Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Parliela och af hvarandra oberoende förslag. 1:0 Uti RegeringsFormen : 37 §. bifölls. 56 och 81 §§. biföllos. €0 5. 2 punkten bifölls. 63 §. bifölls. 68 §» Tillägg af ett nytt Moment afslogs 08 Tillägg vid slutet, samt ytterligt j-e tillägg biföllos. äl 02 §■ 7 punkten bifölls. 2:0 Uti Riksdagsordningen : [53 $. 2. Mornafslogs; 24 J, 4 Morn. bifölls. 34 J. 5 Mom, bifölls.’ 21 $. biföll sJ 23 §. Tillägg af en ny punSjf yid slutet bifölls. 122 Prat. a Mom bifölls. 43 $■ af slogs. 44 J. 1 Mom. afslogs. 59 5. första punkten eller i:rno afslogs* V 59 J. senare punkten eller 2:0 bifölls. 63 (•. Tillägg vid slutet bifölls. ytterligare tillägg bifölls. 68 5. 2 punkten uppskjöts. 75 §. 2 punkten bifölls. 79 $■ bifölls. 3:0 Uti Tryckfriheti Förordningen •, Ingress bifölls. 1 J. 4 Mom, Tillägg vid slutet bifölls. 1 J, 6 Mom, 2 punkten bifölls. 1 |, 7 Mom. senare punkten bifölls. 2 §'. 4 Moms bifölls. Samma Mom. Punkten nast före den sista bifölls. 4 J. 8 Mom. bifölls dess uteslutande. 5 $. 7 Mom. bifölls. 9 Momtteis af samma uteslutande bifölls. S. D. Da nu bland de till antagande eller afseende vid denna Riksdag förevarande Grund - Prot. Utdrag den 26 Februarii 182g. 123 Jagsfragor föredrogs den, under pag. 32 i tryckta uppgiften, vid 68 §•
Rosengren att böta det tillgripnas tredubbla värde med 21 R:dr, eller, i brist af bötes-tillgång, afstraffas med 16 dagars fängelse vid vatten och bröd i Länshäktet, samt att derefter undergå uppenbar kyrkoplikt i Calmar Domkyrka, med hvilket Utslag Rosengren förklarat sig nöjd, så alt verkställighet derå följt; hvarefter jag, under den 20 Augusti i832, förordnat, att Kämners-Rättens förfarande skulle vederbörligen inför Kongl. Majrts och Rikets Götha Hof-Rätt åtalas, så har Advocat-Fiscals-Embetet derstädes, i följd deraf, emot de Kämners-Rättens Ledamöter, hvilka till nämnde beslut bidragit, den 25:te i sistberörde månad afgifvit memorial, hvilket ibland annat innefattat anmärkning, huruledes nämnde förvänd - R. 29 lingsstraff varit dubbelt högre, än det sorn Rasengren enligt Lag bordt undergå, hvaröfver, jemte det Konungens Befallningshafvande i Calmar till Kongl. Hof-Rätten inkommit med infordrad uppgift på kostnaden, som åtgått lill Rosengrens underhåll i häktet under loppet af 8 dagar, och beinälde Rosengren genom ingifven skrift gjort anspråk, att i upprättelse för sitt lidande erhålla minst 3o R:dr Bro, Kämners-Rättens Ordförande, Lands-Secreteraren G. Engzell och Kämnererne J. Stork samt N. Mallberg afgifvit förklaring, med anförande, att Rosengren, då han stölden begeck, var dräng hos Enke-Prostinnan Lindbäck, men att, vid början af Utslagets uppsättning, sorn skedde dictando från Domstolen till Notarien, brottets qualificerade egenskap undfallit Ordförandens besinning, ehuru, innan Utslagets afkunnande, rätta bedömandet af brottet infunnit sig, och kroppsstraffet således blifvit ådömdt dubbelt, såsom, i 42 Cap. 1 §.
