Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vtl, N:o “större afkastning eller inkomst, erhållit mindre “Rotering, än sämre Hemman med mindre vidsträckta egor och mindre afkastning; att upp“täckta Ödeshemman blifvit uteslutna frän Roteling, på origtiga grunder, utan undersökning, “hvarest den jord varit belägen och af hvilken “den innehades, som samma Hemman borde “rätteligen tillhöra; att Hemman, som i extra “Roteringen qvarblifvit, fått en vida större Rotering än de förut dragit, och att Commissio“nen sammansatt dem i Rote med Hemman, “belägna från dem på flera mils afstånd; att “Hemman, hörande till så väl ständiga som extra Roteringen, blifvit i flera Rotar fördelta, “till icke ringa förlust och olägenhet för Inte“ressenterne; att Corniterade, vid öfvervägande af KronoochK rono-Skatte-Hemmans större “åligganden, än utsockne Frälse, och dessa se“nares högre än insockne Frälse, likasom insockne Frälses högre än Säteri, till vinnande “af likhet i jordens behållna belopp, ökat in“komsten för hvarje Mantal Säteri med 30 Rdr, “hvarje Mantal insockne Frälse, med 15 Rdr, “samt hvarje Mantal utsockne Frälse, med g R:dr, “hvarigenom tillökning skett, icke ensamt efter jordens godhet, utan äfven i inon af den “större eller mindre frihet, det ena Hemmanet emot det andra, efter Privilegier och För“fattningar, åtnjuter, och hvilken frihet desto“mindre bordt komma i fråga vid Roteringens “utsättaude, eller öka detta besvär, som Säte - Siatssamt Oec.-XJtsh. Uti, N:o 94. 27 “rier i Skane, lika med alla öfriga Sätesgårdar “i Riket, likmätigt 8 §. i 1723 års Ridderska“pets och Adelns Privilegier, varit til Iförne “befriade från ständig Rotering, samt inoch “utsockne
Jag anser det äfven problematiskt, huruvida Konungen skulle vilja gifva sitt samtycke till en sådan förändring af iog §:n, (len jag nu vägat föreslå; och det vore lyckligt, ifall Ständerne, betviflunde detta, inskränkte sig till 5 månader; men alt, på sätt Coust.Utsk. föreslagit, inkomma med ett förslag till hvilande grundlagsförändring af så stor omfattning, som detta memor. utvisar, — det anser jag alldeles ändamålslöst, och får således anhålla , att Hr Frih. o. Landtm, vid den framställning, sorn kommer att göras om den gemensamma tanke, som R. o. Ad. går att (atta, äfven behagade framlägga fölR. o Ad. den af mig nu gjorda enkla förändring af siffran 6 i stället för 3. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag i ett föreg:de plenum vid behandlingen af Const.Utskts utlåt. JV,'o i i om tiden mellan riksdagarna, yttrade den lifliga önskan, att en begränsning i tiden för riksdagars hållande måtte af Utsk. föreslås; så följer också deraf, att jag för min del bifaller den princip Const Ulsk. i detta betänk, uttalat, nemi. att försvåra möjligheten att — om jag så får uttrycka mig — till oändlighet uttänja riksdagarna; ty tvifvelsutan önska både de, som representera, och de som representeras, riksdagarnas förkortande, och det är således endast fråga om möjligheten att åstadkomma denna förkortning. Det förefaller mig klart, att ifrågavar. förslag står i sammanhang med det förutgående förslaget från Const.Ulsk., nemi. angtde tiden mellan riksdagarna. Jag vill förmoda, att denna tid inskränkes till > år; om så sker, inträffar också sannolikt, alt riksdags-ai betena förminskas, åtminstone skola de bestämdt förminskas inom GouslitutionsStatsoch Bevilln.Utsktn äfvensom motionernas antal icke heller torde blifva så stort sorn nu, hvadan jag icke tror alt någon våda skulle uppstå, om tiden för riksdagars hållande varder begränsad inom en viss bestämd lid. Jag var icke närvar., när Frih. Sprengtporten i dag yttrade sig första gången i denna fråga; men jag förmodar, alt
Af alla de i föregående punkt tillåtne åtgärder, är lånerörelsens förminskning den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar. 9:0 Bestämmandet af hvilken elier hvilka bland de öfrige för realisationens vidmagthållande tillåtne medlen må för tillfället begagnas, skall vara helt och hållet öfverlemnadt åt Banco-Styrelsen, sorn dervid icke lärer underlåta att afse Bankens egen fördel, och det, som dermed slår i nära samband, industriens ostörda förkofran. 10:0 Då den metalliska Cassan, hvaruti älven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfverstiger |:deiar af Sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas. 11:0 Ora också metalliska Cassan någon tid skulle visa sig fortfarande öfverstiga |:delar af Sedelstocken, må Banco-Styrelsen ej, på grund häraf, vidtaga någon åtgärd till rörelse-capitalets ökande i annan väg, Sn medelst belåning af guld, silfver, koppar, jern och öfrige effecler, som finnas uppräknade i Banco-Reglementels 4 Alt. 4 Afd. §§. 10-—15, förr, än ett år förflutit från Bankens öppnande till utvexling af silfver. Depositions-Banken. 12:0 Banken må emottaga och å räkning föra Depositioner af: a) Svenskt Silfvermynt eller Bancosedlar, under förbindelse för Bihang till R. St.
