Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag samma vare, då bränvin blifvit vid minuthandel till mindre belopp än en kanna utborgadt. §. 32. Byteshandel med bränvin vare lika med bränvins försäljning ansedd. §. 33. Bränvin, som är försatt med något för helsan skadligt ämne, eller sorn icke är renadt från finkelolja, eller hvars styrka icke uppgår till minst fem grader, får icke vid minuthandel eller utskänkning till salu hållas. §. 34. Då bränvin sändes från stad med fartyg Saltsjövägen, bör tullförpassning bränvinet åtfölja samt kärlen med tullförsegling vara försedda; dock inbegripes. icke härunder skeppsbesättnings förråd, räknadt till 2 kannor på man. Förpassning å bränvin må ej af Tullkammare utlärdas, innan afsändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse ulgifna , bevis, att bränvinet är af honom å uppgifvet ställe tillverkadt. Sådant bevis bör åtfölja bränvin, då det föres emellan inrikes orter, antingen sjöledes från skärgård eller i större parti än 60 kannor. Vid införsel och transport af utländska brända eller dislillerade spirituösa drycker gälle, hvad särskildt derom stadgas. §. 35. Med undantag af den i 33 §. meddelade föreskrift om bränvinets rening och styrka, skall hvad i denna förordning är stadgadt om minuthandel med eller utskänkning af bränvin gälla äfven för andra brända eller distillerade, ineller utländska, spirituösa drycker, äfvensom för drycker, hvilka äro dermed tillagade. 644 Fxpedilions-Utskollels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 203. §. 36. Å gästgifveri, der rörelsen är emellan flera åboer fördelad, skall en af kronobetjent påtecknad uppgift om den tid, hvardera åboen är till bränvins utskänkning berättigad, vara anslagen hos den, som för tillfället försäljningsrätten utöfvar, och hos honom, under samma tid, jemväl skylt vara anbragt, pä sätt i 37 §. föreskrifves. §• 37.
N:o 41, afstyrkte den af mig gjorda motion om statsanslag för räddningsanstalter för vanartige barn, på den grund, att Staten, efter Utsk:s tanka, skulle få vidkännas allt för dryga kostnader men Utsk. likväl syntes erkänna nyttan af sådana inrättningar; så vågar jag hysa den förhoppningen, att R. St., då faran för allt Särskildt penningebidrag blifvit undanröjd, icke skola underlåta att, så vidt sig göra låter, befordra förbättringen af de vanartige barn, om hvilka inom fängelserna Stalén redan tagit vård. Att ej något harn, som uti fängelserna blifvit uppfostradt, derifrån utgått förbältradt, är af erfarenheten tillräckligen ädagalagdt, äfvensom att, utaf alla de vanartiga barn, hvilkas vård blifvit anförtrodd Prins Carls inrättning, velterligen ingen sedermera blifvit tilltalad för något brott. Då dessa förhållanden äro obestridda sanningar, och kostnaden, som för ett barn inom inrättningen uppgår till högst 110 r:dr b:co om året, icke inom fängelserna lärer understiga denna summa, så tror jag mig äga fulla skäl att, i likhet med hvad Hr von Rosen inom StatsUtsk. föreslagit, göra följande motion, nemi.: Alt R. Sl. mätte i und. förklara K. M. oförhindrad alt uti Prins 300 Den 14 December f. m. Carls inrättning för vanartige barn, samt uti den för samma ändamål vid Råby inrättade, inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården lill last, mot ersättning af de medel, som för dylika barns förvarande i fängelserna utgå. Som denna min motion är framkallad af ett under denna riksdag fattadt beslut, så vågar jag vördsammeligen, i stöd af 50 § Riksd.Ordn., anhålla om H. Ex. Hr Gr. o. Landtm:s propos. å, samt H. Ståndets bifall till dess remitterande lill SlatsUlsk. Remitterades till StalsUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmälde, alt Frih.
