Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit förord» nät, som föijer: Då redan under loppet af 1813, en öfverenskommelse emellan Stamoch Hjelprotarne i Westerås Län om ersättningens utgörande for torp-jord, m. m., blifvit af - Justitia? Ombudsm. EmbrtsBerättelser, slutad , och af Kongl. Majit den 4 October samma år fastställd, samt Rotehållarne i Orebro .Län, jemväl öfverenskornmit om en sådan ersättning, och beloppet deraf i spannemål bestämt, så fann Kongl. Majit dervid, i afseende på de inom desse Län förlagde delar af Westmanlands och Neri' kes Regementen böra förblifva. Uti Vermlands Län eller vid Wermlands Regemente och den öfriga delen af Nerikes Regemente, hafva, ehuru KneckteContracten icke innehålla något bestämdt stadgande om soldattorps anläggning, utan endast att soldaten, antingen skall med uthus och stuga förses eller hos Rotebonde» på gården inrymmas och derjemte erhålla visst i spannemål och matvaror årligen, likväl torp med ägor under tidernes lopp blifvit anlagde och öfverenskommelser för 3 års tid, eller till 1815 års slut, Rotehållarne emellan träffade om utrotarnes ersättnir. gs-skyldighet till starnrotarne ; och skulle fördenskull, derest ej någon allmän förening om fullgörandet af denna skyldighet vore ingången och af Landshöfdingen gillad, de Rotehållare, hvilkas nummer ä10 ired soldattorp och dertill hörande jord försedde, sammankallas, för att bestämma den afgift, som af delägarne i Roten borde erläggas till den, å hvars ägor Soldatr torpet är befintligt. Som Kneckte-Contracten för Skaraborgs, Westgötha-Dahls och Elfsborgs Regement ten ej medgifva något vederlag för soldat - Justim Ombudsm. EmbeteBerättelser. torpet, samt vid Helsinge, Hahl ech Jemtlands Regementen inga hjelprotar finnas, och; vid Westerbottens
Jemväl tar jag mig friheten vördsammast föreslå, att en blifvande förordning, deri, som jag hoppas, komma att upptagas nu åberopade grundsatser, skulle i så fall medföra retroactiv verkan för redan gjorda afhandlingar om lösören, alt köparen eller innehafvaren af de samme vöre pligtig låta dem kungöras från predikstolen, någon viss tid efter som den blifvande förordningen vore promnlgerad, så vida desamme fortfarande skulle med-, föra laga kraft. Med alia dessa nu åberopade precautioner skulle man kunna hoppas den väsendlliga fördel vunnen, att större delen af de s. k falska afhandlingar om lösören i upprinnelsen förekommas, till stor båtnad för crediten, samt allmän och enskild belåtenhet. — Jag anhåller vördsammast om propos. till återremiss af detta betänk., samt att detta anförande får i_så fall åtfölja till Utskottet. Hr Stråle, Nils Wilh.: De många motioner, som blifvit väckte i detta ämne, äfvensom det allmänna omdöme, som försports öfver detsamma, visa de olägenheter, som uppstått genom tillämpingen af ifrågavar. 1835 års författning; och man tyckes sålunda allmänt vara ense derom, att åtgärder erfordras till afhjelpande af dessa olägenheter, fastän tankarna kunna vara delade, hvilka dessa åtgärder böra vara. Af sådan anledn. och då jag redan å embetets vägnar yttrat mig i detta ämne, har jag trott mig böra frambära de äsigter, som jag deruti hyser. Den första rättegång, som jag kan erinra mig, dä fråga uppstod, huruvida ett köp af lösöregods skulle gälla, ehuru godset icke var traderadt till köparen, uppstod för några och tjugu år sedan, då det bände, att en handlande i en stad rymde, efter alt, en eller par dagar före afvikandet, hafva försålt hela sitt varulager och all sin lösa egendom till en person, som derå erhållit en skriftlig förbindelse.
Svedjeland böra i 10 år efter såningen hållas inhägnade: — att för Westerås Län anmälas 13 stycken HäradsAllmänningar (samt en, hvilken till Hjelmare Slussverks byggnad blifvit upplåten) och anmärkes att som dåvarande Betjeningen vore otillräcklig för skogarnes fredande, delning af dem vore förmånligare: — att från Carlstedt Län asmälas 2 odisponerad» Allmänningar, med anmärkning att om Kronan kunde få köpa virke till bättre pris af enskilte än besörja huggning och utförsel frän egna skogar, den ena af dem kunde försäljas efter enahanda grunder, som för Recognitionsskogar stadgadt är: att för Bohus < Lån, uppgifves en HäradsAlltr.änning, hvars delning afstyrkes, med anmärkning om nyttan och nödvändigheten af vidtagande anstalter i och för Skogsplanteringars befrämjande: — stt för Hallands 9*n ij b?<:*m\å*r e. nu Lån uppgifvas endast 2me SockneAUmänningar, hvilkas delningar afstyrkes med den anmärkning stt genom fri dispositionsrätt öfver skoger» dess totala utödande vore att förmoda, samt att kraftiga anstalter erfordras till skogsplanteringens befrämjande: — att från Elfi borg* Län 3 Kronoparker, 12 KronoAllmänningar och 5 HaradsAllmänningar uppgifvas, hvaraf endast 4 KronoAlhnänningar föreslås till försäljning eller delning: att från Örebro Län, 5 KronoAUmänningar och 3 HäradsAUmänningar uppgifvas, af hvilka endast en KrO* noAUmänning och 2 HaradsAllmänningar föreslås till försäljning, såsom hvarest marken är mer passande till odling än skogsväxt:
När Staken mycket wäl behöfwer benna summan, som nu sinnes ofrugtbar och endast ersätter med den obetydliga ärliga inkomsten af 152 Ducater, hwilka för egendomen af privat man nu giftveS i arrende, och dä denna inkomst, aldrig kan förökas, men möjeligcn minskas, hemställer jag om det icke är bade wisligt och nödwändigt, att »vidtaga nyssnämnde utwäg hwarigenom Allmogen i den orten jemwäl blefwe befriad frän det hiskcliga twäng som Guldwerks Privilegiera dem ålägga, och hwilka privilegier äro ingen mon lindrigare, än dem Sala Silfwerwerk och Dylta Swafwel-Bruk äga, fastän nuwarande Arrendatoren icke gagnat dem i all den widd de medgifwa. Ofwannämnde Kronans egendom, som en läng tid blifwit drifwen för desi rakning med ett ärligt tillskott och således förlust af 1950 Riksdaler klef just af sadan ordsak är 1801, bortarrenderad till privat man pä gs ärs tid emot ärlig afgift af 150 Ducater de första Tio och ros Ducater de föl! jande 20 ären. Genom Kongl. Majtts i anledning I af desi Kammaroch Bergs-Collegiers underdäniga tillstyrkande, gifne Nädiga Resolution, är BruksPatronen Larl 6uKak Nellberg nu innehafware af della Arrende, i stöd hwaraf han, med behörigt till, ständ »vid Adelforsi jemwäl nedlagt betydliga kostnader pä nya Inrättningar, hwarföre tteäberZ ar berättigad att Ui.dfL billig ersättning och stadeständ. Den 4 November. 2 s r Men huru statt nägon ersätming kunna gifwas, dä Sta.swercet just sjelf behöfwer penningar ?
Mörner ordat om den tydlighet, som ordet ändamålsenligt innebär, kan jag likväl icke, stödd på erfarenheten, instämma i hans öfvertygelse derom, ty den som varit med vid en eller annan husesyn, han har fått kännedom om den skillnad som både Synemän och slutligen Synerätten ja, t. o. m. Högsta Domstolen upställer mellan en byggnad som kan vara i ändamålsenligt skick och en som är i fullgodt skick, så att den, som skall aflemna en byggnad af den sednare beskaffenheten, han får betala mera, om ersättningen skall ske med penningar, än den som blott är skyldig att lemna en sådan i ändamålsenligt skick. Nu måste det val vara Statens rättighet, att få vägen med allt hvad dertill hörer i ett sådant skick, som man kan anse vara fullt godt, så att den i alla möjliga hänseenden upfyller sitt ändamål och således är af verklig varaktighet. Den andra bristen är den, att här icke finnes uttryckt huru det skall gå till vid jernvägens aflemnande till Staten: i den sednare punkten har StalsUtsk. upgjort eli förslag huru aflemnandet skall ske, i händelse Slaten skulle vilja före de 40 årens slut tillösa sig vägen; men icke ett ord nämnes hvem som skall besigtiga vägen, om de gode männens omdöme skall vara gällande för begge parlerne, icke ens nämnt hvilken som skall utse desse 512 Den 2S Augusti f. m. besigtningsman. Det heter visserligen i §:n, alt Konungen skall utse besigtningsman sora årligen skola tillse att vägen hålles i fullt ändamålsenligt skick och fortfarande verksamhet; men detta hörer likväl till ett annat kapitel. När jernvägen skall till Staten afträdas, så är Staten den ena parten och bolaget den andra: således lärer väl svårligen Statens öfverhufvud kunna förordna besigtningsman som böra anses vara oja f vi ge å båda parternes vägnar. Sjelfva sakens natur säger då, att Staten skall genom Konungen utse besigtningsman å ena sidan och bolaget ä den andra, samt att i händelse desse icke komma öfverens om vägens beskaffenhet, så skall den saken slilas på eli eller annat sätt. Hvem är det som skall behandla denna tvist? Derom nämnes ingenting.
kunna (50 å 80 ledamöter efter godtycke behandla 1048:s egendom? ligger ej en obillighet af den mest våldsamma art i ett försök, som går ut på något dylikt? annorlunda tillgick, då bruksdistrictens 5 representanter ingingo i Borgare-St.; man satte då ej i fråga att Den 1 Mars e. m. 53 gifva detta ställe en förändring i sin sammansättning utan att gå lagenligt tillväga. Detta nya element ingick ej i denna representationens del förrän lagen, med aktning för deras okränkbara rätt enligt Rikets grundlagar, lät frågan blifva hvilande öfver en Riksdag. Hvarföre vill man då nu vid en förändring, den der så djupt ingriper i detta Stånds verksamhet och förhållande till de andra, ej lemna detta Stånd samma aktning inför lagen, samma tidsrymd lill besinning? skall ett jäktande efter opinionens lof och en svaghet för dagens skrik frambringa ett resultat, så omoget öfvertänkt, så sorgligt till sina följder? Ar den frihet vi besitta inom detta rum, der den lägsta inom samhällets grader har samma yttranderätt, som den högste, och der, tack vare friare liders åsigter, inom den lagbundna frihetens skygd intet förmanskap, ingen tryckande inflytelse herrskar, som bör kunna menligt inflyta på representantens verksamhet, af'så ringa värde, att vi så lätt skola kasta bort densamma utan att veta hvad vi få i dess ställe? Den sjelfständige, sjelfskrifne och obetalte representanten, som kanske aldrig under en annan form der parti-intresse, samhällsställning och sidoinflytelse styra valen kommer att ingå såsom medlem skall ej så obetänksamt lemna denna vackra plats, der hans åsigter, om också ofullkomligt, dock alltid lill viss grad kunna vinna gehör, för att medelbart blifva representerad af personer, som gifva föga garanti såsom friare åsigters målsmän. Och ville man slå sig in på den väg som afser inskränkningen af detta Stånds ledamöter, hvar skall man i en framtid stanna? Man har nu föreslagit 100, skall 1 kanske snart föreslå 50, och möjligen om några år 10.
Kammar-rätten granskad utan anmärkning, har varit disponeradt på sätt nedanstående 2:ne tabeller visa; innehållande, den ena, summarisk framställning af utgifterne från byggnads-årets början^ tili 1858 ars slut, och den andra, en specifik förteckning deröfver under förevarande revisionsår. l:o Summarisk redovisning öfver anslaget till Piatioual-muscl-byggnaden, frän byggnads-arbe* tenas början intill 1858 års slut: Debet. Från och med år 1846 till och med år 1858 äro af anslaget lyftade 1,115,000: — Diverse inkomster af hyresoch försäljnings-medel 21,302: 26. Credit. Utgifter för byggnaden till och med år 1858 1,038,469: 14. Balans till ur 1859: Redovisning för inkomster och utgifter under år 1858: Debet. Balans från dr 1857 : Af stats-anslag 192,500: Balans från år 1857: Utgifter: Musei-byggnaden Upphandling af inventarier m. m. Bi-arbeten Balans till år 1859: Ibland verifikationerna finnes en af Herr General-Majoren m. m. J. Kleen afgifven räkning å 2,959 R:dr 50 öre R:mt, utgörande kostnader för en af bemälde Herr GeneralMajor till Preussen, Italien och Belgien i Maj månad företagen resa i och för besigtigande m. m. af åtskillige för National-musei-byggnaden beställda effekter; men då denna räkning icke, på sätt gällande författningar föreskrifva, blifvit specificerad, utan i en summa upptager kostnaderna, och någon granskning af räkningen sålunda icke varit möjlig, hafva Revisorerne ansett sig böra härå fästa uppmärksamhet. Allmänna Institutet för döfstumma och blinda. Sedan Kongl. Maj:t, enligt hvad nästlidne års Revisorer omförmält, genom bref af den 5 Mars 1858 i nåder anbefallt, att Institutets räkenskaper skulle för framtiden i gransknings ändamål till Kongl.
Jag har, under händelsernas stormar, tillräckligt lärt, alt icke genom öfverilning förhasta mina beslut; och det är således blott en följd af den mogna öfverläggningen, då jag frivilligt, under detta Riksmöte, frånträder utöfningen af den allt för stora rättigheten, att blott på min egen kallelse ifra för mina medmenniskors och mine medborgares väl och välfärd. Då 1829 års Riddarhus-majoritet förvärfva! sig en så utmärkt likhet med den, hvilken 1812 banade vägen för ett sådant resultat, som det ifrågavarande, ifrån Svenska Riddarhuset, så anser jag för mig icke mera återstå, än en allmän protest emot allt det öfverträdande af grundlagen, som under denna Riksdag ägt rum, eller framdeles ännu kan komma att inträffa. Då jag nu har äran öfverlemna min pollett för denna Riksdag, är det med kans - Den 26 Octo ber e. m. 165 lans hela liflighet, jag hoppas, att inom den minoritet, hvilken vid denna Riksdag med mig delat ödet af så ofta genom röstetalet besegrade meningar, lemna några vänner, och om aktningen ifrån majoritetens sida ej med rättvisa kan frånkännas mitt handlingssätt, så är denna, all den tillfredsställelse jag ifrån detta håll kan önska. Till Herr Grefven och LandtMarskalken hembär jag en skyldig gärd af vördnad, och beklagar med ungdomsvänskapens hela värma, att Herr Grefven och LandtMarskalken slutligen kommer att underteckna ett Riksdagsbeslut, hvaruti denna dagens kommer att intaga ett, i min tanka, så ytterst betänkligt rum. Friherre Cederström, Jacob: Herr Friherre Anckarswärd har i den af honom så kallade protest emot Ridderskapets och Adelns på förmiddagen genom votering fattade beslut, påstått, att majoriteten kränkt Rikets Grundlagar och våldfört medborgares rättigheter. Dessa tillvitelser förtjena att undersökas, för att, om de finnas ogrundade, återfalla på den, som dem yttrat. Ståndet har beslutat, på grund af 80 §. Regeringsformen, rörande ändring i det genom KnekteContracten bestämda underhållssätt för Soldaten, vid mönstringar, under möten och exercice.
Beslut kunna disponeras; så får jag vördsammeligen föreslå, att för så väl de 50,000 R;dr,som i år förskottsvis få lyftas, som för de 100,000 R:dr, hvilka genast vid Nyårets ingång få användas, säker utväg måtte beredas; som sådan får jag föreslå, att Banken på dess nästa års vinstbehållning förskjuter nödige medel härtill; och anhåller jag att denna min Motion måtte till Statsoch BancoUtskotten remitteras. Grefve Cronhjelm, Polycarpus'. Då jag nu går att väcka den Motion, att RiddarhusSecreteraren ej i framtiden skall få innehafva något Embete i Statens tjenst, anhåller jag få fästa uppmärksamheten dervid, att denna Motion aldeles icke åsyftar den nu varande RiddarhusSecreteraren, hvilken erhållit tjensten utan detta vilkor, och att tillämpning af Förslaget således ej förr än vid dess afgång från tjensten kan komma i fråga. Den l5 Oclober é. m, 93 Jag anser verkställandet af detta Förslag vara både nyttigt, billigt och möjligt. Nyttigt torde det vara att RiddarhusSecreteraren, som af Ståndet ensamt tillsättes, ej får vara i beroende af någon annan Auctoritet, vare sig i anseende till det dagliga Förmanskapet eller i anseende till möjliga loften om framtida fortkomst på Embetsmanna banan. Vida skild från det påståendet, att en sådan inverkan för det närvarande blifvit försökt eller skulle lyckats, anser jag dock för en frarns tid kunna ligga inom möjligbeternes gräns, och jag anser Representanten lika pligtig att söka förebygga de misssbruk som kunna hända, som att rigta sin blick endast inom det närvarandes inskränkta område. Men rättigheten, att jemte ett Embete i Statens tjenst äfven innehafva RiddarhusSecreteraretjensten, kan, utom olägenheten af en möjlig främmande impuls, äfven medföra den, att tjensten i en mindre nitisk innehafvares hand vårdslösas. Rikets Höglofl.
Dervid befanns af handlingarna, att arne Stånd bestämt detsamma till 54,ooo och ett Ständ till 45,ooo r:dr, och således åläg det Utsk. att föreslå votering emellan dessa 54,000 och 45,ooo r:dr, hvilket äfven skett. Dessa voro de motiver, som bestämde Utsk:s pluralitet i denna fråga. Till bestyrkande of denna min uppgift anhåller jag, att BondeStrs prot.utdr. i detta ämne må blifva uppläst. Det innehåller icke, att de 45.000 r:dr, BondeSt. till beklädnad för bevärfsmanskapet särskildt beviljat, skola vara en minskning hvarken af de 70.000 eller af de go,ooo r:dr, hvarom fråga blifvit väckt i K. M:s propos., utan ordalydelsen är sådan, att dessa 45,000 r:dr kommit att blifva ett särskildt anslag. Sådan har den opinion varit, som bestämt den pluralitet i StatsUtsk., hvilken framlagt förevar, förslag. Jag anhåller, att det från BondeSt. ankomna prot.utdr., ang:de 3:dje hufvudtiteln, må uppläsas i hvad det rörer frågan om det anslag, BondeSt. beviljat till bevär:smanskapets beklädnad. Upplästes utur BondeStrs prot.utdr. af d. i3 sisth Aug., , angrde afgörandet af StatsUtskrs belunkrn Nrris 81 och ?.i5, den del, som angår i8:de punkten, om tillökning i årliga anslaget för armeens materiel; och var Ståndets beslut af följande lydelse: ”Ståndet afslog de i denna punkt föreslagna 70,000 rrdr för armeens materiel och beviljade ett årligt anslag till nästa riksdag af 45,000 rrdr, hvilket endast ”och allenast får användas till bevärrsmanskapets beklädnad; ”i följd hvaraf frågan om de af K. M. äskade go,ooo rrdr •"till förstärkning af Arme'ens materiel förfaller.” Gr.
Utskottet anser sig sålunda hafva tillräckligen besvarat de anmärkningar, som äro utom sjelfva det förslag, hvarom Betänkandet handlar, och förblifver hufvudsakligen vid sitt förra yttrande, utan att kunna godkänna de skäl Herr von Hartmansdorff anfört för den, Utskottets Betänkande vidfogade särskilda mening, att Domhafvariden icke borde uteslutas från allt inflytande eller del i Nämndeman1, valet. Men då, i anledning af Herr Ehrenborgs anmärkning vid de i Kongl. Maj:ts icoo lagutskottet; Betånlitinden. Nådiga Proposition nyttjade uttryck Bosatte Bönder och sorn hafva Hemman, ordalagen skolat undergå eli förändring till vinnande af mera bestämd tydlighet, och ofver l äggningar i anledning deraf uppstå tt, liar Utskottet stannat i arne alternativer, hvarvid Ridderskapet och Adeln , samt BorgareStåndets Ledamöter, i enlighet med hvad hittills varit brukligt, samt då på vissa Orter jorden till större del eges af Adel och Ståndspersoner, samt till och med hela Församlingar finnas , der ingen Bonde sjelf eger det hemman han bebor, föreslagit att, till förekommande af all misstydning, det tillägg finge ega rum vid 4 Mom. i omförmälde §., att: sd väl de Bönder, hvilka innehafva Hemman under jryttjande, som egande rätt, äro behörige att deltaga i valet och kunna till Nämndeman väljas och ege hvar Bonde lira röst j ehvad han större eller mindre hemman häfver etc. Hvaremot Presteoch BondeStåndens Ledamöter, med afseende på det oberoende, som för Nämndemännen i egenskap af Domare vore nödigt, ansett att i de berörde §. nyttjade uttryck af Bosatt och hafva hemman borde förändras till bofast och eger hemman samt 4 Morn. få följande lydelse: Endast de Bönder, som hafva hemman under egande rätt, äro behörige att deltaga i valet och kunna till Nämndemän väljas, och ege hvar Monde lika röst, ehvad iian större eller mindre Hemman eger etc.
Hvad jag med öfvertygelse antager, är det, att, om Rikets inre administration icke skall sakna den drift, den enhet i uppgjord plan för Allmänna Ärendernes behandlande och den kraft i verkställigheten, som bör åtfölja Regeringens vidtagande åtgärder, så måste för hvarje Förvaltningsgren endast en Embetsman vara stäld i spetsen, hvilken för de till dess befattning hörande Ärender kan ställas till ansvar. Det är ock intet annat, som Konungen genom Dess Nådiga Proposition om inrättningen af Stats-Ministrar åsyftar. Utan att tilltro mig rätteligen kunna bedömma om den enas nödvändighet framför en annans, anser jag lika med Herr Regerings-Rådet Hallenstjerna det vara Konungens rättighet att förordna dessa Ministrars antal, i ändamål att vinna den bästa möjeliga utväg för Ärendernes säkra och jemna gång, och jag tillstyrker derföre bifall till Konungens Nådiga Proposition om förändring 520 Riksdagen 1812. af så väl 5 § i Regerings-Formen som, i sammanhang dermed, af 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13 och 28 §§. Riksdagsmannen Anders Åberg: Jag tviflan ej på nyttan af det Kongl. Maj:t af Landsfaderlig omsorg föreslagit, men anser ej Grundlagens förändring helsosam, då ändamålet ändock torde kunna vinnas. Herr Assessor Arosenius förenade sig med hvad Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna yttrat. Herr Borgmästaren Ullberg instämde med Commerce-Rådet Santessons mening, enligt hvilken Grundlags-förändring vid detta tillfälle vore umbärlig. Herr Borgmästaren Nensén förenade sig med Regerings-Rådet Hadenstjerna om tidsättande af en KrigsMinister för Landtoch SjÖ-Ärender gemensamt, men för öfrigt ansåg Herr Borgmästaren tillräckligt, om StatsRåden iklädas Ministerbefattning, såsom flere Ledamöter föreslagit. Herr Biskoppen Faxe: Då jag ej äger tillräcklig eder full kännedom af dessa ämnen, så tillstyrker jag i allmänhet, hvad Kongl. Maj;t i Dess Nådiga Proposition ansett gagneligt och nödigt, och hufvudsakligen förenar mig med Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna.
Stats-Utflottet men wid den nästledne dag fledde justeringen af Protokollet, för ofwan» nämnde dag den 21 Febr. hade jag tillfälle inhämta att, efter innehällct deraf, endast den sednare motion, eller frägan om Beneficcoch Benadnings-stats summans stadgande, blifwit till Utflottet remitterad. Wid sädant förhållande kunde jag wäl hafwa anledning, att nu ä nyo yrka först berörde frägas remitterande till merbemälte Utflott; men som fä dagar af detta Riksmöte nu mera äterstä och sagde Remist förty synes blifwa utan ändamäl; sa will jag för min del nu icke widare härmed be» swara.' hwaremot och emedan Högloft. Utflottet mig wettcrligen, ännu icke afgifwit nägot utlåtande öfwer den andre framställningen, nemligen om stadgandet af wist summa för en hädanefter blifwande Bcnefice - och Benäd» nings-stat; ty är jag föranläten ödmjukeligen derom anhålla, det Utflottet mätte ytterligare warda anmodat och pämint om samma utlatandes flyndesamma afgifwande, warandes efter n.in tanka merberörde af mig söreflagne författning icke allenast angelägen i afseende pä Statens knappa tillgångar, utan jemwal bidragande till Konungens befrielse frän mängfaldiga underdänige ansökningar och rekommendationer, som, wid en odeterminerad tillgäng, Konungens milda och ömma hjertelag swärligen ffulle kunna lemna utan Nådigt afseende och bifall. Herr Grefwen och Landt-Marskalken, gjorde proposition, att Stats-Utflottet mätte anmodas, att med sitt swar pä berörde Remist med första inkomma. Bifölls. Före» Dm 3 AxrU. Föredrogs ä nyv Allmänna Bcswärs - och Oeconomies Utflottets den 2 April pä bordel lagda Protocolls-Utdrag^ innchällande Ulffottets fmnyade sörflag rörande Markegängs. sättningen. Bifölls.