Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af E. K. M:t är äskadt, att å anslaget för eiemenlar-iäroverken måtte uppföras en summa af 155 R:dr 33 sk., motsvarande den minskning i de till Wexiö gymnasium och Wisingsborgs skolestats-fond anslagna och till sitt fulla belopp bland läroverkens tillgångar beräknade inkomster, som uppslode genom föreslagen förändring i sättet för salpeterhjelpens utgörande inom Jönköpings, Kronobergs och Kalmar län; hvilket Rikets Ständer bifallit. 9:o. I anledning af gjord framställning hos Rikets Ständer, att från och med den 1 September 1849, då den genom Nådigt Erel den 6 nästföi utgångne Juli för Rikets Elementar-läroverk fastställda öfvergångsstat på Götheborgs stifts läroverk tillämpades, en af aflidne Rektor Collander i lifstiden den 17 Maj 1811, medelst testamente, till förmån för Koilegerne vid Götheborgs dåvarande Trivial-skola gjord donation af 3,000 R:dr, deraf räntan skulle emellan desse, till förbättring af deras löner, ExpeditionS-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, Ä:o 462. m lika fördelas, blifvit inberäknadt i de löneförmåner, öfvergångsslaten tillförsäkrat de emot Trivial-skolans Kolleger svarande lärare vid det förenade läroverket, hvilket vore stridande emot testators uttryckliga föreskrift, hafva Rikets Ständer funnit skäligt bevilja ett, ifrågavarande räntemedel, efter bevillnings-afdrag, motsvarande belopp af 171 R:dr alt, från och med det år, då nu skeende statsreglering vidtager, årligen utgå såsom ersättning till Götheborgs läroverk för omförmälde räntemedel. 10:o.
Han träder ila ut i lil vet, lör att handla och verka; han får då njuta sin medborgerliga frihet; men det skedde ej om honom förnekades friheten att tillfredsställa ett i den inenskliga naturen grundadt och för det sedliga lifvet ovilkorligt behof. Utskottet tillstyrker allisa vördsamt, att ifrågavarande motion mätte lemnäs ulan vidare afseende. Stockholm den 9 Februari 1854. Laj-Utskotlete Betänkande i N:o 10. 5 N:o lO. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Febr. linu, kl. lä midd. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående förklaring eller förändring af lagens stadgande om giflomannar ätt. Herr Prosten' Cnallingius har uti ett till Ilögvördiga Prestc-Ståndet ingifvet samt till Lag-Utskottet remitteradt memorial anmärkt, alt hvad lagen i 1 Kapitlet Giftermåls-Balken stadgar om utöfning af giftomannarätt i flera händelser vore otillräckligt. Man saknade nemligen bestämmelse derom huru förhållas bör l:o) då en fader begifvit sig bort, utan att man kan få reda på honom, då hans bär i landet qvarlemnade dotter vill ingå äktenskap, hvilket nu ofta skall inträffa i följd af de tilltagande utflyttningarna till Amerika; 2:o) då giftomannarätten bör utöfvas af sambroder och flere bröder finnas, men den äldste bland dem, hvilkep, efter hvad allmänt är anlaget, i första rummet skall vara systers giftoman, jemväl är frånvarande på okänd ort; och 3:o) då oäkta barn, hvars fader är obekant, och moder död, eller barnhusbarn, hvars föräldrar ej äro kände, vill äktenskap ingå. I första fallet vore det stridande emot åberopade Kapitels 2 §. alt tillåta moder eller annan hemmavarande skyldeman att utöfva giftomannarätten, emedan moders rätt i detta hänseende iörst inträdde vid fadrens död, som ej kunde antagas förr än den blifvit adagalagd.
Med framställning af de många och väsendtliga fördelar, som äro en följd af Landtmannens egande rätt till 3g4 Stats-Utskottets den jord han brukar, och under åberopande af det exempel som blifvit gifvet, genombeviljandetaf rättigheten att lösa Kronohemman till skatte, har RiksdagsFullmägtigen från Torna, Bara och Harjagers Härader i Malmöhus Län, Anders Nilsson väckt motion om en allmännare utsträckning af nämnde rättighet, och således äfven till hemman, hvilka innehafvas af Presterskapet i Skåne och icke äro af boställs-natur, utan emot städja upplåtas på vissa år eller viss persons lifstid, med vilkor af årliga afgifter eller prsestationer in natura. Och har Motionären sökt visa, att, utom den nytta, som för det allmänna härigenom skulle uppkomma, indelningshafvarne sjelfve deraf hade förmån, enär, i stället för den städjepenning, som nu till högt belopp för en gång erlägges och i förhållande till hvars betydlighet de årliga afgifterne äro destomer nedsatte, oftast till menligt inflytande på efterträdares rätt, de kunde påräkna en högre och för alla år bestämd inkomst. Efter hvad Utskottet i detta ämne inhemtat, hade BondeStåndet vid senast förflutne Riksdag, genom dess Talman, hos K. M:t i underd:het anhållit, att, i anseende till de flere olägenheter som skola härflyta deraf, att så kallade PresteKlockareAnnexoch Memsal-hemman i Skåne, Halland och Bohus Län, för det närvarande stå under Presterskapets enskilda disposition, K.
