Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan infordrade underdåniga yttranden i detta ämne blifvit afgifna af Kongl. Majits Befallningshafvande i Hallands län och Biskopen i Göteborgs stift gemensamt, af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, äfvensom af Kongl. Majits Justitiekansler, hvilka embetsmyndigheter, såsom bilagda, inför Kongl. Maj:t denna dag hållna, protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden omförmäler, enstämmigt afstyrkt bifall till hvad Rikets Ständer i ämnet beslutat, men ej mindre bemälde Läns-styrelse och Biskop än ock Justitie-kanslern, med afseende jemväl derå, att, vid väckta frågor om allmän reglering af förhållandena med de Halländska kyrkohemmanen, de begge statsmagterna och, när fråga åter varit huruvida eganderätten till särskilda hemman tillhörde Kronan eller Kyrkan, Kongl. Majit, i Stats-Rådet, Högste Domstolen, Kammarkollegium och allmänna Domstolar å föga skilda tider yttrat alldeles olika åsigter i detta ämne, rörande hvilket lärde forskare jemväl vore af skiljaktiga meningar, framställt särskilda förslag till ordnandet af förhållandet med dessa kyrkohemman; så har Kongl. Majit tagit detta ärende i nådigt öfvervägande, hvarvid, med hänseende till de i förenämnda Stats-Råds-protokoll omförmälda omständigheter, och i betraktande förnämligast deraf: att i afseende å det betydliga antal kyrkohemman, för hvilka i laga ordning tillkomna bestämmelser om egandeoch dispositionsrätten dertill ännu saknas, grunderna för bedömandet, huruvida sådan rätt bör tillkomma Kronan, kyrkorna eller presterskapet, hufvudsakligen måste hemtas ur de i Danska och Svenska arkiven befintliga handlingar från eller närmast efter den tid, då Halland var en Dansk provins, hvilka handlingar såsom i flera delar ofullständiga, hvarandra motsägande och tillika föranledande till olika begrepp om deri förekommande anteckningars och termers betydelse, icke kunna bibringa full visshet om förhållandet med egandeoch städselrätten under nämnda tid; att, hvad beträffar den s. k.
Hon h ar gjort denna uptäckt, kan man tänka, af et innerligt hat til las ten och oegennyttig tilgifvenhet fö r sin Husbonde. Pröfningen PRÖFNINGEN. Komedi i En Akt. STOCKHOLM. HÖRBERGSKA BOKTRYCKERIET, Personerna: B ARON . hans dötE MELIE , ung enka, trar. M ARIANNE , hennes yngre syster, Kammarherren S CHYSSELBERG . Löjtnant W ILLNER . Magister S OMMERDAL , f. d. Informator hos Baron. Fru S OMMERDAL , hans Svägerska. En Trädgårdsmästare. En Bondgubbe. En Gosse. En Betjent. Arbetsfolk, Gäster m. fl. _______ Scenen är i landsorten på en egendom, tillhörig Baronen. (Theatern föreställer en vacker park, med en bosquet eller lusthus på hvar dera sidan; längre fram åt fonden stå tvänne större träd bredevid hvarandra, lemnande en öppning af några alnar mellan sig. Till höger en grässoffa). FÖRSTA SCENEN. M AGISTER S OMMERDAL (ensam stående midt på theatern) . Det är ändå en egen sak att vara Informator, utan att ha några disciplar; man är så att säga ett slags inventarium. (Härmar.) Söte, gode Magister, gå ner till stallet och se efter Anders, Peter eller Göran; lille gode Magister klistra ihop den här lilla papplådan allt ska' den lille söte Magistern göra. Ja, förbanna mig jag vet något hvartill jag inte skulle duga. Liten lön har jag också; det är jämt och rätt att jag kan hålla mig hel och ren för att omgås i den 4 bättre societeten. Det var helt annat när jag var Liber studiosus i Upsala och firade Wallborgsmässan och drack märg i benen den förste Maj. Jag hade bestämdt blifvit biskop om jag endast fortfarit som jag börjat; men så fick jag i stället kondition och sedan så gick jag der jag gick. (Nyser och snyter sig.)
