Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. skulle frånträda Utsk:ts hemställan i denna punkt, torde något vidlyftigt ordande i denna fråga ej behöfvas; men, då jag sjelf varit kadett, och under den tiden flera gånger åtnjutit vård å Carlbergs sjukhus, kan jag upplysa, att det icke är så farligt med utrymmet derstädes, som en talare här påstått. Vid större epidemier måste visserligen särskilda sjukrum iordningställas, men detta är ett undantagsfall, vid hvilket man ej får fästa sig. — I öfrigt finnér man af den K. Proposm, att det äskade anslaget skulle användas, icke endast till uppförande af sjukrum, utan äfven till beredande af bostäder åt befäl och lärare, och jag får i anledning deraf fästa uppmärksamheten på det oskick, som inrotat sig vid våra byggnadsföretag derutinan, att befäl och lärare med familjer tillåtas upptaga en sior del af det utrymme, som behöfves för uppfyllande af byggnadens ändamål. Vid Carlberg bör i detta afseende betydliga förändringar vidtagas, och vi torde kanske upplefva den dag, då Marieberg förenas med Carlberg, och läraine få flytta in till hufvudstaden. Det är verkligen förvånande, att icke Carlbergs slott skall kunna med lätthet rymma 200 kadetter, och många utlänningar, som besökt denna läroanstalt, hafva deröfver uttalat sin förundran. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr von Francken: Jag fäster mig ej vid hvad som för vånar utlänningar, utan vid hvad som förvånar Svenskar, och de hafva uttryckt sin förundran öfver att ett sådant sjukhus, som det nuv:de, kan få finnas på Carlberg. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels a ('slag derå, samt antagande af K. M:ts Nåd. framställning i ämnet, gjordes propos. på bifall till Utslcts hemställan, och då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Hr Huss, Magnus:
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottets den i3 den - Den 18 Junit e. m. ggg ives afgifne, samt den i5 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om försuttne BergsmansPrivilegiers ersättning, och inrättande af en ny Bergslag i Norrbottens Län; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomieTJtskottets den i3 dennes afgifne, samt den i5 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande väckte motioner om en friare handel med Svenska Skogsproducter; beslöt Ridderskapet och Adeln att godkänna de af Herr Presidenten Friherre Edelcrantz, uti dess särskildta yttrande i EkonomieUtskottet, i afseende å berörde ämne, uppgifna grunder, med. tillägg, det borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållas om vidtagande af de correctiver, hvilka emot missbruk af en för vidsträckt liandel med ifrågavarande producter kunde finnas nödige; hvarjemte Ridderskapet och Adeln tillika ansåg lämpeligt, att, i enlighet med dess beslut vid i8i5 ars Riksdag, underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t borde framställas, att ProductPlacatet af den io November 1734 och Kongl. Förklaringen deröfver af den 38 Februarii 1726 måtte blifva hvilande, intill dess Landets ökade production 260 Zteft 18 Junii e. m. lunde medföra en för Riket mera fördelaktig utrikes bandel; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra.
I anledning af Rikets Ständers, uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857, gjorda anhållan om meddelande för framtiden at bestämda föreskrifter, huru stort antal statskalendrar samt hvilka tidningar och huru många exemplar deraf finge vid hvarje embetsverk af expensmedlen bekostas, hade Kongl. Majit, genom nådigt cirkulär den 6 November 1858, bland annat, förordnadt, beträffande statskalendrarne, att deraf icke finge för hvarje embetsverk inköpas flera exemplar, än som för begagnande i embetsrummen vore behöfliga, samt hvad anginge prenumeration å tidningar, i hvilket ämne föreskrifter för Kongl. Maj:ts Kansli blifvit under den 19 December 1835 meddelade, att öfriga embetsverk, för hvilka expensmedel vore anslagna utan fastställande af "visst belopp, finge derför af Postoch lnrikes-tidningar anskaffa så mångå exemplar, som hvarje verk ansåge för sig och underlydande erfordras, dock 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. icke i något fall utöfver det dem i vederbörlig ordning tillerkända antal exemplar af Svensk författningssamling. Vid tillämpning af berörda föreskrifter hade dessa, enligt hvad 1864 års Revisorer anmält, blifvit af särskilda verk olika uppfattade. Så upptoge exempelvis expensmedels-redovisningen för Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, med 2 divisioner, prenumeration å 12 exemplar af Postoch Inrikes-tidningar, under det Kongl. Svea Hofrätt, med 5 divisioner, åtnöjt sig med blott 6 exemplar af samma tidning. För Justitie-statsoch Justitie-revisions-expeditionerna hade 18 exemplar deraf anskaffats, medan Kongl.
