Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskotlet, då det icke ville tillstyi ka hela det af Kongl. Maj:t för Calmar Läns delning i tvänne äskade anslag, hade, enligt min tanke, åtminstone bordt fästa något afseende å det alternativa förslag, som inom Utskottet äfven förevar till öfverläggning, att bevilja anslag för en mindre afdelning af Läns-Styrelsen i norra delen af Länet. Enär en sådan anstalt, ehuru ovanlig, lätteligen kan organiseras så att den, om icke helt och hållet, dock i det väsendtligaste undanrödjer anledningen till den nu varande allmänna klagan, utan att derföre lägga hinder i vägen för Länets hufvudslvrelse att handhafva den ekonomiska administrationen och de allmänna frågorna, och då ett sådant ändamål kan tillvägabringas med det ringa beloppet af 3,000 R:dr Banco årligen, så tillstyrker jag för min del, att Rikets Ständer ville ställa ett sådant anslag inom 2:dra Hufvud-Tileln Stats-Utskottets Utlåtandej N-o 43. 11 till Kongl. Maj:ls disposition, att utgå från och med år 1841, med anhållan, det Kongl. Maja ville inom högst nämnde belopp reglera utgifterne för ifrågavarande ändamål samt icke annorledes, än medelst Konstitutorial och anslående af arvoden, tillsätta de för sådant ändamål erforderliga befattningar, på det att hinder för denna afdelnings upphörande icke måtte forelinnas, när som helst Kongl. Maja och Rikets Ständer ville företaga en af behofvet verkligen påkallad reglering af Län-districten i allmänhet. Den närmare instructionen, som erfordrades för bestämmande af en sådan afdelnings-styrelses verksamhet, skulle det ock bero på Kongl. Majt, att, efter vederbörandes hörande, utfärda. Skulle Rikets Ständer sjelfve ingå i den speciella fördelningen af anslaget, så vill jag föreslå den sålunda: Arvode till en tillförordnad Lands-Secreterare B:co 800: en d:o Lands-Kamererare 1,200: Skrifvare-bilräde för dem båda 300: Vaktmästare . - 160: Diverse expencer 240:
Bonde-Ståndet. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets på-bordet hvilande Memorial, N:o 4, med hemställan om rättighet för Banken att, under innevarande vinter hafva å utrikes ort stående ett belopp af högst två millioner Hamburger Banko, blef samma Memorial af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos och remitterades följande motioner till Stats-Utskottet: l:o af Nils Larsson från Jemtlands län, om nedsättning i handelsoch sjöfartsafgifterna; 2:o af Olof Lindström från Vesterbottens län, angående användande af 100,000 R:dr banko till jordbrukets upphjelpande; 3:o af v.
"Efter hvad jag anar, är det blott medlidande som drager dig till flickan. Om jag nu lofvar dig att betala gubbens böter, om jag vidare lofvar dig att dra försorg om Nannys framtid och du vet att jag icke bryter mitt ord vill du då förbinda dig att aldrig återse henne?" "Nej, alldeles icke ... hon skulle djupt bedröfvas öfver ett så skamligt handligssätt å min sida!" "Halsstarrige yngling, du tvingar mig då att säga det pligten mot din mor, min syster, hindrar mig från att längre se dig på Almvik jag vill icke ha skuld i dina felsteg." "Om några dagar", svarade Gottlieb, utan att visa minsta förtrytelse, "har jag hvilat ut efter min vandring och är då beredd att hörsamma den gifna befallningen." "Godt", mumlade patronessan, i det hon helt uppbragt aflägsnade sig "du får svida för detta en annan gång"... Utan att spilla mycken tid på reflexioner öfver det samtal han haft, fortsatte Gottlieb vägen till dalen. Han hade ej sett Nanny i båten, och hans hjerta klappade så häftigt att han sjelf förvånades, då han, efter att vid källan förgäfves ha sökt den unga flickan, vandrade upp till huset, framför hvars stängda dörr han stannade. "Månne hon kan vara sjuk", frågade han sig sjelf, "eftersom hon icke följt med de andra? Nej, i det fallet skulle de väl icke ha lemnat henne ensam." Han klappade på, men måste förnya slagen, innan han hörde matta steg nalkas inifrån. "Hvem är det?" "Jag, Nanny!" Ett utrop af glädje och häpnad följde. Derefter frånsköts rigeln, och Nanny visade sig med kinder så hvita som hvita rosor. Hon bar sin enda högtidsdrägt, en svart orleans-klädning, som, derigenom att den gick ända upp i halsen, visade lifvets rundning och smidighet till hela dess fördel. Utan ett ord, öfverväldigad af alla sina känslor, kastade hon sig i Gottliebs armar ... och aldrig hade en renare och innerligare omfamning varit erbjuden och besvarad.
