Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti det af Frih. af Ugglas framställda modifierade förslag instämmer äfven jag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels utaf Frih. af Ugglas, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, måtte för sin del besluta: »att häradsallmänningarne böra bibehållas oförminskade och oskiftade, samt stå under allmän vård och förvaltning, i ändamål af enahanda regelbundna behandling, som kronoskogarne, men med rättighet för dem, som efter hittills gällande grunder kunna anses såsom delegare i dessa allmänningar, att tillgodonjuta den behållna afkastningen deraf, antingen in natura eller med de derföre inflytande penningar, på sätt delegarne kunna sins emellan öfverenskomma, dock att kostnaden ej mindre för skogarnes indelning, der sådan ej redan skett, än äfven för deras vård och skötsel, skall i första rummet af afkastningen godtgöras.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå och antagande af Frih. af Ugglas’ ofvanomförmälde förslag, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. af Ugglas begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Sammansatta Stats-, Lagsamt Ekon.- U}sk:ts i 6:te punkten af Betänk:t N:o 50 gjorda hemställan rörande häradsallmänningarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Deraf den oförmåga i tankeutveckling, som tyvärr så ofta skönjes hos de yngre af allmogen ; deraf omöjligheten för presten att vid den alltför korta tid, som lör nattvardsungdomens beredelse är anslagen, kunna bibringa en sann religionskunskap. Besök skolan, besök nattvardsberedelsen och husförhören på landet, och man skall finna, att hvad jag här sagt är sannt. Se vid ett husförhör denne bonde, hvars yttre vittnar om att vår allmoge i allmänhet ej är njuggt utrustad så väl i det inre som yttre af hvad naturen gifvit i goda egenskaper åt vårt folk, huru han vid sin kyrkoherdes fråga, om han ej finner svaret genast, blir förbluffad, stammar och försjunker i ett mekaniskt letande i sitt minne efter den sida och den rad, på hvilken katekessvaret står. Försatt i ögonblicket ur sin ståndpunkt som förnuftig menniska, just vid det tillfället, då förstånd och hjerta i förening borde svara, förnedrar han sig till en machin, för att återgifva blott de ljud, som man genom en gifven fråga vill aflocka honom. Hade han, vand vid en annan behandling af våra heligaste ämnen, fått svara ur sitt eget naturliga inre, hade nog svaret ej så länge låtit vänta på sig. Nu deremot vet han från sin spädaste barndom ej af något annat än den bestämda innötta formen, i hvilken han blifvit intvingad, och från den kan han icke, äfven berörd af det praktiska lifvet, frigöra sig. Han kan för öfrigt vara klok och förståndig, häfda sitt ans:de såsom en värdig medlem af vårt samhälle; men då det rör just den del af hans sjalsbestämmelse, som borde vara den vigtigaste, så försjunker han till en oförnuftig machin. Och hvad är väl orsaken till detta, jag 518 I) en 18 Febru ari f. m. uprepar det, om ej just den oriktiga form, under hvilken den första kristendomsundervisningen bibringas, och som medför dessa bedröfliga följder.
Han fick bref från henne i Petersburg, att hon derborta på landet på egfen hand lärt sig bokens innehåll och löst alla dess problem. Det var omöjligt, ty dertill kräfdes kunskaper, som flickan icke kunde ega, men då han undersökta saken, befunnos hepnes försäkringar riktiga; hon hade på eger hand uppfunnit trigonometrien. Nu föllo alla betänkligheter; barnets första lärda undervisning meddelades i Petersburg. Derifrån begaf hon sig 186 3 till universitetet i Heidelberg, sedan hon vid femton års ålder gift sig med den nästan lika unge och inom sitt fack likaledes framstående paleontologen Kovalevski. Fortsatte 1 8 ^ 1 — 7 4 i Berlin sin utbildning under verldens störste nu lefvande matematiker Weierstrass och blef sistnämnda år, tjuguett år gammal, filosofie doktor vid ett annat matematiskt högsäte Göttingen. Fru Kovalevski har umgåtts i Europas lärdaste och förnämaste kretsar — bland annat med sin man vistats J en längre tid i Darwins hus — och har den omfattande bildning, som härör från föreningen af sällspord begåfning och det yppersta i mgänge. Hennes make, med hvilken hon eger en liten dotter, afled 1883. Våren 1884 efter sin makes hastiga frånfälle kallades fru Kovalevski till Stockholm att hålla enskilda föreläsnir gar i matematik. Prof. Mittag-Leffler anskaffide medel till en professur i högre matematisk analys, och i juni samma år fästes hon vid det unga universitet, hvars vetenskapligs verksamhet hon nyss hedrat. Fru Kovalevski har rktat den vetenskapliga forskningen med en mängd snillrika och mycket uppmärksammade arbeten inom sitt fack, arbeten hvilkas lärda titlar vi ej ens anse nödigt här uppri kna, då de dock skulle förbli obegripliga för de flesta af våra läsarinnor. Jag vill ej i toner binda. ug vill ej i toner Mnda, am » hur du är mig gränslöst kär, jag vill ej i fraser linda de känslor för dig jag bär. Ty känslorna fjäriln likna med vinge af skimrande stoft, och känslorna rosor likna med dårande fager doft.
