Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men en million återstår såsom säkerhet för de förluster Banken möjligen kan få vidkännas på dess lånerörelse. Om nu Banken får, enligt Utskottens förslag, utlåna creditsedlar och invisningar till ett belopp, som med 5o proc. öfverskjuter denna million, eller för ii million, så finnes i Banken, såsom tillgång för betalningen deraf, 2^ millioner, nemligen 1 million uti af delegarne lillskjutne penningar och säkerheter, och ji million i fordringar hos Bankens gäldenärér; och då man väl bör kunna antaga, att, äfven i värsta fallet, åtminstone ^ af dessa fordringar ingår, synes all anledning till farhåga för Bankens borgenärer vara förebygd. Omförmälde exempel förutsätter, att de genom depositioner och upplåningar influtne 5oo,ooo R:dr äro hos Banken i behåll. Hafva de åter derifrån utgått, t. ex. blifvit utlånle, så måste hälften af delegarnes insatta million afräknas för depositionerna och upplåningen, och blott en Bancooch Lag-V(skottens Vt låtande N.o 4' en half million återstår såsom fond för creditsedelrörelsen, hvilken i sådant fall ej får utsträckas längre än till 730,000 R:dr, Af det anförda följer, att Utskotten icke kunnat biträda deras mening, hvilka ansett ordet inneståencle böra från stadgandet borttagas och tillräckligen surrogeras af ett uttryckligt förbud för delegarne att återtaga deras gjorda insatser. Det är nemligen klart, ali den sålunda insatta fonden kan minskas på mångå andra sätt, än genom utdelning till' sjelfva Bolagsmännen, t. ex. genom inlösen af Bankens ulgifna sedlar, ja äfven genom stöld, eldsvåda och andra förluster, samt alt, hvilken orsaken lill minskning af tillgångarne än må hafva varit, Banken i allt fall är derigenom försvagad, och således icke dåmera bör utsträcka sin credit lika långt, som under en fördelaktigare ställning.
Förhållandet är och hör nu äfven vara fullkomligt enahanda, och enär det anmäldta förhållandet är sådant att det kan inverka på bedömandet af Hr Munck af Rosenschölds rätt till säte och stämma pä Riddarhuset, så anser jag frågan derom böra återförvisas (ill den auktoritet, som det tillkommer att i första rummet besluta, d. v. s. f. n. till Riddarh.Ulsk. Om detta Utsk. då skulle dela Hr Printzenskölds åsigt och förklara Hr Munck af Rosenschöld vara oberättigad alt ega säte och stämma på Riddarhuset, så eger Hr Munck af Rosenschöld rättighet att genom Riddarh Utsk:s Ordhde fä denna fråga anmäld hos l\. o. Ad., som då likaledes kommer att med enkel pluralitet i andra instansen deröfver definitivt besluta. Jag anser vidare denna fråga icke kunna nu af R. o Ad. definitivt afgöras äfven af det skäl att frågan alldeles icke är tillräckligt utredd. Gr. Lagerbjelke misstager sig fullkomligt då han påstår att frågan nu befinner sig i utredt skick och är ganska klar att afgöra. Måhända är den det för Hr Grin som för Hr Printzensköld och Hr Tham äfvensom för en eller annan af Ståndets medlemmar, 6om i likhet med den sistnämnde efter endast en upläsning af utslaget ansett sig kunna fatta sitt beslut och bestämma sig för att utvotera Hr Munck af Rosenschöld, men jag tror likväl, att, afven om en ytterligare upläsning af utslaget u Den 6 December, egde rum, mången skulle befinna sig i samma bekymmerfull» ställning som jag, att icke anse sig kunna samvetsgrannt fälla något domslut i saken. Dä jag frågat hvilket nesligt brott det är, som af Hr Munck af Rosenschöld blifvit begånget, har jag fått det svar att han är dömd till ständig relegation, och måhända skulle äfven nu flertalet af de närvide gifva mig samma svar. Man har sålunda förvexlat begreppen om straff och brott; straffet är ständig relegation, men icke kan denna innefatta brottet.
