Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underlåta Fullmägtige att vid någon fråga af vigt höra Understyrelsen, hvars skriftliga utlåtande derom bör Fullmägtiges protocoll biläggas, eller åsidosätta Fullmägtige den noga tillsyn, som dem åligger, att BancoVerket efter Banco-ordningarne och den antagna arbetsmethoden blifver för va liad t, föi hålles med deras ansvarighet, i hvarje af dessa fall, på sätt i 2 § omförniäles. § 6. Reser Fullmägtig bort, utan behörig skedd anmälan hos OrdförandeD, 6oS Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrivelse, N.o aaff. eller han, eller Ordföranden, utan med öfrige Fuilmägtige gjord öfverenskommelse, och derigenom försummar sammanträde eller annorledes afhåller sig från Fullmägtiges sammankomster, ulan all ega och tillkännagifva iaggiltigt förfall, vare han för hvarje försummadt sammanträde förfallen till Tio Riksdaler Banco böter, som afdrages arfvodet och tillfaller Bankens armbösse-medél. 5 7- Fatta Fuilmägtige beslut, då icke två tredjedelar af deras fulla antal 3r närvarande, eller utan att hvar och en till protocollet kunnat, på salt 66 § af Riksdags-Ordningen föreskrifver, yttra sin mening, eller hindras någon att vid underdåniga expeditioner till Kongl. Maj:t bifoga sin serskilda mening, derest Bankens hemligheter derigenom icke röjås, ege samma ansvar rum, och förfares på sätt i 2 § stadgadt är; och skall, i dessa och alla andra fall, den, som sig icke till protocollet yttrat, anses hafva bejakat pluralitetens beslut. § 8.
Sådant bjuder den heliga lära, som vi bekänne, och den ingen judendom skall förmå att utplåna eller ens i sina grundvalar skaka. Hr von Hohenhausen: Den siste värde talaren har anmärkt, att mitt sednaste yttrande skulle på botten innebära en anklagelse mot judiska folket. Nu har jag likväl endast sagt, alt de egenskaper, man i allmänhet hos della folk finner, åro sparsamhet och industriell verksamhet, hvilka såsom dygder, alltid måste högt skattas och vara värde efterföljd, då dessa dygder Den 26 Juli f. m. 245 icke på orätta vägar utöfvas. Det sednare kan naturligtvis icke angå annat än den industriella verksamheten, ty sparsamheten rör den enskilde personen, och torde icke kunna klandras hos någon. Hvad den andra delen beträffar, så fä deras försvarare icke vara så ömtåliga, att man i förevar, fall anses, såsom ordspråket säger, tala om rep i hängd mans hus, dä man säger, att industriell verksamhet icke allenast är en dygd utan äfven är lofvärd, när den på rätta vägar utöfvas. Då man talar om personer, hvilka taga hög ränta, så säger man ju. att de procenta såsom judar. Detta yttrande grundar sig måhända lika mycket på afund som på erfarenheten. Men något sådant har jag icke yttrat eller mitt yttrande kan icke tydas derhän, som skulle jag med detsamma velat afse något dylikt. Uti andra länder såsom Polen har man från tillförlitliga källor upplysningar om de klagomål öfver det förtryck, judarne utöfva jemväl pä den lägsta folkklassen. I Schlesien t. ex. äro nästan alla jordegare i judarnes händer, och judarne hafva derstädes underslagit sig all industri och orsaken häruti måste sökas derutinnan, att judarne äro ett särskildt folk inom det öfriga folket, och derigenom hafva de kunnat tillskansa sig denna makt. Hvad åter angår förhållandet inom Polen, så är mitt yttrande derom grundadt på fakta, uppgifne af personer, som noga känna förhållandet. Den värde talaren har äfven begått ett misstag derutinnan, som skulle jag hafva talat om judarnes förlofvade land, ett Judéen.
