Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Harald gick nu sakta framåt och kom till en annan dörr, på hvilken han just ärnade lägga handen, men spratt till såsom träffad af ett elektriskt slag ... nu, då han var så nära målet. En klagande vacker qvinnoröst sade: – Ni svarar mig ej; ni vill då låta mig här omkomma den rysliga hungersdöden. Ni vill icke frälsa mig. Ni menar att ni ej vågar det. O hvad det är grymt! Efter en paus fortfor rösten: – Och ändå måste jag tacka er för det ni stulit er hit till mig; jag tackar er för de några skorpor, som ni hemtat åt mig och för den lilla tåren vatten tackar jag er äfven. Är icke menniskan ändå ett eländigt ting! Så länge jag hade här mat och dryck fullt upp, så kunde jag väl inte emotstå driften att smaka deraf, ehuru jag visste, att ett uselt lif derigenom skulle förlängas ... men jag nästan önskade, att man borttagit från mig dessa lifvande retelsemedel ... nu deremot, när det är bestämdt att jag skall dö af svält, nu när jag redan är halfförtärd och således så nära den vänliga döden, nu blir jag så glad åt några skorpsmulor och litet vatten. O Gud lär mig undergifvenhet, lär mig prisa dig under hungerns qval! En manlig stämma utlät sig: – Har han verkligen hållit sitt hot; har han icke varit här alltsedan han borttog maten och vinet? – Han har varit här en gång; det var troligen natten emot i går ... men hvad vet jag skillnaden på natt och dag! Och då tiggde jag på mina knän af honom mat, men han bara skrattade, den grymme, och sade att detta var sista gången han skulle komma att se mig, men att han ännu den gången ville njuta af mina qval. Hvem är en djefvul i menniskoskepnad, om icke han Hvarföre skall ni gråta ... nog är ni ändå en engel emot honom. Ni är ändå den bäste af dem jag sett här i den lefvandes graf. – Jag måste vara den bäste, emedan ni icke sett någon fler än oss båda, honom och mig. Ni gäckar mig.
Genom det att man undantager viss egendom från samfälligheten, afskär man alla anspråk af ena makens skyldeman på sådan egendom, tillhörig den andra. Utan att misskänna makarnas egen böjelse att med hvarannan dela sin förmögenhet eller att gemensamt bibehålla den åt sina barn, bör man likväl betänka, att de svårligen med likgiltighet skulle kunna föreställa sig möjligheten, att deras egendom kunde omedelbarligen frångå dem sjelfva, för att öfverflyttas till personer i en annan slägt» Delande dessa åsigter, anser sig Utskottet endast böra tillägga, att grunden för den i gällande lag uppdragna skilnad i ifrågavarande hänseende emellan fastighet i stad och fastighet å landet synes vara den af Lag-komitén jemväl angifna, att lagstiftaren utgått från den synpunkt, att hus och tomt i städerna icke i allmänhet utgjorde borgarens redbaraste förmögenhet, men att deremot å landet, der näringssättet egentBih. till 11 St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 7 Häft. 3 18 Lag-Utskottets Betänkande M 27. ligen bestode i jordbruk, fastigheten eller jorden vore brukarens förnämsta egendom, den der således åt honom eller hans slägt borde förvaras. Huruvida det åter vöre lämpligt, att för närvarande hos oss upphäfva berörde skilnad, är en fråga, till hvars lösning motionärens förslag icke gifver grundlagsenlig anledning. Afven i främmande länders lagstiftning är ärfd eller före äktenskapet förvärfd fastighet undantagen från den egendomssamfällighet, som eljest, enligt lag, är för makar bestämd. Så t. ex. innehåller Frankrikes Code civil (art. 1,404), i afsende å de äktenskap, som äro ingångna under förutsättning ef egendomsgemensamhet (régime en communaute), enahanda stadganden, som, på sätt förut nämndt är, blifvit af Lag-Komitén föreslagna.
