Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ju således öfverflödigt att låta grundlags-mom. införas i betänk., så mycket hellre, som .Ständerne vid nästa riksdag icke äga alt sig öfver förslaget yttra, annorlunda än med ja eller nej. Således, 0111 Ständerne skulle vilja bifalla Const.TJtskts betänk. ronde förändring i 88 §:n, som blott handlar om lagförklaring; så kunna Ständerne icke göra det, i händelse de bifallit Konungens propos. om de 2:ne rösternes upphörande och således i förväg afslagit det inom., som betänk, här innehåller, och hvilket innefattar blott en afskrift af grundlagens ordalydelse. Jag tillstyrker således, att Konungens propos. måtte antagas, sådan sorn den ar, till grundlagsenlig behandling, men att Const.Utsk:s betänk, måtte afslås. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag är icke öfvertygad om alt i Const.Utskrs betänk, ligger något så beskaffadt förslag, sorn hindrar Utskls betänk, att blifva hvilande. Jag får fästa Husets uppmärksamhet på sjelfva frå» gan, nemi. att, om begge K. propos:na komma att vid nästa riksdag bifallas, så föijer ock deraf, att liela 21 §:n försvinner; men under den förutsättning, hvarunder Const.Utsk, afstyrkt bifall till den första K. propos:n, eller den som angår - Den 18 November c. ni. går de 2tne rösternas upphörande, och för det fall, att en sådan Utsk:s åsigt gjorde sig gällande vid nästa riksdag, har Utsk. äfven varit absolut tvunget att lemna ett förslag, huru i sådant fall a t §:n skulle komma att se ut. Om nu både Konungens propos. och Utsk:s förslag blefve hvilande, så är dermed ingen fara skedd; ty om Konungens propos. antages, så förfaller Const.Utsk:s förslag till 21 §:n.
Kongl, brefvet af den i September 1774 föreskrifver vidare, att berörde Ireltio-uriga arrende af Tyska Kungsladugården finge af Nyköpings stad tillgodonjulas emot en årlig arrendesumma af 400 daler silfvermynt, samt med vilkor, att Kungsgårdsegorna ej skingrades, utan af staden samfäldt nyttjades, och alt, med husbyggnaden lörhölles, elter hvad i allmänhet om Kungsgårdarnes åbyggnader vore stadgadt; hvarjemte staden under arrende tiden borde iagttaga de författningar, som vore eller kunde varda utfärdade till uppmuntran för hampsädet å den städerne donerade eller eljest upplåtne kronojord. Enligt ett under Förmyndare-Regeringen den 17 Maji 1796 till Kammar-Collegium allätet Kongl. Bref, tillädes, utan uppgifven anledning, Kammarpagen, Lieulenanten G. L. von Heijne, rättighet att, då arrendet af Tyska Ladugården år 1S03 ginge lill ända, undfå arrende af samma ladugård under femtio års tid, med enahanda vilkor, hvarunder den varit åt Nyköpings stad upplåten. Uppå stadens härefter framställde ansökning om bibehållande af den, genom 1770 års Kongl. Resolution, staden beviljade arrende-rättighet till Tjrska ladugården, förklarade f. d. Konung Gustaf IV Adolf, uti Nådig skrifvelse af den 18 Februari 1801, att, ehuruväl de under Dess omyndiga år tillkomne försäkringar angående då icke lediga Kungsgårds-arrenden i allmänhet till kraft och verkan förfallit, likväl och då i afseende på den rörande arrendet af Tyska Kungsladugården år 1796 gifne ofvanberörde Resolution förekomme, att, före densammas utfärdande, f. d.
