Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: -— J\':o 222. angående aflöning för den, sora utses till bestridande af Rikets Sländers Justitie-ombudsmans förut innehafvande tjenst. XX. 4°- — JN:o 223. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om åtskilliga kronolägenheters försäljning. XX. 4o, t 15. — N:o 224. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om ökade tillgångar för Manufactur-discontens utlåningar. XX. 40. XXI. B. 42. — N:o 223. angående bildande af undervisningsanstalter för skeppsbyggeri. XX. 4°- — N:o 226. angående ändring i vissa delar af stadgandena rörande skiftesverket i Riket. XX. 4°* — N:o 227. angående förändring uti de till reseoch tråk. tamentskostnader uppförda anslag. XX. 4°- — N:o 228. angående vidtagande förändringar uti båtsmansroteringens utgörande på landet. XX. 4<- N:o 229. i fråga 0111 navigationsskolors inrättande. XX. 1 06.
1 under pågående plenum i hvarje ögonblick vara underkastade att, på anmodan af Riddarhus-Fiskalen, legitimera sin behörighet; hvarförutan det troligen klefve vida svårare för Kidd.-Fiskalen att utöfva denna kontroll sedan inträde i salen blifvit medgifvet, än för den vakthafvande Under-Officeren, hvilken icke har något annat att iakttaga, än att tillse det före inträdandet hvarje ledamot är försedd med pollett. På dessa skäl har Utskottet icke funnit anledning att understödja Herr Frih. von Paykulls förslag. Trenne ledamöters reservation åtföljer. Stockholm den 2 Januari 1860. Utdrag af Protokollet, hållet hos Höglojl. RiddarhusUtskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den 2 Januari 1860. S. D. Vid förnyad föredragning af Friherre von Paykull?, Johan Gustaf, motion om den förändring i 16 § Riddarh.-Ordu., att derutur måtte uteslutas föreskriften om skyldighet för Kidd. och Adelns ledamöter att vid inträde i Riddarhus-Salen för vakthafvande Under Officeren uppvisa inträdes-poletten, samt i stället det stadgande införas, att sådant uppvisande skulle ske för Ridd.- Fiskalen, då han derom anmodade, beslöto Utskottets fleste ledamöter att till samma motion afstyrka bifall på de skäl som innefattas i Utskottets Memorial N:o 5.
Församlingen, bestående hufvudsakligen af en mindre bemedlad eller rättare sagdt obemedlad befolkning, vore förut skuldsatt för en summa af 20,000 R:dr B:ko, hvilken upplånats till den under åren 1849 och 1850 uppförda nybyggnad för församlingens folkoch apologist-skolor, och för hvilken skulds afbördande församlingen åtagit sig en dryg årlig afgift, utgående med visst belopp i förhållande till allmänna bevillningen enligt bevillnings-förordningens 2:dra artikel. Likaså måste hvarje inom församlingen mantalsskrifven person, enligt fattadt sockenstämmo-beslut, erlägga en årlig afgift till ränte-liqviderna för meranärnnde 2:ne lifränte-kapitaler. För öfrigt har i motionen anförts: att det visserligen, enligt allmänna lagen, ålåge hvarje församling att bygga och underhålla sin kyrka; men detta åliggande skulle i förevarande fall icke kunna utsträckas längre än till uppförande, med minsta kostnad, af en annan klockstapel, i stället för den hittills begagnade, samt kyrkans nödtorftiga reparation och bibehållande i dess ofulländade yttre och inre skick. Hvad derutöfver erfordrades, i anseende till de större anspråken på en inom hufvudstaden varande tempelbyggnads prydlighet och värdighet, syntes icke kunna hänföras under den laga byggnads-skyldigheten och skulle ej heller utaf ifrågavarande församling kunna åstadkommas. Sedan äldre tider tillbaka hade också i fråga om hufvudstadens kyrkor, såsom monumentala byggnader, undantag egt rum från lagens allmänna stadganden rörande kyrkobyggnads-arbetens verkställighet. Hufvudstadens flesta kyrkor hade således tillkommit genom det allmännas medverkan eller genom andra medel, än dem församlingarne förmått tillskjuta. Beträffande den kyrka, hvarom nu är fråga, förekomme dessutom ett särskildt förhållande, som syntes innefatta ett väsentligt stöd för den af församlingen hysta förhoppning om det föreslagna understödets erhållande från det allmännas sida. Denna kyrka kunde och borde nemligen äfven betraktas såsom garnisons-kyrka, enär de inom hufvudstaden i garnison förlagda trupper, sedan mångå år tillbaka, begagnade densamma.
