Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till tukthus med tvångsarbete skulle försändas: a) alla sådana frigifne strafidöinde fångar, hvilka efter erhållne bestämdt antal varningar på arbetshus, derstädes visat ett opålitligt uppförande; b) andre frigifna slraffdömde fångar, som efter frigifningen icke velat förskaffa sig arbete eller ärlig utkomst, utan beträddes med sysslolöst kringstrykande, oordentligt och liderligt lefnadssätt, eller i annan måtto störde allmän ordning eller gjorde sig till ansvar efter lag för mindre förbrytelser förfallne; c) fångar i straffängelse eller gemensamhetsfängelse, hvilka der blifvit minst tre gånger straffade för disciplinära brott af gröfre beskaffenhet. Efter utståndet tvångsarbete skulle dessa fångar åter till gemensamhetsfängelserne återsändas. De fångar, hvilka på tukthus ulljent sin fängelsetid, voro berättigade till inträde på arbetshus. 5:o Att religionslärare vid slraffängelserna och tukthus, hvartill endast mera erfarne preslmän borde utnämnas, erhölle en mot deras embetes stora vigt och betydelse svarande högre aflöning, så att de med full och anständig bergning kunde en längre tid vid fängelset bibehållas. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 468. 767 De förändringar, hvilka blifva en följd of nu väckta förslag, som skulle i våsendtliga delar omgestalta fångvården i riket, kunna naturligtvis icke tillvägabringas utan uppollring å Statens sida; dock torde denna icke höra uppgå till alltför betydligt penningebelopp, såvida förändringarne verkställas med behörig praktisk omtanka. Några nya byggnader skulle icke erfordras, såvida t. ex. Långholmens arbetsoch straffinrätlning förvandlades till gemensamt straffängelse för alla sådane brottslingar, som ådömdes gemensamhetsfängelse under vissa år. Logementer kunde der inrättas uti nuvarande cellbyggnad, hvarigenom tillräckligt utrymme bereddes äfven för fångar från de län, hvilka för närvarande aflemna dem till Malmö straffoch och arbetsinrättning.
F. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 185L Konstitutions-Utskottets Memorial, M 7. i RESERVATIONER äro afgifne: af herr Brinck: »Det af Utskottet nu antagna förslag till jemkningar och förändringar uti värt närvarande representationssätt, med bibehållande af serskilda Stånd och val inom dessa, öfverensstämmer icke — jag vågar bestämdt förklara det — med nationens eller tidens fordringar. Det är uti Ståndsindelningen orsakerne finnas till allt det missförstånd, uppehåll och oordning uti ärendernes gång, likasom till de tvister Stånden emellan, hvilka ofta vållat söndringar och split, samt skakat samhällets grundvalar. Det är samma ståndsindelning med sina skiljda intressen, som varit och skall, så länge den bibehålles, förblifva ett oöfverstigligt hinder för genomförande af statsskickets reformerande i andra hänseenden, såsom: medelst antagandet af ny civil-, kriminaloch kyrkolag, reorganiserandet af embetsoch läroverken, landtoch sjöförsvaret, ordnandet af skatteväsendet, tull-lagstiftningen, skjutsbestyren med flere djupt ingripande statsekonomiska frågor. Och utom dessas tillfredsställande lösning, skall svenska nationen icke kunna ernå den moraliska, Härdfria styrka, icke kunna tillgodogöra sig de naturens rika skatter, som, oaktadt vårt lands afskiljda läge, sätta henne i tillfälle att täfla med andra nationer i vetenskap, handel och slöjder, och såmedelst betrygga vårt sjelfbestånd, vår ära, trefnad och lycka. Af dessa skäl och med begagnande af den rätt jag mig förbehållit, är det jag härjemte såsom min reservation till Utskottets betänkande, bifogar förslag till ny vallag, riksdagsordning och regeringsform, jemte en dervid fogad serskild artikel, hvilka förslag äro byggde på de principer, dem Konungen i sin vid sista riksmötet afgifna nådiga proposition uti ämnet erkänt och nationen hyllar. Slutligen får jag reservera mig emot de af Utskottet begagnade motiver till det genom nu justerade memorial framlagda förslag till partiela ändringar i grundlagarne. » Bih. till R.