Den som vill, att, i enlighet med Utskottets af tre Stånd godkända förslag, gällande tullbestämmelse att Chilisk Salpeter eller Salpetersjradt Natron får för skedvat - Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 16. 29 tensoch andra fabrikers behof, efter pröfning och tillstånd af Kommerse-kollegium, införas mot tull af 6 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut, att Chilisk Salpeter eller Salpetersyrad! Natron må, utan föregående pröfning af Kommerse-kollegium, införas mot en till 3 sk. per lispund nedsatt tull, dock endast lill städerna Stockholm, Götheborg och Malmö. Utskottet har tillstyrkt att, med bibehållande i öfrigt af Tull-taxans bestämmelser för art. Salt, införsels-tullen å Koksalt skulle bestämmas lill 18 sk. tunnan, samt den särskilda, för fabrikstillverkning af Soda, efter af Kommerse-kollegium lemnadt tillstånd, medgifna tullfrihet deraf upphöra. Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet hafva i allo bifallit detta förslag. Preste-Ståndct har, med ogillande af Utskottets förslag i afseende på Koksalt, för denna artikel bibehållit gällande Tull-taxas bestämmelser oförändrade; hvaremot Bonde-Ståndet beslutat alt så väl Koksom Bergsalt skall vid införsel vara tullfritt. Utskottet inbjuder Bonde-Ståndet, i afseende på Bergsalt, och Prestesamt Bonde-Stånden, i afseende på Koksalt, alt frånträda sina skiljaktiga beslut och förena sig med de öfriga Stånden om godkännande af Utskottets förslag; och föreslår, för annat fall, följande omröstningar: N:o 68. Den son; vill, att, i enlighet med Utskottets af tre Stånd godkända förslag, gällande införsels-tull å Bergsalt, 12 sk. tunnan, skall bibehållas, röstar Ja ^
Hvad TullStaten angår, så borne den kanske vara uppförd på Stat, och då få deltaga i PendonsCasse-Inrättningen, men intill dess en sådan förändring uti den närvarande organisationen egt rum, att TullVerkets Tjenstemän komma i samma förhållande sorn Rikets öfrige ordinaire TjenstemannaCorps,'lärer det ej kunna förenas med de antagne grunderne för Inrättningen, att de skulle blifvaj delägare deruti. Jag har ansett mig skyldig att upplysa detta förhållande, och anhåller att, i händelse af återremiss, mine anmärkningar måtte få åtlölja. Herr Ribbing, Arved'. Jag har under uppläsningen af StatsUtskottets Betänkande icke nied visshet kunnat fatta att behofvet af Pensioner för ålderstigne underdomare blifvit ibågkommit. Då icke längesedan förevar Lagutskottet» Betänkande , angående återuppliivande af För - Den 12 Maji f. m. 253 fattningarne emot beviljande af tjenstledighet för Häradshöfdingar, ansåg jag mig, såsom Ledamot af Högloflige Lagutskottet icke böra söka lägga några hinder i vågen för den begårte återremissen; men nu, i en fråga, som icke rör min befattning i detta Utskott, torde tillåtas mig anmärka, att deruti icke något sått vidtages, genom pensioner eller annorledes att göra det möjligt för ålderstigne Embetsmin att, utan fara för sin härjning, skilja sig vid sine tjenster; så tror jag att skärpningen af Författningarne emot Extra Domares förordnande, hädanefter blir lika fruktlöst, som sjelfva Författningarne hittills, i vissa förhållanden varit det. Herr Ehrenborg har särskilt nämnt medlersta delen af Riket såsom egentligen utsatt för täta Domare-ombyten, hvaraf följer, att det egenteligt skulle vara GÖtha IIofRått, som häri felat.