Derpå anställdes auetionen, men den var icke kungjord förr, ån blott i4 dagar före auetionen, hvarpå hände, att å auetionen ingen annan ropare infann sig, ån Bagge; efter allmänna och visserligen riktigaste begreppet, år en auction, der icke mera ån en ropare finnes, ingen auction: men Bagge ansåg nu likväl vilkoret vara uppfylldt, och sin rätt vara, att såsom köpare erkännas. KrigsCollegium deremot ogillade auetionen och gaf befallning till ny auction, som anställdes, och hvarvid flere speculanter sig infunno, samt Bagge sjelf gjorde högre anbud. Bagge hade icke anfört underdånige Besvär öfver Collegii Beslut till ny auction; och detta Beslut hade således emot honom vunnit laga kraft. Man kan ej heller anse okunnigheten dertill vållande; ty då han sjelf deltog i sednare auetionen, så bevisas derigenom tillräckligt, att han visste det den första auetionen var ogillad. Men en lång tid derefter anhåller han hos Collegium, att honom måtte tillåtas, att, till ersättning för sitt förmente lidande, få köpa, efter första priset, ett annat partie Gjutgods, Kronan tillhörigt; och sedan Collegium lemnat denna hans begäran, utan afseende, inkommer han till Kongl. Majit med underdånig ansökning i samma ämne, den han grundar på samma föregifne lidande. Denna ansökning föredrogs i StatsRådet och afslogs; men af ömtå - Den lo Julii f, m. 38? lighet att ingen hans förmenta rått skulle deri-* genom kunna anses afskuren, inflöt i Resolutionen det tillägg, atCBagge vore obetaget, att, ont han trodde sig dertill befogad, vid vederbörlig Domstol, emot KrigsCollegium anställa talan. I detta tillägg hade ExpeditionsHafvanden nyttjat orden emot KrigsCollegium, då han rättare haij de bordt nyttja orden emot Kongl. Maj:t och Kronan; och detta misstag i ord var, kan hända, vållande, till det misstag i form som Bagges talan sedan fick.
Uppbörden af afgifterna för Pannerymd och Consumtion, förrättas i Januarii och Febrnarii mannder för det löpande äret, pä samma gäng som den Allmänna Capitations-Bewillningen. Afgiften för Hcinmanswärdet, hwilken ej förr än efter hällen Tarering kan päföras, erlägges wid de wanliga Uppbördsmöten. En procent af den summa, som genom denna Bewillning inflyter, stall innehällas och ansins, att efter Prösnings-Committeens förslag under StatS-Conloirets disposition anwändas, efter hwad för hwarje Län kan af Kongl. Maj:t warda faststäldt, till ersättning för det förökade beswar och be kostnader, soin med Debitering och Redywisning af denna Bewillning äro förenade Justerat den i? Pä Högloft. Riddcrss. och Adelns Ledam. wägnar. 6. kr. kall^LNsteclt. Pä Högwörd. Prcst-Ständets Ledam. »vägnar, lkl. Stenhammar. 6. P ^rlm^uisL. Pä Dallofl. Borgare-StändctS Ledam. magnar. 6. K^ellanäer. k. I.in6c>ui8t. Pä Hedcrwärda Bonde-Ständets Lcdam. magnar, äob. Olsson 1.0 n Zber x. Upp - Den i8 Augusts. -72» Godkänd hos samtelige Riksens Ständer d. »8 Augusti. E^wea Rikes till Allmän Urtima Riksväg sammankallade och häc i Orebro församlade Ständer göre weterligt: Att, sedan Wi, jemlikt Regeringsformens föreskrifter, efter fulländad granskning af Stats, Werkets tillstånd och brister, sä wal ansiagit särskilda summor till behofwens fyllande, som ock ätagit
