Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot åliggande skyldighet att leverera Krono-tionde-spanmålen till Krono-magasinet i Calmar vore för Allmogen förenad med svåra olägenheter genom den farliga öfverfarten, hvarvid icke sällan spanmålen blifver. af väta bortskämd och äfven någon gång, såsom i år handt, både folk och farkost af vågorne uppslukas; och af Hans Hansson: att afståndet från norra delen af Götheborgsoch Bohus Län till Götheborgs och Uddevalla Krono-magasin är så betydligt, att de skattskyldige icke utan allt för stor tidspillan och möda kunna ditforsla sin tionde-spanmål; att de derföre nu, för hvad pris som helst, måste i Strömstad föryttra sin säd, men att denna för orten känbara olägenhet skulle undanrödjas, om Allmogen finge leverera sin tionde-säd i sistnämnde stad. Enär, till följd af Rikets Ständers vid senaste Riksdag fattade beslut, räntegifvare ega rättighet att, hvilketdera de för sig finna förmonligast, antingen in natura leverera sin ränte-säd till Kronan, eller ock densamma efter gällande markegång utan forlön lösa, samt Kongl. Maj:t nu definitivt fastställt den, på grund af Rikets Ständers yttrade underdåniga önskan, vidtagne reglering af de för förvaltningen af Statens spanmåls-intrader fortfarande nödiga upplagsoch utgifts-magasin, och vid hvilken reglering desse magasiner ansetts böra i möjligaste måtto till antalet inskränkas, finnér Utskottet icke skäl att, i motsatts häraf, tillstyrka de af Per Jönsson och Hans Hansson väckte förslag om nya magasins-byggnaders uppförande vid Mörbylånga och i Strömstad. Stockholm den \ Ankom till Exped.-U Iskottet d. 4 A pr. kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag för underhållet af Långebro vid Christianstad. (U. A.) .t* rån Bonde-Ståndet bär Siats-Utskottet erhållit remiss å ett af Nils Månsson från Malmöhus Län och Pehr Nilsson från Christianstads
Ja g erkänner visserligen, att detta tillförene med oss förenade Land kan förtjena vår tacksamhet; men jag tror icke, att vi 1111 hafva tillfälle ådagalägga den med några fortfarande betydliga uppoffringar, i synnerhet då jag vågar påstå, att från Finland hitkomma en mängd äfven sådana varor, som icke äro Finska. Här är icke meningen, att tillstänga tillförseln ifrån eller att aflägsna handeln med Finland, utan blott att ställa den under samma predicament, som handeln med andra länder. Man har väl sagt, att Finland tar mycket Colonialvaror från Stockholm, och detta har en tid verkligen varit fallet. Men denna för Sverige förmonliga mellanhandel upphörde i följd af Rikets Ständers beslut år 1815, sorn föranledde Regeringen att pålägga en betydligt högre tull å en del utländska och i sjmnerhet Colonialvaror; så att Finnarne ej mer, som förr, kunde taga 280 Den 14 September e. m. dem från Stockholm, hvarföre jag oek vid Riksdagen 1817 föreslog nederlagsfrihet för sådana varor. Detta milt förslag bl ef icke af Rikets Ständer antagit; men tvenne år efteråt påböd Regeringen en sådan nederlagsfrihet; detta var nog sent, sedan Finnarne af nämnda tullförhöjning utan nederlagsfrihet blifvit tvungne att lära sig raka vägen till de utländska handelsplatser; och begagnandet af denna nederlagsfrihet inskränktes ock genom föreskriften, som jag i mitt Förslag ej förstod att tillstyrka, om Ryskt Consulatbevis till hvad ort nederlagsgodset var destineradt, hvarigenom väl varans införande utan tull i Ryssland blef förekommit, till fördel för detta Rike, men till skada för vårt eget. Herr von Hartmansdorff , August: Det är ty värr icke ovanligt här, att då ettämne af större vigt förehafves, upptar man blott den ringaste delen deraf, som möjligen kunde afvända uppmärksamheten från hufvudsoken, eller möjligen kasta åtlöje på alltsammans. Således då fråga var om Näringsfriheten inom Riket, fäste man sig vid rättigheten för vissa Handtverkare, att göra kopparkärl med eller utan öron af jern.
