Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då deremot Välloflige BorgareStåndets ofvanintagne beslut om uteslutande af det utaf de öfrige Riks-Stånden godkända uttrycket ”utan afseende derpå, om de tillhöra Land eller Stad,” har inflytande på Bevillningens belopp, föranleder denna skiljaktighet, om den kommer att fortfara, votering, under förutsättning hvaraf Utskottet vördsamt tillstyrker antagandet af Prop. 7. Den som vill, att 2 5 §. i nya Bevil 1— nings-Förordningen skall erhålla följande lydelse: ”Då all annan, i Riket befintlig , rotering underkastad jord, af Krono, Skatte - Jfevillnings-UtskoiLets Memorial N'.o 70; 1 3 och Frälse-natur, enligt Rikets Ständers Beslut, borde vara till Kneckteoch Båtsmanshållet indelad, men Hemman och Hemmansdelar, eller jord, likväl gifvas, som ännu ej kommit att vidkännas ett sådant onus, utan att något motsvarande dem ålagdt är, skola dessa, utan afseende derpå, antingen de tillhöra Land eller Stad, för en sådan rotefrihet, så länge de den åtnjuta, årligen be, tala 12 R:d lör helt Hemman, och i lika förhållande för mindre delar eller jordlotter etc. (se Redactionen i Förfatinings-förslaget), röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, * 0 skola, efter Välloflige Borgare-Standets beslut, orden : utan afseende derpå., antingen de tillhöra Land eller Stad, uteslutas; men för öfrigt till den föreslagne ordalydelsen bibehållas.
U t o m m e d lagerkransar o c h b l o m m o r har fru Duse af h. m:t konungen, hvilken m e d stor uppvaktning besökt alla föreställningarna utom den sista, hugnats m e d medaljen Literis et Artibus. Teater och musik. Eterneller. Eleonora Duse. Kungl. operan har s o m bekant under en del af sistl. d e c e m b e r månad upplåtit sin scen åt ett italienskt skådespelaresällskap m e d den världsb e r ö m d a skådespelerskan Eleonora Duse i spetsen. D e oregelbundenheter, s o m alltid äro förenade m e d utgifningen af årets tvänne sista n u m m e r af Idun, hafva gjort, att vi först så här post festum kunna nämna något o m dessa föreställningar. Och ehuru dessa föreställningar, särskildt h v a d Eleonora Duse v i d k o m m e r, varit af den art, att man skulle vara frestad att skrifva spalter därom, måste v i inskränka oss till endast några korta erinringar. Inalles hafva s e x föreställningar gifvits o c h hafva därvid uppförts » Cameliadamen », » Hemmet » o c h » Cavalleria rusticana », hvardera två gånger, samt » Värdshusvärdinnan » o c h &gt;Claudes ' hustru » hvardera en gång. Intresset har naturligtvis så godt s o m uteslutande koncentrerats kring fru Duse, o c h d o c k måste rättvisligen erkännas, att det sällskap, den firade konstnärinnan för m e d sig, på det hela taget är godt, ja äfven innesluter verkligt framstående förmågor. Af Amalia Fahlstedt. » H o n » där Han och hon arm i arm o c h väninnan i deras s p å r. Dessa två egenskaper hade dock min mor i ännu högre grad. » Utanför E lusthuset därborta brukade NEROTH &amp; Q o. Några barn hade de emellertid ej. Men en dag stod » hans » dödsannons i tidningen. Det var » hon » och » väninnan ». » frågade jag. Sparar penillllffar. a r b e t e.
