Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke underlåta, att, i likhet med föreg:de talare, hålla LagUtsk. räkning för det förslag, som här är framlagdt I allmänhet torde man icke vara okunnig om det bedröfliga förhållande, att äfven sådana personer, som för öfrigt vidhålla Luthers bekännelse, separera sig från Kyrkan, derföre att de icke få åtnjuta en större lithurgisk frihet, än den nu medgifna, dels derföre att Sakramenternas tilldelande utom socknen ej är tillåtet. Utsk:s förslag synes mig derföre vara ganska väl - Den 4 November e. m. 385 välberäknad!;, och det öfverensstämmer så med sakens natur, att något motstånd icke borde kunna göras. Under de gemensamma öfverläggningarna hörde jag icke mer än en enda talare som motsatte sig it'rågav:de förslag, och såsom skäl anförde han, att lian, som understundom hade ända till 1,000 kommunikanter, härigenom skulle äfventyra, att någon gång kanske nödgas emottaga ett eller annat hundradetal ytterligare från främmande församlingar. Jag är icke sinnad att till besvarande uptaga ett sådant yttrande, ty detsamma är af den beskaffenhet, att hvar och en, som tänker närmare derpå, måste förvåna sig öfver att ett sådant kunnat afgifvas. Den siste talaren upgaf, om jag icke missförstod honom, att PresteSt. återremitterat denna fråga; men, såvidt jag vet, så har PresteSt. afslagit de båda sista punkterna. För min del får jag, på anförda skäl, tillstyrka bifall till Utskis förslag. Hr Cederschiöld, Ro'b. Theophron: Om en fråga skall återremitteras, måste någon anmärkn. vara gjord af den beskaffenhet, att frågan anses behöfva vidare utredning innan beslut fattas. Såvidt jag upfattat discussionen, så har ingen anmärkn. blifvit gjord emot förslaget, med undantag af Hr Thams anmärkn., att löne-inkomsterna för Stockholms presterskap skulle komma att förminskas.
Kronohemmanet JNT:o 1 , % mantal, Hjelmseryd i Breareds Socken bar sedan flere år tillbaka varit utan åbo, och efter det Kongl. Kammar-Collegium nu mera förordnat att med detta hemman skall förfaras såsom med öde hemman, bar åtgärd i delta afseende blifvit vidtagen och beror för närvarande på pröfning. De förändringar, hvilka i sednare fem åren uppkommit uti hemmanens Natur, härleda sig från Skatteköp å Krono-heminan. Rättigheten att lösa och disponera Ekeskogen å Krono-Skattehemman har i sednare lid mycket Ökat Skatteköpen. Antalet af hemmanen af särskildta Naturer, så väl som af Kungsgårdarne är i Tabellen upplaget. Politie. Inom Länet finnas 4 Kronofogdar samt 11 Länsmän, som till biträde äga så kallade Kronofjerdingsman, hvilka förordnas af Kronofogdarne bland välkände, skicklige hemmansägare. Dessutom finnas 2:ne Landsfiscaler. Uti 9 Uti hvarje Byelag äro tillsatte Ordningsmän, sorn bidraga lill ordningens bibehållande, tiggeriets hämmande och kringstrykande passlöse personers fasltagande. Uppfostringsoch Undervisnings-Anstalterne på Landet äro ännu föga tillfredsställande. Den i sednasle Femårs-Berätlelse omnämnda Skola i Tolö Socken har, oagtadt Biskopen och Commend. Wingårds bemödande, ej kunnat fortfara, och Ägaren af Gåsewadsholm har äskat Byggnadens försäljning. Den så kallade Alsingska Skolan i Veinge Socken, som den 6 Augusti i832 öppnades, lofvar god framgång, och hafva från nämnde tid 32.5 Barn derstädes njutit undervisning. Uti Skummeslöfs By af Höks Härad har Innehafvaren af Skottorps Säteri, Ryttmästare!! Möller år 1833 låtit uppbygga ett Skolhus, samt underhåller Skollärare för 6o å 70 Barn, hvaraf 24 de fattigaste fä bo på stället. Stiftaren, som helt och hållit af egne medel bekostat denna vackra inrättning, utdelar särskildte uppmuntringar till barnen för visad flit och skicklighet.