DEN SVENSKA TIONERNAS KOLONIEN I korna äf det tjugonde seklet ånyo glittrar på flodens forsande vatten, då skall parisaren icke längre känna igen sin stelt högtidliga Quai d ' Orsay. Han skall glömma, att stormaktspolitiken och diplomatien där arbeta i tysthet inom utrikesministerhotellets ärevördiga murar, för att uteslutande fägna sitt öga med anblicken af den mikrokosmos den civiliserade världens alla länder skapat på den historisk vordna kajen. Och han skall få en riklig ögonfägnad, ty redan nu kan man profetera därom, att » nationernas gata » skall bjuda på den mest pittoreska omväxling i fråga om arkitekturmotiv. Jag skall icke gå utvecklingen i förväg med några på sannolikheter byggda skildringar af, hur detta parti af 1900 års utställning en gång kommer att te sig. Däremot skall jag förbehålla mig rättigheten och äran att inför Iduns läsarinnor och läsare då och då, allt efter som staden växer, gifva en bild af densamma. Den bild, hvarmed Idun i detta nummer illustrerar » Sverige på parisutställningen », har fördelen af att vara en ögonblicksvy. Den säger oss på kornet, huru och hvarigenom vi för tillfället äro representerade där. Det är genom ett redbart, präktigt arbete, ett kroppsarbete, värdt^kanske dubbelt så mycket som det, hvilket presteras af franska, grekiska, serbiska, italienska dagsverkare i vår omedelbara närhet. Här i Frankrike finnas åtskilliga svenska arbetsgifvare. Det finns ej en, som ej skulle önska att uteslutande kunna engagera svenska arbetare, ty det finns ingen, som ej konstaterat, att den valuta en svensk lämnar i kroppsarbete är betydligt större än den, man kan vänta af en infödings ansträngningar. Men den franska arbetareorganisationen är så fast uppmurad, att det möter stora svårigheter för en patron att antaga utländskt arbetsfolk. Det blir en raskamp, så fort germanska element införas i arbetsmarknaden. Men här på Quai d ' Orsay äro vi dess bättre på egen grund. Öfver vår tomt vajar den blå-gula flaggan. Och hundra steg från tomten ser jag på avenue Rapp — för resten nästan så godt som midt » NASTAD ». Paris, november.
Hvad den af Herr Friherre Björnstjerna väckta fråga angår, hu-i ruvida Skrå-ordningarnes upphäfvande skulle stöta emot Borgerskapets privilegier, utbeder jag mig få erhindra, att Herr Friherre Jacob Cederström redan uti sitt Memorial utredt , det desse Författningar allsicke ägt eller äga privilegiers natur, utan äro grundade på framfarna Konungars serskilta Nådiga Resolutioner, och icke allenast af Sveriges Konungar blifvit flere gånger inskränkta utan äfven af dem kunna ännu mer inskränkas eller ock alldeles upphäfvas; och förenar jag mig för öfrigt med hvad Élerr Friherre Anckarsvärd och Herr Morath i denna del anfort. Hvad åter beträffar Flerr Grefve Posses yrkande af förbättrade uppfostrings-anstalter, såsom i afseende på Skrå-1 ordningarnes afskaffande oumgängeliga, vågar jag tro, att de ifrån Spanien och båda Sicilierna hämtade exempel icke kunna lämpas till 5o4 Deri i f Februarii. vårt Fädernesland, hvilket uti Näringsoch konst-skicklighet står så långt framom dessa länder, att ingen jemförelse lärer äga rum. Det är uti flere af Rikets Provincer icke sällsjmt, att på landet träffa godo handtverkare. De handtyerkerier sorn i synnerhet bero af mathematiska och mekaniska kunskaper hafva under arbetet vid Gotha Canal vunnit framsteg, knappt lörut anade, och om, som jag hoppas, detta och andra till landets nytta och heder ledande stora företag med alfvar blifva forsatte, skall en mängd af de för landets innevånare oumbärligaste handtverksgrenar fortskrida till mer och mer fullkomlighet och torde hända i och för de flesta af våra handtverks-cla s se rs upplysning, i hvad till deras yrke hörer, göra nya uppfostrings-anstalter umbärliga , serdeles om vid Relleller Lancasterska Skolorna, som lyckligtvis allmänt börja införas, inrättningar gjordes, att äfven uti slöjder och handtverk inöfva en del af den ungdom der undervisas. Friherre Björnstjerna:
Fröken Hulda Lundin uppträdde nyligen å kongressen för uppfostran i Art Palace å Loke Shore i Chicago med ett intressant föredrag rörande » Uppfostringsväsendet i Sverige ». Fröken Lundin hälsades med stormande applåder af en, trots den odrägliga hettan, stor publik. Hon gaf en historisk redogörelse för folkundervisningen samt behandlade universitetsförhållandena, slutande med några antydningar rörande professor Sonja Kovalevsky. Hvad som väckte lifligaste anklang, var dock skildringen af folkhögskolan och dess idé. Efter föredragets slut omringades hon af en mängd herrar och damer, hvilka utbådo sig närmare redogörelser för skolförhållandena i Sverige. inbjudes stor öre pr dygn derata för längre tid o c h d ä r allt disponeras smärre af till hjärtlighet, fritt af förnäma ett verkligen behagligt förtager efterförmögnare finna tillfälle främmande » bästa hvars Unga andra här i det lifligt äfven 65 dansante till i ' enna äfven i bistå E n och soirée s o m utgöra allt, En ny grefvinna af Visborg. Prinsessan Bernadotte nedkom förliden fredag klockan 10 förmiddagen med en dotter. Prinsessan, som vistas å Rosendals slott, befinner sig efter omständigheterna väl. följer välvilja umgängeskrets. kr. de familjer, linne. här doktor svenska och stundom Stockholm, eller kunna med m e n äfven de deltaga. landsorten också långväga hvilka hus har tid. * ett o. s. v. o c h s ö k e r gång; fröken Louise Gyllenram för definna klockan fyra, öl o c h kaffe samt O m somrarna mottagas äfven gäster för kortare t i d, till o c h ehuru af enklare beskaffenhet o c h med för d a g; det centrala läget, l u l t nära därför v ä d j a n d e till enklare personer. Priset p r dag är, n ä r det gäller vanliga lighet o c h välvilja, s o m är ägnadt att väcka resande, 2 kronor för de större, i hvilka t v å förtroende. m. Frukost och kväll serveras d å efter behag, finaste pensionaten. Priset är för hel inackorm e n ej m i d d a g.
Finnes det; då må hemtning ej beslutas. § 13. Vid Svensk domstol må i brottmål, som af Norrsk Rätt skola afdöma», förhör med parter anställas; åliggande del Konungens Befallningshafvande att ej mindre derom, än om förhör med vittnen i sådana mål, påfbegäraa af Norrsk Amtman, föranstalta. § 14. Å handling, pä grund hvaraf någon vill utmätning i Norrige söka, skall Konungens Befallningshafvande i det län, der handlingen är utfärdad, på begäran, efter före - Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition N:o 109. 5 funna omständigheter meddela intyg, att densamma är utfärdad i den form, som för exekution erfordras, samt alt och frän hvilken dag det deruti upptagna beslut vunnit egenskapen att medföra ovilkorlig exekution i öfverensstämmelse med hvad i Svensk lag är stadgadt om beslut, som eger laga kraft. Om expeditions-lösen och afgift för stämpladt papper vare lag samma. Å hötes-dom, som af Konungens Befallningshafvande lill utmätning i Norrige öfversändes, skall enahanda intyg om form och laga kraft af honom meddelas. § 15. Vid utmätning af böter efter Norrsk Amtmans begäran ege annan ersättning lill förrätlningsmännen ej rum, än för skjutsoch dagtraktamente såsom för extra förrättningar i Statens ärenden. Lag samma vare, då, på Norrsk Amtmans begäran, stämning delgifves eller förhör med parter eller vittnen i brottmål anställes vid Urtima Ting, som för sådant ändamål Särskildt blifvit utsatt. Om godtgörelse till vittnen i brottmål gälle hvad lag i Sverige stadgar. Till de här nämnda ersättningar åt lörrättningsmän och vittnen förskjutas af vederbörande Landtränteri nödiga medel, hvilka godtgöras Svenska statsverket i den ordning, som i Kongl. Förordningen den 1 Juni 1819 är stadgad. § 16. Förestående sladganden träda i kraft från den dag, Kongl. Majit bestämmer, sedan en motsvarande lag i Norrige blifvit antagen. De i frågan hos Siats-Rådet och Högste
Icke tror jag att der två kommunikations-linier finnas i närheten af hvarandra, såsom jernväg och sjökommunikation till Göteborg, en af dessa skall upptaga all trafik, men jag tror, det är en fördel för landet och den enskildte att tvenne sådana finnas, och att de komma i konkurrens med hvarandra, och jag tror, att båda dessa kommunikations-linier skola flitigt begagnas. Man har sagt, att i strategiskt hänseende södra linien skulle vara fördelaktigare än den norra. Jag kan icke bedöma detta, men vill blott upprepa hvad en klok man sade, då fråga var om jernvägens sträckning öster eller vester om Sigtuna-fjärden: »Strategiska fördelar böra tagas i betraktande, der de icke stå i strid emot ekonomiska fördelar för landet, emedan i de liesta fall de förra endast undantagsvis kunna tillgodogöras, hvaremot de sednare dagligen komma landet och trafiken till godo. En talare har anmärkt, att den uppgifna trafiken af kol till bergslagen och malmer till vestra Wermland ej är tänkbar och ej kan kalkyleras. Jag har med specifika förteckningar visat i Stats-Utsk:t, att jag årligen köper 800 å 1000 stigar kol från Fryksdalen, Kihl, Ullerud och Nyed (och jag kan försäkra, att det är många mer än jag i bergslagen, som köpa kol från samma trakter), under det att malmer i samma direktion föras från bergslagen till Kärnäshvttan i Nyed och andra hyttor vester ut från Filipstad, hvilket bevisar, att en sådan vexeltransport af kol och malm redan existerar, och helt säkert skall utsträckas betydligt längre, om norra linien antages och Filipstad-Norums-banan kommer till stånd. Frih. Klinckowström har sagt, att södra linien gör det möjligt för vestra Wermlands skogsegare att skicka sina kol till Christinehamn och derifrån på sjöväg till bergslagen. Dervid Den 14 Mars e. m. 333 har den värde talaren gjort sig skyldig till ett stort misstag, ty för det första går inte sjökommunikation från bergslagen ner till Christinehamn, utan är förenad med denna plats genom Sjöändans jernväg, nära 1 mil lång, och för det andra är denna jernväg icke af samma spårvidd som Statens stambanor.
Asp åtagit sig äfven i afseende på ersättning af skillnaden imellan fria och ofria tulloch skeppsumgälder för fartyget, som emot en sådan förbindelse erhöll ett fribref, hvilket i annan händelse icke blifvit meddeladt och i brist hvaraf ofria umgälder bordt för samma fartyg erläggas. Kn sådan underdånig anmälan och hemställan är af mig gjord den 8 Mars 1852, hvaröfver kongl. Commercecollegium, efter erhållen nådig remiss, algifvit underdånigt utlåtande af innehåll, att ehuru stadgandet i (i § af kongl. Förordningen den 22 April I82'.l, att derest, då helfrihetebref eller turkiskt pass sökes, aila i sådant afseende erforderliga handlingar ej skulle vara att tillgå, på Collegii pröfning och bedömande finge bero, huruvida, till undvikande af skada och tidspillan, rederiet likväl ina vara tillåtet att nämnda pass utbekomma emot förbindelse att, vid lämpligt vite, inom viss tid den felande handlingen inlemna, blifvit uteslutet i nu gällande kongl.
