Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill du glömma att du haft en barndomsvän, som din far slet dig ifrån, för att rädda dig undan hvite Krist! Ja! Ja! GUNLÖD med förtviflan. VALGERD. Nu gret du. Du såg mig aldrig gråta. Jag hörde det, och så länge du gör så, är du barn. Jag är ej något barn. GUNLÖD. VALGERD. Det gick någon på svalen. Kanske far är kommen hem! Vill du nu dagligen minnas, utan tårar, att vi bo i de eviga isarnes land, flyktiga från Svea rike och här hotade af kristnamännen, ehuru vi ej äro blotare, derför att vi ej vilja låta oss döpas och kyssa biskopens hand. Har du talat vid någon af de kristne sedan vi kommo hit? Nej! Säg, moder, är det sant att far skall bli jarl på Island? Låt det ej bry dig, barn! VALGERD. GUNLÖD efter en paus. VALGERD. GUNLÖD förvirrad. Vill du bli qvinna, så lid, men lid tyst. Jag skall slå bort sorgen, moder. Nej, nej! Göm henne som det dyraste du eger! Kornet får icke ligga ofvan jord, om det skall bli ax och kärna. Du har VALGERD. GUNLÖD. VALGERD. 211 Ack! Då fruktar jag han kommer att fara illa med de kristne? Fruktar du? VALGERD. GUNLÖD. GUNLÖD. Det går någon derute. Såg du draken på fjorden i morse? O ja! Det är ett sällspordt nöje! Bar han Thorfinns märke? Det kunde jag ej skönja. Tag dig i akt flicka! VALGERD. GUNLÖD. GUNLÖD. VALGERD. GUNLÖD. VALGERD orolig. O Krist, tag jungfruns själ i din hand, I himmelrik för henne in! Jag kommer väl åter när linden hon blommar. I somrarne tvenne han dröjer qvar, Der näktergaln sjunger i qväll, Och messor han håller båd' nätter och dar I heliga grafvens kapell Jag kommer väl åter när linden hon blommar.
— tiden går o c h hänger läpp s o m en oupptuktad, bortskämd unge; är ej nöjd med hvarken Gud, naturen eller samhället, utan bara trängtar efter något nytt, något rikligt ädelt racedjur, som kan begagnas till paradhäst under nästa århundrade. Men det torde hända, att det går — tiden som det gick Fritz Triddelfitz i » Lifvet på landet », att, då han koncentrerade alla sina framtidsförhoppningar kring det ofödda fullblodsfölet, fick han se, att det blott blef en långörad mulåsna. Sådana der öfverraskningar har — tiden förr fått, då den gjorde allt för många krumbugter innan den bytte om skinn. Och på detta surmulna elände skulle vi qvinnor råda bot! Men äro vi då ej också angripna af tidens dysterhet? Skall jag vara helt uppriktig, så tror jag, att de ibland oss, som ej bry sig o m att vara » moderna » i någon riktning, snarare äro ordentligt, sundt förargade öfver allt detta gnällande öfver » tillvarons onämnbara fasor ». Möta vi en ung man, som ej lider nöd, ser utväg till en hederlig, o m än tarflig bergning, har tillfälle att odla sin själ med läsning, umgänge med hyggliga menniskor och Guds härliga natur, men ändå bjuder till att se lifslcd ut, så finna vi honom, lindrigast sagdt, osmaklig o c h narraktig, i fall han ej är en smula vriden af fåfänga o c h äresjuka. Ofta är patienten hjelpl dermed, att ingen tager vidare notis o m h o n o m, Men en få- fäng själ kan också leka så länge med andliga smittstoff, tills han verkligen angripes deraf, o c h då är mera kraftig hjelp af nöden. Oftast är det någon personlig missräkning, icke sällan sårad fåfänga, i hvilken lifsledan slår rot; någon gång är det ett klart medvetande o m - att själen lösryckt sig från sitt upphof, men är för högmodig tiuvi ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvinllg verksamhet m o t t a g a s med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör att söka den rätta hjelpen.