Förordningen den ii Majt 1774 föreski ifver för sådane fall, då den, sorn redan är efter lag myndig, varder under förmyndare ställd, bunde förleda andra, om förhållandet okunnige personer, alt, i förtroende till håns uppnådde myndighetsålder, med honom ingå afhandlingar, hvilka möjligen tillskyndade dem lidande, föreslagit, det stadgas mätte, att då någon , till myndige år ännu icke kommen person förklaras böra , utöfver den i lag stadgade myndighetsålder, std under förmynderskap, det skall åligga Domaren, att låta sådant i tidningar ne, äfvensom ifrån predikstolen i församlingen, kungöras. Detta anförande har Utskottet öfvervägat; men då Kongl. Förordningen den 11 Maj 1774, hvarigenom det blifvit vederbörande Domstolar vid ansvar ålagdt, att, ”när så händer, det någon efter lag myndig, åter varder ställd uuder förmyndare; sådant genast i Posttidningarne låta kungöra/’ uttryckligen åberopar Kgl. Förordningen den 7 Junii 1749» och ibland motiven för stadgandet anför, att i sistnämnde Kongl. Förordning saknas nödig föreskrift, huru allmänheten borde om förhållandet underrättas, för alt icke af okunnighet derom blifva bedragen; anser Utskottet det vara uppenbart, att hvad 1774 års Kongl. Förordning bjuder, om kungörande i tidningarne af Domstolens Beslut, bör iakttagas jemväl i det afMotionairen omförmälde fall, då, före omyndighetens upphörande, densamma förlänges utöfver den tidpunkt, hvarvid man eljest efter lag är myndig; och sorn Utskottet icke tror det vara lämpligt att tillstyrka det föreslagna tillägget om beslutets kungörande ifrån Predikstolen, hemställer Utskottet jvördsamt, att Herr Rubins ofvanberörde motion ej måtte till någon åtgärd föranleda. Änk. till Exp. Utsk. den 3i Maji kl. 2 e. a. Betänkande , öfver Herr Salomon Rubins motion, angående ändring af 20 Cap. 1 Arfda-Balken m. m. Wallo fl.
Byggmästare, bör ega de insigter i ritningars och desseiners upprättande, sorn denna §. omförmåler, hvilka åter icke skulle fordras föor dem, som endast anmäla sig till idkande af endera bland desse afdeJningar utaf Byggnadskonsten. De anmärkningar, som vid 20 §. blifvit gjorde derom, att för inträde i Bryggeri-, Slagterioch Bakeri-Nåringarne skulle erfordras 1S-* Lagutskottet: Betiinhanden. ^7 rotk!, oell Måstareprofs aflåggande) hafva Utskotten för sin del icke ansett förtjena afseende, då desse Näringar, såsom ingående i den vanliga inre hushållningen, åro allmänt kände oell utöfvade, utan hafva Utskotten förmodat ett stadgande, att samma Näringars idkande alltid i Stad skall vara med burskap förenadt, gora för ändamålet tillfyllest. 21 §:s stadganden har Utskotten låmpeligast ansett kunna hänföras till den Artikel, som i allmänhet handlar om forum i dessa mål. V. Artikeln. De i denna Art. af Committéen föreslagna stadganden, hafva Utskotten funnit grundade på en billig reciprocilé emellan Handtverksidkare och de personer, som dem anlita, och derföre hufvudsakligen bibehållit.
På det dessa missförhållanden måtte, ju förr desto hellre, afhjelpas, föresloge motionären, att Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes aflåta förnyade nådiga Propositioner i fråga om reglering af handelsförhållandena samt ömsesidig verkställighet af laga kraftvunna domar och utslag de förenade rikena emellan. Innan Utskottet går att yttra sig öfver hvad sålunda blifvit föreslaget, har Utskottet ansett sig böra i korthet redogöra för tillkomsten af nu gällande stadganden rörande föreningen emellan Sverige och Norge, äfvensom för de åtgärder, hvilka förut blifvit vidtagne i ändamål att åstadkomma fullständigare bestämmelser rörande de båda ländernas ömsesidiga förhållanden. 8 Allm. Beseoch Ekon.-UtshoHels Betänkande N:o 37. Vid freden emellan Sverige och Danmark i Kiel, den 14 Januari 1814, aflräddes utaf sistnämnda land Norge till Sverige. Härom innehåller fjerde artikeln af fredsfördraget följande: »Hans Maji Konungen af Danmark afträder oåterkalleligen och för »everldliga tider såväl för sig, som sine efterträdare till Danska thronen och riket, till förmån för Hans Maj:t Konungen af Sverige och Dess efterträdare till Svenska thronen »och riket, alla Dess rättigheter och anspråk på konungariket Norge, nemligen följande »Biskopsdömen och Stift: Christiansand, Bergenhuus, Aggerhus och Trondhiem, tillika »med Nordlanden och Finnmarken, ända till gränserna af Ryska riket. Dessa Biskops»dömen, Stift och Provinser, innefattande hela konungariket Norge med alla dess inne»byggare, städer, hamnar, fästningar, byar och öar utmed hela detta Rikes kuster, Ulriika med deras tillhörigheter (Grönland, Ferröarne och Island härunder likväl icke in»begripne); äfvensom de med aila förmåner, rättigheter och afkastningar skola hädan»efter under full ego och öfverherrskap tillhöra Hans Maj:t Konungen af Sverige, och »utgöra ett konungarike förenadt med Sverige.»