Talmans rätt att »vägra proposition, den tillåtelse till en sådan vägran, som Riksdags-Ordningens 55 »§ innehåller, synes Utskottet icke, utan förbiseende både af nyssnämnde §:s ordaly»delse och sammanhang med nästföregående 54 §. kunna utsträckas, utöfver de af »Ståndens Ledamöter i Ståndet väckta motioner, till Utskotts-utlåtanden.» 8 Konstitutions-Utskottets Memorial J)s 61. Vid följande riksdagar har icke förr, än i förevarande fall, någon Talmans vägran att framställa proposition å bifall till ett Utskotts utlåtande varit dragen under Konstitutions-Utskottets skärskådande. Om orsaken härtill också icke med ful! visshet kan antagas vara att finna uti ett allmänt erkännande af riktigheten af 1840 och 1841 årens Konstitutions-Utskotts ofvan anförda åsigter, så torde dock Konstitutions-Utskottet, då det synes företrädesvis åligga detta Utskott att vaka öfver grundlagarnes säkra tolkning och undvika en ombytlig och vacklande lagtillämpning, nu icke böra, utan särdeles bindande skäl, afvika från åsigter, som, en gång bestämdt uttalade, sedermera under så många riksdagar icke blifvit, åtminstone offentligen, jäfvade. Det torde ej heller böra förbises, att om Lagstiftaren med wäckt fråga» i § 55 Riksdags-Ordningen förstått ej blott motioner, utan ock Utskotts alla förslag, Konstitutions-Utskottets förslag då otvifvelaktig! hade blifvit omnämnde och undantagne från den Talmännen uppdragna pröfningen af Utskotts-förslags grundlagsenlighet, enär en dylik pröfning af Konstitutions-Utskottets förslag tydligen vore orimlig, då Utskottet sjelft skulle komma att döma i egen sak. — Den tolkning af Grundlagen, som i omförmälda hänseende blifvit af Konstitutions-Utskottet antagen, synes jemväl närmast öfverensstämma med ordalydelsen af de i 49 § Riksdag-Ordningen sedermera intagne föreskrifter om behandlingen hos Riks-Stånden af Utskottens dit öfverlemnade förslag.
Ständer uti underdånig skrifvelse anhöllo, att Kongl. Majit täcktes till utredande icke allenast af frågan, huruvida jordens frigörande från grundskatter genom kapitalisering eller annorledes kunde vara för Staten och den enskilde fördelaktigare än nuvarande sätt att utgöra denna skatt, än äfven om, och under förutsättning att så vore, utförandet deraf kunde anses vara förknippadt med så olösliga svårigheter, eller på ett så oroväckande sätt ingripa uti nu bestående förhållanden, att endast derför tanken på jordens befriande från grundskatter borde öfvergifvas, i nåder förordna en komité af sakkunnige personer för gtt taga frågan i hela dess vidd i noggrannt öfvervägande, och till Rikets Transport 4,753,700: — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22. 5 Transport 4,753,700: — Ständer öfverlemna resultaten af en så beskaffad undersökning, jemte förslag till de beslut, som deraf kunde föranledas; och har, såsom bekant är, Kongl. Majit för berörda ändamål i nåder utsett komiterade, hvilkas arbeten dock ännu icke blifvit fulländade. Då emellertid den genomgripande fråga, motionen afser, erfordrar en omsorgsfull utredning innan densamma till slutligt afgörande företages, och en sådan utredning som Utskottet icke är i tillfälle meddela, lärer vara att från komiterade framdeles emotse, får Utskottet hemställa, att motionärens ofvanberörda framställning icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