Eyggnadens ytterligare förfall sä medelst förekornmas samt att, dä detta Slott innefattar utrymme ej allenast för Landshöfdingen till Rustad och Embetsrum utan ock Arrester samt Spannmåls-Magazin m. ra. en betydligare kost* nåd snart kunde blifva nödvändig till andre Lägenheters anskaffande för desse behof, sä framt ej reparation med första verkställes; Af* vensom, i afseende på inköp af LandshöfdingeResidence uti Vesterbotten, jemväl sig före* ter, alt Landshöfdingen der, på ofvan anförde skäl, må böra föihjelpas till Embetshus samt det nu för hand varande tillfället, att en dertill tjenlig Gård för skäligt pris inköpa, altså synes böra begagnas; Och sorn en ny tillgång under Stats-Regleringen uppkommit, bestående uti de från Dannmark för Arén 1809 till och ined detta år uteblefne Fyrings-ersättningsrnedel 3,500 Rd Hamburger Råneo årligen, hvilka, på satt Utskottet uti yttrande den 3, i denne månad, hos Riksens Höglpfl. Ständer anmält, nu komma att för den förflutne tiden genom Kongl. Majus Nådiga åtgärd reclameras, så har Utskottet trott sig böra hemställa huruvida ej Riksens Höglofl. Ständer så väl med afseende på anförde omständigheter, sorn ock på det, att så vidt tillgången kan medgifva, behofven i denne del för de öfrige Länen mätte afhjelpas, skulle finna skäl, att lill Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att disponera omförmäldfe från Dannmark inflytande belopp, lill Vesterås Slotts-reparation samt inköpande af Landshöfdinge Residence uti Vester - a 3 6 Cj StatsUtskottens Befiinkanden, bottens Län , samt för öfrigt efter Dess Nådiga beröfvande låta använda återstoden till istandsättande, inköp eller uppbyggande af Landsf höfdinge-Besidencie uti det eller de
Ty så säger Herren Herren: Om jag sände mina fyra onda plågor, som är svärd, hunger, ond djur och pestilentie, öfver Jerusalem, så att jag derinne förgjorde både folk och fä; Si, så skola någre derinne igenlefvas och undslippa, hvilke söner och döttrar der utföra skola, och komma hit till eder, att I se skolen, huru dem går, och trösta eder öfver den olycko, som jag öfver Jerusalem hafver komma låtit, samt med allt annat, det jag öfver dem hafver komma låtit. De skola vara edor tröst, då I fån se huru dem går, och kunnen besinna, att jag icke utan sak gjort hafver, hvad jag derinne gjort hafver, säger Herren Herren. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, hvad är ett torrt vinträ för annat trä, eller en vinqvist för annat trä i skogen? Tager man dem och gör der något utaf? Eller är man der en nagla utaf, der man något på hänga kan ([såsom man gör af annat trä])? Si, man kastar det i elden, att det förtärdt varder, så att båda dess ändar förtärer elden, och dess medelsta brinner upp. Hvartill skulle det nu doga, doger det ock till någors? Si, då det ännu helt var, kunde man intet göra deraf; huru mycket mindre kan man nu härefter göra deraf, då elden det förtärt och uppbränt hafver? Derföre säger Herren Herren: Lika som jag gifver de torra vinqvistar eldenom, till att förtära för annat trä, så skall jag ock göra med Jerusalems inbyggare; Och skall sätta mitt ansigte emot dem, att de icke skola undkomma elden, utan elden skall uppfräta dem; och I skolen förnimma, att jag är Herren, när jag sätter mitt ansigte emot dem; Och gör landet öde; efter de hafva försmädat mig, säger Herren Herren. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, uppenbara Jerusalems stad sin styggelse; Och säg: Detta säger Herren Herren till Jerusalem: Ditt fädernesland och ditt slägte är utaf de Cananeers land; din fader af de Amoreer, och din moder af de Hetheer.
Med erinran om denna ofullständighet, hemställa Revisorerne, det vederbörande måtte erhålla föreskrift, att antingen i afskrift bilägga samtliga öfvanberörda kontrakter, eller åtnjinstone i redogörelsen meddela uppgift å tiden, då hvarje kontrakt blifvit upprättadt. Någon erinran emot räkenskapen i öfrigt har ej å Revisorernes sida förekommit. Strömsholms slott. Denna räkenskap, som vid undergången granskning i Kongl. Kammar-rätten blifvit lemn«d utan anmärkning, redogör för inkomster och utgifter som följer: Debet i .ii'.)■ ! /. Balans från år 1858: J I ! ' V | } I, I Tillgångar "103:154. Uppbörd: Statsanslag Credit. Utgifter: Aflöning Läkare-arfvode Reparationskostnader Upphandling af materialier Diverse utgifter 1,421: 17. 3,005: 89. Balans till år 1860: Jemlikt Kongl, brefvet den 26 April 1814, borde kostnaden för årliga underhållet den så kallade lifstallbyggnaden å Kungsöhrs kungsgård lika fördelas emellan Strömsholms slotts och stuteris kassor, till följd af hvilken föreskrift förstnämnda kassa äfven påfördes ett belopp af 398 R:dr G6J öre, utgörande halfva kostnaden för de under år 1853 verkställda reparationer å förberörda stall byggn ad. Denna utgiftspost, som Kongl. Majit, enligt till Dess och rikets Stats-kontor den 23 Januari 1830 aflåtet nådigt bref, tillåtit att af anslaget till reparationer å Kronans hus och byggnader i landsorterne ersättas, aifördes definitift i 1853 års räkenskap, men blef återigen synlig i 1859 års räkenskap, hvarest den rätteligen uppdebiterades och ersattes. Kongl.
Hertigen menar nog på att afdanka tropparna, som ännu stå i tjenst sen kriget mot moscowiten, och när herr Klas allt icke afskedar dem, så har hertigen vändt sig direkte till krigsfolket sjelfva, och befallt dem att ej lyda herr Klas, som han säger vara en förrädare mot kung och land. Men ännu har det ej lyckats honom att utså myteri och uppror bland knektarne, hur än han bjudit till." "Hvad herr Klas gör, tyckes väl eder rätt, och icke vill jag dömma annorlunda än J; men allmogen klagar bittert, och nöd lida de; och är det icke just det förtryck som af knektarne utöfvats, hvilket nu kostar så ohyggligt mycket mord och brand". "Svårigheten att försörja trupperna, är stor och, Gud bättre, folket lider i sanning mycket. Då de äro undan ögonen på herr Klas, så tycka sig knektarne kunna spela herrar, och ta med pock och våld af bonden mycket mer än de skulle ha rätt till. Borgelägers tunga är nog svår redan tillochmed när knekten nöjer sig med det nödvändiga. Men hvad vill herr Klas göra? Han måste hålla trupperna väl, han måste se igenom fingrarna med mycket! De veta nog sjelfva, huru väl hertigen skulle taga emot dem, om de skulle lyda honom och öfvergå till Sverige. Och dessa fremmande legoknektar, dessa skotter, mest lycksökare, dessa polacker, som i grund förakta de arma finnarne och behandla dem som vore de djur, hvad vill han företaga sig med sådana? Skicka bort dem och vara ur stånd att stödja sin konungs sak, eller qvarhålla dem och ha fördrag med deras oseder. Men förr skulle herr Klas låta hela verlden gå under, än svika sin tro och sin konung". "Och dock", sade fru Metta, "kan jag ej rätt annat, än ha medlidande med dessa arma bönder, så vilda de än äro. Skulle än stundom herrarne fara fram fogligt med dem, så roffa och skinna fogdarne dem, som om de ej vore menniskor fast de äro bönder, och knektarne, det vet en hvar huru de husera. Hvad skall folket väl till slut ta sig före.
Då Utskottet r.oggrannt öfvervägat hvad Memorialets författare, rörande detta ämne, andragit, har det väl icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, alt, genom bestämmandet a£ arrende afgiften för Boställen, i förhållande till arealen af öppna åkerjorden, eller, efter Susv. och Ekon. ZJtsk. Betänkanden, ia^ mu gällande grunder, tili visst mått af Spannetnål för hvarje tunneland, drygare arréndeafgift synes uppkomma för sådana Boställshem* man, som äro belägna å skoglösa orter, och hvilka till Innehafvaren icke lemna annaa afkastning än hvad af den odlade åker jorden och Ladugården fean inbringas, deraf en del ofta måste användas till uppköp af Byggnads* materialier för åbyggnadens underhållande och vedbrand m. m., då åter kandra hemman utaf de åtskilliga förmoner, sorn dervid äro förenade, icke obetydliga fördelar, utom Span* nemåls och Ladugårds afkastningen, kunna Arrendatorn tillsfeyndasj men då vid bestäm* mandet af Arrende Spannetnåls afgiften, för hvarje tunneland af ett Boställes öppna åker behörigt afseende blifvit fästadt å den olika bördigheten i serskilda delar af Biket* samt afgiften, med afseende derå, är vordenfastställd till det nedsatta belopp, att den, I. hvad ort sorn helst, synes böra kunna utgå utan arrendatorns förlust, så vida någon underl!» fcenhet å hans sida vid jordens brukning ické äger rum, och det, jemte Spannemålen, för, hemmanen utgående penningearrende, hvars, belopp uteslutande beror på.Inroparens egert uppgjorda Calcul öfver egendomens afkastning, jemka den olikhet i arrendevillkoren* som skulle uppkomma, Arrendatorerna im •!- Ian, vid olika förmanliga hemman, i händel-; se arrendet endast med Spannemål, i förhål*; lande till öppna åkerjordens areal, utginge^ Bihang tili Prot. Igi7-iSiS, Sami, N;r i7. iQt 130 Besv. och Ekon.
Alla Ferdinands ord, alla de heliga böcker, hon sjelf läst, men de der varit mörka och obegripliga för hennes förstånd, blefvo nu på engång klara för henne, det var som om hennes själs öga hastigt blifvit öppnadt. I strålande ljus såg och förstod hon nu hvarje ord och fattade och kände den innerliga förhoppning, de inneburo. Med innerlig tacksamhet blickade hon opp och varseblef då en gammal qvinna, som med undergifven, men djup sorg i sitt åldriga, skrynkliga, af silfverhår omgifna anlete stod med lutadt hufvud invid grafven. Det var enkan i Najn, som sörjde sin ende son. Med beundran och en känsla af underlägsenhet betraktade Elisabeth denna gamla gumma, och hon blef djupt rörd af den innerliga fromhet och undergifvenhet för Guds vilja, som talade ur hennes drag. Hon ville så gerna veta hvem gumman var och vara henne till någon nytta, ty allt utvisade att hon behöfde tröst och hjelp i flere än ett fall. Se’n liket var jordfäst, och alla borta som visat det den sista hederstjensten, utom dödgräfvarn, nalkades Elisabeth honom och frågade hvems graf det var. Utan att afbryta sitt sorgliga arbete svarade han, att det var en ung fjortonårig gosse, sonson till den gamla gumma, Elisabeth så mycket beundrat. Hans farfar hade varit en rik arftagare och son till en handlande, som dött, då han ännu var helt liten. Han hade också sjelf efter uppnådd myndig ålder handlat, men det ville ej gå med hans affärer, ty han var i ytterlig grad elak och liderlig på allt vis. Mot sin hustru hade han varit hård, ja stundom grym; men hon var engel i tålamod och godhet och fördrog allt ståndaktigt. Se’n han i fylleri och ond lefnad förslösat hela sitt arf, dränkte han sig slutligen, lemnande sin hustru med en fyraårig son alldeles utfattiga. Hon var dock lika flitig och arbetsam, som from och gudfruktig, och försörjde sig och sin son. Denne blef helt ung sjöman och detta bidrog att göra hans lynne, som hade mycken likhet med fadrens, alldeles vildt.
Sådant oakladt, hafva anmärkmr äfven mot detta sednare förslag icke uteblifvit, men jag har likväl af dessa anmärkmr trott mig finna, att man i hufvudsaken instämmer i den syftning, Gr. Lagerbjelke föreslagit. Frih. Raab har, så vidt jag rätt upfattat hans mening, i det 3:dje moni. han föreslagit, hufvudsakligen uptagit allt detsamma, som Gr. Lagerbjelke i sitt förslag anfört, men Frih. Raab har velat ställa den nya 15:de §:n i sammanhang med den förut antagna 12:le §:n, så att 2:dra mora. ur den 12:te §:n skulle, tillika med ett nytt 3:dje morn., komma att utgöra den nya 15:de §. Då nu meningarne således, i afseende på syftningen, äro temligen ense, så synes det mig, att man icke har någon klokare åtgärd att vidtaga, är att bifalla det förslag, Gr. Lagerbjelke afgifvit, hvilket synes mig vara tillfredsställande. Om här vore händelsen, att detta förslag hade blifvit af Utsk. framstäldt, och således möjligen, genom att af 3 Stånd antagas, kunde blifva R. St:rs beslut, så skulle jag till alla delar inse vigteu deraf, att äfven de anmärkmr, som i afseende på ordställningen gjordes, skulle föranleda, antingen till ålerremiss eller till ett nytt beslut, men jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att detta är ett helt och hållet nytt förslag, utgånget från ett af Stånden, nemi. R. o. Ad., och stäldt i fullkomlig harmoni med de beslut, som förut blifvit fattade.
Sorlet, som följde på hans ord, gaf ock tillkänna deras beredvillighet, och det torde blifvit ganska svårt för mäster Tistel att upprätthålla sin myndighet, om icke föremålet för det utsatta priset befriat honom från denna farlighet. Medan allas ögon riktades mot de klingande guldstyckena, tog hon ett djerft hopp upp på den låga muren, och innan någon kommit att tänka på att hålla henne qvar, hade hon redan halkat utför den nedfallna grafbranten, der mjuka drifvor mildrade fallets våldsamhet. När knektarne kommo fram till kanten och lyste med rykande eldbränder ned i djupet, var hon redan ett godt stycke ute på isen. Snön hindrade likväl hennes flykt, och hon hade icke uppnått stranden, då hon hörde sina förföljare hack i häl efter sig. Snön var här djupare. Krafterna började svika henne, och hon såg framför sig den branta strandsluttningen. — Du ser vackra tärna, att du fåfängt söker undslippa mig — ropade kavaljeren, när han upphann henne — der ute komma män, som på min vink skola föra dig hvart jag vill. Hon svarade ingenting, men blicken gaf tillkänna, att om än motståndet vore gagnlöst, var det icke uppgifvet. — Jag brinner af kärlek till dig — fortfor han. — Följ mig, och paradiset har icke burit skönare frukter än dem, som du skall få plocka. — Jag har ingenting begärt af Ers nåd, — svarade hon och stötte honom tillbaka! — Diable, så skall du ändock följa mig. Han fattade henne om lifvet och sökte släpa henne med sig. Men för honom allena var bördan för tung. Ute på isen hördes emellertid stadsknektarnes skrål allt närmare. Han ropade åt dem att skynda sig. Då kände han i detsamma en kraftig hand läggas på sin skuldra, och när han förvånad vände sig om, stod mannen i den bredskyggiga hatten framför honom. — Släpp flickan monsieur! — sade denne häftigt. — Hon är icke för någon gardesbuss. Kavaljeren log. Det var tydligen icke första gången han mött denne man såsom sin rival under nattliga kärleksfärder. — Sådan dygdeprest ni blifvit min grefve — sade han gäckande — eller kanhända äfven ni vill skjuta på mitt villebråd? — Monsieur!
Staterna komma i åtnjutande af fördelarne utaf en allmän leforin i dess tullsystem, äfvensom af andra förmåner och lättnader för handeln och sjöfarten, anmodades Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium att meddela utlåtande, huruvida de fördelar, Sveriges handel och sjöfart skulle vinna genom Scheldetullens 6 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition JM 123. upphäfvande, kunde anses öfverväga eller motsvara den uppoffring från dess sida, som för sådant ändamål blifvit äskad. I fråga härom yttrade Kommers-kollegium uti afgifvet utlåtande, bland annat: att genom den 3 Februari 1858 utvexlade deklarationer blifvit förklarad!, att Sverige skulle uti Belgien komma i åtnjutande af de fördelar, som härflöte från lagen af den 19 Juni 1856, angående upphörande af de i Belgien då gällande differenlial-tullafgifter, samt att ej mindre Svenska fartyg skulle fortfarande ega att i Belgien idka kustfart från en hamn lill en annan, utan ock den reciprocitet, som då redan förefanns emellan Sverige och Belgien i afseende å skeppsumgälder bibehållas, hvilket allt borde blifva gällande intilldess endera af de kontraherande Magterna gifvit den andra en motsatt önskan tillkänna; att det af Kongl. Belgiska Begeringen genom lagen den 5 Juni 1839 gjorda åtagande i fråga om Scheldetullens erläggande för främmande fartyg, äfvensom det tillerkännande åt
N:o 103. Motion N:o 319, om befrielse från erläggande af ränta å det för an läggning af jernväg från Borås till Herrljunga beviljade lån. Stats Utsk. Utlåt. N:o 102. Motion N:o 320, om ändring af stadgandena angående uppbud och lag fart af fast egendom jemte dithörande delar af Inteckningsförordningen. Motion N:o 321, om vissa ändringar af eller tilläg till Kongl. Förordningen, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, den 6 Augusti 1864. Se Samman.-Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Arbetare i näringsyrkena, om förhöjning af anslaget till reseunderstöd åt dem. Motion N:o 312. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. R. St. underdån. Skrifv. Arbetshästar, om anslag till befrämjande af en god afvel af sådana i Jemtlands län. Motion N:o 197. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Arboga, om anslag för utvidgning af dess lägre elementarläroverk. Motion N:o 189. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Arboga och Köping, om anslag för fortsättande till sistnämnde stad af Örebro—Arboga jernväg. Motion N:o 190. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 80. R. St. underdån. Skrifv. Arwidsjaurs kyrka och kustlandet vid Piteå, om anslag för anläggning af väg emellan. Motion N:o 207. Stats-Utsk. Utlåt. Arvidstorp, om anslag till upprensning af vattendraget derifrån till sjön Kalfven i Elfsborgs län. Motion :N:o 39. Stats-Utsk. Utlåt. Arwika, om anslag för utvidgning af dess elementarläroverk. Motion N:o 334. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv.
Men jemte det i följd häraf ett ökadt antal skolhus blifvit behöfligt, och bland de äldre många måst undergå betydlig utvidgning, ej mindre för vinnande af det utrymme i allmänhet, som af sanitära grunder påkallas, än ock för beredande af särskilda lärorum lör undervisningen i vissa ämnen, såsom fysik och kemi, har den alltmera insedda vigten af gymnastiköfningar för skolungdomen gjort nödvändigt att för detta ändamål anskaffa dels nya, dels utvidgade och förbättrade lokaler. Tages slutligen äfven i betraktande att byggnadsmaterialierna stigit i pris och att större an språk med skäl gjort sig gällande i afseende å ifrågavarande byggnaders såväl inredning som yttre prydlighet, så kan det ej väcka förvåning, att byggnadskassornas tillgångar numera icke äro på långt när för ändamålet tillräckliga, hvadan äfven Rikets Ständer under de sednaste riksdagarne beviljat betydliga summor till nybyggnad eller reparation af lärohus äfven i städer, som al ålder haft förpligtelse att lör dylika kostnader sjelfva ansvara. Redan genom 1856 års Läroverks-stadga gjordes den förändring i afseende å Kongl. Maj:ts Ndd. Proposition N:o 78. tl byggnadskassornas tillgångar, att derifrån uteslöts inkomster från lediga ecklesiastika sysslor vid läroverken. Men likasom det ansetts olämpligt, att de till aflöning åt skollärorne anslagna medel användas till förstärkande af byggnadsfonderna, så kan det under nuvarande förhållanden ej vara lämpligt att för detta ändamål använda presterskapets lönemedel. Presterskapet eger billiga och rättvisa anspråk att deraf komma i åtnjutande för tillvägabringande af en enkeoch pupillkassa, som länge varit behöflig och hvarigenom den vinst skulle beredas äfven församlingarne, att de extra nådåren kunde i en framtid upphöra. Uti intet land torde kostnaden för åtnjutande af undervisning vid de offentliga läroverken vara så ringa, som i Sverige, och det synes derföre icke olämpligt, att, då med få och obetydliga undantag Staten ensam bestrider lärarnes aflöning för de barn, som begagna elementarläroverken och icke äro medellöse, lemnäs något bidrag för lärohusen. Ett sådant bidrag, om det ej bestämdes till högre än 5
Då alltså ifrågavarande undantagslag i de flesta fall icke synes kunna lända till någon verklig förmån för Ridderskapet och Adeln, utan i stället medför olägenheter för såväl detta Stånds egna medlemmar som öfrige medborgare i riket; och dä dess fortfarande bestånd tvifvelsutan komme att medföra oreda och osäkerhet i lagskipningen, anser för sin del Utskottet samma lag böra upphäfvas samt, till följd deraf, jemväl ofvanberörda Kongl. Bref af den 26 Oktober 1748 och den 7 April 1805 till all verkan förfalla. En sådan lagförändring behöfver ej medföra förlust för Ridderskapet och Adeln af dess nuvarande rätt att äfven i städerna sjelfve utse personer till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i adliga sterbhus, hvilken rättighet måste anses såsom "en verklig förmån. Denna rätt är nemligen ej uttiyckt i Ridderskapet och Adelns privilegier eller i de lagrum, om hvilkas upphäfvande är fråga, utan grundad på 35 § af Kongl. Resolutionen den 3 Oktober 1675 och Kongl. Förordningen den 1 Mars 1749. Emellertid har Utskottet ansett nödigt, att, till undvikande af misstydning, särskildt förbehåll om nämnda rätts fortfarande bestånd bör göras. Den väckta frågan, såsom berörande Ridderskapet och Adelns privilegier, beror på samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Kongl. Maj:ts bifall.