Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S27 "3 03 S lista Classen. 2:dra Classen. 3;dje Classen. 4:de Classen. 5:te Classen. -i B Pr med eld. roed ånga. med eld. med ånga. med eld. med ånga. med eld. med änga. med tid. med ånga. För pannor under Tio kannor skattas efter Tolf skillingar kanner ummet. För dem, som anmäla sig att endast under Irenne månader ulötva bränvins-bränning, blifver den i Tariffen utförda afgift till hälften förminskad. §• 29. Skulle Kongl. Majit, med anledning af stadgandet i 7 §. af denna Författning, för en eller flera städer tillåta större pannerymd än SO kannor, ankommer det på Kongl. Majit att, med ledning af här ofvan stadgade beskattnings-grunder, bestämma den afgift, som för sådan bränvins-brännings-redskap bör erläggas. 828 ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 367. §. 30. Den, till bränvins-bränning berättigade, som ej ästundar utöfva den i 1 Art. 3 §. bestämda rättighet, nied så stor pannerymd, tariffen efter egendomsvärdet tillåter, betale panne-afgift endast i moa af den panne-rymd, han nyttjar. §• 31. Vill någon uti flera smärre pannor inom samma verk, ehvad de brukas till drankning eller klarning, fördela den på det bela belöpande panne-ryraden, vare sådant oförvägradt, dock utan förändring i den fastställde, efter pannornes sammanräknade rymd utgående, afgiften; och hvarvid iagtlages, att tillökning för mäsk-värmare eller rectifications-apparat, eller anbringandet af båda delarne, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas; dock må denna medgifna rättighet ingalunda tydas lill förvexling med de i 5;te classen afsedda redskap. §. 32.
Man liar bland annat sagt, att tyyekfrtslagen icke hade samband med denna fråga; men man har likväl på samma gång yttrat, att ej allenast det särskilda Utsk. vöre att anse såsom en jury, utan ock att R. o. Ad. vid detta tillfälle borde anses såsom en sådan. Då nu för rättegångssätt vid jury ej finnes någon annan bestämd lag än tryckfr:slagen, måste det vara en gifven följd af de värda talarnes egna påstående, att Ufsk. nied skäl ansett sig noga böra iakttaga de former och grundsatser, som denna lag utstakar; pch jag hemställer, huruvida någon ledamot i en jury skulle kunna fälla en person för tryckfr:sbrott, på grund endast af en afsöndrad sida eller en utryckt lapp af den åtalade skriften, helst om densamma icke innehöll slutet af den påbörjade meningen. Förhållandet är enahanda nied det afhrutna yttrande, som kommit Utsk. tillhanda. Lika med Utskts öfriga ledamöter ogillar äfven jag det af Hr Crusenstolpe begagnade uttryck; men jag anser mig icke kpnna bestämma någon ansvarspåföljd för detsamma, då Hr Gr. o. Landtm, ei låtit talaren begagna sin grundlagsenliga rätt att tala, tills han sjelf fann sig hafva slutat sitt anförande. De Hrr och män, som ansett sig förnärmade af Den i4 Maj. l35 Hr Crusenstolpes ifrågavar. yttrande, kunna således derför, enligt min tanke, icke erhålla någon upprättelse just af den orsak, att detta yttrande genom talmansklubban blifvit afstympadt. Jag vill nu icke till vederläggning upptaga de här gjorda framställningarna, som visserligen vore väl värda att bemötas, nemi. att man endast borde döma efter känslans ingifvelse och icke efter juridiska begrepp om det rätta. Tidens korthet medgifver icke att ingå i en längre utveckling af mina åsigter rör:de detta ämne. Jag anhåller således blott, att äfven Ståndets öfriga ledamöter måtte fästa uppmärksamheten derpå, att vi i dag hafva d. 14 Maj och att K.