I anseende härtill har Utskottet från Jernvägsbyrån infordrat och erhållit uppgifter angående berörde kostnaders belopp för Svensk mil efter år räknadt, utvisande, enligt sannolikhetsberäkning på grund af den erfarenhet, som inom andra länder vunnits, att, med antagande att sleepers af furu skulle i vårt klimat uthärda en tid af omkring 8 år, och då kostnaden för anskaffande och nedläggning af siee pers till 1 Svensk mil, inberäknadt stationsoch andra sidospår, utgjorde öfver hufvud 20,000 R:dr, årliga underhållskostnaden derför skulle per mi! utgöra 2,800 R:dr R:mt. Räler, af den form och styrka, som begagnades på stambanorna, kunde, med hänsigt til! rörelsens sannolika utveckling, antagas uthålla 30 års slitning, hvarvid dock borde ihågkommas värdet af de från banan upptagna rälerna, i hvilket afseende de Belgiska banorna lemnot den erfarenhet, att, vid omvalsning af utslitna räler, åter erhållits 70 procent af de gamlas vigt i nya räler. Om således första anskaffnings-kostnaden för räler med tillbehör till 1 mi! utgjorde 170,000 R:dr, så borde deraf vid slitningstidens slut med säkerhet kunna antagas återstå ett behållet värde i jern af 80,000 R:dr, efter afdrag hvaraf 120,000 R:dr, fördelade på 30 år, kotnme hvarje års underhåll till last med 4,000 R:dr. Lokomotiver, som årligen gjorde omkring 2,000 mils trafiktjenst, beräknades kosta i underhåll och reparationer 2,000 R:dr hvardera, hvartill borde läggas inköp af ett nytt lokomotiv å 80,000 R:dr hvart 10:de är, då, med antagande af ett lokomotiv såsom erforderligt för hvarje 2 mil af banans längd, dessa utgifter uppginge per mil för ett år till omkring 3,800 R:dr. Passagerareoch godsvagnars underhåll och förnyelse kunde ungefärligen kalkyleras per mil och år uppgå till 1,800
För att icke utsträcka discussiouen, får jag blott erinra, att, med undantag af ett eller annat ställe, det skall blifva svårt att här i Sverige kunna åstadkomma en teckningssumma af 3.000.000 r:dr, och att jag derföre icke kan afstå från votering, om summan skulle vilja höjas utöfver det nog höga beloppet af 2,000,000 r:dr. E. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade åter sin sednast framställda proposm. Hopades åter ja och nej. IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det visserligen förefölle honom såsom mindre lämpligt att, sedan II. o. 44o Dan ig Mars e. ra. Ad. afslagit bestämningarna såväl af 4 millioner sorn 2 millioner cour., nu framställa proposm å summans bestämmande till 3 millioner, men ansäg sig likväl, då en sådan propos. blifvit yrkad, ej kunna densamma förvägra. H. Ex. hemställde altså, om R. o. Ad. ansåg, att för actiebanks stiftande skulle fordras, att den af delägarne tecknade summa skall uppgå till minst 3,ooo,ooo r:dr cour. Piopades starka ja, blandade med nej. Hrr Gunther och Stråle begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter.-spropostn: Den, som bifaller, att för actiebanks stiftande skall fordras, att den af delägarne tecknade summa uppgår till minst 3.000.000 r:dr cour., voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ofvannämnde summa att bestämmas till 1.000.000 r:dr courant. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja —. 7. Nej — 6. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det Hr Stråle äfven yrkat, att intet minimum skulle bestämmas för hvarje delägares teckning; hemställande, om R. o. Ad. ansåg något härom böra stadgas.