Ständerna derom blifvit rådfrågade och utan att bestämda statsutgifter dertill blifvit anvisade, i hvilket afseende utan tvifvel Ständernas rättighet blifvit förbisedd; men jag tror det vara mera vådligt att under sken af anslag kasta sig in på en annan bana, och anser derföre, i fall något skall göras, att den anhållan bör uttryckas, det K. M. med de möjligen minsta utgifter mätte söka tillvägabringa den mesta controll. Hr Hjärne: Äfven jag bjuder till, så vidt jag förmår, alt, om det är möjligt, minska utgifterna för det folk, bland hvars representanter jag är; men jag kan för min del‘icke draga så långväga slutsatser som den siste värde talaren. Jag tror icke, att man kan uppfatta det beslut, som jag från början önskade, såsom afseende statens skuldsättning i någon del. Mi n mening var ingen annan, än alt utgifterna icke för flottans öfning, utan för tullbevakningen skulle utgå af tullinkomsterna. Får tullverket ingen behållning, så blifver bevakningen icke ökad och någon skuldsättning komtner således icke i fråga; och jag har trott, att i det tillägg, som blifvit begärdt, skulle finnas en ökad garanti mot tullmedlens obegränsade användande för flottans öfning, hvarför jag äfven trott, att de ledamöter, som från början önskat bifall till Utsk:s förslag, uti tillägget skulle finna ett ökadt skäl derför. Hr Dalman: Det lärer vara alldeles afgjordt, att om jag öfverlemnar åt en person att använda medel, huru han behagar, för det eller det ändamålet, ulan att bestämma den maximi-summa, han icke får öfverskrida, och han icke förstår att hushålla, han med denna oinskränkta fullmagt kan använda mycket mer, än som behöfdes. Om man åter bestämmer en viss summa, som erfarenheten visat vara unge - Den i5 December e. m. färligen tillräcklig, tvingas förvaltaren att hushålla inom densamma. Nu är det Regeringens fördel att erhålla så höga tullinkomster sorn möjligt; således är det äfven Regeringens interesse att organisera controllen så allvarligt som möjligt, för att erhålla den möjligen högsta inkomsten.
Räkenskaper för år 1818 redan undergått revision, ej mindre i afseende på Verkets förvaltning än oek tili ziffran i Kongl. Kammar-Rätten, samt Kongl. Tull-Directionen jemnväl undfått Kongl. Maj:ts Nådiga decharge, någon ytterligare gransknings-åtgärd härvid vöre utan ändamål, samt att Revisionen alltså borde inskränkas till de påföljde årens afslutade Räkenskaper eller för 1819, 1820 och 1821; vid verkställigheten hvaraf Utskottet erfarit, att, sedan Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers sista Riksdag gjorde underdåniga framställning om åtskiliige ändringar och förbättringar uti den förut varande methoden för Tull-Räkenskapernes afslutande, täckts förordna en Committé att granska förhållandet och i ämnet afgifva yttrande, har, uppå dess dertill afgifne Förslag, ett förändradt Bokföringssätt blifvit faststäldt och vidtaget med 1820 års början, hvarigenom fullkomlig upplysning, säkerhet och fullständig redovisning för TullVerkets både inkomster och utgifter vunnits. Enär Kongl. Maj:t jemnväl i Nåder förordnat, det Tull-Räkenskapcrne , lika med alla andre Betänkanden. 441 andre öfver Statens Allmänna medel afgifvande Redogörelser, böra undergå granskning i Kongl. Kammar-Rätten, hvarest den speciella Revisionen häraf alltså förrättas, har Utskottet trott sig egentligen tillkomma den generella öfversigten af Tullmedlens förvaltning; och då densamma, för ifrågavarande 3:ne år, funnits lill alla delar instämma med gällande Författningar och Kongl. Majrts på grund deraf, i särskildte frågor meddeldte föreskrifter, har följagtligen ej förekommit något att anmärka vid Tull-Styrelsens åtgärder, hvilka deremot vittna om fullkomlig nit och noggrannhet uti hvad på denna Styrelse ankommit.
S. D. Af meddeladt utdrag af protocollet, hållet hos Högvördiga PresteStåndet den 11 dennes, inhemtades, att Preste-Ståndet, vid pröfning afStatsUtskottels Betänkande N:o 44, angående regleringen af utgifterna under Riksslatens Tredje Hufvud-Titel 32:dra punkten, som afser durch-marche-kostnader och oförutsedda utgifter, dels, med ogillande af hvad Utskottet i denna del föreslagit, funnit för godt bestämma, det må anslaget för durch-marche-kostnader uppföras till enahanda belopp, som hitintills, eller 25,000 R.dr, och det för oförutsedda utgifter till 50,000 R:dr, dels, enär ordställningen af det i Utlåtandet N:o 202, pag. 27 föreslagna tillstyrkande sannolikt skulle föranleda dertill, att ersättningen till inqvarterings-gifvare för hvarje dagportion och öfriga omkostnader, vid truppers marcher till och ifrån möten, alltid och allestädes komine att utgå med tolf skillingar, hvilket strider emot det af Rikets Ständer bifallna Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N.o 3, beslutat, alt ett anslag, stort 9,000 R:drr på Tredje HufvudTiteln uppföres till ersättning åt inqvarterings-gifvare för skilnaden emellan det belopp, sorn till dagportionen, enligt markegångs-beräkning af portionernes beståndsdelar, uppkommer och af passevolans-medlen utgår vid indeldta arméens marcher till och ifrån regements-, befälsoch recruts-, samt exereisesqvadrons-, recrutsoch remonts-möten, och det portions-värde i rund summa, som, vid de årliga markegångs-taxornes upprättande, uppföres, innefattande kostnaderna så väl för sjelfva dagportionen, inberäknade brödet, som för vedåtgången, kärilens begagnande, m. m., samt att detta anslag må anses såsom ett reservalions-anslag, så att, hvad under ett år ej utgårr bör, utam att sammanblandas med Titelns öfriga besparingar, afsältas till bestridande af ett kommande års utgifter för samma ändamål; och voro Med-Stånden inbjudna att i detta beslut med Preste-Ståndet instämma;; men Borgare-Ståndet fann icke sftäl alt denna inbjudning antaga. S. I). e. m.
Man må säga hvad man vill, så är det dock icke för Stats-Behofven, Ånnuitets-Lånen nu skulle göras, utan det vore blott för Näringarnes; och med hvad afseende jag vill rädd. o. Ad, Pral. 53* ö4‘ Den 5 Juli e. m. lemna åt Näringsidkares behof, tror jas icke att Staten bör göra något bruk af sin egen Credit, för att bispringa dqras, sva» nerligen då en annan, mindre betänkligutväg gifyes. När, en gång, en del af vår Penninge-Stock , som nu är hos Utlänningen, återkommit, Och Rörelse-Capitalet derigenom återvunnit en tillräcklighet, som jag) för min del, tror detsamma mi icke äga; samt när, en gång, stora Stats-Behof kanske tvungit oss, att allt för mycket fika Rörelse-Capitalet, då blir tid att använda Annuitets-Svstemet, och tillita StatsCrediten; och då torde det finnas rätt lyckligt, att ännu hafva den utvägen oförsökt. Att imeliertid, och i en tid af erkand allman Penninge-förlägenhet, låta Staten uppträda såsom Lån-sökande, det kan, efter min öfvertygelse, icke vara nyttigt. Vid en annan Ledamots anförande torde jag få anmärka, att \ år Bank visserligen ifrån början varit ämnad bade till Depositionsoch äfven Läne-Bank, samt också visserligen fått sig ålagd t, att gifva Lån på annat, än blott exportabla -Varor. 1668 ars Ranco-0 Ining, bekräftad i 1719 års Privilegier, föreskrifver uttryckeligen, att så snart Bioken erhöll tillräcklig styrka, skulle d