Beskrifning, skrifvits Mary i n:o B, kunna vi ej ge er annat huru den skall användas, finnes på hvarje råd än att hänvisa er till en specialist i hudpaket. Löpes i kryddbodarne. Carola. sjuk domar. Möjligt är ju, att ni då kan få ett » säkert och hastigt » verkande medel — vi känna ej något sådant. — Äro edra händer för feta så får ni väl sätta er på svältkur, ty icke lyckas det att » banta » blott händerna! — Maria. Icke så illa. men dock mindre anVårtorna aflägsnas bäst operativt af läkare. vändbart. Litet mindre högstämd patos, och Eljes genom penslingar med ättiksyra. ni lyckas! — landsbo. Någon orsak måste upptäckas, Albert. Hjertligt tack. Välkommen åter. ty eljes lyckas det näppeligen att finna boteAnsas har sett illa upp .. Svar i breflådan medel. Är er mage verkligen i god ordning? fanns redan i n:o 45 af Idun, hvartill vi hänvisa. Skrifver ni aldrig prosa — sådana Isabella. Tag hvarje qväll under 20 bidrag äro mest välkomna. — » Framåt » lefver minuter ett 25° varmt fotbad med tillsats af ännu. 20 ort soda. Fortsätt dermed en längre tid. Använd det medel, som föreskrifvits En prenumerant (Finland). Ja. Alfhild 4) i n:o 47. Mamma Elisabeth tackas varmt for bidraget. Kommer i nästa nummer. Glöm ej bort oss. A — ta. Skaffa er från instrumentmakar en Redaktionen. Verner i Stockholm elastiska strumpor och begagna dessa dagligen. Pä qvällarna aitagas de, och benen tvättas med bränvin, utspädt med lika delar vatten. — Under nätterna begagnas ej strumporna. Ledsam tystnad. Ett ord för dagen, af Raf. G. Ingnid hvarje qväll grundligt en Ave. — Husmors tomtar. Poem af Pehr J. salva af 1 del zinkoxid och 1 del fäldt svafvel Wallin. — Träldomsok. Några små betrakpä 10 delar gul vaselin. Tvätta på morgonen telser af Mathilda Langlet (forts.).
60m ontingen sjelf var närmast af de når upphöjdisen skedde, qvarblifvande Ven 18 Augusti t. m. ättemännen, eller som äldst är af en sådan persons gren; att först efter berörde grens utgång samma hufvudmanskap öfvergår till den i samma värdighet qvarblifna och då för tiden äldste grenen från stamfadren, hvilken genom yngre bröst-arfvingar af dem som i den högre värdigheten inträdt kan hafva uppkommit; att för de sedan den 6.te Junii 180g tillkomne ätter är hufvudman den, som enligt 37 §. i RegeringsFormen ättens värdighet innehafver, och stamfadrens all a öfriga bröstarfvingar stå, de ofrälse såsom Expectanter och Frälsemannen såsom ättemän* för att efter hufvudmannen tillträda hans rätt i mohn af hvars och ens ålder i ätten, j 6. Når Riksdag hållas Svarar mot 3 §• skall, åge hufvudman, 1818 års Riddarhul som vid den första eller Ordning. Ven lS Augusti e, m. 244 andra af de anteckningar hvarom i3 och 14 handla, dertill sig anmåler, ovillkorlig rätt, att Såte för åtten intaga. Har hufvudmannen vid andra anteckningen sig icke anmält, åge annan åtteman sam* ma rätt, och bland flere , den aom år liufvudraanna rätten närmast. Har någon åtteman icke heller sig anmält, må såte för åtten intagas af Fullmågtig som sjelf är af introducerad ätt, och sorn hufvudmannen eller den hans rätt utöfvar, på sätt här nedan föreskrifves, förord nät. Under Riksdagens lopp , vare hufvudman, ättemän eller fullmägtig, sorn sig först anmäler, berättigad att säte för ältan intaga. Af dem som på en gång sig anmäla , njute hufvudman framför ättemän, hufvud man na-rätten närmare atteman framför fjermare samt ättemän 245 Den 18 Augusti, /, ra, framför Fullmägtig företräde. §• 7- Från rättighet att Svarar mot äga säte och stämma 8 §.
