande bittert qval. Hade hon verkligen varit så känslolös? Hon visste det ej. Blott det visste hon, att med Lauritz hade försvunnit det väsende, hon intilldess varit, men hon trodde att hon eljest på bästa sätt fullgjort allt hvad hon bort. Konkordias öppna allvarliga framställning af sanna förhållandet hade lagt sig till de ord, som fadern förut talat; men mest hade likväl den flik, som Konkordia öppnat på framtidens slöja, förskräckt henne. Om hon felat så mycket mot sin ömme fader, om hon så kallt vårdat hans sena ålderdom, att hon förtjenade både sina egna och andras förebråelser, ville hon hellre göra hvad som helst än bära med sig genom det tunga lifvet en så tung börda. Hvarföre då icke heller försona det? Hon hyste icke något slags känsla för sin kusin, men nu tänkte hon dock på honom med ett visst medlidande. Han ginge ej till mycken lycka med en hustru, hvars hjerta var lika dödt som hennes ansigte. Hvad hon sjelf gick till, tycktes henne likgiltigt. Hon betraktade den tid, hvilken skulle åtgå för att återförena henne med Lauritz, som ett slags skärseld, der ett lidande mer eller mindre ej borde räknas så noga. Men mycket hade hon velat uppoffra för att slippa att ge sin son en styffader.
Ståndet genom votering fattadt beslut, och således står i strid med 53 §. Riksd.Ordn., har jag ingenting att invända mot remissen; men för min del vill jag förklara, att jag bestrider allt upptagande af Frih. Palmstjernas motion, såsom innefattande ett försök att upprifva ett formligen fattadt beslut. Hvad åter beträffar de svårigheter, som Gr. Gyldenstolpe sagt skola uppstå för ärendets behandling i TJtsk., i händelse motionen ditremitteras , innan R. o. Ad. fattat något beslut öfver BondeSt:s inbjudning, får jag blott fästa Hr Gr:s samt H. R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, när Ståndens prot.utdr. öfver de fattade besluten till StatsUtsk. inkomma, StatsUtsk. i alla fall åligger att inkomma med förslag till sammanjemnkning i de delar, hvaruti Ståndens beslut kunna stå i strid med hvarandra. Jag skulle derföre tro, att, om Hr Gr. o. Landtm, tror sig kunna göra propos. på remiss af Frih. Palmstjernas motion, något hinder icke möter för StatsUtsk. att behandla frågan. Hr Gunther, Carl Gust.: Jag är till en del föro» koinmen af Gr. Horns erinran, att R. o. Ad. fattat tvenne emot hvarandra stridiga beslut, rör:de ifråga var. sak, och att en öfverensstämmelse emellan dessa beslut måste åstadkommas; men då jag äfven finnér mig föranlåten att bestrida den remiss af Frih. Palmstjernas förslag, som af don1 förste värde talaren, II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt bär blifvit yrkad, anser jag för en skyldighet att redogöra för mina skäl dertill, och anhåller derföre att få framställa dan,. Då man borttagit den del, på hvilken jeinnvigleu i en sak beror, är det hela sönderryekt och karr ej återupprätta* tned mindre, än alt jemnvigten åserställes. Nu har tili afgörande förekommit fråga om alt återupprätta förslaget i 6 Den 2 Februari f. m. StatsUtslrs utlåt.
Majit i underdånighet hemställa, att uppbördsmöte» derstädes hädanefter icke må hållas före slutet af April, och tiden för summariska redovisningens aflemnande framflyttas till den i Juni hvarje år; grundande motionären delta förslag på de vid åtérremissen af omförmäldte betänkande ulaf honom anförde skäl, nemligen att den vanligen en längre tid af vintern afbrutna communicationen med fasta landet försvårade afsätt ningen af öns producter, och ofta åstadkomma en penningebrist under denna årstid, sorn gjorde det för de skattskyldige nästan omöjligt att erlägga sina utskylder, hvilka åter längre fram på våren, sedan sjöfarten börjat, med lätthet afbördades; af hvilken anledning Kongl. Majit ock i Nåder bifallit begärdt uppskof med erläggande af sistlidne års Krono-utskylder till medlet af nästkommande Maj månad, samt för innevarande år framflyttat tiden för summariska redovisningens afgifvande tili den i Juli Då, på sätt det under denna dag, med anledning af ornförmälde återretniss, afgifna Utlåtandet N:o iio nämnare utvisar, Utskotten ansett sig böra frångå den del af förslaget i Betänkandet Nio 52, som alser uppbördens frainflyttning till April månads slut, och det, i följd deraf, ålegat Utskotten att ingå i hufvudsaklig pröfning af ifrågavarande, för denna händelse väckte motion, 4 StatsBevsamt Allm. Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 112. liafva Utskotten tagit i betraktande, att de med en tidigare upbörd på Gottland förknippade, af motionären anförde, olägenheter, äro af ständig beskaffenhet, och att serskilde föreskrifter till undanrödjande deraf följaktligen af beliofvet påkallas; hvadan och enär någon olägenhet för Stals-Verkel af fram11 jIlning utaf uppbörsliden derstädes så mycket mindre bör kunna ifrågasättas, som en dylik undantags-lag varit gällande för Stora Kopparbergs