Då är det äfven temmeligen hårdt, att så der bortvräkas med förständigande, att ”ni må af edert lilla betala 6 gånger så mycket som andre betala af sitt stora.” Vidare har Utsk., såsom skäl för sitt afstyrkande, sagt, ”att de fleste nuvar. delägarne i canalbolaget blifvit innehafvare af actierne emot ett capitalvärde, ungefärligen motsvarande proc.- utdelningen.” Det är visserligen sant, att i synnerhet de större actierne öfvergått på främmande händer, men mer än hälften af actie-capitalet kan dock anses ännu vara i de ursprunglige ägarnes eller dess arfvingars händer och skulle således förmånen af den ifrågasatta bevillningsfriheten komma dem till godo. Jag vågar underställa dessa förhållanden R. o. Ad:s rättvisa bepröfvande och får derjemte hos Ilr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. till afslag å Utsk:s gjorda tillstyrkande, på det att bland dem som åtnjuta frihet från bevillning efter 2 art. måtte införas: ”Götha canalbolag för den utdelning, som icke öfverstiger en proc. å actie-capitalet.” Frih. Cederström: Med Hr Rosenblad instämmer jag i billigheten af detta undantag, enär Götha canalbolag står i en helt annan cathegori, än alla andra bolag i Sverige. Utsk. har sagt, att i anseende till de stora uppoffringar, som Staten redan måst vidkännas för Götha canalanläggning, så fann Utsk. icke skäl att tillstyrka den ifrågasatta bevillningsfriheten, af farhåga dessutom, att andra associationer då äfven skulle kunna påyrka enahanda fördelar. Man må då jemföra Statens bidrag med de enskildes till detta företag samt dem båda med hvarannan väga, och man skall finna, att om icke desse enskilde bidrag hade varit, så hade icke eller Götha canal kunnat komma till stånd; ty icke hade Staten beviljat 12 millioner r:dr på en gång till detta företags utförande?
Fögderi länge klagat deröfver, att de, som fordom plägat till Norrige öfverföra större delen af deras producter och der bortbyta dem emot finspunnen rulltobak samt andra nödige varor, nu mera icke kunde med fördel idka en sådan byteshandel, sedan för denna tobak måste er läggas en allt för dryg tull-afgift,. hvilken icke får betalas annorstädes, än A Tullkammaren i Fahlun, dit varan alltså måste transporteras innan den får disponeras, ehuru denna stad är belägen omkring 20 mil ifrån nämnde Fögderi; och har derföre Molionairen föreslagit, att invånarne i Vesterdahl Fögderi, som för närvarande skola betala i tullafgift för den tobak, som af dem införes från Norrige, i5 proc af värdet, måtte tillåtas att -hädanefter införa sådan vara emot 5 procents lull, samt att denna tullafgift måtte få betalas till någon af de vid Norrska gränsen boende Kronobetjente. Hvad Molionairen sålunda anfört och föreslagit hafva Utskotten i behörigt öfvervägande tagit. en ' Utskotten ega den fullkomliga öfvertygelsen, att några undantag fran 1 allmänhet gällande stadganden, för vissa provincer eller orter, icke böra, utan de största skäl och serdeles önaaude omständigheter, medgifvas, samt några sådane synnerliga anlett - A J5evsamt Allm. Bese, celi Oecort.-UtsL Utlåtannde N:o it. ningar till undantag för Yeslerdahls Fögderi i Kopparbergs Län icke förekomma; så anse sig Utskotten böra vördsamt afstyrka bifall till ifrågavarande af Riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius framställde förslag om nedsättning af tullen å tobak, som från Norrige införes till ofvannämnde Fögderi af Kopparbergs Län, äfvensom till det derjemte gjorda yrkande, att lullafgiften må kunna erläggas i annan ordning, än som för sådane afgifters iiqviderande i -allmänhet är stadgadt. Stockholm den y Febr. iS35, STOCKHOLM, hos Ludv. Westerekho i83ö. t. Beviliningstamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk.