Exempelvis vill jag dock här, med hänseende till nuvarande contractens stridiga förhållande till hvad vid Indelningsverkets ordnande stadgades, af bilagde contract anföra och fasta mig ett ögonblick vid litt. A och B. Må jag ej härvid missförstås. Klander emot någons åtgärd eller förhållande är härmed ej åsyftadt. Att reda och upplysa måhända mindre kända förhållanden, har utgjort grunden för mitt bemödande. Första punkterna af contractet litt. A. bestämma: 1:0 Såsom hemkall äger Soldaten, då han blifver för vår Rote N:o 11 antagen till ordinarie Soldat, att sig till nytta bruka och beså, uti en årväg, den till bostället hörande vreten med omkring 3 tunnors årligt utsäde, som Soldaten af halfva Roten uti undfår, och det andra derpå följande året undfår han af den andx-a hälften af Roten i sex tunnor spannmål, hälften råg och korn, 1 fjerding a kappar ärter, fem tunnsäckar agnar, sex tjog halm, hvaraf skall vara 2 tjog långhalm, ett tjog l-ågstrunthalm och 3 tjog kornhalm, hvarje kärfve om ijj Lisp. vigt, 4 lass långved; men då ängarna blifva bei'gade och uppslappta, tillätes Soldaten att hvart år beta sina ki’eatur lika länge på hvardei-a halfva Roten; 2:0 Samt derjemte af hela Roten lemnäs Soldaten årligen 2 vål mar hö, ä 24 Lisp. på lasset. Knekte-conti-acten utfästa såsom Rotens skyldighet, att, utom uppbyggande af stuga och uthus, tilldela Soldaten ett spannland åker, en kåltäppa, en liten hage eller ängstycke till 2 lass hö, hvilket Knekten är skyldig att sjelf häfda och bruka samt skära och inbei'ga, utan Rotens hjelp och kostnad.
Då emellertid de ifrågavarande afgifterna lör sådant gods. som lätt på kreditupplag intagas, i allmänhet blifvit i de nu af Rikets Ständer fastställda tullsatserna tillagda förut stadgade tull-afgifler, skulle, utan någon nämnvärd förlust för statsverket, det undantag från i allmänhet stadgade grunder för förtullning af kredit-upplagsgods kunna medgifvas, att de från och med nästkommande år inträdande tullafgifterna finge tillämpas äfven på sådan! gods, sorn. derförinnan å kredit-upplag intaget, blefve lill förtullning anmäldt. Men då ett ovilkorlig) stadgande härom möjligen kunde i något särskildt läll föranleda högre utgift för godsegaren, än hvartill han. enligt nu gällande föreskrifter, olika för' olika städer', vore förbunden, torde tillika böra föreskrifvas, att deri tullafgift, som, på sätt nämndt är, påföres innevarande år intaget kredit-upplagsgods, icke må i något läll öfverstiga hvad enligt nu gällande föreskrifter skolat för samma gods i tull, med lilläggs-algifter, erläggas. I öfverensstämmelse härmed hemställer Utskottet, att Rikets Ständer mätte för sin del besluta, att vid förtullning under nästkommande år från kredit-upplag af gods, som innevarande år blifvit å sådant upplag intaget, tulla fg i lien beräknas efter den nya tulltaxan, likväl med iakttagande deraf, att högre belopp icke må uppbäras, än hvartill tullen, jemte de särskilda tilläggsafgifterna, enligt nu gällande bestämmelser, skolat i hvarje särskildt fall uppgå, samt ali Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anmäla detta sitt beslut med anhållan, att Kongl. Majit täcktes om verkställigheten deraf meddela erforderliga föreskrifter.
Väl har man för syns skull inrättat en öfre, eller som den ganska betydelsefullt kallas andre kammare, men man har derjemte visligen ställt så till, att densamma har ingenting att betyda. Den väljes nemi. af den första, rent democratiska kammaren, och icke på lifstid, utan endast för 3:ne riksdagar. Antalet af dess ledamöter är inskränkt till 75, då deremot första kammaren består af 175 medlemmar. Den äger att tillsätta en enda ledamot i det ojemförligt vigtigaste af alla Utskrn, Gransknings-utsk. Vid val till Konung, thronföljare, förmyndare-styrelse, bancooch riksgälds-fullmägtige, opinionsnämnd, tryckfrihetscomite' m. m. har den ingenting att betyda, såvida dess medlemmar våga vara någonting annat, än ett echo af första kammaren; ty valet sker gemensamt med denna, och ledamöternes antal förhåller sig som 3 till 7. På lika sätt öfverröstas den i alla beskattningsoch bevillningsfrågor, samt vid beredningen af hvilande grundlagsförslag. Med ett ord den rent democratiska syftningen framskymtar öfver allt. Sådant är i korthet det grundlagsförslag, hvaröfver vi nu gå att besluta. Djupt och innerligt beklagar jag, att detsamma i sin nuvar. form någonsin tillkommit. Om det äfven, enligt all sannolikhet, blifver förkastadt, skola dock dess följder, likt dyningarna efter stormen, länge oroa, länge förvilla sinnena. Det är 1840 års Const.Utsk. vi derföre hafva att tacka. En afundsvärd lott var detta Utsk. förbehållen: förbättrandet af Sveriges uråldriga, men bristfälliga samhällsförfattning. Men huru uppfyllde man detta uppdrag? i stället att förbättra, ville man omstörta, och på nya utopiska grunder äteruppföra den gamla byggnaden. Och ej nog härmed, detta Utsk., sjelf grundlagens högste väktare, aktade ej för rof att öfverträda grundlagens föreskrifter, under medvetande, att det ej gafs någon äiictoritet inom samhället, som derföre kunde ställa detsamma till ansvar.
Valerii underdåniga ansökning om befrielse från den honom sålunda ådömda ersättningsskyldighet, uti till Rikets Ständer den 19 Augusti 1844 aflåten nådig proposition fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å den väsendtliga skiljaktighet, som företedde sig emellan beskaffenheten af de anmärkta tjensteförseelserna hos aflidne Tullförvaltaren Finérs närmaste Kontrollanter, Kammar-rätts-rådet Winroth och Kontrollören P. Middendorff, och den efterlåtenhet, som knnde läggas Kansli-rådet J. D. Valerius till last; helst de förre varit i tillfälle att egna daglig Kongl. Majus Nild. Proposition, Ni 16. 13 uppmärksamhet ät Finérs tjensleulöfriing och dervid bemärka hvarje till misstanka om underslef föranledande omständighet, under det att Kansli-rådet Valerius deremot hvarken kunnat eller varit pligtig alt utsträcka sin embets-ätgärd lill en så beskaffad närmare tillsyn; hvarförutan han, till sitt urskuldande framför de förre, haft att åberopa tillvaron af en föregående speciel kontroll, sorn, vederbörligen iakttagen, ensam varit tillräcklig att förekomma eller leda till upptäckt af möjliga tillgrepp; vid hvilket förhållande och med afseende för öfrigt å det gagn, som fäderneslandet tillförene hemtat af Kansli-rådet Valerii långvariga, samt af nit och skicklighet utmärkta, embetsrnannaverksamhet, Kongl. Maj:t till Rikets Ständers pröfning hemstälide, huruvida icke den ersättningsskyldighet, som i detta mål blifvit Valerius ålagd, kunde honom eltergifvas. Till svar härå anmälde Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den IS Maj 184S, ibland annat, att Rikets Ständer, med afseende ej mindre å hvad Kongl. Maj:ts förberörda Nådiga proposition innehåller, än å den långa följd af år, hvarunder Kansli-rådet
Var det kanske Sveriges Adel, som stödde Gustafs Store, jag ville nästan säga, ende son i hans bemödanden att hindra reformationens undergång och uprättandet af en Polsk union till förmån för den Svenska aristokratien? så tänkte åtminstone icke Carl IX sjelf, då han är 1000 höll sin stränga räfst. Hvem, utom Sveriges Adel var det, som under Carl XI:s minderårighet så olycksaligt förvaltade det då mäktiga Sveriges angelägenheter, samt derigenom förberedde möjligheten af Carl den XI:s envälde, hvilket åter frambragte Carl XII:s Turkiska regemente, som slutligen lade hörnstenen till Rysslands Europeiska makt? eller var det kanske under den s. k. frihetstiden, då det urgamla fria Svea lands politik så skamlöst styrdes af utländska penningar? Hr Tersmeden har uttalat en skarp förkastelsedom öfver de samfälda eller, som lian behagar kalla dem, allmänna valen. Det blefve alltför vidlöftigt och tillika öfverflödigt att vid detta tillfälle Iheoretiskt undersöka denna fråga; men då, såsom exempel på de skadliga verkningarna af dessa slags val, Frankrike, Danmark och Nord-Amerika blifvit anförda, kan jag icke dölja den tanka, att dessa exempel tyckas vara temligen olyckliga, så vidt de åsyfta att bevisa något ståndsvalens företräde. Vid den förfärliga revolution, som utbröt i Frankrike 1789, hur stark var väl Frankrikes dåvarande stånds-representation för att hålla omstörlningen tillbaka? huru länge förmådde Adeln och clereciet då göra motstånd? jag vill minnas omkring 6 veckor efter riksdagens öpnande. Hvad beträffar Danmark, så framställer detta land för närvar, ett verkligen skönt epos. Det Danska folket har gjort och gör de största upoffringar, som någonsin ett folk kan göra, för att rädda sitt lands heder och sjelfbestånd och det gör dem med kärlek och enthusiasm. Men tron J Mine Hrr, att Danmark med samma värma och fosterlandskänsla kämpat mot Tysklands våldsamma ingrepp, om det qvarstått under oket af det konungsliga enväldet?
S. D. Föredrogs å nyo Stats - Utskottets ytterligare Utlåtande, N.o 247, öfver gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o i<±5, angående Riks-Statens 5’.te Hufvudtitel ; och beslöt Bonde-Ståndet, på sätt, som följer: Anslagen för Svenska samt VitterhetsHistorieoch AntiqvitetsAcademierne L i fotlös, enligt t.sta och a:dra punkterne af Betänkandet N;o 143} Proté Utdrag den 8 Uclober 1829. a:o Anslaget för Fria Konsternas Academie (5:dje punkten i Betänkandet N.'o 113) fann Ståndet böra förblifva, enligt 1820 års Stat,” hvarjemte Ståndet biföll Utskottets tillityrkande om flyttning från denna Titel af 2:ne Architectslöner 3:o Om Anslag för rengöring och uppsättning af det Kongl. Musasum tillhörige Taflor (5:te punkten af N:o ii3) ; 4:o Om tillökning i bidraget till RiksMusseum , samt Anslag af medel till Kongl. [Vetenskaps - Academien för upplåtande och inredande af tjenlig local till ordnande och uppställande af nämnde Musasi samlingar (6:te punkten); Och 5:0, om Anslag till invexling af Silfverjettoner till utdelning i Vetenskaps-Academien (7tde punkten i förra Betänkandet); Ståndet beslöt att vid 1825 års Statsreglering i dessa delar må förblifva ; 6:0 Anslaget för Dramatiska Spectaclet bifölls , enligt 8:de punkten af förra Betänkandet ; 7:0 Angående anslag till ved och ljus för Vitterhets-Academien m. fl. Inrättningar,’ Iades Betänkandet till handfingarne, enär Bonde-Ståndet i den delen redan bifallit förra Utlåtandet. Pral* Utdrag den 8 Octobtr 1829. S. D.
Uti ett till det Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån lill Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning rejnitteradt Memorial, har Riksdagsfullmägtigen från Elfsborgs Län, Hindric Hansson, väckt Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, ehuru vid hvarje rote af Infanteri-regementena, en såkallad rote-kista finnes, deri soldatmunderingspersedlarne förvaras, och det åligger befälet att tillse, det soldaten minst en gång i månaden upptager och vädrar persedlarne, det likväl icke sällan inträffar, att de af mal varda skadade; och då, vid ett sådant förhållande, som hvarken genom rote-böndernes vållande tillkommit, Statssamt Allm, Besv.- och Ekon-Utskottens Betänkande, JY:0 112. 3 eller slår i deras förmåga att afvända, befälet icke destomindre tillförbinder dem att antingen anskaffa nya persedlar i de skadades ställen, eller deras värden med penningar ersätta, har motionären hemställt, alt rotebonde!’ måtte ifrån ofvanberörde anskaffningseller ersätlnings-skyldigheter befriade varda. Delta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och som, i händelse af bristande tillsyn å befälets sida, någon skada åkommer munderingspersedlar, förhållandet bör, på sätt och i den ordning, Förfaltningarne bjuda, i besvärsväg å vederbörlig ort till rättelse anmälas; alliså finna Ulskolten den väckta motionen icke utgöra ett ämne för Rikets Ständers öfverläggningar. Stockholm den December 1840. ‘N:o 112, Aals. lill Exp.-Utsls. d. 19 Dec., kl. 0 e. in. Betänkande, i anledning af vackt motion, att Södra Bataljonen af Bohus-Läns Regemente må, i likhet med den Norra och under enahanda vilkor, som för densamma äro gällande, till ständigt Infanteri förvandlas, m. rn.
Nu skulle det sticka för mycket i Ögonen, om man, ögonblicket förrän Ständerne gå att bestämma detta pappersmynts värde till silfver — åter framkomme med den gamla sofismen, ty en hvar skulle derigenom snarare lockas att genomskåda och calculera, bur mycket Canal-byggnaden medtagit och ytterligare kräfver i verkligt silfvervärde. Försigtigtvis tiger man derföre, men huruvida man ej påräknar en fortfarande verkan af den väl inpräglade fördomen — det blir en annan fråga. För min del kan jag icke slå borit den farhågan, att det ingår mycket i beräkningen, såsom verksamt att förmå Riksens Ständer till beviljande af de å nyo fordrade 800,000 R:dr. Så länge i ett eller två af RiksStånden den villomening ännu icke är utrotad, att man tror sig be - i84 Den 26 Mars e. m. vilja bara papperslappar — så länge bär CanalDirectionen alltid hvad man källaren chance för sig att lyckas genomdrifva sina pretentioner. Det är således förlåtligt om jag misstänker, att en effectiv myntreglering, såsom stridig mot Canalens intresse, medan den färdigbygges, nu å samma sida motarbetas. Jag har svårt att glömma det, enligt Canalens primitiva plan, den var ämnad att utföras till det mesta med den vinst en Discont med pappersmynt skulle gifva. Jag känner till och med, att det var med hoppet om en öfverskjutande vinst af denna discontering, som vinningslystnaden inlockades i företaget. Hela plalien huru storsint, huru patriotisk den än må hafva varit i afsigten, kan således i mina ögon aldrig bedömas, utan i förening med det medel, som man tillåtit sig bruka, att på folkets okunnighet och godtrogenhet bygga ett mustoch märg-utsugande credit-system — alldeles detsamma som Laws i Frankrike. I stället för Missisippi i bakgrunden förespeglades här för somlige vinsten på discontering, för andre det stigande värdet af alla egendomar och effecter; för Nationen i massa planterades i Canalen national-äran af ett heroiskt företag såsom den fana, hvarmed alla kunde lockas att der offra sina fyrkar.
Till Härads-notarie ege domare i Härads-rätten förslag upprätta; och varde notarien derefter af Ofver-rätten nämnd. Ej må någon föreslås, som ej de prof undergått, hvilka föreskrifne äro för dem, sorn i Rättegångs-verken söka inträde. 4 §• En af notarierne före Härads-rättens protokoll, och ansvare, att allmänna sakprotokollet å rätt tid till justering färdigt varder, så ock, att utdrag ur protokoll utan dröjsmål meddelas åt en hvar, som det äskar. 5 §. Härads-notarierne varén boutredningsmän i domsagan, och tagen, under denna befattning, noga i akt hvad lagen i 6 och 8 kapitlen Arfda-balken bjuder. För uppteckning njute notarie tre fjerdedels procent af den egendom, som upptecknas, och för skifte, lika mycket af den behållning, som i skiftet ingår.” Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 241. 461 Öfver det sålunda fullbordade Civil-lagförslaget, blef, genom nådigt Bref af den 16 November 1826 infordradt utlåtande af Hofrätts-presidenterna och af dem utsedda ledamöter; i anledning hvaraf Presidenten i Hof-rätten öfver Skåne och Bleking samt två bland den Hof-rättens ledamöter, af hvilka åtminstone den ene alltsedan nitiskt verkat för det juridiska vetandets odling, den 20 December 1826 företogo och redan den 19 Juni 1827 slöto granskningen af hela Civil-lagförslaget; men projekterade icke någon ändring i Lag-kommittéens förslag till domstolarnes organisation. De två ledamöterna af Göta Hof-rätt, hvilka jemte dess president granskade Civil-lagförslaget, gjorde deremot, i deras den 28 Juli 1827 afslutade utlåtande, flera anmärkningar mot förslaget om Lagmans-rätternas indragning och Hof-rätts-divisionernas utflyttning m. m. Och dermed, så vidt jag numera minnes, börjades i frågan om Lagmans-rätternas indragning, den egentliga och allvarligare striden, hvilken, såsom bekant är, fördes i periodiska tidskrifter, tidningar, brochyrer och riksdagsförhandlingar.