R:dr, icke må i vanlig låneväg permanent disponeras, utan serskildt afsättas eller innestå såsom reservfond, användbar egentligen vid de terminer, då köpslut om jern vanligen ega rum, på det alt, derest conjuncturen för tillfället gåfve anledning till ofördelaktiga anbud, tillverkarens derigenom iråkade förlägenhet måtte, genom Jern-Contorets mellankommande åtgärd, kunna serskildt underlättas; 3:0 att den vinst, som uppkommer genom differencen i räntebetalningen till Banken, emot räntan af den genom Bankens biträde tillökade fond, bör serskildt redovisas, och anses såsom tillgång, disponibel för Jern-Contorets Fullmägtige till ändamål, som med näringens framgång och förkofran, genom anställande rön och försök m. m., hafva gemenskap, men ej utgöra någon tillvext i Jern-Contorets enskilde Låne-fond; och kommer framdeles, såsom hittills, Banken att uti den årliga Revisionen öfver ofvannämnde fond deltaga genom ett dertill utsedt ombud. Stockholm den i5 September 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 15 September, kl. 2 e. m. Utlåtande öfver en väckt fråga om fortfarande åf det Spar-Bankerne i Riket beviljade Creditiv. Med anledning deraf, att den Spar-Bankerne i Riket förunnade creditiv-iullighet i Banken, till belopp af högst 5o,ooo R:dr för Stockholms, 20,000 R:dr för Götheborgsoch 10,000 R:dr, allt Banco, för en hvar af de öfrige Spar-Bankerne, blifvit af senast församlade Ständer beviljad att liih. till R. St. Häftet. 2 10 'Banco-Ut slottets Utlåtande, JV:o 90. fortfara endast intill denna Riksdag, och liar Herr O. TVijk, uti en från Väliofl. Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad motion, hemställt, att samma rättighet, som hittills förunnats desse stiftelser, måtte hädanefter få fortfara, om ock ej längre, än till nästa Riksdag, på enahanda vilkor, som förut.
Majoren Wolffelt var deremot af den mening att i berörda svar borde närmare angifvas grunden för Riksgälds-kontorets rätt att genom ytterligare utställda vexlar indraga ett mot ifrågavarande obligationers värde svarande penningebelopp och afgaf för sin del ett i öfverensstämmelse härmed affattadt särskildt skrifvelseförslag. Å denna Fullmägtiges skrifvelse hade ännu den 15 December, eller två veckor sedan andra optionsterminen tilländagått, något svar från Schröder icke ankommit och med anledning deraf hemställde Majoren Wolffelt, vid Fullmägtiges nämnda dag hållna sammanträde, att någon åtgärd måtte vidtagas för erhållande af valutan för oftanämnda obligationer, och föreslog i sådant afseende, att till Schröder & Comp. måtte aflåtas en ytterligare skrifvelse, innefattande fullständig bevisning om Riksgälds-kontorets rätt i denna sak. Då likväl denna rätt ansågs obestridlig och ingenting genom ett uppskof ginge för Riksgälds-kontoret förloradt, fick berörda hemställan förfalla. Vid sammankomsten den 16 Januari 1865 anmäldes, att från Schröder & Comp. inkommit en räkning eller kontokurant med Riksgälds-kontoret, innefattande tiden intill 1864 års slut. Denna kontokurant *), som öfyerlemnades till lånedepute *) Den ifrågavarande Kontokuranten har i svensk öfversättning följande lydelse: DEBET. Rikets Ständers Riksgälds-kontors, Stockholm, Kontokurant med J. Henry Schröder & Comp. CREDIT. 1864 April Sept. Okt. 1865 Jan. 5 g^Edra trasseringar å tre månader 51:sta låneandelen, obligationer å i 555,700: Efter afdrag af » 45,000: — Utbytta hos Riksgälds-kontoret mot Thaler-obligationer. 2% % å f 510,700: — ■ Inlösningsprovision för denna låneandel och utlottade obligationer: l/2 - &£ 14,203: 5.
Derifrån ej minDre fåDane Sontracter ener af* hanDlingar, Då De af huöbonDe afffataö nteD unDerfjafwanDe ilboer, hälften# brufare, SanDtbönDer, torpare, ©enftefolf eller anDre arbetare, hwartiO flämp* laDt papper ej erforDraö förr, än De f>oé ©ornaren eller <£pfccutorn till laglig åtgätD företeö, än ocf Det af hpteöman innehafmanDe epemplar af äDpre&Son* tract i ©täDcrne, hvnilfet är fritt från ftämplaDt papper, ilitia Deg Detfamma hoö nämtiDe mpnDigheter uptrifaö, Då Det font bilaga bör cfjarteraö. ©ill Contracter emellan enffilDe perfoner beflå Contrahenterne flämplaDt papper till hälften hmarDera, ont ej annorlunDa Dem emellan Derom aftalaDt är, men å De Contracter, font af weDerböranDe för iTronanö famt ^pforö, 2lca* 3i Dernier, ©pmnafieré, ©folorö 01$ hospitalets väfning, eliev af Offtccvave på 9£otebönDevS od) 3iufil)ådareS wägnar roavDa afflutaDe, angåenDe arvenDen af kronans od) Allmänna SntättningarS jovD, eliev fymaD annat fvågan vöva fan, (arnt tcfe finnes i 6 §. unDantaget, ifall Den, förr. meD bronan, De£ £>mbuD eliev Officerare t något af De fövenämnDt ämnen conttabevav, eftev nu föveffrif* men gvunD beffå ffämplaDt papper* å Det exemplar Ijan unDfåv. 2:o
Utan att tro det nödvändigt att vara alltför sträng mot dem, som icke hafva årstjenst, finner jag likväl, att man bör gifva Författningarne den latitud, att sådane personer icke få såsom lösdrifvare kringstryka Landet, och med efterlefnad deraf, ser jag ingen fara i flyttningstidens ändrande till Midsommaren. En Den 7 September e. ra. värd Ledamot liar invänt, att följden skulle blifva, att arbetsfolket ej antog årstjenst, utan arbetade för dagspenning, och derigenom bief dyrlegdare. Jag medger väl möjligheten häraf, men jag ser icke något ondt deri. I Halland äger verkeligen det förhållande för närvarande rum, att örängarne antagas för g månader eller kortare tid, för att lemna dem tillfälle att om Hösten gå lil! Skåne att förtjena större dagspenning medelst tröskning. Drängarna erhållas derföre i Halland för bättre pris, men återkomma ofta med stor förtjenst, som sätter demi tillfälle att antaga ett större Åkerbruk. Den händelse man befarat, finnér jag således snarare gagnelig, än skadlig, och jag tror icke, att man med den värde Talarens kända liberalitet borde neka den arbetande klassen att vinna så stor förtjenst som möjligt. — Jag glömde för öfrigt, då jag förra gången hade ordet, att anföra en annan omständighet, som talar för lämpligheten af Midsommaren, såsom flyttningstid, nemligen att alla de Landtbrukare, hvilka hålla ordentliga böcker och räkenskaper, nödvändigt måste finna nyttan af att börja sitt Räkenskapsår med den i:sta Julii; ty då är allt sådt och den nya skörden tillstunda!', så att denna tiden just är culminationspuncten emellan det gamla och nya, ej blott i alla delar af Sverige, ulan snart sagdt i hela verlden. Jag förnyar min be - Den 7 September e. m. 2i5 begäran om återremiss, och anhåller, att äfven dessa anmärkningar må åtfölja till Utskotten. Herr von Hartmansdorff, August: För min del kan jag ej instämma med dem, sorn ifrat emot den återgång till strängare Författningar, hvilken i Utskottens Förslag finnes åsyftad.
Den, som vill, att de till tjenstemäns aflönande anslagna indelda räntor och kronotionde skola, intilldess, vid blifvande nya löne-regleringar, indragning deraf Stats-Ulskotlels Memorial, N:o 529. 3 kan komina att verkställas, enligt gällande indelningsverk fortfarande tillhöra de korpser och löntagare, till hvilka de äro anslagna, äfvensom de tjenstemän, som, enligt fullmakter eller konstitutorialer, för närvarande äro i åtnjutande af så beskaffade loner, utan att serskildt förbehåll om förändring är i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, ega att, om de det åstunda och icke heldre vilja uppbära dem på sätt här efteråt stadgas, under sin återstående tjenstetid bibehålla enahanda dispositionsrätt deröfver, som nu är dem tillerkänd; men att, i den mån dylik dispositionsrätt upphör, alla ofvanomförmälda indelda räntor och tiondeanslag skola af de skattskyldige utgöras efter enahanda grunder, som för de kronan behållna äro gällande, samt uppbäras och redovisas i sammanhang med kronouppbörden, med rättighet för vederbörande korpser och tjenstemän att ifrån ränterierna utbekomma hvad sålunda för deras räkning skall uppbäras, jemte ersättning för forsellönen å den uti indelningarna nu inbegripna spanmål; dock må på Kongl. Majit bero att låta ifrågavarande löneanslag och ersättning under det år, för hvilket desamma beräknas, på lika sätt som kontanta löner, qvartalsvis utbetalas; kommandq likväl ofvaunämnde bestämmelser icke att tillämpas å de indelda räntor och den kronotionde, som till aflöning åt presterskapet samt de vid akademier, gymnasier, skolor och hospitaler anställde tjenstemän äro anvisade, eller i öfrigt under presterskapets privilegier inbegripas; voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, är det i Ja-propositionen intagne förslag af Rikets Ständer afslaget.
Han finner sig ögonblickligen och utbringar under jublande bifall ett lefve för damerna, tre gånger tre korta » rah » och ett utdraget » the ladies » .. Det är Yales » cheer ». Ett varmt kamratligt erkännande är vid ett sådant tillfälle dubbelt dyrbart. Med hvilken stolthet berättades mig ej i den älskliga familj, hos hvilken jag hade mitt hem, det omdöme, som sonen fått vid » the class histories day ». » Hvilken af Er, kamrater, har kommit till Jimmy i en tung och sorgsen stund utan att lemna honom tröstad och värmd? » Oss måste det förvåna, hurusom sålunda en hel del ting offentligen nämnas, som vi anse såsom den trängre kamratkretsens uteslutande egendom. Detsamma var förhållandet med the classbook, en elegant utstyrd volym med porträtt af lärarne och de graduerade jämte pikanta och mycket personliga teckningar af de senare och deras kamratlif. Boken fanns tillgänglig i bokhandeln. Med sådant offentliggörande skulle vi anse oss profanera ett fridlyst område. Amerikansk humor, denna gång i toner, var det äfven som serverades22 UNIVERSITET OCH STUDENTER I AMERIKA. på studentkonserten. Vid alumni dinner uppträdde densamma i en mer spi-rituel form, i sällskap med en annan, kanske den mest älskvärda egenskapen hos dessa studenter. Jag menar de djupa känslor af kärlek och tacksamhet, som för lifvet binder studenten vid det universitet, hvarest han fått sin bildning. Det är klart, att dessa känslor " måste bli starkare, i samma mån som universitetet icke är en statens institution, utan för sin utveckling, beror af enskildas intresse. Vi kunna i dessa känslor jämväl se en speciel yttring af nord-amerikanarens starka fosterlandskärlek. ' Och de upphöra ej med studietiden. De gamla årsklasserna samlas åter med mellantider a / 5 till * 10 år till » the commencement ». Flere hundra af dem, som deltogo i den materielt mycket enkla, rrien intellektuelt ' desto rikare universitetsmiddagen, hade kommit från de förenta staternas alla trakter till gamla kamratkretsar och till » almarnes stad ». Här. funnos grånade hjässor, som firade samma fäst för 50 år sedan eller mer.
M;s propos. afslagen Jag anhåller att få propos. derom eller Hr Landtnäs förklarande att frågan icke kan upptagas Hr von Hohenhausen, Garl, började uppläsa ett skriftligt anförande, men afbröts af Hr Frill. o. Landtm., som yttrade, att om Hr von Hohenhausens anförande vore en reservation eller ett yttrande angtde den fråga, som i sisla plenum blifvit behandlad, och icke i8:de punkten; så finge Hr Landtm, anmoda Hr von Hohenhausen att vänta med dess uppläsande, tills nu förevar, ämne blifvit af R. o. Ad. pröfvadt, hvarefter lämpligaste tiden vore att afgifva ilVägavar. yttrande. Hr von Hohenhausen: Det är endast i samman hang och för att rättvisa mitt omdöme i afseende på den nu ifrågavar. punkten, som jag hade önskat hörja med att förklara min mening i den fråga jag nyss vidrörde. Jag har icke i denna fråga yttrat mig förut, men jag alstår ganska gerna, ifall Hr Frill. o. Landtm, anser mitt anförande icke vara lämpligt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om det vore för att motivera i8:de punkten, som yttrandet skulle afgifvas, så vore det ingenting, som nu hindrade dess uppläsande. Hr von Hohenhausen uppläste derefter följande: Innan jag går att yttra mig öfver den nu förekomna i8:de punkten af StatsUlskis utlåt. 345, anhåller jag vördsamt att få afgifva min opinion i afseende på den här mycket omtvistade frågan, huruvida R. St. äga grundlagsenlig rätt att vid statsanslags beviljande fästa villkor, dem K. M. kan grundlagsenlig! vägra att uppfylla. En sådan förutgående förklaring öfver mitt begrepp om saken i allmänhet är oundgänglig för att rättvisa mitt omdöme öfver den speciella nu förevar, frågan. 62 §:n Reg F:n lyder sålunda: ”Sedan statsverkets behof blifvit af StalsUlsk. uppgifna och af R. St. pröfvade, aukommer det på R.
