Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Henning Gyllenborg, E. A. Almqvist, Gust, D. Wilcke, Gustaf Larsson. G. HelsingiuS. Uppläst hos sani tel i ga Riks - Stånden d. 2 Augusti, Vördsamt Memorial! Till Riksens Högloft. Stäbdets ompröfrung för Banco Utskottet vördsamt framställa de grunder, Utskottet så väl taed afseende på Bankens nödiga säkerhet, sorn de i öfrigt åsyftade ändamål, ansett bora iakttagas Vid användandet äf den summa, som, Uti Memorial af den 30 sistlidne Juni, i anledning af Höglofl. StatsXI t skot tets Betänkande blifvit föreslagen, att af till Banken inflytande betalningar Utgifvas, så» sorn Lån, mot lindriga vilkor, till understöd för nyttiga företag i Odlingsväg. l)å fonden för denna utlåning till oell med år l&ito icke kail uppgå till högre belopp än / embring 600,000 R:d, Ilar Utskottet ansett densamma föga kunna blifva att påräkna för sådana vidt omfattande företag, sorn ehuru af högt värde och medförande de vigtigaste resultater, ej utan kraftigare understöd kunna i betydlig mån befordras; hvaremot detta biträde torde verksamt och någorlunda allmänt kunna underhjelpa - Den 2 Augusti hjelpa den idoga Jordbrukarens och mindre förmögna Landtmannens bemödanden, alt förbättra sin jord, genom lämpliga och lönande Odi lingsföretag. Da för ändamålet med så beskaffade lån,1 en lag renta och lindriga betalningsvilkor äro oundgängeligen nödiga; får Utskottet i allmänhet föreslå, att reinan må till 2 procent för året beräknas; att Lånen under de 3:00 första åren få begagnas mot erläggande af blotta rentan, men att derefter, utom rentan, ^ af capitalet ärligen inbetalas, hvarigenom ett erhållit Östlings.Lån är efter åtta års förlopp återbetaldt..
Donationsfonden, förordna, att af räntan å det gifna kapitalet, som under namn af Silfverstolpeska Donationen bör gemensamt med Stiftskassan förvaltas, en extra Stiltspension å 50 R:dr R:mt skall inrättas och efter i vanlig ordning skedd kungörelse tilldelas någon fattig Stiftsfröken, som ännu icke erhållit ordinarie pension, för att af denna åtnjutas intilldess hon blifvit i den ordinarie pensionsklassen uppflyttad. Den förändrade lagstiftning rörande ogift qvinnas myndighet, som till följd af Kongl. Förordningen den 16 November 1863 med innevarande års början trädt i verksamhet, har gifvit Direktionen anledning att till Ridderskapet och Adelns pröfning hänskjuta en inom Direktionen uppkommen fråga om rätta tillämpningen af ett utaf de testamenten, som utgöra Stiftelseurkunderna för största delen af de i denna § omnämnda fonder. 1 afseende å användandet af de medel, som framlidne Majoren Fredrik Wulfcrona genom testamente den 28 September 1797 ställde under Direktionens förvaltning, finnes i samma testamente föreskrifvet, att af den behållna räntan skulle vid hvarje års slut utdelas pension å dels 33 R:dr 16 sk. och dels 16 R:dr 32 skillingar till sådana fattiga Officerares enkor af Adel och deras omyndiga barn, som icke ega någon annan pension eller ressurs; hvarjemte stadgas, att »fattiga faderoch moderlösa Officerares barn af frälse ståndet hafva rättighet att vinna dessa pensioner, till dess de blifva myndiga».