Att nödig konstskicklighet dertill finnes på vårt mynt, vill jag icke betvifla. Då kunde dessa småmynt utan fara utmyntas underhaltiga eller s. k. Monnaies de billon (Scheidemiinze) med villkor, att man ej afsåg någon vinst pä utmyntningen, och att ingen förpligtades i betalning emottaga dem utöfver någon viss mindre summa. Således anser jag mig böra fästa uppmärksamheten deruppå att, om man, oaktadt de af mig anförda skäl, nödvändigt vill afskaffa smäsedlarne, sä blir det nödvändigt, att samtidigt företaga denna förbättring af vårt silfvermynt. För öfrigt kan jag icke härvid underlåta återupprepa en reflexion, jag ofta här anfört, nemi. att i vårt land har ännu ingen erfarenhet kunnat ingifva — äfven hos mängden af eljest skarpsinnige män — insigten af den i (mandela särdeles bankoförhållanden så vigtiga sanning, att i de dåliga konjunkturerne man icke bör misströsta om återkomsten af de bättre, i de goda icke glömma, att, efter naturens ordning, sämre, förr eller sednare måste komma. Således visste man, vid sista riksdagen, knappt huru långt man i sina farhågor för då nyss öfverståndna dåliga konjunktur skulle gå i restriktiva åtgärder. Nu hafva vi haft 2 särdeles goda år, nu tyckes man glömma, att vi haft dåliga, alt sådane kunna återkomma, utan i sitt öfvermod söker man medlen, att göra af med de tillgångar, man i den goda tiden samlat till mötande af den dåliga. Det är visst sannt, att bankens metalliska kassa är nu 1 million r:dr större än den någonsin varit, att vid förra krisen 1,600,000 r:dr silfver utgingo, till inlösen af Sveriges sedelskuld i Finland, men vi måste erinra oss, att dessförutan utgingo, för att betacka vexelbrist, på 2 år omkring 2,000,000 r:dr silfver, att, af de tillgångar vi nu samladt, en del härleder sig från lån.
Majit framläggas för nådigt gillande, ty, på sätt Styrelsen anfört, enär företaget redan var verkstäldt, kunde Styrelsen icke i underdånighet hemställa att få upprätta kontrakt om dess utförande inom viss tid, med rättelse efter fastställd plan. Efter inhemtande af hvad Styrelsen sålunda upplyst och i öfrigt yttrat, har Kongl. Majit, i anledning af Direktionens ofvan förstnämnda, genom Konungens Befallningshafvande i Örebro län den 20 September 1858 insända, ansökning, förklarat, att som, enligt hvad upplyst blifvit, ifrågavarande vattcnaftappningsförctag redan vore till hufvudsaklig del fullbordadt, samt vid sådant förhållande det af Rikets Ständer stadgade vilkor för åtnjutande af bidrag från de till utdikningar och altappningar af sanka trakter och sjöar anvisade medel icke kunde i afseende på detta företag uppfyllas, funné Kongl. Majit något understöd dertill icke kunna af nämnda medel i nåder beviljas. Under hänvisning till do upplysningar, som i Vägoch Vattcnbyggnads-styrelsens ofvanbcrörda utlåtande innefattas, och mod åberopadt stöd deraf att Direktionen för Lillå sänkningsbolag ondast till följd af okunnighet om hvad den för utbekommande af statsbidrag bordt iakttaga, i förening med ifver att få sänkningsarbetet påbörjadt och fullbordadt så fort möjligen ske kunde, gått miste om det understöd å 7,000 Ridr Biko, som varit i Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader år 1856 afgifna generalförslag föreslaget, samt med förmälan, dels att det egentliga sänkningsarbetet visserligen vore nära nog färdigt, men att likväl mycken tid och kostnad erfordrades för de omgifvande fältens odling och försättande i det skick, att de kunde återgifva något af sänkningskostnaden, dels att denna kostnad, hvilken varit beräknad till 14,013 Ridr 44 sk. Biko eller 21,065 Ridr 42 sk.