M. aflåta en und. skrifvelse ”med hemställan att derest de skattskyldige varda genom laga kraft vunnet beslut ålagde att gälda återstoden af oftabesagde uppbördsbalans, och K. M., i händelse de skattskyklige sedermera i nådeväg söka befrielse derifrån m. ni. måtte täckas till R. St. aflåta nåd. propos.” m. m. För min del anser jag det vara tids nog för de skattskyklige sjelfva, alt i händelse de förutsatte fallen inträffa, ingå direkte lill K. M. med anhållan att K. M. måtte till R. St. aflåta nåd. propos. om befrielse från den ersättning, som blifvit ådömd. Jag anhåller om bifall till den l:sta punkten, men afslag å den 2:dra. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hvad först beträffar Gr. Gyldenstolpes anmärkn., tror jag att han vid närmare eftersinnande linner att den bör förfalla. Han har nemi. sagt, alt om dom i saken skulle falla och de skattskyldige ingå till K. M. med ansökning om eftergift efter det R. St. åtskiljts, så skulle R. St. icke kunna af K. M. erhålla en nåd. propos. Men det är ju klart, att det då blefve till de härnäst sammanträdande Ständerne, som en sådan propos. komme att framställas, och att anstånd med indrifning hos de skattskyldige emellertid skulle äga rum. Hvad åter angår Gr.
Beträffande slutligen frågan, om de påföljder, som böra drabba eliterna för underlåtenhet alt uppfylla sina åligganden, har Kommitén ansett sig böra, så mycket som möjligt, söka åt elitinstitutionen bevara de fördelar, som i detta hänseende äro beväringsmanskapet i allmänhet förbehållna, och fördenskull icke velat för eliterna tillstyrka krigsartiklarnes tillämpning emellan tjenstgöringstiderna i vidsträcktare mån, än hvad beträffar iakttagandet af skyldig aktning och heder mot förmän; utan för öfriga förseelser föreslagit blott förlust af anställningen jemte dermed förenadt arfvode och öfriga förmåner. De särskilda graderna inom allmänna beväringsmanskapets elitcorps har Kommitén, till åtskilnad från de motsvarande inom den stående armén, ansett böra betecknas med beväringssoldat, bevärmgskorporal, beväringsfurir och så vidare. Efter denna korta redogörelse för de förnämsta grunderna uti det särskilda förslag till upprättandet af en elitcorps bland beväringsmanskapet, som blifvit utarbetadt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de åsigter, de fyra regementscheferna i samma ämne uttalat, får Kommitén nu i ett sammanhang framlägga detta förslag. a) Om bildande af underbefäl bland de bevaringsskyldige: För att bildas till underbefäl vid den till Infanteriet, Artilleriet och Marinkompanierna anslagna beväring, skola af det beväringsmanskap, som vid dessa vapen fullgör första året exercisskyldighet, genom vederbörande regementseller corpsbefäl utväljas sådane ynglingar, som jemte godt uppförande visa utmärktare anlag för militäryrket och frivilligt åtaga sig den utvidgade tjenstgöringsskyldighet, som för nämnda ändamål erfordras. De kallas beväringseliter och inträda från och med det nästföljande beväringsåret uti de rättigheter och skyldigheter, dem såsom beväringseliter, enligt hvad här nedan stadgas, tillkomma.
Itleci förbigäenlle sk lie svärigbster i verkställigbeten ,48 8tatsock La n co-DtsK ott e n s som emot förslagets antagande sig förete, la Utskotten endast erinra, att enligt kvad Lancolktskottets Letänkande iV:o 48, deruti Sfven förenämnde Notion blifvit till besvarande upptagen, omföi mäler, ock i stoij af Utskottens gemensaint uppgjorde beräkningar af det körbällande emellan 8!lsverfond ock 8edelstock som till grund för en blifvande 8illveiutvexling mä antagas, inga nva elle,' tillökade Länesonder kunna intill nästa Liksdag af Lanken anslas; bvadan ock dä nägrs meijel i sädant afseende icke kellen konas att tillgå i 8tatsVsrket ellen L:g:sLontoret, Utskotten kona sig löranlätne afstyrka bifall a den gsLäl ionsson väckte Notion, om anvisancle af n^a oek tillökacle foncjen till läneunderstöd vici skeencle utll^ttningar esten Agoskiften. Dock fän Lancolktskottet i sammankang känmeij abelona lless uti afgisvet Letänkands öo framställde förslag. att inbetalninganne a cleo kittills vanancle OciiingsLänefonden mätte snan ock me<j nästkommancle än 18Z0 egenteligen till understöd 5ön utll^ttande Aboen disponeras. K:o 11. 8lgt8- ock Vancolltsliotlens Lekänlrancle i snIe6ninA nk lin L. !^1. kcNeis IVlokion, rin^ä enäe körkältraäe anstglker uti lEcisoi terne, för invexlinZ sk kör8litne Laneaock kilts^älci88ec11sr. Välloli.
Hof: ’’ åsom en följd af Högstsalig Hennes Majit Enke-Droitningens dödeliga frånfälle, har fråga hos Kongl. Maj:t förekommit om reglering af en Ind ragnings-Stat för Hennes Majits Hof och »le dertill hörande personers öfverflyttande på Riks Staten, för hvilket behof en Pensions Summa af tillsammans 22:310 R:dr 24 sk. är föreslagen. Sedan Kongl. Majas Hof-Stat redan för detta blifvit upprättad och någon ledighet derå således nu mera ej återstår, befinna sig de fleste af desse Personer i den belägenhet. att, efter en mer och mindre långvarig, trogen och nitisk tjenst inom det Kongl. Hofvet, sakna andra utsigter ti 1 utkomst för deras återstående lefnad, än att såsom Pension få bi beha l ia de löner, som af dem nu innehafvas, och Kongl. Majit har ej undfallit, att dessas ställning ej annat kan än blifva i flere afseenden bekymrande, i fall de grunder, som Rikets Ständer» enligt Deras underdåniga skrifvelse af den 6 i denne månad, 1 allmänhet antagit, rörande Sjats-Utsiottets Bttänkanden. 1997 Pensions - regleringen inom Högstsalig Hans .Maj ts Konungens Hof, vid detta tillfälle utan undantag tillämpas. För att på en gång kunna i någon mån tillfredsställa desse personers rättvisa och billiga anspråk på bergning för deras framtid och tillika dermed förena en nödig ormtanka för Stats-Verkets behof af lindring i dess utgifter, vill Kongl. Majit hafva Rikets Ständer föreslagit, att anvisa en bestämd Summa af 16,066 R:dr 32 sk. årligen, att, efter serskild Nådig pröfning af förhållandet i afseende på de anmälte personerne och deras vilkor, af Kongl. Maj:t disponeras vid ifrågavarande PensionsReglering, för att derefter på Allmänna Indragnings Staten uppföras. Kongl.
Församlingen för deras försörjande vid inträffande behof, och utom det betydliga svårigheter merendels skulle möta för utredningen hvarest den längsta tjensteeller arbets-tiden blifvit använd, i synnerhet som hvarken fullständiga upplysningar derom kunna alltid af Presibetygen väntas, allrarninst för den vid »ya stadgans kungörande redan förflutna lid, eller den för ändamålet nödvändiga noggranna vård örn hvarje sådant betyg kan hos de tjenande alltid påraknas, vill Commitéen egentligen fästa sig vid den hufvudsakliga invändning, att, om, såsom Commitéen för sin del naedgifver, Församlingen, der ett fattighjon längst tjent, bör vara skyldig till det sammas vårdande framföre den , dit det sednast inflyttat , är det likväl icke rättvist och billigt , att deri förra skall ensam ansvara för sådan vård enär den icke en sam dragit fördelen af fattighjonets arbetsförmåga, utan det möjligen kan hafva till bra t> t blott fem år eller kortare tid i denna, men samman räknade mångfaldigt flera år i andra Församlingar. Mera rättvist vore det , att dela försörj - lia Betänkande om Fattigvården i Riket. nings-skyldigheten emellan alla Församlingar-; der den fattigvårdsbehöfvande tjent, i män af tjenstetiden , och utan tvifvel ännu mera rättvist att i mån deraf dela denna skyldighet, emellan alla de enskildte, hos hvilka han haft tjenst eller arbete, emedan närmast eller egentligen endast desse för sina personer, näringar eller egendomar kunnat någon nytta af tjensten eller arbetet tillskyndas; Men, då det icke är tillräckligt, att stadgandet blir rättvist , utan det äfven måste blifva verkställbar , och i förevarande fall så lätt verkställbar som möjligt, hvilket åter icke skulle inträffa genom någon så beskaffad fördelning, aldraminst utan en för hela