Iianco, ÖfversuJ-Lieutenanten och Riddaren af Kongl. Svärds-Orden Charles Emil Rosenborg innehar af Vadstena Krigsmanhus-Cassa, intecknadt uti Rosenforss Jernbruk och Hagelsrums Masugn och Gjuteri m. m. har Kongl. Majit genom Nådig Resolutjon den q6 Maj 1812, i likhet med Riksens Ständers underdåniga tillstyrkande, förordnat, det bör Rosenborg bibehållas vid de köpevilkor, hvarmed han berörde egendomar sig tillhandlat. 1 1:0 Om betalning af allmänna medel till de Extra Rothållare, som försett sina soldater med Capotter, har Kongl. Majit, uti Nådig skrifvelse den 9 Juni 1812, underrättat Dess Befallnings - Den 8 Mars. ningshafvande samt Kammar-CoIIegiurn oell SfatsContoiret. 12:0 Regements-Qvartermästarens vid f. d. Svenska Gardet, Majoren H. F. Reuterskölds underdåniga ansökning om ersättning för förlorade Röne-förmåner, är af Kongl. Maj:t, L likhet med Riksens Ständers underdåniga tillstyrkan, i Nåder bifallen. r 3:0 Riksens Ständers underdåniga Hemställan om fy 1 hakars anläggning på Östergarns Holme utaufnr Gottlands Östra Redd, samt på Holmön vid den så kallade Qvarken, har Kongl. Majit i Nåder ansett böra hvila, till dess den blifvande' Xotsverks-styrelsen fått underdånigt utlåtande deröfver afgifva. 14:0 Sedan’ Riksens Ständer ansett den Extra Rothällarne tillerkände ersättning för Capotter till deras Extra Roterings-Soldater ej böra öfverstiga 2.0 R:d. for hvarje sådan Capott, och derföre bestämt totala ersättnings - summan till yöooo R:d. Banco, har KonglMajit i Nåder anbefallt Dess Befallningshafvande att hvar i sitt Xän låta besigtiga berörde Cäpottef och efter deras beskaffenhet samt hvarje
N:o 44, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition, angående beviljande af krediti v-rätt å Rikets Ständers Bank lör Stockholms stads drätsel-kommission. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bertillnings-utskottets betänkande N:o 10; angående stämpling af spelkort och afgiften derför. Prot.-utdrag den 42 April 4848. 303 S. D. Föredrogos ånyo Könstitutians-utskottets memorialer: N:o 5, med förslag till ett tillägg till 72 § regerings-formen. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; N:o 6, med förslag till ändring af 68 § riksdags-ordningen, rörande tiden för revisionerna af stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning samt i sammanhang, dermed memorialet N:o 7, om rättelse af ett i memorialet N:o 6, förekommande misstag. Med iakttagande af den rättelse, som memorialet N:o 7 innehåller, antogs det i memorialet N:o 6 framställda förslag till ändring af 68 § riksdags-ordningen att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag. Från Vällofl. Borgare-ståndet.’ S., D, För^drogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden och memorial: N:o 108, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående tillärppnipgen i vissa delar af sednast fastställde stats-reglering. Bifölls; N:o 109, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 75. Lades till handlingarne; N:o 110, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 80. Lades liff handlingarne; N:o lil, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 88. Lades till flundlingcirne; N:o 112, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 37, angående beräkningen af stats-verkets inkomster. Lades till handlingarne.
209 tionen eger att bevilja landssekreteraren och landskamererare^ och hvilken tid är bestämd till högst en månad. Neppeligen torde många tjenstemän finnas, hvilka, i följd af ansträngande arbete, så väl behöfva någon tids hvila som landssekreterare och landskamererare; också hafva de sistnämnde uti deras ofvannämnda underdåniga petition anhållit att en årlig tjenstledighet, eller semester, af minst två månader måtte landskamereraren beviljas, med skyldighet för länsbokhållarne, att emot åtnjutande af den högre lön, som dem kunde blifva tillerkänd, och utan rättighet till annan eller särskild ersättning, landskamereraretjensten under tiden bestrida. Om jag icke nu väcker förslag om enahanda förmån för landssekreterarens räkning, så afhölles jag derifrån, icke af öfvertygelsen om det obilliga i en sådan begäran utan endast af hopplösheten att åt densamma bereda framgång. Deremot torde landshöfdingens rätt att bevilja landssekreteraren och landskamereraren tjenstledighet, utan våda kunna något utsträckas. Det är kändt, att Kongl. Majit hvarje år vid vårtiden blifver öfverbopad af tjenstledighetsansökningar ifrån landssekreterare och landskamererare, som under sommaren önska besöka badorter, brunnar o. s. v., för att sköta helsa och enskilda angelägenheter. Från detta onödiga besvär kunde Kongl. Majit väl befrias. Missbruk af en sålunda utsträckt rättighet för landshöfdingen att permittera de närmast honom stående tjenstemännen, torde icke kunna befaras, då, äfven om det kunde antagas, att en eller annan sådan tjensteman hade nog liten känsla för det anständiga, för att kunna begära tjenstledighet oftare och under längre tid, än af verkligt behof vore påkalladt, under det han med god smak -droge inkomsten af tjensten, det i allt fall torde kunna förväntas, att landshöfdingens veto skulle verka tillräckligt åter hållande.