A. 814. X. E. 262. Grundskatternas successiva kapitalisering under loppet af 12 år och de härigenom inflytande kapitalens användande till uppbyggande af Statens jernvägar. I. 409, 456- R. 468. A. 814. X. E. 262. Gråda kanals omläggning, angående begärd ersättning af stats-verket för jordförlust, förorsakad genom uppdämning vid företagande af. VIII. B. 106. Gudhems härad i Skaraborgs län, i fråga om a ('stående af f. d. profossboställe vid Westgötha Regemente, Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården till boställe åt en särskild Länsman i vestra distriktet af. V. 281, 342. R. 343. VIII. B. 175. A. 194. IX. E. 249. Gudstjenstsoch Skollokaler för Garnisons församlingen i Stockholm, om beredande af. III. B. 45. 108, 115 A. 116- E. 233. Guld, angående antagande hädanefter af sådant såsom utgörande del af Rikets gångbara metalliska mynt. I. 35 R. 52 III. B. 505, 613, 657. A669- Jfr äfven Banko-Utskottets Bet. N:o 15. — och silfver om belåning af, i Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor. XI. B. 151. 266 278- A. 280- Gunnarskogs Socken i Wermlands län, om rättighet för denna att efter tio års medelrnarkegångspris lösa den af socknen utgående rotefrihets-afgift för oroterad jord. VII. B. 520 A. 536- Gunther, H. Excellens Claes Ephraim, yttranden: III. 447.
Den 17 Mar« c. m. Votering begärdes; oell sedan Hr Gr. o. Landtm, i ani. häraf först hemställt, huruvida K. o. Ad. till kontrapropos. vid "voteringen antoge återremiss af punktens förevide del, hvartill svarades nej, och sedermera löreslagit, att alslag å samma del skulle utgöra kontraproposui vid voteringen, hvilken propos. med ja besvarades; uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller sednare delen af 10:de punkten i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskrts Betänk. N:0 56, hvilken del börjar med orden: att lärjunge må etc., röstar Ja; Den det ej vill, röstar, Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna del af förev:de punkt.» Voteringen företogs härefter och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 28. Nej — 32. 11 :te punkten. Utslcts hemställan bifölls. 12:te punkten. Frih. Alströmer: Vid sednaste riksdag beslöto R. St:r, att, förutom den s. k. egna kassan, hvilken består af inskrifningsafgiften och användes till inköp af ljus och ved, aflöning åt vaktmästare samt tryckningskostnader, skulle inom elementarläroverken bildas en s. k. terminsafgiftskassa till anskaffande af undervisningsmateriel. Nu har Utsk:t föreslagit, att, enär det ofta visat sig, att den s. k. egna kassan varit otillräcklig för de dermed afsedda behof, det måtte tillåtas Läroverks-Collegierna att fylla hvad som kan brista från den andra för undervisningsmaterielen afsedda kassan. Jag tror icke, att detta förslag är välbetänkt, ty obestridligen är skolornas undervisningsmateriel så ofullständig, att det är nödvändigt, att de medel, som upptagas till dess kompletterande, icke förryckas till andra ändamål; om icke den s. k. egna kassan är tillräcklig, torde det väl vara rättast att förhöja den afgift, hvaraf den bildas.
Af räkenskaperna inhemtas, att, utom ordinarie stats-anslaget till värfvade arméens underhåll, under revisions-åren följande belopp af andra medel för nämnde ändamål varit anvisade, nemligen: År 1855. till Lif-gardet till häst, Kronprinsens Hussar-regemente, Svea och Andra Lif-gardes-regementena: r 4:de hufvudtitelns allmänna besparingar ... 6,743: 20. 11. » det vid 1853 —1854 års riksdag utaf Rikets Ständer beviljade extra anslag af 10,000 Rdr — - 5,000: Svea, Götha och Vendes artilleri-regementen: Af Artilleriets besparingar 14,353: 42. 9. 5,470: 2. — V ofvannämnde utaf Rikets Ständer vid 1853 —1854 års riksdag beviljade extra anslag 5,000: — —• Dessa summor äro visserligen betydliga, men utgöra dock jemte manskapets på ordinarie stat anvisade aflöning endast 7 å 8 sk., brödet oberäknadt, för hvarje utspisad portion. Revisorerne tro sig här böra omnämna, det de besökt gardes-regementenas matinrättningar och funnit äessa ändamålsenliga samt utspisningen motsvarande manskapets billiga fordringar, åtminstone vid de regementen, der soldaten har tillfälle till någon extra arbetsförtjenst. § 13. Angående nedannämnde, uti sednaste revisions-berättelse omförmälda, till år 1854 inbalanserade, äldre fordringar hafva Revisorerne ur räkenskaperna inhemtat följande upplysningar: Af anslaget till b ev äring s-manskapets vapenöfningar. Fordringarne hos aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens regemente, Kaptenen C. A. von Essens konkursmassa, 146 R:dr 34 sk. 5 r:st, samt hos aflidne Landt-räntmästaren i Wester-Norrlands län E. G. Harlins konkursmassa, 397 R:dr 43 sk. 6 r:st, voro ännu vid 1855 års utgång beroende på konkurs-utredning. Af anslaget till försvarsverket i allmänhet.
De väsentligaste fodertillgång arne för kreaturen bestå i höskörden å de med röd och hvit klöfver samt timotej besådde vallarne samt i hafreoch råghalm. Under tre af de ifrågavarande fern åren eller 1856, 1858 och 1860 har höfångsten varit god, men de 2:ne öfrige, 1857 och 1859, ringare än medelmåttig; hvarföre ock fodertillgången befunnits knapp, och foderbrist på några orter visat sig under de på dessa begge sistnämnde år följande vintrar, dock ej i den mån, att det föranledt någon anmärkningsvärd minskning af kreatursantalet. Spanmål och rotfrukter användas äfven alla år till kreaturens utfodring, till större qvantiteter de år, då höskörden mindre väl utfaller. Till Finans-Komitén är uppgifvet, att 143,999 tunnor spanmål årligen åtgå till kreaturen, hvarvid likväl får anmärkas, att detta ungefärliga tunntal består icke endast af säd, utan, såsom församlingarnes uppgifter äfven antyda, till betydlig del af potates och rofvor. Landsh.-Emb. uli Wermlands län und. ber. för åren 1856—1860. 2 10 Wermlands län. Priser å ladugårdsalster. Stängsel. Jordbruksarbetare och dagsverkspriser. Utom det att ladugårdsprodukter vid alla årstider, ehuru i mer eller mindre myckenhet, föras från landet till länets städer och der föryttras, uppköpas af Norrmän på landtmarknaderne och i gränsorterne lefvande kreatur och smör, och sker äfven understundom någon utförsel från länet af sistnämnde vara till andra orter i riket; hvilket berättigar till det antagande, att ladugårdarne lemna en större afkastning, än innevånarn e förbruka, om än öfverskottet ej kan vara stort.
Inom Ilöglofliga Ridderskapet och Adeln har Herr Olivecrona, August, ali vackt och till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion anfört, hurusom det ofta blifvit sagdt och åberopadt såsom ett skäl emot möjligheten att kunna utrusta en linieskepps-flolta af någon betydenhet, att i landet ej funnes dugligt folk (ill bemanning och att handels-flottans matroser, såsom till stor del frånvarande och ej hugade att taga tjenst på Kronans fartyg, ej vore mycket alt påräkna. Denna sednare åsigt hyllades äfven af motionären. Det vore derföre på enrollering af skärgårdsfolk, som voro fiskare till yrke, som en stam för flottans matroser borde grundas, utan att derför rubba båtsmansroteringen, som utgjordes, visserligen icke af sjömans-ämnen, efiersom Rotehållarne icke voro förpligtade att uppsätta en matros, utan en vanlig bonddreng, som holle vissa dimensioner på tumstocken, samt i öfrigt vöre fri från kropps-lyten, men detta folk hade andra ganska goda egenskaper Sammansatta Staissamt Allm. liese - och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 39. 3 hvilka gjorde denna fasla trupp dyrbar för flottan, och hvars fysiska krafter voro nödvändiga för att fylla besältnings-styrkan å Kronans fartyg. Då Konung Carl XI organiserade flottans stamtrupp genom indelnings-verket, på samma sätt som för arméen, gjorde man föga afseende på sjömanskap om bord på örlogsfartyg, hvilket bäst bevisades af valen utaf Skepps-chefer och öfver-befäl uuder hans sjö-krig. Officerare af kavalleriet och infanteriet, rådmän och till och med källarmästare biefvo utsedda till Skepps-chefer samt en duglig och tapper Fältherre ansågs kompetent till öfver-befälet. Att fordringar på Sjömanskapet igenom de öfriga graderna ända till gemene man biefvo i proportion härefter, kunde med fullt skäl antagas.
Jag får i anledning häraf upplysa, att, uti Elfsborgs Län, hvilket förut varit mig i Nåder anförtrodt, största delen af Bevillningen under sista Krig utgått för Arméens räkning, och att Räntmästaren derå icke erhållit något Remiss-Lage. Jag instämmer fullkomligen med Grefve Mörner uti den Anmärkning, att Räntmästarne qvarstadna och Den 17 Febru&rii. 409 gråna uti sina sysslor, samt ofta lemna efter sig en talrik Farnlle, alldeles medellös. Jag hade visserligen önskat, att Stats Utskottet kunnat bereda dessa Tjenstemän ett större vedermäle af Riksens Ständers välvilja, men då sådant för närvarande icke ansetts möjligt hoppas och anhåller jag, att åtminstone den tillökning Stats-Utskottet föreslagit, mätte såsom öfverensstämmande med den största billighet och rättvisa, varda af Högloft. Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Grefven och LandtMarsialken hemställde å nyo, om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla Stats-Utskottets Betänkande. Ropades starka J<z, blandat med några Nej. Herr Berghman: Då det blifvit satt i fråga, att Remiss-Laget uti åtskillige Län, icke skall uppstiga till så stort belopp jag uppgifvit, får jag å nyo åberopa mig de i KammarRätten befintelige Landsböcker, samt anhålla att målet må till Utskottet återremitteras, med anmodan att, i afseende å Landt Räntmästarnes serskildte lönings förmoner, från Vederbörande infordra fullständige upplysningar. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att som den af honom nyss framställde Proposition blifvit med betydlig Pluralitet af Ja besvarad, ansåg han någon vidare öfverläggning i ämnet icke kunna komma i fråga, 4io Den Ij7 Februarii. utan ägde de som voro af annan tanka än pia* raliteten, att emot beslutet sig reservera. Företogs till pröfning Stats - Utskottets den 4 dennes afgifne samt den 13 i samma
Den siste värde talaren slutade dermed att man icke borde göra några undantag ifrån handelsgrundsatser, i anseende till den menliga verkan deraf på näringarne. En annan talare har förut yttrat detsamma, men gjorde likväl det kloka tillägget, att någon gång måste sådana undantag dock ega rum. Om de någonsin skola ske, så är det väl under sådana omständigheter, då hungersnöd i annat fall är att befara för den fattigare befolkningen. Allt annat kan man fördraga; men att svälta ihjäl underkastar man sig ej, ty dermed vore allt slut. Derföre kan ingen Regering motstå dylika anspråk, som skulle göras i händelse den bränvinsbränning, hvilken i nästa månad kommer att ega rum, får förstöra de tillgångar, man eljest skulle ega för folkets framfödande intill nästa skörd. Man påstår ingen fara vara å färde, och att större tillgångar finnas än man tror. Hvilka bevis mot sädens dyrhet haiman derpå? Man säger att spanmålspriseu fallit på vintern. Det är vanliga förhållandet under upbördstiden, emedan en mängd landtbrukare, serdeles de smärre, då måste sälja till hvad pris de erhålla för att kunna betala sina kronoutskylder. Men sedan dessas uphörd är förbi och handeln åter tager sin vanliga gäng, stiger priset. Sådan är nu händelsen efter de upgifter Gr. Lewenhaupt fått ifrån sitt län, och enl. de underrättelser, Utsk:s ledamöter i allmänhet erhållit om prisstegringen i landsorterna. En talare har uprepat hvad som förut här blifvit yttradt, då fråga om bränvinsbränningen var för handen, nemi. att de höga prisen i landet icke betydde brist, utan endast utvisa att prisen i andra länder vore höga. Om spanmål finnes i landet, men är så dyr, alt de fattige ej kunna köpa honom med sin arbetsförtjenst, så är han för dem lika oåtkomlig, som om han icke fun - 304 Den 18 Mars e. m. nes. Det är således efter min tanke nödvändigt att landets Regering tillser att äfven Rikets fattigare innebyggare kunna lefva. Man har sagt att om priset i Ryssland är lägre än här, så kan man likväl icke hoppas på någon införsel derifrån.
Till och med volymerna bakom bokskåpets glas harmonierade med det öfriga bohaget – idel stamtrupper ur gamla gardet med ärliga, solida skinryggar – Leopold, Fielding, Cederborgh och Knigge, och på förmakets divansbord lågo Thomas af Kempis, Scrivers »Själaskatt» och Bunyans »Kristens resa». I dessa gamla rum, der hvarje enskildhet sålunda bidrog att förflytta en till gångna dagar, voro nu ortens honoratiores samlade – äkta tarfligt nutidsfolk, och middagen var redan i full gång. Från ena ändan af våningen till den andra genljuder det af en måltids slamrande, skallrande sorl. Sällskapet har ordnat sig vid små bord, och mellan rummen bära söndagsklädda pigor med en viss landtligt provinciel fernissa öfver sig brickor, fylda med mat. Samtalet växer, tynar af och öfverdönas stundom af bullret af knifvar, gafflar och skedar. I salen sitta fröken Halling, kyrkoherden och några andra vid ett gemensamt bord, och efter mycket besvär lyckas det värdinnan att vid rostbiffen leda samtalet in på sitt älsklingsämne »de eviga straffen», och med munnen full af legymer måste kyrkoherden för hundradeförsta gången utveckla sin åsigt härom. I ett annat hörn spisar klockaren samman med ett par rödbrusiga arrendatorer och gamla Litsche, föreståndaren för Holmlunds tegelbruk, en hetlefrad, gråsprängd Mecklenburgare, hvilken för åtskilliga år sedan måst begifva sig öfver till Sverge på grund af delaktighet i något mystiskt slag af »demagogische Umtriebe». De båda arrendatorerna flina af full hals åt gubbens grofkorniga, med eder uppspäckade anekdoter, hvilka blifva dubbelt tokroliga genom berättarens platt tyska brytning. Men klockarn bara tiger och äter, äter och tiger, och för hvarje gång någon bricka kommer i hans närhet, anhåller han den. Inne i ett sidorum sitter ungdomen vid ett trefligt litet spelmansbord – teologen och fröken Beda, den unga lärarinnan och Holmlunds informator – Kurt Hjort.
Förestriften i denna tz. har, enligt min ranka, endast afseende ä den under Riksdagarne nödige extra betjening, med hwilken Riddarhusets ordinarie Tjenstemän icke böra sörblandas;och fär jag således ödmjukast anhälla om Hr LandlMarstrlkcnspro position - 726 Dell 15 Augusti. position till afflag ä denna del af UtstoltetS betänkande, Zerr Lerzsntköiä yttrade, att han såsom Ledamot i Riddarhus-Ut flottet bidragit till isrägawarande betänkande, och da hwad deruti blifwit anfördt, af någon ansetts, wara stridande mot Riksdags ordningen, kunde han ej undgå förklara, att han taflade med hwarje ledamot bland Ridderflapet ech Aoeln i nit för grundlagarnes helgd. Man kunde aldrig säsom grundla gsfräga anse det under ventilation waranhe ämne eller hwilka af Riddarhusets Cankzlie betjening böra undfä sin aflöning bland de i Riksdags-ordningen nämnde fyra Cantzlister, till hwilka arfwoden af Starswerket utbetalas, Han rrodde, att genom antagande af hwad Riddarhus-Ukflottet föreslagit-, Riddarhusets ordinarie Cantzlister flulle erhälla bättre wilkor. under Riksdagen än derest de aflönas af Riddarhus-caffan hwars tillgångar icke synas i en framtid kunna bestå sä stora arfwoden som Statswerfet, och att RiddarhuKcasianjemwäl härigenom kunde besparas, dä exrraCantzlisterne antagas med det wilkor, att i-mohn af deras arbete och caflans tillgängar bekomma sin gratification; och hwad angick Herr kotliliebs anmärkning att frägan härom borde wid hwarje Riksdag bestämmas, sä ansäg han att dä pä ntgängen deraf berodde extra betjeningens mer eller mindre förmänliga »vilkor, syntes det angeläget, akt sadank wore wid deras antagande kändt.
