Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jag förnam nemi. likaledes ett allmänt och ljudeligt ja besvara Hr Frih. o. Landtmis propos.; till följd hvaraf Hr Brakels, uppå sedermera gjord anmälan och till följd deraf skedt upprop, framställda yttrande icke lärer föranleda något annat, än att den må anses såsom hans reservation. 1 H. 3 31 Den 7 December. Gr. af Ugglas, Ludv.: Ehuru jag är af fullkomligt samma tanka i afseende på frågans besvarande med ja, tror jag att hvar och ens talan är öppen innan Landtm, tillkännagifvit huru han uppfattat svaret på den framställda proposm. Jag tror visst att svaret blir detsamma som Hr von Hartmansdorff nyss har nämnt, men då, derest frågan nu blefve ansedd såsom redan afgjord, det torde kunna komma att gälla såsom ett prejudikat i andra frågor, så att yttranden, som under samma förhållanden framställas kunde blifva afklippta, sä har jag härpå velat fästa upmärksamheten för att såmedelst förekomma ett prejudikat för framtiden genom yttranderättens undertryckande i detta fall. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag anhåller blott att till Frih. Cederström få ställa den anmärkn., att det ja. som afgafs till svar å Hr Frih. o. Landtnäs propos. åtminstone icke var allmänt, emedan jag, äfvensom åtskilliga ledamöter i milt granskap, dertill svarade nej, likasom jag vid föreg:de riksdagar gjort, och om jag uu icke på förhand protesterade emot beslutet, så var det derföre att jag ansåg det vara lika fåfängt, nu, som det förut varit, när jag deremot reserverat mig.
För öfrigt anhäller ja a om Ridder skåpet och A» delnö tålamod at fä upläsa ett ffrifkeligt anförande.— Herr ldloräsnzrolxs upläste derefter följande: Dä en och hwar af Ridderskapet och )Ldeln sä» kerligen inser nödwändighekcn af att bibchälla enighet inom Osi för att med lugn och klok och öfwerläggning afgöra än ätcrstäende wigkiga ^render, lära ock alla Med fullkomlig ledsnad hsswa ähört flere häftiga debatter, four den 24:de i förleden manad här föresöllo öfwer det anförande en af wäre allmänt aktade Leda-» möter Herr Ofverste»Lieukenanren och Riddaren 6rixsnvaläc den 2Z till protocollet asgaf, och bwllket an» förande med mycket bifall da tycktes af Ridderffapet och Adelns pluralile anrazas, i stöd deraf äswen genast en Deputation till de andre Rikö-Ständen affär» dades för att framföra Ridderffaper och Adelns ganska stora misinöje öfwer Cxpeditions-Ulffotters mindre noggranna befattning wid upsäktandc af den Expedition, som rörde KonglMahrs Slak. Det kan icke annat att förundra Niddcrffapet och Aveln att förmärka det nu efteråt OswerftEeute» nant Oripsvaläts omnämnde anförande kunnat wäcka ej allenast Expeditions-Utjkottets utan äfwen flere andras af wart Ständ misinöje, dä de fleste af detze Herrar den 2Z när det uplästeS, uran synnerligt märkbart misinöje eller betydligAumärkningar läro det pasiera. Wär allmänna önskan och bemödande bör dock blifwa att söka afwärja alla widare Debatter i detta ärende, hwjlket förmodeligen blifwsr sä mycket lättare, som nu till öfwerflöd Expeditions-Utskottet har sig förklarar och jämwäl Herr Effwerste-Lieut.
På de i det föregående uppgifna grunder har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t ingå med en underdånig anhållan, att nuvarande bibelkommission måtte upplösas, och förtroendet, icke att utarbeta en ny bibel-öfversättning, men att nödtorfteligen och med yttersta varsamhet revidera vår gamla, nu gällande, uppdragas, ju förr, desto heldre, åt någon, för lärdom, smak och kristligt sinnelag aktad och vördad man inom kyrkan, i hvilket afseende motionären förslagsvis uppgifvit en af nu varande bibelkommissionens ledamöter, professoren, herr doktor E. A. Knös i Upsala. Slutligen och för den händelse, att motionen i hufvudsaken vunne afseende, är hemställdt, att nuvarande bibelkommissions kassa, som, vid början af år 1845, utgjordes af 29,181 r:dr 8 sk. b:ko, borde till statsverket ingå och der för bibelarbetet tills vidare reserveras; och torde hvad, som deraf sedan kommer att återstå, få anslås till något annat för kyrkan vigtigt ändamål, t. ex. ecklesiastikverket i Lappmarken, eller något likartadt.