Sedan erfarenhet vunnits derom, huruvida den förändrade bokföringen vid Bruket må finnas ändamålsenlig, skola Fullmägtige fullgöra det genom 254 § i Banko-reglementet dera lemnade uppdrag att framlägga förslag till instruktion och arbetsordning för såväl Bruksförvaltaren, som bruksbetjeningen i öfrigt. Stockholm den IS November 18S5. På Riddersliapets och Adelns vägnar: A. G. GYLDENSTOLPE. C. D. SKOGMAN. På Preste-Ständets vägnar: - Josef WALLIN. Ann. Z. PETTERSSON. F. W. ÖFVERSTRÖM. På Borgare-Slåndets vägnar: Frans SCHARTAU. C. D. ARFWEDSON. På Bonde-Ståndets vägnar: PEHRSSON. Erik MALMIN. C. O. Ossbahr - STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1883. Banko-Utskottets Memorial, jV.-o 3. i N:o 3. Ank. till Exp. Utsk. d. 24 Dec. 1833, kl. 1 e. m. Memorial, med återiemnande af Herr P. Westérstrands motion, Dti en inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt, samt, jemte Protokolls-Utdrag af den 17 dennes, till Banko-Utskottet remitterad motion, har Herr Westerstrand, Pehr, fästat uppmärksamhet på angelägenheten deraf att åtgärder vidtagas, hvarigenom de operationer, som föregå silfver-utmyntningen, varda ändamålsenligare ordnade på det att felaktigt silfvermynts spridande i rörelsen sålunda må förekommas. Som Kongl. Myntverket, på hvilket ifrågavarande åtgärder allena bero, lyder under Kongl. Maj:ts och Rikets Statskontor, har Utskottet ansett sig icke kunna taga någon befattning med omförmälde motion, hvilken, i följd häraf och med stöd af 44 § 3 mom. uti Riksdags-Ordningen, till Höglofl. Ridderskapet och Adeln återlemnas. Stockholm den 22 December 1853.
INGEBORG. Hvad bringar Du oss för nytt? BUDET. Jag önskade det vore skrifvet, att jag sluppe det säga! PORSE. Säg! FOLKUNGA-SAGAN. BUDET. Gotland. Tagit Visby och sköflat det i grund! INGEBORG. Danska konungen har med en flotta landat vid Har Du fler sådana helveteshistorier, djäfvul! PORSE. det guldrika Visby... Han ljuger den skrymtaren! Östersjöns pärla, INGEBORG. förbannelsen lyftats från vårt arma land sedan han som bar blodskulden blef aflägsnad! PORSE. Först Finland, så Skåne, och så... Har icke räkningen; men nu börjar en ny! Har icke hunnit än! Detta gick på den gamla Till Budet. ner oss om något mörkt förflutet, som vi nyss lagt bakom oss. Lägg nu bena bakom Dig och skymfa oss icke längre med din närvaro! Ut! BUDET blir stående. PORSE. Ditt ansikte är oss okärt att se! ty det påmin strypa Dig! Rör inte tungan en gång till, för då låter jag FJÄRDE AKTEN ERIK. Du, så gå vi till far! Vi måtte väl få göra som vi vill efter som vi är kung och dronning! BUDET Han får inte säga så fula ord! Beatrix, kom har vändt sig bort och visar nu ett ansikte med stora svarta fläckar. PORSE. till Budet. inte får stinga ett tag till! Det kliar i halsen på Dig din huggorm att Du tecknar på bröstet att han är sjuk. PORSE. BUDET Hvad är det åt Dig karl! INGEBORG. Han är ju svart i ansiktet! BARBERARN lämnar sin plats, skyndar sig öfver torget, och stänger sin rakstuga, samt sätter luckor för fönsterna. BUDET. Jag är sjuk! PORSE. Hvar kommer Du sist ifrån? FOLKUNGA-SAGAN. BUDET. Från Ryssgården... PORSE. de fina hamnbusarne efter det berömda Te Deum! Där ha vi människokärleken i sin strålglans! I fån se att Tartarerna dragit spetälskan och annat sjukdomsfrö med sig! Haha! Så går det när vettvillingar ska få styra!