M:s fria dispositionsrätt, hafva begått ett stort misstag, då de vilja fördela anslagen på de olika stationerna i Stockholm och Götheborg. Jag tror, alt långt ifrån att vinna den garanti de åsyftat, skola de emot deras egen afsigt möjligen kunna likasom tvinga K. M. lill en misshushållning, som icke skulle äga rum, om K. M. hade fri dispositionsrätt öfver dessa medel. Ulsk:s betänk, säger nemi. icke Den 25 October. 325 livad slags fartyg, sorn böra eller skola byggas oell underhållas vid de olika stationerne; det säger endast, alt en viss del af anslaget skall vid desamma användas. Om sålunda K. M. skulle finna nödigt att anlägga byggnader eller reparationsdockor för fartyg i Slockholm eller Götheborg, hvilka skulle kosta oändligt mycket mera, än om de inrättningar begagnades, som redan för detta ändamål finnas i Carlskrona; så skulle naturligtvis en stor del af anslaget åtgå till inrättande af verkstäder, som der icke förut funnos, men som måhända, såsom jag nyss sade, redan vore i Carlskrona färdiga att begagna. Jag vill alldeles förbigå vid detta tillfälle ändamålsenligheten af vapnens organisation; men jag vågar dock söka försvara den stora mannens minne, som här nämndes, nemi. Gr. Ehrensvärd, då jag, olika med den siste talaren, tror, alt om Gr. Ehrensvärd lefvat i våra lider, han, långt ifrån alt organisera en skärgårdsflotta endast och allenast sådan som den, hvilken organiserades vid Finska viken, nu, då frågan vore om den Svenska skärgården, säkerligen skulle hafva öfvergått till ett helt annat system. Det var nemi. någonting helt annat, att bygga en flotta, som var ämnad att skydda armeens ena flygel, än det är att bygga ett försvar, som skall utgöra arméens avantgarde. Jag kan ej annat än instämma i den åsigt, att någon fördelning af anslagen för berörde ändamål icke må äga rum, utan att summan oförryckt måtte lemnäs till K. M:s fria disposition, hvilket äfven efter min öfvertygelse är mera öfverensstämmande med de consliluliouclla begreppen. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.:
— N:o 42- med vo terings-pro positioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 17 framstälda förslag till ändring uti 27 § 1 moln. och 28 § Riksdags-Ordningen samt 53 § Uegerings-Forrnen, angående tideu, dels för öfverlemnande af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof dels för Utskotts-val. VIII. B. 257. A. 409- XI. U. 306, 320 — N:o 43- med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 18 framstälda förslag till ändring uti 76 5 Riksdags-Ordningen, angående den af StåtsRådet för dess åtgärder vunna décharge. VIII. B. 257. A. 409, XI. U. 306, 320 — N:o 44. med voterings-propositioner rörande det af Konstitutionsutskottet uti Memorialet N:o 19 föreslagna tillägg till 59 § Regerings-Formen och 27 § 1 mom. Riksdags-Ordningen, angående propositionen om Statsverkets tillstånd och behof. VIII. B. 257 A. 409. XI. U. 306, 320. — N:o 45. med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 20 framställda grundlags ändrings-fÖrslag, angående utländsk undersåtes rätt att i riket förvärfva och besitta fastighet, VIII. B, 258. A. 409- XL U. 306, 320. 90 — K — Konstitutions-Utskottels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 46. angående lliks-styrelsens förande under Hans Maj:ts Konungens sjukdom VIII.
Lika med Friherre Anckarsvärd, tror jag sådant icke kunna förenat, med Grundlagens bokstafliga föreskrift. Dessutom skulle det blifva ganska svårt, att, i händelse en sådan princip antogs , bestämma , om dessa familier borde lyda under vanliga eller privilegierade fora vid arfstvister, testaments bevakningar, och dylikt. På de af mig nu anförde skäl, anhåller jag att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes framställa proposition till afslag å Utskottets Memorial. Friherre Anckarsvärd: Grefve Cronhjelm har hufvudsakeligen förekommit mig i hvad jag arnat anföra, och jag förnyar derföre min första framställning , att discussionen aflägsnat sig från dess egentliga föremål. Herr Tham har trott det blifva ett hinder för den nyadlade, att komma i åtnjutande af sina Adeliga prerogativer, om han ej kunde vinna introduction förr, än vid Riksdag. Den svårighet, sorn häraf kunde uppkomma , är lätt afhjelpt, om man i stället för den nu stadgade praescriptionstid af s år, inom hvilken prestanda skola vara fullgjorde , utsträcker denna termin till nästa Riksdag; ty det finnes redan personer, pörn* sedan de blifvit af Konungen upphöjde i I Den 6 Augusti /. m. 74g Adeligt Stånd, tvenne år äro i åtnjutande a£ alla adeliga prerogativer, utom representations rätten. Således ligger intet hinder emot antagande af Utskottets förslag, uti denna omständighet, ehuru jag, lika med Herr Tham, icke inser någon olägenhet deraf, att RiddarhusDirectionen , hädanefter som hitintills , meddelar introduction. Jag tror äfven, att genom lemnade föreskrifter, skulle kunna förekommas, det Directionen ej i frågor om val, utsågo personer, som icke varit i tillfälle, att inom Rid^ dårhuset förvärfva Ridderskapets och Adelns förtroende.
Då det i Rikets Ständers skrifvelse omförmälda förslag blifvit upprättadt och till deras granskning öfverlemnadt i följd af Rikets Ständers egen, vid sistföiflutna Riksdag i underdånighet framställda, anhållan, men de för närvarande icke funnit anledning alt meddela det beslut, till ledning hvarför nyssnämnda förslag blifvit äskadt, fann Kongl. Maj:t Rikets Ständers nu gjorda anmälan icke föranleda till någon åtgärd. 116:0 om utfärdande såsom allmän Lag af deras vid 1823 års Riksdag ingifne förslag till Förordning om Handtverkerierna, Gerningsmäns antagande på landet, samt Handels-Ordning. De i ämnet af Kommers-Kollegium utarbetade förslag till trycket befordrade, i anledning af hvilka förslag Stockholms och åtskilliga andra Städers Borgerskap underdåniga påminnelser afgifvit; — Målet hvilande. 117:o angående grunderne för Bankens rörelse och förvaltning. i835 den 6 April i underdånighet anmäld. i835 den 17 December ånyo i underdånighet anmäld. Kungörelse utfärdad. 118:0 med förslag lill Taxa å tullafgifterna för inkommande och utgående varor jemte Tariff för Kredit-upplag och Transitoafgifter. 1835 den 11 April i underdånighet anmäld. Kommers-Kollegium samt General-Tull-Styrelsen anbefallda att underdåniga utlåtanden afgifva. Den nya Tull-Taxan sedermera utfärdad under den 3o Juni i835. 119:o om upprättande af formulär för de förvaltande Verkens räkenskaper. 1835 den g Maj i underdånighet anmäld, då Stats-Kommissarien Tauvon erhöll uppdrag alt, under Presidentens i Stats-Kontorets inseende samt med ledning af föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 5 Mars i83i, ofördröjligen gå i författning om upprättandet af ifrågavarande formulärer. Bil. till R. St. Just. Ombudm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1340.
Väggarna därinne voro betäckta med runor, som skulle betyda kärlek och längtan, vid de trånga glugghålen såg man små runda gropar innötta i trävirket, ty där brukade tärnorna stå stödda mot armbågen och stirra ned på gårdsplanen. Sedan några dagar gästades kungsgården af den gamle Hjalte skald, och han kom hvarje dag upp i jungfruburen till prinsessan Ingegerd och talade med henne om kungen i Norge, Olaf Haraldson. Och hvarje gång Hjalte kom, satt Ingegerds trälinna Astrid och hörde på hans tal med lika stor glädje som prinsessan. Allt medan Hjalte talade, lyssnade båda jungfrurna så ifrigt, att de fällde arbetet i skötet och höllo händerna stilla. Den som såg dem, skulle alls ej hafva trott, att något kvinnoarbete då utfördes i jungfruburen. Man skulle alls ej kunnat tro, att de uppsamlade Hjaltes ord, som om de varit silkestrådar och att de däraf formade hvar sin bild af kung Olaf. Man skulle ej kunnat tro, att de i tankarna virkade samman skaldens ord till hvar sin strålande väggbonad. Men i alla fall var det så, och prinsessans bild var så skön, att hvar gång hon såg den framför sig, skulle hon velat kasta sig ned på knä och tillbedja. Ty hon såg kungen sitta hög och kronbeprydd på sin tron; hon såg en rödoch guldbroderad kåpa hänga från hans skuldra ända ned till hans fötter. Hon såg ej svärd i hans hand, men heliga skrifter, och hans tron såg hon uppbäras af ett kufvadt troll. Hvitt som vax sken hans ansikte mot henne ur långa, jämna lockar, och hans ögon lyste af fromhet och frid. Ack, ack hon förfärades nästan, då hon såg den öfvermänskliga kraft, som lyste ur detta bleka ansikte. Hon förstod, att kung Olaf ej allenast var en konung, hon såg, att han var ett helgon och änglarnas vederlike. Men sådan var ingalunda den bild, som Astrid skapade sig af kungen. Den ljushåriga trälkvinnan som hade pröfvat både hunger och köld och burit mycken möda, men som ändock var den, hvilken fyllde jungfruburen med gyckel och skämt, tänkte sig kungen helt annorlunda.
