Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid genomläsning deraf, skall man finna, att Directionen i början varit uturståndsatt skilja Herr Rothlieb från dess ifrågavarande befattning , och att Directionen , sedan hon blifvit i tillfälle dertill, vidtagit sådana åtgärder, som befordra! tryckningens fulländande. Vid 1815 års Riksdag hade äfven en enskild person fått sig uppdragit, att besörja tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll ; och ehuru tryckningen bragtes till slut straxt efter Riksdagen, var dock redovisningen icke fulländad förr än 2 och ett halft år derefter. Vid 1818 års Riksdag blef omsorgen om protocollstryckningen jemväl åt en enskild person anförtrodd. Då nu Ridderskapet och Adeln i afseende å sistnämnde tryckning ej åt Directionen lämnat något uppdrag, ej för verkställigheten gifvit nödige medel, och ej eller uppdragit Directionen någon granskning öfver användandet Dtn 4 Octobtr e, nr. af berörde medel, utan öfverlåtit detta åt Fullmägtige i RiksgäldsContoiret; sa förmodar jag, att Directionen miste anses hafva saknat all anledning, att inblanda sig uti ett krångligt och obehagligt ämne. SI snart Herr Rothlieb afsade sig befattningen, skref Directianen till Fullmägtige i RiksgäldsContoret, och begärde, att redovisning för de af Herr Rothlieb uppburne medlen matte honom affordras, samt anhöll i underdlnighet hos Kongl. Majjt att nödiga medel till den återstående protocollstryckningens fullbordande matte Directionen tillhandahlllas. Ehuru sedermera blott sju veckors Protocoiler blifvit färdigtryckte, vill jag dock minnas, att det utgör öfver 120 ark, hvilket åter gör öfver tvl ark i veckan, som visserligen ej är mycketj men Boktryckare pläga i allmänhet ej åstadkomma mera. Tryckningen af de fl ännu återstående Protocollen hade visst kunnat taga slut straxt efter början af innevarande Riksdag, om icke andra högst angelägna göromål förhindrat mig, att därvid foga erforderlig åtgärd.
Delegarne i silfververket hafva med afs:de häruppå upgjort en beräkning öfver den förlust, som skulle hafva drabbat silfververket, derest detsamma hade varit skyldigt att åtnöjas med åfsmarkegångspris under åren 1848—1857 och i stället till dä gällande inköpspris förskaffa sig spanmål, äfvensom öfver den förlust, som upstod genom antagande af lösen å ökeoch drängedagsverke!! efter medelmarkegången för de 20 åren 1834—1853, i st. f. efter markegångspriset för åren 1855, 1856 och 1857, och denna förlust hafva de förvandlat i spanmål efter ett värde af 7 rdr 31 sk. bko för en t:a spanmål samt upskattat till 185 t:r 16 k:r. Enahanda anspråk på ersättning för skillnad mellan lösen efter årsmarkegångsoch medelmarkegångspris gjordes af vederb:de Ilegementsbefäl för korporalernes och soldaternas räkning vid några regementen, och Propos. blef i ani. deraf vid sisth riksdag af K. M: till R. St:r aflåten ang:de 208 Den lft Jull e. m. beviljande af ett förslagsanslag till pris-skillnadens betäckande. Ett sådant anslag blef äfven stäldt, till K. M:s disposition; men med vilkor att om medelmarkegångspriset skulle understiga årets markegångspris, skulle soldaterne och korporalerne erhålla fyllnad af statsmedel i hvad årsmarkegångspriset vore högre än medelmarkegångspriset. Vore deremot, årsmarkegångsj riset lägre än medelmarkegångspriset, skulle innehållas så mycket af den inflytande lösen, som öfverskotta utöfver årsmarkegångspriset utgjorde, och detta öfverskott till statsverket inflyta. Den åsigt uttalades då af det embetsverk, som afgaf utlåt, med afs:de på denna fråga, att efter all sannolikhet statsverket icke skulle få någon fördel af nyssnämnda vilkor, emedan det ej var sannolikt att medelmarkegångspriset någonsin skulle öfverstiga årsmarkegångspriset, så att något öfverskott kunde upstå.
Rikets Ständers beslut om sterbhusafgiftens första tillkomst, såsom bidrag till aflöning åt de erforderliga nya Embetsoch Tjenstemännen i bemälde Hof-Rätter; hvarjemte Öfver-Ståthållare-Embetet, för att närmare utreda förhållandet, tillkännagifvit, Jet efterforskningar i Riks-Ståndens handlingar för 1^51 och 1752 årens Riksdagar blifvit anställde, då, enligt nyssåbero* pade Kongl Brefvets innehåll, omförmälde matlagsskatt och sterbhusafgift blifvit beslutade, men alt den enda upplysning, som dervid kunnat erhållas, innefattades uti ett utdrag af Rikets Ständers stora Secreta Deputation Protocoll den 26 Maji 1752, jemte Riks-Ståndens derå tecknade beslut, rörande medels anskaffande till ofvanberörde lönanslag, af hvilken handling syntes: att, till anslagets åstadkommande, så väl Ridderskapet och Adeln som Preste-Ståndet medgifvit, att af behållna summan, enligt bouppteckning, i sina sterbhus betala i procent; att Borgare-Ståndet bifallit, att 6 Öre Silfvermynt skulle erläggas af alla invånare i städerne Stockholm och Götheborg för hvarje matlag, med undantag af så väl personer af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, som i allmänhet af de fattiga och minst förmögna; men deremot skulle de öfriga städerne utgifva | proe. af sterbhusets behållna qvarlåtenskap; samt att Bonde-Ståndet, sålunda jemkat Lagmansmarkerne, att de öfver hela Riket skulle komma alt utgå med 24 styfver af matlaget; anmälande slutligen Öfver-Ståthållare-Embetet, att något skäl till den fastställde olikheten emellan Stockholm och Götheborg, å ena, samt öfrige städer, å andra sidan, icke funnes i Borgare-Ståndets beslut anfördt, samt alt någon underrättelse derom ej heller kunnat vinnas af i öfrigt granskade Stånds-Protocoll och andre handlingar för nämnde Riksdagar; men att troligen grunden till denna olikhet blifvit hemlad från städernes större eller mindre skattebördor i andra afseenden.
Jag har begärt ordet endast för att, om Frih. Cederström tillåter, fråga honom huru han vill komma till hufvudsaken, innan formfrågan först är afgjord. Att sammanbinda dem, vore att helt och hållet intrassla frågan. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, atl, då han icke funne sig kunna framställa någondera af de propos:)', som Frih. Boye och Frih. Cederström begärt, R. o. Ad. torde finna, då den propos., som först blifvit begärd, vore af Frih. Boye, att, 0111 Frih. Boye yrkade att den måtte framställas och Hr Landtm, å sin sida vägrade det, frågan blefve huruvida Ståndet instämde med Frih. Boye, i hvilket fall frågan hänvisades lill Coust.Utsk., hvarigenom den af Frih. Cederström begärda propos. icke nu kunde komma att framställas, emedan målet, för ett sådant fall, borde blifva hvilande lills Consl.- Utsk. yttrat sig. 3a Den i April_f. m. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag har endast anmält mig, för att hemställa till Ståndet, om, då ingen annan än Frih. Cederström och Frih. Boye synas vara i tvist om denna frågas afgörande, det icke vore bäst att låta dem afgöra denna fråga sins emellan, så alt vi få börja Öfverläggningen om nästa mål. Frih. Cederström: Sedan Hr Frih. o. Landtm, vägrat propos., så väl på den af mig begärda contra-propos., som pä den, hvilken Frih. Boye föreslagit, så anhåller jag, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes uppgifva de grunder, på hvilka ifrågavar. propos. vägrad är, emedan sådant enligt grundlagarna är ett åliggande. Hr_Frih. o.
Län och Bygdén från Westerbotten, denne sistnämnde under yrkande, att Ångbåtsfarten skulle sträcka sig jemväl till denna ort. 3:o Af Lars Ericsson från Gefleborgs Län, att, till afhjelpande af de mångfaldiga olägenheter för Landtmannen, som uppkommo från skyldigheten att fortskaffa Kionans Manskap, antingen ett med TrampMachin forsed! Fartvg borde inrättas, hvarmed så väl BåtsmansCommenderingar kunde, under föreskrifvet ombyte, sjelfve forssin sig fram, som äfven Soldat-transporter med passande destination verkställas; eller ock att förordnas kunde, det Kronans Båtsmän, lika som Soldaten, skulle till sine arbetsoch andre Commenderingar gå, oell blott deras packningar skjutsas, derigenom en Häst skulle blifva tillräcklig för hvad nu många behöfdes; kunnande i sistnämnde fall jemväl den fördel tillskyndas Soldaten, att få sin packning skjutsad, samt den följd häraf uppkomma, att både Manskapet kunde göra längre dagsresor och de skjutsande blifva utan farhåga, i anseende till sine Hästars medfart. Såsom härmed sammanhang ägande får Utskottet anmäla, att, i anledning af R. Stms vid 1817 och 1818 årens Riksdag gjorde underd. framställning, K. M:t, genom Nåd. Bref af den 1 Junii 1820, hvarom ^22 Stats-Utskottets K. KrigsCollegium allåtit Circulaire d. io Aug. sistterörde år, förordnat, att transporter af’Kronans effecter skola, så vidt sådant låter sig göra, verkställas sjövägen, och allmogen derigenom vinna lättnad uti det tryckande skjutsningsbesväret, hvarförutan R. St:r vid nasti. Riksdag till K. M:t uttryckt den underd. önskan, att ett sådant stadgande jemväl måtte i Nåder meddelas för så väl Landtsom SjöTruppers transporter , att till ofelbar efterrättelse iagttagas, så ofta det med Kronans tjenst är förenligt och kan åstadkommas.
Uti en särskild lill Rikets Ständer, den 23 December näsllidna år aflåten nådig Proposition angående pension åt Chefen för Telegrafverket i Riket, GeneralLöjlnanten Carl Akrell, har E. K. Majit behagat meddela, hurusom bemälde GeneralLöjtnant, född den 13 Januari 1779 och anställd i Statens tjenst från den 1 Februari 1796, då han vid Fortifikationskorpsen började sin gagnande verksamhet, i underdånighet anhållit, att, enär han vid sålunda upphunnen ålder af nära 81 lefnadsår och 64 tjensleår, snart torde linna sig förbunden alt lemna sin nuvarande befattning såsom Chef för Telegrafverket, E. K. Maj:t mätte hos Rikets Ständer utverka deras medgifvande för sökanden alt, efter erhållet afsked från nämnda chefsbefattning, varda på Rikets allmänna Indragningsstal uppförd till åtnjutande under sin återstående lifstid af pension svarande mot det aflöningsbelopp, Sex tusen R:dr R:mt, som han nu på Telegrafverkets stat uppbär: varande i öfrigt, angående General-Löjtnant Akrells verksamhet meddeladt, att han, som, efter ådagalagda förtjenster både såsom lärare vid fäderneslandets militära läroverk, såsom praktisk IngeniörofGcer och i krigstjenst under 1813 års fälttåg i Tyskland, år 1831 biel utnämnd till Chef för den då organiserade Topo - Expedilions-Utskotlels Förslaglil! anderd. Skrifvelse JS:o 201). 301 grafiska korpsen samt derifrån försl år 1856 erliöil nådigt afsked med en genom årliga algifter förvärlvad räll lill pension från Arméens Pensionskassa, mellog under tiden, bland andra offentliga uppdrag, äfven det, år 1852, alt utarbeta förslag till elektriska telegraflinier i Riket och förordnades år 1854 tili Chef för Elektriska Telegrafverket, med hvilken chefsbefattning äfven Styrelsen öfver det äldre Optiska Telegrafverket numera vore förenad.
Prest-S tåndet d-; 25 — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 26 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 —- Riksens Högloft, Ständers Stats-Utskotts Betänkande, angående anslag af Löner för tillökt antal Ledamöter och Betjening i Konsel. Götha Hoj-Rätt. Uti Skrifvelse, den 14 sistlidne Februari, har Kongl. Maj’ts och Rikets Götha HofRätt hemställt, om icke denr.e Kongl, HofRätt, som nu på Trenne Divisioner ej medhunne, att afgöra alla dit inkommande mål,' lun€e tillåtas hädanefter arbeta på Fyra Divisioner, samt, till afdömande af sådana mål, som, enligt nu gällande Uag, fordra Sju Ledamöters öfvervaro, Fem Ledamöter anses utgöra Domfört antal, i hvilken händelse, till Fyra Divisioners formerande, endast tvänne nya Ledamöter erfordrades jemte tillökning i Betjeningen af En Ordinarie Civil - Notarie, En Brottmåls föredragande och En Cantzlist med Löner; hvilken underdåniga Skrifvelse Kongl. Maj t, under den 15 sisth Mars, behagat remittera till Stats-Utskottet, med förkla* rande, det ’ Kongl. Maj:t ville, att, i anseende ”till fråga om det ökade antalet af Ledamöter ”och Betjening, samma underdåniga Skrifvelse ”skulle upplysningsvis meddelas Riksens Stanners Stats-Utskott, då Kongl. Maj:t emedlertid ville, efter Högsta Domstolens hörande, !’taga hufvudfrigan uti Nådigt öfvervägande’5. Der* Dm 25 Juli, Derefter har väl Kongl. Maj:t lill R!k. sens Siänder aflatit
N:o 18, i ani. af R. St:rs år 1855 församlade Revisorers berättelse ang:de s. å. verkstäld granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853. Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande. § I Lades till handlingarne. § 2 till och med 11. Dessa §§ biföllos. § 12. Lades till handlingarne. §§ 13 till och med 10. Biföllos. § 17. Lades till handlingarne, §§ 18 och 19. Biföllos. §§ 20 och 21. Lades till handlingarne. §§ 22 till och med 30. Biföllos. § 81. Hr Printzensköld, Carl: StatsUtsk:s framställning i denna punkt förutser jag visserligen skall vinna de 3 ofrälse 8 Den 7 Januari. EiksStrns bifall och således] blifva ett K. St:s beslut, i följd hvaraf R. St. äfven komma att till K. M. frambära en anhållan, hvilken till sina följder är af vida större vigt än man synes hafva beräknat. Framställningen går nemi. ut derpå, att i 1812 års afskrifningsregkte, stadgandet, rör:de upbördsmansrätt till afskrifningsproc. skall erhålla en förklaring, som gör detta stadgande likstämmigt med det, som förekommer i lil § i 1841 års reghte i afseende på upbörden vid sjöexped:r, hvilket stadgande lyder sålunda: »lagliga proviant-öfverskott äro de, som tillkommit genom behållna afgångsproc. och böra proviant-upbördsmännen i liqvid med kronan tillgodokomma, sedan bristerna, hvarmed räkningen sig slutar, blifvit kronan godtgjorda.» 1812 års reghte omförmäler icke något sådant liqvidationssätt om afskrifningsprocenten.
Hinder och svårigheter för en orts handlande att med säkerhet drifva sm rörelse verkade menligt äfven för den ortens öfrige innevånare, bland annat, derigenom att osäkerheten och risken i spekulationer måste uppvägas genom möjligheten af större vinst, och en prisstegring framkallades, som i sjelfva verket blott vore en assuranspremie för hvad den bofaste köpmannen äfventyrade genom möjligheten af en gårdfarihandlandes ankomst inom hans handelsområde. Sådant märktes icke af menige man, emedan utgifterna för betäckande af den bofaste köpmannens risk utgingo i små poster tillsammans med liqviden för varan; men den, som ur statsekonomisk synpunkt betraktade förhållandet, kunde lätt beräkna att konsumenterna på detta sätt fingo sammanlagdt utbetala betydliga summor, utan att erhålla den ringaste tillökning i varumängd. Men för gårdfarihandel afskalfande talade icke blott slatsekonomiska skäl. För en sådan åtgärd erbjödo sig äfven motiver, hemtade från moralens, den allmänna ordningens och helsovårdens intressen. Gårdfarihandel hade många möjligheter för sig att undgå lagens väktares uppmärksamhet. Sjelfva sättet för denna handel lockade till lagbrott, på hvilka penningar kunde förtjenas. Den skulle egentligen endast sysselsätta sig'med produkterna från de härader, som åtnjöto denna handelsrätt, men hvar man visste, att den nu mera omfattade hvarjehanda svenskt och utlänskt kram, det sednare ofta tullförsnilladt. Den plägade äfven till landsbygden skaffa arsenik och andra gifter, som fördomen eller folktron antog sig behöfva till vissa ändamål, men hvilkas innehafvande och begagnande lagen i allmännhet förbjöd. På samma gång den sålunda sjelf främjade lagbrott, gjorde den äfven landsbygdens oförderfvade innevånare till medbrottsliga — lärde dem att att handla och vandla i smyg och dölja sina åtgärder för offentlig kontroll; — med ett ord den alstrade sålunda hos folket bakslughet, list och andra dåliga egenskaper. Ynglingarne Allmänna Besvärsock Ekonomi-Utskottets Betänkande M 77. 9 Ynglingarne sändes ut med sina varor att färdas kring land och rike, icke ledde af annat intresse än förvärfningsbegäret.
För min del skulle jag likväl tro, att dä man icke kan inskränka bränvinspannorhas antal, sä mäste detta förslag alt, med bibehållande af alla de bränvinspannor som finnas, inskränka bränvinsbränningen lill 2 månader om äret mola så mycket motstånd hos alla dem som idka denna näring för att erhålla sitt behof af drank till ladugärdarne, hvilket alltid framslälles såsom ett af de hufvudsakligaste motiverne att bibehålla bränvinsbränningen vid jordbruket, att man med full sannolikhet kan förutse att en sådan inskränkning icke kan komma alt äga rum; utom det alt det äfven strider emot den statsekonomiska princip, som öfver allt är antagen såsom riktig, alt söka åstadkomma den största möjliga produkt med minsta möjliga médel. Jag hemställer således till den värde motionären, om han icke skulle finna alt denna motion skäligen kan återtagas. Hr Reutersvärd: All det är min fulla öfvertygelse att hvad jag föreslagit vore det rätta, derom hoppas jag att Hr Hjerta är öfverlygad, och jag vet att i BondeSt. inkomma flere motioner i ungefärligen samma syftning, hvarföre jag tror att motionen icke är obehörig, och anhåller om remiss deraf. Remitterades lill Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Ulsk:n. Hr af Grubbens, Nils Wilh., uppläste följande: Den ömkeliga tablå som vid 1840 års riksdag uppgafs inför H. R. St., rör:de Stockholms stads och läns kurhus-jAtt/rf, föranledde dåvar. öfverståthällaren och mig, alt beömma deras ställning och jag projekterade då en afgift af 16 sk. b:co alt utgå af hvarje mantalsskrifven person i Stockholms stad, hvilket dock nedsattes till 12 sk. högst af hvarje sådan. Sedan den tiden 358 ?'
Strömmings-fiske idkas uti fjärdarne utanföre staden af 64 fiskare och dessutom några af sig komne handlande och handtverkare, som fordom deraf haft en god inkomst; men på sednare åren har det varit en mindre lönande näring. Strömmings-fängsten har under de fem sista åren i medeltal endast uppgått till det obetydliga beloppet af 44° tunnor saltad strömming, som icke 'varit tillräcklig ersättning för kostnaden och arbetet dervid. Uti staden är en källare, som tillika är gästgifvare-gård, samt 6 tillåtne krogar. Stads-kassans inkomster genom afgifter på handeln och sjöfarten hafva under de sista fem åren i medeltal utgjort circa 708 R:dr B:ko årligen. Under de fem år som min år 1828 i underdånighet afgifne berättelse omfattade, uppgick beloppet af de väfnader som af qvinnorna uti Söderhamn årligen tillverkades i medeltal till 90,000 alnar; men enligt de uppgifter som nu inkommit, uppgår beloppet af tillverkade väfnader för hvarje af de sista fem åren, såsom omförmäldt % — 36 — ur till icke mera äu 49>420 alnar, hvilken betydliga minskning uti tillverkningen tillskrifves det låga pris, hvarefter linneväfnader de sednare åren blifvit betalte. Den åt staden donerade jord, utgörande 314 tunnland och 16 kappland, samt den af stadens innevånare ägande jord ungefärligen 5oo tunnland, skötes väl och lemnar i allmänhet god afkastning i säd, till odlande hvaraf io tunnland årligen är såsom öppen åker begagnad, samt hö, af hvilket sistnämde ett icke obetydligt belopp skördas. Nyligen har uti staden blifvit uppbygd en större skolhus-byggnad, som jemte behöflige rum för lärarena, innehåller tvenne lärosalar, hvaraf en begagnas af äldre gossar, hvilka af stadens komminister njuta undervisning uti kristendom med flere nödige stycken, och den andra begagnas af yngre 1 irn, af begge könen, som efter Lancansterska metoden der undervises af en prestman.
För att, å Riks-Bankens vägnar, deltaga i granskningen af de säkerhetshandlingar, som af delegarne i denna Filial-Bank blifvit aflemnade, hafva Fullmägtige, uppå Filial-Banks-Direktionens begäran, utsett Ombud, men någon anvisning å det till försträckning åt nya FilialBanker vid sistförflutna Riksdag afsatta och i 172 § 3 morn. af Banko-Reglementet omförnnildta anslag, stort 1,000,000 R-dr, har ännu ej ifrågakommit. 62 § 67. Filial-rtankm Vid revisionen af Filial-Bankens i Calmar förvaltning och rä , calmar. ]?ens]caper fyr £r 1860 hafva åtskilliga erinringar vid de FilialBankens grundfond tillhörande säkerhetshandlingar förekommit. Sålunda är vordet anmärkt, att vissa skuldsedlar, ställda till uppgifven person, såsom förvaltare dels af ett sterbhus dels af en donationsfond, icke blifvit på innehafvaren eller aktie-egaren transporterade, utan endast åtföljdes af ett skrifteligt förklarande af nyssnämnde person, till hvilken skuldsedlarne voro utställde, att aktie-egaren hade hans tillåtelse att tills vidare begagna dessa reverser såsom hypothek för sina aktier. I anledning häraf hafva Fullmägtige ansett det böra åligga bemälde aktie-egare att antingen å ifrågavarande skuldebref anskaffa antaglig transport, eller ock för aktierne ställa annan säkerhet, som i vederbörlig ordning godkändes. Vidare och som det befunnits, att transporter saknades på åtskilliga andra af de hypotliicerade skuldebrefven, hafva Fullmägtige förklarat, att alla hypothek, ställda till viss man eller order, borde med vederbörliga transporter förses, och att såsom grundfondshypothek ej finge antagas något, endast till viss man ställdt skuldebref, så vida icke derå meddelats sådan påskrift, hvarigenom skuldebrefvet vore gällande uti innehafvarens hand.
Den 7 April f, ni. för Utskotten, på det att financeplanen må så tidigt inkomma, att den kan pröfvas, och äfven kan afslås; det vill säga, så tidigt, att derefter tid återstår att göra annat, i det möjliga fall att Betänkandet ej bifalles. Af Utskottens några Ledamöter har jag hört sägas, att Betänkandet skulle kunna inkomma i slutet af denna månad. Nå väl! Ökom tiden med ännu i4 dagar; och begärom icke financeplanen förr än medio af Maj; men begärom att denna tiden blir iakttagen; då också alla fordringar äro uppfyllda. Jag föreslår alltså att ProtocollsUtdraget må innehålla en sådan tid, samt att våra Medständer derom må underrättas. Sedan jag nu yttrat mig i sjelfva den preliminaira fråga, som utgör ämnet, öfvergår jag till det anförande, i sjelfva hufvudsakliga finan, cefrågan, som Herr Friherre Wirsén uppläst. Må hända har jag oriktigt uppfattat ingressen af Friherre Wirséns Memorial: det är så lätt, att vid ett hastigt åhörande fatta galit; och jag är icke mera säker i den delen, än att jag på förhand förklarar, att om jag misstagit mig,v emottar jag gerna rättelse. Mig har synts, att, Herr Friherren yttrat en ledsnad öfver, att financefrågorne afgöras af Ständerne; och att skälet legat i det skadliga af ombyten i deras beslut. Om meningen är sådan, så må det tillåtas mig, att förklara min glädje öfver att Svenska folket, hvars välfärd och trefnad beror af financefrågorne, ännu får, genom sina Representanter, dem afgöra. Betänkande tror jag mig väl finna ett sätt fram - Den j April j. ml Jagt, hvarigenom clemia rättighet skall tillika med Banken, nationen fråntagas; meri ännu är mitt förlitande till Försynens omvårdnad för Sverige för allvarligt, att tro på framgången af ett sådant förslag förr, än voteringen afgjort frågan. I öfrigt har Herr Friherrens Memorial synts mig utgöra ett understöd åt FinanceComitténs Betänkande)'; och jag skall blott uppehålla mig vid några omständigheter deraf.
Majits Nådiga befallning år 1807 utfärdad* Lagsamling, offentliggjord! bref, innehållande, jemte föreskrift för handtverk»* i allmänhet, att hvar för sig tekna alla sina tillverkningar med egen stämpel, det stadgande, att allt hvad med sådana märken ej funnes försedt och till sak anträffades, borde vara konfiskation underkastadt. Hvad först angår hr II essel gr ens förslag att strängare föreskrifter i afseende på handtverk s-varors stämpling matte meddelas, • får Utskottet erinra, att, derest Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet vid 12 § tillstyrkt, och således någon inskränkning i den uti samma, § stadgade forsörjnings-rätten icke kommer att ega rum. så synes den med stämpling af handtverkares tillverkningar alsedda kontroll, såvida densamma icke angar arbeten af åtskilliga metaller, hvilkas halt måste vara pröfning underkastat}, vara utan ändamål, och torde utan olägenhet kunna afskaffas, hvadan Utskottet hemställer, att hr Hes se!grens ifrågavarande förslag må lemnäs nian afseende. Beträffande åter hr Dalmans motion, är Utskottet, i följd af hvad nyss blifvit införd!, ense med denna motionär om olämpm.hcten af den författning, hvars upp iä Ivan de. kr Dalman yrkat, men då flere andra författningar finna', rörande stämpling af handtverks-varor, anser Utskottet sig i anledning af nämnde motion endast böra tillstyrka, Allm. Bear.- och Ekon.-Utskotteta Betänkande, N:o 128. 15 det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om en revision af de, rörande handtverks-varors stämpling gällande författningar, samt att Kongl. Maj:t derefter täcktes vidtaga de åtgärder, som uti ifrågavarande hänseende kunna finnas tjenlige. §17.