Den siste värde talaren har rätteligen yttrat, att om de der obligationerna utfärdas på valörer af emellan 100 och 300 r:dr stycket, så följer af sig sjelf, att då dessa gå med ränta och hafva så liten valör att de i hvilken bod som helst kunna vexlas, komma de att löpa precist lika bra och blifva begärligare än sedlarne, hvilka icke äro räntebärande papper och dymedelst öppnas tillfälle att använda depositions-medlen, till påtryckning af bankens kassa. Här har blifvit af en föreg:de talare yttrat, att R. St. vid sisla riksdagen ganska välbetänkt bestämt summan för belåning af silfver, guld, jern, koppar och andra vågförda effekter till 3,500,000 r:dr. Jag tror att detta välbetänkta beslut var verkligen mindre väl betänkt; ty silfver och guld kunna verkligen belånas i huru stor qvantitet som helst, det är alltid en ovansklig säkerhet för bankens sedlar och räntorna, en ökad vinst i dess hvalf. Det är nu icke fråga om att ändra denna summa, men jag hemställer att vi icke måtte öka densamraaa genom åläggande af skyldighet för banken alt, i händelse den skulle befinnas för liten, upplåna penningar för att kunna belåna sådana vågförda metaller, emedan, som nyss sades, det ej till annat tjenar, än till fördel för någre penningeoch kapital-ägare här i Stockholm, hvilka nödgas hafva kassor utan ränta i banken. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Som jag icke var ledamot af BankoUtsk., då denna fråga der behandlades, så anser jag mig så mycket mindre förhindrad, att motsätta mig en återremiss. Jag anser nemi. det af flere talare föreslagna bifallet till Den 19 April f. m. 1S1 motionen mola, bland andra, äfven det förhinder, alt för lånens belopp ej något maximum deruti är utsatt. Jag anser delta vara ett väsendtligt hinder, emedan erfarenheten visat att, på den tid då det var tillåtet att obegränsadt belåna vågförda effekter, begagnades denna rättighet utan gräns.
Ligger en 183 Dan 15 November f. m. sanning till grund för förslagen, äro de nyttiga och öfverensstämmande med folkets tankar, lägges då intet hinder för dem; de blifva endast upskjutna för en liten tid. Jag anhåller, att hvad jag haft äran yttra måtte få åtfölja motionen till Utsk. Gr. Mörner, Carl: Öfvertygad att denna och förut ingifna motioner i ämnet komma att af vederb. Utsk. blifva noga pröfvade, och skälen för och emot behörigen öfvervägda, hade jag icke tänkt att yttra mig deröfver f. n.; men då en ledamot nu uptagit frågan ich gjort åtskilliga anmärkmr emot motionen, så, jemte det jag i dlo delar hans åsigter, finner jag mig föranlåten att äfven yttra lågra ord. Det är utom all tvifvel, att kommunal-andan i allmänlet kunde behöfva bättre utvecklas och de fall, Hr Nordenfelt nyss anfört i afseende på SockenNämnden och alla andra kommunala inrättningar på landet, ådagalägga detta tillräckligt. Huru få de personer äro, som inställa sig vid komitéer och större samlingar, derom kan den bäst döma, som i en lång följd af år haft tillfälle att erfara dessa förhållanden. Hvad LänsNämnder beträffar, så är det utom all fråga, att de skulle kunna på många ställen tillvägabringas och äfven vara ganska nyttiga, men erfarenheten har visat, att Hushållssällskaperna äfven i sin mån ådagalagt en ganska gagnande verksamhet och genom sina underordnade afdelmr arbetat för landets bästa. Jag tror derföre, att dessa sällskap hufvudsakligen kunna upfylla det ändamål, som med LänsNämnders inrättande afses. Dessutom hafva hushållssällskapen på flera ställen betydliga kassor samlade, till stor del genom afgifter af invalda ledamöter. Så är t. ex. förhållandet i Kronobergs län. Sedan 1812, då denna stiftelse der upkom, har sällskapets kassa stigit till omkring 14,000 E:dr, hvilka medel förvaltas på det sätt, att räntan användes till nyttiga företag inom länet. Dertill kommer äfven, att, enl. 11.
