Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mieris och Terburg, i gröna kabinettet, der, likasom i sjette salen, äfven flera »interieurer» af Steenwyck d. ä., samt i den femte goda porträtt och sällsynta landskapsstycken (4 och 13), af Rubens, ej böra förbises. En intressant sammanställning utaf blomsterstycken, af Seghers, Thielen, Mignon, Heem, alla från 17:de seklet, samt Huysum och Rachel Ruysch, från det 18:de, m. fl., finnes i det så kallade hvita kabinettet. De äldre Tyska skolornas arbeten hafva sin plats i tredje våningen. Från äldsta tider finnes ganska obetydligt, men samlingen från den äldre Öfvertyska och Nederländska skolan är talrik nog, ehuru ej utvald. Det märkvärdigaste ur den förra, i första salen, är en altartafla af Michael Wohlgemuth (1519), med dubbla, på båda sidor målade flyglar (47), allt framställningar af helgon och kyrkofäder. Albrecht Dürer, den förres berömda lärjunge, lärer man här känna på en ny sida uti tvenne taflor (15 och 18), föreställande den ena »10,000 martyrer», den andra »treenigheten». Figurerna hafva uti teckning mycket tycke med dem, på några taflor i München, (pinakot. k. 571, 576, 583) som tillskrifvas Rafaël, från hans första tid. På båda taflorna finnes Dürer sjelf afbildad. För öfrigt är det omöjligt att igenkänna samma hand i dessa stycken som i någotdera af samma mästares redan omnämnda arbeten i Münchner-galleriet, hans »apostlar» nemligen, «hans porträtt» och »Lucretia». Denna sistnämnda och hans riddarefigurer äro i samma stil, som här tvenne madonnor (26 och 28). Ett par porträtt vittna deremot mera om den store mästaren.
Det är likväl, efter min öfvertygelse, en nödvändighet, att vid bedömmande af huruvida ett lands redan organiserade stridskrafter äro tillräckliga eller icke, samt om och huru de möjligen kunna förminskas eller förökas, att man betraktar dessa i sin helhet och icke hvar för sig isolerad, samt framförallt besinnar, att örn man borttager, hvad man redan äger, utan att genast kunna sätta något bättre, eller åtminstone lika godt i stället för det borttagna, äfventyra!1 man landets säkerhet och nationens sjelfständighet i förhållande till andra makter. Fullkomligt instämmer jag i en del af premisserna i Utsk:s betänk., och gör det så mycket hellre, som jag vid en föregående riksdag sjelf yttrat några af de åsigter, som der framställas, och deribland: att icke af ett StatsUtsk. med skäl kan fordras uppgörande af en försvarsplan och följaktligen icke heller ett bestämdt reglerande af de stridskrafter, sorn dertill måste användas, utan att sådant endast kan och bör åstadkommas af en Krigsminister, äfvensom att det icke vore "hvarken klokt eller väl beräknadt alt vilja "grunda Rikets trygghet endast på en allmän folkbeväpning, "och ännu mindre att stödja densamma på ett anlitande af "de outbildade national-krafterna.’’ På dessa satser, hvilka jag, fast i andra ordalag, så väl inom som utom detta Hus sökt göra gällande, skall jag till en del bygga min vederJiiggning af TJtsk:s indragn.*s-förslag. Ulsk. säger vidare, att en armee, inrättad efter landets tillgångar, måste finnas, sorn vöre disponibel alt i tillräcklig styrka hastigt sammandragas på sådana punkter af Rikets kuster eller gransel1, sorn kunna blifva hotade med anfall, samt att samma ai mee bör äga en fredsfot, hvarifrån den må under kriget succesivt kunna utbilda sig till behöflig styrka. Utsk. medgifver sålunda, att vi måste äga en stående här, men tror att dén disponibla armeen bör äga en fredsfot.