H u r u djupt dylika personer nedsätta sig i sina tjänares ögon, begripa de visst e j själfva, m e n de borde ej heller glömma ordspråket som säger: » Ingen är stor i sin kammartjänares ögon. » O m h e m m e n bättre uppfyllde de löften, som gifvas lärarinnorna o m » ett verkligt h e m », o m » medlemskap af familjen » e t c, s o m det så vackert står i mången annons, så skulle o c k lärarinnan m e d gladare hjärta uppfylla sina skyldigheter. Och hvilka fordringar ställa ej många fruar på sina barns guvernant; h o n skall kunna mångt o c h mycket, s o m ej tillhör hennes lärarekall, o c h de glömma oftast bort, att h o n kan beböfva en ledig stund, dels för en välbehöflig hvila, dels för att förbereda sig till k o m m a n d e lektioner o c h att underhålla sin garderob. Och ändock skämmas de ej för att gifva den bildade flickan, som kan så o c h så m y c k e t o c h får uträtta så mycket, en så obetydlig lön att mången stadsjungfru ej skulle vilja emottaga den. Och det kan hända, att lärarinnan ej står ut m e d detta tunga, glädjelösa lif utan klagan; m e n klaga får h o n e j, lika litet s o m tillrättavisa barnen, o c h i uppbrusande vrede kan då frun afskeda henne kanske midt i en termin, utan att rättvist taga i eftertanke, o m h o n har någonstä- des att komma, där hon under tiden kan söka sig en n y anställning. H u r mången stackars flicka är ej beroende af sin plats; m e n för den skull b ö r h o n väl ej låta sitt personliga värde trampas under fötterna!
Beckman i sin reservation ganska skarpt apostroferat jordbrukarne, derföre tn Den 9 Maj e. m. att de tillskansat sig fördelar på de öfriges bekostnad. När de redan vid denna riksdag höja sina röster mot en olika bevillning, så är att befara, att då framdeles tillämpningen sker, de andra samhällsklasserna komma att göra likaledes, och att, då de se, det en kan undandraga sig beskattningen, de genom en slags tyst öfverenskommelse anse att icke de behöfva betala mera, och upge de faktorer, hvarpå beräkningen skall grunda sig, lägre än de borde varn. Jag skulle således anse riktigare att 4 öre sattes för 100, såsom Komitén föreslagit, emedan det åtminstone är den beskattning, som tillämpas i andra fall, eller 1 proc. på behållna inkomsten, då man anser att jordbruket blott lemnar 4 proc. Hr v. Koch har talat om möjligheten att bevillningen skulle kunna stiga till 2, 3, 4, ja 10 gånger den nuv:de, och anförde exempel från England och Kina m. fl. ställen; om så blir förhållandet, eller under sådana tider, är det naturligt att alla de grenar af rörelsen inom landet, som lemna någon inkomst, sina ut så småningom, handeln afst.annar, alla näringar gä tillbaka, men statsbehofven måste fyllas. Då får icke jordegaren säga: mina inkomster äro också minskade; ty under sådana förhållanden tryckes visserligen jordbruket äfven, men man får icke minskad bevillning såsom alla andra näringar, utan värdet på egendomen qvarstår. Jag ser en fara för framtiden deruti att sätta bevillning på jord efter taxerings-värdet och finner det mera konseqvent att sätta den efter behållna inkomsten. Man har äfven sagt att bevillningen borde sättas lägre för jordbrukaren, såsom en ersättning derföre att han icke får afdrag för sin skuld, att han är fri från ränta och förlagskapital. Det är visserligen sannt att så är, men på samma gång jordbrukaren är skuldsatt för sin egendom, måste han väl vara det för sitt förlagskapital, och för hvarje kapital, jordegaren uplånar, är bevillning af staten redan uttagen hos längifvaren eller kapitalisten. Inom BondeStåndet har vice Talmannen ingifvit ett anförande, deri samtliga ledamöterna instämde.