Att i GeneralTull-Directionens och det så kallade Öfver-Directeurs-Åmbetets ställe, af Kongl. Majit förordnades och på Stat uppfördes tvenne under Sjöfarts-tiden resande General-Inspektörer, hvilka hade att oupphörligt inspektera Districts-Tullkammarne, jemte de under dessa lydande inloppseller Bevaknings-Tullkamrar, samt öfrige bevaknings eller uppbörds-stationer. Och borde desse Inspektörer anständigt lönas, vara mån, kånde för moralitet, drift och kunskaper, samt, under den tiden sjöfarten upphör, vistas i Stockholm, för att med den blifvande Chefen för Tullverket rådgöra om alla de nödiga förbättringar, sorn, till* följe af deras lokala kännedom af Tullbevakningen, de kunna anse nödiga till vinnande af drift, ordning och redighet derutinnan; 3;txo Att, i stället för kustbevakningen genom flottan, samt de nuvarande Uppsyningsmån och Strandridare, Jakt-Lieutenanter med bevåradeoch efter lokalen lämpade Jakter, samt uthamnsoch kust-kontroller borde förordnas. Desse tjenstemän skulle tagas 3ya af dem, som vid Verket äro uppammade, och tilldelas boställen belägne på de mest tjenlige ställen, samt hafva hästar på stat, och tillika vara förmän för de tullbevakande lotsarne; 4:o Att hela inrikes bevaknings-staten borde indragas, och Sjötullverket bevaka och förpassa de i SaltSjön inrikes gående Fartyg; 5:o Att alla högre tjenstemän vid Tullverket, såsom Distrikt-Tullkammareoch InspektionsChefer, Bevaknings-kontrollör, Jakt-Lieutenanter och Ofveruppsyningsmän borde förordnas af Konungen, men deremot alla lägre Tull-tjenstemän utnämnas af Chefen för Finance-Departementet; 6:0
Fattigvårds-Styrelsen besörjer uppbörden af alla afgiTter för Fat tigvårds-behofvet; och skall, för ullagande af oguldel tillskott, hvarom i föreskrifven ordning år beslutadl, genast, på Styrelsens anmälan, lemnäs handräckning af Kronofogde i orten eller stådcrnes Executorer, så vida icke den skattskyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning. Förebåres annat jåf, må talan derom anställas, utan att medlens ullagande deraf uppehälles. § 21. Hvarje medlem af Fatligvårds-Styrelsen ansvare gemensamt med da öfrige för af Slyrelsen om händer hafde medel, och för sådane såkerhelsliandlingar, emot hvilkas antaglighet han ingen anmärkning till Protocollet gjort. Denna ansvarighet fortfar, tills förvaltningen blifvit godkänd af sockueståmman eller af vederbörlig embetsmyndighet, 0111 klander anstålles, eller ock tiden för sådant klander försutits. § 22' För om händer hafde medel skall Fattigvårds-Styrelsen hvarje år lemna redovisning till sockneståmman. Tiden oell ordningen för denna redovisnings aflemnande och granskning skola bestämmas i det Reglemente, som för hvarje samhälles faltigvårds-förvaltning kommer att uppgöras; men klandras icke redogörelsen inom ett år, eller det den blifvit aflemnad, vare Styrelsen icke vidare underkastad åtal derföre. Bih, till R. I fråga oin fattigvård anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, der lian år antecknad i mantalslängd eller senast varit det; men der någon mantalsskrifves, med afseende å tilltänkt flyttning från en socken till en annan, och förhållanden inträffa före flytiningstiden, sorn upphäfva det aftal, på grund hvaraf mantalsskrifningen skett, då skall särlan mantalsskrifning icke medföra fattigvårds-ansvar, utan detta ansvar vidlåda det samhälle, personen förut tillhört. 2 morn. Minderåriga barn af ägta sång tillhöra fadrens, eller, om han år död, modrens mantalsskrifningsort, och oågta barn tillhöra den ort, moder tillhörer. 5 moni.