Då nu härtill kommer det förhållande, som, synnerligen' hvad Lunds Domkyrka beträffar, är kändt och erkyndt, samt äfven för Städerna Malmö och Landskrona, torde kunna, åtminstone i någon mon, antagas, nemligen: att vid petitionerna mindre behöft afses en betydlig besparing i ränta på det Allmännas bekostnad, än vissheten om ett sådant stående lån, för hvilket uppsägning ej vore att befara, och som småningom amorterade sig sjelft; så tror Banco-Utskottet sig ega de mest giltiga anledningar till förnyande af dess gjorda tillstyrkan: att för lånen till Landskrona Stads kyrka, till S:t Petri kyrka i Malmö och lill Lunds Domkyrka, 5 procents ränta måtte Banken förbehållas, i likhet med hvad äfven vid sista Riksdag för Götheborgs Stads lån bestämdes; men att deremot, i betraktande af de uppoffringar, invånarne i Calmar, efter godvilligt åtagande, redan fått vidkännas för deras Domkyrkas underhåll, ehuru Författningar och vedertaget bruk derifrån i allmänhet frikalla, lånet, å R:dr 16,666: 32, för Calmare Domkyrkas reparation, må, såsom ett ser - Eanco-Utskottets Utlåtande N:o 82. 61 skildt undantag, beviljas mot 4 procents ränta. Det af Utskottet, pag. 'jg , gifna Förslag, att bela ljungs-"ruride ma må blifva sådana, so/n för B a/ico-fastighets-lånen a 5 och 4 procent, är utan anmärkning lemnadt, och varder härigenom förnyadt.
Hi, hi, hi, nog är luften frisk, men hvar äro väggarna och hvar äro taken? De äro flugna med vinden sen de blifvit brända till aska. Tror hon qvinnorna skola besvära hennes öron med pladder, eller barnungarna med skrik? Ånej, aldrig, allt är der nu så fint och rart; qvinnorna och barnen ha svultit ihjäl, ser hon. Siså, godnatt jungfru, sof nu, att hon i morgon är rask igen." Sigrid hade svårt att somna, men trötthet och nattvak tog slutligen ut sin rätt. Om morgonen kände hon sig temmeligen uthvilad. Ju närmare de vandrande hunno Åbo, dess mera mörknade hos Sigrid hoppet om att genom sina böner kunna utverka nåd för sin far; och då Annika slutligen förde henne in i staden genom en bakport från en åker till en trädgård, då sade hon vid sig sjelf: "ack lättare vore att beveka slottets murar, än hans hjerta." "Försök, försök, kanske de vekna!" "Ack, mor Annika, håna ej mig arma. Ni har gjort mig en större tjenst, än jag kan löna er för, då ni fört mig hit." Ur slottet hade blifvit bortjagade qvinnor, som numera hade intet der att uträtta. Sigrid lyckades få träffa en af desse, och fick af henne besked om mycket. Qvinnan visste att herr Erik Liljeholm verkligen satt fängslad, likaså Arvid Eriksson, Johan Fleming och många andra. Men det vigtigaste af allt, hon visste att herr Erik hade blifvit satt i konung Eriks fängelse, ty hon hade hört vaktknektarne skämta öfver att det vore nu Erik som Erik. Af henne fick ock Sigrid höra, att ej hertigen ännu var kommen till Åbo. Denna uppgift gaf Sigrid mycket att tänka på. Att det nämnda fängelset ej ägde ens ett fönster utåt, utan endast emot gången, som gick opp från fånggården, det visste hon. Men fru Ebbas ord om gallret i det fönster, som från gången vette utåt, rann henne i hågen. Nu hade yttermera en tid, sedan dess, med fukt och rost tärt gallret och förmodligen yttermera försvagat det.
Då de ursprungliga kneckte-kontrakten numera icke äro tillämpliga och aldrig, efter mitt begrepp, kunna tillämpas, då nemi. de i knecktekontrakten utfästade skyldigheter och rättigheter icke mera stå att sammanjemka mellan soldalen och rotehållare», så skulle jag för min del anse nödvändigt, att, dä från Regeringens sida, ingen åtgärd till rättelse härutinnan vidtages, en sådan åtgärd från Ständernas sida kunde vidtagas. Del är från denna synpunkt jag skulle vilja för min del bifalla del nu ifrågavar. betänk., icke derföre att det, såsom det nu är upstäldt, kan medföra den minsta frukt, utan endast derföre, att det föranleder Regeringen att fästa upmärksamhet på en högst vigtig fråga. Jag vågar hemställa till alla de Landslur och Mililär-befälhafvare af indelta arméen, som här finnas, om jag ej har rätt deruti, att det numera vore förgäfves att försöka i deras helhet tillämpa de s. k. kneckte-kon - Den 1 Februari f. m. 247 trakten för hvarje provins. Det skulle ej heller stå tillsammans med rotehållarnes fördel och bästa, att få en rekryt, som skalle ålnöjas med dessa vilkor, emedan man kan förutsätta honom så qvalificerad, att han innan kort skulle kasseras. Ja» ber att R. o. Ad. behagade uptaga mitt anförande såsom föranledt af hvad motionären synes åsyfta. Jag anser nemi. att bifall till motionen endast skulle hafva till föremål, att på saken i sin helhet fästa Regeringens upmärksamhet. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då Ständerna till K. M. aflåta underd. skrifvelser, torde afsigten dermed vara, antingen att framställa önskningar i nya frågor, eller ock att vinna rättelse i gamla förhållanden, som hittills existerat. I sådant afseende har Ekon.Utsk. tillstyrkt ”det Landshme måtte i nåder anbefallas att, hvar i sitt län, vidtaga lämplig åtgärd för att bereda rotehållaren kännedom om gällande författningar, i afseende å uprättandet af kontrakt emellan dem och rekryt.” En föreg:de talare, Hr Gr.