LagUtskottets Memorialer, Betiinkanden och Utlålanden: — N:o 177. i anledning af vackt motion om upphörande af Riddarhusets forum privilegiatum. XX. B. 117. XXi. A. .6. XXII. E. 46. — N:o 178. med förslag till samman jemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga heslut, vid förehafvande af ■Utskottets, under N:is 42 oc'> '66, afgifna betiinkanden, j anledning af väckta motioner om Förliknings-comite'ers inrättande. XXI. B. i >g XXIII. A. ,3i. E. 4.02. — N:o 179. öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande JN':o 127, i anledning af väckta motioner om ändringar i Ansvarighets-lagen för Statsrådets ledamöter. XXI. B. 36o. XXIII. ,3,. A. 320. XXV. U. i63, 245. A. 377. E. 447- N:o 180. i anledning af återremisser af åtskilliga från Utskottet afgifna betänkanden. — N:o 181. i anledning af väckt Iråga om afgifvande af förslag till de lagförändringar, hvilka, till följd af Rikets Ständers å denna Riksdag fattade beslut om ett förändradt myntsysteme, kunna anses beliöfliga. XXI. B. 36o. XXIII. A. ,32. XXIV. E. 144. — N:o 182. öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 123, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts nådiga proposition, med förslag till Förordning emot olofliga folksamlingar, sorn ock särskilda i detta ämne väckta motioner. XXI. B. 491. XXIII.
Ack det var sannt; jag är nu icke alls rädd, sedan jag återigen sett bilden. Edvard! vill du bli en far för den lilla, säg? Du är ännu min gode engel, svara mig.» «Förlåtelse!» var det enda ord, som förmådde bana sig väg öfver baronens läppar, då han nedföll för henne, och gömde sitt lågande ansigte i vecken af hennes klädning. «Din gode engel, jag? Arabella! du vet icke: din bittraste fiende har ej kunnat handla så, som jag.» «Jag vet, jag vet,» hviskade Arabella, «men stig upp, låt oss icke mera tala derom.» «Jo, jo, dyraste Arabella! jag måste tala, eljest förgås jag; – jag måste bekänna allt; – jag måste öppna mitt öfverfyllda, mitt lidande hjerta för dig! Vet, Arabella, att jag förblindade, trolöse, jag sökte dig bland dessa förlorade varelser, hvars hvita seraf är fläckad; det var i lastens boning, jag trodde mig finna dygden, oskulden. Jag dömde dig brottslig, dig, dig, Arabella!» «Det var således för att söka mig, du var der, – der – Feodora fann dig om aftonen?» Baronen teg och tryckte sitt ansigte hårdt mot hennes händer. Så voro båda stilla och tysta en stund. Arabella reste sig slutligen sakta upp, och hennes strålande öga hvilade på baronens bedjande ansigte. En öfverjordisk glans omgaf hennes panna, och klara perlor smögo sig en efter annan fram och rullade långsamt ned från den svarta silkesfransen och fuktade hans lockar. «Du gråter, Arabella! jag ser det, du vill, du kan icke förlåta mig, du kan det icke; jag känner det mer än väl!» «Du misstar dig mycket, Edvard,» sade hon nu sakta, i det hon sjönk tillbaka i soffan, lutande sitt hufvud mot hans axel. «Vi hafva misstagit oss båda; sannolikheterna voro alltför stora; men låt oss icke mer tvista derom: tiden är dyrbar Gif mig din hand, Edvard!