Men på den upprödda tomten, der det gamla huset stått, uppför nu Nietzsche i sina tvenne följande arbeten en fullständig mönsterbyggnad i den nya stilen (» Schopenhauer als Erzieher » och » Richard Wagner in Bayreuth »). Den kultur, efter hvilken slagtet hade att sträfva, den äkta kulturen, framtidens kultur, finner han förebildad i Wagners konst; och menniskor i stånd att genomföra denna kultur, uppbära henne och göra henne lefvande, kunde danas i Schopenhauers skola. Hos dessa båda mästare kunna vi lära att blifva » unzeit * gemäss *, kunna vi uppfostra oss emot vår tid. De äro de stora och goda exemplen, icke blott i bok utan i lif. De ega den ärlighet, hvilken icke af hänsyn skelar; de ega segrarens munterhet. De ha djerfts vända bröätet mot tiden, de ha gått ut i öde * marken, de rädas ej att vara ensamma. De äro de starke, hvilka gått segrande ur alla faror, som omhvärft dem. De ha undgått förbeningen, den moraliska och den intellektuella; de läto ej knåda sig i den form, hvilken för dagens » bildade » menniskor gälde såsom det enda rätta mönstret, utom hvilket ingen salighet funnes, utan de framstälde i sig sjelfve prototypen för det framtida slägtet, för » die guten Europäer », såsom Nietzsche seder-mera skulle uttryckt sig. De voro den äkta kulturene representanter gent emot de otaliga småprofeterna för ’ bildningen », denna guldkalf, kring hvilken samtiden dansade, detta belute som kälkborgarne uppstälti det allra heligaste ooh för hvilket plebejerna krökte rygg. Det var en barbarisk gud, denna » bildning », en fetisch, med granna paltor, hemtade från jordens alla länder, ooh med drag, lånade från historiens alla åldrar. Den var brokig och lysande att se pi, men inunder den trasgranna ståten låg ett skelett, en icke hopfogad träkolo9s, fyld med lumpor och afskräden.
De trolofningar (inmr presterskapet inghgna), hvilka under arets lopp genoni skiljobref upplösts, hafva utgjort 136. af hvilka 27 par vid skiljsinessan hade lefvande barn. Aktenskap halva under aret genom skiljobref upplösts till ett antal af 218, hvaraf i i 6 landsbygden och 102 i städerna, hvilket antal är högre än under nigot föregaende ar. De frånskilda makarne hade tillsammans a99 lefvande barn. Till lefnadsaren roro de flesta f r h k i l d a miinnen 40-45 ar och qvinnorna 30-35 &amp; r gamla. Bland de orsaker, för hvilka iiktenskapen upplösts, förekommer oftast megenvilligt öfvergifvande I afseende på dldri71 u d uRIc~~sRaprIs UI&amp;II&amp; märkes, att 37 man under fylda ao Br ing8tt iiktenskap, hvaraf en med q \ inna i Qdern mellan 35-40 ar; att 41 män bfver 70 år inträdt i aktenskap, deraf I i sitt första gifte; att I j qvinnor blifvit gifta före fylda 16 br; att 2,067 qvinnor gift sig före fylda 20 9r och att 409 qrinnor intriidt i gifte rid en alder af mer iin 50 ar, deraf 5 enkor öfver 7 0 ar. De flesta man gifta sig i åldern 25-30 br och de flesta qvinnor i ildern 20-25, bMe i stad och p8 land, efter hvad man de senare Sren iakttagit. Medelaldern vid aktenskapets ingaende visade sig, med blott ett undantag, under hela 1870- och början af 1880-talen hafva vant i sjunkande till yngre ar och var ar 1883 mr manskön 28.30 samt för qvinkön 27.47 ar. Aret i883 följer den under flera k iakttagna reglen, att de flesta äktenskapen ingås under arets tre sista minader och det minsta antalet i Januari.
