Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa nu antydda och befarade olägenheter a£ det nya förslaget, hafva bevekt mig att, under öfverläggning härom i StatsUtskottet, till de uti Betänkandet föreslagna stadganden påyrka ett tillägg, åsyftande att på de orter, der räntegifvare och räntetagare samfäldt och allmänneligen önska alt vidblifva det hittills följda och icke öfverklagade sättet för krono-tiondens eller andre räntors utgörande, sådant måtte varda dem medgifvet, intilldess att andra förhållanden eller åsigter göra en förändring deruti önskvärd för de härutinnan intresserade räntetagare eller räntegifvare; och får jag nu till Riksens Höglofl. Ständer hemställa, huruvida ett sådant tillägg kan anses behöfligt och gagneligt, eller icke.~ Af Herr Professoren, Doctor Thomander: ”Det ändamål, Höglofl. StatsUtskottet velat vinna genom de nu föreslagna åtgärderne, nemligen det att för framtiden i görligaste måtto förebygga ej mindre oredor och missnöjen enskilde räntegifvare och räntetagare emellan, än ock den ojemnhet, som på den senaste tiden uppkommit emellan förut lika beskattade hemman, är af den vigt, att jag icke skulle i oträngdt mål emot någon detalj i de derhän syftande förslagen mig reservera. Jag linner mig dock dertill nödsakad i följande omständigheter: A) De såkallade augments-räntorna anser jag belt och hållet hörande under privat-rätten och således någon väsendtlig förändring i sättet för deras utgörande icke rättsenlig! kunna af Rikets Ständer beslutas annorlunda, än sanctronsvis för de serskilda fall, der möjligen räntegifvare och räntetagare en gång för alla om sådan förändring öfverenskomma. Bd Höglofl. Stats-Ulskoltet har föreslagit, alt markegångs-prisen uteslutande skulle läggas till grund för ränte-persedlarnes värdering. Det är känd sak, att markegångs-pris ganska ofta betydligt afvika ifrån de verkliga varu - 40 /Slats-Ut skol tels Uilat a.ride , N.o -l-JO. pris, som under den egenteliga afsalutiden äro gällande.
Behållningen till innevarande år belöper sig till 14,024 kr. Full ansvarsfrihet beviljades styrelsen. De afgående styrelseledamöterna återvaldes enhälligt likasom revisorna och deras suppleanter. Tulseboda B r u n n s - och Badanstalt Pensionat i Marstrand Saison 1 juni — 1 september, SVERIGES BILLIGASTE FULLSTÄNDIGA KURORT. I SKOGRIK OCH NATURSKÖN TRAKT, 500 FOT ÖFVER HAFVET. HÄRLIG LUFT. GODT KLIMAT, LÄMPLIG MOT KATARRH I SVALGET OCH ANDNINGSVÄGARNA. Järnvattnet ENLIGT ANALYS BLAND DE BÄSTA I RIKET. Utmärkta gyttjebad, kraftiga OCH naturliga tallbarrsbad. BILLIGA BADPRISER. Som Prostinnan Tegnérs pension upphört, påpekas det gynnsamma tillfället att mi inrätta pensionat härstädes. Närmare upplysningar meddelas af Badintendenten. Gref ' magnigatan. 10 * Invärtes och barnsjnkdomar. Hvardagar kl. 10 — Vsll, och hälgdagar kl. 10 — 11. Hofboktryckeri SÖNVäfskola i Örebro. T E o r K m a t t o r, genomgjutna, enfärgade och tryckta, finnas i största urval och tillhandahållas profver samt kostnadsförslag på Lagerström Frej amagasinet Sybehörsoch Modeaffär. Specialitet: Garnerlii gsiirliklar till Mädningar o. kappor. Allm. E. Stockholm &amp; Sf u n n? Nina v. Engeström. Göteborgs KEX. A n n o n s ö r e r meddelas härmed vördsamt, att, på grund af upplagans betydliga stegring, annonser och tillkännagifvanden böra vara inlämnade till IDUN senast på måndagen för att kunna inflyta i s a m m a veckas lördagsnummer och senast på torsdagen för att kunna införas i påföljande onsdags-; UPPSÄTTNING AF ALLA FÖR ETT HEM LÄMPLIGA VÄFNADER I VANLIG VÄFSTOL FRÅN 4 TILL 10 SKAFT, SKÅNSKA ALLMOGE VÄFNADER, DAMAST M.