Hvad nu ifrågaställde dagsverks-besvär beträffar; så är det, efter Rikets Ständers öfvertygelse, ostridigt, att ett sådant åliggande medför ett menligt inflytande på de dagsverks-skyldige hemmanens jordbruk, och då Piikets Ständer derföre vid ett föregående tillfälle i ofvananmärkte hänseende medgift vit lindring i dagsverks-skyldigheten till Kronan samt dess egendomar, synes rättvisa och billighet fordra, det sådane åtgärder vidtagas, hvarigenom enahanda lättnad jemväl beredes den del af allmogen, som är underkastad arbetseller dagsverksskyldighet till sådane Kronolägenheter, hvilka såsom boställen och löningshemman m. m. äro till embetsoch tjenstemän anslagne, helst då dylika skyldigheter icke alltid äro fullkomligen bestämde och således kunna föranleda till obilliga och öfverdrifna anspråk; påkallande emedlertid behofvet, att, intilldess en så beskaffad förändring, utan förnärmande af någons rätt, kan lillvägabringas, en närmare bestämmelse af arbetsoch dagsverks-skyldigheten, der sådan saknas, må, så vidt ske kan, varda åstadkommen. På grund häraf få Rikets Sländer hos E. K. M. i underdånighet begära, det E. K. M:s Befallningshafvande måtte erhålla
Hvad sålunda och i öfrigt förekommit hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; och enär vid beräkning af kostnaden för inlösen af den jord med derå varande byggnader, som enligt den fastställda planen erfordras till gator, torg och allmänna platser i staden, en förhöjning af 50 procent i allmänhet tillagts det åsätta taxeringsvärdet, men, sedan Rikets Ständer numera antagit det af Eders Kongl. Majit vid innevarande riksdag framlagda förslag till ny expropriationslag, blott ett belopp, motsvarande högsta värdet af den egendom, som för ändamålet erfordras, kan komma att utgå, hvilket värde icke torde böra antagas uppgå till högre summa än 100,000 R:dr; samt enär Rikets Ständer vid föregående riksdagar i likartade fall plägat bevilja blott en del af understödet utan återbetalningsskyldighet, men en annan del såsom lån, hvarpå såsom exempel Jean anföras, hurusom vid 1853—1854 årens riksdag till ny tomtreglering i staden Orebro, anvisats dels 37,500 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, dels ock ett lika belopp eller 37,500 R:dr såsom lån mot en annuitet af 6 procent, deraf 4 procent ränta och 2 procent kapitalafbetalning, dock utan ränta och kapitalafbetalning de tre första åren, har Eders Kongl. Maj:ts nådiga framställning blifvit endast på det sätt bifallen, att Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål till utgående från Riksgäldskontoret anvisat 50.000 R:dr såsom understöd utan återbetalningsskyldighet, och enahanda belopp, 50.000 R:dr, såsom lån, samt i afseende å det sednare beloppet fastställt följande betalningsvilkor, nemligen: l:o. För lånesumman skola stadsfullmägtige i stadens namn och på dess vägnar afgifva sin till Riksgälds-kontoret eller ordres ställda skuldförbindelse, inne Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 76. fattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor. 2:o.
Vidare heter det: ”1 de större städerna väljas ”visserligen riksdagsmän bland borgareclasseiij ”vanligen bland de rikaste af stadens köpmän ”eller fabrikörer; men äfven dessa, som det vill ”tyckas, oberoende representanter låta förblinda och förleda sig.” Städerna tyckas verkligen vara att beklaga. Välja de m ag i s t ra t sp er so ne r, så låta dessa Den i3 Octobcr f. m. 38i latt tubba och besticka sig; oell välja de rika köpmän eller fabrikörer, så låta äfven de förblinda och förleda sig. Af alla dessa kunde åtminstone de sednare vara temligen säkra att blifva valda, hurudan förändring representationssättet än måtte undergå. Men månne desamma personerna blefve mindre lätta att förblinda och förleda, om representanterna fördelades på 2:ne kamrar? Eller månne representanterna skulle genom allm. val mera återhållas af fruktan för sina committenters missnöje, än genom de nuvar. corporationsvalen? Jag anser det föga troligt, då jag besinnar, att de i förra fallet förmodligen icke skulle umgås eller tilläfventyrs ens vara personligen bekanta med mer än blott en ringa del af den blandade valinansmassan, men i det sednare deremot måste stå i den närmaste och nästan dagliga beröring med hela valclassen. Iför öfrigt vill jag för min del icke bestrida, att ju de rikaste icke alltid Uro de bästa och värdigaste representanterna; ty många af dem tyckas tro sig hafva sitt fädernesland i cassakistan. Vidare säger man: "De hafva sina svåra frestel”ser (de rika borgrarne); det är dem angeläget att ”stå väl hos Regeringen. Deras döttrar gifta sig ”vanligen med adelseller em betsmän. Deras sö” n e r eller åtminstone dottersöner skola meren”dels uppdragas på t jen s t e m an na v äg e n, — och "detta fullbordar verket.” Det är verkligen svårt nog att inse, hvarföre de rika borgrarne skola vara så angelägna att komma till hofs.
Denna nämnd skulle hafva till åliggande att minst fyra gånger om året infinna sig vid institutet för att inspektera detsamma, tillse att stadgar, ordningar och reglementen noga följdes och undervisningen försiggick i behörig ordning, att egendomen sköttes och förvaltades på ändamålsenligt sätt, att räkenskaperna och penningeaffärerna rätt förvaltades, o. s. v. De anmärkningar, som kunna föranledas genom deras inspektioner, skulle till Civildepartementet och Landtbruks-akademiens Förvaltnings-komité insändas, hvarefter de åtgärder och beslut, som kunde finnas behöfliga, af denna myndighet kunde vidtagas. Derjemte skulle inspektions-nämnden göra framställningar om institutets behof och angelägenheter. Detta om styrelsen. Vid sjelfva institutet synes åter böra så tillgå, att sjelfva egendomen eller jordbruket på stället, jemte den öfriga ekonomien, skötes at en föreståndare i förening med biträden, som för gårdens och arbetsfolkets handhafvande behöfvas. Sjelfva läroanstalten, undervisningen och allt hvad dertill hörer, skulle skötas af lärarekollegiet, såsom det tillgår vid de utländska instituten. Att vid ett läroverk finnes ett lärarekollegium al teoretiskt bildade sakkunnige män, hvars verksamhet vore genom reglementet närmare bestämd, är alldeles nödvändigt. Man skulle eljest kunna tänka sig, att det hela komme att bero af föreståndarens godtycke, hvilket vore högst vådligt, om denne ej egde tillräcklig insigt, så att han kunde bedöma de många särskilda och vidtomfattande delarne af undervisningen vid dessa landtbrukets högskolor. Beträffande vidare den magtpåliggande föreståndarebefattningen, synes dess innehafvare ovedersägligeu böra vara en grundligt och vetenskapligt bildad man, som dels genom aflagda examina, dels genom utgifna skrifter och föregående ådagalagd verksamhet visat, att han eger de erforderliga insigterna för denna plats. Det bör vidare vara en person, som på något sätt gjort sig allmännare känd, aktad och ansedd inom landet, så att man genom honom kan hoppas, det institutets anseende och förtroende inom och utom riket icke allenast bibehålies, utan äfven än ytterligare bringas framåt.
Sept. P. 161, 207. — rörande BytesVerket. Aug. 2 A. P. 378. Sept. P. 161, 207. — i anledning af motioner om LifRegementsHussarCorpsens reducerande till Infanteri. Sept. P. 2o3, 296, 314* •— om Stads-privilegier för Trelleborg, om Hamnbyggnad derstädes, m. m. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande om förseglade anbuds afskaffande vid EntreprenadeAuctioner. Sept. 2 A. P. 4°i, 5i6, 527. — i anledning af väckt motion, om ändring uti de, angående Rörums KronoLaxfiske utfärdade Författningar. Oct. 2 A. P. 5g2. —- i anledning af väckte motioner om upprensning af Clara sjön. Nov. P. 85. — om utgörande af Stora Barnhusets i Stockholm anslagne Kronotionde. Sept. 2 A. P. 402. Oct. P. 65, io3. — i anledning af väckte motioner rörande Indelta Cavalleriets samt RoteBåtsmännens beklädnad, Equipering m. m. Sept. 2 A. P. 402. Oct. P. 65, io3. -— om Skattläggningsmethoden af Sågoch Mjölqvarnar. 579 Slatssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af Konungens Proposition rörande KronoSkogarne. Öct. P. i63, 281. Dec. P. öar, 5jg, 626. -— i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående en förändrad reglering af Hospitalslnrättningarne i Riket. Oct. P. 4^0. Dec. 2 A. P. 171, 178, 200. — öfver åtskillige motioner, dels om all jords lika beskattning, dels om förändring i sättet för skatternes utgörande. Oct. P. 43o.