Skrifvelse, J\:o i 49. 45 Befrämjande i allmänhet af Bergsbruket. 41 :o. Under erinran om de särskilda förslag, som vid sednaste riksdag blifvit framställda i ändamål att bereda besparing i landets omkostnader för brännmaterials anskaffande och Rikets Ständers med anledning deraf uti underdånig skrifvelse af den 24 Oktober 1860 gjorda anhållan, att sådana åtgärder måtte vidtagas, som pröfvades lämpliga för allmännare utbredande inom landet af dels en förbättrad och till större besparing ledande kolningsmethod, dels oek kännedom om torfjords ändamålsenliga beredande till godt brännmaterial, samt att de kostnader, som för nämnda åtgärder till en början kunde ifrågakomma, måtte bestridas af det anslag, 3,700 R:dr, som till “befrämjande i allmänhet af bergsbruket" funnes å Riks-stateu uppfördt, har, jemte förmälan, att, sedan Föreståndaren för Teknologiska Institutet, Bruks-societetens fullmägtige i Jernkontoret, Kommers-kollegium samt Landtbruks-akadeiniens Förvaltnings-komité öfver denna nådiga framställning sig yttrat, ett belopp af 1,500 R:dr blifvit under den 19 September förlidet år utaf ofvannämnda anslag anvisadt till belöning för författandet af en ändamålsenlig och populär afhandling om kolning och de tjenligaste methoderna för dess verkställande samt om bränntorf och dess beredning, — E. K. Majit, enär berörda anslag, från hvilket dessutom, jemlikt nådiga Brefvet den 16 September 1859, årligen utginge 1,600 Ridr till aflönings förbättring åt lärare vid Fahlu Bergsskola, följaktligen, så framt någon tillgång för bestridande af tillfälliga utgifter för bergsbrukets gagn skulle finnas, icke blefve tillräckligt för ytterligare anvisningar derå, begärt, att Rikets
Bennet för Riddarhus-Salens iordningsställande. V. , B. 535. VI. — N:o 7. i anledning af väckt fråga om en förändrad inredning af Riddarhus-salen. X. B. 16, 250. XI. 22, 81. A. 94. — Nio 8. i anledning af väckt fråga om borttagande af flygelbyggnaderne å Riddarhusgården X. B. 123. A. 250. — N:o 9. med betänkande angående (örändradt sätt för val af Ridderskapel och Adelns Elektorer, samt ledamöter i Hemliga Utskottet. XI. B. 186. 219, 286. A. 292. — Nio 10. i anledning af väckt motion om ändring i 37 §. Riddar hus-Ordningen. XI. B. 186, 219. A. 292. — N:o 11. i anledning af Hr Adelborgs, A. 0. motion om ändring i 23 §. Riddarhus-Ordningen. XII. B. 247, 321. 407. A. 4 16. — N:o 12. i anledning af Hr Thams, C. W., motion om anslag från Riddarhus-kassau till tryckning af Ridderskapet och Adelns äldre riksdags-protokoll. XIII. B. 43, 202, 325. A. 333. — Nio 13. med svar på ålerremissen af Utskottets Memorial Nio 12 om tryckning af Ridderskapet och Adelns Protokoll. XIV. B. 404. XV. 60, 90. A. 96. — Nio 14. med förslag till ändring af 20 §. Riddarhus-Ordningen. XIV. B. 404. XV. 60. A. 96. — N:o 15. med förslag till ändring i 19, 23 och 31 §§. Riddarhus-Ordningen. XIV. B. 404. XV. 60, 97. A. 108.