Utskottet har ansett det Stadgande i Concursförordningen väl grundadt, hvarigenom en viss gräns bestämmes, då gä Idenärs ansvarighet vidtager. Denna föreskrift är i synnerhet nödvändig i afseende på den klass, som Herr Cederschöld förmodligen menar, nämligen, den sorn mest sysselsätter sig med sp-»dilationer, hvarpå mycket är att vinna eller förlora. Utskottet har häi vid utgått från den grundsatsen, att den, hvilken, utan att äga egna capitaler eller tillgångar att vedervåga, rörer sig m«d andras egendom, bör vara så försigtig i sina beräkningar, att han icke sätter liela den honom anförtrodda egendom på osäkra företag. Det af dagliga erfarenhreteu be» sannade förhållandet, att den som handlar på credit blir rik, om speculationen lyckas, 022 Den ii Juli f. m. trien nästan ansvarslöst förstör sina tiorge* närers egendom, om företaget misslyckas, visar nödvändigheten af den strängare påföljd för oredlig misshushållning, som är föreslagen. Den andra af Herr Cederschöld gjorda erinran är mera grundad. Det kan icke bestridas, att oredlighet bör straffas hvar den ock uppenbaras. Lagutskottet har likväl af de väckta frågorna icke trott sig böra hämta anledning att i detta fall ändra Concursstadgans föreskrift. Till densamma Hanes det skäl, att, då de enskilde eftergifvit &in rätt till betalning hvarpå de endast förlora, har man ansett lagens fordran af straff i detta fall äfven kunna efterskänkas. Utan att gilla denna antagna grund, ar jag likväl af den tankan, att i fråga varanda rättelse icke är lika mycket af allmänna nyttan påkallad, som de öfriga tillägg och ändringar, som Utskottet föreslagit. Då jag således icke, för min del, finner någon omständighet anförd, som bör hindra antagandet af LagUtskottets Betänkande, vågar jag förnya min hemställan derom. Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till godkännande af LagUtskottets Memorial, hvilken Bifölls.
Resolutioner eller andre laga kraftvundna åtgärder, blifvit nåeon menighet eller enskilte upplåten och försäkrad, hvadan ock all försäljning af sådane skogar blifvit afstyrkt. Kongl. Cor.merceCollegitm anser att skogarne i de mindre skogrika orterne blifvit betydligen medtagna, torde bevisa efterlåtenhet i ?• R#Ä l-'t c ?H* handhafvandetaf skogsförfattninRarne, men ick» att den Staten upplåtne disposition af skogar - na varit oriktig; samt att, därest Kronopirker och Allmänningar skulle försäljas, de innan korrt skulle komma att dsla lika öde med det, ■om öfvergå» skogar, tillhörige enskifta, hvilka i allmänhet då frågan är om skogens användande mera beräkna den vinst de för dagen kunna hämta af skogens nedfällande, än visa någon omtanka att för efterkommande spara eller öka denna under ett kallt luftstreck särdeles dyrbara Egendom, Det har förefallit mig, som skulle det vara upplysande för Höglofl. Ridderskapet och Adeln att rid bedömmandet af en så vigtig fråga som denna, hvilken icke angår något ringare än det öde man önskar bestämma för omkring 70 Kronoparker och 170 Allmännings»kogar, känna något om de Auctoriteters mening, hvilka i samma mål sina utlåtanden tillförene afgifvit, och af sådan anledning bar jsg, rörande detta ämne, uppfattat föregående anförande. För egen del har jag inga ytter» ligare skäl att tillägga dem, jag uti den vid Betänkandet fogade reservation, sökt utveckla och med hvsrs ånyo upprepande jag för närvarande icke vill upptaga Höglofl. Ridderskapet och Adelns tid.