Och hafva Revisorerne, i sammanhang härmed, samt i stöd af 3 §. mom. c. uti deras Instruction, fästat Banco-Fullmägtiges uppmärksamhet derpå, att, i händelse den sekla resningen, ej af Kongl. Majit i Nåder beviljas, Fiskals-Embetet må, för den förlust Banken kan tillskyndas, söka ersättning hos Redactionen af Stats-Tidningen, eller den, sora till berörde förlust må hafva varit vållande. §• 7 • Låne-anderstöd medelst Crcditiv från Bankett. De föreskrifter, som uti 4 Art. 3 Afd. 3 §. af i83o år,s Banco-Reglcr mente och i 196 §. af sisla Banco-Reglemenlet, äro lemnade, rörande Rjksgälds-Contorets Creditiv å högst 1,000,000 R:dr, för licjviden af Slatsfyljnads summan - — 33 summan och för bestridandet af Riksgälds-Gonlorets egne behof, hafva behörigen blifvit iakltagne, så alt nämnde Conior aldrig fått begagna större förskott än 1,000,000 R:dr B:co, eller under Julii och Augusti månader varit något skyldigt å dess Vexel-Banco-Räkning N:o 1. De för Manufactur-Disconten och Jern-Conloret bestämda Crediliv åro, på vanligt sätt, efter behofvet, anlitade, men den lånerätt i Banken, som genom 12 och i3 §.§. uti 4 Art. 3 Afd, af i83o års Banco-Reglemente Jdifvit Stockholms SLads Brandförsäkrings-Contor och Spar-Bankerne i Riket förunnad, är icke vorden begagnad.
Ehuru jag förut wet, at denna min tanka ingen ting wcrkar, har jag dock trodt mig böra nämna den, och fär för öfrigt conformera mig med den warda Ledamot, som upgifwit detproject, åtwid päkommande krig en Comité borde fättas i den provins som bliswit krigstheatern, som kunde pä samma satt, wm det ffer af sjelfwa fienden, dä han infallit, reglera om ffjutsnings beswäret och deltagandet af dem som nu äro befriade, med den rätt at icke wara oumgängeligen bunden wid hemmantalet; utan derest det skulle finnas nägra sa swaga hemman eller andra locala omständigheter eller olyckshändelser m. in. de da ägde moderera efter omständigheterna. Grefwe lckö rn er, L?.rl Labriel, förklarade at i detta ämne redan sä mycket wore taladt, at ban ej längre wille uppebälla Ridderffapet och Adeln, utan för sin del fullkomligen förenade sig med Herr l>cbir>itterlövv!; sa Ival utarbetade anförande, jämte hwad Grefwe De l^ 6s.r6ie hade yttrat, samt nu begärde, atHerrGrcfwen och Landtmarffalken enligt besia Herrars förslag mätte göra proposition. Härwid ropades ömsom proposition, Mej, och proposition. Herr Grefwen och Landtmarskalken Af hwad jag nu under denna ventilation hort, har jag tyckt mig finna, at den hos Ridderffapet och Adeln rädande meningen jämkar sig til de 966 Den 28 lJunir. de forsing Grefwe D« i-r Laräis, Friherre N.-u,- Nt-rjieim och Herr i sina anföran den upgifwit. Jag tror mig således böra at Högloft.
Deremot ansåg Kongl. Majd försök med en Forvagns-inrättning, skiljd från brefposten böra å de större vägarne göras och verkställigheten deraf först genom utfärdande privilegium upplåtas åt enskild man på entreprenade samt anbefaldtes ÖfverPostDirecuonen, att såsom en förberedande anstallt dertill, författa ett förslag till allmänna grunder för en sådan inrättning, innehållande alla för verkställigheten tjenliga vilkor och att derefter utfärda Kungörelse derom till efterrättelse för hugade Entrepreneurerj hvarvid, i anseende till de möjeligen tillgörande anbuden , företräde borde gifvas dem 5 sorn erbjödo sig, att iordningbringa Forvagnsinrättningen endast emot försäkran om orubbadt bibehållande deråt i vissa år utr.n allt intrång, men, om dylika anbud uteblefvo, borde förslaget upptaga de ::ne hufvudsakliga bitiäden för entrepieneuren, att få, emot Gästgil vareskjutsleca, begagna ett bestämdt antal skjutshästar på Gästgifvaregårdarna , samt att pä vis:a är erhålla ett lämpjigt räntelritt lån 1)en 5 Marlit, 5°7 af allmänna medel. Skulle likväl intet anbud göras borde underdånigt betänkande och kostnadsförslag till Forvagnsinrättningens verkställande på försök för Kronans räkning uppgöras. I anledning af detta nådiga förordnande och sedan nödiga upplysningar äfven från utrikes orter blifvit förskaffade, författades 2:ne olika förslag, det ena utan och det andra med löfte om lån och utbjöds tid efter annan uti allmänna bladen inrättningen på entreprenade. Något anbud gjordes likväl icke inom föreskrifven tid. Enskildte personer uti så hufvudstaden sorn landsorterne anhöllo dock derefter, att få del af de Forvagnarne rörande handlingarne, hvilket, under hopp, att sådant kunde väcka deras håg, att ingå uti företaget och oagtadt den längre tidspillan sådant ofelbart skulle medföra, beviljades; men något förmonligare resultat följde icke heller härå.
Vidare har yttrats, att Staten skulle vara skyldig att underhålla Konungafamiljens särskilda medlemmar, och man har såsom 22# Den 21 Mars f. m. exempel att sådant är brukligt i andra länder, anfört Danmark; må vara, mine Hrr, att så tillgår der: men jag hemställer till Eder, om det är skäl att i Sverige införa en sådan sed? Det är bekant, att den Danska civil-listan upptager särskilda hofhållningssummor för Konungen, Enkedrottningen, Arfprinsen, Konungens frånskilda gemåler, farbröder och fastrar, Konung Fredrik YLs döttrar etc. etc. och jag kan icke föreställa mig att man skulle vilja göra en dylik princip gällande i Sverige. Slutligen har anförts, att den grundsats, som i motionerna uttalas, icke blifvit adopterad i några andra konstitutionella länder. Den värde talare, som yttrade detta, har dock glömt, att det finnes ett land, som står oss ganska nära och som man väl icke kan neka vara konstitutiouelt, nemi. Norrige, der man icke etablerat någon annan princip, än den att anslag blott böra gifvas åt Konungen, Kronprinsen och EnkeDrottningen. Af dessa skäl yrkar jag afslag å nu föredragne l:sta punkten samt bifall till den af Anders Eriksson uti dess reservation gjorda framställning, Jag anhåller om propos. på detta yrkande. Detta anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr StatsKådet Ludvig Theodor Almqvist, som å K. M:ts höga vägnar aflemuade 2:ne Dess Nådiga Propos. till 11. St:r. Hr Cederschiöld, Eob. Theophron: Då Frih. Cedårströms motion väcktes och här till discussion förevar, yttrade jag mig med afseende å principen för densamma samt tilläde, det jag ansåg, att om äfven principen i sin allmänhet betraktad vore riktig, eller att endast Konungen, Thronföljaren och EnkeDrottningen, borde hafva särskilda anslag, kunde dock icke denna princip vinna tillämpning i Sverige, förr än man ändrade åtskilliga stadgandeu i Grundlagarne.
Utdrag af Protocollet, hållet uti sammansatta Stats, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - ZTtskotten den 21 October 1823. s. D. Wid justering af Utskottens Beslut uti den med Högloflige Banco-Utskot - tet S t a t s - U t s k o 11 e t s 13 e t ä n Ic a n d e n. 681 tet gemensamma fråga angående medels anvisande för Slrörnrensningar och dylika Utgifter m. m. inlemnade Herr ÖfversteLieutenanten Hjerta ett skriftligt anförande af följande innehåll. ”Jag anhåller att få reservera mig emot Utskottens Beslut. Jag anser Statsutskottets förslag att minska Slrömrensnings-fonden till 66,666’ R:dr 3a sk. Banco vara det rättaste i anseende till beloppet, enär man af de granskade Räkenskaperne finnér att hittills allena a 5o,ooo R:dr åtgått till sådane kostnader, som hafva sammanhang med anslagets verkliga ändamål; samt nu mera tillräckligt, sedan Riksens Ständer tillstyrkas, att för Fondens användande göra bestämdare föreskrifter, än förra Ständer afgifvil. Jag anser det vara högst otjenligt, att göra anslag, som af en Riksdag i likhet med detta gifvits till en annan Riksdags församlande, ty Ständernas mening med Slrömrensiiings-Fonden malle ej vara, att den skall vara evinnerligen, utan att den skall upphöra när raan vunnit ändamålet; större Floders Flottoch Segel - 4:de Sami. 5 Band. 682 S ta t s-Ut s k o 11 e t s Betänkanden. barhet till transpotternes" lättande af Ved och Victualier till Hufvudstaden Den eviga Fonden för Handel, Åkerbruk och Näringar är f>:de Hufvud-Titeln å RiksStäteil; Derföre lein lia des äfven Strömrensnings-fonden till en Committee, sorn är utgjord af Ämbetsmän* utan lön m m.
Bo rgmästaren kände en Allmänningstrakt af om» t ing 10,000 Tunnland, hvarest skogen är rin? ga, men jordmånen den förträffeligaste, och hvilken således på ett för Fäderneslandet nyttigare sätt kunne gagnas. Med Herr Commerce?Bådet Santesson hafva dessutom Herr Borgmästaren Sturnegk samt Herr Lagmannen Nensén sig förenat. Ifrån Hederv. Bonde-Ståndet hafva följande anföranden till Ståndets Protocoll den 8 nasti. Juni blifvit till Utskottet öfverlemnade: Biksdagsmannen Nils Håkansson från Christianstads Län har ingifvit ett anförande, deruti han yrkar delning af Allmänningarna samt Jägeri-Betjeningens afskaffande , af det skäl , att för en Jordägare, som vill och kan hushålla med sin egendom, är Förmyndare öfverflödig > då derempt rnisshushållaren straffar sig sjelf; hvarjemte Biksdagsmannen anser IJtskottets tillstyrkande af Förbud emot utförseln af ung och omogen skog vara mindre lämplig , dels i anseende till controllen och deraf uppkommande olägenheter, dels nerfore att vinden of, a kastar kull en mängd unga träd, som annars i skogar* pe ruttna upp. Riks agsmannen anför vidare att Utskottet ansett svedjande så mycket sorn möjligt Den 20 Juli* 1863 möjligt böra förekommäs, hvilket tillstyrkande §kall medföra ganska menliga följder för de skogrika orterna, eler lieie svårligen annorlunda än genom svedjande skall kunna erhållas , samt yttrar derefter, att Svedjeplatsen måste så godt som köpas af Jägeri Betjeningen. Riksdagsmannen Anders Aberg från Vesterbotten anser de nu gällande Författningar om Skogarna i Riket vara i allmänhet lämpliga, men att, om de icke yore det för en eller annan ort, kunde jemkning deri för dessa orter ske, deruti Riksdagsmannen Johan Longberg från Gestrikland instämt.