Ty likaså pracliskt det är. att man i början måtte köpa utsädet, för att plantera eller så ett erkändt nyttigt frö, innan man af skörden kan erhålla dylika till ett kommande år, likaså nödvändigt är det för Staten, vid början af en nyttig institutions införande, huru lysande den i öfrigt till sina följder må förespeglas, att taga densamma under armarna och bidraga idl dess ändamålsenliga utveckling. Erfarenhet här dessutom hos oss bevisat, att ynglingar, som vilja egna sig åt yrken, hvilka fordra åratals långa ansträngningar, för att slutligen kunna gagna både sig sjelfve och det allmänna, vanligen äro medellösa och således, synnerligast i sådana yrken, der man ej under detta sträfvamlet, antingen genom ccnditioner eller andra sysselsättningar kan bidraga till alt skaffa sig uppehälle under tiden, måste afstå från ett sådant val , så vidt ej resourcen af stipendii-medel finnes, och så kommer troligen alt ske uti nu ifrågavarande fall, ty i detta yrke måste cursen consecutivt följas i 2 a 3 år utan afbrott. Slutligen ett ord, om det icke sällsporda yttrandet: ”alt man kan väl berga sig hädanefter som hittills i detta fall” — så säger den stationära — men, icke bör det blifva eli orakelspråk för det rörligare begreppets fordringar i ämnet; ecb fastän Sverige är lyckligt nog att för närvarande ega några utm?rkta Civil-Ingenieurer, hvilka hufvudsakligast bildat sig sjelfve, så är ett dylikt förhållande ej med säkerhet alt påräkna för framtiden — Stats-VtsJiottets Utlåtande, N:o i56. 31 oell det är dessutom af vigt, alt just deras förvärfvade och heprofvade erfarenhet i yrket, synnerligast beträffande tillämpningen deraf till våra climatiska förhållanden, må på ett ändamålsenligt sätt fortplantas,” Härmed förenade sig Friherre Tersmeden, Herr von Celsing och Herr Ekströmer.
Den Store Gustaf Adolph påböd att samla en fond under namn af Bibeltryckstunnan, väl egentligen ämnad att bekosta utgifningen af den stora upplagan af den Heliga Skrift, men då den dertill var iner än öfverflödig, befaltles att fonden afven skulle användas för utgifningen af andra riksbedrande, häfderna upplysande och språket odlande arbeten. På detta sätt fingo vi, bland annat, Dahlbergs Svecia Antiqua et Hodierna, Pe. nngschjölds Mammonta Uplandica3 Björners Nordiska Kämpedater, Göransons Bautil, m. fl. Men efter 1773, då Broocman utgaf Ingvar Widförles Saga, har ingen verldslig bok genom dessa medel blifvit allmängjord Hvart hafva då dessa medel tagit vägen? Hvartill användas de? Äro de ännu försitt ursprungliga ändamål bestämda, så måste de ju allt ifrån 1773 tills nu ganska betydligt förökat sig, så att de måtte vara mer än tillräckliga 20 Den 5 Juni. för utgifningen af detta nu ifrågavarande vigtiga verk. Jag hemställer .således till tiders Excellences och Högloft. Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om ej StatsUtskottet må åläggas att tillse, om den så kallade Bibeltryckstunna» kan gifva tillgång lör besagde ändamål, och i vidrigt fall upptänka andra verksamma medel till befordrande i ljuset af detta, om något så skall kunna kallas, högvigtiga Verk för Fäderneslandets heder och prydnad. Herr Pålman, Otto Fredrik: Emedan jag såsom Ledamot uti StatsUtskottet öfvervarit detta ämnes beredande och deltagit uti beslutet derom, anhåller jag få nämna, att hvad först den anmärkningen angår, att Utskottet bordt endast inskränka sig till besvarandet af den frågan, huruvida 2000 R.dr kunde anslås till tryckning af de Nordinska Samlingarna, tror jag den ej vara väl grundad, ty utan tvifvel tillhör det äfven StatsUtskottet att undersöka, om de medel, som anslås, kunna vara tillräckligatill ändamålets vinnande; i annat fall skulle
Ilr Stjernstam, Ludv. Ulr., uppläste följande: I H. Utsk:s betänk., rör:de förre Kronofogden, Assessoren Hollstens sökta tillökning i pension, har väl Utsk., i afseende å de för Hollsten talande ömande omständigheter, behagat med godhet erkänna deras tillvaro; men då H. TJtsk. skådat tillbaka intill 1770-talet och eler upptäckt de i betänk, åberopade äldre stadganden, finner man, huru mägtig bokstafven varit för att döda andan och den känsla, sorn bort uppkalla medlidandet i verkligheten för en vid ålderns gräns emot behofyet och husliga bekymmer kämpande, allmänt aktad och förtjent man. Flera aktningsvärda medlemmar af detta hus äro, likasom jag, nogsamt bekanta med den ovanliga drift, redlighet, ordentlighet och verksamhet, som Hollsten, under en mera än 40-årig tjenstetid, på det mest oegennyttiga sätt ådagalagt. Det mest talande bevis är visserligen, att han icke för sin ålders dag samlat någon förmögenhet. Då vid framgångna 66 år hans inre och yttre krafter ej medgåfvo att längre fortfara med en trägen och besvärlig tjenstebefattning, som gjorde anspråk å dem båda, föranläts Hollsten att taga afsked, hvarvid han, såsom varande kronofogde, innan den sednare pensionsregleringen upprättades, förmodade sig böra oafkortadt komma i åtnjutande af sin förut innehafda lön såsom pension. Det är mig icke bekant, hvilka upplysningar i ämnet må vara H. Ut^k. meddelade. Jag utbeder mig derföre att få fasta H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på de flera för bifall till Hollstens ansökning talande omständigheter. Såsom redan närnndt är, hafva de ringare löneförmånerna, hvaraf han varit i åtnjutande, icke kunnat lemna något öfverskott för en kommande dag, då en svagsint hustrus vård och flera barns uppfostran med - Den a Juni e. m. tagit den knappa lönen.
M 10, med återlemnande af väckt motion om ändring i föreskrifterna angående aflöningen åt folkskolelärare och deras tjensteåligganden. Sedan Ridderskapet och Adeln utaf ett från Högvördiga Presle-Ståndet ankommet Protokollsutdrag för den 20 dennes inhemtat, att den del af ifrågavarande motion, som afsåg förökad lön åt folkskolelärare, blifvit af motionären frånträdd, samt att Preste-Ståndet återförvisat den sålunda förändrade motionen lill Lag-Utskottet, ansågs ifrågavarande Memorial ej å Ridderskapet och Adelns sida föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne; M 11, med återleinnandé af vackt motion om efterskänkande af Kronans rätt till ekeskog. Lades till handlingarne med förklarande, att motionen ansågs tillhora StåtsUtskottets bdiandling; M 12, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning, angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exekutiva kraft i främmande stat. gmibnfcrbd Bifölls. 152 Prot.-Utdrag den 27 December 1862. Från Hogv. Pr este-Ståndet. S. I). Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnda Utlåtande och Betänkande: M 9, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 17 Kap. 16 § Rättegångs-Balken, samt om ändring i föreskrifterna rörande embetsmannaed och läkareattester. Lades till handtingarne med förklarande, att den i Utlåtandet omförmälda motion ansågs böra af Lag-Utskottet behandlas. M 12, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning, angående förnyande af Svensk myndighets beslut, sora förlorat sin exekutiva kraft i främmande stat.
Vid intetdera tillfället blefvo likväl uti de af Kongl. Maj:t utfärdade tulltaxorna dessa Rikets Ständers begge förstberörda beslut iakttagna. Den närmaste följden för jordbruket af denna allmänna tullfrihet för spanmål har, hvad de ädlare sädesslagen angår, varit, att införseln af hvete, hvilken åren 1847—1855 uppgick till 48,321 kubikfot, så tilltagit, att den de Bevillnings-Utskottets Betänkande JY° 8. 11 följande nio åren utgjort 128,857 kubikfot och således höjt sig med 166,66 procent, under det att utförseln deraf, som väl också ökats, nemligen från 182,646 kubikfot, hvartill den besteg sig under den förra perioden, till 314,506 kubikfot de nio sednare åren, allt per medium årligen, sålunda icke tillvuxit med mera än 72,2 procent, samt att importen af råg, hvilken åren 1847—1855 utgjorde 537,389 kubikfot, efter medeltalet af de nio följande åren derunder uppgått till 1,423,083 kubikfot, medan utförseln af detta sädesslag, som för den förra tidsperioden hade att uppvisa 926,187 kubikfot, under näst derefter förflutna nio år varit inskränkt till 652,756 kubikfot, allt också per medium årligen. Till åsättande af en måttlig tull å dessa begge sädesslag lärer således all anledning förefinnas, hvaremot sådant icke funnits vara behöfligt i afseende å öfriga slag omalen spanmål, då utförseln af desamma i allmänhet öfverstigit införseln, och denna, äfven der den, såsom af korn, varit af någon betydenhet, stått i ett aflägsnare förhållande till exporten än händelsen varit med hvete.