A■ Kullenbergh, Auctions-Notarien Aug. von Baumgarten och Värderingsmannen för Guld, Silfver och Prastiosa S. F PVessbergK till E. K. M. i underdånighet ingifven Skrift, deri anföres, hurusom, genom Trenne RiksStånds vid innevarande Riksdag fattade beslut, är vordet förordnadt, att, vid Februarii månads slut år j835> General-Assistance Contoiret skall upphöra; och hvarvid den Betjening, som före den I Julii 1818 varit anställd, kommer att vid sina då innebafde löner bibehållas, men de, som efter denna tid endast erhållit provisionel Förordnanden, undfå, såsom discretion för sin använda tjenstetid, endast ett halft års lön, hvaraf Makar och Barn uti en framtid skola påräkna sin bergning. I anseende hvartill be • mälde Tjenstemän anhållit i underdånighet att i Nåder varda hugnade medExpectance-löner, om de också ej skulle sträcka sig till högre belopp, än lägsta lönegraden, och hvilken omkostnad, i anseende till sin expectance-natur, 22 Exp, Utslt. Förslag till lind. Skrijv. N:o 34g tande indragas och besparas, när någon bland Sökanderne erhölle befordran uti något af Ständernes Verk; äfvensom att uti denna framställda underdåniga anhållan Vakt-Betjeningen måtte anses inbegripen. Till svar å denna Nådiga Remiss, få R. St-, efter deraf erhållen del, härigenom i underdånighet meddela, att, som alla sedan 1818 års Riksdag utfärdade Tjenste Förordnanden vid General-Assistance-Contoiret varit ställde att gälla endast tills vidare och med uttryckligt förbehåll att, när som hellst, kunna, jemte lönerne, indragas, samt uti den underdåniga ansökningen icke äro framställde andra skäl och considerationer, än sådana, som hos R. St. varit under öfvervägande och föranledt till B.
Annu en gång ber jag R. o. Ad. om ursäkt för min vidlyftighet, och jag vill nu i korthet sammanfatta innehållet af mitt långa anförande till följ:de slutsatser: att såsom system för handelslagstiftningen, frihetens grundsats, som gynnar förbindelsen mellan olika länder, är riktig och nyttig; att skyddstullar, hvilka utgöra en beskattning, pålagd alla, till förmån för vissa, ej böra anses eftersträfvansvärda, utan endast må för närvarande bibehålles, i den mån sådant kan finnas billigt, med afseende på fordna och ännu befintliga förhållanden ; att således inga nya skyddstullar böra upptagas; att ej heller erfarenheten visat behofvet af en sådan åtgärd, utan motsatsen; att med afseende å statens finanser, något behof af ökade tullafgifter icke förefinnes; att i fråga om den enskilda hushållningen, något förmynderskap från statens sida hvarken kan eller bör utöfvas; att bankens silfverförråd icke är någon sann, värdemätare på kapitaltillväxten i landet, utan måste rätta sig efter rörelsens behof; 516 Den 27 Maj f. m. att någon fullständigare reform af tulltaxan, på grund af särskilda anledningar, vid detta tillfälle ej gerna kan genomföras; men att allra minst något ombyte af system, eller en återgång ifrån sednast följda liberalare grundsatser i handelslagstiftningen, bör ega rum. Med stöd af hvad jag nu haft äran yttra, anhåller jag, att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts förslag i den föredragna punkten; dock med den förändring, att äfven för artikeln ost tullfrihet fortfarande må bibehållas. Många bifallsyttringar följde på detta anförande. Efter tillkännagifvande, att 9 ledamöter hade anmält sig för att i ämnet vidare sig yttra, hemställde Hr Gr. o. Landtm., att öfverläggningen skulle uppskjutas till e. m:s plenum; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 27 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes öfverläggningen rörande förra delen af Bevilln.- Utskits i Betänk:t N:o 8 gjorda hemställan i afseende å spannmål och andra landtmannaprodukter. Hr Fåhreeus:
Dess åtgärd r det förra fallet år förekommande eller beredande, i det senare, hindrande eller återhållande. Den tjenar i det förra, att bestämma grunderna för Samhålls.Contraölet, att jåmnka villkoren efter Samhällets behof och tidernas förändringar, i det senare, att bevaka utöfningen af de således föreskrefne grunder och upfyllandet af dessa villkor, samt ingår i detta afseende mera i sjelfva Styrelse-befattningen. Samhällets fordran i det förra afseendet år, att ingen onödig Lag blir gjord, at alla de stadganden, som något allmänt behof påkallar, blifva iagttagne och föreskrefne. Samhällets fordran i det senare afseendet går derpå ut, att Lagen må aga sin fulla kraft, att Regeringen vid dess vård icke må öfverskrida grånsorne för dess tillämpning. Fullkomligheten af Sämhålls-Magtens organisation i det förra afseertdet, beror derpå, att Lagar endast ur allmänna synpunkten ? för det Helas vål» icke ur ensidiga afsigter eller för enskilta interessen , blifva gjorda. Fullkomligheten af samma organisation i det senare afseendet, hvilar derpå, att då Regeringen åger all nödig, både verkningsoch tvingande kraft, för att bibehålla Lagarnes helgd, men elen Lagstiftande Magten, utan att directe kunna blanda sig i dess åtgärder, må aga en nog motvågande kraft, för att hindra ett inbrott uti, eller en villkorlig förändring af Lagens föreskrifter. Det problem, som man liknat vid det att kunna upgora Cirkelns fyrkant, och som uti fordna Statslärans systemer bestod deri, att göra Lagen ensam rådande öfver alla, har nu så vida nalkats närmare tillämpningen, att man ser villkoret för dess verklig-görande, men utan att annu kunna absolute upge alla omständigheter för upfyllandet deraf. Då det nu tyckes vara reducerat derhän , till att kunna upföra en riktig gränslinie emellan den Verkställande och Lagstiftande Magten, år ännu, så val i anseende till den sertares organisation, som bådas rättigheter, mycket oafgjotdr.
St. funnit den gemensamma syftning deri innefattas, att Lärarne vid Elementar-Läi overkeu skulle af Stats-Verket förses med det uti Interims-Staten för hvarje beställning föreslagne löne belopp, oberäknadt de serskilda förmoner af Praebende-pastorat, Praebende-hemman, hushyra, m. m., som dervid kunde vara förenade; men utom det, att en sådan åtgärd skulle leda derhän, att Lärare-beställningar, vid hvilka inkouisterne genom dylika serskilda förmoner redan äro ganska betydliga och vida överskjutande hvad vid Interims-Slatens uppgörande ansetts böra såsom lön skäligen bestämmas, icke dessmindre skulle förses med ytterligare löne-anslag, eller skillnaden emellan den hittills på lönen anvisade kronotionde-spanmål och det minimibelopp deraf, som vid Interims-regleringens uppgörande blifvit fastställd t, hafva R. St. tillika, af dem tillhandakomne handlingar, inhemtat: att, vid de åren 1819 och i83i verkställda löne-regleringarne, omnämnde serskilda förmoner tagits i beräkning; att de derigenom uppkommande besparingar äro påräknade för aflönandet af ett icke ringa antal ännu ej tillsatte Lärare vid Elementar-Läroverken, såsom Lärare i moderna språken, gymnastik, m. m., och att, så vidt denna hufvudgrund för löneregleringen rubbas, den i de fleste deiar redan verkställda organisationen af Elementar-Llroverken icke kan bestå, utan så framt ett motsvarande bidrag anvisas. Och som det vid sista Riksdag tills vidare beviljade och nu vid denna Riksdag på Stal uppförda anslag af 42,000 R:dr, i och för Elementar-Läroverkens reglering, skett under förutsättning, att denna releiing, med ett så betydligt årligt bidrag, skulle kunna till vägabringas, och att, genom en jemnare fördelning af tillgångarne, allas billiga anspråk skulle blifva uppfyllde, hafva R. St., lika med E. K. M., funnit, det ofvanberörde, af Consistorierne i Westerås och Götheborg, gjorda framställningar bort ogillas; och få R.
