Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den omständighet en värd talare omnämnt, såsom varande emot Bancocomrnissarien Thurdfjell för alt komma i åtnjutande af samma rättighet, som de öfrige 5 bancocommissarierne, att nemi. han sökt och tillträdt sin tjenst sedan den nya organisationen af banken var gjord, kan visserligen synas ligga emot honom och har troligen äfven synts honom sjelf göra det, hvilket förmodligen varit en orsak, hvarföre han icke iakttagit rättigheten att, enligt den i reservationen omnämnda 44 §:n bancoreglementet, till BancoUtsk. inkomma med ansökning om denna löneförhöjning; men, om detta varit en återhållande orsak för honom sjelf att bevaka sin rätt, tror jag likvisst, att då 5 andra af hans kamrater passat på att bevaka deras rätt och i följd deraf fått den sökta lönetillökningen, samt då upplyst är att göromålen äro lika trägna för honom som för de öfriga commissarierna, hvilket inhemtas af betänk., som innehåller att ehuru i depositions-afdelningen, der Commissarien Thurdfjell varit tjenstgörande, göromålen i allmänhet blifvit förminskade, kunna de likväl, i anseende till indragning af 2tne commissarie!' derstädes, anses lika trägna för de öfriga trenne, som för hvar och en annan af verkets öfriga commissarier; så kan, ehuru hans rättighet är bunden genom reglementets föreskrift i 44 §:n» motionsrältigheten icke anses bunden, utan har motionären haft rättighet att inkomma med det förslag han gjort, och äro It. St. alldeles icke genom några reglementariska föreskrifter förhindrade alt taga saken i öfvervägande, hvarvid jag tror att rättvisa och billighet böra göra sig gällande; och då rättvisa samt billighet tala för att Bancocommissalien Thurdfjell må komma i åtnjutande af samma förmån, som blifvit tillagd de öfriga 5 yngre bancocommissarierne, får jag vördsamt tillstyrka bifall till BancoUtskts förslag. Hr Bråkenhjelm: Jag är till större delen förekommen af den värda ledamot, som sist yttrat sig.
Ett älsklings-thema är ”Regala Bränvins-inrättningens lycksalighet i Sverige”. Man bör ”i ett särskildt arbete afmåla närvarande bränvins-författningars inflytning på allmänhetens välmåga, huru de lemna finance-kroppen de varaktigaste underhålls-styltor, fylla den så länge öfverklagade stats-bristen och rycka riket ur sin förra vanmakt” m. m. Ett ungefär fullständigt profstycke af det hela, i afseende på Välsignade Tryckfrihetens ställning till Konungen, är N:o 4 med sitt ”Bref om det florerande Stockholm, ifrån en Handelsman i en liten Uppstad, till sin Svåger Grossören N. N. derstädes”. Efter en den ståtligaste skildring af fäderneslandets och hufvudstadens sällheter, der, bredvid Krono-brännerierna, Nationala Klädedrägten, Operan, Spektaklerna och Theater-truppen figurera, slutar det med följande ”P. S. Gud låte Er, J Stockholms-bor, kunna bära all er lycka! Högmodens intet; huru gick det med det stolta Tyrus, när alla verldens skatter och herrligheter liksom öfversköljde det? – Käre Svåger! skicka mig listan på alla dem som cederat bonis af Borgerskapet i år; förlåt jag besvärar; Adieu”. Ett af de krigsknep, som roa Lund mest, är att beskjuta Konungen med masquerade batterier, hämtade ur Roms historia, från Triumvirernes och Imperatorernes tid.
Remitterades till StatsUtsk. 4 Den 1 Maj. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 29 sisth April e. m. på bordet lagda Nåd. Propos:r lill R. St:r: l:o Ang:de pension på allmänna indragnings-staten åt 2:ne afvittrings-Landtmätare i Norrbottens län; och 2:o Ang:de nplåtelse af mark från Eskilstuna kungsladugård till skolhusbyggnad inom Klosters församling af Nyköpings län. Föredrogs K. M:s d. 29 sisth April e. m. på bordet lagda Nåd. Propos. lill R. St:r, ang:de uplåtelse åt enskild person af norra delen af Carl XIII:s torg i lmfvudstaden till bebyggande och disposition under viss tid emot tomtöres-afgift. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Ändamålet med den nu föredragna K. Propos;n är utan tvifvel det, att en sä vacker plats som Carl XIII:s torg skall genom enskilda personers företagsamhet blifva försedd med passande åbyggnader, då R. St:r icke torde vilja lemna medel dertill. Häremot har jag naturligtvis ingenting att invända. Men R. o. Ad. torde erinra sig, att Konungen vid innevar:de Riksdag föreslagit, att åt nya Elementarskolan i Stockholm måtte beviljas en summa af 50,000 R:dr för anskaffande såväl af ett skolhus som tomt dertill. Den nu ifrågavar:de tomten synes mig, både i anseende till läge och utrymme vara serdeles tjenlig för en dylik byggnad, och om Staten vill för intet uplåta densamma: kan det kontanta bidraget blifva mindre. Jag anhåller att denna min anmärkning måtte få åtfölja den K. Proposm till StatsUtsk., på det alt Utsk., när anslagsfrågan kommer under pröfning, måtte taga saken i öfvervägande. Remitterades lill StatsUtsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 29 sisth April e. m. på bordel lagda Nåd. Skrifvelse till R.
För att kunna bedöma lämpligheten eller olämpligheten af cellfängelserna såsom ett national-storverk, derför afsedda lagar och dertill nu föreslagna anslag, torde det tillåtas mig, alt framställa, hvilka jag anser vara orsakerna till brottslingarnes tilltagande mängd och enda vilkoren för dess minskande; och skulle jag derutaf kunna visa, att, med qvarstående af nämnde anledmr och orsaker till fångpersonalens ökande, anslaget för cellfängelserna skulle vara lika ändamälslöst, som fängelserna gjordes obehöfliga, sä torde det förlåtas mig om jag [iå grund deraf helt och hållet afstyrker anslaget. Första vilkoret för att minska brottslighetens tilltagande och brotlslingarnes stigande antal, är alt se till, alt brottet ej blir tvång, och om det är en följd af tvingande omständigheter icke bestraffa det, så som då det sker af illvilja, diska eller missaktning för annors rått; denna skillnad iakttager man här i Sverige vid bestraffningen då det gäller förbrytelse mot nästans lif för alt värja eget, men ej då det gäller den ringaste förbrytelse mot nästans egendom, äfven om det sker för värjandet af samma för individet dyrbara lif. Egendom måste i Sverige anses äga mer värde än lif, annars är detta icke konseqvent. För det andra att straffet står i någon proportion till brottet, och straffen lill hvarandra i samma proportion som brotten till hvarandra; så är ej förhållandet hos oss. En person t. ex, som 3 gånger, till några rtdrs värde hvarje gång, bryter mot ägande-rätten, äfven örn det sker för verklig lifsnöd, han har förlorat sitt lifs frihet; men om han 20 gånger af diska eller okynne gör personligt våld mot sin nästa, så får han plikta och gå fri. För Den 23 Februari e. ni. det 3:dje, att ingen häktas utan laga kraftvunnen dom till fängelse, så framt ej fara är, att han missbrukar sin frihet. För del 4:de, att lagarne ej skapa brottslingar eller hindra deras återgång till det råtta.
1 anledning häraf och då vikarierande lärare och duplikanter i det väsendtliga måste anses befinna sig i samma förhållande och då vidare de förra i de flesta fall måst åtnöja sig med icke obetydligt mindre aflöning än de sednare, under det att för bestridande af vikariater i allmänhet erfordrades större skicklighet och erfarenhet än för duplikants-befattning, hvarmed vanligen vore förenad tjenstgörings-skyldighet endast i de lägsta klasserna, har E. K. Maj:t nu föreslagit, att den rättighet i afseende på uppflyttning i högre lönegrad, som Rikets Ständer medgifvit de lärare, hvilka före verkställigheten af den vid 1856—1858 årens riksdag beslutade reglering af läroverken tjenstgjort såsom duplikanter eller extra lärare, måtte utsträckas äfven till dem, hvilka före löneregleringen varit i egenskap af vikarier vid läroverken anställde, på det sätt att de bland dem, som under längre tid än fem år före verkställigheten af berörda reglering varit anställde såsom vikarier och hvilkas tjenstgöring blifvit väl vitsordad, måtte berättigas att från och med år 1864, såsom grund för högre lönetur, beräkna sig tillgodo sammanlagda antalet afslutade läseår öfver fem, som de på sådant sätt tjenstgjort. I sammanhang härmed har hos Rikets Ständer blifvit anfördt, hurusom vikarierande lärare på eget ansvar skötte den ordinarie lärarens alla åligganden, men såsom godtgörelse endast erhölle hvad den ordinarie läraren kunde af sin lön afstå, under det extra lärare obh duplikanter tjenstgjorde på den ordinarie lärarens ansvar Och såsom hans biträden, men dock uppbure bestämd aflöning; med afseende å hvilket förhållande, och då det ej ens berodde på läraren sjelf om han blefve såsom vikarie eller duplikant anställd, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte tillerkänna extra ordinarie lärare, hvilka såsom vikarier tjenstgjort under läroverkens organisationsperiod från 1849 till 1858, samma förmåner i fråga om uppflyttning till högre lönegrad, som vid sistlidne riksdag blefvo åt extra lärare och duplikanter beviljade.
Hvad de i urkunderna bevarade drömmarnes äkthet angår, blifver det vid ett närmare skärskådande klart, att de allra flesta äro i sitt nuvarande skick konstprodukter. Deras innehåll öfverensstämmer nämligen mästadels med de senare skildrade, förutsedda händelserna så in i de minsta detaljer, att man ej gärna kan tänka sig dem vara i värkligheten drömda så, som de framställas. Sålunda drömmes det mer än en gång om vargar, hvilkas uppgifna antal sedan visar sig på siffran motsvara det antal fiender, som företaga det i drömmen förutspådda angreppet. Ja, förloppet och utgången af en strid eller af andra tilldragelser finna oftast i en redan omtalad dröm sina nästan ängsligt noggranna förebilder. Mången dröm har under bilden af ett stamträd en helt och hållet genealogisk karaktär och har därtill den tydliga uppgiften att förhärliga en viss släkt. Andra drömmar äro endast att anse som omhöljen för afsiktliga varningar eller uppmaningar, gifna åt vederbörande af dem, som säga sig ha haft drömmarne. Äfven visa sig drömmar byggda uteslutande på en ordlek. Måste vi alltså antaga, att de i den gestalt, hvari de möta oss inom den fornnordiska literaturen, merändels äro sagoförfattarens värk, så är härmed dock ingalunda den möjligheten utesluten, att åtminstone de, hvilkas tillkomst synes mera naturlig, kunnat i sina enklaste grunddrag en gång värkligen ha varit drömda. Själfva stommen kan mycket väl ursprungligen hafva rört sig i en fornnordisk mans eller kvinnas själ, innan författaren för sin berättelses tarf omformat och utsmyckat den. Olika slag af drömmar. Vi dröja först vid fylgja-drömmarne, hvilka vi på tal om fylgjorna redan i all korthet omnämt. I dessa drömmar uppenbara sig andra människors själar såsom djurgestalter. Man antog, att människosjälen förmådde i egenskap af fylgja under sömnen lämna kroppen. Men för att den sedan måtte kunna klart visa sig i dröm för en annan människa, behöfde den, menade man, en ny skepnad och den klädde sig då alltid i djurhamn. Frågar man, hvarför fylgjan alltså syntes för den drömmande såsom ett djur, måste man erinra sig, hvilken oerhördt stor betydelse djurvärlden städse haft för den ännu på kulturens första stadier stående mänskligheten.
Bifölls Bevlllnings-Utskottets den ifude i denna månad afgifna, d. 19 på bordet lagda och nu åter föredragna, Memorial angående Allmänna barnhusets andel af Stämpel - afgiften för kort. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. Ö. t öredrogos åter och biföllos Lag - Utskottets ifrån den-19 Juni på bordet hvilande Utlåtanden; 1:0 Af den 25 Maj, örn befrielse från erläggandet af lösen i mål, sorn röra Eatttigvården m. m. 1 2:0 Af samma dag, angående Konungens Eefallningshafvandes skyldighet att pröfva frågor om arbetstvång; och 30 Den 2 a Juni« 115 5 3:0 Af den 26 Maj, angående bevis tillbe* •Styrkande af sjukdomsförfall. Ut Supra. Ex Profocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. B anco-Utskottets, sedan den 19 i denna månad på bordet hvilande, Memorial af den 27 Maj, angående Herr G. A.-Liljehorns i åtskilliga ftnanciella ämnen väckta motion, föredrogs nu å nyo och gillades. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 22 'Juni ldtS S. D. I anledning af Högvördiga Prestoch Vallöf!. Borgare-Ståndets Anmärkningar vid Lag Utskottets dea 29 April afgifna Betänkande, i väckt fråga, angående Original Skuldebrefs uppvisande vid Lagsökning, hade bemälte Utskott den 13 i denna månad deröfver meddfelat Utlåtande, som nu upplästes och af Bonde - Ståndet antogs. Ut Supra.
Kära lilla Lisa. LOUISE rodnar, förlägen. ALLAND. Det låter så lustigt. Det betyder Ma chère Louise icke sant? LOUISE. Jo. ALLAND. Det är ett lustigt språk, svenskan. Men jag tycker om det Skall ni icke lägga er ner igen? LOUISE. Nej tack. Jag kan godt sitta. ALLAND. Låt mig nu först se på er riktigt. LOUISE. Det är inte mycket att se på. ALLAND. Ni har varit mycket sjuk. Edra kinder ha blifvit tunna och bleka. LOUISE. Jag har haft tyfus. ALLAND med tydligt konstnärsintresse. Sitt jag ber alldeles tyst ett ögonblick, så att jag får se ert ansigte i ro. Tystnad. De betrakta hvarandra. ALLAND. Jag tycker om er. Sådana ärliga ögon ni har. LOUISE småler. ALLAND i förändrad ton; retligt. Trodde ni, att jag ville säga en komplimang? LOUISE försagd. Nej. ALLAND. Det kan aldrig falla mig in. Det gör mig ingenting, om ni är ful eller vacker, om ni har runda kinder eller håliga. Men jag tycker om eder, sådan som ni är. LOUISE. Ni känner ju min bror? ALLAND. Ja. Han är en duktig konstnär. LOUISE. Ja, inte sant! ALLAND. Han är lika mycket värd, som sitt namn. Det kan man icke säga om alla. Betraktar hennes ansigte. Men se huru ni lyser upp! Ni är stolt öfver honom. Det är väl han, som gifvit er en smula lif. LOUISE. Ja förr. Då voro vi mycket tillsammans. Han var hemma om somrarne, och när han var borta, skref han ofta. ALLAND. Men nu? LOUISE. Nu är han gift. ALLAND leende. Ja, det förstör alltid en menniska. LOUISE. Så menade jag inte. ALLAND. Men så är det i alla fall Berätta mig någonting om er sjelf. LOUISE. Det fins nästan ingenting att berätta. ALLAND. Alltid finnes det väl något fastän ja, egentligen har ni väl aldrig lefvat? LOUISE. Hvad skall man eljes kalla det? ALLAND. Att vegetera. ^Tar hennes hand.^ Sårar jag er? LOUISE.
Riksdags Ordningen, atl Riks-Ständens Proto. coll wid hwarje Riksdag skola tryckas, och enär de medel, som genom prenumeration blifwit uptagne, befunnits aldeles otillräcklige till tryckningS kostnadens bestridande; Bestöts det skulle StatS.Ulffottet anmodas att sig utlära om möj lig. Den 29 September. IZZ ligbeten och sättct att med understöd af Stats. Werket utföra tryckningen at äterstoden af Ridderskapeis och Adelns Protocoller för sistledne Riksdag, samt desi Prolocoll för den innewarande, jenne det till alla Rcks-Ständens Pro. tocoll börande Bihang. Derjemte skulle Stats-Utffottet anmodas, att upgisrva sältet huru de sä kallade Riksdags, kostnaderne för Riks Sländen och Utskotten, sasom till skrifmaterialier, ljus, wärme, m. m. skola för innewarande Riksmöte komma att bestridas. Ur suprs. klx ?rotoco!Ic>. 6. 8lisver§t0l^v. Utdrag af Protokollet, hållet hos Hög. wördige Preste-Stander wid urtima Riksdagen i Orebro den 29 Septcmber 1810. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls Stats, Utskottets oen 25 bennes pä Bordel lagde Msmorial, angäende Hofhällnings-Stat för Hans Kongl. Högyet Kron.Prinsen, m. m. Or suprz. klx ?rorooc)IIc» U. ^Iwgvjll. Utdrag 1Z4 Den 29 September. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste. Ständet tvid Urtima Riksdagen i Arebro den 29 Sep. tember iZlv.
Betänkanden. betsförmåga, bräcklighet, o. s. v. Äfven skall bestämdt uttryckas personens Embete, Tjenst eller Befattning, elen rörelse, näring eller annan handtering han idkar, hans Fastigheter , Verk och Inrättningar, samt ändtligen de hos en hvar boende Hyrestnän, eller andre , hvilka dessutom, för sig oeh sitt folk, äro pligtige att enahanda förteckningar och uppgifter aflemna. Samma skyldighet åligger ock' Förmyndare, i afseende på sine Myndlingar och dessas Egendom , samt Styresmän af BolagsVerk och Inrättningar, outredt Sterbhus, eller under Concours varande Bo, för den Egendom, en hvar af dem förvaltar och vårdar. Allmogen och mindre skwfkunnige Invånare i Städerne äga, att muntligen meddela dessa uppgifter. Underlåter någon utan anmäldt laga förfall att personligen, skriftligen eller genom Ombud vid Mantalsskrifningen sig inställa, samt alla nödiga uppgifter meddela, bote till tväskifte emellan Åklagaren och Socknens Fattige Två Riksdaler, oeh vare samma bot för den , sorn underlåter att anmäla de på ägorne boende inhyses personer, skulle de än ifrån afgift böra befrias. Hvaremot den, som antingen sjelf beträdes med origtig uppgift, eller bidrager dertill, att någon utan skäl från Skatt uteslutes , skall betala den skattskyldiges afgift, och böta dess dubbla belopp ; Skolande desse böter, sorn dock ej böra utgå förr än Konungens Befallningshafvande derom förordnat, till - BtvillmngsUtsIi. Betänkanden. 2S1 falla Fattigcassan i den Stad, Socken eller Församling, hvartill den pliktfällde hörer. Före Mantalsskrifningen slut upprättas å hvarje ställe en förteckning öfver desse böter , hvilken, till riktigheten styrkt af Pastor , eller den i dess ställe närvarande, och 2;ne Socknemän, till Konungens Befallningshafvande öfversändes, som hos den försumlige later uttaga böterne , sä vida giltiga skäl till hans befrielse ej företes.
På en ledamots hemställan beslöts borttagande af utförselstullen; i öfrigt bifölls Ulsk:s förslag. Knappar; K n i f v a r. Utskottets förslag biföllos. Kol. Utförselstullens borttagande begärdes af en ledamot, men bestreds af tvänne andra. R. o. Ad. biföll Utsk:s förslag. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsljöts till eftermiddagen. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. lill 3 e. m. In fidem protocolli, F. O, Silfverstolpe. Tisdagen den i5 December i84o. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Devilln.Utsk:s utlåt. N:o 3o, i 'anleda, af gjorda anmärkt);!' vid betänk. N:o 2t, ang:de tullbevillningen. Koppar. Utskottets förslag rör:de rå och gårad koppar, kopparplåtar samt kopparbleck och kopparspik biföllos. Koppar, smidd, valsad eller gjuten: andra liel färdiga arbeten. I afseende på denna artikel yrkades bibehållande af samma införselslull, som 1835 års taxa innehåller. r a54 Den i5 December e. m. Utsk:s förslag bifölls derefter med den förändring , att införselstullen bestämdes till 4 rtdr lispundet. Utskottets förslag bi föl I os. Korgar; Korgmaka re-ar beten. Pröfningen af dessa båda artiklar uppskjöts för att företagas i sammanhang med pröfningen af artikeln ”Slöjdevaror. ” Korkar; Korkträd. Utskottets förslag biföllos. Kort, Spel-. Emot Utsk:s förslag yrkades, att spelkort borde fortfarande vaia förbjudna till införsel; hvaremot af mångå äfven yrkades bifall till Utsk:s förslag. [Ir Frih o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag. Ropades ja och nej.
Stockholm den 19 Oktober 1834. Reservation: Af Riks-Archivarien Nordström: »I följd af sin uti Betänkandet J\g 37 afgifna och numera af tre Riks-Stånd godkända framställning, att i de fall, der ovilkorlig bestraffning af spö eller ris är stadgad, fängelse vid vatten och bröd i stället skulle åläggas, har Utskottet uti detta förslag utelemna! spö— och ris-straffet för stöld, och deremot belagt detta brott med två olika straff på en gång, nemligen böter och fängelse med straff-arbete. Bötesstraffet är bibehållet från nu gällande straff-lag; straff-arbetet är en efterbildning fran den nyare Europeiska kriminal-rättens straff-system. Böternas belopp, bestämdt till tre gånger det stulnas värde, stiger med det stulnas belopp. Tiden för straffarbetet, utmätt öfver den normala, dels med hänsyn lill de särskilda omständigheter, sorn qvalificera gerningen, dels ock med hänsyn till det stulnas belopp, stiger alltså äfven i vissa fall med detta. Lag-Utskottets Utlåtande, Jtö 48. $1 Denna sammanställning af två straff på en gång för samma brott är i flera hänseenden anmärkningsvärd och saknar förebild ej allenast i andra länders nyare straff-lagar, utan ock i vår nu gällande straff-lag, likväl, hvad denna angår, med ett undantag, nemligen det från 100 dalers böter och ärans förlust till 100 daler och ett års fängelse med eller utan arbete genom Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779 bestämda straffet för vissa fall af edsöres-brott. Visserligen bör, då under verkställandet af en brottslig gerning (lere olika straff-lagar blifvit öfver trädda, såsom ock, då särskilda brott af samma person på en gång blifva föremål för ransakning och dom, den skyldige fällas till de olika straff, sorn å sådana öfverträdelser äro utsatta; men då härvid de olika mindre bestraffoingarne likväl skola förvandlas till den straff-art, som bland de ådömda är svårast, under iakttagande tillika, att högsta kroppsplikt ej öfverskrides, så hafva dessa förhållanden, uti hvilka grundsatsen om likformighet i det slutliga straffet uttalas, med ofvannämnda sammanställning intet jemnförligt.
Den af Utskottet föreslagne Lönetillökning för Majorer, Capitaine!- och UnderConducteurer har af Hr Grefve Horn endast för UnderConducteurerne blifvit medgifven, men helt och hållet bestridd af Casper Wykman och någre andre Ledamöter af H. Bonde - Betänkande ii, H:o a3g. i o i Ståndetanförande Casper Wykman: att, ehuru kärt det skulle för honom vara att bevilja allt som fordrades, förbjöde likväl dess begrepp om heder och dess skyldiga omtanka för landets fattiga Allmoge alt bevilja något, utan att först beräkna tillgångarne; att dessa berodde på ett mer eller mindre stigande allmänt välstånd, hvilket likväl i Landet förgäfves söktes och således lemnade ingen garantie för beviljandet af Löneförhöjningar; att, i afseende på den större vetenskapliga bildning Utskottet ansett fordras hos IngenieurCorpsens Officerare, anspråken på sådan bildning böra vara allmänna för alla Corpser och alla Statens Embetsman; samt att KrigsAcademien borde förse Corpsen med behöflige Officerare, hvilka, såsom uppfostrade genom betydliga biträden af Staten, äfven då vore i tilfälle att med deras erhållne högre bildning uti någon mohn återgälda det Allmänna de, i och för deras uppfostran, gjorde förskotter. Att Utskottet aldrig lemnat ur sigte beskaffenheten af Statens tillgångar, derom får Utskottet åberopa dess förslag till många och betydliga nedsättningar af Anslag, hvilkas äskade tillökning ej synts Utskottet vara oundgänglig. Men lika litet
Utan minsta grannlagenhet vidröra de de ännu öppna såren och vanhelga våra dyrbaraste minnen ... Jag hatar dessa främlingar ... det är de som ha förstört Italien genom att sprida tvedrägt mellan dess särskilta stater, då de ej sjelfva med sina härar öfversvämmat dess jord, slagtat dess ungdom och bortfört dess rika konstskatter ... det är de som tvinga våra styrelser till en desp... Annunciada afbröt sig sjelf. Hon märkte för sent att hon låtit hänföra sig till ett af dessa oförsigtiga utbrott, som så ofta ådragit henne skarpa förebråelser eller hån. Utan att veta det, hade hon öfvergått från de resande främlingarne till de främmande staterna och gjort en liten politisk filippik, som hennes sunda fönuft nödgades erkänna här icke vara på sin plats. – Ah, hvem har lärt dig allt det der? frågade modern iskalt. Kanske den token Gaetano ... Eller är det frukten af din uppfostran hos hans far, din farbror? Annunciada rodnade. – Gaetano, återtog prinsessan, är icke en rätt god ädling ... du bör akta dig att fästa dig vid honom. Han kan för dig aldrig blifva annat än en kusin, men det vore önskligt att han vore mindre. – Huru, min mor? – Han har högst tadelvärda vanor och idéer, och jag fruktar uppriktigt att han ärft sin fars gudlösa åsigter. Jag har erfarit att han hufvudsakligen lärer umgås med främmande målare och bildthuggare ... engelsmän, tyskar, danskar, som dessutom äro protestanter och föra ett högst gudlöst och oordentligt lif. Han har alldeles dragit sig ifrån sin egen slägt, och jag vet ej hvaraf det händer att han ännu ibland kommer hit. Annunciada visste det nog hon, men hon insåg tystnadens vigt. – I goda afsigter måtte det icke vara. Min dotter, du bör akta dig för honom! – Men han talar alltid skönt och på ett rent och ädelt språk. Jag håller af honom från min barndom. Vi hafva lekt tillsammans, och äfven under de sista åren ha vi umgåtts förtroligt. – Det der måste taga slut.