Emot den föreslagna tullen å Humla reserverade sig Tufve Larsson från Christianstads Län och Eric Pehrsson från Gefleborgs Län, under åberopande af Tufve Larssons anförande härom vid förra Betänkandet. Herrar Kleman och Meijer samt An - 96 Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. N-o 44' ders Olsson i Stora Kopparbergs Län, Pehr1 Ericsson från Kronobergs Län och Olof Jansson från Calmare Län voro skiljaktige i fråga om tullen å Salt, hvilken de ansågo icke böra förhöjas. Jacob Peter Andersson från Östergöthland: ”Jag kan icke med Höglofl. Rikets Ständers Bevillnings-Utskott dela lika tanka, att tiden nu är inne för att höja tullen på Salt. Detta är en nödvändighets-vara för alla. Men man torde nogsamt få erkänna, att Saltets dyrhet, genom en hög tull, är egentligen hårdt tryckande för den fattiga folk-classen, då man vet, att en hittig person måste taga den enda skärf den eger, för att köpa sig några kappar Salt. Det torde vara mer än många fattige män, som ej ega mer i sin koja till lifvets bergning, än salt, vatten och något mjöl, hvarmed de kunna släcka hungern på sig, hustru samt flera små harn, som ofta qvida af hunger. I stöd af hvad jag haft äran anföra, påstår jag i det högsta , alt tullen bör förr sänkas än höjas på en sådan nödvändighets-vara, som Salt. Yi böra något hvar erinra, att vi äro hitkomne såsom folkets Ombud, men ej för att nedtrycka den fattige Medborgaren, Bil. till Bevillning! ;-Utskottets Uti. N-o 44' 97 ren, hvilken då skulle tungt sucka samt digna under sina svåra och tryckande bördor.” ”Jag anhåller, att dessa mina tankar måtte, såsom min serskilda reservation, få åtfölja Högh Bevillnings-Utskottets Betänkande.” Johannes Svensson från Jönköpings Län reserverade sig emot den föreslagna export-tullen å Tackjern, såsom, i hans tanka, alltför hög. Bih till It. St.
Deremot är jag, å andra sidan, villig att yrka, det den förhöjning, som BevillmsUtsk. föreslagit, icke måtte af R. o. Ad. bifallas, ehuruväl jag icke gör detta derföre, att jag ej tror det de ifrågavar:de personerna ieke skola få betala hvad som här är utsatt. Jag medgifver likväl, hvad Hr Blach anmärkt, att det finnes vissa klasser, bland hvilka en eller annan person borde hafva en lindring, och som derföre, i fall Utsk:s förslag antages, komma att blifva, jag vill icke säga för hardt, men för nära beskattade. Detta vill jag visst icke neka, och jag erkänner, på sätt den värde tala-* ren ganska riktigt upgifvit, att ehuru 12 § visserligen medgifver, att en nedsättning må kunna ske, detta dock endast kan äga rum under förutsättning att man har bevis från vissa auktoriteter öfver bristande förmåga att erlägga den stadgade minimi-afgiften, och dylika bevis är det icke alltid så kärt att framlägga. Men det är icke af dessa skäl, som jag yrkar afslag å Utsk:s hemställan, utan derföre att man genom ett tummande af dessa minimi-tariffer förvandlar dem till maximi-tariffer, och då det dessutom ovilkorligen åligger Taxerings-komitéerna att påföra bevillning efter 2|- proc. af inkomsten, inser jag icke något skäl, hvarföre ej 'den förra tariffen kan få qvarstå. Jag anhåller således att 9 § i hittills gällande BevillmsFörordning mätte oförändrad antagas i hvad den rörer de 6 första afdelnme, blott med den förändring, att siffrorna förvandlas till Ernt, samt att Utsk:s hemställan, så vidt den angår sammanförandet i en enda klass af skeppsredare i samtlige städer, med den för dem föreslagna tariff, ma af lt. o. Ad. antagas. Jag tror att de skäl, som Utsk. anfört för denna sammanslagning, äro fullt giltiga, och att således en dylik förändring i § bör vidtagas. Gr. Björnstjerna:
St. alt bevilja, så är det naturligtvis sålunda äfven af mindre vigt, om den person, som för användandet af dessa anslag egentligen är ansvarig, icke hår är närvar:de, då han sjelf till StatsRåds-protokollet uttalat sin öfvertygelse om olämpligheten af upgörandet af alla planer. Den vigtigaste anledn. till de anmärkmr jag här har att göra ligger just deruti, alt de upgjorde planerne blifvit frångångne, hvilket jag tror mig kunna bevisa, utan att StatsUtsk. synes hafva bemärkt detta, eller åtminstone derå fästat R. St:rs upmärksamhet. Jag har nemi. icke kunnat undgå att finna det vara StatsUtskrs skyldighet, att, innan det föreslår anslag af nya medel, tillse huruvida de förut beviljade medlen blifvit använde i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som för dem blifvit gifne. Jag tror icke att så varit fallet, och jag har skäl för denna min tro — för att icke gå längre — i Depds 10* - 148 Den 19 April f. m. Chefens egna upgifter. Ilan har nemi. antaget för gifvet hvad alldeles icke kan anse, och jag tror således att man bordt anmärkn. emot det förfarande, som egt rum. Det är sanni att de anmärkn:r jag har att göra egentligen höra till den extra Stats-reglm, men äfven den ordin, lemnar tillräckliga skäl dertill utan att man kan anklagas för öfverdrifven håg alt klandra. Såsom ett bevis på det sätt, hvarpå Dep:ts-Chefen npfattat de föreskrifter, som vid anslagets beviljande blifvit gifne, vill jag anföra : att enl. hans egna upgifter, utaf det till flottans underhåll lemnade anslag 397,000 R:dr b:ko, utgå icke mindre än 251,000 K:dr till åtskilliga ändamål och deribland Timmermansoch Handtverks-Staternes aflöning m. m. Det torde vara klart, att flottans underhåll ingalunda ensamt borde vara belastadt med dylika utgifter, hvarigenom de anslagne medlen blifva oriktigt delade och otillräckliga för de afsedda behotven.
Frågan rörer villkoren, hvarunder ett redan verkställt storskifte får, genom nytt skifte, rubbas. Utskotten föreslå, att i den pröfning, som efter nämnde stadgande bärom skulle äga rum, äfven borde ingå, om delägarne bade förmåga att undergå skiftet och de dermed förenade kostnader. Ridderskapet och Adeln fann det icke vara möjligt för ägodelningsrätten, att pröfva så enskilta förhållanden, och Ståndet gjorde derföre endast den jemkning i ofvannämde §, att i stället för det §:n föreskrifver en pröfning om nya skiftet finge äga rum, endast i den händelse, då jorden skulle delas i flera än 3 skifteslotter, skulle vid alla sådane till - 6o H. >4* 212 Den 3 F e b r u a r i i e. in. fällen, ilå storskiften af någon sättas i fråga att rubbas, och andra delägare protesterade mot deras nytta, af Rätten undersökas och afgöras, om det nya skiftet linge äga rum. Då nu BorgareStåndet afslog ali ändring i §:n hade väl rättast jemkningsförslaget bordt ställas pä Ridderskapets och Adelns beslut. Jag hemställer således, att Ridderskapet och Adeln nu må förblifva vid detta en gång fattade beslut. De nu aflåtne ProtocollsUtdragen från de andra Stånden om frågans afgörande, utvisa att äfven BorgareSlåndet bifallit det ifrågavarande jemkningsBetänkandel. Men, som BorgareStåndet förut afslagit all ändring i §:n, kan jag icke inse, huru BorgareStåndels sednare beslut kan omfatta eller hafva besvarat en fråga, som icke ens till nämnde Stånds jemkning blifvit af Utskotten framställd. BorgareStåndet hade endast bordt lägga saken till handlingarna. På denna grund kan jag icke tro, att frågan genom 3 Stånds beslut redan kan anses vara afgjord. Friherre CederströmJacob: Med den siste Talaren kail jag icke instämma deruti, att Ridderskapets och Adelns förra baslut är bättre grundadt, än det Utskotten nu föreslagit.
Frihm synes förmoda, att som det icke ar lätt att undersöka, huruvida der finnes malm allt framgent alt tillgå till den qvantitet, hvarför kolbehofvet blifvit från äldre tider tillbaka beräknadt, så skulle ej någon jemkning få ske i bolagets privilegier hvad beträffar den bestämda qvantiteten af kol, oaktadt grufvans afkastning på koppar är vida ringare än fordom; men hända kunde, att denna afkastning tilltog, så att grufvan klefve i behof af hela det qvantum kol, som ansetts erforderligt för grufdriften från äldre tider tillbaka. Jag vill visserligen medgifva så väl alt malm finnes i Fahlu grufva, som ock. att mera kan upptäckas; men detta hindrar ingalunda, att bolagets privilegier böra modifieras. Ett bland de förhållanden som kräfver modification är det, att hemman, som fordom blifvit ålagda kolningsskyIdighet, numera icke äga skog, men likväl måste leverera kol, eller också erlägga böter för uraktlåten leverering af denna vara. Ett sådant förhållande måste ändras. Det skulle förutsätta ett barbariskt samhällsskick, ifall ej slika privilegier skulle få jemkas, och jag tror ingalunda alt befintligheten af oupptäckta malmstreck kau förhindra en förändring i det privilegium, som Fahlu bergslag för närvar, äger. Jag har händelsevis kommit i tillfälle alt se på livad sätt Fahlu bergslag begagnar sina skogstillgångar, hvilka äro utsträckta till Wermland på andra sidan om fjällen, och jag har erfarit, huru bolaget, för att tillgodonjuta hvarje jota af sina privilegier, icke velat släppa efter en förment äganderätt till skogar och jord, deraf det icke kau hafva någon nytta. Bolaget vill nemi. bibehålla en del af skattallmogen sig tjenstskyldig, fastän bolaget ganska väl vet, att denna allmoge icke tiar några kol att leverera. Det torde således vara skäl att undersöka om bolaget belinfver så mycket kol, nu som förr, och om det utrönes alt numera ej så mycket kol behöfves som fordom, så dinner jag icke någon orsak hvarför lika mycket kol skall levereras till bolaget.
Friherre k088Si Larl Henric, swaradt pä Friherre I.ilijLNLniit2'8 och Grefwe törners anföranden, det han ej föreflagit lönerna in natura utan efter markegång; at ban derutom ej proponerat det de genast skulle efter den af honom upgifna princip anfläs, Utan allenast hemställt frägan til utredning af en committé mas Stats-Utstottet, hwilken säkerligen ffulle äga i detta ämne mera uplysning, än han hade sätt tilfälle at inhämta. Friherre KurkKnur, upläste til Protocollet följandet Da jag har den äran at wara Ledamot af Stats-Utstottet, torde det äfwen wara mig tillätit, at söka förswara de steg, rättfärdiga Le .besiut der tagas, och wederlägga de anmärkningar, som kunna härleda sig ifrän en prisvärd w-älmening, grundad i rättigheten at gransta. Det har intet undfallit Utskottets upmärksamhet, at under betraktande af Statswerkets tilständ, de päräknade tilgängarne befunnits wara mer än otilräckelige, at dermed bestrida utgifterne. Icke eller har det kunnat werka annat än yttersta bekymmer och oro hos Utskottet, at finna Statsoch Riksgäldö-Contoiren uti et högst utblottadt tilständ. Men Den 15 Julis. , 187 Men äterigen ä en annan sida, enär med tilförsigt och förtröstan pä den styrelse, som denna Regementsförändring medfört, och den antagna grundlagen befästa!, Riksens Ständer för at sä mycket mer stadga landets lycka och sjelfständighet, hos Stats-Rädet nedlagt et det heligaste förtroende, det nemligen: at i nationens namn inför thronen framlägga de räd och underrättelser, som Regenten af kärlek och omwärdnad för sitt folk anser sig böra inhämta ; och dä Stats-Rädet derigenom har sig updragit et
Grefve von Schwerin , Fredric Bogislaus, samt Herr Pahlman, Otto Fredric, ansägo det vara mera enligt med Formerne, att Ridderskapet Och Adeln endast måtte gifva ConstitutionsUf^kottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, det Constitutions Utskottet ville låta verkställa ifrågavarande tryckning. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställ - an 11 April. de derefter, om icke Ridderskapet och Adela behagade gifva Constitutions.Utskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, det måtto Constitutions-Utskottet låta till trycket befordra ofvannämnda Protoeoller och Handlingar 5 hvilket bifölls. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial innefattande föreslagne tillägg uti 107 §. i Regerings-For-? men samt 29 §. i Riksdags-Ordningen. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Sedan j*g> i anledning af en värd Ledamots Anmärkningar i Plenum den 1 i denna månad, insett att Konungens Rådgifvare i Commando-mål äfven bör lyda under 107 §. af Regerings-Formen , nemligen så vidt han kan underlåta att iakttaga Rikets sannskyldiga nytta; kan jag ej annat än högligen gilla Höglofiige Constitutions Utskottets afsigt, att genom ett tillägg i §. förekomma all villrådighet för framtiden. Men jag kan tillika ej underlåta att yttra min fruktan, att det föreslagne tillägget blott alltför ofullkomligt skulle svara mor ändamålet. Uti §:s närvarande skick synes nemligen ”försummelsen af Rikets sanskyldiga nytta endast hafva afseende på Stats-Rådets Ledamöter." Och om Konungens Rådgifvare i Commando mål infördes på def ställe där Utskottet föreslagit, skulle han derigenom blott bindas till ansvar, i händelse han Den u April. *'icke med ovald, nit, drift och skicklighet sitt förtroendeEmbete utöfvat.”
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sin förra proposition i afseende på Herr Rosenblads ifrågavarande anmärkningsförslag. Ropades åter Ja oell Nej; hvarjemte votering begärdes. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog härefter följande voteringsproposition: 17G Den 17 Februarii e. m. Den som anser, att till ConstilutionsUtskottet bör, såsom Ridd. och Adelns gemensamma tanka hänvisas den anmärkning, att 72 §:n RegeringsFormen må erhålla följande lydelse: ”Sveriges Rikes Rank, för alltid skiljd från Rikets Statsverk, vare, under Konungens och Rikets Ständers gemensamma garanti, men under Rikets Ständers egen vård, ostörd förvaltad af de Fullmägtige hvarje Stånd dertill förordnar, efter de lagar och stadganden för Banken och dess rörelse, hvilka nu äro gällande, eller af Konungen och Rikets Ständer gemensamt varda stiftade. Dock äge Rikets Ständer, som genom sine Fullrnägtige tillsätta Tjenstemännen inom Banken, att allena fastställa Reglementen för Bankens inre förvaltning och arbetssätt samt för dess Tjenstemäns befordringar och aflöning. I öfverensstämmelse med ofvanåberopade Lagar och stadganden, äge Banken allena rätt att utgifva sedlar eller myntförskrifningar, hvilka må lika med mynt i Riket erkännas och skola af Banken med mynt efter deras lydelse inlösas. Öfver användandet af Bankens årligen behållna vinstmedel äga Rikets Ständer att allena besluta, så framt desse medet ej, till bibehållande af Bankens grundfond eller till dess förstärkning, af Konungen pröfvas erforderlige;” voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vin_ Den 17 Februari i e. m. 177 vinner Nej, kommer berörde anmärkning alt förfalla. Och blef denna voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkänd; hvarefter den anslogs.
Lotsar , , Dito Drängar Läd-rgarfweri-Fabriker vä Landet 25, 16 R:dr z r tz. 06) Manulacturister^ Se Handlande. Masmästare. Se Gärmakare. Mcssinos-Bruk dessutom 16 ss. per Skep:d Messmgsträd. Mjölnare, de som äro Arrendatorer af qwarnarne eller njuta wiss andel af Tullen erlägga t Vewillning z-.del emot hwad ägaren för samma lägenhet betalar. De svm njuta witz lön och stöta qwarnar öfwer 4 par stenar erlägga ofgisten svm Frälse - Inspektörer Dito Dito, som stöta qwarnar af z och 4 pär stenar, erlägga afgiften som Rättare. Dito Dito, som stöta qwarnar as i sch 2 par, anses som Tjenstedranqar. Mur'arlar. Se Timmerkarlar. Mustcanter i Städ-rne 6, z och , Manglerstor 20, 12, 6, z och - Mäklare. Se Handlande. Mästare wid Bruk/ Manufacluritt ZI0 Skyddsafgift. R. ssr - 2 1 l6 IO 10 I 24 I 24 vch ZlL Den 5 Januari». och Fabriker z R.dr 24 tz. och Mästare wld Svckcr-Bruk 8, 6 och Mästerfwenner och Gesäller wld Bruk Manufacturier och Fabriker 1 R:r 24 st. ock Mälare, Fiikare, Packare, Windragare, Brädoch Tiäru-Wra kare Packhus och Wägkariar i Städenie, som ej äro Borgare z, r Oliesiagernr 15, i o och Packare. Se Mätare. Packhuskarlar. Se Dito. Pappers-Bruk zo, 20 och Parmmätare rr, 6 och Personer af bäda könen i städerne och pä lander, hwilka icke finnas nämde ever eljest, säsom tili något witzt ständ icke hörande, här saknas» tarerak » likhet med andre här nämde Personer a» lika willor och inkomst.
Reservationer: af Grefve IiamiJton, Henning: ”Mot följande delar af Bevillnings-utskottets förestående betänkande f;r jag vördsamt anmäla min reservation: a) Det ekonomiska förhållandet mellan staten och dess tjenstemän böi, enligt min öfvertygelse, vara sålunda ordnadt, att embetsmannen anser sig godtgjord för den omtanka och möda, han åt det allmännas tjenst egnar, samt alt staten, å sin sida, linner embetsmannens tjenstgöring motsvara den lön, honom bestås. Några serskilda liqvider, för att jemka och ersätta hvad å ena eller andra sidan kan anses för mycket gifvet, borde derföre icke vara behöfliga, utan synas mig tvertom stridande så väl mot statens värdighet, som den enskildes rätt. Beklagligtvis ega dock sådana af flerfaldig, och, så vidt de angå Bevillnings-utskottet, af tvåfaldig art, hos oss rum. Till följd af Bevillnings-förordningens § 2 återlemnar tjenstemannen årligen till staten en del af sin lön, och förordningen angående stämplade pappers-afgiften, § 5, aftvingar honom i förskott iå månads lön, hvarmed staten låter betala sig för hans fullmakt. Gerna skulle jag med min röst hafva bidragit tili ett fullständigt undanrödjande af ett sådant missförhållande, men då jag saknar hopp att vid innevarande riksdag vinna detta mål, äfvensom med afseende på statens sannolika behof, till hvars fyllande tjenstemännen visserligen icke äro minst benägne att efter förmåga bidraga, har jag nödgats inskränka mig till yrkandet, att beloppet af den kartasigillata, hvarmed "fullmakter, konstitutorialer, protokolls-uldrag m. m., hvarigenom embeten, tjenster, beställningar och sysslor med verklig lön vid civile, militäre, ecklesiastike samt andra stater, af hvad namn de vara må, tillsättas och bortgifvas,” endast vid första tjenstemanna-graden, som någon erhåller, beräknas efter hela lönen, men sedermera blott efter den löneförhöjning, som genom befordran vinnes.
Härvid förekommo: l:o Angående ett anslag till Svenska Academien, Utlåtandet bifölls. 2:o Angående anslaget till Witt erhets-} Historieoch AntiqvitetsAcademien. Utlåtandet bifölls. 3:o Angående anslag till Kongl. Academien för de fria konsterna. Utlåtandet bilolls. 4:o Angående anslaget till Kongl. Bibliotlxeket. Utlåtandet bilolls. 5:o Angående anslaget till Kongl. Museum. Utlåtandet bifölls. (i:o Angående anslaget till det Naturhistoriska Riks-Museum. Utlåtandet bifoils. 254 Prot. Utdr. d. i3 Maj 1840. 7:o Angående fråga om ett anslag till rese-stipehdier samt läroböckers och lärda verks utgif vande. Återremitterades. 8:0 Angående anslag till Dramatiska Spectaclet. Utlåtandet bifölls. 9:o Angående anslag till Kongl. IVetenskaps-Academien. Utlåtandet bifölls. 10:o Angående vedoch ljus-penningar för ^Vitterhets-Academien, Kongl. Academien för de fria konsterna , Bildhuggare-Atelliee'rn vid Bännarbanan och Dramatiska Spectaclet. Utlåtandet bifölls. Och liro Utskottets yttrande, i afseende på den fråga, att den uppmuntran och befordran af Wetenskaperna och sköna konsterna, som åsyftats med de flera serskildta för dessa ändamål stiftade Academier, synas bättre kunna vinnas, om emellan dessa inrättningar bercdes ett närmare samband, än det, som för närvarande eger rum. Yttrandet godkändes. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets bordlagda Utlåtande N:o 53, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Fjerde Hufvud-Titel, blef samma Utlåtande af Borgare-Ståndet bifallet. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 28, i anledning af väckt fråga om indragning af Kongl.