För, bud, med afseende a Spannemalsbristens förekommande, årstiden samt ssördeförrattningarne skäligen ma fortfara, anser Utskottet förbudet böra gälla intill den i:sta Ottober innewarande ar, sa wida ej Kongl. Majit och Riksens Högloft. Ständer skulle under påstående Riksmöte annorlunda täckas derom forordna. Till förekommande af förlust för dem, hwilka tilläfwentyrs wid kungörandet eller den dag, Kongl. Majit Nädigji derefter skulle lackas utsätta lill Bränwinsbrtwninge-s upphörande, hafira oafwerkad tillmäss, ning, anser Utskottet, i händelse fraga derom skulle uppsta, den eller dem, som da bcwistigen hafwa sadan oafwerkad tittmässning, berättigade, att den, samma utan answar afbränna inom eller sidst till Den 29 April. ryr slutet af fjerde derpå följande dagen. Örebro d. 28 April 1812. Pa Högloft. Riddersk. och Pa Högw. Prest,Stan, Adelns wägnar, dets wägnar, k'. L. 8 oliv erin. O. v. klosensiein. Pa Wällofl. Borgare, Pa Hederw. Bonde, Ståndets wägnar. Ståndets wägnar, Olok 8jösret!r. OI. ki. 8eIiLre. ^lex. Uppläst hos Ridd och Adeln d. 29 April. Prest-Stander dcn 29 - Borgarc-Ständctd. 29 - Bonde-Standet d29 - Utdrag af protocollet, ballet i Riksens Högloft. Ststndcrs 2lllmänna Veswärsoch Economie Utskott ben 28 April l8»2. S. D. Inlemnade Herr Prosten Dybäck ett anförande kill Protocollct, sa lydande:
Han beklagade att just nu på denna tid det betydligaste, nemligen "la bibliotheque royale" hade ferier ända till den 1 oktober, men att det då skulle öppnas och att jag under tiden kunde begagna "la bibliotheque de l'arsenal", der jag äfven skulle finna en i orientaliska litteraturen väl bevandrad man M. Desgranges, till hvilken han recommenderade mig att vända mig, emedan han väl kunde ge mig de upplysningar jag önskade. Jag gick ock genaste vägen dit och träffade en medelåldrig man, som med den största beredvillighet och artighet visade mig alla manuscripter som der funnos, och hvad jag blott kunde önska. Af manuscripter hade man här dock ganska ringa flere exemplar af Koran och åtskilligt annat af föga värde i Arabiskan, i Persiskan och Turkiskan något mer. Men jag fick här katalogen öfver de i bibliotheque royale befintliga handskrifter "de Tanden fond" och härur antecknade jag mig de förnämsta och vigtigaste, isynnerhet i historien, och kompletterade eller rättade hvad jag förut deri hade samlat i Petersburg ur Dorns föreläsningar. Detta var intet lätt arbete; en veckas tid och något mera hade jag oafbrutet från kl. 10 till 3 arbetat derpå, utan att komma till slut dermed. Nu tillslöts äfven detta bibliothek den 15 september, men i det stället öppnades Mazarinska bibliotheket och jag fortsatte nu der samma arbete och slutade det i det närmaste, hvarefter jag sysselsatte mig med studium af åtskilliga till Arabiska litteraturen hörande arbeten, såsom Richardsons Arabiska dialekter etc. Den 2 oktober öppnades nu det stora bibliotheque royale, der kanske de största skatter af all slags litteratur finnas. Här gåfvos mig nu i händerna handskrifna kataloger öfver de manuscripter, som ej finnas ännu i den tryckta katalogen; dessa innehålla nästan lika mycket som den, från särskilda fonder. Man lemnar annars ej gerna fram dessa handskrifna kataloger och dertill fordras särskilt tillstånd af den bibliotekarie, som enkom förestår denna afdelning. Dock utan minsta svårighet erhöll jag den af honom. Här hade jag nu åter omkring en veckas sträng sysselsättning för att ur dessa kataloger komplettera mina utdrag från den tryckta.