oeh dock varit s y n l i g. samt efteråt måste rodna inför sitt eget samvete och erkänna orättvisan i en dylik behandling. Att krediten stundom, inom det egentliga affärslifvet, är oundviklig, kan nog vara möjligt, men att den öfver hufvud taget främjar fleres fall än uppkomst, är ju allmänt medgifvet. Alla de olägenheter och nålsting, den inom kvinnovärlden framkallar, äro däremot allt för litet kända och erkända. Mig ha dess följder länge varit en nagel i ögat, och jag har blifvit i tillfälle att på nära synhåll från flere sidor granska kreditsystemets verkningar på kvinnan, hennes ställning till hemmets ekonomi samt till moralen i allmänhet; ty att hennes begär efter lyxartiklar, hennes fåfänga och svaghet för modet verka uppeggande och afleda hvarje tanke på, att krediten endast för tillfället underlättar åtkomsten af de prydnader hon önskar sig, men i det hela är till förlust för så väl henne själf som hemmet och för de arbetande individer, hos hvilka hon » tager » sina uppköp — därom kan väl knappast vara tu tal. Emellertid öfverlemnas denna fråga härmed åt vårt tidningsorgan » Idun » och dess läsarinnor att vidare pröfvas, sedan jag härnedan uppgifvit mina skäl. För att fullfölja den del af frågan, som rör vår toalett, låt oss kasta en blick på hattsömmerskans ställning till densamma; hon är, kanske oftast, till en början nödsakad att anlita krediten till inköp af sitt lager, så framt hon icke fått låna penningar därtill, hvilket föga förbättrar saken, då skuld alltid är skuld. När så hennes kunder komma för att beställa hattar, måste hon vanligen genast besvara frågan: » hvad blir priset? » Hon bör nu på en gång visa sig moderat och se till att få så pass betaldt,- att hon kan lefva af sitt arbete. Vid inköpet af sitt lager har hon varit i bryderi, hur mycket hon borde förse sig med, ty det är illa, om varorna taga slut för tidigt, och föga bättre, om något betydligt af dem blir öfver, men den sista villan är värre än den första: hur skall hon kunna vara billig nog för att icke skrämma bort kunderna? Om ändå hon vågade fråga, hur lång kredit som önskas. Men nej, det vore ju icke honett.
Samina grund följdes äfven sedermera, enligt riksdagsbeslutet den 22 November 1680 §. 3, hvarjemte uti Kongl, resolutionen å Adelns besvär den 29 i samma månad, §. 57, lofvades, att Kongl. Maj:t ville närmare låta genomse det ackord, som 1650 slutades om utskrifningspenningar, samt andra persedlars utgifvande i Halland, som, ’i förmågo af bemäldte aecord, till ordinarie räntor skulle vara anslagna”. Genom Kongl. Brefvet den 22 Februari 1684 stadgades, att rusttjensten i Halland skulle presteras på lika sätt soia i Skåne af enkor och faderlösa barn, men prester, borgare, bönder och andre betjente, som halva allenast 12 3 eller 4 hemman, begrepos icke under Adelns rusttjenst, utan ville Kongl. Majit framdeles förklara, hvad de, i stället för rusttjenst, skulle prestera, och genom Kongl. Brefvet den 17 Januari 1686 stagdades, alt skattefrälse, sorn af frälse eller ofrälse man, under frälse vilkor ifrån Kronan äro tilihandlade, skulle vid utskrifningen vara 10 hemman om en rote, samt genom Kongl, resolutionen på Adelns besvär den 21 Februari 1689, §• 8, att Ridderskapets och Adelns i Halland frälse gods, vid de årliga utskrifningarne, icke målte graveras högre än frälse gods i Skåne och nästgränsande provinser. När det ti 1 läts, att utskrifningspenningar, i stället för utskrifning, lingö erläggas, fastställdes dessa för frälset Lill 2 daler, ”undantagande veckodagsoch insockne godset, som derföre alldeles har varit befriadt”, och uti detta belopp vägrades minskning genom Kongl. Brefvet den 24 December 1692, hvaruti förklarades, att frälset ifrån denna afgift icke mera än andra uudersåter borde frikallas.