Med Götha Canals Discont hade dylika mesurer ic*<e behöft att tagas; den är, elter uppgiiterna, ju alldeles icke insolvent för närvarande. Det är Utskotten, som genom den besynnerliga Calcul, som är uppgjord, tillskapat ett deficit: Om Discontens skuld skall ökas med Cr ditivet af 1,500,000 R:dr, så bör dess fordran af Canal Directionen 1,».oo,000 R dr, också uppta, gas, och då befinnes att Delnings-massan öfverskjuter skulden med 5 å 600,000 R dr Delta slår äfven m med den Calcul, Canalllolaget sjelf uPPgdvit * Tidningarne för den 1 December förledit år, Af dtt<a synes att Boigenärerne kunna reda denna Concours utan någon Skillings lörlust, om de icke genom magtspråk 140 Den 17 Martil, e. m. blifva hindrade att bevaka sin rätt, så framt nemligen uppgiften af Fordringarne är pålitlig, och hvarföre Oirecteu erne med sin Egendom böra ansvara. För att ännu klarare utveckla denna sak, måste man betrakta, att Borgenärerne och Banquen hafva helt ol ka rättigheter i närvarande stund till Bolagets tillgångar. _ Banquens Ct edit i v 800, oco R dr, b-vdjades 1809, med det vilkor, att det först skulle åter* betalas 18315 emedlertid pantsattes Canalverket med a la dess Effecter, Fonder &c. till Banquens säkerhet, med förbindelse för Banquens Ombud , att tillse , om Canalarbetet så drefs och styrdes, att Banquens säkerhet var betryggad. Vid sista Riksdag erhölls ett ökadt Creditiv af andra 800,000 R:dr med samma vilkor och emot samma pant. Det kan icke rimmeligen förklaras , huru^Riksens
Hvilken som å en Skrift bedrägligt titelblad eller orätt författareeller utgifvarenamn utsätter, straffes med fängelse å fästning från och med Sex månader till och med Två år. Diktadt namn —- — hemtad. 10:o. A hvarje Skrift varde Boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatta; Uraktlåter Boktryckare sådant, plikte han första gången TrehundraRiksdaler och andra gången SexhundraRiksdaler ; Sker det tredje gången, vare han sitt Boktryckeri förlustig. Utsätter någon å tryckt skrift falskt Boktryckarenamn eller orätt tryckningsort, skall han derutöfver dömas till fängelse å fästning från och med Två månader till och med Ett år. Hvad här dylik beskaffenhet. Hänvisning: Bihang till Riks-Ståndens prot. 3 Sami. Const.-Ut:s Mein. N:o 62. Ridd. och Adelns prot. j Preste-Ståndets prot. Borgare-Ståndets prot. ) Bonde-Ståndets prot. den 16 Jan. 1858. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1859. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 3. \ mo 3. Ant. lill Exp.-Utsk. <len 22 Dec. 1850, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med uppgift å de af samtlige Riks-Stånden godkända Grundlagsändrings-förslag. Sedan Rikets Stunder den 10 och 14 innevarande månad, på sätt Konstitutionsutskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag utvisa, beslutat, angående de uti Memorialet N:o 2 anmälda, från nästlidne riksdag hvilande förslag til! ändringar i Grundlagarne, får Utskottet, i likhet med hvad vid föregående riksdagar iakttagits, vördsamt anmäla, att nedannämnde förslag blifvit af samtlige Riks-Stånden gillade och godkända, nemligen: N:o 5. Förslag lill ändring uti 17 och 22 §§ Regeringsformen, åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter; N:o 15. Förslag till tillägg i 41 § Riksdags-ordningen, angående rätt för Stals
Man kan visserligen säga att K. kungörelsen af den 6 Maj i83o gifvit anledn. att beräkna böter för bristande collationering; men jag finnér åtminstone icke, att bankens säkerhet har något att befara, då den som assignera!' öfver räkningen får böta. Assignerar han ej öfver, bevisar det, alt han har sin bok lika väl ordnad, som banken har sin. BancoUtskts utlåt. N:o i5 blef af R. o. Ad. återremitterad!. Ånyo föredrogs och bifölls BancoUtsk:s den 29 sisth April e. m. på bordet lagda betänk. N:o 16, ang:de afskrifning af 2:ne från banken utgifna odlingslån. 8 Den 16 Maj f m. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s den 29 sist). April e. m. på bordet lagda ullåt. N:o 17, öfver en af R. St:s år 18J7 församlade revisorer gjord hemställan, alt förre Bancocommissarien Toran må erhålla eftergift af ett honom ådömdt ersättningsbelopp. Hr von Troil, Emil: Jag anhåller om återremiss, på det BancoUtsk. mätte ännu en gång blifva i tillfälle att laga i öfvervägande, om icke billigheten påkallar alt tillstyrka RiksSttn afskrifningen, hvilken så väl bancoful Imäktige, som revisorerne tillstyrkt. Det ansvar, som uti förevar, afseende lomme att utkräfvas af Bancocornmissarien Toran, grundar sig på den solidariska förbindelsen, som åligger samtlige bancocommissarierne inom bankens särskilda afdeluingar; men förhållandet var, hvad Toran specielt angår, sådant, att det icke varit för honom möjligt att förekomma den försummelse, hvarifrån bankens förlust härleder sig; och den person, sorn egentligen vållat förlusten, har undgått aili ansvar, derigenom alt han afled, innan ersättningspåstående var framstäldt.