Statsråds-protokoll ligga tili grund för ifrågavarande förslag, har, efter sorgfällig granskning deraf, icke funnit skäl att från dess bestämmelser i något fall tillstyrka afvikelse; och då i kommitterades betänkande äfven åt ämnets särskilda detaljer en omständligare utredning blifvit egnad, har Utskottet ansett sig kunna i detta afseende till nämnde handling hänvisa. Den erfarenhet, som, särdeles under sednare tid, vunnits rörande olägenheterna af väfnads-artiklarnes indelning i Herahanda rubriker, om hvilkas betydelse och tillämpning i förekommande fall meuings-skiljaktighet kan ega rum och tv istigheter följaktligen uppstå, gör det till en oafvislig nödvändighet att i detta afseende söka ordna tull-taxan så, att hvarje anledning till dylika misshälligheter undanrödjes och säkerhet vinnes för tull-behandlingens verkställande lika vid alla rikets tull-platser. Detta vigtiga mål kan endast ernås genom sammanförandet af alla varu-artiklar af likartad beskaffenhet under en och samma omfattande tullbestämmelse, derifrån undantag endast, när särskild anledning till sådana i öfrigt förekommer, stadgas för artiklar, som äro bestämdt och ostridigt skiljbara från den allmänna varu-klassen. Det ligger dock härvid i sakens natur, att en sådan omfattande varu-rubrik mäste i sig innefatta en mängd till beskaffenhet och värde sinsemellan väsentligen skiljaktiga artiklar, och uppgiften blifver då, att för den tull-sats, som derå bör bestämmas, träffa en siffra, som, under det den icke oskäligt betungar den tyngre, gröfre och billigare varan, äfven för den lättare, finare och dyrbarare kan anses tillräckligt hög, samt, på samma gång den tillfredsställer förbrukarens billiga anspråk, icke lemnar den inhemske tillverkaren af dit hänförliga artiklar utan det afseende, hvaraf han, i tällan med utlandets mera utbildade industri, kan vara i behof.
Hur rar och präktig Gustaf än är, så börjar jag ändå frukta, att han alldrig haft den rätta poesin i sig! Nu kom chokladen jag sagt till om, och strax därpå Villy. Villy såg litet mulen ut först att inte få vara ensam herre på täppan, men det gick strax öfver. Han har tydligen satt sig in i situasjonen och tycks, Gud ske lof, ha godt läkhull! »Vi borde allt ha Gustaf med», sa jag när vi ändtligen var färdiga att gå, ihågkommande hur fult jag bar mig åt sist vi var och såg på taflor. »Är han inte hemma?» frågade Villy. »Jag tittade i förbifarten in på båda stamtillhållen, men där var han inte.» »Nå, då är han väl ute och åker rundt då», sa jag (Gustaf är alldeles tokig i att åka rundt!) »och får stå sitt eget kast.» Att finna Birger Jarls basar hör inte till det lätta, undanstoppad som den ligger bakom en mängd hus vid Norrmalmstorg. När vi väl kom dit, blef det en större öfverläggning om vi skulle ta ärterna först eller taflorna först. »Jag röstar för ärterna först», sa Ester. »Jag anser, att ärterna, såsom varande den säkraste behållning, bör tas efteråt», sa Krycke. »Åh, skam», sa Villy. »Först det nyttiga, se’n det roliga», afgjorde jag. Så marscherade vi i sluten trupp, som Villy sa, upp till ärtherrn, som var mycket hygglig och lät oss smaka i oss nära tre halfva burkar med ärter, men så köpte jag till ersättning 6 dussin, så han blef nöjd ändå. Emellertid så måste inte ordningen ha varit den rätta, ty när jag sedan kom in till taflorna, så tyckte jag att de var ärtgröna de med. »Titta på litet rödt så går det öfver», rådde Ester. Men grönt och rödt blir bestämdt gredelint, ty nu tyckte jag att allting blef gredelint i stället. »Vänta litet», sa jag, och därmed tog jag fram en liten å dö kologn flaska, som jag alltid bär i fickan, och friskade upp ögonen med några droppar. »Titta hit, tant Lova», sa i detsamma Villy och förde mig till en hög, smal tafla.
Att en Revision går noggrannt tillväga, tror jag vara fullkomligen lägligt och att ett Ulsk., som har sig ålagdt att behandla denna Revisions åtgörande äfven biträder och försvarar dess åsigter, måtte vara så mycket bättre. Detta måste ju tydligen vara ett bevis pä att de Representanter, som häruti deltagit oväldigt fullgjort sin pligt. Jag kan således icke finna annat än att Stats(Jtsk:s åtgörande i detta fall måste förklaras lägligt och jag är fullt och fast öfvertygad derom att Regeringen på den ståndpunkt af öppenhet i sina handlingar den nu står, ej allenast icke misstycker de anmärkmr som göras, utan fastmer önskar att alla Dess åtgärder mätte bringa i öppen dag, för att dymedelst, på det, för en god Regering enda rätta sätt, tillvinna sig nationens fulla förtroende. Hvad beträffar utlemnande af krut till korporationer eller bolag, som bedrifva mer eller mindre för landet nyttiga företag, sä kan ju detta, huru obetydligt det synes vara, ej dock, såsom rätt, försvaras såvida icke dessa betala krutet, det må nu vara dugligt lill krigsbruk eller icke. Eljest skulle man ju likasom man till eli bolag för byggande af slussverk lemnar krut, också kunna lemna dét till bolag för jernvägars anläggande och andra dylika större företag, och denna Regeringens hjelpsamhet blifva obegränsad, hvilket likväl icke torde vara lämpligt. Jag tillstyrker alltså bifall lill detta Utsk:s Betänk. Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedermera lill afslag å Utsk:s tillstyrkande i 26 § framställde Proposabesvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå dessa Proposaförnyades och åter på samma sätt besvarades, och då Hr Gr. o. Landtm, derefter förklarade det han trott sig finna att svaret å den sednast å afslag gjorda Proposni utfallit med öfvervägande Ja, begärde Ilr Adelborg votering. Frill. Raab, Adam Christian: Jag tillåter mig fästa Hr Adelborgs upmärksamhet på att det quantum krut, som gifvit anledn. till liela frågan, ej är i penningevärde högre, än omkring 100 R:dr rgds.
Utskottet har till behandling förehaft en af Herr Doctor Broman inom Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion, deruti föreslås, ”att Rikets Ständer ville bemyndiga Riks-Banken, att på vanliga Banco-vilkor bevilja de församlingar, som vilja ombygga eller nybygga sina Kyrkor eller sådant gjort och derför häfta för betydligare skulder, lån emot solidarisk ansvarighet af alla församlingens hemmans-innehafvare för ränta och amortering till så stort belopp, sora motsvarar de, enligt vederbörligen granskade och gillade kostnads-förslag, bestämda bristande kontanta kostnaderne.” Då Rikets Ständer, uppå Utskottets derom gjorda hemställan, förklarat, att det åt Lunds Domkyrka, vid 1828 — i83o årens Riksdag beviljade Råneo-Utskottets Utlåtande, N.-o //./j,. [9 låne-bitväde af 33,ooo R:dr, borde med innevarande Riksdag upphöra samt det sålunda måste antagas att Rikets Ständer fortfarande hylla den redan år 1834 uttalade grundsatts, att Banken icke vidare bör utgifva lån till Städer och Corporationer, har Utskottet, som i allo instämmer uti de af Banco-Utskottet vid nästlidne Riksdag för afslag å då gjorda framställningar örn lån till Kyrkors byggnad, m. m. anförde skäl, härigenom skolat §. .8. hos Rikets Ständer afstyrka bifall till Herr Doctor B romans ifrågavarande motion. E) Utlåning emot inteckning i fast egendom uti Städerne och pä landet samt emot hypothek af intecknade och på Gänken transporterade sku/debref. Utskottet tillstyrkte uti 2o punkten förhöjning med En million R:dr uti Circu/ations-Capitalet för län mot pant af fast egendom i städerne och på landet.