Fatbursegendomens användande på ofvanom» förmälde sätt skulle för det allmänna uppkomma, och derjemte funnit något hinder för Fatburens förläggande å Commeree-Collegii tomt icke möta, samt enär i öfrigt förekomme, att den af Diätsel-Commissionen för nyssnämnde, i bristfälligt skick befintliga, egendom erbjudne köpesumma icke allenast fullt betäckte kostnaden för Fatburens flyttning, utan ock, såsom ersättning för tomten, lemnade ej obetydligt öfverskott, har Kongl. Maj:t, i betraktande jemväl deraf, att Stockholms stad till kostnaderne för dervarande läroverk årligen bidroge med en i Stat bestämd summa af 10,000 JR:dr, till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida icke Drätsel-Commissionens ofvanberörde anbud må antagas, och Falbursegendomen, i Öfver-IntendentsEmbetels räkenskaper upptagen till ett värde af 10,416 R;dr 32 sk., alltså emot den uppgifne köpesumman, 16,666 R;dr 32 sk., till staden afyttras, under villkor, att egendomen varder till utvidgad lokal för Stockholms Gymnasium, äfvensom till anstalter för ångbåtstrafiken å Mälaren använd, samt med rättighet för Kongl. Majrt att af köpesumman disponera så stor del, som erfordras för bestridande af de med Fatburens föreslagna flytt» ning förenade kostnader. För behandling af ifrågavarande ärende har Utskottet icke allenast be» sett den nuvarande Kongl. Fatbursegendomen samt den lokal, dit berörde inrättning, efter hvad Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse innehåller, skulle komma att förflyttas, utan ock tagit kännedom af Drätsel-Commissionens i ämnet gjorda underdåniga hemställan och Kongl. Cornmerce-Collegii i an» ledning deraf afgifne underdåniga utlåtande.
Sin meranämnde nådiga proposition, på deri åberopade, af Kommers-Kollegium och General-Tull-Styrelsen i afgifvet underdånigt utlåtande anförda skäl föreslagit, att do i 24 § af 184B års tulltaxeunderrättelser medgifna tull-lindringar, vid sä väl införsel från, som utförsel till de i nämnde § uppräknade orter måtte för framtiden upphöra, ej mindre för de med Svenska fartyg ineller utförda varor, än ock, i följd deraf, för varor, ineller utförda med sådana främmande fartyg, hvilkas laddningar i Svensk hamn äro underkastade enahanda afgifter, som laddningar, tillhörande inhemska fartyg, dock att denna förändring borde träda i verkställighet först med 1853 års början; hvarjemte Kongl. Majit, i fråga om tullbestämmelserna för sådane varor, som hittills åtnjutit tull-lindring, efter inhemtande af do upplysningar, som innefattades i del vid ärendets föredragning inför Kongl. Majit i Statsrådet hållna och den Kongl, propositionen bifogade protokoll, ansett någon nedsättning uti stadgade tullafgifter icke böra för tillfället ifrågakomma för andra från ofvannämnde aflägsnare länder inkommande varor, än kafle och socker, derå Kongl. Majit föreslagit, att, räknadt från och med den dag, då tull lindringarne upphörde, tullafgifterna måtte utgå: för kaffe med 3 skir och för socker: Mascovad, eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetessamt hvitt Pudersocker med 2 skir 3 rst. Krossadt lump-, Havanna-, Terresoch andra till Sockerhalten lika slag . med 4 skir per skålpund. 6 Bevillnings-Utskollets Betänkande JVs 5. Vid föredragning bos Riks-Stånden af Kong!.
skola folja framstegen pH obstetrikens omrBde. Den fordel, s o n tidningen J ' ordemodern, utgi.fven af doktor Wretlind, erbjuder, knn darfor knappt nog starlrt framhiillas, och det borde af koinnunalstyrelsen tillses att hvzrje barnmorake haler sig nled detta fackorgan. Ett forslag so111 ehuru synbart af underordnad vikt bor kunna blifva af ingripande betydelse galler forestiindarinneslsap~t vid de anestalter, dar barnmorskor utbildas. For nhvarande bytes rid Stockh o l m bnrnbordshns, a8r de flesta sseuska barnmorskor beredas till sitt kall, forestBndarinna hvarje br, BB sidant siitt. att en nyutbildad elev utses for ett Ar till instrulrtionsbarnn~oralza och darefter ett Br blir forestindarinna och eftertriide.~ i sin ordning af den soin varit instruktionsbarnmorslia o. s. v. For ett siidant forfaringssatt sgnes vara svgrt att finna nigot skal - om ej nlojligen det att en nyss utgiingen elev kan noja sig med mindre afloning an en erfsran barnmorskn -, ?not detsamnla tala desto flera. Eller H i det mojligt att den person, som vet sig om ett br skola liimna sin hefattnii~g, skall lrunna lned verkligt intresse skota densamma? Och %Even om forestLndarinnan har de basta forutsattnjngar for att blifva en god ledarinna af eleverna, hurl. skall hon under denna lcorta tid hinna fijrv5i.rfva tillracklig pedagogisli erforenhet for att kunna gora si@ 115 biista och klamste satt forstidd? Ocli fralnfor dlt, hinru s k d l en pk en kort tid anstalld forestiindarinna knnna bidraga till att fora ba~.nmorslzekBren frnrnbt?
Så djäkeln i min talg, om jag begriper ert rospiggslatin! (får tag i en spak.) Är det den här? BOMAN (förargad). Gör (pekar akteråt.) Ja-a, den der, vet jag. Taljan? fast hom knapen hett tag, Handers, medan jag lägger hom roret! 'Ulting hä' dum som di handra landkrabborna. ska' jag ta i ett tag! (hjelper till med storseglet). Oho-i! HULTING KALLE (kommer upp ur kajutan). Vänta, (ser Boman sysselsatt vid roret). Hvem fan kan lukta sig till att ni kallar det der repet för taljan? HULTING. Det tror jag mig om! (tar in landgången, men håller på att följa med den i sjön, när brädan släpper bron.) Hjelp Jag faller i ANDERS. Gasta hinte så ho'iskligt! (de dra upp landgången ombord.) HULTING (synar sin hand). Man BOMAN. BOMAN. Kan 'Ulting ta' in landgången då? får flisor i fingrarne, sa' han som klådde sig i hufvudet! ANDERS. Loss i förn, Handers! Loss hä' det, ja! håf! (till Anna, som i detsamma kommer upp ur kajutan). Hakta sig för bommen, Hanna! Kom 'it! (han för henne öfver åt landsidan.) bättre hon akta sig för Boman. på sjön! ANNA. Åh hvad HULTING (till Anders uppe i fören). Det BOMAN (vid roret). Bär vore det ska' bli skönt te' komma ut Boman hä' nog hinte fast på det 'ållet hinte! ANDERS (till Hulting). Hå, BOMAN. Hajös med dig, Stock'olm! Bär håf för pråmen, Handers! men, ja! ANDERS (med en bärling i hand). Bär håf för prå- KALLE (ta'r dragspelet, som ligger akterut). Nu drar jag 'stad med seglingsvisan! (spelar och sjunger:)
Det finns många som lägga ut snaror för henne, och om hon undgår dem en tid, så faller hon dock slutligen uti dem. – Olof bet sig i läppen och rynkade ögonbrynen. Han ville ändå, midt i sin lycka, att Sara skulle sitta trogen och sörja honom. »Voila les hommes!» skulle en Parisare säga. – »Sådana äro de vordna!» få vi äfven snart säga. Sara skref sjelf, med dålig handstyl, och ännu sämre ortografi: »Huru jag längtar efter dig Kommer du då aldrig igen? Nu är jag åter frisk och rask. Det gick bättre än vi trodde och kunde hoppas. Våra stora bekymmer voro alldeles onödiga, och jag var rätt lycklig denna gången. Du förstår mig väl – barnet var dödfödt. Tack för pengarna du skickat mig. De kommo rätt väl till pass. För dem har jag gjort mig grann och gjort grannt omkring mig, allt för din skull, ty de andra gloparne bryr jag mig inte om, fast de ingen möda ha ospard att oroa mig, och hänga efter mig om jag någonsin tittar ut, och vara så närgångna till och med att de komma upp och bulta på dörren, och hota att slå in den, om jag icke genast öppnar för dem.» (Olof knöt handen, och ögonen gnistrade.) »Hvad gör du dernere på det ledsamma landet? Dalson säger att du »tager arf efter din fader», men det kan väl icke räcka till en hel lång vinter. Du har väl icke skaffat dig en annan flicka, vet jag! – ty då skaffar jag mig en annan gosse, det säger jag dig för sant! etc.» Olof tänkte med förakt på den stackars Sara, fnös och rynkade öfverläppen, ty ännu såg han så mycken verklig lycka bakom alla dessa små tumslånga ledsamheter, som den tillkommande svärmodern och alla dessa små och stora bestyr kostade honom; ännu tyckte han att kärlek och endrägt mellan tvänne makar skulle förmå öfvervinna dessa och långt större svårigheter, ännu hade aldrig en tanka insmugit sig hos honom, hviskande om något annat, något önskligare, något som ens kunde förliknas med att få kalla Melida för sitt andra, sitt bättre jag; ännu stod hon således i hela sin gloria framför hans inbillning; men äfven den skulle slockna.