I öfverensstämmelse med hvad i allmänhet är stadgadt, att stämpel å fullmagter, konslitutorialer och förordnanden vid befordringar till högre lön blott skall åsättas för skilnaden mellan förra lönen och den, som erhälles, anse Rikets Ständer, att resolution eller Fullmagi på tjenstebyte eller transport, som h i 11 i n t i 11 s belagts med stämpel lill lika belopp, som konstitutorial på behaglig tid, hädanefter bör förses med stämpel lill 5 procent af del belopp, hvarmed den lön, sorn erhålles, öfverstiger den förra lönen. § 6. Uti åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar har blifvit anmärkt, att den progressiva skalan för stämpel å bouppteckningar vid sistlidne riksdag bestämdes allt för hög, helst sedan en förändrad uppskattning af fast egendom med den vid samma riksdag beslutade bevillningsförordningen inträdt, hvadan framställts särskilda förslag om nedsättning i nämnda stämpelafgift. Redan vid sistlidne riksdag höjde sig talrika röster för alskaffande af den progressiva skalan för stämpel å bouppteckningar samt antagande i stället af procentberäkning. Mot progressiv beskattning kan ock med skäl anmärkas den ojemnhet, hvarmed den, i mån af förmögenhetens storlek, träffar den skattskyldige. Nämnda ojemnhet har äfven föranledt, att man, i fråga om allmänna bevillningen, numera i allmänhet frånträdt den progressiva beräkningsgrunden, samt stadgat, all en viss procent skall utgöras af ali inkomst, ehvad den är större eller mindre, och häruti hafva Rikets Ständer ansett sig ega tillräcklig anledning att besluta afskaffande af den stigande skalan för stämpel ä bouppteckningar samt införande af procenlberäkning; hvarjemte och då det bör kunna antagas att i följd af det numera förhöjda taxeringsvärdet, äfven en lemligen låg procentberäkning för stämpeln å bouppteckningar ej skall leda lill minskning i den inkomst, som förut deraf tillflutit Statsverket, Rikets Ständer, i likhet med hvad som vid sistlidna riksdag föreslogs af dem, hvilka då påyrkade införande af procentberäkning i stället för en progressiv skala för stämpel å bouppteckningar, bestämt stämpeln å bouppteckningar till i procent af behållningen.
Samma är den 18 Augusti emottogo Fullmägtige ännu ett anbud till leverans af Silfver eller Guld, inom en tid likväl af 9 månader, hvarvid hos Fullmägtige fråga uppstod, huruvida Förskotter å dylike leveranser till Banken rätteligen borde medgifvas för en tid, som sträckte sig utöfver det löpande Calenderåret, samt Fullmägtige, enär lemnande af förskott, hvilka först under ett kommande år skulle godtgöras, ej kunde afse att, genom införskaffande af ädla metaller, realisera det löpande årets Handelsvinst, utan måste anses utgöra en assignering på den öfvervigt, Berättelse af Banco-Fullmäktige. Handeln elt följande tilläfventyrs komrae att äga, hvilken assignering sålunda skulle verkställas förr, än det vore möjligt med säkerhet bedömma, om någon sådan öfvervigt i verkligheten skulle uppslå, funnit sig höra antaga och för framtiden följa den grundsats, att Förskott i och för contralierad leverans af ädla metaller lill Banken icke borde beviljas under annat vilkor, än att den leverans, för hvilken förskottet lemnades, skulle under löpande Calenderåret fullgöras; med tillämpning af hvilken grundsats Fullmäglige ansett sig ej kunna antaga sistberörde anbud.
Det stämplade papper, sorn erfordras till chartering af den Götha CanalBolags Förbindelese till R:g:sContoiret, hvilken skall intecknas, äga Fullmägtige, att i StatsGontoiret requirera och , emot quitto, utan någon betalning utbekomma. De öfrige utgifterne för inteckningen må väl af RiksgäldsContoiret förskjutas, roen emot ersättning af Canal-Bolaget, efter den Räkning, som derå kommer att afgifvas; egandes Bolaget, att antingen inbetala beloppet till RiksgäldsContoiret, eller ock låta detsamma på anslaget afdragas, §. 52. R. St;r hafva nu i ett för allt beviljat Södertelje Canal-Bolag Trettio Tusen (3o,ooo) Riksdaler under villkor, att denna summa skall afsättas, såsom fond för Canalens underhåll och förblifva i RiksgäldsContoiret innestående mot ränta af fem för Hundra årligen, intilldess behofvet af dess användande uppstår, samt Bolaget derjemte sig förbinda, att Canalen allt ( 29 ) framgent underhålla och oförskingradt bibehålla de för Canalfarten nödige Inventarier. §. 53. Till befrämjande af Strömrensningar samt lättade Vatten-Communicationerhafva R. St:r till K. M:ts Nådiga disposition på RiksgäldsContoiret anvisat en årlig summa af Femtio Tusen (5o,ooo) Riksdaler, att utgå från och med år i83o intill nästa Statsreglering. Tredje Afdelningen. Lån till Städer och Corporationer. $■ 54- Till befrämjande af Staden Boras> snara återuppbyggande efter den Staden, år 1827, öfvergångne eldsvåda, hafva Rikets Ständer medgifvit, att nämnde Stad må, nnder alldeles enahanda vilkor, som de hvilka under i8a3 års
PresteBorgareoch Bondestånden hafva bifallit Utskottets förslag, att nedsätta införselsafgiften å skriftaflor: å dem »af sten» från 1 sk. 6 rrst. till 1 sk. och å »andra slag» från 8 sk. till 5 sk. skålp.; men Ridder skåpet och Adeln har härutinnan vidblifvit gällande bestämmelser. Såvida Ridder skåpet och Adeln icke vill, med frånträdande af detta sitt beslut, antaga Utskottets af öfriga Stånden godkända förslag, föranleder skiljaktigheten följande omröstning: 256:o. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att nedsätta inför sclstullen å skriftaflor »af sten» till 1 sk., och »andra slag» tili 5 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bibehållas gällande införselsafgifter, å förra slaget 1 sk. 6 rrst. och å det sednare 8 sk. skålpundet. För Ståndens skiljaktiga beslut, angående slöjdevaror, ej specificerade, har Utskottet här förut redogjort. Utskottets förslag, att bestämma införselstullen å smör till 1 rrdr 24 sk. lispundet är af Ridderskapet och Adeln godkändt. Presteoch Bondestånden hafva bestämt denna införselstull till 2 rrdr och Borgareståndet till 1 rrdr per lispund. Utskottet inbjuder sistbemälde tre Stånd att, med frånträdande af sina beslut, antaga Utskottets förslag. I annat fall, måste följande omröstningar anställas: aj om kontraproposition: 257:o. Den, som till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen, angående artikeln smör, antager Presteoch Bonde-ståndens beslut, att bestämma införselstullen derå till 2 rrdr lispundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Skriftaflor, Slöjdevaror.
Det duggregnade ihärdigt, och gatan luktade våt makadam, och klockorna ringde till högmässa, ty det var söndag. Tomas kom ut från en rakstuga, blek och med rödkantade ögon; han sov dåligt om nätterna på de sista veckorna. Han skulle möta sin mor i Jakobs kyrka. Det hade blivit en sådan tomhet ini honom och omkring honom, att han utan lång tvekan gav vika för ögonblickets alla växlande impulser, och då modern kom in till honom på morgonen, medan han ännu låg, och med sin blidaste röst bad honom att följa sig i kyrkan, hade han icke hjärta att säga nej. Han gick ju nästan aldrig i kyrkan; men det var kanhända icke rätt. Om det kanske denna dag kunde ske ett omslag i hans liv... Han tänkte på dessa saker, medan han långsamt gick Grevturegatan utför. Han hade ingen psalmbok i handen, ty han var rädd att möta någon bekant. En gammal fru, klädd i en brun, trådsliten kappa, kom ut ur en port i sällskap med en ung gosse i gymnasistmössa. De gingo båda i samma stillsamma söndagstakt, och båda hade psalmböcker i händerna. Tomas kände genast igen den gamla frun: det var Ellens mor. Han hade sett dem tillsammans i Humlegården någon söndagseftermiddag i maj. Gossen var alltså hennes bror, han som så gärna ville bli läkare... Och det var här de bodde. Tomas hade stannat utanför porten. Ellen hade verkligen också sagt någon gång, att hon bodde på Grevturegatan, men det föll av sig själv att han icke hade kunnat besöka henne. Om Ellen är hemma, är hon alltså ensam, tänkte han. Men hur kommer det sig, att hon inte vill gå i kyrkan med sin mor och sin bror... Kan hon vara sjuk? Stackars Ellen, han hade förbrutit sig svårt mot henne. Så svårt, att han knappast vågade tänka på det. Vad skulle hon tro om honom? Hon var kanske redan död. På tre veckor hade han icke sett henne. Hon kunde mycket väl vara död, utan att han visste något. Livet är besynnerligt. Nej, han måste se henne och veta om hon levde. Tala med henne, förklara sig på ett eller annat sätt, falla ned för hennes fötter och tigga om förlåtelse... Han var redan i trappan.
Då Rikets Ständer vid flera föregående tillfällen behjertat det behof, hvaruti aflidne, förtjente erabetsmäns enkor och oförsörjda barn befunnit sig, vågar jag i sådant hänseende ytterligare taga Rikets Ständers välvilja i anspråk och vördsamt hemställa om pension åt aflidne Häradshöfdingen F. W. Strandbergs efterlemnade enka, fru Fredrika Strandberg. Häradshöfdingen Strandberg, som afled under innevarande år, var född 4793 och inträdde i Statens tjenst år 1819 samt erhöll sitt första domareförordnande den 5 Juni ‘1822. Från sistnämnda tid och intill den 16 November 1841, då han befordrades till häradshöfding i Bro, Håbo, Åsunda och Trögds häraders domsaga i Upsala län hade han nästan ständigt förordnande att förestå domare-embeten och hans oförvitliga och redbara verksamhet i ett af de mödosammaste och mest ansvarsfulla kall omfattar således en ganska lång period, äfven om man afser att Häradshöfdingen Strandberg under de sednaste åren af sin lefnad, i anseende till en genom ansträngdt arbete ådragen sjuklighet, åtnjöt tjenstledighet. Vid sin död efterlemnade han, jemte sin enka, en son, född 1845, som ännu icke utan allt understöd från föräldrahemmet kan försörja sig, samt en oförsörjd dotter och två yngre söner, hvilkas uppfostran ännu icke på långt Där är fullbordad. Tillgången i boet, som inför Stats-Utskottet skall styrkas, uppgår till omkring 2,700 R:dr R:mt och lemnar således enkefru Strandberg ej större behållning än värdet af ett tarfligt lösörebo. Väl erhåller fru Strandberg 600
Domkapitlet mot Weskinde pastorats befrielse från berörda skyldighet ej hade något att invända, så vida utvägar på annat sätt bereddes att lemna prebende-innehafvaren ful! ersättning för de förmåner, han af pastoratet åtnjöte; hvarjemte Domkapitlet upplyste att, sedan dåvarande kyrkoherden i Weskinde den 18 Juli 1857 blifvit befullmägtigad till pastor prebendarius i Endre, Domkapitlet låtit kungöra ledigheten af Weskinde pastorat. Vid underdånig föredragning den 11 Augusti oftanämnde år af detta ärende fann Kongl. Maj:t frågan om upphörande af prebende-egenskapen vid förberörda pastorat lämpligast böra till nådig pröfning förekomma i sammanhang med det af Rikets Ständer i underdånighet framställda förslag uti enahanda syftning beträffande prebendepastorater i allmänhet; hvarjemte Kongl. Maj:t förklarade, det Domkapitlet egde i vanlig ordning fullfölja åtgärderna för återbesättande af den lediga kyrkoherdebeställningen i Weskinde på sätt dittills egt rum; dock med sökändernas förständigande, att den blifvande kyrkoherden skulle vara underkastad den förändring i afseende å pastoratets innehafvande, som kunde blifva en följd af Kongl. Maj:ts nådiga beslut i anledning af Rikets Ständers nyssberörda underdåniga framställning.
För att iå sin sak pröfvad af en sådan Kält, anger Motionairgn den lycklig, som slipper med uppehåll af blott ett år eller något mindre; men att deremot ej sällan skall handa, att saken uppskjutes en elier flere gånger, eller utställes till Lagmans-besigtning, då man ofta, utan fog till klagan, måste nöja sig med Två eller Tre års utdrägt, utan aa» nan ersättning, är. den som ligger i fördelen att hafva erhållit LagmacsRättens Dom, rigtig eiler origtig, men högst sällan så respecierad , att saken dervid stannar; och som all den Lagförändring, hvilken, för att afhjelpa denna oreda, skall finnas behöflig, S8o T.agVt skottets [i et zink midén, endast vöre att nr LagBoken borttaga alla ös stallen, som om LagmaosRätt handla, samt att i stället införa enahanda föreskrifter om sakers vädjande från HåradsRått, som nu om dylikt vädjande från LagmansRätt finnes, så har en sådan Lagförändring blifvit föreslagen , hvarvid, till vederläggande af de betänkligheter, som mot detta Förslags antagande kunde möta, dels deraf att HofRätterna kunde blifva med för mycket arbete betungade, dels i anseende till svårigheteD att ersätta de Syner, som Lag' mansRätterne nu hålla i JordeTvister oell HuseSynSMäl, Motionairen vidare anmärkt i förra fallet, att då Vade Pen niaga rne blefvo lika höga vid HåradsRått, som de nu äro vid LagmansRått, och Härads Rättens Dom borde fullgöras på enahanda sätt, som nu om LagmansPtäus
Jag tager mig friheten derjemte fästa upmärksamhet deruppå, att Ulsk:s Utlåt, alldeles icke innefattar — såsom Hr von Den 19 Juli. 359 Hartmansdorff förmodat — någon reorganisation af Wadstena Krigsmanshus-kassa, utan endast svaromål deruppå, huruvida den af Riksdagsmannen från Malmöhus län Johannes Nilsson framställda motion kunde vara nyttig eller tjenlig, men då motionären icke framlagt den aldra ringaste utredning af frågan, icke heller visat till huru stora kostnader förslaget, om det genomfördes, skulle leda, och då, enl. hvad jag förut nämnt, den af honom uttalade grundsats, att utdela mindre pensioner vid tidigare år, icke är rigtig, utan att tvertom större pensioner böra gifvas vid högre ålder, så anser jag, på grund häraf, att R. o. Ad. har fullt giltiga skäl att afslå motionen samt bifalla Utsk:s förlag. Frih. Palmstjerna: Orsaken hvarföre jag yttrade några ord emot återremiss af frågan är den, att jag anser, att såväl vid delta som vid alla andra tillfällen ingen onödig åtgärd bör vidtagas, och dä jag ser att icke någon åtgärd kan blifva följden af Retänk:s återremitterande, så tror jag att R. o. Ad. icke heller bör bifalla detsamma, man må för öfrigt hålla så vackra tal som helst om gamla soldater, som tjent ut och blifvit blesserade m. m. Om nu icke någon åtgärd kan vidtagas, tjena ju dessa granna fraser till ingenting. Hvad Hr von Knorrings kalkyler angår, sä fruktar jag att StatsUtsk. icke kan antaga dem, äfven örn en återremiss skulle komma att ega rum. Hr von Knorring yttrade nemi. att det icke skulle öka utgifterna, om pensionerna biföllos vid en kortare tjenstetid än vid en längre. StatsUtsk. — vill jag minnas af gammal vana — räknar helt olika. Om pensionerna gifvas först efter en tjenstetid af 24 år, eller efter en tid af blott 12 år, synes mig att desamma förhålla sig till hvarandra som 50 till 100.