Sedan R. o. Ad. förkla rat, att det malte anses öfverflödigt, sä bevisar det bäst, att Hr Frih. o. Landtm, icke kunnat göra propos. och att min mening blifvit förqväfd genom det sätt, hvarpå förra votenspropostn uppgjordes. 3 mom. i 14 § : n. Detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu förekomme det tillägg, som Hrr von Hartmansdorff och Lefren föreslagit. Hr Aminoff: Jag skulle hemställa, örn icke ordet ”någonsin’'’ borde utgå. Det är något för bestämdt sagdt, och meningen förlorar ändå icke sitt värde, oro nämnda ord borttages. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. beha - D t n jo Fe b mari e. m. gade bifalla det af Hrr von Hartmansdorff och Lefren föreslagna tillligg, så lydande: "Ingen enskild bank må någonsin kunna påräkna något understöd af allmänna medel, eller Slaten, under någon förvändning, kunna blifva, mera i privatbankens un i andra enskildta företag, inblandad, eller, på något sätt, komma att bidraga till deras upprätthållande eller utredning. Ropades nej. Hr Lefre'n: Jag vill icke och bör icke besvära R. o. Ad. med en votering så bär på morgoncjvisten, ulan åtnöjer mig med alt anmäla min reservation emot beslutet. Jag vill hoppas, att den tid ej må komma, att man finner sig nu hafva förbisett vigten af det stadgande jag bär velat bäfva infördt. Fortsättningen af delta måls pröfning uppsköts till nästa plenum. Hr von Troil, Emil, uppläste följande: Den af R. o. Ad. beslutade § i uti lagen för enskilda banker innehåller, efter mitt förmenande, tvänne så väsendtligt oriktiga stadganden, att jag anser mig böra i Ståndets protocoll nedlägga min skiljaktiga mening. Stadgandet alt enskilde st ån de fritt att utan särskildt tillstånd inrätta sed el bank er, är onekligen utgånget från en vacker grundsats, nemi. näringsfrihetens.
Att denna valrätt ytterligare är utsträckt till ägare utaf ett taxeradt jordvärde af 10 r:dr b:co, är en sak, hvarvid jag mindre fäster mig i och för vådan deraf, än derföre att jag är öfvertygad, att denna så utsträckta valrätt sällan, om någonsin, kommer att utöfvas, och att detta innebär i sig sjelf nära nog en löjlighet, åtminstone i deras ögon, som befattat sig allvarligare med dylika ämnen. Jag tror, att det knappast i hela Svea land finnes en jordlapp (om han eljest är bebyggd, och tak öfver hufvudet måste väl dock en valman hafva) så liten, att den kan gå ned till detta låga värde. Hvarföre då låta detta stadgande inflyta uti en lag, som måste vara afsedd att tillämpas på bestående förhållanden? Dernäst har det synts mig anmärkningsvärd!, att den högre förmögenhetens valrätt är, till en början inom hvarje district, för hvarje enskild individ, nedsatt lill 6 röster, hvilket antal jag anser vara allt för litet. Ehuru någon inskränkning af den högre förmögenhetens rösträtt icke äger rum i andra länder, och måhända icke eller är rättvis, när man, som här är föreslaget, utsträcker den lägre förmögenhetens rösträtt till dess högsta potens; så vill jag dock medgifva, att billigheten kan fordra en sådan inskränkning, emedan det äfven i vårt land möjligen skulle kunna inträffa i några, likväl högst få valdistricter, att en högre förmögenhet skulle kunna alldeles förqväfva de mindre rösternas inflytanden. Att utsträcka denna inskränkning så långt, att en ägare af ett större antal, t. ex. 50 hemman, skulle röstas ikull af 7 ägare af ett åttondedels hemman, hvilka i de flesta landsorter uppgå till 1000 ndrs taxeringsvärde, detta kan väl ändock ingen, med fästadt afseende på tillämpningen, anse för rätt.