Beträffande ordningen och sältet för bestämmandet af den serskilda årsmarkegången, äfvensom angående besvärs fullföljande i anledning af deputerades åtgärder, med afseende å så väl den tioåriga medelmarkegången som årsmarkegångssätlningen, böra hittills gällande föreskrifter tjena till efterrättelse. Genom hvad Utskottet sålunda rörande markegångssättningen tillstyrkt, anser Utskottet sig hafva besvarat ofvanomförmälde, af Riksdagsfullmäktige Olof Johansson från Stockholms län, Petter Pettersson från Jönköpings län, Arvid Arvidsson från Elfsborgs län och Sven Andersson från Skaraborgs län i detta ämne väckta motioner. I afseende å de serskilda förslag, hvilka, under åberopande af Stats-Utskottets vid sistförflutna riksdag i fråga om beskattningsväsendels förenkling afgifna utlåtande N:o 242, blifvit af åtskillige motionärer inom riksstånden väckta, går Utskottet nu att yttrande afgifva, i den ordning de uti förenämnda utlåtande förekomma, och med hänvisning vid hvarje fråga till det moment af samma utlåtande, hvarunder ärendet igenfinnes. 4:o. 4:de mom. I della moment hade Utskottet, i afseende å den uti Herje ådalen bland ordinarie räntan förekommande räntepersedeln ost, som erlägges för hvarje underhållen ko, utan att likväl annan grund för beräkningen finnes stadgad, än att den skall motsvara en dags mjölkning, tillstyrkt, att, då berörde skatt alltså icke utgjorde någon så bestämd ränta, att förvandling deraf kunde, så länge räntan utgår Stats-Ulskollels Ullålande, Jtt 167. 25 Utgår efter dylika grunder, ega rum, Konungens Befallningshafvande i länet måtte få sig uppdraget, att, efter menigbeternes hörande, i underdånighet afgifva förslag, huruledes denna skatt, förvandlad till penningar, lika som öfriga hemmansräntor i provinsen, måtte kunna till visst belopp för hvarje hemman bestämmas.
Nödvändigheten syntes således fordra, att Sunnerbo härad finge ett särskildt sjukhus inrättadt inom sitt eget område, och en dertill särdeles lämplig plats vore Ljungby köping, hvilken på ett afstånd af 7 mil från Wexiö, genom sitt läge nära medel - 40 Stals-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). punkten af häradet, tjenliga byggnadsplatser samt såsom station för provincialläkare och försedd med ett val ordnadt apothek, erbjöde många och vigtiga fördelar för inrättande af ett för häradet afsedt sjukhus. Häradets innebyggare hade nu äfven hes Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att få skiljas från länslazarettet och kurhuset i Wexiö; att den årliga kurhusafgrft, som erlägges af hvarje skattskyldig person, hädanefter måtte uteslutande få användas för häradets eget behof, äfvensom att den andel, häradet eger i länets lazarettsoch kurhuskassa måtte, beräknad efter folkmängden i förhållande till öfriga delen af länet, få uttagas och ställas under förvaltning af en för detta ändamål i behörig ordning tillsatt direktion; och hade, i sammanhang härmed, häradsboerne uppdragit åt motionären, att hos Rikets Ständer göra hemställan om erhållande af statsbidrag för uppförande af det tillämnade sjukhuset, hvarföre kostnaden, enligt bifogadt förslag, skulle uppgå till ett belopp af 8,586 R:dr 62 öre. Då Utskottet anser del med skäl kunna ifrågasättas, huruvida Statsverket bör anlitas till bestridande af kostnaderna för en, för ett särskildt härad afsedd, sjukhusbyggnad; får Utskottet, med afseende jemväl å de flerfaldiga anspråk i sådan syftning, som säkerligen skullle framkallas genom bifall till det nu väckta förslaget, hemställa. att förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 117:0.
En barnkammar ' ha vi, en liten och skum. Tänk hvad jag var dum! Jag kunde ju redt mig ett diktarerum I stället för barntomma båset. Jag tänkte på kommande dagar förstås, Men än ingen skrikhals vi hafva, gu ' nå ' s. För storken är kringvridet låset. Men vi ha tre rum, och det ena är mitt, Det andra är ditt, Min käraste skatt uti stugan, och ett Jag fullt utaf vänner vill proppa; Om dem vi se komma hem till oss en dag, Så bli vi så glada, båd ' gumman och jag, Att högt upp i taket vi hoppa. Vi hafva en hund, som är platsens polis, Och en liten gris, Som nog blir just lagom till julen precis, Ty » grymt » är ditt öde, o, nasse! En kossa vi ha och en dansande kalf, En fårkätte full och en dräng, som är half, Ty träben han har lille Lasse. Det bästa som finns i mitt landtliga bås Är gumman förstås; Och far hennes, stormrik, tyvärr heter Lås, Men gumman min hon heter — duga. Ja, lycklig är jag, och jag säger nu blott, Jag ville ej byta mot konungens slott Min lilla förtjusande stuga. G u s t a v u s. * Kvinnorna på utställningen. Turistoch sportutställningen, J S f i, mina damer, älska ju skön natur och fri7 r luftslif i icke mindre grad än mannen, och när sommaren kommer, längta ni ut och bort från städernas kvalm, hän till skogarnas doft, till fjällets rena luft och till de vida vattnens klara speglar. Och om vintrarna, när snö och is klädt naturen i sin hvita, kalla skrud, äro ni lyckligtvis icke längre rädda för att träda stålsko på er fot, för att hurtigt och muntert deltaga i årstidens friska nöjen. Därför, mina ärade läsarinnor, är jag fullt öfvertygad om att ni med icke mindre lefvande intresse än vi män taga i betraktande den synnerligt tilltalande och innehållsrika turistoch sportpaviljongen på vår utställning. Ritningarna till den vackra byggnaden äro utförda af » tusenkonstnären », arkitekten Fredrik Liljekvist, och de inre anordningarna äro fullbordade under öfverinseende af ryttmästaren friherre S. Hermelin.
Studera vi klubbens matrikel, finna vi först och främst, att h. m:t konungen är klubbens hedersledamot, kronprinsen dess ordförande, prins Carl, prinsessan Ingeborg och prins Eugen dess medlemmar. Vi påträffa vidare idel kända namn, såsom de flesta af diplomatiska kårens medlemmar, bland hvilka de mest aktiva äro engelske ministern och hans fru samt belgiske ministern, hvilka ej gärna försumma en enda af vinterns lawn-tennis-dagar. Bland de mest flitiga spelarne äro äfven hofstallmästare Säger med fru, löjtnant Adlerstråhle med fru, frö- ken Lilliehöök, fröknarna Peyron, fru Weidenhielm, född Wijk, friherrinnan Blomstedt, född Adelsvärd, kabinettssekreteraren grefve Taube, grefve Clarence von Rosen friherre Magnus afUgglasm.fi. Med kronprinsens klubb hafva för öfrigt så småningom från de andra klubbarne införlifvats de skickligaste spelarne, så att kronprinsen nu ä r i tillfälle mäta sina krafter med de skarpaste lawn-tennis-spelarne i Stockholm. Hvarje vår anordnar kronprinsens klubb en stor täflan, detta år till och med en internationell, som räckte i åtta dagar. Sex timmar dagligen gingo bollarne oafbrutet mellan de täflande, och stannade segern för denna gång på danskarnes sida. Dessa täflinFROKEN ELSA LILLIEHOOK gar följas med det största intresse af såväl gammal som ung, och äro biljetterna lill dem lika eftersökta som svåråtkomliga. Af våra lawn-tennisspelande damer ålergifva vi porträtten af fru Adlerstråhle, född von Oelreich, och fröken Lilliehöök, båda pristagarinnor vid den stora vårtäflan Dessutom en gruppbild af en bland Idrottsparkens många klubbar, upptagande från vänster till höger räknadt (det stående ledet): friherrinnan S. Lagerbielke, fru G. Weidenhielm, grefvinnan C. Falkenberg, friherrinnan A. Beck-Friis, friherrinnan D. Sparre och grefvinnan A. Lagerberg. Den sittande damen är friherrinnan E. Blomstedt.
Nåden framlefva, Stormägtigste, Allernådigste Konung! K ders Konglig Majestäts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter S. VON TROIL. J. J. NORDSTRÖM. C. J. STOLPE. G. W. GUMAELIUS. C. H. EKSTRAND. NILS LARSSON. L. Möller. Stockholm. Hörbergska Boktryckeriet, 1859. Förslag - till Förordning om Kommunalstyrelse på landet. i. Allmänna stadgande». § 1- Hvarje socken på landet utgör för sig ett särskildt kommunalsamhälle för vårdande af sina gemensamma ordningsoch hushållningsangelägenheter, efter hvad derom i denna Förordning närmare bestämmes. Om handläggning af kyrkliga ärenden, är särkildt stadgadt. § 2. Der två eller flera socknar redan äro under gemensam kommunalförvaltning förenade, må dervid förblifva, lill dess, efter gjord framställning och vederbörandes hörande, Konungens Befallningshafvande annorlunda förordnar. § 3- Der två eller flere socknar inom samma län tillböra ett pastorat, må ock de kunna om gemensam kommunalförvaltning sig förena. Framställning om sådan förening ingifves till Konungens Befallningshafvande, som eger derom förordna. Landsoch stadskommun må icke under gemensam kommunalförvaltning förenas. § 4. Medlem af eli kommunalsamhälle på landet är en hvar, som der eger eller brukar jord eller annan fastighet, eller der idkar bergsbruk, handel, låbriksrörelse, handtverk eller annat allmän bevillning underkastadt näringsfång, eller eljest, till följd af gällande Förordningar, sitt laga bo och hemvist der häfver eller hafva bör. § 5. Hvad kommunen tillhörer, antingen i fastighet, inkomstgifvande rättighet eller i rörligt kapital, såsom ock de medel, Staten kan hafva åt densamma beviljat, må, der ej annorledes stadgadt är, såsom tillgång lill betäckande af kommunens gemensamma utgifter anses, och skall förvaltas på sätt här nedan sägs.
För att undvika detta blef det nödvändigt att, med öfvergifvande af försöket att segla från Kap Tscheljuskin rakt till de Nysibiriska öarna, så snart som möjligt söka nå det öppna vattnet vid kusten. Då det den 23 på morgonen klarnade, började vi derför åter ånga fram bland drifisfälten, men denna gång ej för att komma fram i en bestämd riktning, utan för att söka öppet vatten. De isfält, vi nu träffade, voro ytterst sönderfrätta, hvilket antydde, att vi ej kunde vara långt från drifisens kant. Men detta oaktadt blefvo alla försök att finna »framkommelig» is i ostlig, vestlig eller sydlig riktning förgäfves. Vi måste alltså i nordlig riktning söka den öppning, genom hvilken vi inseglat. Detta var så mycket mer oroande, som vinden hade kastat om till en temligen frisk NV, hvarför det med Vegas svaga ångkraft endast gick långsamt framåt. Först kl. ½ 7 e. m. kommo vi ändtligen ut från den säckformiga öppning i isen, uti hvilken vi dagen förut vid middagstiden inseglat. Utan att sjelf hafva erfarit det, kan man knappast göra sig en föreställning om de synvillor, som dimma åstadkommer i trakter, der de föremål, som framskymta genom töcknet, icke äro till sin storlek på förhand kända och sålunda ej kunna lemna åskådaren ett begrepp om afståndet. Vår uppfattning af afstånd och storlek beror i sådana fall fullkomligt på en tillfällighet. Härtill kommer, att sjelfva de dimhöljda föremålens otydliga konturer ofta af åskådaren omedvetet fullständigas till nyckfulla fantasibilder. Under en båtresa i Hinlopen Strait skulle jag en gång bland drifis ro till en några få kilometer aflägsen holme. När båten sattes ut, var himlen klar, men medan vi som bäst voro sysselsatta med fogelskytte för vår middag, höljdes allt i en tät dimma, och det så oförmodadt, att vi ej hunno taga någon kompasspejling på holmen. Häraf föranleddes en ej rätt angenäm rodd på höft bland de i sundet häftigt kringdrifvande isstyckena.
Den näpet lustiga handlingen, s o m f ö r öfrigt gaf artisterna många tillfällen att briljera m e d sin mimiska förmåga, är förlagd till en ungersk b y, hvilket nödvändigtvis förutsätter ungerska b o n d - dräkter h o s e n d e l af d e uppträdande, h v a r i g e n o m figurernas många vackra plastiska attityder ej alltid k o m m a till sin rätt. Vidare var andra aktens sceniska utstyrsel — dockfabrikantens b o n i n g — mer än lofligt enkel; d e n kunde m e d litet g o d vilja hos sällskapets ledare säkerligen gjorts något mera illusorisk, ty sådan d e n n u tedde sig, m e d e n d o c k - figur placerad här o c h där liksom på måfå, b i d r o g den att betänkligt försvaga intrycket af det hela. Danserna gingo emellertid m e d lif o c h fart o c h den czardas, s o m utfördes af några af ' sällskapets bästa förmågor, präglades alltigenom af sydländsk glöd o c h lidelse. Fru Guldbrandsen dansade roligt o c h karaktäristiskt e n automatdans o c h gaf för öfrigt flere vackra prof på sin graciösa konst. Délibes ' musik är melodifager o c h pikant, utan att d o c k höja sig öfver d e n ordinära balettmusikens nivå. E n populärare cirkusdirektör än Nf Tanti torde ej hafva uppträdt i Stockholm, o c h populärare blir h a n visst för hvarje dag. Ej för att han har något storartadt cirkussällskap m e d ty åtföljande välförsedt stall att skryta m e d — o c h han lägger ej heller an därpå — m e n det är hans oförbränneligt goda lynne, s o m verkar så smittande o c h upplifvande på publiken o c h gång på gång lockar densamma tillbaka till det nätta cirkuspalatset v i d Djurgårdsslätten. Enastående torde o c k vara för denna cirkus, att direktören själf uppträder s o m sällskapets förste clown.
Utskottet ankomna protokolls-utdrag för den 28 näsllidne Februari och den G innevarande månad, hafva respektive Riks-slånden, i anledning af Utskottets i Memorialet N:o 16 gjorda hemställan, att af Bankens vid 1856 års utgång upplupna disponibla vinst, beräknad till 2,833,187 R:dr 14 sk. 10 r:st Banko, eller 4,219,780 R:dr 96 öre R:mt, ett belopp af 1,000,000 R:dr R:mt årligen må, vid slutet af hvartdera året 1857, 1858 och 1859, från Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontorel aflemnas, slädnät i följande beslut, nemligen: Hiigloflit/a Ridderskapel och Adeln har b i fallit Utskottets berörde hemställan; Hiigoördiga Preste-stdndet och Ftilloflipa Borgareståndet hafva deremot, med afslag å samma hemställan, beslutat, att endast 500,000 R;dr R:mt skola, vid slutet af hvartdera utaf ofvannämnda tre år, från Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas; hvarjemte Hedervärda Bondeståndet beslutat att sislberörde belopp eller 500,000 R:dr R:mt skall under hvartdera af åren 1857, 1858 och 1859 lill Riksgälds-kontoret öfverlemnas, men återstoden af den upplupna vinsten förbehållas Banken; i sammanhang hvarmed Bonde-ståndet åt Utskottet öfverlemna!, att uppgöra förslag till de bestäm melser, hvilka kunde vara nödiga för den, Banken behållna vinstens användande till Bankens fördel.
Extra Ordinarie Inkomster. ' hvilka, enligt 60 § Regeringsformen, såsom bevillning utgå: 29:o. Tullmedlen: Inkomsten af dessa medel, som vid sednaste Stats-reglering beräknades till 4,530,000 R:dr, hvaraf 800,000 till stat och omkostnader m. m., har utfallit på nedanstående sätt: Brutto uppAfkorta ingar, Restitutioner, SpanmålsStatsverkets l börd. Stat och omkostnader. tull. behållna vinst. Prop. om Statsverket 4833. 9 Medeltalet af uppbörden liar således uppgått till årligen 5,254,189 R:dr, sorn, obe’räknadt spanmålslullen, lemnat en för Statsverket disponibel behållning i medeltal årligen af något utöfver 4 millioner R:dr. Men, i anseende till det, i mon af handelsrörelsens stigande eller minskande, ombytliga beloppet af lulluppbörden, och till följe af de nedsättningar uti en del tuliafgifter, sorn Kongl. Majit anser nödiga och hvarom särskild Nådig proposition till Rikets Ständer afgifves, föreslår Kongl. Majit nu Rikets Ständer, att beräkna denna Statsinkomsts netto-behållning för blifvande Statsreglering till . R:dr 3,850,000: och alt upptaga till stat och omkostnader, resti tutioner, afkortningar m. in. förslagsvis 1,000,000: samt således uppföra tullmedlen, förutom tullafgif terna på inkommande spanmål, till en summa af .. R:dr 4,850,000: 30:o.
Prop. till P. St. 1847. 15 Transport R:dr 61,891; finnas utförligt uppgifne, har Kongl. Majit, under den 26 Mars 1846, i nåder anbefallt en förändrad organisation af Dess Lifgarde till liäsL samt tillika låtit ad interim utfärda en derefter lämpad ny aflöningsslat för detta regemente, hvilken slutar sig på en summa af 66,192 R:dr 33 sk. G rist., och således med 3,177 Ridr 20 sk. öfverstiger regementets anslag enligt Riks-staten, men deremot endast tills vidare fått tillämpas i den mån regementet, uti föreskrifven ordning, lill densamma från en jemväl fastställd s. k. Öfvergångs-stat öfvergå It. Å andra sidan hafva, på sätt Departements-Chefen äfven ulredt, genom de med regementet i öfrigt vidtagna regleringar och, i följd af nådigst anbefalld förändring af dess uniform, besparingar blifvit i utgifterna för regementets beklädnad, sadelmundéring och fouragering m. m. tillvägabragta till ett sammanräknadt belopp af närmare 20,000 Ridr; vid hvilket förhållande och då angeläget är, att regementets nya organisation snart må kunna definitift fastställas, Kongl. Maiit nu föreslår Rikets Ständer, att omförmälda, för sådant ändamål erforderliga tillökning i nuvarande anslag för Lifgardet till häst må varda på stat uppförd med 3,177:
Det hänsynslösa sätt, hvarpå Berg och Holstein-Ledreborg under söndringen hafva bekämpat hvarandra, omöjliggör för radikala och moderata att öppet sluta sig tillsammans i ett parti, men de hafva under det senaste korta riksmötet undvikit de dittills alltjemnt återvändande sammandrabbnin-garne; de gjorde gemensamma förslag och understödde hvarandra i debatten, och det är intet tvifvel underkastadt, att om icke Estrup afgår, skola de mer och mer närma sig hvarandra. Så har det tillgått, att Estrup som började med att splittra venstern, slutat med att återförena den och — splittra högern. Det har icke kunnat annat än medföra ett sjunkande af hans prestige, att det som hittills framhållits såsom hans hufvudförtjenst — att reducera det starka, oppo-sitionela flertalet till två svagare minoriteter — tillintet-göres af honom sjelf. Man kan förstå, att de nationalliberala under denna något brokiga situation gjort icke obetydliga sträfvanden för att bli Estrup qvitt. Men de saknade mod att gå öppet till väga och derför uträttade de ingenting. Jag skall meddela en enstaka intrig, som icke var ofint spunnen. De omtalta ändringarna, som föreslogos af den oberoende ven-stern, för att mäkla mellan parterna, hade högern i och för sig ingenting emot; under gemensamma utskottets möte med Estrup tillfrågades denne om regeringens ställning till mäklingsförslaget. Estrup försökte först en undflykt, men utskottets ordförande, Krieger, begärde ett bestämdt uttalande, och så lät Estrup de utan tvifvel något öfverilade, ofvan omtalade orden falla: DFörslagen äro absolut oantag-ligaD. Flere nationalliberala arbetade nu på att likväl fa dem antagna; hade det lyckats att få landsting och folke-ting ense om något som Estrup förklarat oantagligt, hade han ju varit tvungen att afgå. Men icke hela partiet vågade inlåta sig härpå, och försöket strandade; vi fingo en valkamp och under denna nödgades de nationalliberala att folja Estrup. De befinna sig emellertid icke i en afundsvärd situation. Ur Dagens Krönika UR DAGENS KRÖNIKA MÅNADSKRIFT FÖR SKÖNLITERATUR, TEATER OCH POLITIK
Beloppet af hvad under åren 1845, 1846 och 1847 i exekutiv väg hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsöktes uppgick per medium till 56,493 R;dr 4 sk., och ännu 3848 till endast 39,526 R:dr, men för året 1849 steg till 102,370 R:dr och året 1850 lill 110,787 R:dr banko. Denna lagsökningsärendenas bedröfliga tillväxt härleder sig ovedersägligen från de bägge här ofvan redan omnämnde svåra åren 1848 och 1849; och om än besagde tillväxt med rätta anses vara vållad af en öfvergående tillfällighet, qvarstår likväl, att allmänna välmågan inom orten derigenom betydligen aftagit, särdeles bos brukare af mindre jordlägenheter och den så kallade arbetsklassen, hvilket ock bestyrkes deraf, att fatligförsörjningskostnaden, som för Länet i medeltal åren 1842—1847 utgjort 15,233 R:dr, nu bestiger sig till 17,394 R:dr 17 sk. Det kan, å ena sidan, visserligen icke bestridas att ju Jemtlänningen, i fullt mått, med mången annan delar den icke lofvärda seden, att, under den goda dagen, föga tänka på den kommande; men, å den andra, måste erkännas, all han, under den svåra dagen, med resignation kan umbära och försaka ända till det otroliga. Flere år näst före och lill och med år 1847 välsignades Länet med i allmänhet goda och behofven motsvarande skördar, så att välmågan under den tiden icke obetydligt tilltog. Kom så året 1848, som visserligen här i orten icke ansågs såsom något egentligt missväxtår, men sorn dock lernnade en så klen och ringa skörd, att den mångenstädes var föga användbar och i öfrigt så knapp, att den på långt när icke förslog tili behofvens fyllande. Ställningen blef svår och för mången ytterst tryckande; men sådant oaktadt förspordes knappast någon klagan.