Man kan nemi. betrakta denna punkt såsom afseende banornas sträckning i deras helhet, och enl. denna säga: vi vilja ej hafva något härmed att skaffa, emedan vi endast vilja anslå medel till vissa delar deraf. Man kan således afslå hela punkten, men jag för min del tror, att det rättaste vore att lägga den till handlingarne, ty det skulle väl se något besynnerligt ut, att man först beviljade anslag till vissa bansträckningar och sedermera förkastade de punkter, som afhandlade just de bansträckningar åt hvilka man till en betydlig del anslagit medel. Hr von Troil, Emil: Jag tager mig friheten att i minnet återkalla innehållet af det beslut R. o. Ad. sednast fattade i afseende å den andra punkten i detta Utlåt. Denna punkt innehåller ett tillstyrkande: »att R. St:r, till ledning och iakttagande vid besluten om ej mindre verkställigheten af de genom Statens försorg och på det allmännas bekostnad skeende jernvägs-anläggningar, än dertill erforderliga medels anvisande, måtte godkänna samt antaga och fastställa ett visst system för Statens jernvägsbvggnaders utförande. Denna tillstyrkan om ett visst systems fastställande har R. o. Ad. nyss afslagit. Hvad innehåller nu den 3:dje under öfverläggning varande punkten ? Enl. min tanke ingenting annat än en beskrifning af det system StatsUtsk. ansett böra antagas. Vid sådant förhållande kan jag icke finna annat, än att det skulle vara högst besynnerligt, att sedan man beslutat att icke antaga något system, man derefter uppehåller sig med att discutera huru detta system skulle se ut. Jag anser således, att hela denna 3:dje punkt har, till följd af R. o. Adms nyss fattade beslut, helt och hållit förfallit, samt att man således icke kan dermed vidtaga någon annan åtgärd än att lägga densamma till handlingarne. Hr Cederschiöld har visserligen ganska öppet tillkännagifvit hvad han åsyftade med punktens afslående, nemi. att en votering i Förstärkt StatsUtsk.
Vid sådant förhållande tvekar Utskottet destomindre att tillstyrka denna fonds förminskning under innevarande ®ch nästkommande 2:ne år med 650,000 R:dr Banko eller 975,000 R:dr Riksmynt sålunda, att detta år å fonden innehållas 525,000 R:dr och under hvartdera året 1 850 och 1859 R:dr 225,000, som det förra beloppet eller 525,000 ll:dr icke utgör mera än hvad som redan är dels från fonden öfverflyttad!, dels i densamma oanvändt, samt minskningen under alla 5 åren alltså i sjelfva verket kommer att uppgå till endast 450,000 R:dr R:mt, då deremot inbetalningarne under samma tid, enligt ofvan uppgifne beräkning, kunna antagas till cirka 900,000 R:dr Banko eller 1,550,000 Riksdaler Riksmynt. Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 13 Afven utlåningen mot pant af fastighet i städerna, hvilken utlåning saknar den snart sagdt enda fördel, fastighets-belåningen i allmänhet erbjuder Banken, eller en osviklig säkerhet, enär föregående tiders erfarenhet ådagalagt, att jemförelsevis betydliga förluster för Banken uppstått på lån, som från stadsfastighets-fonden utlemnats, anser Utskottet böra småningom förminskas, för att omsider alldeles upphöra. Men som nämnda fond, 850,000 R:dr Banko, för närvarande är i större mån anlitad, så att godkända ansökningar om lån derutur, som för bristande tillgång icke kunna utgifvas, uppgå till omkring 16,000 R:dr samma mynt, samt de årligen inflytande albetalningarne å fonden icke kunna antagas till mera än cirka 50,000 R:dr Ranko, så torde den minskning eller innehållning å fonden, sorn nu kan komma i fråga, böra bestämmas till 150,000 R:dr Riksmynt, fördelad på 5 år med en tredjedel årligen, från och med nästa år 1858 räknadt.
De som mest lida af dylika olyckor äro tvifvelsutan näringsidkarue, emedan, förutom den direkta förlust dem tillskyndas af uppbrunnen och skadad egendom, deras verksamhet förlamas och inskränkes för en längre tid. Yäl erhålla större delen Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 191 af dem ersättning för den direkta förlusten af brandstodsbolagen för den der försäkrade egendomen, men åtskilliga, isynnerhet de mindre bemedlade, hafva icke iakttagit en sådan försigtighet och äro, i följd deraf, för längre tid hämmade i utöfningen af sin verksamhet. De brandskadade hafva visserligen erhållit del af de rika bidrag, som den allmänna yälgörenheten insändt till nödhjelpskomitéen, men dessa medel hafva dock i första rummet måst användas till anskaffande af lifsuppehälle och uppförande af provisionela bostäder samt hafva derföre icke kunnat användas till anskaffande af förlag, nödiga för näringarnes bedrifvande. Det är derföre, och då nu en stads uppkomst och tillvext hufvudsakligen beror af näringarne och deras utveckling, som jag, under åberopande af närlagda underdåniga memorial och stadens åtagande att gemensamt ansvara för betalningen af medlen, vågar vördsamt anhålla att, i likhet med hvad som skett vid de städerna Wexiö, Åmål, Christianstad och Jönköping öfvergångna eldsvådorna af vida mindre omfång och utsträckning än den ifrågavarande, Rikets Ständer behagade på sådana vilkor, som förut bestämdts för dylika lån i öfrigt, utom att betalningstiden med afseende på olyckans betydenhet, så vidt möjligt är, förlänges till tio år, bevilja staden Carlstad ett lån af 70,000 R:dr R:mt, att under stadens garanti och emot dess förbindelse utbetalas till Drätselkammaren för att till behöfvande näringsidkare i staden såsom förlagslån utlemnas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. A. Waldenström. Af Herr Akerblom, C. M., om tillägg i Bevillningsstadgan af vissa föreskrifter rörande bevillning af Bank-bolag.
1809 ärs Ordinarie Stak »plager 6,34 r 52 Extra Ordinarie d:o . 220 , Rdr 6,541 g_ Ikio iz62 Den 22 November. 1810 ärs projecrerade Stat uptager 6 341 32 Skillnaden består Venni, akt pä Allmänna Indragnings-Ltaten bliswit flyktad: Den Löne-tillöknina som pä Exkra Stat warit upförd för Majoren Hornbergs efterträdare 220 Lif-Grenadier RegementetS RusihällS-DivLsion. 1809 ars Ordinarie Sint uprager: 2S2 Tw Kronotionde Svanne» nial a 36 fl. rzo Oindeldt . 93 l 1,081 Extra Ordinarie Stalén 500 i,58i 1810 ärs projecrerade Stat »plager: 202 Tunnor Kronotionde Spannemäl a 36 fl. 150 Oindeldt . 931 l,O8i Skillnaden bestar deruti, att lill Allmänna Indragnings-Skcmn blifvit flyktad: Den enligt Kongl. Brefwet af den 26 Martil 1805, Oswersten för Lif-Grenadier-Regementet tillagdt lönc-tillöknuig Z2Q Lommen - Den 22 Novemberiz6z Tommcndanterne i Arkets Zästningar 1829 ars Ordinarie Skak uptager I/8ZI 16 — Extra Ordinarie d:o . i,ozä 2a — Rdr 2,865 z6 — 1810 ärs projccrerade Skak uptager 2,021 Z2 — Skillnaden består deruti, art tilt Allmänna Indrag' nings-Staten blifwit flyttade till indragning och besvaring wid Jnnchaswarnes afgång:
Maj:ts och Sveriges Rikes Armée i StorFurstendömet Finland äro utgifne, och hvad som förefallit under Herr GeneralLieutenanten Budenbrocks Commando, sedan kriget emot Czaren i Ryssland blef declareradt, och till dess Generalen en Chef Herr Grefve C. E. Lewenhaupt till högbemäldte Armée ankommit. b) En samling af Ordres från 1741 års krig. (genomdragne) c) Dito Dito. d) Journal öfver hvad som passerat vid Armeen i Finland under Generalen en Chef Grefve Lewenhaupts Commando, och sorn kommit till min kunskap, berörande i synnerhet Infanteriet, underskrifven utaf Otto Flemming. é) Journal hållen vid Armeen i Finland, sedan GeneralMajoren Välborne Herr J. L. Bouquetz af Hans Kongl. Maj:ts Dess Armée Allernådigst blef anförtrodd att Commendera, sedan Högvälborne Herr Grefven och Generalen Lewenhaupt, samt Högvälborne Herr GeneralLieutenanten Budenbrock blefvo rappellerade till Sverige undertecknad — C. E. Ehrensparre. 170 Den 19 Mars e. ro. /) Journal öfver Finska Fälttåget år 1741 och 1742. g~) Ordres-journal för 1741» underskrifven af Höver, h) Ordres-journal, hållen vid Kongl. Maj:ts Artillerie i Finland ifrån den 3 Mars till och med den 26 Augusti Anno 1742. 7:0 a) Handlingar uti saken emellan Herr JustitiasCantzleren Silfverskjöld, å Erabetets vägnar, och Herr GeneralLieutenanten Baron Hindric Magnus von Budenbrock, angående thet honom anförtrodda Befäl öfver Krigsmagten i Finland. b') Förteckning uppå de Originale Bref och skrifter som ifrån Kongl. Majrts och Riksens Canzli, samt andre ställen blifvit samlade och fogade till skriftvexlingen uti saken emellan Herr JustitiaeCantzleren Välborne P.
Då emellertid i sistnämnde hänseende icke något blifvit bestämdt, samt Stats-kontoret och General-tullstyrelsen, hörde i ärendet, förklarat, att den af Post-styrelsen begärda depositionsoch assignerings-rätt hos Landt-ränterier och Tullkammare mötte sådana svårigheter, som ej kunde undanrödjas, hade hela grunden för Styrelsens förslags-byggnad ramlat, och Styrelsen såg sig ej i tillfälle att sätta något annat i stället; men under tiden och i anledning af Styrelsens förslag i ämnet, hade Pikets Ständer förordnat, att Banken och dess Låne-kontor i landsorten skulle för postremisser emottaga deposition och gifva anvisningar, och sedermera utsträcktes sådant än vidare genom Stockholms Enskilda Bank och öfriga Privat-bankex-, så att skäl var för handen att afvakta hvad på sådan väg kunde åstadkommas jemte verkningen deraf; och det är på dessa förenade skäl, som Post-styrelsen, villrådig hvad den under nuvarande förhållanden skulle föreslå, funnit sig föranlåten och nödsakad att låta saken hvila. Revisorerne hafva upprepat Rikets Ständers uti skrifvelse den 22 nästlidne April framställda anhållan om meddelande af föreskrift, att de å a&surans-afgifterna uppkommande öfverskott, måtte, i den mån de icke för blifvande ersättningar behöfde påräknas, föi'eträdesvis användas för vidtagande af sådana åtgärder, som lända till postföringens betryggande. I anledning häraf får Styrelsen allenast upplysa: att assurans-medlen afsättas serskildt och disponeras icke till annat än ersättningar; att dessa naturligtvis ej kunna på förhand beräknas; att för några år sedan fonden var till ersättningar så medtagen, att deiaf ej återstod någi-a tusen riksdaler, och således, om ytterligare poststöld till högre belopp egt rum, ej varit tillräcklig för ersättningen; att, genom serskilda tillfälligheter, större delen af de bortröfvade medlen åter tillrättakommit, så att fonden nu är ganska stark, dock ej större, än att genom ett enda röfveri vid något tillfälle, då posten medför större penninge-remisser, hela fonden kan vara medtagen och ej lemna tillgång till ersättning.