Men uti allt annat fall kan det wara billigt ä ena, kan det wara drägligt ä andra sida», att gifwa och emottaga för kanskje mänga ärs brydsam, ofta wlgtlg, alfid kostsam tjenstgöring, kanske wid astonen af ett mödosamt lif, säkert efter tilryggaläggandet af den bästa äldern !l8 Den 6 September. äldcrn, och dä man således hwarken mera har kraft eller hog, att börja en ,iy tjcnstcb na, att dä emottaga, säger jag, cil försörguing af högst 2ZO, 2OO, till och med blott af 66 R:dr. g2 H.7 och sä beskaffade wilkor har Staten icke dragit i betänkande, att ytterligare förknappa medelst utomordcnteliga Bewillningars, K igsgärdcrs, med mera, päläggandc; utom hwad i Stats-Contoiret wanligen afdrages i Centonal - och dylika ordinarie afgiftcr. Skulle häremot anmä kas, att sädana utomordenteliga afdrag ej kunna utgöra nägon betydlig summa, sä rattwisas sädant wihcrligcn genom Fondens obetydlighet, hwarifrän afdragct sker; men huruwida till och med ben mlativa proportionen härwid blifwit iakttagen, torde jag fä uplysa med mitt eget exempel, dä jag, som äger 2OO R:drs pension och ingen förmögenhet, blifwit älagd, medelst de sednast utkomne, men till deras kraft sedermera suspenderade Debetsedlar, ä detta ärs Krigsgärd, till erläggande af R:dr 109 Banco. Skulle ett sädant behandlingssätt ännu längre uti mitt Fädernesland fortfara, och säledcs gillas, fär jag ätminstone försäkra, att sädant e) har stn like uti nägot annat civiliscradt land.
Herrsklystnad gäser och svek lurar i hans inre, alltifrån den tidpunkt, då han förbländade sig sjelf, och vågade försöket att upplyfta sig på en thron, icke ämnad åt honom. Två äro vägarne för inflytelser i vårt inre: den högre (medelst Ursjälen), och den lägre (medelst Sinnesjälen); men den förra är honom otillgänglig; på den kan endast Ljusets Herre komma till oss. Återstår således den sednare; hvars ändpunkter äro vända åt hans egen verld, och med den sammanbundna. Tyglas han ej der, genast vid ingången till Tankan och Viljan, så kunna dessa bådas oskulder lätteligen förjagas, liksom dufvor för gladan: emedan deras väsende, skärt som den moderliga Animas eget, är idel huldhet och menlöshet. De rädda sig till sin moders förborgade hem, hvars port de bakefter sig tillstänga; och Tanksjälens krafter, numera öfverlåtna åt sig sjelfva, underkufvas derpå af Verldsfursten utan möda. Han inrättar då der sin olymp, sin himmel, sitt verlds-hela, men alltsammans såsom uppnedvända motbilder till de verkliga: ty den myndighet, som i vår varelses inre tillhört Ursjälen, förlänar han åt Sinnesjälen, och förklarar denna för rättmätig verlds-öfverhet. Så liksom stjelper han om hela den menskliga mikrokosmens väsende, och sätter i de sanna ideernas ställe blotta lustar och lidelser; men förklädda till ideer och intelligenser, begåfvade med dessas namn, och med anspråk att gälla för dessa.
Herr v o n H a r t m an s d o r (T: Om Utskottets Betänkande afslåg* blir saken li - Den 2ö No v e mbec f. m. ka sorn elen np är, emedan frågan forlällcr. Herr Riben: Till svar å hvad Herr von Hartmansdorff anfört, anhåller jag få yttra, att då Utskottet e; föreslagit något i stället för 1778 års författning, som det tillstyrkt borde upphäfvas , kali jag ej frångå min förut tillkännagifne öfvertygelse, , att' detjär bäst bibehålla berörde författning. Herr Grefven och L a n d t - M ä r s k a 1 k e n förnyade den af honom förut gjorde Voterings - Proposition , hvilken af bidderskapet och Adeln bifölls. Herr Ribbing: Jag anser min skyl dighet vara, att upplysa, att ehvad Ridderskapet och Adeln beslutar, så snart ej Presle-Ståndets tillägg får intagas i Contrajiropositiopen , blifver förhållandet enahanda , emedan, om Betänkandet bi Palles , ingen skrifvelse kommer att lill Konungen afgå, äfveusom om Nej-propositionen vinner och Betänkandet således afslås, ej eller någon skrifvelse kommer att expedieras. —• Således är det för mig likgiltigt, huru denna Votering slår ut, och jag skall derföre icke med mitt Nej till Betänkandet ve^ka en tidsutdrägt medelst votering, som i verkligheten icke medförer fiågot resultat. Den 20 November f. m, 349 Herr Uggla: I den händelse de, som beslridt min mening och yrkat afslag å Utlåtandet, derifrån vilja afstå, samt* bifalla det samma, så faller det af sig sjelft, att jag icke vidare yrkar votering ; men i annor händelse kan jag icke afstå från min en gång derom gjorde begäran. Uppå derefter af Herr Grefven o c b Lan dt -Marskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Lag-Utskottets ifrågavarande Utlåtande gilla.