Af Kommers-Colhii berättelse finna vi likväl, att af jern är det nästan uteslutande stångjern som härifrån föres till Frankrike. Den högst obetydligt reducerade tullen härå är icke af något afsevärdt inflytande för Svenska jernproducenten; de nedsatta tonnage-afgifterne skulle onekligen vara det, om icke denna lindring, enligt frihandelstheoriens ofta uttalade åsigt, vore till fördel för konsumenten i Frankrike, och icke till fördel för producenten i Sverige. Uppstår någon fördel härvid, så kan den möjligen härledas derifrån, att ett för konsumenten nedsatt pris kan föranleda till en större förbrukning, som medelbart kommer producenten till godo. Förbrukningen af jern kan dock ökas en dast i mycket ringa progression. Handelstraktaten öppnar vårt land för en ökad införsel af Franska lyxoch öfverflödsvaror genom nedsättning eller borttagande af hittills gällande tullsatser derå. Ar importen af dessa öfverflödsvaror någon fördel eller till någon nytta för landet? Jag har i min reservation visat inflytandet häraf på nationens sedlighet och såsom motarbetande den nu mer än någonsin väl behöfliga sparsamheten. — Andan af traktaten kan man be döma, när jemte ofvan förmälde betänkligheter man finner den icke fästa afseende å eller bereda lättnad i införseln af hvad som för den stora allmänheten och den mindre bemedlade är af synnerlig vigt. Man framhåller såsom ett bevis på Ständernas på förband gifna godkännande af traktaterna, alt de vid förliden riksdag just med afseende å dessa traktaters tillvägabringande beräknat en minskning i tullintraderna af 500,000 rdr. Denna summas belopp, jemförd med Ständernas, i skrifvelse af den 4 Nov. 1863, begärda måttliga tullskvdd borde hafva varit vederbörande Den 7 Februari e. m. 373 till ledning, huru långt deras medgifvande för tullsatsernas nedsättning bort sträcka sig; men huru långt hafva dessa nedsättningar nu gått? Jo så att, enl. tullkomiténs egna beräkningar, den minskning i tullintraderne, de komma att orsaka, utgör omkring 2,600,000 rdr.
Kommerce-Collegii Kungörelse den 29 Julii sistnämnde år faststälde Convoijoch Läst-afgifter i och för Handels och Sjöfartens skydd nu utgöra, den förre eller Convoij-afgiften 15 procent af Tullen för alla inkommande "Varor , med undantag af Salt, hvarå afgiften är bestämd till io§ sk. Per Tunna för Medelhafs och 6| sk. för annat Salt, samt Läst-afgiften åter för alla på Nordsjön seglande Fartyg 16 sk., och för dem, som gå uti Medelhafvet, 1 R:dr Banco per Läst; Men då, efter det Norrige sedermera blifvit med Sverige förenadt, Kongl Maja i Nåder, genom Tullens och flere afgifters dels nedsättning, dels upphörande, lättat varubytet och communicationen dessa Riken emellan, samt Läst-afgiften, hvars egenteliga föremål vore att bidraga till handels-skyddet emot Barbareskerne, således användes till ett för handeln med Norrige alldeles främmande andamål; så och enär Convoij-afgifterne för Svenska producter, som sändas till Norrige eller inom Östersjön, äfven synas böra jeinnkas, har H:r Winberg föreslagit, att Riksens Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Läst-afgiften för Stats-Utskottets Betänkanden. 3i i Fartyg, som segla till Norrige, kunde upphäfvas, samt berörde Convoij-afgifter äfven undergå någon jemnkning; hvaremot den Sjöfolket tillåtne föring vid Resor till Norrige borde försvinna och Kronan derigenom vinna ersättning för den lindring, som komme att Skepps-Re» derierne tillskyndas.
Att de resande icke hafva vunnit derpå, är gifvet, ty de få betala högre skjutspenningar, och få sämre hästar än förut på de flesta ställen. Hvad deremot beträffar allmogen, eller de skjutsskyldige, så ligger egentliga fördelen i den högre skjutslegan, ty på ganska många ställen äro en treprenaderne blott en illusion, åtminstone hvad angår reservskjutsen, som mest tages i anspråk, Gästgifvarne hafva nemi. på dessa ställen åtagit sig entreprenaden, efter aftal med reservhällarne, att de skulle hädanefter som förut infinna sig pä kallelse och skjutsa, så att, hvad man åsyftade, eller alt allmogen skulle slippa att skicka sina hästar och sill folk lill gästgifvaregården, det har man icke vunnit. Några talare hafva yttrat, alt del af Utsk. här afgifna betänk, endast afsåg en utveckling och ett slags förklaring af 1844 års författning. Jag kan icke finna det vara sä. I 1844 års författning, den jag har tolkat på samma sätt, som en annan värd talare Hr von Rosen här förut gjort, slår bestämdt att landshm skall utsätta huru stort antal hästar, som vid gästgifvaregården bör vara alt tillgå. Detta öfverensstämmer ock med den första inrättningen af skjutsningen, dä skjutsen besörjdes af gästgifvaren allena, ty först i sednare tider, när trafiken ökades, anslogos hästar såsom reserv och såsom håll. Skulle nu förändring ske, på sätt här är föreslaget, alt pä ställen, der för närvar, intet häll finnes, icke heller några hästar skulle finnas att tillgå genast, sä blefve otvifvelaktigt förhållandet det, alt en s. k. entreprenad skulle komma att äga rum öfverallt, men med skjutsningen kom del att tillgå alldeles såsom förut varit vanligt, d. v. s. all de reservskjutsskyldige finge infinna sig pä kallelse af gästgifvaren som endast till denna litel lade den af entreprenör. Då vore det vida enklare och vida bättre alt helt Den 1S Mars. 307 kort förordna, att skjutslegan liöjes till 24 sk. b:co per mil öfverallt.
C. Hvad beträffar den föreslagna indragningen af ti onde och hemmansräntor, som uti räkenskaperne för år 1344 afförts med tillhopa 28 Stats-Ulskoltels Ullätande, Jts 167. 3,142 R:dr 37 sk. 5 rst., men uti Riksstaten äro förslagsvis beräknade till ett värde af 3,669 R:dr 16 sk., så har Utskottet i den af Rikets Sländer bifallna 24:de punkten af Utskottets betänkande 87 redan angående detta ämne sig yttrat, och anser derföre någon vidare ålgärd derutinnan icke erforderlig. 13:o. 24 /nom. Litt. D. och E. Som Rikets Ständer, vid pröfningen af ut gift erne under Riksstalens 7:de Hufvudtitel, bifallit den af Kongl. Majit föreslagna indragning af de för Runna qvarndam, Kungsladan vid Rankhyttan och Ornäs lofthyggnad anvisade anslag af indelta räntor emot kontanta ersättningar, lärer något vidare åtgörande härutinnan icke erfordras. 14:o. 25 mom. I afseende å den till kronokalkugnen i Wisby disponerade ränleved af hemmanen i norra och södra fögderierna af Gottlands län, hvilken ved kalkugns-innehafvaren skall godtgöra kronan med 20 sk. för hvarje kast, hade sistlione riksdags Stats-Utskott, lika med kommitterade, på det vederbörande hemmansegare måtte kunna befrias från skyldigheten att ifrågavarande ved leverera samt denna del af hemmansräntan, lika med den öfriga, blifva förvandlad lör att till staten liqvideras, ansett lämpligast vara, om, sedan rättigheten till berörde förmåns åtnjutande funnits ostridig, öfverenskommelse kunde med innehafvaren af förenämnde kalkugn träffas, att mot viss kapitalersättning ifrån vidare begagnande af denna rättighet afstå.
För den som nu är kronohemmans-åbo eller fideikommiss-innehafvare af så stor fastighet att han skulle komma i fråga att enl. § 16 upflyltas eller enl. § 31 vara valbar lill Esta kammaren, kan sådant till följd häraf icke ega rum, emedan åboer och fideikommiss-innehafvare icke finnas uti dessa §§ uptagne. Likaledes kunde fideikommiss-innehafvare af hus i stad icke utöfva den valrätt honom enl. § 8 tillkommer, emedan fidei korninis-imiehttfvarc icke finnas uptagne i röstskalan för städerna i § 20. Nu kunde man visserligen eljest säga att fideikommiss-innehafvaren skulle kunna anses såsom egare af sitt fideikommiss, men då han på flere ställen är serskildt nämnd såsom varande något annat än en egare, så kan man svårligen antaga att der han icke nämnes lagen anser honom vara inbegripén under 304 Den 17 December. egare. Att kronohemmans-åbo af lagen aldrig anses såsom egare, är alldeles gifvet. Om man betraktar röstberäkningen för tjenstemän i städerne oell på landet, sä finner man dem vida bättre behandlade pä sistnämnde ställe ty de lägre tjenstemännen ega der inom den medelbara afdelningen en röst, eller lika med det högsta röstetalet inom den afdel:n, och i den omedelbara afdeln:n ega alla röstande lika röst hvaremot i städerna tjenstemännen hafva också en röst, men der kunna fastighetsegare hafva 2 och näringsidkare 4 röster och således, då tjenstemän på landet hafva lika rösträtt med de högsta der, så hafva deremot tjenstemän i städerne sådant pä långt när icke, hvilket sistnämnde förhållande måhända kan hafva skäl för sig, hvarföre också obilligheten ligger uti att tjenstemän i stad och tjenstemän å landet blifvit olika gynnade i förhållande till öfrige valberättigade. I § 23 står: ”Den, som å landet är å samma ort röstberättigad inom bägge abiel:ne, må inom båda utöfva den rösträtt, som honom efter särskildta grunder i hvardera tillkommer.”
