Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström satt sig emot mitt förslag, ty om jag ej missförstått honom, så uttryckte han äfven samma grundsats som jag, eller att Statsrådets ledamöter, då de föra Regeringen, skulle vara underkastade enahanda ansvar, som då Regeringen föres af Konungen; och någon motsatt åsigt lärer ej kunna af någon hysas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Hr Cederschjölds förslag vore, att i förslaget skulle införas en ny § under ordningsnummern 12 af följande lydelse: ”Hvad i denna lag stadgadt är, gälle äfven i de fall, då Regeringen föres af Statsrådet. Frih. Cederström, Jacob: Hvad i denna lag är stadgadt, angår Statsrådets rådslag då Konungen styrer; — när Statsrådet styrer, så finnas inga rådgifvare, som kunna till eller afstyrka något, ulan de sjelfve rösta då, och flesta rösterna bestämma beslutet. Det är således då de med konungslig makt styra, som de äro underkastade samma ansvar för deras beslut, som för rådslagen , när Konungen styrer. Delta förstås redan med ansvarighetslag, ehuru det ej espressis veibis är uttryckt, men skall det uttryckas, då Den 7 April. 355 är det gifvet att det bör heta för besluten, men ej för rådslagen ansvarige, då de nemi. sjelfve styra och ej hafva några rådgifvare. Hr von Hartmansdorff: Jag liar varit föredragande och tillstyrkande af rådslag, under tider, då Statsrådet fört Regeringen. En sådan kan inträffa hädanefter såsom hittills, emedan de §§ äro bibehållna eller andra föreslagna i deras ställe, hvilka föreskrifva huru en regering kan af Konungen förordnas; och sorn den icke utgöres af alla Statsråden, så är det klart, att de Slatsrådsledamöter, hvilka ej förocd,- nas alt föra regeringen, äro rådgifvare åt de öfriga. Jagtror visserligen, att Hr Cederschjölds förslag är öfverflödigt, men det ar ej heller skadligt om det inlöres. R. o. Ad. beslöt, att en ny § med ordningsnummern 12 skulle i förslaget införas af den lydelse Hr Landtm, nyss uppläst. Hr Munck af Rosen schjöld:
Herr Hjerta', Jag har för mycken garanti i det sätt, hvarpå Ridderskapet och Adeln i allmänhet ansett meningen af mina framställningar, för att behöfva ingå i svaromål å några enskildta häftiga utfall om oredighet och sophismer m. m. i hvad jag yttrat. Jag vill således hålla mig blott vid saken. Om Ridderekapet och Adeln möjeligen ägde att svara Afj till en gjord anhållan om introduction, så skul$ le den nye Adelsmannen väl hafva värdigheten, mea ej tillhöra Ståndet; huru kunde han annars göra det, om han ej fick utöfva den snart sagt enda rättighet Ståndet äger, den Ridd, 0. dd. Prof. V« Band. 15 9>S JD*« Il Junii J, m, nemligen att representera, och som hvarje Ståndets Ledamot tillkommer? Han skulle således nödgas åtnöja sig med blotta rangen Jag kan dedore icke finna den tolkning, jag gifvit åt 37 §. RegeringsFormen, vara i någon mån origtig. Jag har i öfrigt endast sagt , att saken vöre emot andan af Grundlagen stridande. Hvad vidare beträffar frågan, att RiddarhusDirectionen icke skulle fä befatta sig med introductions meddelande emellan Riksdagarne, så låter detta visserligen ganska väl förena sig med Grundlagens syftning, att introduction åt en af Konungen Adlad person icke, kan vägras, utan att man i och med detsamma bör smickra sig med hoppet att då snarare kunna neka introduction. Ty det förra , eller förändringen af RiddarhusDirectionens instruction, är en ordningsanstalt, som ensamt på Adeln ankommer, meD det sednare rörer Grundlagen. På dessa skäl skulle jag tro , att man väl kunde stadga, att RiddarhusDirectionen hädanefter icke må meddela introduction; och detta stadgande behöfver destomindre föranleda någon ändring af tiden för introductions sökande, sorn denna endast har afseende på afgifterne, hvadan den, som icke inom 2 år desamma erlagt, i alla fall försuttit sin rätt till introduction. Herr von Hartmansdorff:
Utskottens tillstyrkande, om icke såvida, att bokstäfverne R. G. S. ej blifva utsatte på det nya silfvermyntet» Jag anhåller, att få fästa Utskottens uppmärksamhet derpå, att åtskilligt bör ur deras Ifrågavarande Utlåtande utgå. Hit borer Utskottens yttrande, att frågor a£ denna beskaffenhet endast utgöra önskningsmål för Rikets Ständer till Kongl, Majit. Jag har mångfaldiga gånger genomläst den af Utskotten i detta^afseende åberopade ng §. RegeringsFormen, och kan deraf ej finna annat, än att en förändring af myntfoten måste såsom lagförslag behandlas, samt Följakteligen endast af Kongl. Majit och Rikets Ständer gemensamt, beslutas. Skulle frågan behandlas i önskningsväg, såsom rent af ekonomisk, så kunde följderne blifva högst olyckliga, och vi skulle hafva användt mycken möda förgäfves. Derföre bör nämnde premiss, såsom innefattande en farlig och origtig princip, ur Utlåtandet uteslutas. Hvad åter angår Utskottens förklarande, att de ansett öfverflödigt omnämna något, som angar myntordningen, så får jag erinra, att då Konungen ensam eger att slå mynt, är det af vigt för den enskilta säkerheten, att genom en lag bestämmes, huru enskilte personer skola få silfver myntadt, 3a IL »3* Den 9 Julii e. ra. och huru mycket de skola erlägga i slagskatt. Hittills har sådan myntning varit tillåten utan afgift, men det är orätt; ty detta har verkat, att vårt Specie stått högre än det bordt, och derföre gått utur landet. Bäst är, att få en slagskatt lagd i sjelfva myntet. Den vinnes med \ procent genom antagande af mitt förslag, och derigenom skall för öfrigt mycket lättas införandet af decimalräkning, ehuru jag icke kan tillstyrka, att sådant må ske genast. Jag tror det vara af vigt, antingen enheten af det nya Silfvermyntet skall beräknas i Banco eller Riksgälds.
R o s a B o n h e u r var städse iförd manskläder, då h o n arbetade, detta, enligt hvad h o n själf betonade, af bekvämlighetsskäl, enär den kvinnliga kostymen hindrade henne att röra sig så ledigt, som h o n ö n - skade. Det porträtt, vi i vårt dagsnummer meddela af den frejdade konstnärinnan, är efter en tafla af Achille Fould o c h framställer h e n n e i arbetsdräkt, sittande framför staffliet o c h sysselsatt m e d en af sina djurmålningar. STRIDIGA VILJOR. ERNST SKILDRING AF HÖGMAN. FORTS. FRÅN FÖEBG. N:B. * ÄRTJPPE, på andra sidan åsen, b o r det en I torpare; han slog sin hustru, så att hon blef " sjuk o c h d o g. Jag såg, när de b u r o henne till sjukstugan. h o n hade ett stort sår i pannan. Så nog vet jag, att det finns elaka människor. Och när jag ligger vaken o m nätterna, tänker jag på, att kanske just då många bli jagade ut under bar h i m m e l; för det sker j u så m y c k e t styggt i mörkret. » » Det där är inga tankar för en ung flicka,&gt; sade Mårten. » K o m, nu gå vi I — Du ska tänka på det ljusa o c h soliga i lifvet.&gt; » En b l o m m a n d e körsbärsskog under blå ' vårhimmel, s o m jag läste i en b o k. Det är v a c k e r t. Men jag liknar inte andra unga flickor, ser du, fast jag är glad e m e l l a n å t. Jag undrar ibland, hur det ska bli för mig, när m a m m a o c h pappa ä ' d ö d a. I fall jag då skulle jagas ur dufslaget, liksom den där främmande dufvan, då k o m m e r jag till dig, M å r t e n. till dig o c h Elsa o c h sköter era små barn. » I ODBERG.
TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Gottska Sandön, belägen 3 i geografiska eller sjömil norr om Fårön, tillhör äfven Gottlands Län. Afstånden ifrån Gottland till omgifvande fasta land, beräknade i vanliga sjömil eller 15 på graden, äro som följer: Emellan klintehamn och Böda på Öland 9 i. „ Cronvalloch stora Carls-ö | mil och derifrån till Engern på öland 6 i, inalles 73. „ Hallshuk vid Kapellshamn och Landsorts fyr 14. „ Wisby och Werstervik 14-, „ Östergarnsholm och Windau i Curland 20. „ Samma holme och närmaste strand af Curland vid Bakhofven 181. „ Idoburgen och Reserhoeft norr om Danzig 31 1, Gottland åtnjuter ett tempereradt klimat, är dock underkastadt det alldeles egna förhållandet, att, under stränga vintrar på en tid af ända till fem månader, kunna vara afskildt från all komminikation med fasta landet, en följd af öns aflägsenhet derifrån och den under sådana vintrar blifvande myckna drif-is, som nästan uppfyller Östersjön. Utom hvad Historieskrifvare anföra, såsom inträffadt i en långt aflägsen forntid, är det utan exempel att isen så sammanfrusit, att någon på den kunnat färdas häremellan och fasta landet, utan att behöfva stycketals begagna båt. Under 1838 års stränga vinter, då från början af Mars ingen vak i Östersjön kunde upptäckas från Gottlands kuster, gjordes ett lyckadt försök att öfver Femärs-Berattelsc fr. Gottlands Län, 1 2 föra posten från Klintehamn till Öland. Post.fornrne, lill antal af 5, nfgingo den 15 Mars kl. 4 på morgonen ifrån Klinte medförande en båt, som de drogo på kälke, men anlände icke förr än den 23 kl. 4 pä f. m. till Öland i yrväder, och isberg, sorn varit svåra att öfverstiga, hade fördröjt färden.
Hurr Grefven och Landt Mar/kalken för - Ridd, 0. Ad. Pr. VII. B, 2:dra Afd, s4. 379 Den 30 Augusti e. m, nyade Dess förut gjorde proposition om återremiss af Utskottets Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJkalken föreslog, att berörde Utlåtande måtte laggas till handlingarne. Ropades äfven Ja och Nej. Herr af Uhr, Guftaf: Om det också för håller sig så, som Herr Hjerta yttrat, att inga vidare upplysningar kunna fås från KammarCollegium, hvilket jag likväl icke medgifver j finner jag dock icke, hvarföre Betänkandet ej bör upptaga de 5oo,ooo R:dr, som årligen utgått från Banken. Det var min mening i Utskottet att desse borde intagas , men jag blef ensam af den tankan. Betänkandet må då komma tillbaka, om ej för annat, åtminstone för att den summan må insättas. Herr Hjerta: När Carl XI feck råknin garne öfver Hjelmare Slussverk, kastade han dem på elden. Kanske vore det bäst, att Riksens Ständer gjorde detsamma med räkningarne för Götha Canal. I sådane saker är det ej vårdt, att räkna på styfvern. Det lärer ej vara större summa, än i5o å 160,000 R:dr, som ej år upptagen, nemligen för jord och herpman, som äro lemnade åt Canalen. Detta går således ej till så stort belopp. Når nu räkningen jrijar 3oo,ooo R;dr i 8 år, och 1 millions af - Den 30 Augusti e, m. 37* skrifning, så ser man, att med tillägg af de ggooo R:dr Utskottet omtalt, Canalen kostar omkring tre och en half million Riksdaler, då blott de jordersåttningar återstå, som gått igenom Kammaroch KrigsCollegierne. Jag föreslår således, att Betänkandet må låggas till handlingarne. Herr Berghman'. Det synes vara högst obilligt, att vilja undanhålla allmänheten kännedom om hvad Canalen kostat.
Ropades ett ganffa starkt Ja, hwaretter enhälligt öfwerenökoms att detta Vestm genom en Demi ta» tion de öfrige Skänden skulle rmddeias, och blek denna Deputation genast upropad, samt atzeck under anförande af Grefwe bstarmlion. ^xel. Herr Grcfwen och Landt» Marskalken Upläste en nyh änke m men bulletin, af imiehali att Hans Maitt Konungens hälsa och krafter dageligsn gil mer och mer tilltaga. Herr Den 8 December. Z29 Herr kisurerfelijolst, Larl 6ustak,upläste ett Dictamen, sä lydande: Med den sista innewarande mänad tilländalöpee killäkelscn för BränwinZ, Bränningen , och intill dest lärer intl möjligen den nya författningen hinna bljfwa färdig och kunna kungöras, hwaraf en skadelig owisibet om rättigheter och skyldigheter flkulle sölja. Jag får derföre underställa Högloft. Ridderskapet och Adelns uplysta pröfning om ieke nödwändighetett fordrade, akk för nästkommande ar Bränwinöbrännittgett skulle fa fortfara pä sätt som hittills warit Mätit, sä uti Städer som pa L md , åtminstone till M ji n-änadS flut, som kunde räknas för halfwa Bränwins tlllwerkriings tiven, i anseende till afgisten, som derunder efter den gamle skulle so tsara; Det kunde wara ytterligare nödwändigk i det hänseende, att om nägon förändring med brguwinspannor kommer alt flke, sä bör wäl nägon tid lämnas att dermed kunna komma i ordning. — Skulle Herr Grefwe» och Landt. Marskalken samt Högloft. Ridderskapet och Adeln bifalla denne i Mitt tanka stora nödwändighet sa underställer jag ödmjukast att detta beslut med de andre Nespettive Stanbelt genast communieerades, för att en samfällt underdånig anhållan hos Konungen med det flkyndsammaste kunde asga.
Likaså har den utaf Rikets Ständer beslutade särskilda räkenskap eller afräkning sbok öfver anslagen för väg förbättringar och v attenaftappning ar samt folkundervisningen befunnits upprättad på det sätt Rikets Ständer förordnat; beslående denna räkenskap af gemensamma kapitaloch kassa-conli samt särskilda hufvud-conti för hvart och ett af de olika anslags-föremålen, äfvensom special-coiiti dels för hvarje vägförbättringseller vattenaftappnings-företag, till hvilket större eller mindre anslag utaf dertill disponibla medel blifvit af Kongl. Majit i nåder beviljadt, och dels för de lill Folkskolelärare-seminarierna och stipendier åt dervarande elever samt till Folkskolelärares aflönande anvisade statsbidrag. Vid den af Revisoreme anställda jemförelse mellan de uti omförmälda räkenskap befintliga kapitaloch kassa-conti samt hufvudboken och deruti upptagna utbetalningar och balanserade anslagssummor, har ej heller något förekommit att anmärka. Genom de i ofvanberörde hänseenden af Rikets Ständer beslutade samt numera vederbörligen verkställda tillägg och förändringar uti räkenskapsföringen vid Riksgälds-kontoret, hafva detta Verks hufvudbok och öfriga räkenskaper onekligen erhållit en förut saknad fullständighet; hvadan desamma således hädanefter böra lemna en mera tillförlitlig upplysning, än tillförene, om verkliga förhållandet emellan Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar samt om den för Rikets Ständer disponibla behållningens rätta belopp. Ehuru således den nya, frän den förra i flera delar skiljaktiga, hokföringsinethoden blifvit under det sednare af revisionsåren begagnad, anse likväl Revisorerne, att en fortsatt tillämpning af de uti ifrågavarande afseende af Rikets Ständer meddelade stadganden erfordras, för att med full tillförlitlighet bedömma, huruvida och i hvilka hänseenden några tillägg till dessa stadganden, för vinnandet af dermed åsyftade ändamål, möjligen kunna vara behöfliga.
Ulskollet har i noggrannt öfvervägande tagit så väl de tili rnolionerne angifna skäl, sorn ock hvad nästlidne Riksdags Slals-IJtskolt anfort och omständighelerne i öfrigt gifva \id handen, samt får nu uti denna vigtiga och vidt omfattande fråga sin mening Rikets Ständers pröfning underställa. Beträffande först de väckta förslagen om indelta räntors indragning till Stats-Verket, emot anvisning af motsvarande contanta anslag; sä anser Utskottet det vara ostridigt, ali, genom räntors och tiondes utgående till vissa inrättningar och embetsman, många och väsendtliga olägenheter tillskyndas räntegi/varén, emedan räntetagaren är berättigad, att, utan afseende på större eller mindre möjlighet för den förstnämnde att fullgöra sitt åliggande, och ulan afseende på årsväxt, tillgångar och gällande pris, till leverering in natura uppsäga de uppsägbare persedlarne, äfvensom alt utan afseende på otjenlig! väglag eller andra svårigheter, få spanmålen forslad en viss väglängd, — och dymedelst kan räntetagaren ega tillfälle att fordra en öfverdrifvet hög lösen. För indelningstagaren åter inträffar, att han sent får uppbära lönen och stundom med kostnad och besvär mäste besörja indrifning deraf hos flere serskilta personer, hvarjemte han ofta äfventyrar att få emottaga spanmål, ulan möjlighet att med fördel förvandla densamma till de penningar, hvaraf han egentligen är i behof. Lönen bl ifvertill sitt belopp mycket olika det ena året emot det andra, och någon säker beräkning på det löpande årets inkomst, kan aldrig ulaf honom uppgöras. Stats-Verket har af den omnämnde dispositionen den olägenhet, alt räkenskaperne blifva meia invecklade och att de till serskilla corpser anvisade ränlor mäste intagas i flere redogörelser.
— N:o 194. i anledning af väckta motioner, angående upphörande af eller nedsättning uti de vid äganderättseller åboombyten å rusthåll och bdtsmansrotebemman utgående afgifler till Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-Krigsmanskassorna. VII. B. 354. A. 394. VIII. U. 391. A. 426. — N.o 195. i anledning af väckt motion, angående förmedling af hemmantalen å Wisingsö. VII. B. 354. A. 394. •— N:o 196. i anledning af väckt fråga om rättighet för innevånarne i Marums, Winköhls och Härlunda socknar i Skaraborgs län att för sina kreatur begagna mulbete å kronoparken Furubacka. VII. B. 354. A. 394. — N:o 197. i anledning af väckt motion om förräntande af Ekeplanteringskassans medel. VII. B. 354. Å. 394. IX. U. 687. X. A. 335. E. 460. — i\T:o 198. i anledning af väckt motion, angående dagsverksskyldigheter för hemmansägare å ön Hven. — N:o 199. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående åtskilliga kyrkoherdars underdåniga ansökningar om löneförbättring af indragen behaglig tids förläningsspanmål. VII. B. 354, 395. A. 400. IX. U. 3. A. 199. E. 414. •—- N:o 200. i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om Häradsskrifvaren J, Thysenii frikallande från ådömd skyldighet att ersätta oriktigt afkortade kronoutskylder. — N:o 201. i anledning af väckt fr%a om rättighet för Nyköpings stad att på arrende innehafva den vid staden belägna ( 151 ) s. k. Lilla eller Tyska Kungsladugården.
Landsvägarne, som enligt nämnde Tab. N:o 8 tabell blifvit omlagde, äro belägne dels i Bankekinds, dels i Aska härader och dels i Risinge tingslag. Omläggning af socknevägar har blifvit verkställd inom Gullbergs, Walkebo saint Skärkinds härader. Vägpenningar uppbäras icke någonstädes inom länet. o A vägen emellan Linköping och Bergs gästgifvaregård finnes en större bro öfver Svartån anlagd, Nybro kallad, till hvars underhåll, hvari kommunerna deltaga, bropenningar jemväl af trafikerande erläggas. Fäijimrättningar finnas för ombesörjande af öfverfart vid Qvarsebro af Bråviken, vid Stegeborg af Slätbaken och vid Ulfvesund af Äsunden, allt emot erläggande af färjpenningar. g Östergötlands län. Ångfartyg. Jernväg. Diligens. Göta kanal. Efter vederbörande väghållningsskyldiges hörande har under perioden tiden för allmänna väglagningen inom de flesta härader utbytts från den dittills i allmänhet vanliga, nemligen högsommaren, till våren eller hösten, hvarjemte Konungens Befallningshafvande meddelat föreskrifter i öfrigt rörande sådan lagning af hvad för vägarnes försättande i laggildt skick eljest iakttagas bör. De väghållningsskyldige hafva på de flesta ställen med berömligt nit sökt efterkomma nämnde föreskrifter, hvaraf jemväl följt, att allmänna vägarnes tillstånd förbättrats. I skogstrakterna, hvarest vanligen fast grund för vägarne finnes, äro dessa i allmänhet i godt skick. På slättbygden äro ej vägarne allestädes så fasta, att de icke efter starkare nederbörd blifva djupa och tungkörda, och flerestädes på slätten saknas också tillgång på godt väglagningsäinne, hvarigenom nödig fasthet åt vägarne kunde beredas. De jernvägar för hästkraft dels från Lotorps bruk till Finspong och dels från Fiskeby till Norrköping, hvilka vägar uti sist afgifne berättelsen omförmälas, hafva mycket anlitats för forsling, hufvudsakligen af bruksoch skogseffekter.
Derjemte och då tvist emellan förlagstagare och förlagsgifvare jemväl vore ett ämne, hvilket vid en revision af förlagsförfattningarne så mycket mindre kunde förbigås, som särskilda bestämmelser för utredande af sådana tvister, härledda från de inbördes räkningarne, funnes gifna; hade motionären äfven ansett åtskilliga tillägg till Kongl. Förordningen angående handelsböcker och handelsräkningar den 4 Maj 1855 vara nödiga. På dessa och andra skäl, som äro närmare utvecklade i motionen, till hvilken Utskottet härmed får hänvisa, har motionären framlagt förslag till förändrad lydelse af 9 Kap. 9 §, 10 Kap. 14 §, 17 Kap. 7 § Handelsbaden, 7 Kap. 26—32 §§, och 10 Kap. 17 § Rättegåugs-balken, samt 2, 20, 23—26 §§ i ofvanberörda Kongl. Utskottet delar fullkomligt motionärens mening om behofvet, af förlagsförfattningarnes förenklande och förbättrande; men då den al Utskottet här ofvan föreslagna underpantsinstitutionen är afsedd, bland annat, att ersätta förlagsinteckningarne; och Irågan om en revision af förlagsförfattningarne i de delar, som ej omedelbart sammanhänga med nämnda nu föreslagna nya institution, beror af den lösning sistnämnda fråga kan komma att erhålla, så anser Utskottet, under förutsättning att dess förslag i föregående punkt vinner Rikets Ständers godkännande, att Herr Gahns motion ej bör till någon särskild Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Maj 1866. Reservationer: Af Grefve Sparre, Eric. “Ehuru jag för min del varmt önskar framgång för Utskottets förslag och äfven är fullkomligt öfvertygad, att underpantsinstitutionen, såsom grundad på rättvisa och påkallad af verkligt behof, i en framtid skall intaga sin plats i det Svenska rättssystemet, så har det likväl icke undgått mig, att många fördomar ännu stå i vägen för hennes införande och att synnerlig förhoppning icke finnes, att Utskottets förslag nu skall vinna framgång.
För att komma ifrån alla inkast, har Ulsk. åberopat, att ifrågavar. tjenster vore af municipal-beskaffenhet; af hvilken anleda, säteriernas ägare förmenades icke rättvisligen kunna undandraga sig deltagande deri. Den af Hr Malmstedt i dess reservation lemnade historiska utredningen af ämnet, lärer dock, som jag hoppas, tillfyllest upplysa om sakens rätta förhållande. Måhända torde det af någon invändas, att Hr Malmstedt dervid nog ovilkorligt uttalat den åsigten, att fjerdingsmanna-bestyren krononatur. Man skulle kunna säga, att de stå nå grän - Ren 10 Maj. 473 sen af kronooell municipal-befatlningar, oell della torde ej heller vara orätt sagdl. Men att de i vissa hänseenden, och i de hufvudsakligasle, höra till den första af dessa begge kategorier, det synes mig vara klart och obestridligt, först och främst deraf, att kronofogdarne samt kronolänsmannen äga att gifva ordres åt dessa personer, hvilka sålunda tydligen sortera under Kronans embetsman, hvilket väl ej kunde vara förhållandet, om befattningen vore af rent municipal beskaffenhet. Det synes ju aldrabäst huru omöjligt det är att erkänna dem för blott kommunala, när man nu vid samma tillfälle begär af K. M. utfärdandet af instruktion för dem. Kunde man väl göra det, om det vore all deles gifvet, att dessa befattningar voro kommunala? Eller skulle väl icke snarare kommunen vid sådant förhållande utfärda en dylik instruktion? Hvarifrån hemtar man dä sitt påstående om att dessa befattningar äro af municipal natur? Jo, egentligen ifrån eli föreg:de K. St:s beslut, hvarigenom, på ett temligen förhastadt sätt, de kronoboställen, hvilka i vissa delar af riket voro bemälde tjensler anslagne, dem afhändes. Dessa boställen ville man hellre låta komma statsverket direkte till godo. För alt kunna göra det, var det som man, utan afseende på vidare följder för orterne, beslöt att anse tjenstevne vara af municipal beskaffenhet.