Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rörande åter den föreslagne nedsättningen af räntan från fem till tre procent å det till Stadens allmänna byggnader anslagne låne-understöd af 15.000 R:dr, så bar en sådan ränte-nedsättning blifvit ogillad, förnämligast på den grund, att då Riksgälds-Conloret betalar 5 procent ränta för de lån, som al Contoret upplagas, en ränte-förlust skulle Staten tillskyndas. En och annan talare bar afslagit all förändring i de vid sistlidne Riksdag bestämda låne-vilkoren; hvaremot de talare, hvilka serskildt ogillat afskrifningen och ränte-nedsättningen, instämt uti den åsigt, att någon lindring i betalnings-vilkoren borde Staden Borås beviljas, men hvilken lindring skulle tillvägabringas endast genom en förlängning af tiden för Låne-cäpitalets återgäldande; och i hvilket nyssnämnde hänseende flera olika förslag blifvit framställde, såsom, alt årliga capilal-afbetalningen, i stället för 10 procent, skulle nedsättas till 5, 3» 2 eller 1 procent. En talare har föreslagit, att räntan skulle fortfarande utgå med fem för hundra, men att med capilal-afbetalningen å de till enskilda utlånta 60.000 R:dr lemnäs anstånd till början af år i84°« då den skulle utgå med 3 procent årligen, sålunda, att årligen erläggas 8 procent, deraf 5 procent, såsom ränta efter Ranco-metbod, beräknas, och hvad som återstår afgår på capitalet, hvilket derigenom, på omkring 25 år, skulle försvinna.
Sedan ett i staden bildadt bolag för åstadkommande af en båtled emellan Kungsbacka stad och den på | mils afstånd derifrån belägne hafsfjorden, uppå derom gjord underdånig ansökan, af Kongl. Maj:t i nåder den 17 Oktober 4851 blifvit hugnad! med ett statsbidrag af 11,100 R:dr Banko anslag, har med de tillgångar, bolaget sjelf ägt, samt ett, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 4 Juli 4853, på bolagets underdåniga ansökan, ur handelsoch sjöfartsfonden beviljadt lån, 6,000 R:dr samma mynt, hamnbyggnadsarbetet, som består af tvänne ifrån mynningen af Kungsbacka å, till två tusen alnars längd hvardera, på faschiner utlagda jettéer, blifvit fullbordadt, samt i vederbörlig ordning afsynadt den 51 November 4 853; och ehuru vid det förhållande, att strömfåran i hamnrännan ifrån åmynningen, der minst fyra fots vatten funnits, och till jettéernes ändpunkter, der enahanda vattendjup möter, bort genom sjelfmuddring hafva bildat sig, men i anseende till bottnens ej förmodade hårda beskaffenhet icke kunnat ske, har likväl, efter det erforderlig muddring verkställts i hamnrännan, det ändamål vunnits, att djupet bibehållit sig; och är numera farleden från fjorden till staden begagnelig för lastade pråmar och mindre båtar vid hvad vattenstånd som helst, hvadan resultatet af hambyggnaden är ganska vackert. Invånarne ådagalägga i allmänhet en god medborgerlig anda, och må härvid jemväl nämnas, att under loppet af sednaste fem åren icke någon ibland stadens invånare veterligen varit ens misstänkt, mindre sakfälld, för brott emot person eller egendom. Warberg. Den fordna fästningen är förändrad och inredd till straff-fängelse för lifstidsfångar; hvarförutan det gamla kronohäktet, för länets norra del der är bibehållet och nytt cellfängelse för ransakningsfångarne under arbete. Staden äger 560 tomter och 195 hus; af tomterne äro 548 uti private personers ägo och de obebyggde tomterne äro använde till planteringar och trädgårdar.
Då Utsk. icke heller upgifvit några sådana, synes mig, äfven om man bifaller hvad Utsk. uti sednare Den 17 Maj e. m. 149 delen föreslagit, en återremiss vara nödvändig, på det att Utsk. mätte komma i tillfälle att föreslå och fullständigt utveckla vilkoren för ifrågavar:de skatteköp och sättet, hvarpå detsamma skall försiggå, men då, såsom jag nyss tog mig friheten nämna, ett afslag å sednare delen af Betänk, torde, i anledn. af Utsk:s tillstyrkande till den förra, vara mera principenligt, så får jag anhålla derom. Jag vill blott tillägga, att rättigheten för fiskeriidkande borgare, att begagna fisket, icke grundar sig på annat än offentlig auktion, och endast under sådane vilkor kan detsamma dem medgifvas. Frih. Cederström, Rudolf: Jag anhåller vördsamt om bifall å så väl förra som sednare delen af StatsUtsk:s Utlåt. Då det icke kan vara min mening, att ingå i någon, den aldra minsta, vederläggning af de domskäl, som ligga till grund för Högsta Domaremaktens beslut i denna fråga, — allt domqval vet jag nogsamt vara i lag förbjudet, — får jag af denna anledn. biträda Utsk:s hemställan i den första punkten. Hvad äter den sednare beträffar, anhåller jag att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, att det ifrågavar:de fisket varit i socknarnes ego mycket längre tid, än det sedermera har, på grund af förnyade arrendeaftal, tillhört städernas fiskerskap. Besagde eganderätt var, såsom grundad på urminnes häfd, aldrig under de äldre tiderne ifrågaställd, att kunna socknarne afhändas. Uti ett af Hertig Carl d. 29 Nov. 1602 utfärdadt bref bestämdes hvilka persedlar, som skulle utgöras såsom hemmansräntor för orten, och bland dem finnes äfven strömming och annan fisk uptagen.
Den elakartade lungsjukan, som under åren 1847, 1848, 1850 och 1851 hemsökte flere delar af Länet, har sedermera lyckligtvis icke förmärkts, och i allmänhet har icke heller någon annan sjukdom bland Uoskapen under senaste fem åren lågt hinder för omtankan om ladugårdsskötsel. Fårafveln befinner sig i allmänhet på lag ståndpunkt, men på några större egendomar finnas schäferier af ädlare racer, hvilka vjil vidmakthållas. 7 Miistaf\eln kan icke anses försummad oell den inhemska racen är god. Äfven på hästkreatur äro priserne på sednare åren högt uppdrifne. På elt och annat ställe i Länet har tidtals uppkommit rots-sjukdom, meli den har lyckligtvis icke blifvit särdeles spridd, emedan de af sjukdomen angripne kreaturen genast blifvit dödade. Beträffande krealurssjukdomar i allmänhet, skulle de dels icke få den framfart, sorn under närvarande förhållanden kan vara ali befara, dels icke afskräcka kreatursägaren från alf, i samma stund något af dess kreatur insjuknar, derom göra vederbörlig anmälan, om inrättningar och föreskrifter funnos, hvarigenom icke allenast Länsstyrelsen berättigades att, efter sig företeende omständigheter, förordna om dödande af alla å ett ställe, der smittosam sjukdom yppas, befintlige kreatur af det slag, som af sjukdomen kunna angripas, lör att såmedelst qväfva smittan i dess början, ulan äfven kreatursägaren betryggades med ersättning för förlusten af de icke angripne kreaturen. För närvarande får, emot ägarens vilja, kreatur dödas först sedan Vederbörande djurläkare förklarat alt det är med fullt utbildad smittosam sjukdom behäftadt. Linder tiden fortplantar sig smittan från det ena kreaturet till det andra, oansedt de föreskrifter om försigtighetsmått och förbud mot sjuke kreaturs sammanvaro med friska, som städse meddelas. Förbuden’ öfverträdas och den felande blifver fälld till ansvar; men emedlertid sprides smittan och ändamålet med föreskrifter na för felas.
När derifrån afräknas nuvarande tillgångar, 603,292 R:dr 20 öre Riksmynt, så uppkommer ett behof af 297,307 R:dr 80 öre samma mynt, hvilka Eders Kongl. Majit torde täckas föreslå Rikets Ständer alt för uppgifna ändamål bevilja. I denna reglering äro för Stockholm upptagna tre högre läroverk, hvarjemte de smärre skolor, som redan finnas å malmarne, torde höra bibehållas, och sådana äfven inrättas för de delar af dessa, inom hvilka de högre läroverken ej blifva förlagda; hvaremot de s. k. Allmänna barnskolorna synas böra upphöra att af allmänna medel åtnjuta understöd. Ehuru denna reglering för Stockholms läroverk måste tillstyrkas, såsom närmast öfverensstämmande med planen för Elementar-läroverkens reglering, så kan jag likväl, om kostnaden för 3 högre läroverk och 5 skolor, hvardera med 2 lärare, 80,800 R:dr, skulle anses nog stor, ej underlåta att omnämna ett förslag, att låta gymnasium qvarstå, såsom innehållande gemensamma öfra klasser för Stockholms skolor, och af dessa inrätta Clarae, Jakobs, Mariae och Catharinae skolor till läroverk med 5 klasser hvardera, af hvilka de tre högre i Clarae och Mariae skolor bestämdes för de lärjungar, som läsa klassiska språk, och de tre högre i Jakobs och Catharinae skolor för dem, som icke läsa nämnda språk, samt Nicolai, Adolf Fredriks, Hedvig Eleonoras och Ulrika Eleonorae skolor bibebölle hvardera två lärare; för hvilken reglering äf Stockholms stads läroverk kostnaden icke skulle kunna öfverstiga 60,000 R:dr Riksmynt. Bih. lill R. St. JVs 7 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M I, om Statsverket 1856.