Hvad sedermera beträffar KammarColiegii framställning derom, att Häradsskrifvarne måtte undfå serskild ersättning för den nya Jordebokens upprättande, så enär, i följd af de förändringar med räntorna, som dervid skulle ifrågakomma, göromålen blifva högst betydligt ökade, samt det synes vara angeläget, att ränteförvandlingen med möjligaste skyndsamhet till verkställighet befordras, anse Comiterade sig ega full anledning att uti denna KammarColiegii hemställan instämma; dock som en dylik ersättning bör blifva beroende af göromålens mängd och något allmänt stadgande derom således svårligen kan tillstyrkas, torde det på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande få ankomma att, hvar för sitt Län, underdånigt förslag i afseende derå afgifva. Slutligen och med afseende å det bär förut, vid frågan om ränteförenklingen, omförmälte serskilda förhållande, att uti Stora Kopparbergs Län hemmansräntorna icke utgöras på det sätt, som de för hvarje hemman äro antecknade, utan efter socknens samtlige räntors fördelande på hvarje brukningsdel, hvadan Jordeboken icke kan bringas till öfverensstämmelse med verkliga förhållandet förr, än storskifte blifvit fullbordadt, hemställa Comiterade underdånigst, att upprättandet af nya JordeboksLiggaren för nämnde Län må verkställas i den mån, berörde hinder varder undanröjdt. 8:0 Angående Mantalsoch Skattskrifning. 37. §. Angående slDenna förrättning, hvilken ligger till grund för debiteringen stadgande"^ s‘lllande af hvarje persons utskylder, besörjdes fordom af serskilde MantalsCommissarier; men genom Kongl. Brefvet den 9 November 1779 förordnades, att den borde af Iläradsskrifvarne öfvertagas. Härifrån eger dock undantag rum lör Stockholm och Götheborg samt Kopparbergs
Hr Gr:n anförde såsom skäl för nämndens minskning vid urtima tiag, att dessa ting eljest skulle bli så dyra, att en enskild part icke skulle kunna påkosta sådant ting. Den, som har en stor rättegång att utföra, lär väl dock icke se på en kostnad af 20 eller 30 rdr mer eller mindre, då han, för att få sakens afgörande påskyndadt, äskar urtima ting af domaren, och jag kan derföre icke finna detta skäl vara af någon vigt; liksom jag icke heller finner nämndemännens omtalade långa resor vid ransakningarne i brottmål vara något nog vigtigt skäl att nedsätta nämndens antal, så mycket mer som, efter hvad jag tror, domaren till dessa förrättningar vanligen brukar kalla de nämndemän, som bo närmast intill ransakningsstället. Hvad angår egodelningsrätterna, som blifvit åberopade såsom exempel, så äro de mål, som vid dessa domstolar förekomma, af en speciel beskaffenhet och fordra egentligen kännedom om landtbruket, hvadan tre personer väl må anses tillräckligt anta], att, med ledning af domaren, afgöra dessa mål. Jag anser det derföre icke välbetänkt, att vid urtima ting, der än civilmål och än brottmål af ganska stor vigt och betydenhet kunna förekomma, nedsätta nämndens antal, och detta ännu mindre efter antagande af den nya kriminallagen med dess vidsträckta latitudsystem; och, såsom jag förut yttranden betydelse, som kan tillerkännas nämndens kollektiva röst, såsom ett uttryck af det oförvillade sunda omdömet hos menigheten, reduceras på ett betänkligt sätt, så snart man skrider till nedsättning af nämndemännens antal för att utgöra domför nämnd, och fara är att nämndens inflytande på rättskipningen helt och hållet försvinner. Jag anhåller fortfarande om afslag å denna punkt. Frih. Leijonhufvud, Carl: Förev:de Betänk, hänvisar i hög grad på behofvet af domstolarnes på landet omorganisation. I dessa domstolar finnes icke mer än en lagfaren person och nämnden skall endast lemna behöfiiga upplysningar. Att sju nämndemän skola vara närv:de är en ganska gammal institution, hvaröfver icke förr än på sednare tider afliörts några klagomål.
Bidderskapet och Adeln: Någon Rikets Ständers åtgärd härvid ansågs ieke äga runi; 2 :do Riksdags-Ordningen. §. 14. Att Utskottets wid 1810 års Urtima Riksdag afgifna förslag antages; men 1812 års åter afslås; §. 17. Att Förslaget från 1809 och 1810 årens Riksdag afslås. §.§. 19, 21. Att de från 1809 och 1812 årens Riksdagar hvilande förslag antagas; §. 23. Att förslaget wid 1809 års Riksdag, rörande 3 :dje momentet afslås, men det angående 5 :te momentet antages; .§. 34. Att 1809 års ändrings-förslag antages; §. 36. Att det från samma Riksdag hvilande förslag afslås; §. 38. Att det år 1810 på Bordet lagda förslag antages, i och hvarmed 1812 års förslag förfaller. §. 46. Att Utskottets från förra Riksdagarne hvilande förslag antagas. §.§. 78, 81. Att dervid 1809 och 1810 årens Riksdagar gjorda förslag afslås. 3. Tryckfrihets-Lagen. Att det wid 1812 års Riksdag inkomna och på bordet lagda förslag om en Jury eller Nämnd i Tryckfrihetsmål, i stället för det hittils gällande Rättegångs-sättet, antages. Och beslöt B or gare-Ståndet för öfrigt, att till ConstitutionsUtskottet öfverlemna redactionen af alla de utaf samtlige Riksstånden godkända förslag, samt de deraf omedelbart beroende §.§. i Grundlagarne, som sålunda böra derefter rättas, hvilken redaction sedermera Rikets Ständer till justering underställes. Ut supi'a. Ex Protocollo Carl Magn. Junii i (Jonst.- Utsk.- upläst 21/2 Utdrag af Wällofl. BorgareStåndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 12:te Junii 1815.
Wahrendorff uppgifver, såsom anledning till dess framställning, att under dess egendom Näsby, i Södermanland, skall finnas ett fjerndels Mantal Frälse, Kopparhaga, som i 27 år varit betungadt med Kronobrefbäring från KronoFogde, Häradsskrifvare, Länsman och JägeriBetjening, till utgörande hvaraf Aboen varit nödsakad hålla en särskild dräng och bäst, som svårligen hunnit mera än fortskaffa bref, enär oftast trenne bref efter hvarandra ankommit på en dag, då Aboen måst färdas tillsammans 9 mil på dygnet; i följd hvaraf, enligt hällen Dag-journal, Åboen på nämnde Hemman, år 1821, fortskafTat 287 bref, och i dessa ärenden åkt eller gått 4°° P** året; Och, ehuru Brefbäiingsbesväret för samma Hemman blifvit, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, jemnkad genom öfverflyttning på ett annat Hemman, hemtar Memorialets Författare likväl, ifrån omförmäldte förhållande, anledning till den hemställan, att Riksens Höglofl. Ständer Best), och Ekon. Vtsk. Betänkanden. 115 ville hos Kongl Majit i underdånighet anhålla: 1:0 Att samtlige Kongl, Majits Befallningshafvande måtte i Nåder anbefallas i möjligaste matto lindra BrefbäringsHemma* Bens besvärliga skyldighet. 2:o Att Brefbäringsbesväret ombytes hvart tredje år på nästgränsande Hemman, i fall egaren så åslundar, samt att de Hemman, hvilka i flere påföljande år haft detta besvär, blifva lika länge derifrån befriade. 3:0 Att vissa dagar i veckan utsättas, såsom Onsdagar och Lördagar, på hvilka brefven skola aflemnas och fortskaffas, samt att de öfrige dagarne äro frie från detta besvär, utom i högst angelägna fall, såsom vid inträffande Skogseldar, Kungsoch Krono-skjutsbjuduingar med mera dylikt. iy.o