Min öfvertygelse är deremot att hvar och en, som läst betänk., bör finna hvad meningen varit med denna skrifvelse, och att en sådan tvetydighet, som till återremiss skulle föranleda, deruti icke finnes. Hvad Hr von Harlmansdorffs anförande beträffar, så synes mig detsamma vara lämpligt att afgifvas vid en kommande riksdag, derest Ständerna då skulle förorda införandet af ett sådant medelporto, som motionärerna föreslagit. Vid denna riksdag synes det mig vara något för tidigt, enär afsigten med den underd. skrifvelsen endast är att få en utredning af de med motionernes syftning förenade alla omständigheter, hvilka omöjligen Ständerna kunna ensamt utreda. Derföre hafva Utsk:n ansett sig böra så till vida tillstyrka motionerna, att Ständerna skulle hos K. M. anhålla det K. M. läcktes låta verkställa denna utredning och sedan till Ständerna aflåta nådig propos. i ämnet. Att i skrifvelsen intaga att propos. i ämnet endast skulle afgifvas derest R. M. skulle godkänna sjelfva saken, anser jag alldeles öfverflödigt, enär, om icke K. M. aflåter någon propos., så lärer vara säkert att K. M. aflåter en skrifvelse till Ständerna, uptagande alla de förhållanden, som hafva härtlulit ur denna utredning, och sedermera yttrar sig med tilleller afstyrkande deraf. Ändamålet är likaväl vunnet, äfven om K. M. skulle afstyrka det, ty då hafva Ständerna fullt skäl för att afstyrka sjelfva förslaget. Jag får således för min del anhålla om propos. till bifall af Ulsktns förslag oförändradt. Frih. Bonde, Knut Philip:
Och jag nödgas än en gäng förklara mig wara och bluma af ben tankan, att bein i annor händelse sker vrättwisa, samt att Lagen dfwcrträdes; kunnandes jag ingalunda fälla nägot omdöme derom, hivad mer eller mindre lefs werantörerne wuiinit, eller till och med om nägon wunnit aldrig sä mycket, de ifrän hämta minsta stät till aswikelse ifrän Lagens stadgander angäcndc doraH. Wcrkeliga rätt.. Och hwab angär be Lcfweran-törer som till äfs wcntyrs pä god tro och förhoppning om betalning, efter wahranS lcfwcrcring, icke betingat sig wist bctalnings-tid; sä,pch sm sädana finnas» mrdgttwer jag wäl att ben af mig äberopade första delen af ofwannämde Lagrum, icke till alla delar är, till desse fsrdringS-ägare lämpclig; men jag finner ock tillika ä den andra sidan att dea sednare delen af samma Z icke eller kan lämpas till fbrhäAandet med desse fordrjugs-ägare; ty denna delen af H imdgifwer fordrings-ägarcn att genonr.
Stockholm den 3 Februari i845. Ank. till Exp.-Utsk, d. 4 Febr. kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående rättighet för Tierps socknemän att till allmänna behof erhålla nödigt byggnadstimmer från Kronoparken Tierps Norra Allmänning. Cl. A.) Jemte förmälan, hurusom invånarne uti Tierps socken af Upsala Län, serdeles dem, hvilkas hemman saknat skog, sedan urminnes tid varit medgifvet att från den inom socknen belägne vidsträckta och skogrika kronopark, Tierps Norra Allmänning kallad, efter utsyning afhemta stängselfång och byggnadstimmer, hvarförutan nämnde park fått till mulbete begagnas, men att deremot, efter det genom Kongl. Maj:ts den 3 Maj 1790 gifne Dom, egandeoch nyttjande-rätten till berörde kronopark blifvit Kongl. Maj:t och Kronan ensam tillagd, allt skogsfång derifrån under sednare tider varit socknemännen förnekadt, har Riksdagsfullmägtigen Per Olsson från Up - Stals-Utskottets Utlåtande, N'.0 IjS. 9 Upsala Län hos Bonde-Ståndet vacht en till Stats-Ufskottet remitterad motion, innefattande hemställan, att Tierps socknemän måtte berättigas att, till begagnande vid allmänna byggnader, såsom Kyrka, Tingshus, m. fl, få efter utsyning å ifrågavarande kronopark afhemta nödigt byggnadstimmer och sågvirke, hvilken rättighet syntes desto heldre af billighet påkallad, som de fleste hemman inom berörde socken saknade tillgång på dylika skogs-eflecter. Uti ett den 27 Augusti 1828 aflåtet Nådigt Bref, deraf afskrift blifvit motionen bifogad, har Kongl. Maj:t gifvit Kammar-Collegium tillkänna, att som den så kallade Tierps Norra Krono-allmänning genom Kongl. Maj:ts Nådiga Dom af den 3 Maj 1790 förklarats vara af krono natur och en Kronans enskilda tillhörighet, derå Tierps socknemän icke utan serskild Nådig tillåtelse kunde utsyning tilläggas, Kongl.