Byggnaderna vid Wartofta sta tion voro vid årets utgång fullbordade, och vid Sandhems station under arbete. Murningen för landfästena till den stora bron öfver sjön Stråken voro färdiga, samt öfverbyggnaden, af jernplåt, under arbete vid Motala mekaniska verkstad. Alla dessa arbeten voro utförda i den ordning och med den plan, att den del af banm, sorn är belägen mellan Falköping och Mullsjö. 3,5 mil i längd, i slutet af 1862 skulle kunna öppnas för allmän trafik, Södra stanibauau fråu Malmö. I planen för 1861 års arbeten å denna stambana hade terrassering af banan beräknats till en längd af 3 mil 17,720 fot; men af till en del samma orsaker, sorn jag redan, angående Westra stambanan, omnämndt, blef detta arbete utöfver planen bedrifvet och ytterligare utsträckt på en längd af omkring ^ mil. Samma förhållande egde rum med ballastnings-arbetet, hvilket utfördes till en längd af 3 mil 5,800 fot, i stället för till den i arbetsplanen beräknade längd, 2 mil 13,000 fot. Genom denna betydliga tillökning i arbetet kunde arbetsplanen för 1862 också uppgöras med säker beräkning att banan skulle blifva fullbordad och öppnad för trafik förbi Elmhult samma år. Sedan broar af jern numera kunna, till priser jemförliga med dem för engelskt arbete tillverkas i Sverige, har nämde materiel till alla större broar blifvit användt, och å linien mellan stationerne Hessleholm och Elmhult, å denna bana, blefvo under år 1861 fyra broar med öfverbyggnad af jern uppsatte, nemligen en öfver Helge-ån med 2 spann af 50 fot hvartdera, en öfver Alma-ån, äfven med 2:ne 50 fots spann, samt 2:ne mindre öfver Drif-ån. Vid utförandet af denna betydliga längd fullbordad och ballastad bana blefvo icke mindre än 105,350 kubikfamnar jord utgräfda och fyllda i mossar, sjöar och terrängens fördjupningar, samt 557 kubikfamnar berg genomgräfda för banans utjemning.
Maj 1805 gifna föreskrift, ”alt, enär lagfart sökes, de handlingar, som styrka loire egarens åtkomst, ovilkorligen böra uppvisas samt innehållet deraf korteligen i lagfarts-protokollet antecknas,” kunde ej urskiljas af de i Fiskals-kontoret befintliga handlingar. Men, efter det Understallmästareii, friherre Cederström år 1832 aflidit, hade hans son, friherre Anders Cederström på Beatelund visat, att kaptenen friherre A. Cederström och hans hustru, Hedvig Antoinette ron Menius, genom testamente af den 7 April 1791, hvilket General-majoren friherre Ulrik Cederström, efter hemälde kaptens död, såsom utnämnd förmyndare flir dennes harn, enligt protokoll af dea 13 Maj 1793, till Kongl.