Skuld till Götheborgs Discont, II s 8o3 — 808. —• — LiquidSkuld till Allm. StatsUtskottets Betänkande öfver den, IV 2. s 1029 — io3r. Se MagazinsInrättningens Förvaltning, AnmärningsPuncter vid. Bokföringsoch Redogörelse-Method, angående de af Revisorerne föreslagne förändringar i den af MagazinsDirectionen hittills följda. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s io55 — io5y, bif. afPresteStåndet, IX s 343, af BorgareStåndet, IX s 349. Bolag, om upprättande af ett, till idkande af Handel på SydAmerica; Motion, remjtt. till Ekon. Utskottet, II s 1262. StatsUtskottets Betänkande öfver Motionen, IV 3. s 374 — 376, bif. af PresteStåndet, IX s 666, af BorgareStqpdet, IX 37 s 668, af BondoStåndet, IX s 673, af Adeln, IX s 683. Bornnlsväfnader, utländska, förbudna, inhemska, fullkomnade, I 1. s 58. BondeStåndets revocation af sin rättighet att sjelft tillsätta sine Notarier, IX s 34- Deri instämmer Adeln, IX s 43> PresteStåndet, IX s 61 och BorgareStåndet, IX s 63. Anmodan till ExpeditionsUtskottet att uppsätta underd. Skrifvelse angående Stäjrdernes Beslut i ämnet, IX s 69. Underd. Borgholms Stad, önskad fortfarande, IV x. s 20. BorgRätterne, om upphäfvande af öfre och nedre.
Ucstottet tror ock, att säkraste medlet till beredande af denna felande kännedom af Landets Local, af sa wäl de nu existerande Näringar, som af de, hwilka genom en med säker kännedom i harmonie stående högd, framdeles kunna uppwäxa, more om, säsom Författaren förestagil, en sorgfällig undersökning anstäldes i 2w.e Prowinser af olika beskaffenhet, hwaraf sedan ett Schema kunde formeras, tjenande till ledtråd för dylika undersökningar i de öfriga Rikets Prowinser, hwilka da lätteligen skulle kunna genom Orkens Embetsmän werkstallas. Utstotet ttillstvrker derföre, att Riksens Högloft. Ständer wilja inför Kongl. Maj-t anmäla deras underdåniga önskan, att en sadan undersökning matte företagas af en kunnig, och af nit för saken lifwad manHwad Jnstructionen till ledtråd för den man, at hwilken denna undersökning uppdrages, beträffar, torde Kongl. Maj:t derom i Näder höra De§ Wettenskaps Academie. Den sannolikt högst obetydliga kostnad, som till detta företag kan erfordras, torde kunna af det pä 9:de Hufwud-Titeln anstagne medel Den 13 Juli >58z medel bestridas; dock warder detta till Riksens Högloft. Ständers widare ompröfwande »vördsammeligen öfwerlemnadt. Orebro den ic> Julii i8«2- Pä Högt. Ridd. och Adclns Pä Högm. Prest-Ständet^ Ledam. magnar, Ledam. magnar, Joki. Ii. O^Ilenbor^. L. v. Rosenstein. Pä Wällöf!. Borgare-StänPä Hederm. Bonde-Ständets Ledam. mägnar, dets Ledam. magnar, Olok Ljöstellt. O. k. 8c bäre.
Prat. JS2J, 10.di Saal. 2 B, 2, A, 18 374 Underdåniga Skrifvelser. skjutsningsstället, erhålla afkortning i skjutsning*} besväret, i man af den längre väg, som de skjutsande, i oell för berörde afstånd, mäste, utan betalning, färdas. I anledning af gjord erinran dervid, att Courirer vanligen resa med större skyndsamhet, få R'ksens Ständer jemväl i underdånighet utbedja sig E. K. M:ts Nådiga förordnande, att så väl vederbörande Embetsverk^ från hvilka Courirer affardas, böra, i förhållande till ärendernes större eller mindre angelägenhet, föreskrifva huru skyndsamt de skola färdas, sorn äfven att i de fall, då hästar, genom Courirers förvållande störta eller fördärfvas, E. K. Mita IBefallninshafvande må ega vidtaga de på dem ankommande åtgärder för de skjutsandes skyndsamma förhjelpande till ersättning. I öfrigt hafva Riksens Ständer, med fästad ■Uppmärksamhet derå, att den, genom Kongl, förordningen den 26 Januarii 1779 bestämde lega för begagnandet af Gästgifvares eller den skjutsandes fordon, hvilken, i anseende till den sedermera inträffade myntförsämringen, numera är alltför otillräcklig, och att besväret af skjutsnings-skyldigheten sålunda okas, ansett sig böra i underdånighet föreslå, att samma lega måtte varda förhöjd till dubbelt emot hvad förut varit stadgadt, eller till 1 sk. 4 rst. för vagn samt 8 rst. för sadel, kärra eller släda, allt för en mil beräknadt; hvaremot likväl de vagnar och kärror, som begagnas, borde vara, efter af Eandshöfdingarne särskildt meddelande föreskrifter, så ber skaffade, att de af resande, utan för mycken obeqväralighet, matte kunna begagnas. Underdåniga Skrifvélser.
Dihlströms ansökan om afskrifning af skuld till Banko-diskontverket, biföllos. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets nedannämnde Betänkanden, Utlåtanden och Memorial: N:o 42, med anledning af väckt motion om stiftande af lag, angående kyrkomöten, af slogs ; N:o 43, i anledning af väckt motion, angående ändring i Kyrkolagens 25 Kap, om prestmöte, bifölls ; N:o 44, i anledning af åteGemiss af Utskottets Betänkande N:o 21, lades till handlingarne ; N:o 45, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets Betänkande N:ol5, lades till handlingarne ; N:o 46, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 33, angående Religions-friheten, lades till handlingarne; samt N:o 47, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition med förslag till fridlysnings-stadga för allmänna Kanal,- Sluss,- Jernvägsoch Telegraf-anläggningar; bifölls; S. Efter skedd föredragning afslogs Höglofl. Ridderskapet och Adelns, genom protokolls-utdrag N:o 472, Ståndet meddelade inbjudning, rörande stängsel-skyldigheten 422 Prot.-Utdrag den 13 September 1854. Den 13 September. Från Högloft. Ridderskap et och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 2 och 6 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 257, med förslag till jemkning i anledning af Riks-Ståndens beslut uti Skatteförenklings-frågan, biföll Ridderskapet och Adeln den af Utskottet föreslagna ytterligare jemkning i afseende å ränte-persedlarnes belopp för provinsen Helsingland, och lades förevarande Memorial i öfrigt till handlingarne.
De öfriga ledamöter, som här derom yttrat sig, hafva i detta fall haft samma opinion som jag, och detta torde utgöra något bevis, att min framställning icke varit så ogrundad, som Hr Gr. ansett den. Beträffande det sednare, hänvisar jag till de skäl och grunder, jag anfört för min åsigt derom. Man hyser ofta olika meningar i förekommande frågor; men jag tror, att hvars och ens opinion bör respecte ras. Den jag yttrat, har jag framställt såsom enskild riks dagsman. I fall Utskts nu afgifna förslag blir B. St:s beslut, skall jag, om jag såsom embetsman dermed kommer att taga befattning, deråt lemna all nödig handläggning, ehuru jag icke tror, att förslaget i sitt närvar, skick är antagligt, och i hvilket omdöme jag äfven styrkes deraf, att Hr Gr. sjelf sagt sig icke kunna gilla ULskts betänk, i sin helhet, ehuru jag ej i detta af Hr Gr. så ifrigt omfattade ämne har sett någon särskild tanke af Hr Gr. såsom ledamot af Utsk. yttrad, innehållande ett annat förslag, än det TJtsk. afgifvit. Hr Gr. har i sitt yttrande gifvit mig ett lämpligt tillfälle att här få besvara en anmärkning mot Styrelsen, som jag flera gånger såväl här hört, som i allmänna tidningarna sett framställas, att nemi. Styrelsen icke skulle lemna behörig uppmärksamhet åt detta ämne och söka bereda förbättring i skjutsanstalterna i landet. Jag skulle kunna besvara denna anmärkning endast med den erinran, att Styrelsen i denna af R. St. vid hvarje riksdag förehafva och vidlyftigt afhandlade fråga bifallit, hvad R. St. dervid i alla hufvudsakliga delar önskat och begärt, utan att det egentligen ledt till hvad dermed åsyftadt varit; och Styrelsen borde då icke vara förtjent af berörde beskyllning, när Representationen fått sina förslag derutinnan antagna. Men Regeringen har äfven deri gjort ett ännu ytterligare steg, än Representationen begärt; den har, utan att någon framställning derom af R. St. blifvit gjord, något ökat skjutsoch vagnslegan , i min tanka ett nödvändigt vilkor för alla förbättringar i denna del.
Jag kan icke neka m i g nöjet att söka råda » Vän af Idun » i hennes b e k y m m e r, önskande att mina råd måtte bli omtyckta. E n treflig present ä r ett garnityr till skrifbordet, bestående a f skriffcygsmatta och ljus&lt; För 8 Stort B a r n: lager af Bomullsoch Yllestrumpor, Barntröjor, r l Gosströjor, mössor, Gosskalsonger, Yllevästar västar, Maggördlar, och Koftor, Tricotkostymer Damasker, Ylleunderbyxor, för Gossar (Byxor Muddar, Barnkjolar, säljas Vantar, BarnStickade Gosssärskildt), Flickklädn Strutar tillagas på följande sätt: 2 ägg, 2 skedblad socker samt så mycket mjöl, att deraf blir en lagom (ej för tjock) smet, hopvispas. Så islås ett qvarter grädde och sist 3 skedblad smör. D e t hela vispas lindrigt m e d vanlig visp samt gräddas i flata pannor ofvanpå spisen, utan att vändas. K a - kan delas i två delar, hvilka rullas på en pappersstrut. Insättas i ugn för att torka, innan fyllning inalles. Jenny. O m ylle ej tvättas i för varm såplut samt icke sköljes i kallt, utan direkt i ljumt vatten, skall det krympa i minsta möjliga grad. Hoi. N:r I I I. A t t i svalt rum vispa friska ägghvitor medelst stålvisp har aldrig för underteknad visat sig svårt. T i d och tålamod! Hoi. D e t säkraste svaret på denna fråga får nog Georgina, o m hon frågar sitt eget samvete och tänker öfver sina pligter både m o t sig sjelf och sina föräldrar, men som n i tycks vata något villrådig, är mitt råd att profva edra krafter på egen hand. Frihet och arbete efter ens anlag äro j u dagens lösen, •och kärleken mellan föräldrar och barn behöfver ej slitas, för att det senare kanhända kommer på sin rätta plats. En flicka utan syskon.