Nej , på min ära ... jag ämnar f ria till Anna B äck... Mams ellen gaf mig en behag lig visshet u tan att hon menade det. v. G Y L L E N M A L M . Anna B äck, dottern till den der dryga skomak aren? I sanning, du skämtar. K N U T . Nej , pappa, det är rena allvaret... Vill hon hon ha mig, så bli r hon min äkta hustru. v. G Y L L E N M A L M . Det kan då, Gud vare lof, ej låta sig gö ra... Hon lär skola gifta sig med si n kusin. K N U T . Med Eric, min barndomsoch ungdomsvän? Nej, pappa ... han vill inte h a henne. v. G Y L L E N M A L M . Och hur vet du det? K N U T . Emedan vi ofta skrifvit hvarann till. J ag vet nog hvem han vill ha. (till Maria) Rodna ej så, lilla syster. M A R I A (till Knut). Tyst min bror... K N U T . Och Eric, som lär h a det så bra nu ... han är ju mek anikus med eg en verkstad? v. G Y L L E N M A L M . Ja, det är just derföre gubben Bäck vill ha honom till måg . Sjette Scenen . De förra. Bäck (uto m scen en). B Ä C K . Är Kaptenen hemma? v. G Y L L E N M A L M . Gubben Bäck ... (för sig) Hyran ... det var ett ledsamt besök . K N U T . Jag vill ej träffa honom ... Ja, för den släg ten kan du gerna v ara död. M A R I A . Kom du in med mig, Knut ... det är bäst att pappa f år tala ensam med ålderman (för sig) Det lär bli ett mera ledsamt samtal, stackars pappa! ( de gå). Sjunde Scenen . v. Gyllenmalm.
De kunna derföre, med så mycket mindre kostnad, hållas vid makt. I sådan anda har man, emedan lyckligtvis andra medel dertill än Statens funnits att använda, vårdat och sednast värdigt förskönat Gustavianska grafchoret i Upsala domkyrka, i och med detsamma man understödt konstidkaren. Uti en numera, i följd af ångbåtsfarten, ofta besökt trakt af Östergöthland, är Wreta-klosters kyrka belägen. Byggd i ia:te seculo, som det antages, af konung Inge Halstansson, har han der valt sin lägerstad, äfvensom konung Waldemar Birgersson , Danske konung Magnus Nilsson, Rag* vald Knapphöfde med flera K. personer under medeltiden der äro begrafna uti dertill af kalksten uppbygda tre grafchor på kyrkans södra sida. Dessa äro väl oansenliga och i samma mån mindre kostsamma att underhålla. Men icke destomindre befinnas de i ett ganska förfallet skick. De många Svenskar, så väl sorn utländingar, hvilka, sedan Götha kanal blef färdig, under ångfartygens passage genom Bergs slussar, merendels besöka den närbelägna Wreta k losters-kyrka, äro vittnen till den vanvård, hvaråt dervar. monumenter äro lemnade. Icke så, att ju sockneboarne bålla de simpla spåntaken vid makt, men också föga mera. På golfven inuti choren äfventyrar den besökande, att snafva omkull på spridda brädlappar, förmodligen lemningar af golf. Det ena cenotaphets täcksten är sönder, så alt innandömet blifver till spillo för den , som har lust, alt dermed göra bekantskap o. s. v. Allt ser bofällig! och skräpigt ut. Reparationskostnaden häraf bör icke blifva dryg. Planstens anskaffande till golfven t. ex. är lätt, emedan stenbrott finnes helt nära kyrkan, derifrån sten till Linköpings Domkyrkobyggnad tagits, och stenhuggare torde på stället kunna betingas för billigt pris. Fönstren äro små och larfva få glas m. m.
Rutbergs fran Norrbottens Län Memorial, om indragning af General-Tullstyrelsen och förflyttning af de dit hörande ärenden pä Kongl: Commerce-Collegium; 6:0 Eric Andersson Bångs Memorial, om Herjeådalens återförening med Gefleborgs Län; J?ift, till i? St. Fröt, igig — 1339, Saur!, aldra haft, a6 »0» Prat. Uldr, d i£ Der. xlhg'. 7:0 Tufve Larssons fran Christianstads Lita Memorial , om anslag af allmänna medel för brobyggnad inom Ostra och Vestra Göinge Härader af berörde Län ; 8:0 Anders Anderssons fran Skaraborgs Län Memorial , om Sjön Wenerns sänkning ; 5:0 Densammes Memorial, om bidrag af Statsmedel för underhållandet af stora landsvägen öfver de så kallade Flonander i berörde Län ; ro;o Jan Eric Janssens fran Vermlands Län Memorial , om understöd af allmänna medel för öppnandet af en båtled emellan Philipstad och Sjöändans Lastage-plats ; II:o Andreas |Johanssons fran Götheborgs, och Bohus Län Memorial , om bidrag af allmänna medel för en vägförändring, till undvikande af åtskillige svåra backar i Bohus Län; t2:0 Eric Svanbergs fran Vester Norrlands Län Memorial, om rättighet för allmogen att få till Kronan inbetala sina räntor till indelta arméen; Trot. Utdr. d, rj Dea. ssss. So3 X j:0 Anders
Hon gaf aldrig onda tungor minsta anledning till förtal, hon var lika vänlig mot alla, en utmärkt husmor o. s. v. — Då hon sedan blef enka, var hon först ett föremål för allmän sympati. — Hon hade naturligtvis älskat sin man, fastän man ju visste, att han kunde ha gifvit henne en och annan anledning till missnöje, men på det hela taget hade han ändå varit en så framstående och utmärkt man, och alla hade ett deltagande ord om »den kära, lilla fru Curtmann». Och så började hon taga sig af så många fattiga och vara så deltagande mot alla, och man fann henne sötare och älskvärdare än någonsin. Men så vaknade plötsligt ett rykte, att hon skulle vara förälskad i häradshöfding Tofte! Han besökte henne i hemlighet — om qvällarna. Först förvåning, så indignation och till sist en allmän medborgerlig upprorskänsla mot en sådan oväntad och väl dold fräckhet. Då förlofningen blef eklaterad, förändrade det icke stämningen synnerligen. En enka, som för knappt ett år sedan mist sin man och en sådan man, att gå och gifta sig igen! Och så till på köpet, att få tag i en så ung man. — Han var ju knappt så gammal som hon! Nej, det fans de som ville påstå, att han var en fyra — sex, ja kanske tio år yngre. Och han, en sådan kurtisör! Det fans mer än en mor i staden, som hade varit alldeles säker på, att det var hennes dotter, som Tofte önskade få, efter all den utomordentligt stora uppmärksamhet han hade visat den unga flickan, ja man kunde nästan säga att han hade komprometterat bemälda dam, åtminstone ville modern gerna antyda det för folk. Han! En så ung och vacker karl! Hvad skulle han med henne? Ja, det var naturligtvis pengarna, men det fans väl också rika unga flickor i verlden, och i alla fall kan väl en man icke ha vidare glädje af pengar, när han får en gammal hustru, en hustru, som snart blir mycket äldre än han sjelf och just inte heller ser vidare bra ut. Nej, Nina skulle nog snart alldeles förlora sig, hon var ju inte någon regelbunden skönhet, tvärtom, man kunde snarare kalla henne ful!
Skrifvelse, N:o 169. af 12,000 R:dr att, under enahanda vilkor i afseende å kommunernas skyldighet att åt läkaren anskaffa kostnadsfri bostad, sorn vid särskilda föregående riksdagar blifvit stadgade, af E. K. Maj:t användas till löner, hvardera å 1,500 R:dr för åtta nya,provincialläkare inom de distrikter och med de stationer, som E. K. Maj:t, efter vederbörandes hörande, kan finna skäligt bestämma. 57:o E. K. Maj:t, som ansett sig icke böra hos Rikets Ständer till bifall anmäla Sundhets-kollegii i dess ofvan åberopade förslag gjorda hemställan om anvisande af 6,300 R:dr årligen till tjenstgöring spenning ar åt 12 provincialläkare, har begärt, att för nämnda ändamål måtte beviljas ett årligt anslag af 2,000 R:dr, för att tilldelas fyra provincialläkare i sådana orter, der läkaren kunde af praktik utom tjensten påräkna blott en högst obetydlig inkomst och således för sin bergning vore hänvisad nästan uteslutande till lönen. Uti detta ämne äro jemväl hos Rikets Ständer gjorde särskilda framställningar, hvarigenom dels föreslagits att, enär den begärda summan vore alltför ringa och ensamt för Norrbottens län behöflig, beloppet måtte till 5,000 R:dr förhöjas; och dels är vordet erinradt om svårigheten, synnerligast i de norra länen, att finna kompetente sökande till dervarande provincialläkare-beställningar och hurusom dessa tjenster, sedan de flere gånger varit anslagne lediga, utan att sökande sig dertill anmält, antingen måst stå obesatta eller ock på förordnande förestås af medicine studiosis, såvida ens disponibel tillgång derpå funnits.
Har ej den grundfond blifvit inom nu stadgade tid pä vederbörligt sätt insatt, vare oktrojen förfallen. 3:o) Hafva till förstärkande af grundfonden lottegare blifvit, efter hvad i § 3 sägs, uti bolaget inrymde, varde likaledes det belopp, hvarmed den ursprungliga grundfonden sålunda förstärkes enligt de i nästföregående moment bestämda grunder, insatt inom ett är, räknadt från den dag, den dertill öppnade teckning blifvit afslutad. 4:o) Grundfonden bör i lika lotter fördelas. Lottbref skall alltid ställas på namngifven person och må ej utfärdas förr, än hvad till grundfonden hörer är vord el insatt, såsom derom för hvartdera af de i 2 och 3 momentet särskildt berörda läll stadgas. 5:o) Insatt grundfond må ej genom utdelning minskas, så länge bankrörelsen fortfar, och icke heller vid dennas upphörande i vidsträcktare mån än att återstoden fullt motsvarar beloppet af bolagets utelöpande och gällande förbindelser af alla slag. § 5. l:o) Af grundfonden skola minst tjugofem procent kontant insättas. Den kontanta insättningen må dock icke understiga 30 procent, der bolaget vill begagna den i § 14 omförmälda rättighet. 2:o) Såsom grundfondshypothek eller säkerhet för den del af grundfonden, som ej i kontant skall inbetalas, må antagas och godkännas mynfadt eller kontrollerad! guld eller silfver, uti fast egendom intecknade skuldebref, samt allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, hvilka af bolaget för sådant ändamål godkännas Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\s 69. 153 godkännas, efter pröning som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, eller den lian i sitt ställe förordnar, bör öfvervara med "rättighet att dervid göra anmärkning, om skäl dertill förekommer. Vid utbyte af handlingar, hörande till grundfondshypothek, förfares pä enahanda sätt som vid den första pröfningen.
Majus afsigt ar ingalunda den, ar, genom Dessa omständigheters anmärkande, framställa na. stor hinder för der i allmänhet nyttiga beslut, som Riksens Ständer, i enlighet med deras redan yttrade tänkesätt, uran twsswel lära -fatta. Det är twärrom, för at bereda detta Beslut en ofelbar och waragrig ^verkställighet, som Kongl. Majit trott sig böra wända Riksens Ständers upmärksamhet pa frågor, hwilka, i fall Kongl. Majit funnit Sig lagligen kunna företaga Riksens Ständers underDäniga anmälan i detta mål til en afgörande pröfning, kommit hos Kongl. Majit i ett noggrant öfwerwägande. Kongl. Majit förblifwer Riksens Ständer med all Kongs. Nåd och ynnest wälbewagen. c/lili.. Den 14 Mars. 621 krotocoll, hällit inför Hans Maj:t Konungen, pä Stockholms Slott den 12 Mars 1810, hwarwid Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen war tilstädes. Närwarande: Hans liixcellence 8tat8 rVlinistern för Utrikes Elrenderne Herr Friherre von Ln^e8trö! M LtLt8 - Raden Friherre koaenklaä, Friherre von k i atén, Friherre AcklerbetK, Friherre Adlersparre, HofrL->ncel!eren Friherre ak ^etter8teöt. Dl justering Uplästr Stats, 8ecreteraren i underdånighet "Kongl. Majus Nådiga Swar til Riksens Stander, angående Land-D>lls inrättningen, hwilket Kongl. Maj:r, uppå Stars-Naders underdåniga rilstyrkande, i Nader gillade: Och ikulls samma Swar pä wanligt sätt til Riksens Stander expediera». In irrlern krotocolli Larl I). 8Ieo^nran. klemitteraöes tjl BewilluiNgs - Utjkottet.
GiftermålsBalken fortfarande gäller då fråga är om jäf emot vittnen; och N:o 59, i anledn. af väckte motioner om ändring af 32 § i Kyrkolagens 24 kap. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 12 på natten. In fidem protocolli, Albert Munck. 206 Den 12 December f. m. Lördagen den 12 Deember 1857. Plenum kl. 10 f. m. Frih. Aker hjelm, Johan Ca r Land tm:s ställe f< ira ordet. Justerades 2 prot.-utdrag för den 1 fortfor att i Hr. Gr. o. Föredrogs en från Ilögv. PresteSt. genom prot.-utdrag N:o 434, meddelad inbjudning lill I!. o. Ad. att biträda PresteSt. vid pröfningen äf StatsUtskrs Utlåt. N:o IG7, i alside på 31 punkten deraf fattade beslut, hvarigenom, i öfverensstämmelse med den af samma Stånd, vid behandlingen af Stat*Utsk:s förslag till reglering af RiksSlatens Åttonde Hufvudtitel, fastställda aflöning för Professorerna vid Upsala och Lunds Universiteter, beloppet af de i sagde punkt omförmälde Emeriti-löner blifvit förhöjdt med 500 Rdr eller till 4,500 Rdr Rmt hvardera. Uppå af Hr Frih. o. Ordf:den framställd propos. blef PresteSt:s ifrågav:de inbjudning af R. o. Ad. antagen. Föredrogs och godkändes Exped.Utskts nedannämnde den 9 dennes e. m. på bordet lagda förslag till R. St:rs underd. skrifve I se r till K. M. N:o 165, ang:de ändring uti och tillägg till 4 kap. 2 § ByggningaB, riken ; N:o 166, i anledn. af K. M:s Nåd.
Han har fordom varit attar eller fastmer essence-fabrikant, förmögen och välmående, nu fakir 'ala bab allah och lefvande på Herrens allgodhet utan någon sysselsättning. Han började redan i dag sin tjenst med att köpa upp allehanda småsaker och sopa hos mig. Det kostade på mig att se det och veta honom förut hafva varit en man med många tjenare. Under kaffedrickande, thédrickande, ätande och prat förflöt tiden ända till efter 'asr, då vi alla gingo ut. Jag blef genast på gatan kallad på sjukbesök till en qvinna, som hade rosen i benet till ganska intensiv grad. Det tycktes vara ett välmående hus, åtminstone var sjelfva byggnaden stor och vacker samt ovanligt snygg. Jag följde med en Sejid Ahmed, en medelålders särdeles vacker man, och sedan oupphörligt på gården och i trapporna ropats destor, såväl af oss inträdande, som af en liten svart träl i huset, emottogos vi i en stor vacker ka'ah, der tre qvinnor suto i en vrå. Vi satte oss der bredvid dem, betraktade det svårt svullna och inflammerade benet samt examinerade den sjuka. I allmänhet tyckas qvinnorna här vara mycket pjåkiga; liksom i allt annat, ville man äfven i detta fall, ehuru sjukdomen förekom nog trängande, uppskjuta med verkställandet af min ordination. Jag trängde dock på dem och förmådde dem lofva att göra något i dag; men jag tror ändock att ingenting blef gjordt. Satt hemma och roade mig åt den bestyrsamme Sejid 'Alis, min nya tjenares, beskäftighet i sin tjenst. Så kom shekh Ibrahim och jag hade knappt hunnit blåsa upp den ännu smått glödande elden för nytt kaffe, då shekh Davod, flöljtblåsaren, kom. Det blef just ingenting af med vår blåsning i dag, och han, liksom alla andra här, tyckes finna sin största njutning i att sitta sysslolös och prata. Ibrahim gick snart bort och Davod tänkte göra detsamma, då Sejid 'Ali kom hem och hemtade med sig allehanda provision; nu fann sig Davod vid att stanna qvar, äta bröd, ost och gurkor, samt begaf sig bort först vid middagstiden.