Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lant ”Lika litet jag kunnat dela deras mening , som yrkat, att rättighet måtte lemnäs hvar och en, hvilken anställde visitation efter lurendrngadt eller tullförsnilladt gods , att lemnäs utan allt ansvar, oaktadt något sådant gods der ej funnits, lika litet finner jag den afvikelse, som sammansatta Utskotten nu , genom 9 rösters pluralitet, gjort ifrån Utskottens förra Betänkande, N:o 1 8, vara hvarken af behofvet , eller af rätt för Statens bä-« sta , påkallad , nemligen , att det funna godset bör uppgå till ett värde af Ett Hundrade Riksdaler Banco, så vida den, som gör efterspaningen, skall undgå bestraffning.” *’Jag håller före, att det förra Betänkandet innefattade ett måttligt correctiv emot o* nödig visitation , då deruti föreslogs, att det funna godset borde uppgå till Femtio Riksdaler, hvilken summa jag anser vara lämplig till skydd emot onödig visitation j men icke eller så tilltagen, att den helt och hållet afskräcker ifrån företaget, der anledning föBik, till Riki-Si, Brot. »8*8— »830, j Sami, a A/el, 3. i$.d< Hit, 54 Bil, t, Ber,- lag•, Allm. Beer, o, Ott, l/tik. Uti. tt',o jd, xéfinnes , att lurendrägadt eller tullförsnilladt gods finnes ; jag får derföre reservera mig emot sammansatta Utskottens nu , i denna del , fattade beslut, och anhåller, att denna min reservation måtte få åtfölja Höglofiige Utskottens Utlåtande i ämnet till Rikets Högloft! ge Ständer.” Uti denna reservation instämde Eric Persson från Gefleborgs Län , Eric Paulsson från Elfsborgs Län , Per Ericsson från Kronobetgs
Skepp lastade med Jern, Trädvaror, Tjära och andra Rikets produeter, hafva seglat 2, 3 till och med 4 år de svite emellan utländska hamnar, derunder remitterat hem betydande växlar eller penningesummor, samt omsider hemkommit endast Den 2 9 Mars. 263 med Salt såsom retour-laddning, då deremot under hämmad handelsfart, hvar och en omtänksam Redare och Skeppare, för att ej blifva ruinerad genom ett i skeppslotter liggande ofruktbart capital, varit nödsakad att använda samma fartyg blott till farten emellan Sverige och England, och derigenom ändå icke blifva skadeslös, utan allenast någorlunda coupfri, såsom verktyg att kringsprida Engelska Manufacturer och Colonialvaror inom vårt Fädernesland. I samma mån Svenska flaggan på utrikes orter varit respecterad, i samma proportion har ock med säkerhet kunnat baräknas ren vinst af utevarande handelsfartyg. I förhållande af en större och mindre utevarande sjöstyrka eller olika politiska conjuncturer, har man beräknat flaggans mer eller mindre ägande förtroende, hvarigenom Svenska skeppen antingen företrädesvis erhållit förmånliga frakter, eller ock legat fraktlösa. Till bevis härpå vill jag blott i förbigående nämna åren 1793 och 1794, då ett Linieskepp, 4 Fregatter och 2 Kutterbriggar skyddade handeln för Svenska handelsfartyg i Medelhafvet; dessa voro då framför alla andra nationers högt befraktade; men sedan sjöstyrkan hemgått, har, sä snart ett krigs-utbrott med barbäresquerne yppats, eller ändrade politiska förhållanden inträffat , alltid följden blifvit den, att handelsskeppen seglat, om icke nied för. lust, åtmindstone utan vinst. På sådant sätt har hitintills handelssjöfartens säkerhet och nytta varit omväxlande. Om vi i aflägsna haf antingen redan äge en väpnad sjöstyrka 3 Ben 29 Mart. eller äro i författning att hastigt kunna dit detachera Escadrer eller enkla kryssare så Snart det behöfves för att skydda handelsflottorna, och hämma hvarje tecken tiil insulte mot Svenska flaggan, så är deraf en säker följd, att den skall bibehållas i det anseende den bpr? för att blifva ett medel till handelns liflighet och den vinst, som skall uppväg?.
För min del anser jag den vara lika overkställbar, som skadlig och i rak strid med den uppmuntran och lättnad, Allmogen med, så stor rätt har att fordra för afyt - a44 hesv. och Ehon. Utsh. Eetänknnden. trandet utaf productionerne af sina binäringar. ” Till Hederv. BondeStåndets Protocoll bär blifvit anfördt, att detta Memorial vunnit Ståndets odelade bifall; hvarjemte särskildt blifvit tillagdt af Anders Joachimsson från Östergöthland, att erfarenheten i hans hemort redan öfvertygat om olämpligheten af denna författning; samt af Johan Longberg, att de öfverklagade olägenheterna i synnerhet äro besvärande i Helsingland, der tusendtals stycken skola stämplas. Utskottet, som gör sig förvissadt, det Riksens Höglofh Ständer dela Utskottets öfvertygelse om den allmänna angelägenheten deraf, att den inhemska konstflitens uppmuntran och tillväxt gynnas och befordras, men att deremot allt, hvad som i dessa afseenden kan verka till en motsatt inflytelse, bör förekommas och afhjelpas, får vördsamt anföra, att Utskottet, i följd af desse grundsatser, anser det öfverklagade stadgandet om husväfnaders stämpling icke böra fortfara, såsom i Utskottets tanka medförande en menlig verkan. Hos nationen har en lycklig böjelse blifvit vackt, att genom inhemska tillverkningar göra sig oberoende af de utländska. Inom fäderneslandet finnas redan hemväfnader af utmärkt godhet, och, som denna konstflit är i fortfarande tillväxt på många ställen, hvaribland företrädesvis må nämnas flere af Ri - Betv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. bets Norra provincer, och Småland, Vestergötland, Vermland samt sjelfva hufvud* staden, så är man föranlåten till de mest tillfredsställande förhoppningar i detta afseende, men det torde vara ostridigt, att denna folkets sinnesstämning icke skall befordras, utan tvärtom motverkas genom åtgärder, hvarigenom tillverkaren ålägges ett ledsamt tvång, eller, der han underlåter att underkasta sig sådant, blottställes för följderna af nog besvärliga undersökningar.
Mötesplats: Ljungby hed. c Kavalleriet b): Ulgöres af 1 brigad Gendarmer och 2:ne brigader Dragoner (linie-kaval leri). Gendarm-brigaden utgöres af 2:ne bataljoner och hvarje bataljon af 2 squaclroner. Hvarje Dragonlnigad utgöres af 4 bataljoner oell hvarje bataljon af 4 squadroner. Truppen vid Gendarm-brigaden är värfvad; vid Dragon-brigaderne ar den indelt. Gendarm-brigaden b): Består af 400 beridna nummer. Hufvudstation: Stockholm, och ombylliga detachementer uti de städer och orter, der så nödigt pröfvas. Dragon-brigaderne är o: l:o) Norra kavalleri brigaden: Består af 1,600 beridna rusthålls-nummer, förlagde inom Upsala, Stockholms, Mariestads, Westerås, Nyköpings och Örebro län v). Hufvudslation: Örebro. Mötesplats: Sanna hed. 2:o) Södra kavalleri-brigaden: Består af 1,600 beridna rusthålls-nummer, förlagde inom Malmö och Christianstads län c). Ilufvudstalion: Malmö. Mötesplats: Ljungby hed. Artilleriet d): Utgöres af artilleriets allmänna stab samt 3:ne brigader. Truppen är värfvad. Artilleriets allmänna stab e) utgöres: l:o) Af det antal officerare, utöfver hvad som linnes viii hrigaderne, hvilket är nödvändigt, dels för att användas till Art.- befälhafvare å fästningarne och till öfrige vid Artilleriet förekommande förrättningar, dels för att vid inträffande krig komplettera befälet vid Fot-artilleriet; 2:o) af hela den, för såväl underhållandet, som ock lill vissa delar för förfärdigandet af vapnets materiel, nödige personal af handtverkare och arbetsmanskap, med dertill hörande militärbefäl och civil personal, eller af Artilleriets Tygoch Fyrverksstater. Allmänna stabens och Fyrverks-statens hufvudstation är Stockholm. Tygstaternes hufvudstationer äro:
Men detta allt bevisar i förev:de fall intet, enär ett sådant förhållande otvifvelaktigt, och så vidt jag vet, alltid härflutit deraf, att personerne haft utmärkta lärare, sådana, som icke vanligen bestås i folkskolorna. Hr Cederschiöld har, bland annat, yttrat, att det genom katekesens utanläsning skulle vara skollärarne liksom förmenadt att bibringa barnen historisk framställning af kristendomen. Jag kan för min del icke inse grunden för en sådan slutsats, som dessutom af dagliga erfarenheten vederhigges. Dör öfrigt har frågan, huruvida katekes utanläsningen grundar sig på föreskrift, blifvit uptagen af de båda föreg:de talarne. De hafva båda förklarat, att så är händelsen. Hr Tersmeden har äfven uppgifvit författningar, som skulle gifva stöd åt denna hans åsigt. Det är Kongl. Stadgan ang:de Folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842, som i sådant hänseende af honom hufvudsakligen blifvit åberopad. Der föreskrifves, att för antagande till Elev uti Folkskolelärare-Seminarium fordras, bland annat, att kunnautantill Luthers lilla katekes med den antagna förklaringen. Detta finner jag vara en ganska billig och naturlig föreskrift. Då denna lärobok är för Folkskolelärare aubefald, böra de väl dermed vara så hemmastadda, att de kunna den. Väl bekant är, att allmogens barn ofta lära den vid 8 å 10 års ålder. I följd deraf skulle ock vara ganska betänkligt, om icke Folkskolelärarne i ämnet egde erforderlig grundlig kännedom, bland annat, för att rätta en hos barnen lätteligen upkommande felaktig upfattning af katekesens innehåll. Men att någon ovilkorlig föreskrift gifves för barnen att i folkskolorna lära sig den s. k. Lång-katekesen o utantill, är icke bevisadt, och torde svårligen kunna bevisas. Åberopade Kongl. Stadga innehåller endast, att de ämnen, som läras vid Folkskolelärare-seminarierne, äfven utgöra »föremål för undervisning i folkskolorna». Hvarje utexaminerad folkskolelärare skall kunna katekesen utantill, och han skall deri undervisa. Så mycket är stadgadt.
Af Herr Anckarsvärd, Al.-. ”Mot Utskottets med En rösts majoritet fattade beslut, att afstyrka bifall lill den väckta motionen om pension till aflidne Engelske Agronomen Steffens* Enka, reserverar jag mig; Utskottet uttalar ett bestämdt erkännande af de stora tjenster, Steffens under sin verksamhet tillskyndat Svenska jordbruket, och jag kan för min del ej finna annat, än alt conseqveneen då äfven fordrat, att tacksamheten blifvit öfverflyttad på den behöfvande Enkan efter en till Sverige för omkring 3o år sedan införskrifven utländning, och hvars rastlösa bemödanden att vägleda vid våra otaliga mossars och kärrs uttappning och beredande lill odlingsbara marker och allt, som i öfrigt bidrager till ett förbältradt åkerbruks-system , erkännes och prisas med ett odeladt beröm öfver hela den cultiverade delen af Sverige; och är det i denna öfvertygelse jag vädjar lill Rikets Ständers fyra Slåndsförsamlingar, för att tillvägabringa ändring uti Stats-Utskottets nu fattade beslut.” Häruti instämde Herrar Hallenborg, af Harmensj Biskopen m, m. Hedren., Doctor Agrell, Prosta me Stenhammar och Ahlqvist samt Herrar HehingiuSj Walleij och Moberg. Eib. till R. St. Haft. Stats-Utskottets Utlåtande, JV:o 65. Tabell öfver contante Anslaget å Allmänna Indragnings-Staten. Banco. 1835 och följande årens Riks-Stat upptager Tillökning. Professor Cederschjöld. Kammarjunkare!! v. Wrigth 8oo: Secreleraren Strinnholm Professor Schlyter 6oo: i,ooo: — 1,200: — , Cronstrand i,ooo: En Vågskrifvare och en Vägare i Avesta 346: Halfva Lagmans-lönen på Gottland 248: 28. — Slotts-Skrifvaren i Upsala 5o: Hyra för Provins-Landtmäteri-Contoret i Östersund 25: Landt-Stats-Tjenstemännens
Jag hade förr en alldeles oproportionerligt liten tillit till mig sjelf, jag såg på mig sjelf såsom varande det allra uslaste stackars kryp i skapelsen, – alla andra menniskor voro mycket förmer än jag, jag hade icke alls någon känsla af att vara jemnbördig med dem, derför var jag skygg och skrämd, derför kunde jag förgås af blygsel öfver hvarenda flik af mitt innersta väsen, som blottades, ty det föreföll mig ända till löjlighet tarfligt. Och för allt som gjorde mig olik genomsnittsmenniskorna var jag redo att skämmas. Nu är det icke längre så. Jag har haft tillfälle till jemförelser, och jemförelserna ha gifvit mig mera aktning för min egen förmåga. Jag är icke något snille, men jag är en karaktär. Jag har inga lysande egenskaper, men det fins en bottenfasthet i mina böjelser, som är något att bygga på. Om jag ihärdigt sträfvar efter det, så tror jag att jag kan bli en någorlunda sjelfständig individualitet.310 Den jeremiad jag börjat på andra sidan gälde Hilma. Jag var i prestgården på hennes födelsedag.311 Satt på ett jargongmessigt och skrytsamt sätt och talade om att hon inte fick ha barnkalas på sin födelsedag. Nämnde något om att detta skulle vara repressalier för det inte vår gubbe ville låta mig ha någon på min födelsedag. – ”Hvarför skall hon lida för det?” sade Axel. Det slog mig. Det var som om någon strukit en svafvelsticka i ett mörkt rum. Hela den pinsamma onaturen i att icke kunna hålla af sitt eget barn kom öfver mig. Jag gick hem alltjemt med den plågande känslan af detta förvridna. Jag kan icke hålla af henne! Jag hatar henne nästan, jag kan aldrig se henne utan att erfara en liten qvarlefva af den vämjelse som grep mig första gången jag såg henne. Men han har rätt: hvad kan hon rå för det! Jag kände mig så usel och eländig, det var den stämningen jag ville anteckna just när Axel kom. Han såg den ofullbordade meningen. ”Jag vet hvad du ämnade skrifva,” sade han. Och han sade mig min egen stämning. Är det inte roligt!
Skogane. Någon ordentlig plan för hushållning med skogen söker man örgäfves bland ortens allmoge, lika litet som nödig omtanka för densammas behöriga vård eller för trädplantering, så att denna angelägenhet icke allenast icke behandlas med vederbörlig omsorg, utan lemnar snarare bekymmersamma utsigter för skogarnes bestånd i framtiden. Nekas kan ej eller, att ju desse, ehuru till beskaffenhet och godhet mycket olika, i allmänhet äro tillräcklige, utom i en del socknar fram på bygden eller vid hafsoch elf-kusterne, der tillgången är så ringa, att ved och limmer måste annorstädes anskaffas. Och då det egentligen är genom en öfverdrifven brädsågning och bjälkhuggning, som skogarne mest medtagas, bör det eljest missgynsamma förhållandet af träd varornas låga värde å utrikes orter, hafva till följd ett sparsammare skogens ålitande. Dock kan detta ännu icke sägas hafva inträffat. Till beskaffenhet och godhet olika fortfar den på ett medel-afstånd emellan frambygden och fjället, att vara bäst. I fjälltrakten, der skogstillgången är ymnigast, befmnes åter jordmonen så mager, att träden behöfva en återväxt-tid af 2Öo lill 3oo år. En eller annan sockne-allmänning finnes, men de enskilta bye-skogarne hafva mestadels undergått eneller storskifte. Utöfver hvad författningarne innehålla, äro, till skogarnes vård, andre anstalter ej vidlagne, än att uppmanningar till en bättre hushållning ej Uteblifvit, hvarförutan af Kongl. Landtbruks-Academien och Länets Hushållssällskap premier blifvit utsatte, för att uppmuntra till trädplantering i synnerhet å smärre jordlägenheter. — Begagnandet af bräntorf är nästan okändt; dock hafva någre få jordbrukare i Medelpad härmed gjort början till insedd nytta och fördel.
Jag har talat och talar för afslag å Motionen, och för afslag å alla de Motioner, som blifvit gjorda och sorn åsyfta förändring uti gällande Författningar, rörande Afradsoch Kronotionde-Spannmålen. Af Prosten Doctor Häggblad: Jag reserverar mig äfven emot detta Ue»lut, icke allenast af de skäl, som Herr Prosten Astrand anfört, utan ock i synnerhet derföre, att härigenom, emot 114 §. Regerings-Formen, rubbning sker uti Presterskapets Privilegier, hvarigenom Kyrkor, Academier, Gymnasier och Scholor, samt Ecclesiastique Indelningshafvare, äro försäkrade om fri disposition af de Spannmålsanslag in natura, hvilka dem förlänta blifvit. Med Doctcr Haggblad förenade sig Domprosten Fellenius och Doctor Rönbeck. Af Herr af Sillén, L. G.: För min del instämmer jag i så måtto uti Herr Friherre Palmstjernas Förslag, att Lösningspriset för Kronotiondeoch Afrads-SpannroSlen, antingen den är Kronan bespard eller anslagen till Lö^ ningar, Undervisningsverk eller andra Allmänna Inrättningar, bör bestämmas af skatteårets markegång, sammanlagd med de fyra nästförflut' 3P Bil. till StatsBev.-s. Oec, Utsk.Bet. N:o 90. 11a Srens markegangspris, sS att en femtedel deraf blifver den lösen, sorn skall erläggas, med tillägg af den forsellon, sorn hittills varit stadgad. Derigenom skulle, efter min tanka, dessa skatters utgörande under missväxtår blifva mindre tryckande, så väl Räntegifvare sorn Räntetagare närmare känna hvad den ena borde utgifva och den andra hade att påräkna, samt detta losningssätt jemväl i sin mon förekomma mera betydliga förändringar i Spannmålsprisen.
St., som idkar jordbruk, ar af lika tänka med mig; och får jag derföre i all ödmjukhet föreslå, det hvarje resande, som begagnar allmän landsväg, måtte åläggas en lämplig afgift för hvarje mil Controllen härå torde bäst kunna ske, om denna afgift erlades vid anteckning i dagbok för hästs erhållande, och borde de på detta sätt erhållna penningar hvarje månad till Landshöfdingen i orten afleinnas för att förräntas, samt K. M. och Kronan vid erforderligt capital öfvertaga allmänna landsvägarnas underhåll, och landtmannen sålunda i en framtid befrias från detta onus. Jag anhåller vördsamt, att denna minmotion måtte blifva de andra MedStånden communicerad och till vederbörligt Utskott remitterad. Lades på bordet. Hr Bruncrona, Gust. Adolph, hade inlemnat följande: Då jag i anledning af Frih. Sprengtportens motion i förbigående satte i frågajjft allt brännvin, sorn till Stad föres, skulle beläggas med samma accis-afgift, som Frih föreslagit för brännvin, infördt till Stockholm, afsåg jag den grundsats, att samma lag borde gälla för alla och att den 2 II. S Den ao Februarii e. m. ena medborgaren icke borde påliiggas för samma sak ett större onus, än en annan. Man har in vändt, såsom ett hinder derför, att tillämpningen af denna allmänna princip skulle föranleda till de upphäfna landttullarnas upplifvande. Sådan var likväl ej min mening. Jag trodde, att, ehuru landttull upphört, bevakning mot inpractisering af olofligt gods likväl fortfor, ett misstag, hvilket torde öfverses, emedan jag allt sedan min återkomst till fäderneslandet icke passerat mindre städer. Efter den upplysning jag erhållit, och då dels till småstäderna mindre qvantiteter brännvin införas och dels derstädes torde mindre betalas, vill jag i så måtto rätta min framställning, att endast i större städer, der tullbevakning tilläfventyrs ännu fortfar eller framdeles kommer att existera, ifrågavarande accis må utgå.
Jag är förekommen af Herr Baron Cederström i det jag hufvudsakligen ämnade anföra. PR arken Ridderskapet och Adeln eller ExpeditionsUtskottet kunna it andra RiksStåndens beslut gifva annat resultat än bemäldte Riksstånd sjelfve åsyftat. Är någon constitutionel Formalitet försummad, bör ExpeditionsUtskottet endast derom tillkännagifva, och beslutet blifva oexpedieradl, intill dess det samina afgifves på ett med Grundlagens föreskrift enligt sätt. Friherre Boye, Ludvig: Sedan Baron Cederström så fullständigt yttrat sig i frågan, behöfver jag blott förena mig med honom. Jag var af den tankan att Expeditionsutskott hade bort vidtaga en intermediere mesure. Herr Silverstolpe: Det var redan mitt första förslag att Ridderskapet och Adeln skulle uppskjuta sitt beslut, intill dess underrättelse kunde ankomma ifrån de andra Stånden. Jag instämmer till alla delar med Friherre Cederström, att frågan ej kan bero af någon Nämnds votering, och att i sakens närvarande skick är det ej tiedje 344 D»n 7 Juli /. m. man som dömmer, utan lagen. Upplysningsvis; får jag nämna att, när saken hoa ExpedilionsUiskattet förehades, Sattes i fråga att derom göra en anmälan till Ständer^, jpa ifrån Utskottet; rnen dä Ledamöterne af de begge Stånd sorn beslutit tilläggen, grodde att deras principaler torde ändra {•ina beslut och åtogo sig att derom göra hos dem anmälan, var det en delicatesse fif Utskottet att ej, genom dess berättelse om sakens förhållande, gifva anledning till någon misstanka, sorn skulle Utskottet haf* va velat förebrå något Stånd ett origtigt förfarande. Herr Zibet: Då ingen composition ii mellan de respectiva Stånden synes kunna äga rum, tror jag frågan icke kunna deci-, deras utan genom Stora Nämnden; Jmellertid förklarar jag mig nöjd dermed att Expeditionen får hvila, intill dess de öfriga Stånden, deröfver yttrat sig. Herr Fahlman:
En stor del af odlingslägenheterna bestode af så kallade myrer, sorn, behörigen uttorkade, kunde med lätthet odlas och hvarå vexte den vackraste gröda. Hvarje tunnland, som sålunda blefve uppodladt, utgjorde ett ökadt kapital, hvilket årligen gåfve god ränta, och Kronans egna lägenheter inom de norra länen vore af alltför högt värde, för att fortfarande lemnäs i ödesmål. Allt efter som de nuvarande ödemarkerna blefve upptagna, skulle arbetsamheten finna uppmuntran och uppehälle, folkstocken tillvexa, införseln af spanmål förminskas, men utförseln deremot ökas, till stort gagn ej mindre för de enskilda än hela samhället. Om äfven den invändning vore riktig, som man härvid ofta hörde framställas, att det tillhörde den enskilda omtankan att öfvertaga och bedrifva dessa odlingar, så borde likväl Staten i så måtto understödja den enskilda företagsamheten, att genom dess försorg odlingslägenheterna blefve undersökta och lagda på karta samt kostnadsförslag deröfver upprättade, enär utgifterna för dessa nödvändiga förberedande åtgärder vanligen öfverstege den enskildes tillgångar. Efter det odlingslägenheterna å de vidsträckta kronoallmänningarne blifvit på detta sätt undersökta och kartlagda, borde de genom Läns-styrelsernas försorg mot bestämd odlingsskyldighet och andra nödiga förbehåll socknevis utbjudas åt den enskilde eller genom associationer förstärkta företagsamheten, hvaraf man då, sedan de första svårigheterna blifvit genom Statens 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. medverkan undanröjda, kunde med säkerhet förvänta en liflig och gagnande verksamhet. För detta ändamål erfordrades emellertid anslag af allmänna medel, och har motionären i sådant hänseende föreslagit, att Rikets Ständer, jemte underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes åt Landtbruks-akademien uppdraga att genom skickliga oell pålitliga agronomer låta verkställa de nämnda undersökningarne och deröfver upprätta kartor och kostnadsförslag, måtte till bestridande af de härtill erforderliga kostnader anvisa ett anslag af 20,000 R:dr R:mt årligen under nästa statsreglerings-period.
Representationen arbetar på fyra kamrar och bibehåller den form för sina öfvel läggnitigar, söm den nu äger, den minisleriella ansvarigheten måste bestå Under dess nuVar. juridiska förmer, och att del skall Väta uti ett Const.- Utskis makt och fria skön att behandla den efter sådana juridiska förmer, sorn för denna politiska netus äro stadgade; Om likväl verkligen det bedröfligä förhållande skulle äga rum, att vi äiinU i en lång framtid hafva att motse den tiuVar. representatiohsfortiien och dess förhandlingar, så skulle jag för min del verkligen tro, att det vöre så godt/att icke för närvar, göra de partiella förändringar, sorn Gonst.Utsk. föreslagit i denna §, emedan ett öfverlätande lil! R. St. alt bestämma grunden för en ministeriel anklagelse verkli gen innebär ett uppdrag åt dessa Ständer att ingå i frågans pröfning. Jag kan ej, lika med de värde talare, som här yttrat sig, önska att R. St. endast med ja och nej skulle afgöra denna frågat Jag tror, att RiksStin mäste äga rättighet att för sitt ja eller hej framlägga sina moliver eller motivera sina beslut, och då jag ej tror, att R. St. äro qvalificerade att ingå i pröfning deraf, utan ansel-, att det åt Const.Utsk. ensamt bör vara öfverlemnadt att i denna fråga 18 H. 8 58 Den 2 1) t c e m b « r f. m. handin; så skulle jag för min del önska, nit R. Oi Ad. an såge den ifrågavar. förändringen obehöflig; hvarom icke, så önskar jag alt delta mitt yttrande i R. o. Ad:s prof. måtte vittna om min åsigt, att jag på det högsta ogillar den juridiska form för ministeriel ansvarighet, som hos oss är gällande, sorn aldrig verksamt kan utöfvas, och som, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, mera leder lill alt förlama all ansvarighet, än att handhafva den. Hr Cederschjöld, Robert Theophil: