Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadgande, att kännedom deraf bör ådagaläggas af dem, som undergå Juridisk och Embets-Examen »•*•,••»«■! 36 Granskning af Hospitals och BarnhusFondens samt Lazarettsoch Cur hus-afgifterne 245 —■ af räkenskaperne af de till Flottans behof, år 1826, utaf Förvaltningen af Sjö-Ärendena uppburna Stats-anslag 268 — af Slrömrensnings-fondens räkenskaper och förvaltning . ... 348 —• af Mynt-Verkets räkenskaper för år 1826 36t ■—• af 1826 års redogörelse för Invalid-Inrättningen på Ulriksdal . 362 •—» af Tullverkets räkenskaper och förvaltning för år 1826 363 — af Salpeter-fondens räkenskaper för år 1826 364 — af den så kallade Lappmarks Ecclesiastique-fonden 4*9 Register öfver Rikets Ständers and. Skrifvclser. i3 N:o —■ af Charlas - Sigillalas - Contoirets Hufvud-Bok för år 1826 • 47r —• verkställd öfver Garnisons Sjukhus-byggnadens förvaltning . ij5 — öfver de till allmänna GarnizonsSjukhusets i Stockholm underhåll anslagna medel 176 —» af Manufactur Discont - Fondens räkenskaper 20 r Gyllenborg: framlidne Hans Ex.
Med åberopande af den till Rikets Ständer vid 1828 års Riksdag aflatna Nådiga Proposition, har E. K. M. i Nåder föreslagit Rikets nu församlade Ständer att fastställa de då för Hof-Rätterne i Riket projecterade nya Lönings-stater, innefattande dels tillökningar i lönerne för Presidenterne, vice Presidenterne, de Hof-Rätts-Råd, hvilka äro Ordförande på Divisionerne, samt Assessorerne, dels nya löne-anslag för två Hof-Rätts-Råd, tre Assessorer, en Notarie, en Canzlist och en Ilof-Rätts-Post, samt att, i sådant afseende, å Andra Hufvud-Titeln uppföra det härtill erforderliga contanta belopp, utgörande för Svea Hof-Rält R:dr 9,200: för Götha Hof-Rätt 14,460: samt för IIof-Rätten öfver Skåne och Blekinge 2,700: eller tillsammans R:dr 26,360: Detta Nådiga förslag hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit, men icke funnit skäligt bevilja den äskade förhöjningen i lönerne för' Presidenterne och Vice Presidenterne, ej heller den föreslagna tillökningen i Ledamots-personalen, inom Svea Hof-Rätt af en Assessor, och inom Götha HofRätt af två Hof-Rätts-Råder och två Assessorer, hvaremot Rikets Ständer bifallit, alt lönerne för samtlige Ilof-Rätts-Råden må förhöjas till 1,800 R:dr och för Assessorerne till 1,500 R:dr, äfvensom att löne-anslag må uppföras för den såsom erforderlig ansedde tillökade Betjening i Kongl. Götha Hof-Rätt af en Notarie, en Canzlist och en Hof-Rätts-Post, för hvilka Rikets Ständer funnit lönerna utgå till det förhöjda belopp i contant, deras vederlikar komma att åtnjuta genom den af Rikets Ständer beslutade ersättning af 1 R:dr för hvarje tunna spanmål under lönerne, till de statens embetsoch tjenstemän , Expeditions-ZJtskottets Förslag till lind.
Förordningen den to Juni 184»» om ändring deri hvad angår vilkorlig» utmätuingsresoJutioner i vissa fall, se Utmätnings re solution er. „ den 9 Maj 1835 och den 20 Nov. 1845, angående upphäfvande deraf i afseende på handel med lösören, sorn köparen låter i säljarens vård qvarblifva, se Lösören. den i3 Juli 1818, angående inteckning i fast egen dom , se Inteckning. „ s. d. om assignationer och invisningar; se Assig na tioner. „ den 19 Maj i845, om giftorätt och morgongåfva, se Giftorätt. Förskott å till försäljning lemnade varor, om förmånsrätt derför, se Varor. Gr Gifterrndlsbalken, om ändring af 2 § samt upphäfvande af 5:te och 6:te SS i 2 kap. angående dem som äktenskap med hvarannan ej bygga må - Giftorättj angående förklaring huruvida Kongl, förordningen derom och om morgongåfva af den 19 Hallrättsärenden, se Magistrater. Mandelsbalkenj om ändring i dess 9 kap:s 6 §> angående ränta å försträckta penningar eller varor, se Ränta. 5 Handelsbok, angående dess vitsord ao> 3& Hemtning angående påföljd deraf för den, sora käres till brottmål, se Rättegångsbalken. Hofrättj angående förändring i tiden för de så kallade småprotokollernas insändande dit, se Småprotokoller. „ angående ökad tid för anmälan af missnöje emot dess dom oell utslag, se Rättegångsbalken. „ angående minskning i antal mål, som böra dess piöf ning underställas, se Underställningsmål. Häktning, om domares oell polismyndigheters rätt all häkta och skärpt kontroll derå iot. Häradsrätt, om minskning i domfördt antal nämndemän derstädes, se Nämndemän. Invisningar, se Assignationer.
En gång skrek en gäll röst Wffe w «Wesir utanför dörren: » Mamma, det har kommit en stor låda från Norrland, från mormor. Pappa har skickat hit den, » men då inte svar hördes, rusade hon hufvudstupa tillbaka till de andra. Så djupt olycklig som nu hade hon aldrig varit, tyckte hon. Midt i lidandet en kväljande känsla af ovilja, af inre motstånd, af oförmåga att rå med ett enda uns mer, än hon förut hade att bära. Efter två timmar var det öfver. Hon ville inte vända på hufvudet, då den lille gossen var klädd. Det hade kommit ett sådant trots i henne. Ensam hade hon varit. Hon hade ej ens skickat bud till stationen. Hon visste så väl, hur brådtom de hade där en sådan kväll. » T a g ut lampan och ställ i ordning litet, tills pappa kommer, » hviskade hon. » Jag kan godt vara allena. Drag bara upp gardinen. » Hon hörde genom den stängda dörren, hur tyst Lisa gick och dukade bordet. H o n låg alldeles stilla. Tårar, denna de sysslolösas tröst, hade hon inga. Hon låg och stirrade ut i rummet utan önskan att tänka, utan tacksamhet för det som var öfverståndet, bara med en dof förnimmelse af att hon icke ville upp mera — n e j, hon ville icke börja med en ny om igen. Men slutligen kom hon att vända helt litet på hufvudet. Då såg hon genom fönstret hela det gnistrande himlahvalfvet blixtfullt med stjärnor. Så rundt, så högt, så strålande det var! Fullt af världar. En oändlighetskänsla smög sig öfver henne, en känsla större, vidare, gränslösare än hon någonsin erfarit. En evighetsvarelse, född för dessa ändlösa vidder! Allt, allt var litet, smått, oväsentligt inför detta haf af stjärnor. Och bland dessa hade en gång Betlehemsstjärnan strålat! Hon hörde en sakta fnysning bredvid sig. H o n rörde sig helt litet åt sidan och lade sin hand på det lilla byltet, som låg nedbäddadt på andra sidan i sängen. » Välkommen till jorden, lilla barn! Välkommen, mitt lilla barn, till evigheten, » sade hon. » Guds välsignelse öfver dig. » Motviljan smälte bort, och en stilla, nästan ofattlig frid smög sig öfver henne.
Äfvenså lärer anmärkningen derom, att en boställsinnehafvare, enligt Utskottets förslag, skulle kunna tillerkännas en oskälig ersättning för förskjutna byggnadskostnåder, i den händelse han, till följd af boställets fullkomligt goda skick, sjelf alldeles undgått att derå använda någon byggnadskostnad, befinnas alldeles ogrundad, enär sådant förekommes genom den i Utskottets förslag uttryckligen gifna föreskrift, att från den omförmiilda ersättningen borde »afräknas hvad alträdaren i honom åliggande skyldigheter i afseende på boställets lagliga byggnad och häfd kan hafva brustit;» genom hvilket stadgande man skulle uti ifrågavarande hänseende komma till samma mål, som medelst föreskriften i 27 § af Militieboställs-ordningen, att godtgörelsen skall ega rum »efter årtalsberäkning». Att använda sistberörda uttryck var likväl omöjligt till följd deraf, att i sådant läll den ifrågaställda nya författningen, den der viii borde gälla till efterrättelse för hela riket, icke skulle varit tillämplig, der någon årtalsberäkning i afseende på byggnadsskyldighet icke eger rum, såsom förhållandet är med de ecklesiastika boställena i Skåne. — Den åsigten åter, alt åt Syne-Rätten bör uppdragas att pröfva, ej mindre hvilka kostnader äro af den beskaffenhet, att de böra alträdaren ersättas, än ock till huru stor del beloppet af desamma bör drabba afeller tillträdaren, kan Utskottet för ingen del biträda. Då domstolen för en sådan pröfning saknade all ledning af en bestämd lag, ja, ända till all anvisning till de grunder, pä hvilka han borde stödja sitt domslut, skulle delta sednare lörestafvas allenast af godtycket, och enhet och öfverensstämmelse mellan olika domstolar alldeles omöjliggöras. Syne-rättens uppgift blefve att för hvarje förekommande fall stifta lag, icke att tillämpa sådan: en anordning, som icke torde kunna i någon lagstiftning försvaras.
Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande M 27. 7 rådet af kunskap, utan under studier, ställda i sammanhang med den presterliga tjenstgöringen, förkofra sig till den högre grad af vetande, som, stärkt af den praktiska erfarenheten, länge utgjort och fortfarande utgör en prydnad och ett värn för den Svenska kyrkan. De nuvarande föreskrifterna om pastoralexamen enligt KonglCirkuläret den 26 Januari 1856 synas Utskottet vara för sådant ändamål väl lämpade, och hafva i sjelfva verket ingen annan syftning eller verkan, än att afstänga okunnigheten och håglösheten från befordran, samt att medelbarligen derigenom uppehålla den vetenskapliga andan inom kyrkan. Det bör alldeles icke förvåna eller på frågans bedömande inverka, att, såsom af vissa bland motionernas innehåll kan inhemtas, klagan från det obefordrade presterskapets sida förspörjes öfver det hinder, som sålunda synes stå i vägen för dess befordran; det är just ändamålet med nämnda examen att från vidare fortkomst utestänga dem, som icke genom egna bemödanden gjort sig dertill värdige; och det ligger i sakens natur, att det för mången vore bäst, om dessa skrankor icke funnes. Lika liten vigt bör läggas vid de nu, såsom vid föregående riksdagar, af åtskiliige bland motionärerne framställda klagomålen deröfver, att sättet för pastoralexamens anställande skulle vara för äldre prestmän sårande och förödmjukande, och att de följaktligen af sådan anledning icke vilja underkasta sig densamma. Ifrågavarande examen har just genom ofvanomförmälda Kongl. Cirkulär af den 26 Januari 1856 erhållit en sådan form, att den är att likna mera vid ett colloquium familiare än vid ett förhör; och de äldre prestmän, hvilka, enligt hvad motionärerne förmäla, icke kunna förmå sig att undergå en sådan pröfning, ledas dervid, enligt Utskottets öfvertygelse, af sådana skäl att undvika deras kunskapers granskning, som i sjelfva verket äro mera välgrundade, än den föreburna känslan af stolthet.
Ridderskapet och Adeln, i enlighet med Herr Cederschiölds, R. T., vid förra Betänkandet fogade reservation, besluti t, att, genom utfärdande författning, varder förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 Missgernings-Balken, ehvad den åtalade förbrytelsen blifvit begången genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Dess Nådiga Bref af den z5 September 1777, förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter vederbörandes pröfningsrätt i fråga om den tilltalades häktande inträder; samt att Hedervärda Bohde-Ståndet sålunda bifallit Utskottets förslag, att, genom utfärdandeförfattning, varder, såsom ett af Kongl. Brefvet den 2.5 September 1777 föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 §, Straff-Balken, förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 Missgernings-Balken, ehvad brottet må vara föröfvadt genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter vederbörandes pröfningsrätt i fråga om den tilltalades häktande inträder. Samtlige Riks-Stånden hafva således ansett 1777 års Kongl. Bref böra sålunda förtydligas, alt häktande för brott emot 5 Cap. 1 §. MissgerningsBalken ej får ega rum förr, än Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra Bih. till R. St. Prot, lSjo. 7 Sami. 1 Jfd, 3q Haft. 1 2 Lag-Utskottets Memorial, N.-o tSt. fortgå, äfvensom tre Stånd äro ense derom, att, hvad härutinnan blifver förordnadt, skall såsom ett af nämnde Kongl. Bref föra nied t undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 §.
5 Sami. 1 Afd. 11 Höft. 8 58 Förslag till Tull-taxa. närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-mstrumentet, vid slik händelse, meddelas intyg om behofvet af eller skälet lill en skyndsammare försäljning. 4:o att alla de varor, som genom väta icke äro underkastade förskämning eller som eljest vid besigtningen finnas oskadade, skola, såsom fullgoda varor, enligt Tulltaxan förtullas, hvaremot med tullberäkningen för de öfrige må förhållas såsom i I mom. af denna § stadgas; 5:o att, änskönt godset såsom oförtuiladt försäljes och det är inroparen öppet lemnadt, att detsamma antingen till inrikes förbrukning disponera eller inom stadgad preskriptionstid reexportera, det skall ankomma på säljaren att, medelst en gemensam inlaga, som inom fjorton dagar efter auktions-förrättningen bör, med bifogande af auktions-protokollet, ingifvas och serskildt upptaga hvad till återutförsel ämnadt är, å Tullkammaren angifva hela det varuparti, som försåldt blifvit, och att belöpande afgifter för detsamma inom den i Seglations-ordningen föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagde Författning jemväl stadgas. § <8. I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handels-förhållanden lände till efterrättelse hvad derom är eller varder stadgadt. STOCKHOLM, tryckt hos E Westrell. 1857. Berif/n,-Utskottets Memorial N:o 11, 1 N:o II. Ank. lill Exp.-lJtsk. ilen 22 .Juni 1857, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående behandlingen af frågan om debetsedels lös en.
Det fordras ytterligare ett supplement till detta supplement, hvilket bäst synes deraf, att Ulsk. än vidare förbehåller sig att framdeles öfver den del af frågan, som angår vexelrörelsens inskränkning till blott en utländsk handelsplats, ”få inkomma med vidare yttrande, i samband med förslaget till åtgärder på del hela, för metalliska cassans bibehållande och förstärkning.” Detta sätt att plockvis gå tili väga, alt icke framlägga sin financeplun i dess helhet, kan jag pä intet sätt förlika mig med. Jag skulle tvertom tro, alt allt hvad som rörer denna del af Bankens administration, borde hafva blifvit framlagdt på en gång och i ett ordentligt sammanhang. Då först hade man haft tillfälle att bedomina åtgärderna i sin helhet, och i sina förhållanden till hvarandra och icke på detta vis stafva eller gissa sig fram från ett blad till ett annat. För att nu sammanfatta mitt långa yttrande till en enkel Den 13 November f. m. slutsals, så får jag, på grund af del anförda, förklara, all faslän jag gillar sjelfva principen, oell tror, att det är nödigt och nyttigt, att R. St:s Bank, i likhet med andra banker, får röra sig i vexelaffärer, så kan jag likväl icke godkänna förslaget sådant det nu är; utan önskar att frågan ännu en gång af Utsk. må tagas i noga öfvervägande, samt att den då, i ett fullständigare skick och i sammanhang med allt hvad dertill hörer, mätte till R. St. återkomma ; för hvilket ändamål jag yrkar återremiss. Frih. Cederström, Jacob: Äfven jag kommer att yrka återremiss på della betänk., icke ensamt i afseende på den af den siste värde talaren anmärkte omständighet, att delta plockgods i afseende pä ordnandet af Bankens financer är otidigt, utan äfven i afseende på sjelfva betänk:s innehåll och beskaffenhet. Man har här yttrat, att del beslut R. St. fattat om rättighet för Banken att få köpa silfver, levereradt i Hamburg för 128 sk., skulle vara grunden för delta betänk.
Det är rätteligen fräta de grunder, hvarifrån en fordran sig härleder, sorn anledningen bör hämtas till dess gillande elier förkastande; och i närvarande fall finnér jag icke något så giltigt skäl anfört, som ursäktar den af aflidne RegeringsRådet von Schewens underlåtenhet, att i rätter tid uttaga sin fordran. Rikets Ständer äro församlade för att bevaka det Allmännas rätt och för att stadga ordning och säkerhet i Rikets PenningeVerk. För detta ändamål är nödigt att nya Anslag endast beviljas för ändamål af väséndtelig nytta eller uppenbar rättvisa och billighet. Till vinnande häraf är nödigt att gifne Författningar hållas i helgd, och att, då fråga är om undantag vid tillämpningen, sådana grunder .stadgas, att Författningens ändamål vinnes och att Undantagen ej kullkasta Regien; men denna är, att i allmänhet en viss Prasscriptionstid skall varda gifven för de Fordringar, som kunna af StatsYerket erkännas, och att, när denna är öfverskriden, endast Riksens Ständer må äga att återskänka en sålunda förlorad rättighet. Detta stadgande grundar sig på Riksens Ständers Beskattningsrätt och afsigten är onekeligen, att undantagen skulle blifva få och endast äga rum för sådane fall, då Fordringsägaren utan sitt eget förvållande blifvit sin talan förlustig.
Nordenbergs sterbhus, Olof Halfvarsson i Näset och Erik Larsson i Halåsen, för att med Häggenås socknemän öfverenskomma rörande pastors tiondens utgörande, hvad spannmålen angår, under varande och till äfventyrs blivande nödåren; hvarvid efter någon öfverläggning beslöts, att tiondegifvare, med undantag af de få i socknen, som förut lämnat säden i skaft, efter räkning och prof, erlägga tröskad säd eftersom här vanligt varit under afl. prosten Gerdlunds tid, nemligen till pastor lika quantitet som till kronan samt dessutom åtta lispund kornhalm och två kappor råg i gistmohn, beräknande efter hvarje tunnas inslag och i proportion mer eller mindre derefter. Skulle någon inte kunna lämna nämnde gistmohn i råg, bör han i dess ställe erlägga 2½ kappe korn. Denna öfverenskommelse skulle vara gällande under alla nödåren, likväl förbehålls tionde-gifvarna, att i händelse något allmänt missväxt år under denna tid skulle inträffa, hvarifrån Gud oss 19 nådeligen förskone; tionde-tagare då borde taga säden i skaft efter anstäld räkning och profning. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund År 1827 den 23 september är förestående protocoll offentligen uppläst i Häggenås sockenstuga och till alla delar erkändt, intyga på församlingens vägnar: Pär Rikt i Kougsta Erik Olofsson i Gröttom Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän socknestämma i Häggenås sockenstuga den 14 oktober 1827. § 1. Till underdånigste åtlydnad af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 18 december 1823, angående ändring i 1 cap. 1 och 10 §§ rättegångs-balken blef, enligt derom från predikostolen skedd vederbörlig pålysning, bonden Pehr Pehrsson i Österåsen, af Häggenås socknemän, enhälligt utan omröstning, utkårad till nämndeman i, vid sista ting, från nämndemans befattningen, afskedade Jonas Jonssons i Österåsen ställe. § 2.
(Denna rubrik utgår ur taxan.) 1 — Sulläder i LtL I 2 — ) 2 — andra slag, ej specificerade buF r j a dar och skinn 1 U 24 — 2 — Läderai beten, ej specificerade, lacj kerade 1 u. 24 — F r i a 2 — Mastix Metaller, sammansatta, alla slag: 1 u. 1 2 — F r i tt 200 — oarbetade 1 Skiti. st. v. 33 iG -— 3a — 10 — arbetade, förgyllda 1 U. 2 2.4 — L 6 32 .— (orsillinde . 1 u. 1 O 0 2 — F r i a 4 andra slag . 1 u 1 Marin-melall, eller annan composition etc (olbrändradt). 100 Skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, alla slag 1 Skti. st. v. 16 32 — 16 3a 18 — Mjöl, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras lill medicinalier 1 U. — 6 — F r i tt 6 Nyckelringar och Nyckelhakar 1 u. 2 F r i a Alar in-Metall, se Metaller, sammansatta, alla slag. Mrssirig, se Alelallrr, sanidiansatta, alla slag. Nysilfver, se Metaller, sammansatta, alla slag. Bil. till Bevilln.-Utsk. Betänk. Tullvärde. Qvantitet för lnförselsUtförselsTullberäkn. tull. tull. Rdr sk. r. Papparbeten, alla slag: Rdr sk. r. Rdr sk. r. 1 olackerade 1 ti. 16 \ 1 24 — lackerade Paraplyer och Parasoller: 1 U. 24 } F ri a 6 Siden1 st. 2 — 1 3 andra slag Pelsverk eller Pelterier: oberedda : Får och Lammskinn: 1 st. 7 Russin Salt: Raflineradt Saxar: 1 u. 2 10 andra slag
Det finnes så m y c k e n n ö d o c h så m y c k e t elände, min söta! » O e h h o n skakade full af medkänsla sitt hufvud samt knaprade på några konfektyrer, hvarpå hon alltjämt sprakade o m det ena ämnet efter det andra. Uppriktigt sagdt, såg han icke särdeles lycklig ut efter den förklaring han nyligen dristat sig g ö r a. M å h ä n d a. Säg, hvad fick pysen då han var lat? En dryck. Ett rinnande vatten. Hvad alstrar vrede och ofta hat? Ett husdjur ej släkt med katten. Hur nämns de hårstrån jag än har kvar? Hvad man på stolar bör finna. Och så en tillställning fin och rar, Där vin ur bägarn plär rinna. Hur dagakarlen ej vara plär, Och hvad han sällan får äta. Säg, hvad är farligt då isen bär? Nödvändig sak för att meta. En fisk. Ett mansnamn. En pärla klar, Som sparsamt visa man borde. Säg, hur var grisen? Hvad då han har. En blandning glasmästarn gjorde. En myt. Ett tidsmått. Ett mindre tåg. Hvad Mårten Luther lär skrifvit. Hur blef linialen, som ojämnt låg? Och hvad mormonerna blifvit. En hederstitel. Ett troll i skog. En lem. Ett smeknamn. Idun Tidningen B yrå: Klarabergsgatan 54, en tr. Annonspris: 25 öre p r petitrad (— 10 stafvelser). endast 1 krona för qvartalet. postarvodet Ingen inberäknadt. lösnummerförsäljning. KFonpinsessaii Lovisa af Danmark. | et svenska hofvet och vår svenska hufvudstad ha nyligen haft att glädja sig L åt ett lika illustert s o m kärkommet gästbesök. F ö r att personligen bringa kung Oscar sin hyllning vid h. maj:ts 60-årsjubileum hade nämligen äfven infunnit sig Danmarks tronföljare o c h hans gemål. De sympatier, s o m öfver allt mötte det danska fursteparet under dess vistelse här, voro både allmänna o c h hjertliga.
Och dock kan det hända, att det man har att säga, är af den vigt för honom sjelf, att man måste skjuta alla granlagenhetsskäl åt sidan och till sist rent af tränga sig in, för att det man vill säga, skall blifva sagdt. Så är det också med de reformerande tankarna. De komma fram tid efter annan. De knacka på samvetena och fordra att blifva hörda. Men man hör dem icke, man har annat att tänka på, man vill roa sig, man vill vara i fred. Man är till äfventyrs så upptagen af andra knackningar, att man lemnar denna utan afseende. Och derför komma tankarna igen, komma oupphörligt, och upprepa sin fordran starkare och starkare, till dess def ej hjelper längre att slå döförat till, till dess man måste höra och tro och lyda. Holberg säger t. ex. om Qvinnofrågan: » Jag har alltid varit en stark hatare af hyckleri, och jag är nästan alldeles för öppenhjertig. De finnas, som mena, att jag i mina skrifter flatterar fruntimmerna, men när allt det, jag skrifvit till deras formån, blir undersökt, är det tillräckligt tydligt, att jag icke har hycklat för dem, utan rättvist tagit deras parti. Jag har visat, att de flesta laster, som påbördas detta kön, komma icke af naturen, utan af uppfostran, och att naturen ofta af uppfostran ledes pä villospår. Jag har visat, att männens dygder skulle komma fram hos qvinnorna, om de fingo männens uppfostran. Jag har visat, att de flesta rättigheter, sommännen tillegna sig, få, de mera till följd af anordningen än till följd af naturlig rätt. Jag liar visat, att man mera bör fästa sig vid dygder än vid namn, och att qvinnor icke böra enbart på grund af uppfostran uteslutas från alla de sysslor, som förutsätta hjerna, eftersom vi af exempel kunna se, att det bland dem finnes så goda hufvuden, att dem icke fattas förmåga att sköta vare sig publika eller privata förrättningar.