Adlersparre .skulle få bibehålla arrendet af Ottenby Kungsgård under de återstående arrende-åren, med vilkor att för hvarje Ars arrende ställa godkänd borgen. 5o!0 N. II. Fribergs sökte fortfarande af nedsatt arrende förLunda Kronohemman på Lofön. Genom Nådigt Bref den 7 November 1829 har Kongl. Majrt bifallit hrad Rikets Ständer i detta ärende hemställt. 5 1.0 Major C. P. Backmans sökte eftergift af en honom ådömd bytesoch efterräknings-skuld till Kronan. På grund af hvad Rikets Ständer yttrat, har Kongl. Mäj:t, genom Nådigt Bref den 14 November 1829., förklarat-denna ansökning icke kunna •bifallas. 3%0 Beviljadt anslag till reparationer'vid Strömsholms Kongl. Lust-Slott. Genom Nådigt Bref den 12 December 1829 har Kongl. Majrt anbefallt •vederbörande att använda de af Rikets Ständer i detta afseende beviljade medel på sätt Rikets Ständer hemställt. *53.0 Afvittrings verket inom Luleå Lappmark samt vidtagande af åtskillige anstalter till tryggande af Lapp-Allmogens och Nyhyggarnes ömsesidiga bestånd. Genom Nådigt Bref af den 26 Mars r83i bär Kongl. Majrt, enär några tillgångar icke funnes att i sådant ändamål använda, lills vidare uppskjutit med frågan om afvittring inom Luleå Lappmark; hvarjemte Kongl. Majrt, med bifall till hvad Rikets Ständer hemställt, rörande stadgande om gärdesgårds-hägnaden omkring det hö, som af Ny bygga rne icke i lador förvaras, förordnat, att hvad, genom Kongl. Majrts Nådiga Bref den 3 Maji 182S, i detta ämne blifvit för Westerbottens Län stadgadt, äfven må för jLappmarkerne i Norrbottens och Jemtlands Län gälla tili efterrättelse ; äfvensom Kongl. Majrt i Nåder förordnat, att vid de tillfällen, då Renarne icke kunna i öfre fjällen erhålla deras föda, Kongl, Maj:ts Befällningshafvaa - Bil. till R. St. Just. Ombudsm.
En värd Talare har till stöd för sin mening anmärkt, att Tractaten äfven varit förmånlig för Norrige och att jag ej derpå gjort afseende. Norrige är så väsendtligt olika med Sverige i afseende på läge, spannmålsproduction och andra ekonomiska förhållanden, att en särskild Tractat för detta land skulle i min tanka vara så mycket mera lämplig, som Norrige har helt andra tullförfattningar än vi, och det som tilläfventyrs är skadligt hos oss, kan vara ganska nyttigt för Norrige. Friherre Åkerhjelm'. Med anledning af Herr Hjertås fråga, i hvilket mynt Tabellerne om Finska handeln äro uppställde, får jag svara, att hvad GeneralTullStyrelsen beträffar, den ej kunnat beräkna annat mynt, än det, hvaruti tullvärdena äro utsatte, det vill säga, Svenskt Banco. För de effecter, som der, till sina tullvärden, icke äro utsatte, hafva säljarne sjelfve fått uppgifva värdet, naturligtvis äfven i Svenskt Banco. Beträffande CommerceCollegii myntberäkning, så förmodar jag, att detta Verk nyttjat samma beräkningsgrund, som GeneralTullStyrelsen, emedan detsamma ej äger 394 Den 14 September e, m, andra uppgifter i detta afseende än dem, det ifrån GeneralTulIStyrelsen erhåller. Hvad bokföringssätfet vid Tullverket beträffar, så är det visserligen icke särskildt för hvarje Stat; men icke destomindre kan man, när man vill, genom utdrag ur GeneralTullStyrelsens böcker, få veta värdeberäkningen på importen och exporten till och från hvilket land och för hvilket år, som helst, och man kan derigenom utröna skillnaden i handeln till fördel eller förlust för Sverige och främmande länder, med hvilka vi äro i handelsrelationer. I afseende på det egentligen mechaniska af bokföringssättet, så hafva åtskilliga rättelser af detaillerna deruti fordrats, hvilka redan äro vidtagne. Den upplysning Herr Hjerta önskat få, kan således från GeneralTulIStyrelsen utan dröjs* mål erhållas.
Generalerna stodo i samtal, och Lewenhaupt vände sig svårmodigt till Creutz. – Blir kungen fången, gå svenskarna man ur huse och lämna sin sista hötapp i lösen. Ansvaret blir vårt. Det här kriget är ett parti schack, där alltihop går ut på att taga kungarna. På mina knän har jag bedt honom att låta ro sig öfver floden, men han stötte mig för bröstet och sade, att han hade allvarligare ting att begrunda. – Kära bror, du talar till honom som till en podagrisk statsman. Du skall inte ens tala till honom som till en man utan som till en yngling, hvilken blir stolt öfver att uppfordras till manlighet. Creutz gick fram till konungens vagn och svängde de afdragna handskarna med en häftighet som hade han tänkt slå honom för pannan, men han förbryllades genast af hans ljusa blick. – Majestät grubblar? – Jag fäktar illa med pennstickan, därpå tänker jag. Jag vill uppsätta mitt testamente och ordna om tronföljden. Sedan skall det smälla! Blir jag på fältet, vill jag jordas i min skjorta som en gemen på samma ställe, där jag faller. Creutz lindade och kramade handskarna, och han kufvades och sänkte sitt hufvud, han som de andra. – Allernådigste herre, jag är ej bland dem, som ber Gud skona lifvet, ty full väl fattar jag en hjältes högsta åstundan. Finge ers majestät sin kula ... nå i Jesu namn! Men ers majestät kan i dag ej länge töfva i sadeln. Gud förlåte mig mina ord, men ers majestät kommer att bäras ikring som en stackare, och när den sista af oss låtit sitt lif, blir ers majestät ensam öfver – och fången! – Man skall inte bara stå en mot fem, man skall också kunna stå en mot alla. – Sant, sant! Men därtill duga, Hin Håle tage mig, inte vi gemena bussar i krigsliveré. En mot alla? Det är en mot hela världen! Därtill tarfvas män af helt annat slag, ty sådana ömklingar äro vi, att vi inte ha annat att värja oss med än pliten.
Stånders Revisorer anmärkt, det olämpliga handlingssätt, hvarigenom upphandlings-medlen blifvit åt LandsSecreterarens enskilde vård anförtrodde, då de samma bordt under Lands-Contoirets Controll och dervid föreskrifven säkerhet uti Lånets Ränteri inlemnas och redovisas. Sorn ofvanberörde från Wermelands Lån, infordrade förklaringar ännu ej blif - Sidts-Vlskotteis Betänk andert * to50 vit afgifne* oansedt flere påminnelser derom till Konungens Befallningshafvande tid efter annan från Kongl» Directionen äfgått, lårer det visserligen blifva nödvändigt, att medelst allvarligare mått och steg påskynda fullgörandet af Konungens Befallningshafvandes åliggande i denne del, så att en såker utredning af råtta forhållandet med de uti Wermeland^ Lån, för Allmänna Magazins-Inråttningens räkning, utestående och balancerade medel må kunna åstadkommas. StatsLtskottet, som hyser enahanda öfvertygelse med Riksens Höglofl. Stånders Revisorer, öm ölåmpligheten af det enSkildta förtroende Konungens Befallningshafvande lemnat Lands-Secreteraren, att emottaga och förvara Upphandlings-medlen, hvilken afvikelse från Författningarnes tydliga föreskrift, ej annat kan ån leda till ersättnings kraf, ifall någon brist å ifrågakomne medel vid skeende utredning och slutelig Liqvid sig visar, föränledes derjemte af nu omförmåldte behandlings åtgärder, till den vördsamma hemställan, att Riksens Höglofl» Ständer enligt 30 $. af Riksdags-Ordningen må med anmälan härom hos Kongl. Maj:t i underdånighet yrka ansvar i laglig ordning å Konungens Befallningshafvande ,i o 5 4 Ståts-Utskottets Betänkan den. ofver Wermelands Lån, för det bemålde Konungens Befallningshafvande, såsom redovisande af Statens medel, åsidosatt hvad gillande Forfattningar bjuda och förmå. Stockholm den 26 Maji 1823.
Hof-Stallets utfodring » Ö 30,000 Polis-, lysoch renhållning vid Kongl. Slottet och ArfPrinsens Palats » » 11,230 Rosersbergs Slott » » 2,000 Ved och kol för de Kongl. Hofven » )) 25,210 — Transport S:a B:ko R:dr 714,440 Justitie-Departementet, Deparlements-Cliefen: Justitie-Stats-Ministérn Departementets Expedition, 1852 års anslag 10,850: 32. Svea Hof-Rätl med derunder lydande Justitie-Stat: Pennirigar: 1852 års anslag 88,457: 39. 7. Tillkommer: nytt anslag 3,323: 40. — D:o från Skrifmaterialie-anslaget: Ofverflytlning till 9:de Hufvudtiteln . Götha Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Penningar: 1852 års anslag . 87,470: 35. Tillkommer: nytt anslag 3,180: 24. D:o från Skrifmaterialie-anslaget: Ljuspenningar . 580: Gratifikationer . 900: | ^§q. D:o af 1852 års gemensamma anslag för Hof Rätterne (12,000 R:dr) 5,000: — 1. — Skåne och Blekinge Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Penningar: 1852 års Riks-Stats anslag 38,377: 47. Tillkommer: nytt anslag . - 2,833: 24. D:o från Skrifmaterialie-anslaget: Ljuspenningar . 280: Gratifikationer 400: Afgår: öfverflytta ing till 7:de Hufvudtiteln, Städers friheter (Helsingborg) 100: Indelda Räntor: samma belopp, som i 1852 års Riks-Stat Samtlige Hof-Rätterne: Fångars vård och underhåll: För slags-ar? slag Mediko-legala besigtningar: Förslags-ansia"
A t t ifrggavarande lilla arbete ar palitligt och viil vardt att rekominendera, dqrför tir professor Lilljeborgs namn oss en borgen. Han säger nämligen i förordet att, det lärorika iiineli !illet synes allt igenom vara gundadt p&amp; ett onisorgsfullt och noggrannt stiidiuiu siivii1 af natiiren som litteraturem. Pi äro ocksi öfvertygade om, att isynnerhet den ungdom, som ströfvat omkring något i våra skogar och gifvit akt på djurens lif, särskildt faglarnas, skola med glädje och intresse läsa denna bok. I. Björnjagarens son. aknens ande. Af Carl .liay. Ofversatta af Ellen Bergström. Pris för 1: sta delen 3 kr., för 2: dra delen 2,n. Dessa tvenne böcker Iiöra p&amp; visst sätt tillsammans, ital hufvudpersonerna äro desamma i båda. JIen för öfrigt a r inneliiillet i den ena delen nästan helt och hållet oberoende af innehållet i den andra. I båda böckerna äro händelserna förlagda till nordamerikanska vestern. Här utkampa några europeer en miingd vidunderliga strider mot indianer, bland hvilka flera, gripna af beundran för ~blekansik tenasw stora öfverlägsenliet, nedlägga sina vapen vid dessas fötter och blifva deras trogna vänner och stridskamrater. Större barn komma helt visst att blifva mycket intresserade af de ganska lifligt berättade indianhistorierna. Men dessemellan berättas också mycket annat, som vi befara att barnen helst lioppa öfver, t. ex. om en narraktig tysk jägares skryt öfver sin förmenta lärdom. Vi tro ej, att dessa böckers unga läsare i allmänhet kunna sentera det komiska i tyskens öfverdrifvet löjliga förvrängningar af lärda ord och anföranden, Han talar t. ex. om sol ens. epileptiska bana, om w Tschiiigis-kahns utrop: sancta coinplicitus, hvilket betyder:, likväl rör han sig, m. m. sådant. Enformigt ofta förekomma dylika citat, särskildt i Oknens ande. Öfversiittningen är gjord. med mycken omsorg.
Äprfobetjente dmrteraé fudtnafter efter lita gruttb, font »ib attbre edleftaftifa beforbringar, bod ej imber — 25. gör fötjanbe perfoner, font ej fjafma flänbig lön, förfeö fndmaften eder fonftitutorialet meb jläntplabt papper efter etiaf)attba gntnb, 23 9l:br eve. font beit för dotte embete* od) tjeiiftemän förut jlabgabe, boet ide imber itebaitfiåenbe belopp. 0tabs SJiäftetfnmts, -fppttebräugarö od) Uppfättareé autagiiittgöbref — io. @ocFcuffrifiuarc 1: 15. ©crmttgöinän å lanbet — 75*. $öroröitnnbctt od) Wntagningöbciois för ftäbentad ^Betjente, ©e* tvalbiger, Uppfimiitgtfmän, Sin Om någon besättning nteb lön på Saf tittfätted genom or 2>å något werf etter någon embetsman utnämner någon titt besättning af ben beflaffen^et, att lön på S<it berwib ej åt @tl)åtter någon fåban farafterdwärbigf)et i annan tjenfewäg än beit, t)waruti l)an warit etter är embetd SJlett för 3)oftordbref, forn utan prof utfärbaé 37: 50. SJJtofhtt öfwer egna förfamlingat erlägga för fina futtmafter i flämplabt Eonftfloricrneö ^ullmaftct å paflorat böra, i flädet för fanfli
Utan att vara militär, har jag fästat mig vid den åsigt, som af landtförsvars-komitén uttalats, att icke allenast vana vid att handtera gevär, utan äfven vana vid kamratskap och sammanhållning måtte företrädesvis önskas hos en krigshär, men jag tror verkligen icke, att dessa egenskaper skulle kunna finnas hos en del indelta soldater och en stor massa oöfvade beväringsynglingar. Jag gör mig visserligen alla möjliga goda förhoppningar om resultatet af de vapenöfningar, som numera uppstått hos folket, men huru stora förhoppningar man än må göra sig i detta afseende, kan dock icke förnekas, att en fullt tjenstbar armé dock erfordras, och att hvilken öfning folket än kan förvärfva sig, kan dock aldrig folkbeväpning göra en ständig armé umbärlig. Den 7 Maj e. m. 125 Jag skulle på dessa skäl anse, att det vore lämpligt att bifalla Utsk:ts förslag, men, då jag hört, att KrigsMinistern och flera andra ledamöter af detta Stånd instämt i det af Gr. af Ugglas framställda yrkande, vill icke jag motsätta mig det. Hufvudsaken är, efter min uppfattning, att frågan kommit på tal. Utsk:ts förslag afser heller icke något annat än att ett uppskof. Ett afslag åter, förklädt, såsom jag finner det i en värd talares framställning, skulle jag icke anse lämpligt, minst på detta rum, såvida R. o. Ad. erkänner, att man icke kan undgå att vara betänkt på åtgärder för ett ändamålsenligare ordnande af vårt försvar. Frih. Klinckowström, Rudolf: Då man hör Generalen, jag ber om förlåtelse, Landshöfdingen Gr. Sparre så yttra sig, kunde man tro att han varit på ett ströftåg, ty det återstår icke mera än 20,000 man för honom; men om han behagade kasta en blick i det Betänk., han sjelf varit med om att uppsätta, så skulle han finna att der står 29,000 man. Då jag emedlertid anser ämnet vara af den stora vigt att man icke på stående fot bör försöka en omredigering, anhåller jag att R. o. Ad. ville vidtaga den försigtig» åtgärden att afslå Betänk:t. Gr. af Ugglas:
Kommissionen har förut anmärkt, att hon vid bestämmande af skattesatsen för mäskrummet lagt potatesbränningen till grund, både emedan hos oss, eftersom bränvinsbränning är förbjuden under sommarmånaderna, säd i allmänhet icke kommer att begagnas annorlunda än såsom malt vid potatesbränningen, samt emedan erfarenheten visat, att man, genom att beskatta mäskrummet lika för säd och potates, träffar den färdiga produkten med en ungefärligen lika hög afgift; hvilket dessutom äfven låter sig theoretiskt beräkna, enär det nemligen vid mäskning med säd erfordras mera vatten i förhållande till materialets volym, än vid mäskning med potates. Med hänseende till den första af de 2:no här uppställda frågorna, har kommission nen anställt en beräkning, till följe hvaraf en tunna potates theoretiskt skall gifva55,2 potter bränvin af 50% e'ler 8° Spendrup, samt med erforderligt malt till sockerbildning och jäsning, 57,S potter, derest grönmalt användes, samt 58,2 on\ man begagnar torkadt malt. Kommissionen fäster emellertid uppmärksamheten på, att ett så stort utbyte aldrig erhålles i verkligheten, emedan hvarken sockerbildningen, jäsningsprocessen eller afbränningen kunna ske så fullständigt. Till och med i Preussen, hvarest mäsbningsoch afjäsningsprocesserna ske med den största sorgfällighet, samt der afdestillationen göres mycket långsamt, erhålles knappt 50 potter, och i Danmark endast 25—20 af en tunna potates med behörig qvantitet malt, under det att man hos oss ej kan räkna pä ett större utbyte än 22 potter, och man det oaktadt här använder mera malt; hvilket ringare utbyte hufvudsakligen härrör af den påskyndade afverkningen och deremot svarande method att mäska. För öfrigt anmärker kommissionen att potates förekommer af så olika godhet, att dess mjölhalt varierar mellan 2} och 9%, men att så goda potater, som med 2f procents mjölhalt sällan eller aldrig hos oss förekomma eller användas till bränvinsbränning.
Nov. P. 3p4. — angående förslag till Allmänna Reglementet för. Dec. P. 4. — angående dess öfvertagande af Banken. —- angående dess ställning och inlösen af dess credit-sedlar. RiksgäldsContoirets medel, om ändring i liden för afslutande af summariske räkningarne öfver uppbörden af. — Obligation rörande förnyelse af en förkomrnen. — Obligation, om Hultings ansökan alt erhålla betalning för en. Se Revisorer. RiksgäldsVerket, angående dess tillstånd och förvaltning. Julii P. 1287. Aug. RiksHufvudBoken, angående. Sept. P. 368. Sept. 2 A. P. 186. Oct. 2 A. P. 170. Riksmarkegångspriset, angående beräkningsgrunden för, å den under penningelönerne uppförde spanmål. Oct. 2. A. P. 170. RiksMarskalksEmbetet, om upphörande af dess befattning med skuldfordringsmål. Junii P. 602. Julii P. io3, 114* RiksStaten för 1824 och följande år. Robson, af, Carl Magnus, yttranden. Mars P. 84. B. 285. Sept. P. 64. B. 16. Dec. 2 A. P. 35. Ronneby Köping, om Stadsrättigheter för. Aug. 2 A. P. 255, Sept. P. 161, 206. Roos, Jonas Emanuel, yttranden. Nov. 2 A. P. 388. Rosen, von, Grefve Axel, yttranden. Aug. Kosen, Landshöfdingen Grefve von, angående befrielse för, att ansvara för KronoFogden Grönvalls Balance. Febr. P. y5y. Rosen, Grefve Carl Axel von, yttranden. Rosen, Grefve Robert von, yttranden. Rosen von Rosenstein, N:o 2o55. C., angående en fråga vid anteckningen om giltighet af Fullmakten för denna ätt. P. Jan. 142. Rosenblad, Bernhard, yttranden. Jan.
Hr von Troil: Till de skäl, som för afslag redan blifvit anförda, vill jag blott lägga ett enda. Det är bekant att i närheten af många städer finnas s. k. utvärdshus, dit städernas innevånare om Söndagarne under den vackra årstiden pläga utströmma för att tillbringa några timmar i det gröna och dricka ett eller annat glas punsch eller intaga s. k. sexor m. m. Man vet. äfven, att de som hålla dessa utvärdshus erhålla sin hufvudsakliga förtjenst just under dessa dagar, då största delen af den s. k. medelklassen, efter en hel veckas träget arbete, finner sig ega behof af någon rekreation. Om nu Utsk:s förslag blefve lag, kunde sådana utvärdshus icke bestå, enär, såsom sagdt, den hufvudsakliga förtjensten eger rum om Sönoch helgedagar, och allmänheten ginge miste om en ganska behöflig och ofta ganska oskyldig förströelse. Skulle åter Gr. af Ugglas5 förslag antagas, blefve följden den, att alla gästgifvare på landet och näringsidkare i städerne inkommo till K:s Befhde och magistraterne med ansökningar om undantag från den stränga regeln, och som det blefve nästan omöjligt att icke bevilja dylika ansökningar, skulle tillåtelsen utsträckas till så många, att undantaget blefve regeln och regeln undantag. Jag ber slutligen att Den 18 Juni. 41!) till alla delar instämma uti Hr Printzenskölds yttrande, att om man i sin lagstiftning går alltför långt i stränghet, så framkallar man sjelf en reaktion i tänkesätten som kan hafva vida skadligare följder, än ett eller flera missbruk af den mindre stränga lagen. Gr. af Ugglas: Ehuru jag icke hyser mycken förhoppning derom, att mitt förslag skall antagas, måste jag dock fortfarande förklara, att jag anser det vara temligen hardt för de städer, som ej vilja hafva något kroglif om Söndagarne, att ej kunna sådant förhindra.
Då hade likväl denna institution visat sig medföra ofantligt stor nytta samt föranledt upptäckande af många och stora fel såväl i arfskiften som förmyndareräkningar, hvilka fel derigenom blifvit rättade och till stor del varit af beskaffenhet, att de utan sådan granskning sannolikt aldrig skulle blifvit uppdagade. Motionären har alltså föreslagit: l:o »att hvarje församling skall utse tillsyningsmän öfver förmyndarevården, så många som distriktets vidd eller der inom boende personers lämplighet och andra förhållanden kunna föranleda; 2:o Skulle flera socknar vilja förena sig att ställa dessa tillsyningsmän under en gemensam Ordförande, stånde det dem fritt. 3:o