1 anledning häraf och enär Rikets Ständer, hvarken vid besvarandet af Kongl. Majits till dem, under den 19 Augusti 1844 aflåtna, Nådiga Proposition angående befrielse ej mindre för Presidenten af Billbergh, än för förre Departements-chefen vid Tullverket, Kansli-rådet J. D. Valerius, från dem ådömdt ersättningsansvar i målet rörande den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans, eller sedermera, efter det frågan blifvit vid de sednaste båda riksdagarne i mfer eller mindre vidsträckt mån till Rikets Ständer ånyo hänskjuten, meddelat hufvudsakligt yttrande i afseende på omförmälda, af Kongl. Majit föreslagna eftergift, så vidt densamma angår Kansli-rådet Valerius; vill Kongl. Majit nu, med åberopande af de skäl och omständigheter, som föranledt Kongl. Majits Nådiga Proposition i detta ämne af den 19 Augusti 1844, samt med afseende jemväl å det ömmande förhållande, att, genom utkräfvandet af den ringa andel utaf ifrågavarande ersättning, hvartill Kansli-rådet Valerii bo skulle kunna lemna tillgång, denne förljente embetsmans familj blefve alldeles utblottad, härmed till Rikets Ständer göra Nådig framställning derom, att, i likhet med hvad förut blifvit Presidenten af Billberghs sterbhusdelegare medgifvet, befrielse från fullgörande af den Kansli-rådet Valerius ådömda ansvarsskyldighet lör ifråga varande balans måtte, sedan Valerius numera allidit, varda bans enka och barn beviljad. Kongl. Majit, som vid detta tillfälle anser sig böra gifva tillkänna, a 11 den efter aflidne Tullförvaltaren Finér år 1857 yppade balans å tillsammans 172,997 Ridr 3 sk. 5 rist. banko numera, genom härå gjorda afbelalningar, blifvit förminskad till 111,822 Ridr 2 sk , har i Nåder befallt, att samtlige ofvanberörda ärende angående handlingar skola särskildt till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnas; och Konni.
Utskottets förslag, pag. g—16, till nya 5 och 6 §. §., hafva Bidderskapet och /klein samt Bonde-Ståndet, under iagttagande af dess, angående afgifterne för vissa handlingar, fattade, från Utskottets förslag afvikande, Beslut, godkänt, men Presteoch Borgare-Stånden återremitterat, till följd af nedannämnde anmärkningar, nemligen: att enär såväl de egentliga chartas-sigillatas-afgifterne, som de, i stället iör Canzlie-gebiihr och sportler, utgående algi fler blifvit i 5 §. sammanförde, detta borde antingen i rubriken öfver §:ns innehåll uttryckas, eller ock vid hvarje serskild handling utmärkas sålunda, att båda afgifterne serskildt upptogos och derefter i en summa utfördes; att från afgift för Excellens-värdigheten borde fritagas Rikets högsta embetsman, Stats-Ministrarne, hvilka till följd af einbelet åtnjuta nämnde värdighet; att, då det med författningens anda öfverensstämde, att en hvar, -sorn erhåller fullmakt å verklig tjenst, skall erlägga chartce-sigillatae-afgift, beräknad efter lön och sportler, men detta, enligt Utskottets förslag pag. ii, icke inträffade med dem, som inom armeen utnämnas till beställning af den beskaffenhet, att lön först framdeles kommer att åtnjutas, det mätte, till rättelse härutinnan, dels i första punkten pag. g och to af Utskottets förslag, angående chartering af fullmakter, efter orden ”böra förses med stämpladt papper till i af .procent af lönen” tilläggas: antingen lönen genast erhålles elter först framdeles kommer att åtnjutas; dels ock stadgandet å sistnämnde pagina: ”Då Kongl. Maj:t utnämner någon till beställning af den beskaffenhet, att lön på stat dervid ej åtföljer, eller först framdeles kommer alt åtnjutas, hvarunder etc.”, i stället erhålla följande lydelse: