Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls. S. D. Prot.-utdrag den 8 Mars 4848. ' 241 S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets nedannämnde betänka aden, och beslöt Ståndet i afseende derpå såsom följer: N:o 27, i anledning af vackt motion, rörande reorganisation af Stockholms allmänna barnhus-inrättning. Bifölls; N:o 28, i anledning af väckt fråga, om upphörande af Skånska kavalleri-regementernas s. k. fotock åder-möten. Bifölls; N:o 29, i anledning af väckt fråga örn upphäfvande af föreskrifterna rörande nummerhästarnes vid indelta kavalleriets förseende med sqvadronsmärken. Bifölls-, N:o 30, i anledning af väckt fråga, om utgörandet af böterna för vanvård af nummerhäst till ruslhålls-delegarne. Bifölls; N:o 31, i anledning af väckt motion, om bestämmande af minimioch maximi-belopp vid utarrendering af Lunds akademis hemman. Bifölls-, N:o 32, i anledning af väckt motion, om upphäfvande af stadgandet om preskriptions-tid, inom hvilken egare af kronoskatte-hemman, derå förmedling blifvit sökt, skola ansökningen härom återkalla. Bifölls; N:o 33, i anledning af väckt motion, om förändring af mötesplatserna för båtsmännen inom Medelstads härad i Blekinge län. Bifölls; N:o 34, i anledning af väckt motion om antagande af den nu brukliga viktualie-vigten för uppvägande af varor af alla slag. Bifölls; N:o 40, i anledning af väckt motion, om förändring i sättet för lumpsamling. Afslogs; N:o 41, i anledning af väckt motion, om förklaring af handels ordningen den 22 December 1846, i fråga om förbud för glasförare m. fl. att, för bedrifvande af detta yrke, i riket kringresa. Bifölls; S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-utskottets betänkanden:
I Reformvännernes förslag säges äfven, att en gång valde ledamöter kunna icke afsättas; således anser jag, alt man ganska väl kan säga, att äfven i desses förslag den ena kammaren icke blifvit gjord beroende af den andra, och således äro de oberoende af hvarandra. Detta är en följd af att framställa sådane obestämda tankar! Vidare i samma punkt: ”En hvar af dem äga veto i alla frågor, som kunna förfalla.” Detta är något som af Const.Utsk. redan förut är iakttaget. — 4:de punkten: ”Nedre kammaren, egentligen ämnad ej blott att inrymma en rättvis andel åt de i samhället existerande mera materiella intressen, utan äfven att innefatta dess mera rörliga, framåtskridande elementer, bör ock med riktning åt detta mål sammansäitas”. Här träffar man genast på obestämdheter; hvad menas med en rättvis andel i samhällets existerande intressen? hvilka äro de mera materiella intressena? Om man kan säga, att menniskan har ett materiell och ett icke materiell intresse, så ligger likväl i menniskonaturen begäret att förkofra sig, och hvilket är då af materiella intressen det, som kallas mera materielt; är det endast dagakarlens, som egentligen lefver för dagen? Hvad är en rättvis andel? De s. k. Comunisterne påstå, att rättvis andel betyder, att hvar och en menniska skall hafva lika stor anpart af all befintlig egendom. Huru skall ett Const.- Utsk., derinom det kan finnas en och annan person, som är ganska hemmastadd i de allmänna fraserna och vandrande på den bana, der dylika med fördel begagnas, huru, säger jag, skall ett Const.Utsk. reda sig vid en sådan fråga, huru skall det veta om det uppfattat den mening, hvarifrån denna gemensamma tanka utgår? När man icke tillämpar sina grunder, eller visar huru de utfalla i verkligheten, så kan man egentligen icke domina om Den 12 Mars f. m. 167 någonting; det är detaljerne, som bevisa huru arbetet är verkstäldt. Sedermera heter det: ”Deruti bör således icke ovillkorligen återfinnas de särskilda ståndseller medborgare-classer, som utgör den nuvarande representationen.”
