Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lifbevär:s-reg:tet, hvars af Utsk. öfverklagade organisation snarare synes mig kunnat påkalla något stöd till fullkomnande, än den bort påkalla reg:tets upplösning i en tid, då bevärings-systémets utvecklande ej allenast inses, utan påyrkas. Af sådant skäl, och med hänseende till den framställda önskan, att en omfattan - D e ii ii Augusti e. m. 3 31 de plan till försvarsverkets organisation måtte föreläggas nästkommande Ständer, får jag anhålla om propos. å afslag å Utsk:s förslag till indragning af Lifbevärings-reg:tet, hvars hittills å stat uppförda anslag jag tillstyrker matte bibehållas oförändradt. Gr. Lewenhaupt, Mauritz, anhöll att PresleSus beslut i denna fråga måtte uppläsas. PresteSt:s beslut upplästes, af innehåll, att hvad Utsk. l’ör:de reg:tets indragning föreslagit, blifvit afslaget, men att hvad Utsk. föreslagit ang:de anslaget för detsamma, blifvit bifallet. Gr. Lewenhaupt: Sedan PresleSt:s fattade beslut blifvit uppläst, återstår för mig intet annat, än, jemte det jag förenar mig i hvad General Cederström framställt, instämma i hans yrkande, under åberopande af de reservationer, som af Gr. Horn och Frih. Tersmeden blifvit afgifna. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskcs förslag i denna punkt. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. det i förra staten uppförda anslag böra oförändradt bibehållas. Frågan örn en und. skrifvelse till K. M. ang:de reg:tets indragning ansågs böra förfalla, i följd af Ståndets gifna afslag å Utskts förslag i denna punkt. 2 2: d r a punkten. Gottlands National-beväring. IL Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Jag har tillförene ut vecklat vigten af att hålla Gottland i försvarstillstånd.
Domaren tydligen är ålagd att genast lemna den tilltalade upprättelse, i händelse åklagaren o. hemult honom angripit och för rätta dragit. Utaf dessa skäl tar jag mig friheten ödmjukast underställa, om icke vår nu. gällande Lag må tjena till efterrättelse, samt i följd af min gjorda anmärkning Betänkandet till Högloft. OeconomieUiskottet må återremitteras. Den 15 Juni. Grefve Gyllenborg, jjohan Henning, hade in» lemnat ett så lydande Dictamen: Med erkännande att Höglof!. Oeconomie(jtskottet, genom löreslående af Hera förändringar och tillägg i nu gällande Författningar rörande Brännvinsbränningen, i flera delar upplyst hvad man i allmänhet i detta afseende fordrar, torde mig tillåtas till Utskottets upplysta pröfning hemstäda, om icke ändringar i Betänkandet kunde i följande omständigheter lämplige anses. Utskottet har, i frågan om Brännvins-bränningen i Stockholm, tillstyrkt att den borde, antingen för Kronans räkning verkställas eller åt BryggareSocieteten eller annat Bolag upplåtas; men detta sednare alternativ anser jag böra ur Betänkandet utgå, heldst då man ovilkorligen måtte antaga, att vidsträcktare Allmänna Magazins-Jnrättningar blifva i Riket nödvändige, och hvarom Riksens Ständer otvifvelaktigt denna Riksdag författning vidtagaj dermed står i sammanhang att för Kronans räkning, liksom nu sker, verkställa Brännvinsbränning, för att dervid kunna begagna den Spannmål, sorn i Magaziner möjligen kan blifva skadad. Någon ändring torde vid närmare eftersinnande äfven finnas lämplig i det stadgande, att en näringsidkare och Gäsfgil vare skall 2 gånger plikta
Angusti på bordet lagda betänkande N:o 4o, med förslag till sammanjemkning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens betänkande N:o 35, antog Bidderskapet och Adeln Utskottens inbjudning lill instämmande i Borgareoch Bonde-ståndens i fråga om 2 momentet i 3:dje §. af nu gällande fattigvårds-förordning fattade beslut, samt blef Utskottets förändrade förslag till redaktion af samma förordnings 17 §. af Ridderskapet och Adeln antaget, och ansågs förevarande betänkande N:o 4o i öfrigt ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. V id föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärs-cch Ekonomi utskottens den 3o sisth Aug. på bordet lagda betänkande N:o 42» i anledning af väckta frågor om ändring i skyldigheten att bygga och underhålla vägar och broar m. m., fann Ridderskapet och Adeln för godt att afslå den i fråga om skyldighet för bruk, qvarnar, sågar med flera sådana skattlagde verk och inrättningar att uti väghållningen deltaga af Utskotten gjorda hemställan, men bifalla hvad Utskotten för öfrigt i detta Betänkande tillstyrkt och hemställt. Prot.-utdrag den 2 September 1868 671 Från Högv. Preste-stIndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-utskottets memorial N:o 3o, i anledning af dels de skiljaktiga beslut, Riks-stånden fattat angående åtskilliga i utlåtandet, N:o 27, rörande tullbevillningen behandlade frågor, dels ock återremiss från Bonde-ståndet, af någon del af samma utlåtande. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-utskottets memorial N:o 17, med öfverlemnande af ett skrifvelse-förslag, i fråga om assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas. Ståndet beslöt, att nämnde förslag skulle återremitteras samt Bevillnings-utskottet genom protokolls-utdrag underrättas, att
Till bemötande häraf hade Jernvägs-kommittéen invändt, att deremot underhållskostnaden för en mils jernväg, som öfverstege räntan på berörde 200,000 R:dr, inbesparades; men detta förutsatte ett så olyckligt förhållande, att trafiken på denna mils väg i den bördigaste delen af Upland icke komme att lemna det ringaste bidrag till underhållskostnaden, och skulle, enligt motionärens förmenande, konseqvent genomfördt, ledas dertill, att det vore en lycka ju mindre jernväg funnes i landet. Hvad anginge de af Kommittéen föranstaltade trafikberäkningar, på grund hvaraf Kommittéen antagit att trafiken på den östra vägen vore starkare än på den vestra, så vore dessa beräkningar icke tillförlitliga. Kommittéen hade nemligen uppdragit dels åt en vid Rotebro särskildt anställd person, dels åt arrendato - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 7 rerne af broarne vid Stäket och Ekolsund att hålla räkning öfver trafiken å nämnda ställen; men härvid förekomme att anmärka, dels det fysiskt omöjliga för en person att hela dygnet om hålla räkning öfver trafiken vid Rotebro som till en stor del egde rum nattetid, dels att bro-arrendatorerne af farhåga att deras arrenden, till följd af en upptäckt större trafik skulle ökas, hade ett bestämdt intresse att nedsätta trafiken. De meddelade uppgifternas otillförlitlighet, som genom samtidigt verkställd räkning af andra personer blifvit styrkt, ådagalades ytterligare deraf, att vid Ekolsund, under den tid räkningen omfattat, icke skulle passerat mera än 210 till 383 hästar i månaden eller per dag 7 till 12 hästar, hvilket af hvar och en, som egde kännedom om denna väg, måste inses vara omöjligt. Beträffande valet af Stäket såsom plats för anställande af jemförande räkning, borde anmärkas, dels att denna ort vore belägen i mil längre ifrån Stockholm än Rotebro, en omständighet, som, med afseende derå att trafiken från den närmaste trakten intill hufvudstaden vore starkast, förtjenade afseende, dels att icke mindre än tre vägar hitom Stäket stötte till den allmänna landsvägen.
Santesson till Vällofl. Borgare Ståndets Protocoll den 13 A'pril, innehållande åtskilliga uppgifter, som hufvudsakligen hafva för ändamål att visa, det Nedérlags-handeln , i stället för att lätta utvägarna till lurendrägerioch Tull-försnillning, tvärtom betydligen bidrager att hindra och förmindska dylika missbruk; att denna rörelse, utom deri inkomst, som genom densamma tiilflutit Kronan uti Nederlagsoch Tull-afgifter, äfven tillskyndat Allmänheten , Landtbrukaren och Närings-läkaren väsentliga fördelar, och att hela provinser genom extra förtjenster deraf under en tid , då fråga varit om lifsbergning oell den svåraste utsigt till Krono-lJtskyldernas utgörande, blifvit försörjde och välmående. Den 2 o Juli. Sedan Särskildta Utskottet, som uti dess till Riksens Ständer afgifna Betänkande, rörande den Öfverklagade förlägenheten i allmänna rörelsen, redan sökt fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på de olägenhetér, hvilka, efter Utskottets tarka , äro att anse såsom oundvikeliga följder af en oinskränkt Nederlags-frihet, erhållit del af förenämnde Memorial och anföranden, få Allmänna Besvärsoch Oeconomie samt Särskildta Utskotten nu vördsamt aflemna sitt gemensamma yttrande i detta ämne. Om man rådfrågar en redan förvarfvad erfarénhet vid de försök, som blifvit gjorda, att genom en utvidgad Nederlags-frihet främja en gagnelig Transito-handel, äger man grundade anledningar till den öfvertygelse, att en slik frihet, utsträckt till alla utländska varor utan undantag, icke kan medföra någon nytta för det allmänna, aldramindst någon sådan, sorn svarax emot skadan af de underslef, hvartill den, oaktadt all tillsyn, lemnar tillfälle.
Vid skenet öppnade hon kistan och knäböjde framför den på grafhällen. – Olyckan gör under, – sade hon och det tycktes alla i den mörka julottan, att där tändes ett klarare sken öfver kyrkogången än från hundra bågar af de skönaste vaxljus. Sex bägare af silfver och sex skedar af silfver lyfte hon fram och fördelade dem lika mellan knektarna och deras utblottade följeslagare. Fyra digra pungar med nödmynt tömde hon och räknade noga lika många mynt i hvar framsträckt hand, så att ingen af de närvarande skeddes orätt, och i hvart förkläde lade hon bröd och salt och många fingerringar och andra ting ända till dess kistan stod tom och fyrstickan slocknade. FREDRIKSHALL. Landshöfdingarna hopkallade nu befolkningen och uppräknade på bordet femtio daler åt hvar och en, som godvilligt blef ryttare, och hundrade åt hvar och en, som blef soldat till fots. Många tredskande afhöggo sina fingrar eller skuro sig med knifven för att bli odugliga till krigstjänst, men de dömdes till femton par spö eller sattes till lifstids straffarbete på Marstrand. Vilda knekthopar drogo våldgästande genom bygderna. När bonden hörde deras röster vid haggrinden, lämnade han nycklarna i låsen och gömde sig under höstabben eller flydde med folk och boskap uppåt vildmarken. I Stockholm stängde rådsherrarna sig inne på sina rum för att slippa ses och tillspörjas. Följda af gardister ströfvade ransakningsmännen från port till port och uppbröto källrar och visthus, och vargarna gingo ända in på gatorna. Det fanns inga varor i handelsboden, ingen säd i kvarnen, inga händer, som lyfte hammaren, inga glada stämmor, inga trygga vinteraftnar kring hemmets brasa. Då genombäfvades hela folket af en profetisk aning. Vid kyrkdörrarna eller på den stängda kammaren talades om att Gud, som satt martyriets krona uppå, snart skulle låta törntaggarna bortfalla och löfven slå ut i skön och nyvårad grönska och att konungen nu skulle dö. Dag från dag väntades bådskapet att han stupat, och man undrade endast, att det dröjde.
bysatfe personer skulle arbeta, instämmer jag fullkomligen med Htrr Montgommerie. Sluteligeo anhåller jag, att hvad jag förr och nu trott mig böra yttra emot Herr af Ekenstams proposiiion, måtte få åtfölja hans Memorial till vederbörligt Utskott. Herr Tham, Wollrath: De farhågor emot realisation af Svenska BancoSsdlarne, Herr Stråle yttrat, delar jag fullkomligt och skulle deremot kunna anföra ännu flera skäl, om jag icke ansåge det för tidigt att nu hufvudsakligen utlåta mig uti denna fråga, så länge FinanceComitéens förslag från Konungen, öfverlemnadt till StatsUtskottet, icke är Stånden communiceradt eller genom fullbordad tryckning allmänt kändt. Till ordnings införande i vårt myntväsende och allmänna creditens upprättande, har Herr Stråle, under förmodan att frågan om realisationen till nästa Riksdag borde uppskiutas, föreslagit: ”att årligen ett bestämdt silsvervärde skulle stadgas hvarefter alla liqvider skulle «ke man ock man emellan, på sätt det tillägg innehåller, Herr Stråle förmodat böra göras vid 9 Cap. 2 §. Utsökningsbalken: att emedlertid ingen utväxling af silfver utur Banken bör äga rum ; att alla Bankens inflytande Jor - 893 Den 26 Fcbtmarii. dringar, som icke voro af Discontnatur, sa väj eom alla Bankens öfverskotter skulle användas till silfvers upphandlande j och Att andra lämpeliga medel skulle vidfa gas, att uti Banken införskaffa silfver, med mera som memorialet utförligare innehåller.” t Under erkännande, att Herr Stråles grun. der till förslaget, så väl som sjelfva förslaget,; innehåller mycket godt, anhåller jag vördsamt att lä fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid följande anmärkningar som jag tros dervid kunna göras, nemligen; 1:0 Att det föreslagne tillägget till lagens stadgande uti 9 Cap. 2 §. UtsökningsBalken , troligen skulle orsaka en mängd rättegångar, genom olika begrepp om rätta grunden för skulders liqviderande, och således utså ett oenighetsfrö, sora för advocater skulle bära härlig gröda. 2:0
N:o 12. 475 rats och af Magistraten godkänts vid Riksdagsmannaval sådana skriftliga kallelser, hvilka innehållit å den ena sidan den Röstandes och å den andra den Kallades namn, och hvilka båda namn vid hvar Sedels öppnande ljudeligen uppläsits samt i Protocollet intagits till beräkning efter Stadsafgifts-längden, hvaremot de öfrige ansett detta såsom en verklig elusion af föreskriften och ändamålet med sluten Sedel; tager jag mig friheten hos Högloft Constitutions-Utskottet begära Förklaring af detta ställe i Grundlagarne, under önskan att Högloft Utskottet deraf täcktes hämta anledning att föreslå åt Riksens Ständer en tydligare Redaction af ofvannämnde mening; hvarvid jag vågar tro för min del, att de första orden: på sätt å hvarje Ort etc. etc. såsom obehöflige alldeles kunna utgå, men att i afseende på de senare angående omröstning med slutne Sedlar bestämdt bör tilläggas: att desse Sedlar icke få vara märkte med den Röstandes namn, men väl med beloppet af dess till Staden erläggande afgift, och att, till förekommande af en eller flere Personers Rösters igenkännande af deras större till Staden i mon af betydligare rörelse m. m. erläggande Skattpenning, Voterings-Sedlarne böra bestå uti sådane smärre Skattpenningspolletter, af hvilka den betydligare bidragande bör erhålla flere och så många, som tillsammantagne svara mot dess Röstetal, hvilka såsom af lika Valeur med mängden af de öfriges, vid öppnandet och uppläsandet icke kunna röja den Röstande. Huru annars Impositioner och de Mäktigares inflytande vid dessa Val skola förekommas, om annars dertill hugade Medborgare skulle gifvas, kan jag icke inse, men är dock öfvertygad, att detta måtte varit afsigten med Grundlagens stadgande af slutne Voterings-Sedlars bruk.
Utlåtande, i anledning af er hällne ålerremisser å Betänkandet n: > ig8, lönande ifrågastäldt låneunderstöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping. (U. A.) Enligt aflålne protokolls-utdrag hafva Ridderskapet och Adeln saint Preste-ståndet till Slals-utskottet återremitterat dess under n:o 198 algifne, af Borgareoch Bonde-stånden godkända, betänkande, deruti Utskottet alstyrkt bifall till en af herr Doktor Laurenius väckt motion om anvisandet af ett låne-undeistöd af allmänna medel, stort 20,000 r:dr, till reparation af Linköpings domkyrka, å hvilket lån borde, elter reparationstidens slut, årligen erläggas 3 procents ränta och 2 procents amorlissement Inom de Biks-stånd, sorn beviljat återremiss, hafva, såsom skäl härför, hufvudsakligen åberopats de förhållanden, sorn finnas omförmälde uti herr Biskop lie drens vid betänkandet fogade reservation; hvarjemte blifvit erinradt, alt, då Rikets Ständer vid föregångne riksdagar beviljat, icke låne-bidrag, utan direkta statsanslag till underhållande af åtskilliga, i hänseende lill byggnadstiden utmärkta, äldre kyrkor, såsom Wreta i Östergöthland och Warnhem i Westergöthland, billigheten syntes fordra, att Linköpings domkyrka, hvilken så till storlek som arkitektoniskt värde, vore de förra vida öfverlägsen, kornme i åtnjutande af det för densamma begärde låne-understöd, samt att, Stats-U tsk:s Memorial, Av o 222. 5 enär ingen kommun kunde li 11 förbindas alt för sistnämnde lärkas underhall ansvara, staten alltså, i händelse, genom uppskof med den högst behöfliga reparationen en del af byggnaden skulle råka i fullkomligt förfall, väl svårligen kunde undandraga sig att med vida betydligare uppoffring, än som nu kunde ifrågakomma, bidraga Lill den dyrbara byggnadens återställande.
ConstitutionsUtskottet har således med detta Förslag icke åsyftat hvarken någon minskning i Riksens Ständers rättigheter , eller någon ökning t dess egne, men då det enligt 81. §. RegeringsFormett, tillkommer ConstitutionsUtskottet att föreslå sådana förändringar i GtundLagarne, hvilka äro nyttiga och möjliga att verkställa, har Utskottet, så väl med afseende derpå* som den omständighet, att innom Ridderskapet och Adeln tvänne alldeles olika opinioner om detta ämne blifvit Under detta Riksmöte yttrade, ansett det vara en för Utskottet dubbel skyldighet att framställa ifrågavarande Redactionsförslag, för att derigenom förekomma tvänne tydningar af ett amne, hvars utöfning är af den mäst grannlaga beskaffenhet. Af dessa tvänne olika o* pinioner valde Utskottet den, som, enligt dess öfvertygelse, synes tydligen vara RegeringsFormens verkliga mening och innehåll, en öfvertygelse', som dessutom tämligen allmänt räknar samma åld-r, som sjelfva RegeringsFormen , jag menar 9 år. Må det tillåtas mig tillägga , att hvad mig enskilt beträffar , kan en sådan förklaring af GrundLagen , som nu är föreslagen, icke vara af någon formenlig inflytelse på mina öden, ty uti de stilla medborgerliga yrken, sorn äro min lott, och som troligen bäst öfverensstämma med mitt lynne och min förmåga, kan jag i Den 23 Maji. detta fall aldrig komma under deras tillämpa ning, och om jag aldrig mera kominer 1 tillfälle att dem på andra tillämpa , skall sådant hvarken förundra eller oroa mig. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, anförde skrifte! igen: Långt för detta har jag haft äran yttra, det jag anser 107. Regeringsformen vara den, som mindre än någon annan är underkastad tvetydighet, så länge Svenska Språket får bibehållas oförryckt , så länge ordalydelsen och ej en egenmägtig vilja får tjena tili grund för Lagars tolkning.
Statsrådets ledamöter hyst ungefär samma åsigt, sorn jag anser vara den rätta, nemi. att den civila myndigheten bör lemnäs tillfälle att först utöfva allt sitt inflytande och använda alla sina bemödanden till ordningens återställande, innan den militära makten anlitas; men jag upprepar hvad jag nyss nämnde, nemi. att denna mening icke är uttryckt i den K. propostn, som tvertoin förutsätter, att militären kan handla ensam, utan att behöfva tillkalla civil-myndighet — och att i öfrigt proposm kan missförstås både af den civila och militära myndigheten; hvarföre jag anser af högsta vigt, att lagen i detta fall blir mera bestämd. Jag upprepar, alt militärstyrka aldrig må användas för annat fall, än då civila myndighetens befallningar och uppmaningar icke ållydas, samt denna äskar militärhandräckning för att återställa allmän ordning. Jag tror vidare, att ett stadgande borde införas, som ställer de vid dessa tillfällen agerande militära myndigheterna under befäl af den tillstädcsvar. civila myndigheten, så alt denna sednare må kunna anordna, icke blott när vapen skola användas, utan ock när de skola upphöra att begagnas, så att militär-trupp aldrig släppes lös på egen hand. Ett sådant stadgande skulle borttaga många af de farhågor, som nu finnas mot denna lag och skulle visa, alt man på samhällets höjder icke ytterst grundar sitt förtroende på vapenstyrkan. I öfrigt får jag göra en anmärkn., som jag underlät förra gången jag hade ordet, ehuru den icke undföll mig vid första läsningen af den K. propostn, nemi. mot densammas sista §, deruti ett stadgande finnes infördt, hemtadt från 6 cap. 5 § Missg.btn, der det heter, att den, som i ondt uppsåt diktar eller sprider kring landet ut lögner och falska rykten, de der röra Rikets säkerhet eller kommer dermed buller och oväsende åstad, skall slraffas med spö, fan - D cn i5 Juli f. m. 35 grise eller landsflykt.
Reservationer: af Herrar von Troil, S. G och Törnebladh, G. af Herr Kontrakt-prosten Hohnberg: »Då jag nödgas vördsamt reservera mig mot Höglolliga Utskottets ofvanstående utlåtande, måste jag något fullständigare redogöra för mina skäl härtill. Jag hade i min motion grundat min begäran om anslag åt Lunds lasarett derpå, alt denna inrättning var af största vigt för den medicinska undervisningen vid akademien och var sjelf till en del en akademisk institution; och det är delta förhållande, sorn jag anser angeläget att närmare utreda. Yid Lunds akademi fanns för längre tider tillbaka ett så kalladt Institution Ciinicum, grundadl på enskilda donationer, med ändamål att bereda medicin® studiosi tillfälle att vid sjuksängarne, under en lärares ledning, praktiskt studera läkarekonsten. När sedermera behofvet af en sjukhus-inrättning för Malmöhus län allt mer och mer gjorde sig gällande, beslöt man att förena en sådan med nyssnämnda institut, hvarigenom den dubbla förmånen vanns, att man kunde bygga på en redan lagd god grund och derjemte för blifvande läkare bereda ett betydligt utvidgadt tillfälle till ett praktiskt studium af deras svåra vetenskap. Denna goda idé blef väl och lyckligt utförd. Genom frikostig» bidrag från länets invånare uppfördes på en särdeles vacker, med lummiga träd planterad plats en prydlig och för den tiden rymlig lasaretts-byggnad, jemte ett barnbördshus och ett särskildt kurhus, samt flera andra byggnader för ekonomiska och andra behof. Redan häraf inser man att denna, sjukvårds-inrättning icke, såsom andra dylika, endast är en inrättning för länet, utan derjemte en vigtig del af de akademiska institutionerna. Detta be - Slats-Clskollels lillå!ande, jY.-o 300. 11 styrkes ock af Kongl. Maj:ts Nådiga Reglemente af den 8 Juni 1826 för Lunds lasarett och dermed förenade inrättningar, hvilket redan i ingressen innehåller, att »i anseende till della lasaretts sammanhang med Ciiniska Institutet i Lund och lasarettets första grundläggning, företer sig ett olika förhållande emellan denna och öfriga lasarettsinrättningar i riket.» i reglementet stadgas vidare, att medicinska fakultetens
Se Bränvinsbränningen. Husbonde, angående skyldighet för, att förse sine arbetare med husrum, mat och nödige arbetskläder. III. 196. VI. R. 354- X. 79. XXXIX. B. 224, 278. XL. Å. 196. LIV. U. 207. LVU. 3i. LVIII. A. 12. — angående rättighet för, att af Landtbo, Arrendator, Torpare, Inhysesoch Tjenste-hjou erhållat betalning för ägande o.6o fordran innan de från orten få alliylia. XXXVII. B. 158. XXXVIII. A. 245. Husesyn och fardag å KronoHemraan, angående ordningen och sättet att öfverklaga UnderRätts beslut i tvister om. XXXII. 218. R. 312. XLI. B. 170, 33o. XLVI. 299. LX. A. 168. LXI. E. lii. Hushållningen, Allmänna, om framställning af grundsattser i. Se Ekonomiska Författningar. HushållsSällskaper, Länens, angående. V. 357. VIII. R. 460. XIII. B. 346. XV. A. 275. Hus-, Tomtoch Jordägare i vissa städer, om skyldighet för, att deltaga i Borgerskapets onera. XIII. B. 266. XV. A. 143. XX. U. 321. XXI. A. 104. Gjutarbetare, angående förd klagan öfver åläggandet att till dem betala kostpenningar. XI. B. 178. XIII. A. 135. XXVI. U. 196. A. 233. Håkanson, U., Inspector. Se Gripsholms Kungsladugård. Hälsobrunnar, angående Curhus-afgiftens användande till understöd för. XLIII. B. io3. XLVIII. A. 214.