Det förundrade mig mycket, att FinansMinistern efter detta yttrande bland våra, som det yttrades, stora resurser, npgaf såsom utväg att skaffa medel, den, att lägga en skillings afgift på hvart skålpund socker eller kaffe, hvarigenom en million skulle åvägabringas. Jag tager mig friheten anmärka att det är icke nog med att skapa resurser, man måste äfven se till huru de komma att verka, och det är godt och väl att säga det man på så eller så sätt kan öka inkomsten utan att beskatta, men hvem är det som drabbas deraf? Det är just folket som får betala den der ökade skillings-afgiften på kaffet eller sockret och för tobaken, för hvilken i förbigående, jag ej skulle finna skatteförhöjning olämplig, om den kunde skaffa oss af med det otyget. Hvad beträffar jemförelsen mellan export och import, så är jag ock af samma tanke som FinansMinistern, att sjelfva summorna bevisa ingenting, ty det borde vara en känd sak att värdet af det som utföres ökas betydligt genom transport-kostnaden och försäljnings-värdet på afsättnings-orten. Jag får för öfrigt anmärka att jag icke tillhör dem som äro så fruktande för handels-balancen. emedan dess undervigt i längden ej kan bestå. — Ett sådant förhållande är helt och hållet temporärt; och ehuru det icke kan nekas att silfret f. n. strömmat ur banken, torde det icke ensamt kunna föras på räkning af missförhållande emellan export och import, då andra i min tanka mera betänkliga orsaker dertill äro medverkande. — Jag hemställer till dem som ligga djupare i finanserne än jag, om icke silfret, när det inkommit i Banken, förlorat sin egenskap af vara, som är att höja eller sänka sig med priset, ty för 128 sk. får jag taga ut silfver till detta belopp, det må vara värdt 129 eller hur mycket som helst, när det väl utträdt utur Banken, emedan när det kommer in under ett visst värde, så får jag taga ut det till det bestämda värdet af 128 sk., ehvad det i handeln såsom vara gäller mera eller mindre. Yi stå redan i betydlig ränteskuld till utlänningen för det som våra hypotheksföreningar och privatbanker dragit in i landet, och när vi då finna att
Productionen af sådane varor som vi hellöff från Finland, inom vårt eget Land uppihuntras. och Transporten för dem lättås* att Således Strömmar i de Nordlige Provincerne göras flortbara för trädvaror, (hvarpå man igog mer än på dyrbara Canaler börda hafva tänkt) Samt att Stockholm genom dessa m. fl. medel kan vänjas ifrån att nästan uteslutande t3ga eri del riödväodighets-varör från Finland; Hvad Hufvudstadén för någon tid^ geiiöm bättre köp på dessa Varor, kan vinna, skall genom det Öfriga Rikets aftyning snart äfven för deri gä förloradt. Matte det ihogkommas och iiog lifligen sentefäs, att Finland nu mera icke är hagon Svensk Province. Hvad är valett Lands oafhängighet; då det för siria Lifsförnödenhet ter beror af Utlänningen och då sjelfva Hilfa Vudstaden föf deni befor af Rikets rfiäktigasté Granne? fin sådan Conjuncttir , sorn Vår närvarande) då våra Grarinaf heldre i betalning rhöttäga Vårt Sedelmynt, än sitt egit, har i intet Land förr existerat, ej af någon Författare varit omtald eller förutsedd , och derföre icke ingått i sådana Financierers beräkning, som grunda Sina åsigter på vissa Författares Systemer, och söm neka möjeligheten af någor! Under-balance i Ridd. och Ad. Prot. ii Bi , 56. Den 2 3 December. handel för flera år. Vår Under-balance i handeln nied Finland, lämnad åt sig sjelf, har ingen annan gräns, än en möjeligen inträffande likså stor Penninge brist i Stockholm, sorni en del Lands-Orter, sedan dessa förut blifvit alldeles blottade på Sedelmynt. Detta allt har jag både sagt och förursagt i ett par rnuntelige Yttranden vid sista Riksdag. Jag blef då af Ridderskapet och Adeln anmodad , att serskildt låta trycka desse Yttranden, men gjorde det icke, emedan jag förutsåg, att jag skulle mera af utgången än då af Allmänheten blifva rättvisad.
' Slutet af berörde §. stadgar, att JustitiseOmbudsmannens vid hvarje Riksdag afgifvande Berättelse, rörande de från Konungen genom Högsta Domstolen, sedan nästföregående Riksdag, utgångne förklaringar af Lagens rätta mening höra til! LagUtskottets befattning, dit denna Berättelse förvises. Inom de gränsor, som denna §. föreskrifver, har .Lagutskottet ansett sig böra inskränka sitt yttrande, och då det är uppenbart, att detta är skälet för Utskottets Betänkande, ehuru detsamma icke deruti finnes bestämdt uttryckt, torde någon återremiss , i anledning af Herr Stråles yttrande, icke vara af nöden. Grefve Lilliencrantz , yohan Wilhelm , förklarade sig instämma uti Herr Stråks gjorda hemställan, uppå de skäl, som af Herr Lagerheim, Olof johan, blifvit anförda uti dess vid LagUtskottets Betänkande bilagda särskildta yttrande. Herr Lagerheim, Olof yohan: Då en af Höglofl. Ridderskapets och Adelns aktningsvärde Ledamöter, Herr Grefve Lilliencrantz, behagat omfatta den särskildta mening jag uti förevarande ämne i Lagutskottet vågat hysa, täcktes Höglofl. Ridderskapet och Adeln tillåta, att jag närmare får detailera frågans beskaffenhet, samt de grunder, hvilka stadgat min öl vert y geise derom. Frågan angår formen för upptagande af ett i JustitiaeOmbuflmannens till Riksens Ständer aflåtna EmletsBerättelse törel-ömmande ämne, hvilket icke utgjort någon egentlig sä kallad Lagfråga, men likväl funnits med Lagskipningen i allmänhet äga sammanhang. Lagutskottet har trott, att icke några andra i JustiticeOmbudsmannens Berättelse förekommande ämnen, än egentliga Lagfrågor, innefattande antingen förändring eller förklaring af Lagens allmänna stadganden, tillhörde Utskottets upptagande och pröfning.
Allmänna ord-: ningen fordrar, aa pluraliteten respecteras såsom magt; men som all magt icke är rätt, så tillåter Lagen också, att hysa denna tanka. Det är ir.ed sådan anledning jag anhåller, att få reservera mig emot pluralitetens beslut, såsom, efter min öfvertygelse, stridande emot princip af både rätt och lag. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Oak tadt Herr Påhlmans anmärkning emot Grefve von Plåtens reservation, anhåller jag att få till Protocolpt anmäla, det äfyen jag reserv verar mig emot Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut, samt instämmer fullkomligen pti de af Grefve Platen nyttjade ordalag. Herr Strussenfelt, Michael: Jag tillstår upp* riktigt, att jag varit af minoritetens maning, och anhåller, att få utveckla mina tänkesätt. Jag vill ej bestrida någon dess öfvertygelse; tnen jag förblifver lika säkert vid min tanka, äfven om ej någon af hela Riddarhuset instämde deruti; och skall jag aldrig frukta yfci ira, hvad jag anser rätt och gannt vara - ?C*3 Den 16 Junii e. m. Om man skall följa den princip, att dep, gom varit orsaken till Discontens störtande, £fven är skyldig att lemna ersättning, sä ärb Riksens Ständer pfitageligen dertill pliktige, då de måste ansvara för hvad deras egne Fultjnägtige tillgjort Den som är orsaken till verkningarne, anser jag äfven vata orsaken till följden. Om Riksens Ständers Revisorer ej om Hösten igt? yppat Malmö Discont? ställning, hade hvarken samma Discont ramlat, eller Götha Canal Discont Verks fäll deraf varit en följd Jemte det jag således bestämdt förklarar, att i min tanka Riksens Ständers Revisorer varit de, hvilka vållat Götha Canal Disconts ramlande, får jag anmäla min reservation, i likhet med Grefve von Platen, emot det beslut Ridderskapet och Adeln fattat.
Att mina yttranden ej skulle blifva välkomna för alla individuer, har jag förmodat; sanningen framställd utan täckelse har vanligen en sådan påföljd; men jag borde icke förmoda, att man skulle försöka göra till en ståndssak, att jag visar, det de beskyllningar, sorn blifvit utan allt undantag gjorda emot Judarna, med äfven så mycket skäl kunna lämpas till en god del af dem, som ej bekänna sig till Judiska - II, Den 27 April. 6 7'3 ska Larat). Emedlertid är det mig okärt, om dessa framställningar skulle kunna åstadkom* ma en för allmänna ärenders behandling skadligovilja emellan tvänne Riksstånd; men hvar och en finnér, att detta icke är mnt fel, och att den, som utan partiskhet behagar läsa hvad jag sagt, lätteligen inser, att min afsigt hvarken kunnat vara den, att kasta skugga på Svenska Handlande och Näringsidkare i allmänhet, eller på det Vällofl. BorgareStåndet. jag känner personligen flera Ledamöter af nämnde Riksstånd, både Magistratspersoner, Handlande och öfrige Näringsidkare, hvilka skäligen icke kunna finna sig förolämpade af hvad jag yttrat. I hvad dass eller yrke som helst, der jag träffar en hederlig man, har han min utmärkta högaktning, och Otn något yttre förhållande skulle kunna densamma föröka, är det just i sådana fall, der sann Fosterlandskänsla, oegennytta och öfriga medborgerliga dygder, i anseende till förledande frestelser, äro sorn mest sällsynta. \ Hos HÖgvalborne Herr Grefven och LandtMarskalken får jag vördsamt anhålla, det täcktes Eders Excellence inhämta Högloft Ridder, skåpets och Adelns tankar, om icke det vöre lämpligt, att hvad jag nu haft äran anföra, äfven genom trycket befordras till BorgareStåit* dets och Allmänhetens kännedom. Ridd. 0. Ad. Prat. Herr
Han befarade, att det vore att gifva lastarena alltför mycket rum, om han, till råga på sin obetydlighet, medgaf en föga smickrande förbindelse mellan sin enda dotter och ett kungligt glädjebarn af endast greflig rang. Mot det furstliga hus, hvilket Hessenstein, änskönt blott på venstra sidan, tillhörde, bar Adolf Fredrik dessutom en hemlig, men oöfvervinnerlig motvilja, alltsedan de varit medtäflare om svenska thronföljden, och då de hvar i sin mån sökt nedsätta och skada hvarandra. Mellan honom och konungen, hans företrädare, Hessensteins far, hade alltid ett spändt, afundsamt och i botten ovänligt förhållande ägt rum, ehuru det sökt döljas, så godt man kunnat, under en konstlad yta af ömsesidig aktning och tillgifvenhet. Det kunde således icke vara honom angenämt att blanda deras ätters blod, äfven om en äkta telning af Hessen-Сasselska slägten anmält sig till hans dotters hand. I öfrigt förutsåg Adolf Fredrik de obehagligaste och mest förödmjukande öfverläggningar om ett sådant giftermål ej mindre i Senaten, än hos SekretaUtskottet och bland Riksens Ständer. Att af dem begära någon bröllopsgärd för ett så lumpet äktenskap, skulle blifvit fruktlöst, och af egna medel hade ej konungaparet tillräckligt, för att, så som vederborde, bestrida alla vid ett dylikt tillfälle erforderliga omkostnader. Hessensteins inställsamhet hade väl afväpnat konungens obenägenhet mot hans person: ja, Adolf Fredrik hörde honom, tvertom, enligt hvad redan är nämndt, rätt gerna och kallade honom med förtrolig bevågenhet sin „frände„, som bruket är med kungliga glädjebarn; men dervid stadnade det också, och han kunde icke förlika sig med att tillerkänna Hessenstein det ömmare namnet „son„. I stället att tappa modet vid de hinder, som mötte denna Lovisa Ulrikas önskan, blef deraf ännu mera hennes föresats äggad att drifva den igenom, till trots af de yppade svårigheterna. Moderskänslan och åtrån att få sin vilja fram sträfvade i denna punkt åt ett gemensamt mål.