Men nu, när mamma och pappa skulle på bröllop, nu var det just ett passande tillfälle att visa, att man inte var så otymplig, som en del inskränkta människor inbillade sig. När man kunde lösa andra gradens ekvationer med flere obekanta, så kunde man väl inte vara så genomsyradt dum, menade Siggan. » Hvad ska ' vi nu ha till middag, Asti », sade Siggan, när de kommit in i matsalen. Hon hade tagit på sig ett af mammas blå- randiga hushållsförkläden och stod och svängde med nyckelknippan med en viktig min. Asti kände sig djupt genomträngd af situationens vikt. Hon var bara 13 år och tog allt med ett heligt allvar. Ty hon hade inte ännu som Siggan hunnit lära sig att höja på axlarna åt allt det betydelselösa i det usla jordelifvet. » Inte vet jag », svarade Asti och plirade mot solen med sina runda, ljusblå ögon. Hon såg så innerligt rund ut, hela varelsen, att man nästan kände lust att rulla henne som en boll. Rundklippt hufvud, runda, fräkniga kinder, runda ögon och en figur, där hvarje spår af slynålderns kantighet var bannlyst. » Vi måste besluta fort », sade Siggan och satte sig ned vid bordet. » Jag har ännu problem och teorem i långa banor till min matematiklektion ». » Bevare mig väll Ar det fröken Sigrid som skall sköta hushållet! » Det var en impertinens i tonen, som gick Siggans värdighet för när. Med en förkrossande blick mätte hon Ida, köksan, från topp till tå. » Så råkar det händelsevis vara. För mamma sade, att du skulle få gå till din sjuke pappa, som du i går bad om, i fall vi reda oss utan dig. Och det göra vi utmärkt med lilla Lena till hjälpreda ». Alla människor voro då riktigt rosenrasande befängda! Och det var bara för det att hon var djupt inne i alla tidens frågor och hyste ett öfverlägset förakt för de kvinnor, hvilkas hela lifsgärning bestod i att stoppa strumpor och koka mat. Men hon ämnade inte slösa bort sin kraft och sin begåfning för att tillfredsställa, andras materiella intressen. Nej, hon hade högre vyer, hon!
Lag, börd och lösen vore för den, som vederbör, gjord osäker, om ej alldeles afskuren, enär en egendom kan genomgå flera händer, utan lagfart, som likväl utgör första vilkoret för den, hvilken bördseller lösnings-rätt eger och den begagna vill, att sitt anspråk gällande göra.” Af Herr Lagergren: ”Uti Lag-Utskottets förestående hemställan, kan jag ej instämma. Vår Lag har vid föreskriften om uppbud å fastighets - Lag-Utskottets Betänkande, N'.o 118. 3 köp, fästat visse terminer för gällande görelse af tred je mans anspråk å föryttrad fastighet, hvilka ej få åsidosättas eller förvidras blott för köparens beqvämlighet. Dit hörer i första rummet bördemans rätt till lösen af såld, fastighet, enligt r, 3 och 4 §§• i 5 Cap. Jorda-Balken, och dernäst viderboendes och nabos lösningsrätt i staden, jemlikt 7 Cap. samma Balk. Erfarenheten har icke sällan visat, att fastigheter gått genom flere köpares hand, utan att uppbud tagits. Stundom har en person i många år innehaft fastighet under påstådd egande-rälts titel, men utan den i 1 Caj). 2 JordaBalken stadgade lagföljd. Exempel saknas icke ens, att fastighetsköp blifvit i många år med uppsåt förhemligade, under det köparen innehaft jorden under sken af städja, förpantning eller dylik grund för sin besittning. Sådane dröjsmål med egendoms lagfart hafva blifvit föranledde, än af sorglöshet eller önskan alt undgå de med köps lagfarande förenade kostnader, än för att utestänga eller uppehålla bördsoch lösnings-anspråk, än åter, och det icke sällan, af medvetandet om fel i åtkomsten. A landet kan sådan egendom vara ärfd i säljarens hand, eller ock, om än i första säljarens hand aflinge, under tiden hafva iklädt sig egenskapen af arfvejord i några senare possessorers hand.