Hans ansigte uttryckte en allt djupare förskräckelse och blicken irrade oroligt omkring. Jag vet ej hvaraf det kommer sig, fortfor han, att jag dessa sednare tider allt jemt känt någonting liknande fruktan; om natten vaknar jag plötsligt, gripen af fasa; flere gånger har jag drömt, huru jag springer efter min Lucy, men att hon sväfvande undflyr mig tills jag vanmäktig faller till jorden, då jag hör en röst, ja den rösten som jag mest af alla bäfvar för, ropa till mig: "Ingen försoning kan utplåna det förflutna;" en isande kyla genombäfvar mig; och jag vaknar. Förr har jag aldrig trott på någonting så dåraktigt som drömmar, men tanken kan man ej betvinga och nu har jag icke längre Lucy här, som med sin englalika röst lugnar min oro. Jag gaf vika för hennes önskan att få tillbringa ett år hos sin gudmor i Amerika; ja väl men härnäst måste hon vika för min vilja. Men om Lucy icke mera skulle återkomma? nej, omöjligt! Hon är visst rik nog, sedan jag lemnade hennes möderne-arf i hennes händer ... men nej, det kan hon icke göra, så hårdt kan jag ej blifva straffad och så mycket kan hon ej likna mig. Snart borde posten komma och med den måhända bref om hennes återkomst. Jag emotser denna stund både med längtan och förskräckelse, ty jag anar att svåra strider förestå mig. Vid de sista orden hördes på afstånd rullandet af en vagn som snart stannade. Lord Suffridge reste sig häftigt, men återsjönk snart på sin plats. Hans båda händer omfattade krampaktigt stolen; ögonen riktades emot dörren; han vågade ej andas, ej röra sig. Några minuter förflöto sålunda, hvarefter dörren öppnades och en gammal trotjenare inträdde, som anmälte, att unga baronet Edvard Glithingham just nu ankommit och önskade att få träffa lorden. En suck ur lordens bröst lät ana ett sviket hopp, men när han svarade att baroneten var välkommen, hade hans ansigte samt hela hans sätt antagit ett lugnt och gladt utseende och det var med utsträckta armar och ett utrop af glädje, som han tog ett steg emot sin gäst. Några ord om sir Edvard äro här nödvändiga, förrän vi förklara ändamålet med hans besök.
Prof. 1840 och 1841, 5 Sami. 2 Afd. 14 Häft. 2 B ev.- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Memorial, N:o 16. rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovilkorligen sammanslås, med afdrag af kokrum för hvarje panna och denna grund jemväl följas vid redogörelsen, i afseende på! pannerymden, så väl af Taxerings-Comiléerne och Kongl. Maj;ts Befallningshafvande, sorn af Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Gontor; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden aldrig öfverstiga det i 4 §• bestämda maximi-helopp. Till följd af Rikets Ständers ofvanomförmäldte besia*, hvarigenom den af Preste-Ståndet beslutade beskattnings-tariff blifvit antagen, hafva Rikets Ständer jemväl bifallit den af Utskotten i Utlåtandet N:o 5 föreslagna indelning af bränvinsbrännings-redskapen i fem classer, hvadan 13 §. kommer att redigeras, på sätt Utskotten i sistnämnde Utlåtande föreslagit, nemligen: ”Genom begagnande af förenämnde 3:ne redskapsdelar enskildt eller sammansatte, uppkomma följande 4 classer: Första Classen. Enkel redskap. ”Redskap i denna dass får ej innehålla, ej eller till dem fogas någon inrättning, som alser eller kan tjena, hvarken såsom mäsk värmare till mäskens förberedande uppvärmning, eller såsom rectifications-apparat, till klarning eller så kallad rectification, utan måste afrinningen, för att blifva bränvin, omkokas i samma eller dylik panna.’J Andra Classen ”Består af enkel redskap med mäskvärmare.‘, Tredje Classen ”Består af enkel redskap med rectifications-apparat.” Fjerde Classen ”Består af enkel redskap med både mäskvärmare och rectifications-apparatj” hvartill kommer
Kamreraren i Bankens Depositions-Afdelning 6: 32. — Postmästaren vid Stockholms PostKontor 4: Ljuspenningar till Kongl. Kollegii embetsoch tjenstemän, m. fl. 269; 4. 6. 327 36 6 Summa Banko R:dr j 11,642|33|10 Stockholm af Kongl. Krigs-Kollegii Indelnings-Kontor den 10 Februari 1846. J. A. Hasselström. — 381 — JEMFÖRELSE MELLAN MILITIE-BÖSTÄLLS-KASSANS FÖRVALTNINGSKOSTNAD åren 1831 och 1845. 382 — Jemförelse mellan den aflöningskostnad, hvilken, före Husesyns1831 om Kongl. Krigs-Kollegii förändrade organisation, sammanföranden årliga så heskalfade kostnad, som af denna Kassa numera be - Banko. Föredragande Ledamot. 1 Krigs-Råd, halfva lönen . 707 24 — Huse sj n s-Kon tor et. Brefvet den 17 December de till ett enda Kontor, från Miiitie-Boställs-Kassan utgick, och strides. Föredragande Ledamot. 1 Krigs-Råd, halfva lönen halft arfvode 876: — 200:
På Riddarhus-Utskottets vägnar, G. J. Taube. W. Stråle, 100 Den 3 Mars e. m. Hörsamste Memorial. Då 33 §:n af den utaf H. R. o. Ad. för Ridd.direcltn utfärdade instruction innehåller, att de förändringar, tillägg och förbättringar i nämnda instruction, som genom vunnen erfarenhet kunna finnas nödiga, böra af direet:n i dess till R. o. Ad. afgifvande riksd.berättelse föreslås, har Ridd.- directm ansett det icke allenast vara dess rättighet, utan äfven dess pligt, att ifall directtn under riksdagens lopp skulle linna några sådana förändringar, tillägg eller förbättringar vara af behofvet påkallade, äfven då, och utan att afvakta en kommande riksdag, desamma föreslå. Med stöd häraf får Ridd.directtn nu för H. R. o. Ad. vördsamt anmäla, hurusom directtn funnit stadgandet i instructionens 62 §, alt de 2:ne Ridd.cancellisterne skola samfäldt biträda den Ridd.directeur, som har de genealogiska handlingarna och archivet under sin vård, medföra åtskilliga olägenheter i afseende å fördelningen af desse tjenstemäns befattning i nämnda delar och i afseende på ansvarigheten för göromålens fullgörande samt samlingarnes ordentliga vård, hvarföre directtn anser sig böra H. R. o. Ad. vördsamt underställa ett förslag till sådan förändring af ofvannämnda 62 §, att de omförmälda olägenheterna må leunna undvikas.
Endast en sida a f p a p p e r e t b ö r geborg som beslöt sig säkert, att äfven är Grens, ty hon rent u p p l e d s e n a f sitt skulle åtaga I för dag sig fru har flickorna antog hennes kusin, I d a M a l m, s o m dagdrifveri, Nilssons barn. ijlll^Évarmed skola våra barn leka? Den frågan torde från skilda håll komma att vida olika besvaras. Den sparsamma lilla frun ur medelklassen egnar lörhända en tanke åt SOöresbazaren, der för en spottstyfver otaliga, till utseendet förtjusande leksaker locka, under det frun ur den förnäma verlden liar i åtanke de stora leksaksbutikerna, som till hvarje ny julsäsong bjuda nya, till o c h med för de bortskämda och öfvermätta barnen obekanta leksaker och förslröelsespel. Jag måste på det lifligaste opponera mig mot den förra, men kan ej heller obelingadt ansluta mig till den senare. Godtköpsbazarerna uppduka visserligen på sina diskar för den ytlige betraktaren en ofantlig mängd af billigt och prydligt leksakskram. Men för den, som närmare betraktar det och dertill betänker, att oaktsamma små barnahänder skola handtera dessa illa hoplimmade, nödtorftigt må- lade skräpartiklar, kan en slik bazar endast förefalla som en sorts skåderätt, en illustration till det i barnamun allmänna och så ofta inför barn upprepade talesättet: se, men inte röra! Hur ondt gör det mig icke om en sådan liten, som jublande mottar en från godtköpsbazaren kommen leksak och så kan hända redan dagen derpå med tårar sörjer öfver dess spillror! Ty ett själfullt barn fäster sig snart med mycken kärlek vid sin leksak, i fall denna är väl afpassad efter graden af barnels förståndsutveckling. Hur smärtsamt derför att så snart nödgas mista den och hur föga välbetänkt af föräldrarne att så illa belöna denna naturliga kärlek! Tvärtom borde föräldrar och uppfostrare sträfVa alt — lång! ifrån att motarbeta — ytterligare uppmuntra denna kärlek och aktning, som det naturfriska barnet hyser för sina leksaker — naturfriskt i motsats till de genom öfvermätlnad sjukliga barnen.
Vid denna § hafva Rikets Ständer intet annat alt anmärka än att, då det lärer vara ändamålsenligt att innan utgiftsoch inkomstförslaget uppgöres, Drätselkammaren lemnäs tillfälle att i ämnet sig yttra, något stadgande i denna syftning eldigt Rikets Ständers tanka bör inflyta i §:ns mom. 1 äfvensom att det i sista momentet förekommande uttrycket ”i god tid” måhända kunde utbytas emot något mera bestämdt. Och torde med afseende härå § alltså böra erhålla följande lydelse: Magistraten åligger att efter samrådande med Stads-Nämnden och med ledning af från Drätselkammaren infordrade upplysningar, årligen uppgöra ett utgiftsoch ett inkomstförslag, samt uti det förra upplaga: a) de skulder, som antingen till hela beloppet eller lill viss procent deraf äro lill betalning under det nästföljande året förfallna ; b) de utgifter, som då redan äro beslutade alt under det nästföljande året utgå; c) de utgifter, som ytterligare enligt Magistratens framställning kunna af stadens gemensamma behof påkallas att utgå under nästföljande året och d) ett förslagsbelopp i penningar att kunna för oförutsedda behof af Magistraten med Slads-Nämndens samtycke användas. Uti inkomstförslaget bör upptagas: o) det löpande årets möjliga behållning; b) alla då redan för kommunalbehof beviljade anslag, som äro till uppbörd under det nästföljande äret förfallna ; c) de inkomster, som på annan grund beräknas böra under det nästföljande året staden tillgodokomma ; saint d) den summa, som ytterligare erfordras jemte förslag till sältet för dess anskaffande. För ofvannämnda ändamål åligger del ock de särskilda styrelser, som staden för vissa bestämda förvallningsbestyr kan hafva tillsatt, alt å tid, som utsätles af Magistraten i samråd med Nämnden. till Magistraten ingifva sina speciallörslag öfver utgifter och inkomster för det nästföljande året. § 75. 1 öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid § 16 hemställt, torde äfven ordet ”Oktober’’ i denna § böra utbytas emot ”December”. 28 Expeditions-Ulskottets Förslag till underd. Skrifvelse IS:o 186. § 85. Tiden, då enligt denna §:s sednare moment de särskilda styrelserna böra till
Om skyldighet att inställa sig vid domstolen icke vidare bör antagas såsom regel för svaranden, måste också det för uteblifvande i 12 Kap. 2 § RättegångsBalken stadgade bötesansvar af fyra daler i afseende på svaranden upphäfvas; och i sammanhang med ofvanberörda förändring af 12 Kap. 3 § Rättegångs-Balken, torde uttrycket att Rätten skall vid måls afgörande i svarandens frånvaro döma “efter ty som sanning deri utletas kan“ — böra utbytas emot det af Lagberedningen föreslagna uttrycket, att Rätten skall döma öfver kärandens talan “på de skäl han företer“; hvarigenom, på sätt Lag-komitéen erinrat, den origtiga meningen undvikes, att domaren skulle uppleta de motskäl, svaranden möjligtvis skulle kunna begagna. I anledning af Justitie-ombudsmannens ifrågavarande framställning får alltså Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att 1, 2, 3 och 4 §§ af 12 Kap. Rättegångs-Balken skola erhålla följande förändrade lydelse: 1 §• Desse äro laga förfall: om man sjuk är: om man i Konungens och Rikets tjenst är uppbådad, eller faren: om man i häktelse sitter: om man af fienden, eller annan fara, vådeld, eller vattuflod hindras: om man ifrån sinnen kommen är: om man eller hustru, barn eller föräldrar dö den tid, man bör sig för Rätten inställa: om man förut till annan Rätt är stämd, att svara å samma tid. Pröfve dock Domaren omständigheterne i dessa fall. Ku kunna andre förfall gifvas före; ege Domaren ock Lag-Utskottets Betänkande N:o 18. 13 ock dem pröfva, om de äro af den vigt. att de gälla må. Har kärande eller svarande laga förfall; skjute då Domaren saken upp, å landet till nästa Ting, och i staden lägge han parterna annan dag före, då de utan ny stämning må till Rätten komma. 2§.