Wid Ulftottets Förslag, ätt Ängarne boröe fördelas i wista Lotter, har blifwit anmärkt, att wiö en sädaN fördelning borde graderiNgen förtal tas genom Landtmätare, hwilket Ulan någon synnerlig kostnad för Kronan, stulle kunna werkställas, dä Ängarne förut redan aro Mätte, och Någon rist afmätning således icke kehöfives Ul skottet anset för sin det en sädan förrättning blifwa bade kostsam och jeMlvät Lfwetflödig^ sk' Z.te Band. 2:dra Astv. 87. izr» Den 26 Zebruarii. sedan Ängarne redan före detta aro ordentligen afmätte och pä Charta lagde och hwarföre Utstollet alltsä icke kan en sädan åtgärd tillstyrka. Srats-Utstotket har föreslagit, art Arrendet för Kongs-ängarne bör ställas pä Hö, men akt Arrendalorerne böra till Kronan erlägga betalning för Höet efter Länets ärliga markegängspris, samt att hwad Hof-Skallets Höbchof angar, detsamma bör ge« nom Kongl. Kammar-Collegii försorg uppä ärlig för Kongl Hcf-Ställets räkning anställande Enneprenade Auction uphandlas. Häremot hafwa ätstitlige Ledamöter hos Höglofl. Ridderstapet och Adeln anmärkt, att sä mycket Hö, som lör Kongl. Hof-Ställets behof erfordras, bör ifrån de närmast belägne Ängar, som hafwa beqwäm Cjö-transport, in natura lekwereras, och resten af Arrende höet betalas efter Markegång, eller ock akt Arrendatorerne mätte erhälla rättighet, atr antingen lefwerera allt Höet in natura här wid Hof-Skaller eller ock lösa det efter Markegång med 20, 25 a gcprocents förhöjning.
Af handlingarne inhemtas, bland annat: att genom ofvannämnda nådiga Resolution den 3 Oktober 1766 blifvit förklaradt, det rector scholae i Westerås borde rätteligen hafva den så kallade Probe-gården, hvilken vore år 1625 af enskild person till skolan donerad, till embetsgård, och att densamma borde för domkyrkans medel byggas, utan att Westerås stad eller borgerskapet derstädes finge dermed besväras; att domkyrkan, med anledning af nämnda gårds otjenlighet till bostad för rektor, i sednare tider sjelf densamma disponerat och i stället, jemlikt nådigt utslag den 31 Mars 1832, utgifvit hushyresersättning; att denna hyresersättriing likväl blifvit genom nådigt Bref den 23 Juli 1856 från rektor lill statsverket indragen; samt alt domkyrkan sedermera, enär hennes medel ansetts böra oafkortadt vara att tillgå för hennes eget underhåll och förvaltningskostnad, blifvit genom nådigt Brel den 31 Oktober 1862 från vidare utgifvande al nämnda ersättning befriad. Kongl. Majit, som vid detta ärendes föredragning den 10 Mars innevarande år ej funnit skäl alt uti Kongl. Majlis Befallningshafvandes öfverklagade resolution göra ändring, vill, med afseende derå, alt rektorn vid Westerås elementarläroverk skulle till följd af ofvanberörda förhållanden komma att gå i mistning af en löneinkomst, som, enligt nådiga Stadgan den 29 Januari 1859, rektorer vid rikets elementarläroverk i allmänhet tillkommer, härmed föreslå Rikets Ständer, att en deremot svarande ersättning måtte varda honom med 500 Riksdaler årligen beviljad samt å Åttonde Hufvudtitelns anslag för elementarläroverken uppförd. De till detta mål hörande handlingar skola tillhandahållas det Utskott, hvartill ärendet varder al' Rikets Ständer öfverlemnadt; Och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Är och dag som elvan. CARL F. F. Carlson. Bih. till B. St. Proposition N:o 65.
Att alla utländska Producter, Colonial-varor och Fabricat , som inom Landet hvarken produceras eller tillverkas , beläggas med en så afpassad Tullafgift, att den kan förenas med Statens fördel å ena sidan, och med den skattdragande Medborgarens bästa å andra sidan, samt med behörigt afseende å nödvändigheten, att icke föranleda till Tullförsnillning och underslef. 5:o Att Rå-ämnen för inhemska Fabricat och Tillverkningar beläggas med den möjligaste minsta Tull. Bevillnings-Vtskottets Betänkande N.-o 27. 6:0 Att Tullen å alla, enligt förra Författningar, till utförsel tillåtna varor, i allmänhet bibehålles, men i annat fall jemkas och ändras, med hänsigt till den mer eller mindre nytta eller skada, varans utförande möjligen kan tillskynda Landet. 7:0 Att Skydds-Tull bestämmes å sådana varor, som förr varit till utförsel förbjudna, till betryggande mot de olägenheter, som man förut genom förbuden sökt förekomma. 8:0 Att ali Tull för utgående och inkommande varor, äfvensom Skepps-umgälderna, bör i Svenska Banco-Sedlar utsättas och erläggas. g:o Att vid alla tillfällen, då en bättre vara af samma slag kan förblandas med en sämre, eller då icke erforderlig controll står att vinna, det förtullningen svarar emot varans verkliga egenskap af finare eller gröfre, en Medel-Tull bestämmes, som skyddar emot införsel af den gröfre varan, och är lämplig för det slag, som behöfves att införskrifvas. 10:0 Att den fastställda Tullprocen - Bevillning-Utskottets Betänkande N.o~27. ten utsattes till bestämdt belopp uti Riksdaler, skillingar och runstycken, efter mått, mål och vigt på alla sådana varor, hvilka icke ega hufvudsaklig skiljaktighet i qvaliteten, i hvilken senare händelse de måste förtullas efter värde, och Tullen bestämmas till viss procent af detta värde. 11:0 Ätt, då Rikets Högloft.
Att med antagande af den förändring uti innehållet och lydelsen utaf förenämnde andra del utaf i Mom. g §. i Concours-stadgan , nyssberörde i 1806 års förklaring influtne stadgande, det borgenär bör inom tredje Uppropet göra anmärkning emot gäldenärs sökte befrielse-förmån , skall helt och hållet förfalla * anser Utskottet vara en klar och oundviklig följd; och då det jern* väl icke allenast är ostridigt, att ofta den händelse kan inträffa, att mindre kunnige borgenärer ej känna eller förstå deras åliggande att de* till bevarande af sin rätt, hafva af nodén ätt, under loppet af skriftvexlingen , granskr de fordringars beskaffenhet, sorn af deras inédborgénärer blifvit uppgifne och bevakade, samt att andraga och styrka, hvad till dessa fordringars o» gillande kan erfordras, utan tro sig hafva fullgjort ;allt hvad för dem behöfves, då de sjelfve i laglig ordning bevakat och styrkt deras egen fordran , utan ock det i Öfrigt synes vara mot billighet stridande, att om ert anmält fordran, på grund af en eller flera Medborgenärers anmärknings af Domaren såsom obestyrkt eller olagiig ogillas, och således förlorar all bétalningsgild egenskap emot anmärfcarne i proportion af deras fordringar , den dock för alla öfriga Borgenärer, hvilka i anmärkningen icke deltagit, skall medföra betalnings rätt i förhållande till dessas fordringar,' hvarigenom äfven rättigheten för Deri 7 Juli, 815 för Domaren , att efter Lag godkänna eller förkasta ett påstådt kraf, i detta fall honom betages, en pröfnings-rätt, som i alla andra händelser honom tillkommer och han vid ansvar ej fåråsidosätta; finner Utskottet sig äga full anledning föreslå, det ofvan intagne del af 2 Morn. uti ifragastälde Kongl. Förklaring må till sin verkan äfven upphöra. Såsom anmärkning af mycken vigt anser Utskottet den, som blifvit af Herr Friherre Mannerheim, Herr Nordenstolpe och Herr Borg. mästaren Kjellander gjord, att genom den ändring Utskottet föreslagit uti 9 §.