Philippus sade till honom: Herre, låt oss se Fadren, så hafve vi nog. Sade Jesus till honom: Jag är så lång tid när eder, och du känner mig icke; Philippe, den mig ser, han ser Fadren; och huru säger du: Låt oss se Fadren? Tror du icke, att jag är i Fadrenom, och Fadren i mig? Orden, som jag talar till eder, talar jag icke af mig sjelf; Fadren, som är i mig, han gör gerningarna. Tror mig, att jag är i Fadrenom, och Fadren i mig; eljest, tror mig för gerningarnas skull. Sannerliga, sannerliga säger jag eder: Den der tror på mig, de gerningar, som jag gör, skall ock han göra; och skall göra större än dessa; ty jag går till Fadren. Och allt det I bedjen i mitt Namn, det skall jag göra; på det att Fadren skall prisad varda i Sonenom. Hvad I bedjen i mitt Namn, det skall jag göra. Älsken I mig, så håller min bud. Och jag skall bedja Fadren, och han skall gifva eder en annan Hugsvalare, att han skall blifva när eder evinnerliga; Sanningenes Anda, den verlden icke kan undfå; ty hon ser honom icke, och känner honom icke; men I kännen honom; ty han blifver när eder, och skall vara i eder. Jag skall icke låta eder vara faderlösa; jag skall komma till eder. Än är en liten tid, och verlden ser mig icke mer. Men I skolen se mig; ty jag lefver; I skolen ock lefva. På den dagen skolen I förstå, att jag är i minom Fader; och I i mig, och jag i eder. Den min bud hafver, och håller dem, han är den mig älskar; och den mig älskar, han skall varda älskad af minom Fader; och jag skall älska honom, och honom skall jag uppenbara mig. Sade till honom Judas, icke den Ischarioth: Herre, hvad är det då, att du skall uppenbara dig oss, och icke verldene? Svarade Jesus, och sade till honom: Den mig älskar, han varder hållandes min ord, och min Fader skall älska honom; och vi skole komma till honom, och blifva boende när honom.
Wassmuth, var deremot af den tanka, att då'Johns & Komp. redan innan deras exemplar af kontraktet till Riksgäids-kontoret återställdes, underlåtit fullgöra sitt i 12 punkten gjorde åtagande att för vitet ställa säkerhet, så hade Johns & Komp. genom denna underlåtenhet begått ett kontraktsbrott, som fullt berättigade Fullmäktige icke blott att återtaga kontraktet, utan ock att fordra den skadeersättning, som låg i det utlastade vitet. Svenska Staten hade, till följd af Johns & Komp. förfarande att hafva inlåtit sig i en låneaffär af den betydenhet, som den ifrågavarande, utan att på förhand hafva försäkrat sig om medlen att fullgöra sina åtaganden, fått underkasta sig hårdare lånevilkor, än dem Johns & Komp. sig betingat, och det vore derför icke mera än i sin ordning, om de finge vidkännas det äfventyr, som de för kontraktets uppfyllande sig iklädt. Men äfven om detta äfventyr numera icke kunde lagligen drabba dem, eller om det ifrågavarande vitet icke kunde mot dem tillämpas, borde det icke tillkomma Fullmäktige att på förhand och utan domstols föregående pröfning och beslut efterskänka den rätt, som kontraktet i denna del haft för ändamål att tillförsäkra Riksgäids-kontoret. i följd häraf och på det Fullmäktige icke måtte träffas af beskyllningen att hafva eftersatt Riksgälds-kontorets rätt och fördel, borde bevakning af det i 12:te punkten af kontraktet bestämde vitet i Johns & Komp. kunkurs äga rum. I enlighet med pluralitetens sålunda yttrade åsigter erhöll Riksgälds-kontorets Ombudsman befallning, att i konkursen bevaka Riksgälds-kontorets rätt till det utfäste vitet; och liar denna bevakning, enligt hvad Revisorerne af Ombudsmannens diarium inhemtat, blifvit verkställd. Då Revisorerne, på de af minoriteten anförde skäl, anse någon bevakning af det ifrågavarande vitet i Johns & Komp. konkurs icke bort ega rum, hafva Revisorerne funnit sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte besluta att, derest dom i konkursen icke derferinnan mellankommer, nämnde bevakning bör återkallas. Riksgäld skontorets vexel-försäljning.