Det rätta svaret på frågan, huru en sak slites, blir ändock alltid detta: Jo, genom begagnande. Jag tror derföre, att den bästa upplysningen om Artillerie-materielens slitning erhålles, då man gör detta svar praktiskt, det vill säga, visar hvad det verkligen frestar på Artillerie-materie-fcn, när den till sitt egentliga ändamål an-. vändes, och hvilka reparationer den efter ett sådant användande kräfver. Jag anhåller derföre, att få fästa StatsUtskottets uppmärksamhet derpå, att, i min tanka, det lättaste och säkraste sättet för Utskottet att, enligt Friherre Anckarswärds begäran, kunna ingå i ett nöjaktigt bedömmande af Artillerie-materielens bräcklighet och slit - Den 29 December f. m. 133 liing vore, att genom Riksens Ständer underdånigst anhålla, det Kongl. Maj:t ville Nådigst anbefalla, att, i StatsUtskottets, och äfven Riksens Ständers , om de sådant åstunda, öfvervaro, några timmars exercice med a:ne ArtillerieFältbatterier af nu ägande utredning måtte med det snaraste verkställas, under hvilken exercice skarp skjutning under manöver borde, såsom i verkligheten tillgår, öfvas, samt att efter skedd exercice till StatsUtskottet måtte insändas Lesigtningsdocument med tillhörande kostnadsförslag öfver de reparationer, hvilka dessa 2:ne batterier nödvändigt måste undergå för att i någorlunda brukbart skick återställas. Jag anser denna utväg så mycket mera nyttig och ändamålsenlig, som Riksens Ständer genom dess vidtagande komma i tillfälle att bedömma ej blott Artillerie-materielens bräcklighet, utan äfven Artillerie-personalens praktiska brukbarhet, hvilken ej kan underhållas och uppöfvas, utan att materielen årligen begagnas, och således också — årligen slites. Friherre A rickar swärd : Den missräkning i afseende på ziffrån , som blifvit mig påbördad, öfvertygar mig endast om det misstag, att jag icke ansett de "Va rf va de Regementernas beklädnads-anslag hafva varit deri inbegripet.
Om lckwll sedan ett stenlim, bränminstillwerkninaen bli-wit ett nödwändkgc behof i aftcende pä de fördelar sm den nllffyndgr boffapsskötseln. sä nphör likwäl behottvct as större pannor än 90 kannors och derunder eller husbehofsbränning i samma ögonblick man >j mera anser den för en näring; och derigenom lindan,ödi s öftven den olägenheten, (hnnlkel hit ilis ong inträffa;) att regeringens förbud ko,nm,k för sent för au förekomma hungersnöd och dyr tid. T,!ln> rkning med större pannor äro i samma man skadeligare för del allmänna, jn större qvannilst säd de kunna förbruka pä tonare lid. Fördelarne af e» förökad tillgäng för siatseaSsan genom den af Iftffottet föresiagne lax ring as pauncrymden sou» öfwersiiger 90, kannor, tror jag ingalunda ösmettvaga de olyckliga följderna af en lättare tillgång pä denna sä stadeliga mara.
Den 19 Januarii r83o. 342 Stats-Utskottets N:o 375- Utlåtande, i fråga om förändring i sättet för K. RänteKammarens Assignering på Banken och RiksgäldsContoiret. I* rån H. R. o. A. har till Utskottet blifvif remitterad en af Hr von Hartmansdorff, Augustq afgifven så lydande motion: ''De medel, hvilka till Stats-Contoiret inflyta, skola, såsom bekant är insättas i Banken; och uppgå ofta till behållningar af 1 million, och derutöfver. För att åter uttaga större eller mindre del deraf eller alltsammans behöfves, efter nuvarande bruk, endast assignationens underskrift af en Kongl. Räntmästare och contrasignation af en Bokhållare eller Kammarskrifvare. Assignerandet skulle väl i StatsContoiret föregås af anordningar, som StatsCommissarierne underskrifva, mende synas icke i Banken, hvarest contanta penningar utlémnas på förberörde tvänne underordnade tjensteraäns namn utan att man i Banken vet huruvida anordning föregått assigneringen, samt om den sednare fol jag tel igen är behörig eller icke. På dessa begge tjenstemäns ärlighet beror således huru länge och till hvad belopp StatsContoiret har sina penningar i Banken i behåll. Samma förhållande är det med de medel, StatsContoiret insätter på räkning i RiksgäldsContoiret, Ehuru utmärkt pålitliga och aktningsvärda de ifrågavarande tjenstemännen i Kongl. StatsContoiret för ögonblicket äro: så kan dock ett Be tänka n den, N:o 37a. 343 annat förhållande med deras efterträdare inträda och i alla läll synes det vara oförenligt med vården om allmänna medels säkerhet, att icke bättre förvara den. Nti^oa rättelse i StalsContoirets assignering pä Banken och RiksgäldsContoiret synes mig följagteligcn vala nödig, genom assignationernas underskrifvande af en eller flere bland StatsCommissarierna, jemte Kongl.
Friherre Wirsén deremot erinrat;, och hvad först angår frågan om Garnizonsmålets olikhet med Afradseller Kronotionde-målet, så anser Utskottet den af Stals-Secreteraren m. m. Friherre Wirsén, derom lemnade upplysning vara af den beskaffenhet, att Utskottet icke bär något att derutöfver tillägga. Vidkommande dernäst förslaget, att Garni, zons Regernenternes lönings-spannemål måtte directe uppbäras af vissa Districter, Härader eller Socknar, hvilkas Kronotionde kunde till sådant bestämdt ändamål anslås, så kan Utskottet så mycket mindre tillstyrka sådant, som, utom den omväg och de oredor ett dylikt uppbördssätt skulle medföra, det heit och hållet beror på Kongl. Majits eget Nådiga godtfinnande, att bestämma de ställen, der värfvade Regementerna böra garnizonera, äfvensom tiden, huru länge de på sådana ställen böra förblifva.* hvaraf alltså följer, att några vissa Districter, inom hvilka Aflöning®.Spannmål skulle få af sådana Regem erit er uppbäras directe af Rentegifvarne, icke kunna anslås, eller utsättas. Och beträffande den omständighet, att den Spannmål, hvilken Garnizons-Regementerne från Krono-Magazinerna erhålla, skall vara af sämre beskaffenhet, än den, sorn i Magaeinerna ernottaees; så, enär ej allenast hvar och en äger öppen rätt, att, å ort och ställe som vederbör, öfverklaga dylika händelser, der de skulle kunna inträffa, utan ock 93. §. 1. mom. uti 2. Art. af 3774 års Fält-Förvaltnings-Reglemente uttryckligen innehåller, att ingen RegementsQvarterraästare må af Magazins-Förvaltaren emottaga eller låta sig påtruga en mindre god eller förskämd vara , 4ii Den sg Haj. vara, firtner Utskottet icke anledning eller skäl vara för handen, att fästa Riksens Högloft. Stan. ders uppmärksamhet på hvad Hr Ofverste.Lifeutenanten af Sillén i den delen andragit.
Det är en nyttig och oskyldig förfriskning, hvars njutande jag ej anser oss böra för strängt fördyra för det fattigare folket. Gr. Posse: Jag instämmer till alla delar med Frih. Kantzou och får blott upplysningsvis tillägga, att tullen å caffe' en gång tillförne varit förhöjd till 5 sk. pr U och att erfarenheten visat, att inkomsten då var mindre, än närtullen sedermera nedsattes till 3 sk. Hr Stuart, Carl Gust.: Jemte förklarande, det jag instämmer med de tvenne sista talarne i yrkandet af 4 sk:s tull å ett K caffe', får jag såsom ytterligare skäl för min åsigt härutinnan anföra, att jag anser alla brådstörtade förändringar uti financiella lagstiftningen skadliga; och såsom en sådan mäste jag betrakta en så betydlig förhöjning i tullafgifterna, som nu i afseende på en af vära vigtigaste importartiklar blifvit föreslagen. Gr. von Fersen: Äfven jag tillstyrker, att tullen å cafFe' må bestämmas till 4 och får till hvad redan blifvit anfördt såsom ytterligare skäl tillägga, att, efter hvad jag har mig bekant, ett Stånd, nemi. PresteSt., redan antagit denna lullbestämmelse, och att BorgareSt., såsom jag hoppas, troligen kommer att göra detsamma. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: För min del ser jag intet hinder för bifall till Utsk:s sednare betänk, i denna del. Att beskattningen lägges på varor, som förnämligast förbrukas af de högre samhällsclasserna, är i sin ordning, och till dessa varor måste caffe' räknas. Man invänder väl, att retelsen till lu - Sen 16 December f. ra. a3J Iurendrejeri siall ökas; men detta är ett så ofta åberopadt skäl, då man vill hafva låg tull, att jag anser intet afseende derå böra fästas. Hr af Billbergh: Om 4 sk. vore att anse såsom låg tull å caffe', skulle jag instämma med Hr Lefren; men den är tvärtom redan hög i förhållande lill varans pris.