H. St. ett anslag härtill. Jag anser detta belopp icke för högt, i jemförelse med den vigt för vår historia, denna samling äger. Den skulle, efter min tanke, öfverlemnas till K. hibliotheket i Stockholm, hvarest den vore säkrare skyddad för förskingring och olyckor ge3 H. 3i D e ii 7 Hars e. m, nom eld, samt Liefve tillika mera tillgänglig för forskare uti våra inhemska häfder, än den kan vara det uti en aflägsen landsort, ehuru den nuvar. ägarens beredvillighet att upplåta begagnandet häraf åt sakkunnige män är allmänt känd och vitsordad. Lades på hordet. Hr Freidenfelt, Fredr. Daniel, uppläste följande anförande: Länge har man insett nödvändigheten af ett förbättradt uppfostrings-systeme, utan att, som det synes, hafva uppfattat alla momenterna af detta vidsträckta systeme. Mångsidigheten af den hildning, hvarpå detsamma hvilar, är nu mera ingen hemlighet; denna bildning sträcker sig nemi. till vetandets alla grenar, ingriper i samhällets alla förhållanden, och fortgår, rastlöst som tidsanden, till det stora målet af menniskokraftens, d. v. s. vår materiella och inteilectuella varelses yttersta utveckling och sålunda möjligen högsta fullkomnande. Att i fråga om en byggnad af denna omfattning framhålla alla luckor, som ännu återstå att fylla, vore att inlåta sig i detaljer, som, med en öfversigt af uppfostrings-verkets niivar. tillstånd, påkallade en mängd ur dess historia hemtade noggranna upplysningar. Att uppdraga en sådan teckning förutsätter, — hvad jag är långt ifrån att vilja tillvälla mig, — den närmaste kännedom om detta vigtiga ämne, förenad med den fullkomnade talangen. Också är detta icke föremål för närvar, framställning, som endast är partiel, och afser en, under envisS synpunkt, för menskliga kunskapen vunnen framgång. Jag menar det af Secret. A. P. Bromander för några år sedan upprättade institut till bildande af skicklige handlande; denna uppfoslrings-anstalt, hvars förtjenst flere i ämnet kunnige män så tillräckligt vitsordat, att det synes som vore min röst i detta afseende öfverflödig.
ÄrfdaBalken, rörande förmånsrätt och förmynderskap. 2:0 Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande i ansvaret för försummelse att till ÖfverDomare insända renoverade Domböcker och Protocoll. 3:o Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 10 dennes e. m. på hordet lagde Motion, angående föreslagen ändring i ConcursLagen af den 18 Julii 1818. 4:0 Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 December 1787, rörande lifsstraff för obehörige omdömen öfver de af Kongl. Maj:t vidtagne författningar. 5:o Herr Rosenqvists, Frédrik Leonhard, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående lottning af mål emellan Ledamöter i ÖfverRätt, samt förbud för bemälte Ledamöter, att sig emellan byta redan lottade mål. 3g4 Den ig December e. m. 6:0 Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående upphäfvande af stadgandet i 24 Cap. ByggningaBalken, rörande Brandstod å Landet.
Banco-Utskottet, sorn ansett det kun - Fanco-Utskotlets Betänkande N.o 5a. ria vara för Banken alldeles likgiltigt:, huruvida Discont-Låne-Rörelsen, hvad Wermland beträffar, skötes af Banco-Disconten i Stockholm, eller vid Låne-Conloiret i Götheborg ; och att detta ulan svårighet låter sig lämpa efter Provincens egen fördel och beqvämlighet, tror sig, på grund af hvad härutinnan blifvit upplyst och utredt, böra tillstyrka Rikets Ständer: alt den vid sista Riksdag uppgjorda grund, i afseende på Districten för Banco - Discontens, GötheborgsLåne-Conloirsoch Malmö Låne-Contoirs utlåningar, må bibehållas ulan förändring äfven hädanefter. Hvad dernäst vidkommer Herr Santessons och Riksdags-Fullmägtigen Jnders Danielssons sammanstämmande förslag, om. belåning å Actier och Documenter äfven vid Låne-Contoiret i Götheborg; så och enär Utskottet haft för afsigt, med dess serskilda tillstyrkan, rörande uppoch utlåningar, att en verklig Discontering mätte tillvägabringas, sådan den i andra länder eger rum, och måste vara inrättad, så framt någon vidsträcktare nytta för Handeln och den större rörelsen skall kunna deraf förväntas; synes något skäl ej vara, i fall åsigterna i Banco-Utskottels Betänkande N.o 52. gi elen delen af Rikets Ständer gillas, att medgifva Fondernas sönderdelning och försva hvadan Utskottet funnit sig icke kunna understödja Molionairernes framställning, att för Actier och Documenters belåning vid Götheborgs Låne-Contoir, något af Discont-Fonderne må afsätlas.- Slutligen och hvad angår RiksdagsFullmägtige J. P.
RiksgäldsContoret sluppe då att sitta emellan, utan låntagarne, till hvilkas fördel lånet göres och realisationens verkställighet äfventyras, finge ersätta den skillnad i myntvärde, som derigenom uppkomme. Man har invändt att posten ej kan föra silfver. Men till försändningar i bref lära väl här, som i länder, hvarest klingande mynt redan finnes, sedlar begagnas, och för öfrigt lärer väl ett lod silfver icke vara tyngre än ett lod papper. För att likväl i någon moa jemka meningarne, vill jag föreslå följande ordalydelse: Beverserne ställas på betalning antingen i Svenska Bancosecllar, eller Svenskt Silfvermynt, efter omständigheterne. I sådant fall behöfde RiksgäldsContoret ej fordra betalning i silfver, förrän det visat sig, att realisationen blifvit skadad genom dessa lån, då rättvisan också fordrade, alt följderne jemväl drabbade dem, för hvilkas skuld ett så vigtigt företag misslyckats. Herr Tham: Att ett lod silfver ej är tyngre, än ett lod papper, är ganska sant; men 100 R:dr i silfver äro likväl tyngre än ioo R:dr i papper. Att åter låntagarne finna det afskräckande att förskrifva sig i ett mynt, som icke finnes, bör icke väcka någons för - 3 20 Den 5 Mars f. ra. undran. Om realisationen redan hade tagit sin början, skulle Herr von Hartmansdorff» förslag visserligen gå an; men då det utländska lånet skall indragas redan i år, men realisationen ej kan gå i verkställighet förr än år 1831 eller i832, tror jag ej att någon låntagare vill sätta sig i en dylik risk. Att framställa ett sådant förslag, är visserligen conseqvent handladt af Herr von Hartmansdorff, som icke vill sjelfva saken; men jag hemställer, huruvida det är conseqvent handladt, om Ståndet, sedan lånets upptagande redan är beslntadt, nu skulle tillskapa sådane vilkor för utlåningen, att inga låntagare anmälte sig. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum på eftermiddagen kl. half lill 6 komme att fortsättas.
Herrarne Lefrén och Cederschjöld reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. Trettonde Punkten. Att, sä väl till fyllande af bristen i Bankens tillgångar mot dess skulder, sorn för att gifva Banken en grundfond, lemnande garantie för oafbrutna uppfyllandet af dess förbindelser mot egne Borgenärer och säkerhet för bedrifvande af dess rörelse, må, för Statsverkets Capitalskuld för 1808 års Krigskostnader, af RiksgäldsCoritoiret utfärdas för skrifningar, ä Rikets Ständers vägnar, ställde till Banken eller Ordres, ät minst 10,000 R:dr B:co hvardera till ett sammanlagt belopp af 4^4°° >°00 R:dr Banco, och dessa förbindelser ställas pä betalning af allenast 4 procents ränta fräin och med är i83o, och på betalning dessutom af 2 procent äirligen i afräkning å primitiva Capitalet från och med år i835, under förbe heill derjemte för RiksgäldsContoiret, att göra större eller mindre afbetalning af Capitalet. Herr Anckarsvärd: Då de sammansatte Utskotten hår föreslagit, att StatsVerkets skuld till Banken skall göras rörlig genom räntebärande obligationer, har det D e n 21 O c t o b e r e. m. 18} skett af det motif, att summan behöfves till fyllande af Bankens brist oell till en grundfond för densamma. Hvad det första ändamålet, eller fyllandet af bristen, angår; så tror jag, att sedan man realiserar efter 128 sk., ingen brist kan uppstå, om Banken bibehåller de fordringar den i öfrigt äger, och deribland kan realisera dem den har bos Magasinsfonden. Alt den i Discontväg möjligen uppkommande brist blir betäckt genom den årliga sedelförstöringen, är klart. Denna mes,ure påfordras således ej för bristens skull, livad åter det andra behofvet angår, eller nödvändigheten af en grundfond, så finnér jag den visserligen af behofvet påkallad för att stärka mångas otrohet; men jag anser, att skulden bör förblifva såsom skuld, och ej såsom rörlig och räntebärande.