Clemens befann sig knappt i Eusebias budoar, förrän hon emottog honom med en omfamning nog varm för att vara systerlig, och han besvarade den med den fulla lifligheten af en passion, hvars väsen han missförstod och på hvilken han för den skull icke lade några tyglar. Clemens var försänkt i ett haf af hänförelse. S:t Johannes var nu alldeles undanträngd af Eusebia, och afskrifningen af hans uppenbarelse fortgick på de timmar, som egnades åt densamma, vida hastigare än förut, ty Clemens grubblade icke mer öfver hvarje ord, som han öfverflyttade i kopian. Den yttre verlden var så godt som försvunnen för hans öga; den var uppgången i Eusebias person, och Eusebia syntes honom icke såsom någonting yttre, utan som en del af honom sjelf. Clemens hade nu ändtligen hunnit den punkt, till hvilken han sträfvat; verlden med dess frestelser fanns för honom icke mera. Så tycktes honom sjelf, och minst af allt skulle han anat, att sinnligheten, som han ville döda, nu uppsupit hela hans lif, att hon beherrskade hvarje rörelse i hans själ, hvarje bloddroppe i hans ådror. Clemens hade förut sörjt deröfver, att han icke kunde fasthålla och föreviga den lyftning i själen, som bönen och betraktelsen förlänade. När andaktens tillstånd slappades, ansåg han det som ett återfall från himmelen till jorden, från Gud till verlden. Och dessa återfall hade på sednare tider inträffat oftare än förr, han visste icke hvarför, ehuru det med lätthet lät förklara sig dermed, att den ständiga sysselsättningen med samma bilder och föreställningar, samma återkommande andaktsöfningar slutligen förslöa själen och göra den mindre emottaglig för deras intryck. Nu deremot var förhållandet ett annat. Clemens lefde i en stadigvarande hänförelse; andaktens ögonblick var fasthållet och förevigadt. Hans fromhet hade funnit hvad den behöfde: ett nytt och mägtigt retelsemedel.
I enlighet med Rikets Ständers vid sistlidne riksdag framställda anhållan att få vid detta riksmöte omottaga fullständigt förslag till definitivt ordnande af Pångvårds-styrelsen och den vid fängelserna anställda tjenstemannaoch bevaknings-personal samt till reglering af aflöningskostnaderna för hela denna förvaltning, har Kongl. Maj:t, efter det Eångvårds-styrelsen genom den för detta embetsverk numera utfärdade Instruktion kunde anses vara till fullo organiserad och sedan länscellfängelserna i samtliga länen blifvit eller inom kort tid blifva fulländade, ansett en, så vidt ske kunde, fullständig lönerogleriug så väl för Eångvårds-styrelsen som för den vid fängelserna anställda betjening nu böra företagas. Yid pröfning af denna fråga hade likväl, såsom af det den Kongl. Propositionen bifogade Statsråds-protokoll inhemtas, icke alla af denna förvaltnings tjenstebefattningar funnits vara af beskaffenhet att lämpligen kunna å ordinarie stat uppföras; Stats-Utskottets Utlåtande N:o 39. XI men i den mån en slik anordning synts kunna utan olägenhet vidtagas, hade sådant vid uppgörandet af ett, nyssnämnda protokoll bilagd t, förslag till aflöningsstat för en del af fångvårdens embetsoch tjenstemän samt betjente blifvit iakttaget. Enligt detta förslag, deri de förmåner af ved och ljus, boställsrum eller hyresersättning, planteringsland och servismedel, sorn tillkomma en dol af denna personal, dock ej ansetts böra upptagas, komme den del af aflöningskostnaden inom denna förvaltningsgren, hvilken skulle kunna dels såsom löner, dels såsom arfvoden uppföras i stat med bestämdt anslagsbelopp, att uppgå till sammanlagdt 1.82,877 R:dr 50 öre.
Kontorsskrifvare voro att använda i och för uppräkning af forstuna sedcje frgn kassorne tfll sedel kon toret dagligen inkommande, makulerade skillingssedlar, detta arbete, hvilket, jemlikt Redovisnings-ordningen, nästpåföljande söknedag skall förrättas, alltid af flere sedelkontorets tjenstemän samfäldt, icke kunde af tvänne personer medhinnas, enär antalet af dylika bundtar, hvardera innehållande a5o sedlar, oftast uppgingo till 70, 80 å go, understundom till 180 och derutöfver, men allenast 20 bundtar kunnat till uppräkning, uppträdning och förseende med afskrifningssedlar såsom tjenstepligt tilldelas en hvar af dem; funno Fullmägtige den 26 i ofvannämnde månad skäligt berättiga Understyrelsen, att, i ochför biträde vid uppräknin - 11 gen af de till Sedelkontoret från samma månads början inkomna och än vidare ingående makulerade skillingssedlar, utgifva en ersättning af två skill ingar åtta runstycken Banko för hvarje bundt sådana sedlar, sorn af extraordinarie tjenstemän uppräknas och vidare behandlas; dock att sammanräknade ersättningsbeloppet, till en början och innan ytterligare framställning i ämnet gjordes, ej finge öfverstiga 433 R:dr 16 sk. Banko; hvarefter och sedan Understyrelsen anmält nödvändigheten af fortfarande tjenstebiträde inom Sedelkontoret, helst beloppet af dit inkommande försl i Ine skillingssedlar, i stället att minskas, då ännu vore i betydligt tilltagande, Fullmägtige den 26 sisth April bifallit, att nyssberörde ersättning må, så länge behofvet sådant påkallar, utbetalas till extraordinarie tjenstemän, som biträda vid uppräkning af dylika sedlar. §• 10‘ Som, i följd al Rikets Högh Ständers vid sednaste riksdag fat■
Betänkcuulert. så anser Utskottet de allmänna ersättnings» grunderna vid sädana serskildta hemman böra bestämmas, icke efter det förut erlagda tiondejernet, hvilket skulle såra billigheten, utan efter värdet af de större eller mindre förmoner, som i och för rörelsen åtnjutas, jemförde med andra hemmans, samt under afräkning af den alltid qvarblifvande skyldig* heten, att deltaga uti ugnens byggande och uppvärmning, så länge tackjern uti densamma tillverkas. Der åter, hvarest denna förbindelse upphört medelst hela hyttans nedläggande, är jemförelsen med andra hemmans onera lätt verkställd, samt, i händelse styckade belägenheter uti ännu blåsande Bergslager icke tillåta Rotering, lika lätt förvandlad uti motsvarande skatt. Och slutligen, hvarest hela Bergslager, af hvad orsak som helst, antingen tvungne eller frivillige, alldeles nedlagt rörelsen, böra sådana öfvergå till landslag, samt, der detta icke är skedt, underkastas rotering och lika skyldigheter med alla andra af samma natur varande hemman. Då Utskottet, dels af de meddelade undersökningar om Hellestads och Wånga Bergslager, hvilkas resultater nu hvila på Kongl. Maj:ts Nådiga skärskådande, dels af enskild kännedom om den likartade belägenhet, hvari flere andra Rikets Bergslager befinnas, tror sig kunna ined säkerhet antaga, att sådana tillstundande ledigheter af Bergs» inanna privilegier icke blifva få eller obetydliga 3 så uppstår den tredje frågan, till Ees v. och Ekon. Utsk. Betänkande»., 795 hvad ort böra dessa förflyttas, för att blifva för Riket och den synbart aftagande tackjernstillverkningen mest gagneliga ? Om inom Svenska området finnes en tract, hvarest klimatets hårdhet och den långa vintern förneka dess Innebyggare att anse åkerbruk såsom en hufvudnärinv, men hvarest outtömliga, i dagen liggande jernberg af rikhaltig och godartad malm, omäteliga skogar, ypperliga tillfällen till betesmarker och åt alla kanter genomskådande strömmar finnas 5 så synes naturen sjelf anvisa till frågans besvarande.
Jag tror, att saken tdelar sig i n:ne omständigheter: 1:0 om en person låter trycka en anklagelseact, med dertill hörande allegater, månne det ej då åligger honom att, när han derigenom kastat skugga på vederparten, sedermera, sedan dennes förklaringar inkommit eller Dom i målet fallit, och sedan anklagelsen sålunda blifvit tillrättavisad eller gillad, äfven låta allmänheten få kännedom af de handlingar, som ådagalägga den motsatta meningen, på det allmänheten ej må blifva förvillad i händelse vederparten antingen icke har råd eller lust att bekosta en sådan tryckning. Förslaget till den blifvande TryckfrihetsFörordningen innehåller en otydlighet i den - Den 3i Januari i e. m. na del. I nu gällande TryckfrihetsFörfaltning slår: att i hvad rättegångsmål som helst, en part väl må vara tillåtet , att , innan dom eller utslag fallit , efter eget valj genom tryck kungöra Inlagor, Besvär och anklagelser ; sedan står det: men att en sådan part äfven åligger vederpartens förklaringar derå, jemte Domstolens utlåtande deröfver och Ledamöternes i Domstolen särskilta vota, genom tryck kunniga göra. Jag finnér saken vara ganka billig; och tror att Utskottet ej gjort rätt, som velat inskränka åliggandet derhän, att det skulle bero på Domstolens pröfning om Domen bör tryckas eller ej. Jag röstar derföre för det gamla momentets bibehållande i denna del. Den a:dra frågan är den, om tryckning sker sedan Dom fallit, huru mycket då bör komma till allmänhetens kunskap af de målet tillhörande handlingar. Då tror jag, lika med hvad Grefve Frölich anfört, att, likasom det stadgades i 1810 års TryckfrihetsFörordning, örn man later trycka mera än Domen, till exempel ena partens inlaga, man äfven skall vara skyldig trycka motpartens förklaring; dock ej mera än som fordras för en fullständig kännedom om saken. Jag tror således, att om man vill hafva båda dessa omständigheter tydligt uttryckte, det nästan erfordras en ny redaction, som borde sammanfattas sålunda: 33? Den 31 Januari! e. ni.
§ 2 Befallningshavanden skall efter denna tid, när ortens behov eller maunfakturverkens innehavare så önskar, utse tjänliga av allmogen vanligen besökta ställen där sådan försäljning får ske. De får inte ligga i grannskap av varandra och förestås av välfrejdade och med goda bevis försedda personer, vilka bör vara bosatta på platsen. § 3 Glas-, porslinsoch smideshandlare som är bosatta i städerna, har inte rätt att sälja sina varor på landet eller besöka andra marknader än dem som är särskilt anslagna för den stad där de är bosatta. De på landet antagna säljarna må i intet fall med sina varor till marknader kringresa. § 4 Under resorna från tillverkningsorten till försäljningsorten skall de alltid har Befallningshavarens pass. Hustrur och barn får inte medfölja och ingen försäljning av varulagret får ske. § 5 Om en till försäljning av ovanstående varor antagen person säljer andra varor, om han färdas till marknader eller säljer under transporten mellan tillverkningsorten och försäljningsorten, underkastas han det ansvar som lagen kan drabba honom och dessutom förlorar han sin rättighet att sälja § 6 Det nu stadgade förbudet att sälja glas och porslin och smidesvaror genom kringresande i landsorten gäller inte allmogen. De har som tidigare rätt att försälja sina egna handaslöjder var som helst i riket. Stockholm den 9 januari 1822 CARL JOHAN Cirkulärbrev angående rätta tillämpningen av Kongl Kammar Kollegie Kungörelse den 31 maj 1820, rörande förhöjning av 1799 års lantmäteritaxa. Stockholm den 14 januari 1822 På förekommen anledning tillkännager Kongl Maj: t i Nådigt Brev att lantmäteritaxan inte skall förstås så att någon tillökning av hästar vid tjänsteförrättningar är beviljad. Stockholm den 14 januari 1822 SALOMON LÖFVENSKIÖLD. Kungörelse angående beräkningsgrunden för posthemmans befrielse från båtsmans rotering. Stockholm den 15 februari 1822 Det behövs en grund för hur man skall mäta roteringsfriheten för posthemman. 1811 förklarades att 8 mils postförande i veckan borde ge rotering för en hel rote. Detta gäller i 15 uppräknade län. Denna beräkning slår ojämnt, då båtsmansrotarna ofta är större.