8^62 R:d. till indragning foresiäs. Härom skulle de öfriga Respective Stansén genom Protocolls-Utdrag wördsamt och Vänligen underrättas. vt suprs. S. D. Bondc-Ständct gillade till alla delar hwad Lag-Utstottet r Betänkande af den vst dennes pttrat i anledning af Herr Hofmarskalken Baron Uullb-cks Memorial om answarets skärpande för skogs-äwerkan; hwarom de öfrige Resvective Ständen skulle wördsamt och wanligen underrättas, vt supra. S. D. Föredrogs och bifölls Högloft. BewillningsUtskottets den is, i denne mänad pä bordet lagda Betänkande af den zi sisiledne Januari!, innefattande sivar pä erhällne remisser rörande understöd till det af ProtocollsSccreteraren UurA stiftade Institut för döfstumme och blinde; hwarom de öfriga Respertive Ständen genom Protocolls-Utdrag ffullc wördsamt och wanligen underrättas. vt supra. S. D. Pä derom framstäld proposition blef StatSUtffottets Betänkande och förslag, af den t5 nästliöne, till aflöning för Riksens Ständers blifwayde Zustitiä-Lanbudsman, dess Cancellie-och Waktbetjenmg af Bonde-Ltändet till alla delar gilladt. Härom skulle de öfrige Respertive Ständcn genom Mo"co!ls-Utdrag wördsautt och manligen underrättas. I7t Luprit. S. D. Ianledning af Högloft. RidderflapctS och Adelns uti Protocolls-Utdrag af den 21 dcums gjorde inbjudande, förenade sig Bonde-Ständct uti det beflut, att genom en striswelse, undertecknad af Herrar
N:o 3i Lief derefter af R. o. Ad. återremitterad!. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 20 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 4o, ang:de regleringen af utgifterna under riksslatens andra hufvudtitel. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få anföra hvad jag ämnade yttra förra gången jag anmälte mig, nemi. hemställan till Ståndet, om icke detta utlåt., som innefattar så många särskilda punkter, och angår så många olika frågor, hvilka icke hafva någon gemenskap med hvarandra, måtte fä föredragas punktvis, på det att, då den ene talar t. ex. örn ministerstaten, den andre icke måtte yttra sig om landtmäteri-contoret, o. s. v. Jag vet ganska väl, alt man icke får besluta punktvis; min mening är derföre blott, alt man talar öfver utlåt, punktvis, på det man ej må förblanda de ämnen, som uti utlåt, afhandlas. Frih. Cederström, Jacob: Jag nödgas, med åberopande af 56 §:u Reg.Ftn, motsätta mig Hr von Hartmansdorffs förslag, att punktvis upptaga utlåt., hvarigenom några delar kunna bifallas, och andra återremitteras, hvilket icke är förenligt med nämnda grundlags-§. Aagol hinder finnes icke för ledamöter, som vilja yttra sig öfver utlåt-, alt fästa sig vid särskilda detaljer deraf. Den ene anmärker mot ett anslag under en rubrik, elen andre mot ett annat, ock samtliga anmärkn:na utgöra anledn. till ålerremiss; men att dela utlåt, är bestämdt grundlags-stridigt. Hr Lagerhjelm, Pehr:
Än mindre inträffar detta vid de tillfällen, då, till följd af någon öfverenskommelse, smidet skall till någon del grundas på främmande skogar, hvilkas egare, ofta för någon liten ersättning, medgifva, att deras hemmans skogar uppföras i undersökhingsEih. till R. St. Prof. 1810. 8 Sami. 27 Häft. 5 j8 Allm. Besp.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 109. protocollet, såsom grund för en ny anläggning, utan att tle dermed åtaga sig någon lagligen bindande skyldighet att lill Bruket lefverera något visst quanturn kol. Hela denna beräkning är således alltför löslig, för att kunna antagas såsom någon verklig och tillförlitlig grund för anläggningen. 2:0 Det är för Embetsmyndigheterne, efter Utskottets tanka, omöjligt att controllera, hvad från början åsyftades med dessa undersökningar, elier att skogen ej mera anlitas, än dess bestånd för framtiden medgifver. Så lange det står egaren fritt, så, som det alltid gjort och måste göra, att utom jernbruket anlägga andra skogsödande verk å samma skogstillgång, såsom bränvinsbrännerier, tegeloch kalk-ugnar m. m.; att sälja skogseffecter, ja sjelfva skogen, till en del eller hel och hållen, utan alt det en gång erhållna smides-privilegium derigenom minskas, så skall hvar och en inse, att hela denna försigtighetsåtgärd ej tjenat till något, och att det är bättre att anförtro sig åt den enskilda omtankan, som i alla fall blifver den enda verkliga och säkra vårdaren af skogen. Ännu mindre blifver controllen möjlig, då bruket är privilegieradt på främmande hemmans skogar, ty om också en orimlig öfverenskommelse skulle ega den lagliga kraft, att verkligen hindra dessa hemmans-egare ifrån att sälja kol till någon annan än bruks-egaren, så kan ingen Lag hindra honom ifrån att underlåta kolningen helt och hållet, och antingen låta den skog, som på det sättet ej betalas efter sitt värde, ruttna bort, hvilket ännu är händelsen på ganska mångå ställen, elier ock använda dea på annat mera förmoniigt sätt, om tillfälle dertill är för handen.
D Föredrogos ånyo och lades till handlingnrne Förstärkta Statsutskottets Memorial; N:o 464> 1 anledning af verkställd omröstning i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för Riksgälds-Contoreis behof skall verkställas; N:o 465, i anledning af verkställd omröstning i frågail om en Nådegåfva till förre t. f. Öfver-Commissarien P. J. Åhman-, N:o 466, i anledning af verkställd omröstning öfver frågan om medels anvisande å 8;de Hufvud-Tileln, så väl för underhållet af Arbets-Compagnien på Kungsholmen, som för dessas sysselsättande med fästningsbvegnads-aibetet vid Carlscrona; och Jpo 467, i frågan om förändringar i t;sta och a;dra Artiklarne af Bevillnings-Förordningen. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial; N'o 468, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande pj:o 45o: lades till handlingai ne; och JV;o 46,9, med öfverlemnande af den upprättade Riks-Staten: Ståndet lätdiärvid bero. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets Memorial, N;0 37, till llögvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af bemäldte Stånds beslut, rörande Lag-ULskotrets Betänkanden Ntris 70 och 109; Den fråga, hvarom Expeditions-Utskottet gjort hemställan, ansågs förfalla. S, D. Efter föredragning af r;o Expeditions Utskottets Memorial N:o 26, med öfverlemnande af den § i Riksdagsbeslutet, hvilken innehåller de till afgörande vid nästkommande Riksdag hvilande förslag tili Grundlags-ändringar; och 2:0 omför mälda, under N;0 42, afgifne och lill justering Pr dt.
Betänkande om den allmänna folkbildningen, hade Utskotten äfven till handläggning företagit denna Nils Jeppsons motion, och ansågo sig också hafva besvarat densamma, genom nämnde Betänkande. Likväl har, vid föredragningen deraf hos Hedervärda BondeSlåndet, Nils Jeppson anmärkt, att, ehuru Utskotten handlagt och besvarat ifrågavarande motion, de likväl icke afgifvit något bestämdt yttrande om antagande eller förkastande af det framställda ftmslaget, hvadan Nils Jeppson funnit sig böra förnya detsamma oeh påyrka, att ofvanberörde helgonskyld måtte senast vid hvarje hädanefter ledigblifvande klockare-lägenhet komma församlingarne till disponibelt begagnande, såväl till införande af nödiga skolor, som lill lärares aflöning inom hvarje församling; och hafva härutinnan instämt Niklas Jönsson, Lars Bengtsson, Häkan Nilsson och Per Påhlsson från Skåne, Gustaf Bernhard äppelqvist från Blekinge samt. David Andersson och Olof Lindbäck från Halland. 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Uiskollens Ull alande j AT:o 140.
Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden: N:o 134, i anledning af väckt motion om nedsättning i hästvacanceafgifttn, m. m. Bifölls. N:o 135, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 30, om understöd af Statsmedel till upphjelpande af fisket i Bohus Läns skärgård; Bifölls. N:o 136, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet, N:o 58, om fortskafTning af trupper sjöledes; Bifölls. N:o 137, i anledning af väckt motion, att den sedan år 1682, inom Helsingland och Gestrikland uppodlade jord icke må med rotering besväras m. m. ^ Återremitterades. Bih. lill R. St. Prot. i841. 9 Sami. 2 Band. 16 122 Prot, Utdr. d. 20 Febr. 184.1. N:o 138, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 14, angående åtskilliga, ön St. Barthelemy rörande, förhållanden; Lades till handlingarne. N:o 139, i anledning af väckt motion, rörande landets uppodling och nybyggens anläggande å Kronans ouppodlade trakter m. m. Bifölls. N:o 141, i anledning af väckt fråga om reglering af Sjön Wenerns vattenhöjd. Återremitterades. N:o 142, i anledning af väckt motion, angående remontering vid LifBegementels Dragon-Corps, m. m. Bifölls. S. D.