I anledn. af hvad Hr Nordenanckar yttrat om en fordran, som Riksg.cont. skall D c n i Augusti f. m. äga hos Banken, får jag förklara, att sådant, åtminstone för Bancofulhnägtige, är fullkomligt obekant. Nog veta vi, att en grundfond finnes, hvarå ränta skall betalas, men icke, att Bankens räntevinst skall användas till betalning af någon skuld till Riksg cont. Hr Nordenanckar: Jag skall innan kort väcka motion i ämnet och då söka utreda detsamma närmare. Hr Skogman, Carl David: Jag anser Riksg.cont. kunna, utan våda för Banken, erhålla en del af hennes vinst, helst vid sista riksdag en summa af 200,000 r:dr anslogs för Riksg cont., hvilket så mycket mera nu behöfver ett sådant understöd, som ränteoch capitalafbetalning till Banken fr. o. m. nästa år kommer att äga rum å de af Riksg.cont. aflemnade obligationer på 4>400j000 r:dr. Härigenom ökas Bankens inkomst betydligen, och ett lämpligt bidrag af dess vinstmedel för allmänna behof synes vara blott en rättvis afgift för de stora förmåner, Banken åtnjuter af staten. Då emedlertid 3 Stånd i denna del fattat beslut, inskränker jag mig för närvar, till den önskan, alt R. o. Ad. må besluta, det Bankens vinstmedel icke blott få, utan skola i låneväg återgifvas rörelsen. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det är väl sannt, att 3 Stånd beslutat, att Bankens vinst skall reserveras intill nästa riksdag; men den vinst, som redan sedan sista riksdag är samlad, är af helt annan natur, och derom är ännu icke beslutadt. Grundfonden bestämdes vid sista riksdag till 4;4°°>000 r:dr. Enligt sednaste bokslutet utgjorde den 5,4oo,ooo r:dr, och med innevar. års slut tordén ytterligare ökas med -i million. Då uppgår den till nära 6 millioner. Nu har man antagit Bankens grundfond till 2 millioner r:dr silfver, motsvararande 5-j million sedlar.
Dom-kapitel, efter särskilda föreskrifter, meddelade uti cirkulär, som till dem utgå, och enligt stadgad ordning Rikets Stift emellan, komma att föranstalta om val af Revisorer och Suppleanter för sistbemälda Riks-Stånd; Borgare-Ståndet, att till den revision, som tager sin början den I Mars 1855, eller för äret 1854, skola Revisorer och Suppleanter sändas af tvänne bland städerne Halmstad, Hernösand, Wenersborg, Sundsvall, Warberg, Köping, Söderköping, Hudiksvall, Mariestad, Sala, Wadstena, Hedemora, Söderhamn, Umeå och Luleå, samt Bergsbrukens femte Valdistrikt, efter lottning, och till revisionen för året 1855, hvilken revision begynnes den 1 Mars 1856, skola Revisorer och Suppleanter utses af tvänne bland städerne Ekesjö, Skenninge, Nora, Askersund, Philipstad, Wimmerby, Strengnäs, Enköping, Sigtuna, Öregrund, Södertelje, Norrtelje, Lindesberg, Mariefred, Trosa, Säther och Grenna, jemväl efter lottning, samt Bonde-Ståndet, att Revisorer och Suppleanter för ifrågavarande förrättningar skola af detta Riks-Stånd på förr öfligt sätt framdeles väljas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Februari 1854. Expeditions-Vtskollels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 8. il N:o 8. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1854. Preste-Slåndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af Kongl. Ma:jts Nådiga Proposition, angående ändring af 7:de och 17:de §§. i 50 Kap. Rättegångs-Balken. (Lag-Utskoltels Betänkande, N:o 7.) S. A. K. Enär, till följd af Rikets Ständers vid näslförflutna riksdag fattade, af E. K.