Det kom likväl hvarken då eller under de efterföljande styrelserna i Frankrike lill utförande, men uptogs åter 1820. Man lefde då ännu i Frankrike under intrycket att hafva nödgals i följd af 1814 och 1815 årens invasioner, utbetala till de allierade en milliard francs i krigskontributioner förutan allt det, som kriget och occupationerna i öfrigt kostat landet, hvartill äfven hörde förlusten af nästan alla de troféer sorn Frankrikes Årrnée, under 25- åriga krig och fortsatta segrar eröfrat från nästan alla Europas folk. För utredandet af ämnet nedsattes af den dåvartde Krigsministern Marskalken S:t Cyr en komité ibland hvars ledamöter man igenfinner de berömda namnen Marescot. Dumas, Guillemenot och Vallöe m. fl. Komitén tillstyrkte med stor pluralitet (avec une grand majorité) saken. Den kom likväl icke ännu till utförande, men återuptogs af Marskalk Soult under dess krigsministerium, efter Juli-revolutionen, då man befarade en ny invasion. Ingeniörerna hade likväl delat sig i tvenne olika åsigter, ty då man å ena sidan ville hafva en fortlöpande vall, fordrade man å andra sidan detacherade fästen. I det förslag, som 1832 gillades af Ingeniör-komitén (Comité de Génie), antogs den sistnämnde åsigten med bibehållande af de s. k. mur d’octroi, som endast är en ringmur, som omger staden. Förslaget framlades för Kamrarne: men väckte der en så oerhörd storm, icke mot saken, men emot de detacherade fästena, att det måste återtagas. Man hade nemi. trott sig up täcka i dessa fästen afsigter. som voro riktade mera mot staden sjelf, än att de hade dess försvar till föremål.
Ständer väckta frågor om beviljande af anslag till de med byggandet oell underhållandet af större broar förenade kostnader, hafva Rikets Ständer, sorn icke ansett några bidrag af Statsmedlen böra för berörde ändamål utgå, enär, enligt Lag och gällande Författningar, vederbörande jordegare äro pligtige att sjelfve underhålla broar, der sådane finnas nödige, likväl, och då onekligt är, att de i flere delar af Riket oundvikliga större brobyggnader äro med betydliga kostnader förenade, funnit sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det bropenningars uppbärande under längre eller korrtare tid må, vid sådana tillfällen och uppå vederbörandes derom tillgörande ansökningar, i Nåder medgifvas. Rikets Ständer framhärda etc. N:o Exp. Utsi. Får slag till und. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Junii 1829. Preste-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 9 — —- Bonde-Ståndet d. 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående lånebidrag af allmänna medel till odlingsbara kärrs och mossars aftappning på Gottland S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning derom blifvit gjord, att, då genom en af Directeuren Stephensj på E. K. M:ts Nådiga befallning och Statsverkets bekostnad, för några år tillbaka anställd undersökning och afvägning, utrönt blifvit, att på Gottland finnas omkring 5o,ooo Tunnland odlingsbara kärr och mossar af förträfflig jordmon, öfver hvilkas mindre kostsamma aftappning och odling kostnadsförslag äfven blifvit utaf bemälde
Dels äro alla deraf icke i behof, dels ock icke deraf förtjenle; och de för skolan onyttige lärarne skulle genom en löneförhöjning blott längre qvarhållas vid tjenster, som de för skolans väl och deras eget rätt förstådda intresse borde ju förr desto hellre lemna, för alt i tid egna sig åt yrken, hvartill de ega mer fallenhet och lust. Ännu mindre anser Utskottet sig kunna tillstyrka, att en sådan löneförhöjning, med öfvergifvande af den hittills i vårt land så väl som i alla andra länder stadgade grundsats, hufvudsakligen tillvägabringas på Statens bekostnad, i stället för kommunernas. En allmän löneförhöjning al endast 100 R:dr för hvarje folkskolelärare skulle dessutom erfordra mer än hela den summa, sorn blifvit föreslagen att vid denna Riksdag anvisas till folkskolornas upphjelpande, utan att lik väl alla skollärare derigenom blefve behörigen hulpne. Då Utskottet sålunda, i öfverensstämmelse med den af Grefve Rudenschöld väckta motion och pä de af honom anförda grunder, ansett en allmän löneförhöjning af stals-medel icke kunna tillstyrkas, tror Utskottet likväl att Staten både kan och bör, synnerligast då en ny skolform skall med ringa medel tillämpas, understödja församlingarne i deras bemödanden att ordna sitt skolväsende. Utskottet har ock, i öfverensstämmelse med denna åsigt, och sedan de nödvändigaste anslags-summor blifvit afsattä för öfriga till folkskoleväsendet hörande vigtiga föremål, trott att återstående beloppet af den nu till folk-undervisningens befrämjande föreslagna andel af personliga skydds-afgiften, uppgående till två femtedelar af densamma, bör för ofvannämnde ändamål åt församlingarne anvisas. Men såsom ett oeftergiflig! vilkor för att komma i åtnjutande af dylikt understöd torde böra stadgas, del församlingarne skola vara pligtige att sjelfve tillskjuta en viss del af hvad som lill behofvets fyllande erfordras. Endast under sådant lörbehåll torde det ifrågavarande stats-bidraget kunna på ändamålsenligaste sätt fördelas. På grund af hvad
Vidare har Hr Schwan föreslagit, att, ehuru ångfartyg, alla slag, försedda med större eller mindre machiner, isynnerhet vid vår största mekaniska verkstad konstruerades af så god och utmärkt vacker beskaffenhet, att de i alla afseenden kunde bestå täflan med de aldra bästa, sorn utrikes producerades, införsel af utrikes byggda ångfartyg likväl mätte tillåtas emot en tull af 5 procent af bevisligen erlagda köpesumman, på det att vära, af beställningar öfverlupna, verkstäder derigenom skulle förmås till punktligare och skyndsammare verkställande af åtagna fartygs-byggnader, än som nu egde rum. Slutligen har Hr Schwan jemväl anfört, hurusom billighet och rättvisa syntes kräfva medgifvande af tullfri införsel både för seglande fartyg och ångfartyg. I följd af våra, med så många främmande makter afslutade, reciprocitets-traktater, voro nemligen de flesta främmande flaggor tillförsäkrade rättighet att' lossa och lasta i våra hamnar, utan erläggande af andra afgifter, än dem, som drabba vår egen flagga. Då för våra fartyg dessutom årligen till Kongl. Maj:t och Kronan erlades afgifter, hvilka utländske fartyg allsicke vidkännes, så vore det cj billigt, klokt eller rättvist, att på utländska fartyg, som af svensk man inköpas, ytterligare lägga en lullafgift, som för ångfartyg samt seglande fartyg af jern, efter nuvarande tullbestämmelser, med alla tilllägg, uppginge ända lill 30 procent af värdet; samt af Kiksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson från Malmöhus län, att tullen å utrikes byggda fartyg, äfvensom å alia skeppsiuventarier mätte nedsättas lill hälften af hvad den för närvarande utgör. Under den diskussion, som inom Borgare-ståndet föregått remissen af Hr Schwans motion, har Hr Almgren till protokollet aflemnat en af flere här bosatte machintillverkare undertecknad skrift, afseende den af Hr Schwan föreslagna tullafgift å utländska ångbåtar.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om bifall till punkten med alla dess Mom:r. Hr Adelborg, And. Ollo: Då Hr von Harlmansdorff tillika med några af SlatsUtsk:s ledamöter uttryckt en princip, hvilken jag icke gillar, tager jag mig friheten yttra några ord. Jag anser, att dä det är fråga om anslag lill orter, hvilka äro så tydligt i behof deraf, som de ifrågavande, hör man ega full rätt att bevilja densamma. Jag anser det vara en heder för SlalsUlsk. att hafva kommit lill ett sådant resultat, hvilket, jag är derom öfvertygad, skall ega ett mäktigt inflytande på våra näringar, och ali Utsk. icke förfarit bär pä samma sätt som i en annan fråga, hvilken var under Ståndets behandling i går. Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, om han varit lika belåten i händelse den af honom uttalade princip i sin fulla consecjvens blifvit följd, då han i sin motion föreslog ökade löner åt Just.Rådena. Skall man följa en princip, så bör den, enl. min åsigt, tillämpas lika i alla och icke i enstaka fall. Hr von Troil: Det är särdeles tillfredsställande att erfara det intresse, man numera visar slöjdskolorna och som i så väsendtlig mån strider emot den kallsinnighet hvarmed saken förut omfattats. Då frågan första gången fötevar i SlatsUtsk. år 1850, var det omöjligt att derstädes genomdrifva ett dylikt anslag, oaktadt K. M. i Sin Propos. begärt nödige medel för två dylika skolor med 6,666 R:dr 32 sk. för hvardera. Frågan återremitterades från tre Stånd, och följden deraf blef, att en skola i Malmö inrättades, och det af K. M. begärda anslaget nedsaltes till 5,000 R:dr.