På det att denna orättvisa icke måtte fortfara, hemställer jag att detta mom. återremitteras så att undantag göres för gärden eller Preste-taxan. Den 10 Maj. 517 Beträffande Hr Bildts anmärkn., så tror jag äfven den vara riktig. Om något lönebelopp är anslaget till ett visst behof, men icke ens räcker till dess fyllande, så bör löntagaren hvilken derpå får sälta till, i stället alt hafva öfverskott, slippa betala bevilln. derå. Om våra officerare vore öfverdrifvit aflönade så kunde skatten hafva något skäl för sig, men när de äro det så otillräckligt som hvar man vet, så är det för hardt; hvadan jag får hemställa att R. o. Ad. måtte äfven i detta hänseende återremittera mom. Frih. Toll, Gustaf: Jag vill vara ganska kort, då jag endast begär att få förena mig uti hvad Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff anfört ang:de en gifven rättvisas införande i afseende på presterskapets beskattning. 1 anledn. af hvad Hr Bildt omnämnt, får jag äran uplysa att jag äfven var bland dem, som understödde motionären i dess åsigt om att en sådan slags bevillning på hästoch fouragemedlen borde uphöra. Mångårig erfarenhet har visat mig huru otillräcklige officerarnes löneförmoner varit, och vågar jag således anhålla hos R. o. Ad. om återremiss af delta mom. på det att Utsk. må behjerta denna vigtiga angelägenhet. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, anförde dels mundlligen dels skriftligen: Jemte det jag instämmer i hvad Hr Bildt redan yttrat ang:de bevillnings erläggande för fourage-medlen anhåller jag, då den ledamot är fränvande, som motionerat afskaffandet af denna orättvisa att för några ögonblick få uptaga R. o. Ad:s tid. Vid betraktandet af de många och vidtomfattade frågor, som hemfalla till Bevilln.Utsk:s handläggning kan det ej förefalla underligt om de mindre vigliga blifva tillbakasätta för de mera maktpåliggande.
Sigurd, ty han var skarans anförare, steg in i salen: hans folk skockade sig utanför dörren. Officerarne, som nyss emottagit budbäraren från slottet, sutto ännu kring borden, drickande och rafflande. Deras uppmärksamhet vändes genast på den inträdande, och en af dem, som sutto närmast dörren, frågade honom om hans ärende. – Mitt ärende är att tillbringa aftonen i herrarnes sällskap, svarade Sigurd; – jag förmodar, att sällskapskretsen icke är så strängt sluten, att ej en främling kan bli upptagen i densamma. – Har ni intet särskilt ärende till oss? Denna fråga upprepades af kapten Lilje, i det han steg fram och mönstrade den nykomne från topp till tå. Han fann i denne en starkt byggd man af martialiskt utseende, klädd som en man af stånd. Det enda, hvaruti hans drägt skiljde sig från den, som i allmänhet bars af personer af den högre samhällsklassen, var ett bredt bälte, ur hvilket tvenne pistoler framstucko. – Mitt ärende, svarade Sigurd, i det han småleende vred sina stora mustascher, – ar just det jag nämnde. – Hvilket? – Att tillbringa aftonen i herrarnes sällskap. – Hvad är ert namn? Hvem är ni? – Mina herrar, jag har kommit hit i hopp att få deltaga i angenäma tidsfördrif, men till sådana räknar jag icke en dylik examen. – Ni synes vara en oförskämd person. Hvem har visat er hit? Har icke värden, den skurken, underrättat er, att dessa rum ej äro för andra gäster än oss? Dessa frågor gjordes af åtskilliga personer, och kapten Lilje öppnade förgrymmad dörren, för att ropa på värden, kanske ock för att på ett mindre grannlaga sätt påskynda främlingens aflägsnande. Men då dörren öppnades, och den välbeväpnade sjömansskaran mötte gästernas blickar, betraktade de hvarandra bleknande, och den ena läste på den andres ansigte, hvad han sjelf fruktade: vi äro förrådde. – Hvad betyder detta? frågade efter ett ögonblicks tystnad kapten Lilje, och allas ögon riktades på Sigurd. – Intet ... allsintet, svarade denne, – såvida herrarne helt lugnt fortsätta sina nöjsamma tidsfördrif.
Om Bränwins-tillwerkningen och Distil', leringen i Stockholm. Götheborg och Carlskrona, som »frän alla förestående föreskrifter äro undantagne vch sättet till befi utöfwande öfwerlemnas det i underdånighet till Kongl. Majit, att, förordna enligt Dest Nådiga godtfinnande och Statens bästa för, del; med det underdåniga förbehåll, att, i sall Kongl. Maj-t Den 9 Julli. rzoz Majst, för någondera Staden skulle sinna lämpligt att upplåta tillwerkningen pä Arrende, Stadens Borgerskap ma äga företräde dertill framför andre, när de erbjuda samma wllkor, saint att icke i någon händelse, tillwerkning i annat än ett eller flere sammansatte Werk ma wara lillätne, och obehindrad iu, och utförsel af Dränwin kunna förbjudas. 13:0 Jfrän nyfinämnde trennc Städers Lager af Bränwin bör icke säljas mindre än en Halfankare al hwar Köpare, hwadan någon utminutering i smärre partier, eller rättighet till Krog-hallning för defie Bränneriet icke fär äga rum. 19:0 Dä indragning af alla Krogar pä Landet och i allmänhet all möjlig inskränkning af minutering utaf Bränwin 06) andre starka drvcker, »eda till borgen för Sederna; Sä öfwerlemnas de åtgärder som dertill erfordras, till Kongl. Majus Nådiga godtfinnande och bestämmande. 2o:c Wid större LandtEgendomar och B?uk mä för Ägarens egen Betjening, egne Handlwerka, re och Tjenstefolk, som a Egendomen gagnas, samt ankommande främmande Betjening, kunna inrättas Wärdshus, hwarest Bränwin wid spisning fär till dein försäljas; men allt Bränwinsffalu till andra ware pä det strängaste förbudit. 21:0
Dessutom är detta stadgande icke ovilkorlig!, ty det innehåller visserligen, att dylika, arbete behöfvande personer .skola företrädesvis begagnas, men det innehåller derjemte det tillägget: ”i händelse de dertill sig anmäla.” Anmäler sig ingen, så användes naturligtvis icke dylikt folk, och jag skulle tro, att, när ett sådant vilkor under tvänne föreg:de riksdagar bibehållits, det vore särdeles besynnerligt, att nu borttaga det. Jag anhåller om bifall till betänk. ” Hr von Hartmansdorff: Förmodligen var det skäl, att Såta vilkoret qvarstå på den liden, då, såsom jag vill minnas -i-, af bidragen i allmänhet lemnades lill skänks. Dä var det något, alt löpa på för låntagaren. Nu deremot, då det är fråga om bara lån, Den 14 Juni e m 87 kunna de föreskrifna vilkoren blifva för låntagaren förderflige. Sadan tyckes väl, den förhöjda kapital-afbetalningen vara. Bien om det förhåller sig med della ?• vilkor så, som Hr Wästfelt uppgifvit och hvad jag af en granne hört enskildt förmodas, nemi., att vilkoret qvarstår endast för syn skuld och icke de fattige till någon fromma, så beklagar jag, att sanningen icke alltid ullryckes ens af R. St. Då jag icke anser föreskriften skadlig för låntagaren: så vill jag ej motsätta mig hennes bibehållande. Hr L agerheim, Lars Magn.: Så vidt jag har mig bekant, hafva R. St., vid föreg:de"i iksdagar, icke åsyftat, att det stadgande icke skulle få bibehållas, att man vore nödsakad antaga en försvarslös person, då han sig till arbetes erhållande anmäler, utan hans antagande har berott på möjligheten att honom använda. Der sådant icke varit möjligt, der har något tvång, att använda löst folk, icke funnits. Jag har ansett mig böra nämna delta derföre, alt Frih. Tersmeden nyligen yttrat, att, om icke någon försvarslös anmälde sig, man icke vore tvungen, att antaga honom. Man är det icke heller, äfven om de anmäla sig, såvida sådant är oförenligt med arbetets säkra och snara fullbordan.
