Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gyldenstolpe, Anton Gabr., Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, m. fl. Föredrogs StatsUlskis d. 30 sisth Nov. e. m. på bordet lagda mern. N:o 67, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, rör.de K. f. d. Cancellistyrclsens s. k. handcassa och ett räntan å dess capitalfond motsvarande statsanslag. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Som R. o. Ad. behagade finna, har StatsUtsk. icke här följt de logiska reglorna vid uppställningen af förslaget till voter.propos. Utsk. har nemi. börjat med slutsatsen och derpå grundat sitt förslag i afseende på premissens beskaffenhet. Här är den hufvudsakliga och första frågan, huruvida Cancellistyrelsens handcassa skall till Riksg.cont. öfvcrlemnas, och i händelse detta öfverlemnande äger rum, blir fråga, huruvida något statsanslag skall uppföras, motsvarande räntan af denna cassa. Utsk. har deremot ansett, att statsanslaget å riksstat är den fråga, som föranleder votering i förstärkt StatsUtsk. och hufvudfrågan, huruvida medlen skola öfverlemnas til! Riksg.cont. eller icke, förbindes sedermera med frågan om statsanslaget. På detta sätt har Utsk. deducerat sig till ett voteringsförslag, som på annat sätt icke hade kunnat komma i fråga, enär medlen icke äro riksgäldsmedel och icke kunna blifva det, förr än de till Riksg.cont. äro öfverlemnade. Frågan är för öfrigt gammal; den var nemi. vid 1834 års riksdag redan å bane, då R. St. fattade det beslut, att cassan borde till Riksg.cont. öfverlemuas, hvartill dock K. M. då vägrade Sitt bifall. Vid sisth riksdag tog frågan samma vändning; R. St. beslöto nemi. att cassan borde till Riksg.cont. öfverlemnas, men K. M. nekade.
Stats-Contoret af Riksgälds-Contorel godtgöras; 3:o att, beträffande serskildt utbetalningarne af de Riks-Ståndens och Utskottens Secreterare samt Cancellioch Voktbetjening tillerkända arfvoden och tractamenten, dessa utbetalningar må verkställas, i enlighet med specifika uppgifter å bemälde betjening, undertecknade, för Riks-Stånden, af hvarje Stånds Talman samt, för Utskotten, af hvarje Utskotts Ordförande; och 4:o att, då tillfälliga utgifter, som till Riksdagskostnaderna måste hänföras, inom Riks-Stånden eller Utskotten förekomma, räkningarne derå böra, före desammas liqviclerande af Riksgälds-Contoret, vara altesterade af vederbörande Talman eller Utskotts-Ordförande. För den händelse alt Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet nu föreslagit, får Utskottet tillika hemställa: att Rikets Ständers beslut angående Riksdags utgifternas besörjande och godtgörande af Riksgälds-Contoret, måtte varda hos Kongl. Maj:t i underd. anmäldt, äfvensom att Ulskot - Stats—Utskottets Memorial, N:o 5. 3 tet måtte, för samma besluts verkställande, få sig uppdraget meddela Fullmägtige underrättelse, ej mindre om hvad Rikets Ständer uti ifrågavarande hänseende nu komma att besluta och förordna, än ock om de serskilda beslut och föreskrifter, som Rikets Ständer i Riksdagskostnaderna rörande frågor framdeles kunna finna för godt att meddela. Stockholm den 16 Augusti 1844* 4 SluU-Utskoltvts Memorial, N:o ö. Ant. till Exp. Utsk. d. 17 Aug. 1844 kl. 10 f. m. Memorialangående ersättning för Herr Landt marskalkens och Herrar Talmäns Riksdagskostnader. R:gs Afd. Högloft. Ridd. och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndet hafva till Siats-Utskottet remitterat inom bemäldte Riksstånd utaf Hr G. J. af
De frivilliga gåfvorna medföra ingen säkerhet, enär de endast äro bindande emot dem, som vilja dem erlägga. Jag förnyar min anhållan om bifall till den föreslagna förhöjningen. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström och Hr von Hohenhausen hafva påstått alt en afgift af 4 r:dr är otillräcklig. Deruti hafva de, enl. min tanka rätt. Gr. Gyldenstolpe åter har sagt, att hvarken Hr Gillberg eller R. o. Ad. kunna förstå huru hög denna afgift bör vara. Detta Hr Grms yttrande, så vidt det angår mig, är alldeles riktigt; ty jag vet verkligen icke, huru hög denna atgift bör vara. Jag tror till och med, att om densamma skulle bestämmas lill 10 r:dr, blir den otillräcklig. Detta förhållande är ock ett bevis på riktigheten af hvad jag alltid trott, nemi. alt författningen är felaktig och oduglig. Skulle afgiften förhöjas till 10 r:dr och utan att förefallande utgifter ändock kunna dermed 6 H. 35 Den 5 Juli e. m. bestridas : så blir följden, att, om handelnsoch handtverks-föreningarne icke gä öfver ända pä annat sätt, sä upphöra de i saknad af medel att dem upprätthålla. Dessa föreningar måste upprätthållas genom deras egen inneboende kraft, hvilken är starkare än all annan. Saknas hon deremot sä visar sig hehofvet af hvad, som under upploppet här i Stockholm begärdes, nemi. att återfå, de gamla skräförfattningarne. Mig synes det fruktlöst, att vilja genom penningebidrag, söka upprätthålla hvad som genom en felaktig lagstiftning skyndar till sin undergång. Hp von Hohenhausen: Den siste värde talaren har erkänt sannolikheten deraf, att ifrägavar;de 4 r:dr icke förslå för dermed afsedda ändamål. Han må väl dock icke kunna förneka, att mer än dubbla summan skall vida bättre förslå lill bestridande af utgifterne. När man då har ett faktum derpå, att, i en stad den nu ifrågasatta högre afgäften blifvit antagen, så har man genom en sådan afgifts bestämmande åtminstone vunnit någon sannolikhet för att dermed ändamålet skall kunna ernås.
Högst anmärkningsvärda och för motionärens uppfattning af landets kraf betecknande äro de af honom till stöd för motionen anförda förhållanden, att införseln och följaktligen landets förbrukningsbehof af ifrågavarande artiklar visat sig allt större och större, så att införseln af marinmetall ökats från 2,255 centner under åren 1855—1857 till 3,524 centner åren 1861—1863, samt oarbetad messing, latun och trådband från 36 centner år 1856 till 583 centner år 1864. Landets sålunda tillvexande behof skulle nu, enligt motionärens och Utskottets förslag, blifva grunden till återinförande af beskattning, sorn just till lindring och uppmuntran för vigtiga näringar tillförene blifvit afskaffad. För att sätta den enda Svenska verkstaden i tillfälle att betinga högre pris för sin tillverkning af 878 centner marinmetall, skulle Staten fördyra skeppsbyggeriets förbrukning af mera än 3,000 centner utländsk marinmetall. Man kan svårligen tänka sig ett orimligare tillvägagående, så vidt dervid ej bestämdt afses, att gynna en enda verkstad, på bekostnad af landets många och långt vigtigare näringar. Här har dessutom motionären och Ut - 36 Bevillnings-Utshottets Betänkande JYi 8. skottet gjort sig skyldiga till den uppenbaraste inkonseqvens, då de föreslagit införselstull å marinmetall, men för den i afseende å ändamål och användning likartade artikeln kopparbleck och spik till fartygs förhydning bibehållit tullfrihet. Statsverkets fördel har destomindre härvid tagits i betraktande, som, enligt 8 § Tulltaxeunderrättelserna, den för förhydningsmetallen erlagda införselstull i regeln restitueras; hvaraf följer, att Statsverket väl finge vidkännas besvär och provision för uppbärande af tullafgifterna, men deremot, efter hvarjehanda omgångar, återställa hela uppbörden, då behållningen för det allmänna blefve mindre än intet. ; Marinmetallens tullbeskattande kan således, efter min öfvertygelse, ur ingen synpunkt försvaras; och lika litet berättigande kan tillmätas
Del. lärer vaia att emotse, att lillien 8tandee nu, inseende, a ena sidan, olämslli»lieten att soe ett sä ein»a beloj,^ 8panmä1 rullba Aeundeene lör 8taten, oell, a den andea, del. veeliliAa l,el>usvet as lönetillöbnin» söe Obesen, bevilja det ena oell andea, bvailoes nn Iläe utsöees tillöliniiiA i contant 678: 16. oell 3o tnnnoe 8j,anma! nndee löneene." ''^Vs den vid senaste IdilisdaA i lXädee söeeslaAna tillöbninA söe Artilleriet, 7/j ' tnnnoe 8^anmäl in natura, oell 21,o65 Hale 87 sb. 6 e. i ^enniiiAae, beviljade bikets 8ländeeendast 8,ianmul8lze1o^slet oell 1 2,o5« Id:de 20 sb. i eontant; enen albloAO lönetillöbninA soe keAements-Obeseene, tillsammans l,5oo: Dito söe >9 ^uKi'6
Jag hemställer vördsamt, huruvida det kan vara med god ordning öfverensstämmande att fatta ett beslut, hvilket, om det skulle komma i någon verkställighet, är beroende af en här redan handlagd och under förstärkt Utsk:s handläggning hvilande fråga. Hvad summa appellabilis beträffar, så tror jag, alt Hr Gunther tagit felt; det är blott i händelse Frih. Stjernstedts reservation icke antages till lag. Hr Printzenskjöld, Carl: Jag anser mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att frågan om vadepenningars borttagande rörer icke allenast de till indragning föreslagna 636 Den 30 Januari. lagmansrätterna, ulan äfven häradsrätterna, hvilkas indragning ännu icke blifvit föreslageu, och således måsle man afgöra, huruvida vadepenningar för sistnämnde domstolar skola fortfara eller icke. Ulsk. har tillstyrkt deras qvarblifvande, och då anser jag det äfven vara lämpligt, att, utan afvaktan på åtgången af frågan om lagmansrätterna, i detta afseende fatta ett beslut, helst det är klart, att om lagmansrätterne indragas, komma ock vadepenningarne vid desamma att upphöra. Gr. Lagerbjelke: Då de fleste ledamöter, som yttrat sig, tyckas önska att betänk, företages till pröfning, så vill jag icke längre motsätta mig detta, men anhåller alt samma form för beslutet mätte fallas som i afseende på summa appellabilis. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, huruvida det är lämpligt, att R. o. Ad., som icke antagit Frih. Sljernstedls reservation, utan LagUtsk:s betänk, likväl skulle, i en sednare fråga, den nu förevarande, på grund af hvad Gr. Lagerbjelke yttrat, uppskjuta densamma; ty frågan om vadepenningar skola erläggas eiler icke, är ej beroende på del beslut, som kommer att fattas rör:de lagmansrälternes bibehållande eller upphäfvande. Mig synes att denna frågan bör nu afgöras sådan hon är framställd. Uppå härefter framställd propos. biföil R. o.
Här är Ståndets rättighet att förändra målens föredragningsordning icke limiterad till någon tid, och då 28 § Ridd.Ordn. derutöfver bestämdt antyder, att på den uppsätta listan, och således samma dag som föredragningen skall äga rum, förändring gar kunna af Ståndet beslutas, anser jag för min del lagligheten af Gr. Fröiichs begäran vara fullkomligen gifven. Jag får således förena mig uti Hr Gr:s anhållan., hvaröfver Hr Gr. o. Landtm, torde täckas framställa proposln. Hr von Troil: Jag hada verkligen föreställt mig, att saken skulle vara slut, då jag förklarat, att jag icke skulle gifva vika utan votering, och Gr. Frölich derpå tillkännagifvit, att han icke för det köpet ville se sin åsigt gällande. Icke dess mindre har den siste värde talaren behagat fortsätta discussionen om lagligheten eller olagligheten af den förevar, frågan. Hvad nu blifvit yttradt om Riksd.Ordn. lemnar jag i sitt värde, ty jag tror, att den icke lägger hinder i vägen för hvad som blifvit yrkadt; men 28 § RiddOrdn. anser jag göra det, ty örn någon mening skall vara med föredragningslistans uppspikande, måste det vara den, att listan skall följas. Att förändringar uti densamma kunna äga rum är visserligen sanning; men det har endast afseende på ett kommande plenum. Om Ståndet beslutar, att de mål, som ena dagen icke medhinnas, skola förekomma i annan ordning, än listan utvisar, bör sådant på listan genast antecknas. Någon annan kan meningen icke vara med stadgandet i 28 § Ridd.Ordn., ty annars vore det detsamma, som om listan icke funnes. Gr. Horn, Claés Fredr.: Jag kan icke annat än lika med Hr v. Troil inse vådan af det prejudicat alt godtyckligt kunna förändra föredragningslistan; men jag hemställer till Hr v. Troil, om icke, när lian insett denna våda, rättaste sättet att förekomma densamma hade varit att föreslå en förändring af 47 § Riksd.Ordn., ty så länge den står qvar, skall det alllid stå Stånden fritt att förändra föredragningsordningen.
Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 27 och 31 sistlidne Oktober på bordet lagda Memorial N:o 74, med yttrande och förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut i anledning af Betänkandet N:o 61, angående förändrad organisation af Banko-verket, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, i fråga om personalen i Banko-fullmäktiges expedition, Bankens embetsoch tjenstemäns samt vaktbetjentes löne-inkomsters fördelning i lön och tjenstgörings-penningar samt vilkorligt utgående å Indragnings-stat af lönerne för de Bankens tjenstemän, som innehafva konstitutorial eller förordnande och icke på den nya Staten komma i åtnjutande af samma eller högre belopp, än de för närvarande innehafva, vidblifva sina förut fattade beslut samt godkänna de derom föreslagna voteringspropositioner; biföllos Utskottets sammanjemknings-förslag, rörande general-bokslutets upprättande samt alternativt framstälda förslag rörande Banko-reglement-Js 36 §; och blef förevarande Memorial i öfrigt lagdt till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Särskilda Utskottets den 27 och 31 sistlidne Oktober på bordet lagda Memorial N:o 22, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående vilkoren för bränvins tillverkning, bifölls hvad Utskottet hemställt, rörande dels 6 arikelns rubrik, dels frågan om införande af ett nytt stadgande näst efter 46 §, dels 72 § 2 morn., dels 80 § 2 mom. samt dels formuläret för mätningsoch stämplings-bevis; godkändes de föreslagna voterings-propositionerna rörande 40 § 7 mom. samt 61 § 1 och 2 morn.; antog Ridderskapet och Adeln Utskottets inbjudning till instämmande i Presteoch Borgare-Ståndens beslut i fråga om 61 § 1 mom. och 85 §, hvadan den i sistnämnda fråga föreslagna voterings-proposition befanns hafva förfallit; och lades förevarande Memorial i öfriga delar till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Högv.
12:0 att det bort närmare bestämmas, på hvad sätt Domaren skulle uppfylla det honom lemnade uppdrag att ”tillse, att den omyndige rätt sker,” helst Lag-Utskottet icke utmärkt, hvilken det skulle åligga att efter stämning utföra om de anmärkningar granskningsmännen kunde göra, eller bestämt sättet och ordningen lör felaktige Förmyndares inkallande till Domstolen, samt rätta formen för klandrets anställande; i3:o att det icke syntes behöfligt att ålägga Förmyndare att årligen afgifva redovisning, hvilket orsakade honom alltför mycket besvär och kostnad, utan att den påbjudna redogörelsen hvart tredje år kunde antagas vara tillfyllestgörande för ändamålet; och 14:0 för att icke åt Domarens godtycke öfverlemna att fullgöra eller icke fullgöra stadgandena, angående räkningens communicerande med fränderne, borde Förmyndaren vid vite vara förpligtad, att å viss lämplig tid efter räkningens första ingifvande hos Rätten förete bevis öfver communicationens verkställande, samt huruvida fränderne ville åtaga sig att räkningen öfverse eller icke. Och har Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län föreslagit följande förändrade lydelse af a3 Cap. 1 §. Ärfda Balken: ”Förmyndare skall för hvarje år afsluta vigtig räkning öfver allt det han om händer häfver , så att deraf skönjes, huru han den omyndiges egendom förvaltat. Deraf ingifve han till Domstolen tre exemplar, hvaraf tvänne med Rättens påskrift honom återställas, det ena för att genast meddelas myndlingen, om han hunnit till de år, att han sjelf den granska kan, eller till hans närmaste fränder, om sådana finnas. Nu äro räkningar vid första Ting för det förflutna året till Domstol aflemnade, utsätte då Domaren viss dag till den för förmyndare-räkningames granskning, på sätt derom serskildt stadgadt är, af stad eller härad utvalde revision. Derom bör äfven i Kyrkorna kungöras minst fjorton dagar förut.
Direktionens försorg bör förräntas, inflytande räntemedel, äfvensom med de afgifter, hvilka af delegarne i denna särskilda fond skola erläggas, ombesörja ifrågavarande pensionering på det sätt och efter de grunder, som i sådant afseende varda af Kongl. Maj:t i nåder bestämda; dock kommer sagda årliga anslag icke att utbetalas förr, än från och med det år, hvarunder förenämnda särskilda pensionsinrättning af Kongl. Maj:t förklaras vara i det skick, att densamma anses kunna uppfylla dermed afsedda ändamål, utan behof af annat statsanslag, än det som redan blifvit beviljadt. D) Under 1850 och 1851 års riksdag beviljade, men hittills icke utbetalda statsbidrag. § 99. Återstoden, Ett tusen femhundra R:dr, utaf det för hamnbyggnaden vid Calmar beviljade anslag, 53,079 R:dr, bör, under tillämpning af de för detta anslags lyftning gällande föreskrifter, i föreskrifven ordning utbetalas. E) Under 1853 och 1854 års riksdag beviljade och ännu innestående anslagssummor. § 100. Med fortsatt tillämpning af de under sistnämnda riksdag meddelade och sedermera hufvudsakligen bibehållna föreskrifter i afseende på statsbidrags beviljande och utbekommande för hamnoch brobyggnader samt vattenaftappningsföretag, böra nedan uppgifna anslagssummor utbetalas, nemligen: Stats-Utskottets Memorial JVs 130. 11 l:o
N:o 43- I anledning af väckt fråga om förklaring och tillägg vid Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1824, rörande ekonomiska besigtningar å Kyrkoherdeboställen, m. m. N:o 44* I anledning af väckt fråga om rättighet för enskilde Jordägare, Byalag och Städers Borgerskap, att, utan hittills brukliga omgångar, anlägga begrafningsplatsen N:o 45. Om förvaltningen af enskilde Bolags eller Socknars Spannemålsmagaziner. N:o 47* I anledning af väckt fråga om nya Evangeliiboks-förslagets antagande samt om fri tryckning af de vid berörde förslag fogade Bönerne. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan en quart till 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. n H. i Bo Den 6 F cbruarii f. ra. Fredagen den 6 Februari i 1829. Plenum klockan io Förmiddagen. Upplästes en frän Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken till undertecknad RiddarhusSecreterare aflåten skrifvelse af denna dag, deruti Hans Excellence tillkännagifvit sig vara hindrad, att vid Ridderskapets och Adelns sammanträde i dag sig infinna; i följd hvaraf Grefve Brahe, Magnus, såsom äldsta Grefven, log klubban. Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i RiddarhusUtskottet efter N:o >33. Grefve Snoilsky, Nils; Och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 7Q. Friherre Sjöblad; Fullmäktig Friherre Taube, Carl Ewert. Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUlskottets under N:o insände förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Riksdagens förlängande på en månad. Upplästes till justering följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 3 Februarii 182g. S. D. Sedan hos Höglofl.
Afdelningen hade trott sig böra inskränka sig till den reserverade vinsten intill år i SÖp, men l13r ‘c^e kunnat undgå att förutsätta villkor, som afse den blifvandes ingående till Banken på samma sätt som hittills. Och den, emot Afdelningens beslut sig reserverande Ledamotens mening att verkställa de första årens utbetalning medelst återställande af Riksgälds-Contoirets obligationer å 060,000 R:dr, har genom voteringen in pleno segrat, äfvenså har Banco-Utskottet, genom denna utgång af frågan, tillintetgjort all vidare öfverläggning med Stats-Utskottet. IVIig återstår således endast att låta mitt för sä väl Afdelningen sorn Utskottet kända votum, dertill jag för mera tydlighets skull bifogat en tableau, sorn äfven blifvit Afdelningen före visad — åtfölja till Riksens Ständer. Banco-Utskottcts Betänkande, N.-o 5 Till en början torde den historiska iagttagelse böra göras, att det icke är längre sedan än i83o, som Bankens förvaltning af Rikets Ständer blifvit ordnad på ett sätt, som kunnat ingifva förtroende för ej mindre Verkets framtida bestånd, än dess principalers insigtsfull ståndagtighet vid deras fattade beslut att framförallt upprätthålla myntvärdet och visa sig redo att motsvara ingångne förbindelser; samt att det är endast sedan sista Riksdagen, år 183/J, som någon erfarenhet kunnat inhemta* huruvida Rikets Ständers bemödanden i dessa hänseenden visat sig i verkställigheten lyckosamma. Förtroendet till åtgärdernas ändamålsenlighet må med skäl redan anses stadgadt; men raontie det äfven är så med förtroendet till Rikets Ständers fortfarande uppmärksamhet på de yttre omständigheter, beroende af verldshändelscrnas gäng och synnerligen andra länders financiella operationer, af hvilka våra egna förhållanden svårligen kunna undgå att röna inflytelse?
Vt dr. den 9 Fehr, i S35. slut, om föreläggande af viss tid för Contitutions-Utskottetj att inkomma med Utlåtande öfver återremissen af ■ Utskottets Memorial N:o 58; och sorn berörde Utlåtande nu hade ankommit till Riks-Stånden, så ansåg Bonde-Slåndet inbjudningen förfalla. S. D. Föredrogos å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-TJt skott en s, på bordet hvilande, följande Betänkanden; N:o 44, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 24, angående lindring för allmogen i den så kallade byggnadshjelpens utgörande; Ståndet lät bero vid Betänkandet N:o N:o 45, i anledning af återremiss å Betänkandet, 1NT:0 37, om utfärdande af ett allmänt stadgande, angående val till Organist, lades till handlingarne; och N:o 46, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 38, angående upplifvande af 2 Gap. 8 §, i Kongl. Fiskeri-Stadgan den Kov. 1766, lades lill handlingarne, •Den q Febr. i835. F r å n H ö g 1 of 1 i ge Rjdderskapet och AdeiA. S. D, Återremitterades Banco Utskottets den 31 sistlidne Januarii på bordet lagde Memorial, N:o 88, med förslag lill åtskilliga förändringar uti 1 Ari, af ig3o års Banco-Reglemente. S. D. Då nu i ett sammanhang föredrogos Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 38, med förslag lill förändringar i 3 och 4 Artiklarne af Bevillaings-Förordningen, samt samma Utskotts, i anledning af anmärkningar vid nyssnämnde Betänkande, under N:o 5i, afgifne och den 2 dennes på bordet lagde senare Utlåtande, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 46 §. 1 mom. samt 4p §• skulle bibehållas sådane de i i83o års Bevillnings-Förordning finnas intagne.
Ett sådant beslut vore äfven, i afse^ ende på lagligheten af dess fattande, formligare ån det föreslagna , ymedan det blott vöre en fullständigare utveckling af dem som 1812 och 1818 blifvit vidtagna. Jag vågar således underställa Högloflige Ridderskapet och Adeln huruvida denna framställning förtjenar afseende. Skulle man deremot tro att ingen afvikelse från skrifvelsen bör ske, yrkar jag icke eller deruppå; men jag har dock bordt anföra hvad jag i detta ämne ansett vara rätt. Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric: Jag kan ej föreställa nyg huru, vid behandling af detta ämne, fråga kan uppstå 0111 tänkesätten för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens person, hvilka åro sådane att de ej kunna vara underkastade något tvifvel; helst hvad sjelfva saken angår, det synes tydligt, att då Riksens Ständer redan till KronPrinsen öfverlemnat rättigheten att under Konungens sjukdom regera med full myndighet; det nu ej kan komma i fråga att af bristande förtroende vägra en ringare makt. Här år ej fråga om annat ån principen af constitutionens helgd. Först är den omständigheten , att jeg omöjligen kan göra mig ett begrepp om ett föråndradt behandlingssätt för temporaira och personella afsteg och för tillägg till Grundlagen. Jag s^r ej hvart det skulle leda om roan kunde förklara hvad afsteg som helst såsom blott temporairt. Det kunde vara likgiltigt, i afseende på detta ämne, men prcejudicatet kunde leda till dylika beslut af mera vigtigt inflytande Det må kallas proposition siler skrifvelse, så kan jag ej ingå uti den di - Den 19 Martti. 547 Stinction som deremellan är gjord , då den förfcnleder till en förändring i Grundlagen, och då remiss af ämnet till ConsfitutionsUfskottet redan förevarit. 81 §. RegeringsFormen säger tydligen: men icke må under någon förevändning Riksens Stander förrän å nästa Riksdag propositionen till bifall Upptaga. Dessa ord tyckas tydeligen gifva tillkänna att ingen förevändning får finnas för sakens ConstitutionsVidriga behandling.