Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ÖfverIntendcnts-Embelets försorg, öfver båda egendomarue upprättade serskilde Besigtningsoch Värdérings-Instrument, på stället besett desse Egendomar; och liade, efter b em ä Ide Ledamöters om denna besiglnings-förrältning afgilne berättelse, hufvudbyggnaderne .å båda egendomarue befunnits vara uppförde på berg oell, i anseende lill mura nies tjocklek och styrka, ansetts ega en jemförlig solidite', hvaremot deri del af uthusen, hörande till f. d. Hessensteinska egendomen, som närmast stöter till Riddarhohns-Canalen, varit af sämre beskaffenhet, såsom egande en svagare grund, så att, i fall af framlida ombyggnad, pålning under grunden blefve erforderlig. fBelyåffande åter ■hufvudhyggnadernes inre beskaffenhet ©lier inredning, så hade i detta hänseende sig företett en ganska väsendtlig skiljaktighet. — Uli Imf vudbyggnaden å Hessensteinska ^Egendomen dinnes ett så stort antal boningsrum, att Riksgälds-Contoret der kunnat med beqvämlighet inrymmas, ehuru hela Norra flygelbyggiiingen blifvit upplåten till begagnande för Riks-Archivet, i stället för den local, som, enligt Rikets senast församlade Ständers beslut, skulle kunna komma att härtill i f. d. General-AssistanceGontorets Egendom anvisas. Vid den af förra egaren för ganska få år tillbaka å f. d. Hessensteinska egendomen verkställda allmänna reparation, hafva alla boningsrummen jemväl blifvit satta i så fullgodt skick, att den för Riksgälds-Contorets behof verkställda inredning icke kostat mera än i8o3 R:dr 29 sk. 8 r:st. Banco ; och af hvilken summa den betydligaste delen åtgått till aptevande af arne Vexlings-cassor i Rez-de chausseen. Sttits-Uts&ottets Utlåtande N:o 18.
Utsk:ts hemställan och antager det af Frih. af Ugglas i frågan afgifna förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—21. Nej—19. Utsk:ts hemställanden biföllos. 14:de punkten (sid. 55). Hr von Koch: Länge har jag varit af den åsigt, att sved jande borde förbjudas, men på sednare tider har jag, på grund af de upplysningar, jag från sakkunniga personer erhållit, blifvit villrådig med afseende på gagnet af detta ingrepp i eganderätten. Mig har blifvit sagdt, att svedjande snarare befrämjar än hindrar skogens återväxt, och jag har flerestädes varit i tillfälle att sjelf öfvertyga mig om detta förhållande. Väl har jag på många ställen, t. ex. i Blekinge, sett huru rättigheten att svedja missbrukats, men detta hindrar icke att svedjande, om det verkställes med varsamhet, kan vara gagneligt, och i så fall borde detta ingrepp i eganderätten borttagas, hvarföre jag anhåller om afslag å punkten. Frih. af Ugglas: 1 förev:de punkt begagnas ett uttryck, som jag, för den händelse Ståndet skulle vara benäget att i öfrigt bifalla förslaget, anhåller måtte utgå. Det heter nemi., att förbränning af qvistar och ris må vara tillåten »inom skog, der regelbunden hushållning är införd.» Således skall jag, om jag har en aldrig så liten skog, låta behörigen indela den, på det jag må få rättighet att bränna upp qvistar. Kan Utsk:ts mening verkligen vara sådan? Mig förefaller detta i högsta måtto besynnerligt, och jag anhåller derföre att orden »der regelbunden hushållning är införd» måtte utgå. Gr. Liljencrants: I motsats till den förste värde talaren har jag, såsom egendomsegare i Småland, haft ett rikligt tillfälle att stadga min åsigt derom, att ingenting kan för jordbruket och skogen vara mer skadligt än svedjande, ty efter några fortsatta svedjningar frambringar jorden intet annat än ljung.
Då skall herrn gå till venster, ty stora ingången är stängd, men mrs Banks har sina rum åt kökssidan. Jag tackade henne och gick vidare. Det var likväl en så sällsam beklämning i mitt sinne, att jag ville lugna mig, innan jag närmade mig huset, som med sina stängda luckor och förskjutna persienner låg så hemlighetsfullt framför mig i morgonsolen som ett fépalats. Jag fortsatte min promenad i parken och jemförde dessa gräsplaner, blomstergrupper, träd och häckar i verkligheten med dem, som fantasien redan uppritat inom mig. Nu stod jag vid brädden af den dam, der mrs Merton skulle hafva funnit min vagga under pilarne, och hvarifrån den brottsliga qvinnan, förvillad af hat och svartsjuka, bortfört mig. Och nu var jag här åter! Det lilla barnet hade uppvuxit till man och stod ensam och okänd, famlande, som i en dröm, efter den verld, det hem, som man visat honom såsom hans tillhörighet. Var det väl sannt allt detta? Var det icke snarare ett sällsamt gyckelspel af min egen upphettade hjerna? Jag lade mig ned i det fuktiga gräset, hvars daggperlor solen ännu icke hunnit förtorka, och lyssnade till fåglarnes qvitter och suset i vattnet af tvenne svanor, som med uppresta fjädrar simmade vredgade fram emot främlingen och stänkte glittrande droppar omkring sig. Allt var så tyst, så stilla och ljuft omkring mig, det var, som skulle jag legat här, slumrande i min vagga, under alla dessa år i en lång dröm och nu denna morgon vaknat upp på samma ställe, der jag som barn somnat in. Alla dessa föremål voro mig på en gång så nya och underfulla och likväl så bekanta, liksom detaljerna i en saga, och i stället för att lugnas och taga saken kallt och affärsmessigt, kände jag mig allt mera förvirrad och upprörd. Nu slog klockan i tornet nio, och tvenne trädgårdsdrängar, som pratade högt och muntert med hvarandra, kommo åtföljda af en stor raggig hund gången framåt. Hundens skall och åsynen af karlarne jagade ändtligen min romantik på flygten, jag steg upp, lugn och prosaisk, och visades af dem återigen till mrs Banks, som tycktes vara herrskarinna på stället.
Commerce-Collegium, väckte tanken att föreslå detta embets-verk; men Utskottet har ansett intet förslag i det afseendet böra från Ri - Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. 45 kets Ständer utgå, utan saken öfverlemnas heit och hållet till Kongl. Maj:ts nåd. bepröfvande. Förslag till instruktion och ordviings-stadga för kontrollens verkställande, och för hvad vid bränvins-tillverkningens drift i allmänhet bör iakttagas, men icke kunnat i hosgående lag-förslag inflyta, torde imedlertid böra afgifvas; och Utskottet vill dermed inkomma, så snart Rikets Ständer fattat sitt beslut om grunderna tor den blifvande författningen. Innan Utskottet lemnar frågan om kontrollen, anser det sig böra göra en kort framställning af de verkningar, som en bättre organiserad och nogare kontroll i två af de närmast belägna stater haft, emedan det är nödigt att kunna af erfarenheten göra sig någorlunda klart begrepp om, hvad trygghet mot oloflig bränvins-tillvcrkning en bättre upsigt och bevakning kan erbjuda. Redan år 1786 förbjöds husbehofs-bränningen i Danmark; menännu år 1840 brändes allmänt i smyg på Jutland. I hvilken skala det skedde, visade sig, då regeringen år 1843 påbjöd, att de, som inlemnade sina bränvins-pannor, skulle slippa straff för deras begagnande; och på Jutland blefvo, i följd däraf, mer än 11,000 och på öarna mer än 300 pannor allemnade. Detta oaktadt fortfor lönbränningen, lill dess år 1845 en särskild kontroll-bevakning infördes, hvarpå denna smyg-tillverkning upphörde, och stats-kassans inkomst af bränvins-skatten betydligt ökades. I Norrige beviljade Storthinget år 1848, då den förhöjda skatten antogs, en betydligare summa till bevakning mot lön-bränning; och dels Finansdepartementet, dels Amtmännen utsände till landsorterna tillsyningsmän, att verkställa denna bevakning. Då försvann lön-bränningen; men hon har åter visat sig, sedan 1851 års Storthing nedsatte den beviljade summan till en obetydlighet.
Jag skall icke länge uppehålla det beslut, som 11. o. Ad. otvifvelaktig! kommer alt fatta, ännu mindre efter den upplysning, som den siste värde talaren lemnat, men jag tror icke att saken är så ovigtig, alt man bör draga i betänkande att upptaga några ögonblick dermed. Jag vill derföre taga mig friheten fästa uppmärksamhet på några af de skäl, som här blifvit anförda för tillvägabringande af ett afslag. För min del anser jag ett af dessa skäl möjligen förtjena afseende, nemi. det som talat om det uppseende, som den föreslagna förändringen, om den bifölles, skulle kunna väcka i andra länder. Föröfrigt hoppas jag, alt den constitulionella andan här i landet skall hafva utvecklat sig så mycket och fortfarande skall göra det än mera, att det i sjelfva saken numera betyder föga, om ordet altena qvarstår eller icke. Men jag kan dock icke underlåta, såsom jag nyss nämnde, att fästa uppmärksamheten på den tankegång, som cn eller annan talare framlagt såsom stöd för det resultat, hvartill han velat komma, nemi. att först åberopa, det borttagandet af ordet allena visserligen är indifferent, emedan ett nödigt preservativ mot de farhågor man kan uppställa i alla fall finnes i 9 §; men slraxt derefter säga, att borttagande af samma ord kunde gifva anledn. tillden farligaste af alla misstydningar. Jag hemställer huru dessa båda satser stå tillsammans. Hvad det beträffat, som af så väl denna talare som af några påföljande blifvit anfördt om namnstämplar, om försöken alt borttaga ordet allena äfven i 9 §; sä anser jag detta alltsammans utgöra en poesi, som kan lata ganska vackert, men som alldeles icke hörer lill det logiska af saken, och som jag derföre för min del icke fullkomligen kan fatta. Hr Lagergren, Anders: Denna fråga delar sig, liksom hvarje annan, i afseende på formen och i afseende på innehållet. Här är grauneligcn visadt, att formen betydligen skulle lida, om 172 Den 4 September f. m. ordet allena borltoges nr 4 §, då det i 9 § finnes utsatt, och på båda ställen säkerligen bar samma syftemål.
Förmyndare vare ock pligtig att sådan räkning, omfattande redogörelse för de tre näst förut förflutna årens förvaltning, i början af följande året aflemna till gode männen eller kommunal-nämnden; samt biloge ej mindre ett utdrag deraf, innehållande summarisk uppgift om den omyndiges behållninså i löst som fast, än ock alla de handlingar, som styrka de i räkning gen uppförde poster. 2:o Rätten vore skyldig att i början af hvarje år tillställa gode männen eller kommunal-nämnden förteckning öfver de personer, som blifvinom distriktet till förmyndare utsedde, och må lösen för sådan förteckit ning beräknas såsom för Rättens protokoll i tvistemål uti expeditionsstadgan upptages. 5:o Förmyndare vare i allmänhet skyldig att hvart tredje år lägga den behållna räntan till kapitalet. 4:o Förmyndare njute skäligt arfvode, som dock, högst må beräknas till en sjettedel af influtna räntor, men en tjugondedel af arrendemedel af omyndigs lästa egendom. Bih. till R. St. Höglofliga Lag-Utskottet, till hvilket jag anhåller att denna motion måtte remitteras, lärer tillse att, derest hvad jag här ofvan yrkat vinner bifall, det må på sina behöriga ställen i nu gällande lag inflyta. Stockholm den 29 November 1862. Joh. Johansson, från Östergötlands län. Af Johan Johansson från Östergötlands län, om rättighet för egare af skattefrälsehemman att lösa ä hemmanets egor vexande bärande träd.
Derföre, att man anser 2me af representationens fördelningar i numerärt hänseende underlägsne de 2:ne andra, är man genast färdig att, som man säger, skära breda remmar ur deras hudar. Denna lilla profbit är kanske icke så serdeles egnad att oka förtroendet för förslaget. Saken tillämpad, hvarthän skulle det väl leda? Om man tänker sig de 4 afdelnma i representationen sålunda, att 2 af dem skola till antalet af ledamöter vara underlägsna de andra, men alla 4 afdelmne böra samfält rösta och besluta, månne de underlägsne i antalet icke skola blifva förtryckte? Har man anledn. att tro, att de, sedermera skiljde på hvar sittrum, skola kunna gifva något eftertryck åt deras tankar? Jag åtminstone tror icke på möjligheten af en sådan organisation och skulle högligen beklaga om Const.Utsk. finner sig böra understödja ett förslag, hvarigenom de 4 afdelnma blifva olika starka. Anser man någon förändring böra göras, så måste den väl ske så, alt de elementer, hvilka i representationen böra inrymmas, fördelas någorlunda lika på de serskilda afdelnma, hvilka hvar för sig hafva giltiga anspråk att ega samma antal ledamöter. Samme talare har afstålt från ett sitt förslag, enl. hvilket embetsmännen skulle inrymmas i BorgareSt. Jag har tagit mig friheten att framställa ett förslag i samma syfte, och som jag derifrån icke afstått, ernar jag, då den frågan förekommer, att påyrka hennes pröfning af Ståndet. Hr Lefrén: Jag är en afgjord vän af Ståndsrepresentationen, men en afgjord motståndare lill de allmänna valen, såsom princip för representationens grundläggning. Jag anser således lika med Gr. Sparre, PresteSt. såsom ett inom representationen välgrundadt och absolut nödvändigt element, men jag är af motsatt tanka med Grm ifråga om antalet af desse serskildta elementer, hvilka skola bilda Riksnämnden. Vill man vara konseqvent, måste man bibehålla Stånden liktaliga. Så är det nu; hvarje Stånd har fått sin fjerdedel af representationen. Detta förhållande är grundadt på en idé, i förening med folkets utveckling, från he dentima.
När intet af sommarens fägring fins qvar? Hon ryste till, men med ett energiskt uttryck i sitt ansigte grep hon åter efter pennan; och åter jagade den fram öfver pappet — flyende för onda tankar — tills klockan i Klara torn långsamt slog elfva slag. Då började hon kläda af sig. Hon behöfde hvila; i morgon kom j u åter en arbetsdag. Anna Chrisdmson. Försumma ej att i tid prenumerera på Idun med, Modetidningen! Mndast 2,65 för qvartal, 6,50 för helår. Dessa vänskapsförbindelser kunna nog sträckas till flere, men det är alltid en eller ett par blott, med hvilka ett förbund knytes » för lifvet ». Snart umgås man i hvar andras hem, och så gå barnaåren under lek och arbetets förkofran, till dess det måhända fogar sig så, att en solljus, vårdoftande pingstdag de till späda jungfrur vuxna flickorna sjunka ned, sida vid sida, vid altarrunden, för att viga sig in att lefva och kämpa det stora lifvet. Det är nu den unga, lätt knutna, ännu opröfvade vänskapen mellan ett par flickhjertan skall visa sig ega märg och hållbarhet. Det är nu verlden och sällskapslifvet komma med sina lockelser och impulser, det är nu karaktärerna råka in i passionernas vågsvall. I dess yrande skum har mången dyrt svuren flickvänskap lidit skeppsbrott och bitterhet, afund och fiendskap utplånat ända till sista minnet af den gemensamma skära barndomstiden med dess idylliska, drömlika hägringar. En tid ännu kanske i ungdomlig, yrande lust vid hvar andras sida, i beundran och beröm för hvarandras fägring och behag, men så kommer en dag eller rättare en afton, när allt är glädje och sprittande lif rundt omkring, då ljusen stråla i kristallkronor och valsens toner ljuda berusande, då — det är som om plötsligt ett svart moln bredde sig öfver den ena vännens panna, blicken blir mörk och kall, och det käns som ett stygn i bröstet. Hvad är det, som händt? Orsaken är kanske blott en ung man i vacker uniform eller elegant frackdrägt, hvilken kommit bägges unga hjertan att i tysthet klappa.
9 Till elen Alla de under Stockholms stads styrelse hörande Embetsverk och cassör, samt sådane allmänna Inrättningar, Välgörenhets-anslalter, Concursmassor, m. fl., sorn begagna Depositions-Banken egentligen till förvaringsställe, och om hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att öfverassignering icke kommer i fråga; samt jemväl sådane enskilde, som antingen, innan folie-afgiften vidtog, behörigen anmält sg hafva upphört med assigneringen på Banken; eller ock derefter fortfarande bibehållit eller upptagit ny räkning i Depositions-Afdelniugen, men framdeles göra anmälan om samma räknings upphörande, samt insätta det mot utelöpande assignationer svarande belopp; (från folie-afgift befriade; de sistnämnde likväl ej förr, än under året näst efter det, anmälan om assigneringens upphörande blifvit gjord.) Till den 5:te: Medel, tillhöriga alla Stiftelser, Bolags-föreningar och enskilde, hvilka utställa invisningar, med beräkning på omloppstid, och af sådan orsak äro underkastade folie-afgift; samt Till den 6:te: Cassa-creditiven, likaledes underkastade folie-afgift, enligt Rikets Ständers beslut. Mom. a. Före räknings upptagande göres skriftlig anmälan hos Under-styrelsen, sorn, enligt nyssnämnde grunder, hänförer räkningen till sin behöriga dass. 19:o. Såsom folie-afgift erlägges fyra (4) Riksdaler Banco för hvarje folium i Debet om fyratio rader af den löpande räkningen; dock blifver den minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, Tjugu Riksdaler Banco, motsvarande fem (5) folier. För ofvanberörde förändringar får Utskottet härmedelst redogöra. Puncten 1:0, som motsvarar §. 108, innefattar endast-en föi ändrad redaction af samma §.
Stander icke eller underlåta, att pä ett sä» dant sätt werkställa, som med Statens tillgängar och Längifwarnes billiga wärnan och förhoppningar instämmer. Nägot undantag för Götheborgs Stad kan StatsU/ftottel alitsa icke söresiä; Och StatsUlskot-, tet hyser desin om den öfwertygelsen, att Götheborgs Stads Jnnewänare flulle anse c t undantag för dem i denna wäg framför de öfrige under enahanda Län gifwande af Rikets wälsinnade Medborgare icke swarande emot dek Patriotiska Nit och den samfundskänsla, hw.armed de sä beredwilligk sökt bidraga till ett gemensamt Fäderneslands frälsning och wälgängÄr och dag som förr skrifwit skär. Pä befallning di. kröclelius. Föredrogs följande. Utdrag af Protokollet hällit uti Riksens Högloflig» Ständers Statsutskott den g November 1809. S. D. Ibland de flera under loppet af detta Riksmöte till Riksens Högloft. Ständers Statsutskott remitterade Memorial, ifrän sä wal Högloft. Ridversiapet och Adelen som det Wallofl. Borgars samt 4? Den 7 Novcmber samt Hederwärda BondeStändet, har uti ätskilliga blifwir yrkadt, att titl Statens understöd och lisa i desi betryckta tillstånd BisioppsÄmbeken mätte wid timande afgång indragas, deras löner till Statens Easia ingä, och Domprostarne, med Bisiopsnamn och en skälig tillökning i sina Lönings - wilker, der sädant kunde finnas behöfligt, förwalta BisiopsÄmbetet med thy ätfötjande göromål, elter ock ath Bistopparnes Löne-inkomster mätte nedsättas i någorlunda proportion emot hwad deras wederlikar ibland andre Ämbetsman utaf Staten åtnjuta. Med den grannlagenhet, som detta ämne synts fordra, har StatsUtskottet tagit detsamma uti öfiverwagande.
Humor är icke detta evinnerliga kallgrin, som under åratal fyllt våra skämttidningars spalter, serverats oss vid festtillfällen af omtyckta » humorister » och purrats på oss i de oftast mycket tillkrystade skämtbitar, som fått namn af » humoresker ». Det är missbruk af ord, då man med humorns namn betecknar alla möjliga arter, afarter och oarter af skämtlynne. Det är mer än så, det är nästan en förgripelse på det heliga, af samma slag, som då varietéslagdängor räknas till » konst » eller ordet » poesi » begagnas om prosa på korta rader. Går man nu för tiden för långt i att utvidga humorns begrepp till allt, som i någon grad kan afficiera skrattmusklerna, så var det en motsatt ytterlighet, man gjorde sig skyldig till, då man allt för starkt framhöll sorgen och bitterheten såsom den jordmån, ur hvilken humorn hämtade sin näring, likt leende blomster spirande på en grafkulle. Allbekant är det i vårt nationalmuseum befintliga porträtt af Bellman, snyftande i sin näsduk, och lika allmänt känd är den föga humoristiska strofen af Braun: » Om folk blott vissie, hur glädjen brister för de så kallade humorister, de skulle tacka sin gud för det han utan humor dem födas lät » och den följande beskrifningen på skaldens skrif don: » en törntagg pennan och bläcket — tårar », hvilket j u allt låter ganska affekteradt. Det sannaste och bästa som sagts om humorn förefaller mig vara, att den är den åskådning af lifvet, som ser det stora i det lilla och det lilla i det stora. På botten af humorn ligger således ett slags resignation på samma gång som en öppen blick för det ideala, hvilket i vår relativa värld endast kan ernå mycket ofullkomliga afspeglingar. Ju tydligare man inser och känner detta, j u skarpare man ser motsatsen mellan det som är och det som borde vara, mellan de stora anspråken och deras tarfliga motsvarighet, dess närmare står man korset, där vägarne skilja sig, den ena bärande nedåt till förtviflan och bitterhet, den andra uppåt till den fria utsiktsplats, hvarifrån humorn med ett vänligt löje betraktar världen.
Maj:t ansett det vara svenska nationell värdigt att, genom beredandet af en mera sorgfri ålderdom åt efterlefvande makan, egna en gärd af tacksamt minne åt den hädangångne frejdade mannen, vill Kongl. Maj:t till Rikets Ständers behjertande härmed öfverlemna enkan Franzéns förenämnde underdåniga ansökan. Kongl. Maj:t förblifver. Rikets Ständers Siats-Utskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholm som ofvan. OSCA R. P. Genberg. Utdrag af protokollet öfver Ecclesiastik-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 1 Februari 1851. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie—Statsministern, Grefve Sparre. Stats-råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg och Gripenstedt. Departements-chefen, Stats-rådet Genberg, föredrog i underdånighet: 2:o. Departement-schefen uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag (ill Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Gtskotl, i anledning af framlidne biskopen öfver Hernösands stift, doktor F. M. Franzéns efterlemnade enkas, Christina Elisabeth Arvidssons, underdåniga ansö kan om pension; och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, J\I 53. fl berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i öfverensstämmelse dermed, nämnde skrifvelse skulle i vanlig ordning expedieras. Ex protocollo, C. E. Lide IL M 53. Kongl. Maj:t, som låtit Sig föredragas framlidne landshöfdingen i Elfsborgs län, P. Sandelhjelms enkas, Sofhia Dorothea Zettermans, underdåniga ansökan om nådig framställning till Rikets nu församlade
Fullmagterna böra, tor att vara gällande, lyda sålunda: ”Till den lagtima (urtima) Riksdag, som i skall hållas beful]mägtigas härmed, efter föregånget ordentligt val, N. N. (för Preste-Ståndet ifrån N. N. Stift, Universitet, Akademi, allmänna Elementar-läroverken inom IV. N. Valdistrikt, eller Läkare-korpsen): för Borgare-Ståndet grundlagar.” Fullmagterna underskrifvas: PresteStåndets, för Stiften, Universiteten och allmänna Elementar-läroverken, af de Konsistorier, som valen förrättat, för Läkare-korpsen af Sundhets-Kollegium och för Veten skaps-Akademien af dess Preses, — förrättnings-stället. utlemna. Dä Riks-Ständen sålunda stadnat uti frenne frän hvarandra skiljaktiga beslut, får Utskottet till skiljaktigheternas förening och beredande af slutligt utlåtande, genom omröstning i Förstärkt Konstitutions-Utskott, vördsamligen för Rikets Ständers ompröfvande öfverlemna följande Voterings-propositioner. 1. Den, som vill, att vid omröstning rörande Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o .18 framställda, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representations-rätt. såsom kontra-proposition skall uppställas, att det. såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanke förklarade förslaget till ändring i 13 och 16 §§ Riksdags-Ordningen, bör blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; , Den det ej vill, röste Nej; ' Vinner Nej, kommer att till contra-proposition vid omröstning i hufvud frågan antagas att det, såsom Preste-Ståndets gemensamma tanka, framställda förslaget till ändring i 13, 16, 19 och 22 §§ Riksdags-Ordningen skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. 2. a) i den händelse att ja-propositionen i ofvanstående N:o 1 vinner. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 56.