» » Jag väntade, att du skulle komma, att du skulle längta efter gemensamma intressen, m e n du drog dig bort i stället. » » Edith, » hviskade han ångerfullt, » nu är jag här igen! » » Och nu öppna vi trollgrinden och gå ut i vida, vida världen, » svarade hon med strålande ögon. Drottningens 245 si • * sommarresidens. Sagdt och gjordt. m: t s h o f d a m e r, m e n sanningen likmätigt måste vi dock svara nej. Själfva allén går fram längs en jordbank, hvilken i söder begränsar Hoksjön. Väggskåp och garderober finnas i m ä n g d. Skänkar o c h serveringsrum Möblering och D e k o r e r i n g Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, Carl Johansons Största urval af gCifcz modeller uti olika stilarter. Mattor och Gardiner m. m., m. m. Möblerings-Affär. Drottninggatan 45. l och a fcr. J 246 äro b e u n d r a n s v ä r d t väl inrättade, liksom öfverhufvud taget hela ekonomiafdelningen kan kallas mönstergill. Ett par små b e k v ä m a gungstolar fullborda möbleringen. Väggar och möbler hållna i rödt. En lysande supé gafs första aftonen. Ett företräde ha vi d o c k här i Stockholm, nämligen vår vattenledning. De öfriga för kammartjänare o c h lakejer. Aug. Stackars Populär för medicinsk örat! Och valparna sedan. (Forts.) U P notisboken. Kristina Nilsson utreste i fredags till fabrikör Sehandevs egendom Gårdsby, där hennes brorson, vice häradshöfdingen Joh:s Nilsson, i lördags sanimanvigdes m e d fröken A n n a Schander. Vigseln förrättades af biskop Lindström. I tisdags kl. 8 f. m. af reste den frejdade sångerskan från V e x j ö direkt till sitt hem i Paris. Grefvinnan Maria af Visborg, prinsen och prinsessan Bernadottes äldsta dotter; har blifvit porträtterad af målarinnan Elisabeth Czapek, dotter till musikdirektören Jos. Ozapek.
Ehuru jag visserligen medgifver riktigheten af såväl Gr. Horns som Gr. FröJichs anmärkning och skulle vara färdig att ingå derpå, om jag trodde, att R. o. Ad. här, utan återremiss till Exped.- Utsk., kunde uppgöra ifrågavar. redactionsförändring, kan jag icke nu instämma i anmärkningarna, då jag är af den tanke, att Ståndet ej kan utan återremiss besluta redactionsförändring, emedan man ej kan komma till något resultat, om 2:11c Stånd skulle uppgöra olika redactionsförändringar. Då således en återremiss skulle blifva följden af anmärkningarnas godkännande, hemställer jag lill de värda talare, sorn gjort dessa anmärkningar, 0111 de ej ville låta dem förfalla, enär det dock är K. M:s ensak, att i ämnet fatta de beslut, Han finner mest ändamålsenliga; och Ilan i alla fall af den nu uppsatta skrifvelse!! och de' deri framställda talande motiver ser, hvad It. St. åsyftat. Gr. Horn: Då Regeringen vid behandlingen af förevar. fråga synes hafva gjort så mycket afseende pä opinionsyttringar i allmänhet och jemväl i åtskilliga fall synes hafva frångått sin egen öfvertygelse om det lämpliga derför, alt communerna här och der inkommit med und. önskningar i detta hänseende, så torde det vara svårt för Regeringen att i denna stund, efter en sådan början, kunna pä en gång återgå till den princip för en allmän författning i ämnet, sora ogillar alla spärrningar inom landet. Då vi sålunda stå på den punkt, att Regeringen genom concessioner frånträdt sin-egén opinion, måste det vara nödigt, på det Regeringen må kunna återgå till en annan princip, att en de särskilda communerna? önskningar öfvervägande opinion af R. St. uttalas. Jag skulle således tro, att en bestämd opinion af R. St. bör uttalas, och derest sådant icke sker, utan R. St:s opinion frainställes i så vaga uttryck, som Exped.Utsk:s förslag innehåller, tror jag, att R. St. skulle begå ett hufvudsakligt fel och kunde blifva sakre till åtskilliga olyckor, som i följd af-en obestämdhet i författningen bunde uppkomma.