108 §, måtte få från Banko-reglementet Sedan Rikets Ständer, med bifall till Utskottets i Betänkandet Nio 35 afgifna tillstyrkan, beslutat att Riksgälds-kontorets kreditiv från Banken å 1,500,000 R:dr, skall utgå från Diskont-kontoret af fonden för Handelsoch Närings-diskoutcn; så hemställer Utskottet, att den föreskrift, som skall motsvara 118 § i gällande Reglemente, må erhålla följande i öfrigt till uppställningen något förändrade lydelse: 26:o. Såsom Bankens sedelstock anses och beräknas: a) utelöpande sedlar, invisningar och insättningsbevis; b) innestående medel på räkningar i Depositions-kontoret, och c) obegagnade andelar af låneoch kreditiv-förlagen, beräknade i enlighet med Bankens räkenskaper; dock skall från sålunda beräknad sedelstock af dragas: l:o förskott till invexling af förslitna sedlar; 2:o invexlade otydliga sedlar, och 3:o förskott till postvexelräkningen. Jemf. § 118. Såsom sedelstock anses och beräknas: a) alla utelöpande bankosedlar samt invisningar och insättningsbevis; b) alla på räkningar i Depositions-afdelningen innestående medel; c) alla obegagnade andelar af låneoch kreditiv-förlagen, beräknade i enlighet med Bankens räkenskaper; härifrån afräknas: l:o krcditivet till Riksgälds-kontoret; 2:o inlemnade förskott till invexling af förslit na sedlar; 3:o otydliga sedlar, som blifvit af Låne-afdclningen infriade, och 4:o förskott till postremiss-medelsräk nin gen. I § 119 uppgifves maximum för den del af sedelstocken, som saknar motsvarighet af metallisk kassa, hvarjemte Fullmägtige berättigas att derutöfver öka sedelstocken i den genom § 171 antagna händelse att Privatbank antingen helt och hållet inställer, eller ock, i följd af fattadt beslut att upphöra, i betydlig mån inskränker sin verksamhet såsom låneanstalt. Bih. till B.
Nro 10, uppskjutit att yttra sig till emot riksdagens slut. Det är af sådan anledn. och derföre att tiden för riksdagens slut redan är förliden, som jag yttrat det vara i sin ordning, att Ständerne skulle bestämma sjelfve, efter som StatsUtsk. icke behagat något föreslå. Då likväl numera Utskrs ordförande upplyst, att förslag till aflöningens slutliga bestämmande är på Riksgälds-afdelningen inom Utsk. uppgjordt, har jag ingenting emot, att min anmärka, må förfalla. R. o. Ad. lät bero vid hvad uti 3:dje punkten af utlåt. Nro 148 blifvit yltradt. i6o Den 10 J 11 ni f. m. 4: de punkten. Hr von Hartmansdorff begärde att få veta, om detta mål redan blifvit afgjordt hos de öfriga Stånden, och i sådant fall, i hvad beslut de stannat rörtde denna punkt. Underl. R i d d.S ec r e t.: Enligt uppgi ften i den nu upplästa punkten har BorgareSt. bifallit samt Presteoch BondeSltn lemnat densamma utan anmärkning. Någon ytterligare underrättelse har icke kommit från PresteSt. betänk. N:o 148, hvaremot från BondeSt. anländt ett så lydande prot.utdrag. — Under t. Ridd.Secret. uppläste derefter BondeSttts prot.- utdr. af den 29 sisth Maj, hvarigenom upplystes att den ifrågavar. punkten i betänk. N:o 45 blifvit af Ståndet bifallen. Ilr von Hartmansdorff: Jag hyser visserligen sam ma mening som StatsUtsk. derom, alt de ifrågaställda skulderna icke komma att till capitalet återbetalas; men de uro då icke att anse annorlunda än såsom skulder, ouppsägbara från fordringsägarnes sida. Derföre upphöra de likväl icke att vara skulder. Riksg.cont:s skulder, nu såsom tillförene, yrkar jag således, att de måtte såsom skulder upptagas.
Om detta mitt anförande winner Ridderjkapet 06) Adelns approbation som jag önskat, och Ridderskapct och Adeln räcktes utur denna synpunkt anmäla detta ärendet, förmodar jag att de öfrige Stånden icke allenast godkänna Ridderskapct och Adelns oryggelig-, Vestm, alt icke kunna uti ofta nämnde Expedition lara inflyta den meningen: sä wide möjligt är; titan ock troligen för prejudicarels Mill, icke sjelfwa til, lära någon förändring as ord eller mening, Uti den expedition, som grundar sig pä der beslut De alla samfält togo, dä Deras Majestäkers Konungs och Thronsölj arens Sr-ucr biföllos, i stöd af Slars Utskottets gjorde sörslager och hemställan. Ty om ock de öfriga Stänken skulle förebära att De bifallit CxpediliouS Utskottets expedition, och äfwcn ansett de ofta uprepade orden: sä wida möjligt är, för mindre belydeliga och salunda kan hända ytterligare godkändt dem medelst approbation af Expeditions Utskottets sedermera ingift,e förklaring, sa är dock att wanka det De wid nozare öfwerwägande snarare bliswa beståndande wid ett Bcsim un hwilkct alla öfriga Ständen warit fullkomligen ense, än art wilja sä mycket soutinera nägon felaktighet af nägra sa Medlemmars göromål wid utfärdande af expedition, fä att De skulle bliswa oföränderliga, wid ett, kanske uti denna sak, nog ha, stigt, af z Ständ, fattadk beslut.
Det lilla instrumentet var ju oskyldigt och hade så vackra toner. Hon kysste det. Men skyndade sedan till kistan och gömde det der... Nu spelar han ej mer derpå, så länge hon finnes i lifvet. Weli kom hem nästa söndag, men man talade icke om »den saken». Söndagen derpå kom han icke och så icke på flere veckor. Hon hörde dock ofta nyheter ifrån honom. Han var omtyckt af sitt husbondfolk och gjorde nytta för sig. Mjölnarhustrun i synnerhet var nöjd, han skötte så bra om hennes dotter, den lilla femåriga Maja. När Kajsa hörde detta, skakade hon på hufvudet. Nog var det bra, att han var omtyckt, men han fick ju ej lära sig någonting. Att vara barnpiga åt Maja det var egentligen icke det hon menat. Någon tid förflöt. Gossen gick icke hem. Modern hörde, att han trifdes, att han icke dugde till karlgöra, men att han skötte sitt. »Sitt», det var barnpigsarbetet. En vacker lördag kom sjelfva mjölnarmor öfver till Torparbacken. Hon hade ärende till herrgården och ville med detsamma se till Kajsa. Den snygga stugan sken, nyskurad, fejad och damfri. Pannorna stodo uppradade på hyllan, grytorna blänkte, friskt doftande granris låg i förstun. Madamen steg in. Hon var rund och tjock, hade vida, korta kjolar, stoppad ytterkofta, svart sidenhalsduk och öfverst en stor grön sjal bunden bak. Goddag och hälsningar från pojken. Tack för sist; hur är det med barnet? Det slarfvar allt af... Tackar som frågar. Kaffet kom på och blef färdigt, och under det man njöt deraf, öppnades de båda qvinnornas hjertan på vid gafvel. Ser madam, berättade mjölnarmor, han har inte lust för groft. Han syr inte kläder, nej, det ids han inte, utan menniskor, kor, hästar och allting. Och han klipper riktiga svin, precist som andra svin ser di ut. Det roar han ungarna med. Och så spelar han fiol hela qvällen, så fort de komma från qvarnen. Kajsa steg upp från sin bänk. Hon vred sina händer. Spelar ... spelar, hvar har han nu fått fiol ifrån?
Derinne i nästa rummet vid divansbordet, omkring hvilket alla inbjudarne, vi voro visst nio, hade plats, gjorde en artist upp ritningen för det som skulle inhuggas i det väldiga blocket, hvilket Axel Emanuel Holmberg framstält i allra minst ett dussin teckningar. Man stannade efter många prof och diskussioner vid en stor oval med en stjerna i stenen uppöfver de enkla raderna. WILHELM von BRAUN. Vänner af hans sångmö reste stenen. Denna vård, detta hemlighetsfulla sjömärke, synbart långt ifrån, aftäcktes enligt inbjudarnes önskan och just då fattade beslut (efter hvad jag vill minnas) på skaldens följande födelsedag. Och när hon, som nedskrifver dessa rader, en augustiafton 1867 på återresa från Strömstad med alla sina födelsedagsblommor stod, jemte en annan skaldens trogne vän, vid denna storartade graf, der blommorna offrades, tänkte hon på huru outsägligt lycklig han nu var, förenad med sitt hjertas utkorade brud. Stjernan på vården belystes härligt af aftonsolen. Och höga tankar på lifvets vexlingar – kommo för att hviska: »Hvad är förgängelsen? Den utnötta klädnad, som aflägges innan vi beträda stjernhimmeln derofvan: försoningens och barmhertighetens hemland. MAGNUS JAKOB CRUSENSTOLPE. Inledning. Crusenstolpe var den tredje af svenske författare som för tryckfrihetsmål, benämnda högmålsprocesser, erhöll en hård dom. Till förklarande af dessa domar är icke nödigt att fördjupa sig i en redan antik politiks färgspel, schismer och konflikter; detta så mycket mindre, som hvar och en särskildt af ifrågavarande domar skrifver sjelf sitt tidskiftes memoirer. Den förste af de tre var Thorild, denna djupa natur, som föresatt sig att utgrunda den outgrundliga naturen sjelf, af hvilken han utgjorde en atom, men en atom som ej ville förena sig med de öfriga innan han visat sin skiljaktighet från dem.
Jag anser nödigt, att ett sådant anslag existerar, och då finner jag ingen lämpligare plats derföre, än de så kal - 322 Den 5 Mars f. na. lade cxtra-utgifterne. Till hvad belopp en sådan fri dispositionsrätt bör utsträckas, har jag ej kunnat bestämma min öfvertygelse om. Efter den sista räkenskapen jag sett, uppgår summan deraf till 45,000 R:dr. Örn detta anslag nu borde vara större eller mindre, synes svårt $tt bestämma, men Utskottets tanka har gått ut derpå, att icke några sådane anordningar må kunna äga rum på andra tittlar, än den 8:de, och som jag ej af de här gjorde anmärkningar fått stöd för min öfvertygelse, till hvad belopp ett sådant anslag borde bestämmas, torde det vara rättast, att lemna den saken till närmare bestämmande framdeles, såsom Utskottets Utlåtande innehåller. Hans Excellence Herr Grefve von Piatetij Baltzar Bogislaus: Sedan jag har anledning förmoda, att StatsUtskottets Utlåtande i alla fall blir återremitteradt, och dervid blifvit gjord en anmärkning, anser jag mig skyldig att lemna några upplysningar. De angå det i 13 punkten omnämnde användande af Strömrensningsfondens medel. Denna fond har af Rikets Ständer blifvit anslagen till Strömrensningar, nemligen så att densamma^ med uppgftie undantag, icke finge användas till annat^ än Strömrensningars befrämjande och lättade Sjötransporters öppnande> synnerligen i de norra provincernej och jemte det Rikets Ständer i Öfrigt öfverlemnat till Kongl. Majrts Den 5 Mais f. m. 223 Nådiga omsorg, att de an viste medlen blefvo för sådane ändamål till det allmännas storsta båtnad använde, och alt det på Kongl. Maj:t allena ankommer att efter Committerades för Strömrénsningarne afgiflie underdåniga förslag, samt efter inhemtade upplysningar, genom local-undersökliingar, i nåder profva och förordna, hvilka arbeten borde först företagas; hafva Rikets Ständer lemnat Committerade obetaget, att, om uti något annat af Rikets landskap
Som det torde vara allmänt bekant, resa, särdeles i södra Sverige, en mängd probenreuter omkring i landet, och då troligen en icke ringa statsinkomst skulle genom deras beskattande inflyta, särdeles efter Utsk:ts beräkningsgrund, får jag yrka bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Stuart: Erfarenheten torde vara ett tillräckligt stöd för mitt yttrande, att den skatt, som ålägges resande handelsexpeditör, som ankomma till Sverige, medförer obehag och trakasserier, enär mångfaldiga exempel förefinnas att personer, som ej hafva för afsigt att utöfva någon probenreuterbefattning, likväl blifva hänförda till den klass, hvarom här är fråga. Jag vill dock, såsom jag i mitt förra yttrande äfven antydde, icke yrka denna afgifts fullkomliga uphörande; jag inskränker mig endast att anhålla om bifall till att den måtte utgå med samma belopp sorn hittills^ och ehuru jag är lika raan som någon annan att förskaffa Staten inkomster på loflig väg, anser jag mig dock i detta fall böra bestrida den föreslagne förhöjningen. Erfarenheten torde visa, att om detta förslag bifalles, det kari hafva den påföljd att medföra mindre behållen vinst för statskassan än med en lägre och billigare beskattning. Jag hoppas visserligen att de nya kontrollerna, som äro föreslagne, skola blifva mera tillfyllestgörande än de nuv:de; men innan det har visat sig, huruvida de komma att upfylla sitt ändamål, synes det mig vara alldeles för tidigt att fördubbla det nuv-.de skattebeloppet. Jag får således förnya mitt förut gjorda yrkande, att afgiften måtte bibehållas vid dess nuv:de belopp: Hr Printzensköld: Då Hr Stuart nu förenat sig med en talare, som ordat om de trakasserier, som föranledas af detta ifrågav:de stadgande, hvilket äfven finnes i nuv:de bevillu.-förordn., förefaller det mig särdeles underligt att han icke yrkar afgiftens upbäfvande; något, som från hans sätt att se saken, vore mera naturligt än dess bibehållande. Hr Stuart kan väl icke förneka att det är förenadt med lika mycket trakasseri att taga ut 10Ö som 50 rdr.
I anseende til det första, etter afgistS-pro(iertteu8 bestämmande, höll Hemliga u stöttet lampeligast och bäst wara, det Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet avhäiia, det Kongl. Main täcktes af de inkomna fummarista upgifter pä hela Rikets upstat-ade och u:rön^a förmögenhet, ester beräkning i Lanco. l mna Riksens Ständers Fullmägtigä uti Lan.c;uen och R ksgälds - Merket del, jamt tilläta deni e sammanträde med en Ledamot af Kongl. Kammar-Loll-ogio samt en af Kongl. Stats - Ooittoiret, hwilka Kongl. Majtt i Räder utnämner, afgifva deras gemensamma underdåniga utlåtande öfwer beloppet af ven proLent pä färmögcnhet etter lim, som utgå bör, samt til haad beräkning och warde Lreätt-Sedlar och eLUer för 1048 Veu belöpande afgiften komma at -mottagas, med hwad mera, som harti! hörer och iakttagas bör i afseende pä lewereringsställen och andra nödiga omständigheter, efter orternas olika beskaffenhet, hwarester Kongl. Majit lärer täckas anbefalla Desi Befallningshafwande, at om Npbörden och werkställigheten, pä föreftrisivet strit, besörja. All förwandling til penningar af de lewererade elkockLr och waror, synes böra fle uti orten, der lewereringen eller Upbörden tilkommit, samt werkställas genom öpna i god tid förut kundgjorda allmänna auÄiouer pä Lands - Lontoiren, eller, r widsträcktare Lin, pä siera ställen, efter som Konungens Befallningshafwande lampeligast pröfwar, til erhällands af den högsta betalning. Skulle wid sädana försäljningar den lewererade waran stiga högre an hwarlil afgiften för den betalande sig belöper , bör öfwerstLttet honom tilfalla.