Pä dessa och de i öfrigt anförde skäl hoppas jag, att R. o. Ad. afslår förslaget till ändring af grundlagen, så väl derföre att det innebär motsatsen af högst nödigt och nyttigt, som oek derföre att det medförer väsendtliga betänkligheter och olägenheter. Ex. Hr Gr. 0. Landtm, tillkännagaf, det han trott sig hnna, all R. o. Ad. med öfvervägande nej besvarat den propos. II. Ex. framställt innan Hr Lagerheim yttrade sig. Föreslagen ändring af formulär till fullmakt för DondeSt:s riksdagsmän. Riksdagsordningen. § 22. Fullmakterna böra, för att vara gällande, lyda sålunda: (för BondeSt., boende och besuten å hemmanet N. N. uti N. N. härad af N. N. län) utelemna. Förslaget i 17 punkten blef af R. 0. Ad. antaget. lS:de punkten. Förslag ang:de val af Ordförande inom R. St:s Utskott m. m. 448 Den 25 September. Riksdagsordningen. § 39. R. St:s Uls/c., revisorer och nämnder samt Utsk:s-afdeln:r välje inom sig ordförande, äfvenså fullmäktige i Banken och Riksg:s-cont., hvilka dock skola efter hvarje års förlopp nytt val företaga. Främste närvar, ledamoten af R. o. std. före ordet, innan val skett, samt ifall ordföranden för något tillfälle icke är tillstädes. Skulle ordförande utöfver en vecka vara förhindrad att ordförandeskapet bestrida, ankomme det på ledamöterne, revisorerne eller fullmäktige att nytt val anställa. Ordförande i Ut sk. före äfven ordet, när Utsk. förstärkes. Hr von Hartmansdorff: Då detta förslag till ändring i grundlagen vid förra riksdagen underställdes detta Stånds pröfning, ogillades detsamma, på sätt som då kunde ske, nemi. alt det förklarades vara onödigt. Hvad jag i denna fråga då yttrade, anhåller jag att nu få uppläsa, så lydande: ”Då jag sitter så långt nere Liand R. o. Ad. att den hedern alt blifva ordför. någorstädes i R.
Och d e n halfvuxna var rädd, att tangenterna fått bläsor o c h blåmärken. Och den lilla sötnosen förklarade, att hallonsaft var rysligt godt, men att näckébråd var inte så nice; att det var hon, s o m bundit smala blå o c h gula sidenband o m hundra helt små » näckebrådar » o c h lagt dem påsilfverbrickaoch skulle bjuda d e m till hvarenda lady till m i n n e s o m kotiljongsordnar, så snart s o m jag talat slut. Och när alla de stora gått sin väg, så ville h o n rysligt gärna höra en svensk spökhistoria, den allra hemskaste som jag visste. Under tiden hade jag kringbundit mitt hår m e d hvita band o c h påtagit rättviksmössan. » Det var m a m m a s o m letade reda på bagaren som bakar svenskt nackebråd. o c h pappa hittade en källa där hallonsaften rinner fram, » förklarade flickorna. M e n pappa fick ledsamheter af hallonsaften — den uppförde sig skandalöst, rent af hedniskt. Den första buteljen KNÄCKEBRÖD SOM SALONGSsprack öfver natten — kanske af hemlängtan — o c h PRYDNAD. AF CÉCILE GOHL. den andra. » (F O R T S. O. SLUT. D e n lilla minsta var blond, m e d långa lockar o c h mörka, krusade ögonhår, en förtjusande sexårig uppenbarelse. Systrarna hade iklädt h e n n e leksandsdräkten, som jag medhaft, o c h höllo på att haka ihop kolten bakfram under ljudelig munterhet. Och m e d brinnande ifver underrättades jag n u af hela den yra kvartetten, m e d hvilken ihärdighet Ulfåsamarschen inöfvats af äldsta systern, — ja, h o n tyckte att h o n ETT A R B E T A R P A L A T S: SOFRUM. De skrattade som en skara härmfåglar. » M r W. min man, påstod att den andra saftbuteljen n o g hyste en gengångare af en viking m e d berserkalynne.
Serafimer-ordens-gillet att, efter föregången auktion, pröfva de gjorda anbuden, utan alt vara ovilkorligen förbundne att lasta sig vid det högsta af dem, oansedt den derföre erbjudna borgen vore antaglig; och har i sammanhang dermed blifvit upplyst, dels den omständigheten, alt Upsala akademi-hemman icke bortarrenderas genom auktion, ulan att åboerna på sagde hemman behandlas nära nog såsom krono-bönder och eflerlåtas att städja jordlotterne på ganska billiga vilkor och dels, alt både Consistorium Academicum och Ordensgillet icke låtit liärofvan åberopade Kongl. Bref lända sig lill efterrättelse, utan tvärtom och i strid med sålunda gifna föreskrifter fortfarande utarrendera hemmanen Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 75. till d en på auktion högstbjudande, hvarigenom uppkommit och underhållils det billiga missnöje, som vållat frågans väckande vid åtskilliga riksdagar; hvarförutan Utskottet jemväl inhemtat, att Kongl. Majit genom nådigt bref af den 18 Juni 1823 och 16 Januari 1828 föreskrifvit: att för utarrendering på auktion af hemman och lägenheter till Lunds domkyrka, skall landshöfding och biskop bestämma ett minimi-belopp, hvarunder utrop icke får ske, och ett maximi-belopp, hvaröfver arrendet icke får uppslegras, samt alt förre arrendatoren, om han brukat hemmanet väl och lemnar vederhäftig borgen för arrende-vilkorens uppfyllande, skall ega företrädesrätt att hemmanet behålla; äfvensom att, vid nådig pröfning af Riksdags-fullmägtiges från Malmöhus län år 1829 gjorda underdåniga anhållan att nyssnämnde Kongl.; Bref måtte få tillämpas äfven vid utarrenderingen af akademioch hospilals-hemmanen, Kongl Maj:t, enligt ofvan åheropade nådiga bref af den 28 December 1832, icke funnit skäligt att berörde anhållan bifalla, emedan likartade föreskrifter då saknades för utarrendering af kungsgårdar och andre kronans lägenheter; men hvarom likväl, enligt Kongl.
Men den jorden ligger obrukad, emedan egame hålla på den till höga spekulationspriser, och de som vilja ha jord att odla nödgas söka ett hem långt bort i vildmarken, der deras arbete blifver vida mindre produktivt. Så häpnadsväckande stor den omhvälfning än är, som författaren förordar, så föga revolutionärt är det sätt, hvarpå han vill ha densamma genomförd. Han vill för ingen del att ståten skall taga jorden ifrån de nuvarande innehafvarne och utskifta den på nytt. Detta skulle vara att onödigtvis stöta de närvarande sederna och åsigterna och onödigtvis utvidga styrelsens åligganden; båda delarne böra undvikas. Det är, säger han, ett axiom inom statskonsten, att storaforändringar bäst genomföras under de gamla formerna. Detta är det ♦naturliga sättet. När naturen vill skapa en högre typ, så tager hon en lägre och utvecklar den. Äfven för den sociala utvecklingen är detta lagen. DeC behöfs alls icke att indraga den eijskilda jordegendomen; det är alldeles tillräckligt att indraga jordräntan till staten under form af en grundskatt och afskaffa alla andra skatter. Jorden förblifver till formen privategendom såsom förut; den köpes, säljes, går i arf såsom förut. Innehafvaren behåller en bråkdel af jordräntan, i alla händelser ej mera än hvad staten skulle få utgifva i förvaltningskostnader, om den omedelbart förfogade öfver och utarrenderade jorden. Det öfriga tillfaller staten, som sålunda blifver universaljordegare utan att kalla sig så och utan att antaga en enda ny funktion. Denna radikala skattereform skall medföra de mest genomgripande verkningar med hänsyn till rikedomens produktion och fördelning. Beskattningen, som nu utgör en hämsko på produktionen, skall då sporra och uppmuntra densamma; den, som planterar en trädgård eller bygger ett hus, skall icke betala mera i - skatt, än om han läte samma jordfläck ligga obegagnad. Ingen skall ha råd att egajord utan att på bästa sätt tillgodogöra sig. densamma. Då köp af jord icke mera medför öfverlåtandet af jordräntan, utan denna tillfaller staten, måste jordegendomens saluvärde öf-verallt gå ned.
Från och med 1858, då räkningen i riksmynt började, utgår * anslaget årligen med 2,250 kr., hvilket till och med 1881 utgör . 54,000 samt för åren 1882 — 1885 .. 9,000 Utom den ej upptagna inkomsten af Posttidningen samt räntorna å behållningen 84,153 kr. vid 1826 års slut har svenska akademien sålunda under de gångna 100 åren af sin tillvaro af statens medel uppburit . 348,800Utgifterna voro under äldre tider understöd åt vitterhets-idkare, företrädesvis bland akademiens egna ledamöter. Men genom ett särskildt anslag har akademien sedan längre tid tillbaka befriats från denna utgift. Bland akademiens öfriga utgifter äro löner åt ombudsmannen och åt en amanuens (300 kr. ) till sekreterarens biträde, vaktmästare, hyra för bibliotek, utgifter för medaljer och minnespenningar (årligen omkring 900 till 1,000 kr. ) - samt för högtidsdagen (omkring 250 kr. hvarje gång) - Men vi komma nu till utgifterna för akademiens ordboksarbete. Första gången en utgift för ordboken förekommer är den 11 September år 1800, då I. Gh. Ditzinger erhöll 2 rdr. 24 sk. bko för renskrifning af bokstafven P. af ordboken, utgörande 46 ark. * Den, som vid denna tid tyckes hafva påskyndat arbetet, är kanslirådet C. G. af Leopold. Ett vigtigt förarbete är utan tvifvel den af honom författade » Afhandling om svenska stafsättet », tryckt år 1801 i Akademiens handlin&gt; gar, första delen från 1796. För förlagsrätten till detta arbete erhöll af Leopold (den 7 April 1801) 600 rdr. specie. Då detsamma emellertid utsattes för en allvarlig granskning, erhöll amanuensen P. A. Wallmark i uppdrag att biträda af Leopold vid försvarets affattande samt fick härför den 6 Juni 1804 i arfvode 50 rdr. rgd. För det egentliga ordboksarbetet äro för öfrigt följande utgifter gjorda: Kronor
Hr Ribbing, Arvid: Utsk:s Ordfide har anmärkt emot Hr Thams förslag, att det skulle innefatta frågor om en lags utfärdande, hvari stadgas, att det allmänna icke skulle inverka störande på sabbathsfriden. Jag tror att detta är ett missförstånd af hans förslag. Skrifvelsen skulle innehålla anhållan om tillsyn från det allmänna, eller att K. M. måtte förhindra att något störande af denna frid fick äga rum. Om det nu är sannt, som man hört omtalas och äfven sett tryckt, att de allmänna jernvägsarbetena pågått äfven under gudstjensten Söndagarna i ända, så synes mig att Hr Tham har skäl för sin framställning, men jag medgifver, att om förslaget varit så upställdt som Utsk:s Ordfrde påstått, framställningen förekommit besynnerlig. Ilr von Ehrenheim har gjort en anmärkn. emot Frih. Alströmers förslag, att nemi. det icke skulle ligga inom Ekon.Ulsk:s befogenhet att ingå i granskning af de lagrum Frih. Alströmer upräknat. I det sednare har han rätt, men icke i det förra; ty Frih:s förslag gick icke ut på att en sådan granskning bort företagas af Utsk., utan helt enkelt derpå, Den 8 A pri! e. m. 217 att en skrifvelse nied anhållan om en sådan granskning skulle till K. M. afgå. Jag finnér inga giltiga skäl anförda mot det framställda förslaget, men hemställer dock till Hr Tham, om icke grundligast verkande till det mål han söker, vore att begära en sådan granskning af förfatlningarne som Frih. Alströmer önskat. Det har varit ganska förtjenstfull! af honom att genomgå desamma. Flera finnas väl, men det stora antalet rättfärdigar hans förslag, om deras sammanförande, så att de icke strida emot hvarandra och på det man sedermera kunde få en författning af dem alla, som vore efter tidsförhållandena lämpad. Jag får derföre hemställa till Hr Tham, om han icke vill förena sig med Frih. Alströmer. Frih. Alströmer: