Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro, att medel till Embetsmäns bättre aflöning, dels ej kunna finnas förr än defia af wigtigare Stats behof blifwit oberoende, dels att de böra sökas uti en bättre organisation af Embetsmanna-Corpsen. Om man minskar defl antal, om de qwarblifwandcs göromål blifwa bättre bestämda, torde tillgäng till bättre utkomst och till ärendernas bättre förwaltning, pä en och samma gäng kunna finnas. Emedlertid skulle jag för mindel förmoda , att dä wi ej kunna räkna pä Pommerns tcklgängar och ej kunna weta huruwida Konungen, af medlen till förswarswerkets underhäll, kan nägot bewilja, det wore bättre om man lemnat ät Konungen pröfningen af tiden, dä löne-tillökningar för Embetsmännen kunde äga runi. Regeringen har uti deras tillräckligare underhäll, ett närmare interetze än någon annan. Ingen kan derföre bättre än Regeringen wara t ständ att bedöma bäve tillgängarncs tillräcklighet, och ögonblicket dä de bora anwändas. Ingen förenar således efter min tarka bättre interesiec för sakeus framgäng och kännedom af desi förhällandc. För min del skulle jag således vnskat, att sr ägan om Pomme v ska Regementernes öfwerfl"!tmng ifrän allmänna indragningsstatcn äfwensom den om löne-tillökninaen blifwit till Konungens pröfning widare hemställd. Men Den 4 Octoker. 349 Men om Ridderskapet och Adeln finner sig Let oaktadt kunna och wilja bifalla Utskottets betänkande, will jag icke borttaga en dyrbar tid, och är nöjd att hafwa mine tankar förwarade i Protocollet. Friherre l-lam-tton, (H, förklarade sig witzerligen finna i mänga delar grundadt hwad Herr Grefwe körner behagat anföra. Han utbad sig allenast fä nämna de skäl som föranledt Stats-Utskottets tillstyrkande. Utskottet hade ivid nuwarandc Riksmöte sätt till sig uppgifne flera Statsbehof, hwilka behöfde fyllas.
Och vill Kongl. Majit, i sammanhang härmed, hafva underrättat Rikets Ständer, det Kongl. Majit vid pröfning af detta ärende J nåder förordnat, att tillsvidare och intilldess Kongl. Majit, efter inhemtande af Rikets Ständers yttrande, meddelat definitivt beslut angående ifrågavarande byggnadsskyldigheters upphörande, några afgifter af allmogen för berörda åliggande icke må utgå. De till detta mål hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ar och dag, som ofvan. II Sj. J. A Gripenstedt. llih. Ull R. St. Proposition N:o SS. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Kådet å Stochholms Slott den 31 Oktober 1862. Närvarande: Hans Exc. Herr Justitie-Statsministern, Friherre I)e Geer, Haus Exe. Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Urreive Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle,. Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Departements-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i Öfvensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående upphörande af den så kallade Näs kungsgårdshjelp; Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Kongl Majus Aåd. Alik. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 18G2, kl. 10 f. in.
Uti detta memor. har Utsk. gått längre och velat frånkänna Stånden rättigheten, icke blott att göra anmärknrr inom området af den utaf Utsk. inledda .fråga ang:de förändring, utan t. o. m. att förkasta ett af Utsk. gjordt förslag. Sådant skulle innefatta en ännu större magt; och om man fullföljde denna grundsats, skulle man komma ända derhän, att Constit.Utsk. kunde föreslå Stånden att upphäfva hela grundlagen, att införa envälde, att åt Konungen skänka folkets beskattningsrätt m. m. d., och en sådan tanke, ehuru blott uttalad af ett decemvirat inom Constit. Utsk., men förkastad af alla fyra RiksSt:n, skulle blifva livilande såsom ett R. St:s beredda utlåt, till en kommande riksdag, som då genom öfverrumpling eller på annat sätt torde kunna förmås att antaga ett dylikt förslag. Jag hemställer, om detta ens är rimligt, och om från det tydliga stadgandet i 56 § Reg.F., att de anmärkntr, som mot Constit. Utskrs memor., ang:de grundlagsförändringar, i Stånden framställas och förklaras för Ståndens gemensamma tankar, skola hänvisas till Constit.Utsk., som det åligger att dessa tankar till ett helt sammanjemnka och, derest oförenliga skiljaktigheter finnas, sådana till ”R. St:s behandlande anmäla, ” den slutsats skulle kunna dragas, att Stånden icke äfven ägde att för sin gemensamma tanka förklara, det ett frainstäldt grundlagsändringsförslag är odugligt och således icke bör hvila till en kommande riksdag. Det vore en högst besynnerlig lära i lagstiftningen , om Constit.Utsk. skulle öga magt att förklara ett förslag hvilande, när Ståndens anmärkn:r icke kunde på annat sätt sammanjemnkas, än att förslaget förfölle.
Då tili 9 kap. 12 §. af Ilandels-Balken i allmänna lagen stadgas, alt den, sorn har fordran hos annan i gods eller penningar eller hvad det är, men ej kräfver den samma skriftliga eller muntliga eller gifver den an för rätta eller hos Konungens Befallningshafvande inom tjugo år, förlorar ali talan derå; men erfarenheten sedermera ådagalade, hurusom berörda tid, genom sin utsträckning, gaf anledning till långvariga rättegångar, stundom beredde tillfällen för mindre samvetsömma borgenärer att uppgifva tvälydiga, om icke origtiga fordringar, samt blottställde gäldenärer för obilliga anspråk; så blef genom Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, i enlighet med Rikets Ständers tillstyrkande, samma preskriptionstid förkortad till tio år; hvarefter medelst Kongl. Kungörelsen den 21 Mars 1835 förklarades, att hvad i nämnda Förordning stadgas, äfven borde tillämpas å sådana fordringar, sorn genom dom eller utslag blifvit fastställda. Delta af lagen föreskrifna sätt för fordringars bevarande har emellertid varit föremål för den anmärkning, att sålunda i nära nog obegränsad tid bevarades rätt till talan för fordran emot så väl gäldenär som löftesman, utan någon sådan åtgärd, hvarigenom de erinras om fordringens tillvaro, eller allenast genom en enkel anmälan inför hvilken domstol eller Konungens Befallningshafvande som helst. Den osäkerhet och våda, som deraf kan uppslå, är ock lätt alt inse, vid betraktande af svårigheten alt under en längre lid hålla tillgänglig den bevisning, deraf ogillandet af ett anmäldt kraf beror. Vittnen kunna dö, innan anledning inträffat att genom dem förskaffa de upplysningar, som endast af dem kunna erhållas; — minnet om hvad som förefallit försvagas med tiden; och handlingar gå lätt förlorade under fen längre tid, särdeles då några omständigheter ej föranleda en särskild vård, hvilka omständigheter dock oftast äro obekanta för arfvingar efter död person.
Då ändamålet med en stambanas anläggande icke inskränker sig till att bereda fördel endast åt de orter en sådan bana genomlöper, utan fastmera och hufvudsakligast afser att utöfva ett mera vidsträckt välgörande inflytande på landets industriela rörelse och företagsamhet i allmänhet, så torde blott behöfva erinras att med beslutet om östra stambanans anläggning afsågs att i sin naturliga och ginaste rigtning sammanbinda de skånska provinserna och största delen af Småland med hufvudstaden. Då östra stambanan i följd af denna sin vigtiga bestämmelse sattes främst i ordningen bland de stambanor, för hvilka i den Kongl. Propositionen till Rikets sednast församlade Ständer statsanslag äskades och af Ständerna jemväl då anvisades till påbörjande af arbetet å den godkända sträckningen mellan Katrineholm och Nässjö, så kan väl med skäl sättas i fråga om icke denna bana nu bordt tillerkännas företrädesrätt till åtminstone så stort anslag, som erfordras för att Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 55 undvika ett totalt afbrott i det pågående arbetet, hvilket nu snart fortgått så långt, som de anslagna medlen medgifva; — ett företräde, som torde få anses så mycket mera berättigadt, som ett afbrott i detta arbete måste tillskynda Staten en betydlig förlust genom nödvändigheten att afskeda en för arbetet väl instruerad personal samt för en ringa penning afyttra en dyrbar materiel, hvilket deremot icke skulle inträffa, om medel vägrades till de bananläggningar, till hvilkas utförande Stats-Utskottet nu förordat bidrag af statsmedel. Med anledning af nu anförda förhållanden och med åberopande af de flera talande skäl, som i de väckta motionerna i ämnet blifvit angifna, vågar jag vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, så vida icke betydligare anslagssumma kan beredas, till förberedande arbeten för fortsättning af östra stambanan emellan Norrköping och Linköping måtte anvisa, att i mån af behof från Riksgälds-kontoret utgå, en summa af 500,000 Riksdaler. “ af Riksdagsfullmägtigen O. J. L.
Riksdagsordningen förekornmande, så upplästes Välloflige BorgareStåndets ProtocollsLJtdrag af den 23 uti denna månad, innehållande inbjudning, att icke till afgörande företaga frågan om denna förändring i Grundlagen förr än i sammanhang med det , i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition och enskildta Motioner, ifrån StatsUtskottet förväntade förslag till ny instruction för Rikets Ständers Revisorer; och beslöt PresteStåndet, att, i afseende på anförde skäl, i förenämnde inbjudning deltaga. Från Välloflige BorgareStåndet* S. D. Remitterades till StatsUtskottet Kongl. Majus Nådiga Proposition i afseende på undsättni ngs-skuldernes liqviderande i Skaraborgs Län; och Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Kongl. Majus Nådiga Proposition, i afseende på Ekeskogarne i Riket. 124 Prot. Utdrag deri 26 Februarii 1829. S. D. Vid fdrnyad föredragning af dej den 23 dennes, pä bordet lagda, sedan forlidne Biksdag hvilande Grundlags-frågor, bi» föllos af ConstituiionsUtskottet föreslagne förändringar, nemligen : Tillägg af eit 7:de Mom. uti 14$. Riksdagsordningen , enligt lletänkandena N.-ris 42 och 44. uti i5 §. Riksdagsordningen, enligt be? tänkandet N:o 35. uti 17 §. 2 Morn. sista punkten RiksH dagsOrdningen, enligt Betänkandet N:o 42. uti 19 §. sista punkten och 22 §. förra och senare punkterne Riksdagsordningen, enligt Betänkandena N:ris 42 och 53. uti 37 §■ Regeringsformen, enligt Be? tänkandet N:o 30. uti 56 och Si §§. Regeringsformen, en? ligt betänkandet N:o 46, hvarvid iakttages, att det uti Betänkandet N:o 56, angående 56 §.
Här har blifvit anmärkt, att genom borttagande af orden ”gångbara pris” man har gjort det omöjligt för taxeringsmännen att komma till det relativa värde på hvarje egendom, som förut ägt rum. Jag tror deremot alldeles motsatsen. De flere gånger jag varit ledamot och ordf. i taxeringscomiteer, vet jag att det har handt, att flere ledamöter hafva fäst sig vid orden ”gångbara pris”. Deraf har följt, alt heraman, som kort före comiteernas sammanträde gått i handel och blifvit lill högt pris försålde, hafva blifvit uppskattade till detta höga pris, då deremot andra hemman, i samma ort belägne och till godhet fullt jemförlige med de nyssnämnde, men hvilka icke gått i handel, hafva blifvit taxerade lill ett vida lägre belopp. Deruti ligger visserligen en orättvisa. Att begreppet af en relativ uppskattning är inlagdt i den nya redaclionen synes mig tydligt, ty der står orden ”kunna tillvägabringa en rättvis taxering.” Jag kan icke föreställa mig, alt en taxering skulle kunna vara rättvis, så framt den icke är relativ, och således ligger uti ordet ”rättvis” just det, som man har anmärkt skulle uti § felas. Den 72 §:s sista morn., som blifvit åberopadt, tror jag icke egentligen har så nära sammanhang med den 68 §, sorn här blifvit antydt. Den 68 § är numera för taxeringscomitéen; förut var den för beredn.comiteen. Den afser det första stadium af taxeringen. Den jemkning, som i sista mom. af 72 § är åsyftad, kan icke gerna tillkomma taxeringscomiteerna eller de mindre districler, der de äga rum, utan dem tillhör egentligen pröfningscomitéerna. Just i anseende till den olika tydning, som den förra författningen åstadkom, tillföljd af det der begagnade uttrycket ”gångbara pris”, hvilket deremot i den nu föreslagna redactionen har blifvit uteslutet, anser jag §, sådan den nu är föreslagen, vara tydligare, än den förut har varit, och jag tillstyrker derföre bifall till Bevilln.Utsk:s förslag i denna punkt. Hr Rosenblad, Bernhard:
Grefven förlorade man redan i Wennersborg, de engelske lorderna fingo icke ens behålla sina titlar, och af den ryske prinsen fans ej qvar ens så mycket som hans nationalitet. Således fyra nästan så godt som säkra utsigter förlorade! Ty hade grefven förblifvit längre i Blendas sällskap, eller hade de andra verkligen varit hvad man ansett dem för, så skulle det icke ha lidit ringaste tvifvel att ju något blifvit af. Det uppseende, som Blenda väckte, var ju mer än tydligt: det bestyrktes tillräckligt af de på ångbåten varande unga männens trägna uppmärksamhet. I detta hade fru Emerentia rätt. Det fans fyra s. k. lejon om bord. I spetsen stod löjtnanten, som redan kallade sig gammal bekant. Dernäst kom en ung baron, hvilken påstod sig vara slägt med en sådan mängd familjer i hufvudstaden, att om hennes nåd och fröken ville hedra honom med sitt förtroende, skulle han bland sina fruntimmersbekanta kunna skaffa flera nyttiga protektioner i afseende på broderier och dylikt. Vidare kom en tjenstaktig kongl. sekter, som vurmade på den nya konstberidaretruppen och anhöll att få uppvakta fröken och hennes vördnadsvärda fru mor med biljetter till den första representation, som gafs efter deras gemensamma ankomst till Stockholm. Och ändtligen och slutligen en super fin handelsexpedit, hvilken syntes vara djupare träffad än någon af de öfriga, ty han supplicerade om den ynnesten att i vagn få föra damerna omkring till de kongl. lustslotten. Hänryckt och halft förryckt af så många triumfer, så många artiga och oegennyttiga anbud, hvilka lofvade dem både nytta och nöje, stred fru Emerentia i valet mellan de fyra kavaljererna; och om det varit baronen i stället för handelsexpediten som framställt förslaget om vagnarne och de kongliga slotten, så hade hon troligtvis bestämt sig åt det hållet. Men nu lofvade hon sig högtidligt att ej taga något beslut, ej en hårsmån uppmuntra någon, ty om Blenda redan gjort fyra, eller rättare fem, eröfringar under resan, hvad skulle det då bli, när hon kom till hufvudstaden!
Riksgälds-kontoret sålunda att ytterligare härå utbekomma R:dr 700,000: — Jemlikt föreskriften i 210 § af det för Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente, hafva Fullmäktige af influtna medel, hvilka icke erfordrades för dess förestående utgifter, äfvensom af amortissementsfondernas behållningar, dels genom uppköp af obligationer och dels genom utlåning emot af Fullmäktige godkänd säkerhet, gjort nedannämnde belopp räntebärande och för allmänna rörelsen tillgänglige, nemligen: under l:sta qvartalet 1864 R:dr 411,989: 32. » 3:dje » » » 565,000: — » 4;de » » — 2,443,931: 82. under l:sta qvartalet innevarande år R:dr 3,810,500: — » 2:dra » » » 1,149,600: — » Juli och Augusti samt förra hälften af September » 400,000: — 5,360,100: Följande lånebelopp hafva deremot blifvit återbetalde: under Usta qvartalet 1864 R:dr 1.065,000: — » 2:dra » » » 255,000: — » 3:dje » » » 648,112: 50. » 4:de ° » -. » 2:dra » » » 1,930,230: 28. » Juli och Augusti samt förra hälften af September » 2,810,000: — 6,457,108: 33. Vid den af Revisorerne den 10 innevarande månad verkställda inventering af de laneoch säkerhetshandlingar, som af Riksgälds-kontoret innehafvas, utgjorde sammanlagda kapitalbeloppet af, genom utgifna lån eller uppköpta obligationer, tillsvidare förräntade medel R:dr 2,827,055: 90.
—- i anledning af väckt fråga om indragning af Strömsholms Stuteri. XXXI. B. 67. XXXII. A. 255. — i anledning af å nyo framställd begäran om Härjeådalens återförläggande under Gefleborgs Län. XXXII. A. 313. — om upphörande af den Kronan hittills förbehållne optionsrätt till de uppå Kronoskattejord vexande Mästeoch StorverksTräd. XXXII. •— med anledning af erhållne återremisser å Utskottens gemensamma Betänkanden N:ris 9, 11 och 24. XXXII. B, 3oi. A. 313. XXXVII. E. 273. — i frågan om inställande af all påbörjad eller verkställd indelning till Ordinarie Rotering af hittills oroterad jord. XXXII. B. 3oi. XXXIX. A. 260. XLII. E. 47. XLVII. 10. — med anledning af erhållen återremiss å Betänkandet rörande sättet och vilkoren för 549 kruts transporterande genom landet för Bergslagernes behof. XXXII. B.3oi.A.314- Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i frågan om försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kungsöhr. XXXII. B. 3oi. XXXVIII. A. 13g. — i anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel till aflönande af en DjurLäkare i hvarje Län. XXXIII. B. 47 XXXV. A. 255. — i anledning af väckt fråga om en större och en mindre sädestorkinrättnings uppförande på allmän bekostnad. XXXIII. B. 475. XXXV. A. 274. — i anledning af återremisser å Utskottens under N:ris 32 och 34 förut meddeldte Betänkanden. XXXIII. B. 4?5. XXXV. A. 274. XXXVIII.
Härförutan kommer hela den summa, som tilläfventyrs inflyter, om tillåtelse lemnäs, att emot en kontant afgift vinna befrielse från beväringspligten, att utgöra ett Öfverskott, enär Kommitén icke på denna tillgång grundat någon beräknad utgift. Denna summa är förslagsvis antagen till. 150,000: —I | och anses böra ställas tili Kongl. Maj:ts disposition, för att användas till Bevärings-institutionens vidare utveckling. 303,708 20 155,223 Summa R:mt R:dr 458,931 59 79 f Bilaga M 3. FÖRDELNING på Länen af den Beväringsstyrka, beräknad till 10,000 man, som skall nttagas till vapenöfning serskildt för Landtoch Sjöbevärings-Districterna i förhållande till Folkmängden. Landtbevärings-Districter. Sjöbevärings-Districtei'. Tillsammans. Folkmängd. Beväring. Folkmängd. Beväring. Folkmängd. Beväring. Stockholms Gottlands Beväring är icke inberäknad i ofvanstående antal. Enligt meddelade uppgifter från Kongl. Statistiska Centralbyrån utgjorde Rikets hela folkmängd vid slutet af sistlidne qvinqvennium, eller den 31 December 1855 ett antal af 3,639,332 personer Om från detta antal afräknas befolkningen på Gottland 46,985 dito der beväringen är på serskildt sätt ordnad, så utgör återstoden 3,592,347 dito på hvilket antal skall fördelas den beväring, hvilken årligen bör vapenöfvas. — I fall denna del af Beväringen bestämmes till 10,000 man, så belöper följaktligen på en folkmängd af 359 personer 1 Beväringskarl till vapenöfning; på 3,592 personer 10 Beväringskarlar; på 35,923 personer 100 man Beväring; på 359,234 personer, 1,000 man Beväring, o. s, v.
Beredande af ökad skyndsamhet vid expeditionen i Kas-saafdelningen. än förut varit stadgadt; i följd hvaraf, från och med nämnde dag, vexlings-kassorna hållits öppna från klockan 10 förmiddagen till klockan 2 e. m., expeditions-kassorna från klockan 10 till klockan half till 2 och en af sistherörde kassor till klockan 2 eftermiddagen. § 9- Som det i § 10 af sednaste Revisions-berättelse uppgifna behof af tillökadt tjenstebiträde inom Sedel-kontoret icke allenast fortfarit, utan äfven från sistlidne Mars månad, då utgifningen från Banken af sedlar å Riksmyntsvalörer vidtog, ytterligare stigit, så att göromålen icke kunnat af den ordinarie tjenstemannapersonalen medhinnas, hafva Fullmägtige, uppå Understyrelsens vid serskilta tillfällen derom gjorda framställningar, funnit sig föranlåtne, dels berättiga nämnde Styrelse att utse två extra ordinarie tjenstemän att intill detta års slut, emot åtnjutande af full aflöning, såsom Kontorsskrifvare i Sedel-kontoret tjonstgöra, dels förordna en tjensteman att först under 3 månader, från och med den 1 Mars räknadt, och sedermera under ytterligare tre månader, likaledes emot full aflöning, bestrida Kommissariebefattning i nämnde Kontor, och dels medgifva, att till extra ordinarie tjenstemän hnge, intill nästkommande November månads utgång, för vissa arbeten derstädes, utgifvas serskilta ersättningar. § io. Till befordrande af större skyndsamhet vid expeditionen uti Kassa-afdelningen, om angelägenheten hvaraf föregående årets Revisorer i § 10 af deras berättelse jemväl sig yttrat, har Understyrelsen, i ämnet hörd, förmält sig icke kunna föreslå något annat verksamt medel, än att den vid 1854 års Riksdag indragna T.de expeditions-kassan, hvilken, enligt Rikets Ständers beslut, Understyrelsen egde att, till allmänhetens betjenande, hålla öppen under en tid af 5 månader af året, måtte få begagnas åtminstone under 9 månader, då göromålen inom Kassa-afdelningen vöre mest öfverhopande; men som Fullmägtige af Rikets
Nu slites han mellan behofvet af öfverensstämmelse på ena sidan, och på den andra sin skrämsel för allt bristfullt. Der han i min bok stöter på något oklart eller ofint, der lider han som om hela den förfinade verldens känsel koncentrerat sig och gått upp i honom. Gläder jag mig öfver en framgång, så kan han icke glädjas med mig, fast han önskar mig framgång; han känner endast att jag är fåfäng. Och det pinar honom. De fullkomlige äro icke fåfänga. Om jag får beröm är hans glädje ej heller oblandad: han känner hela tiden att menniskor finnas som kunna finna berömmet oberättigadt och skratta deråt. Han gömde Ola Hanssons literatursilhuetter och blygdes deröfver. Han såg en bok på salongsbordet, som jag skrifvit mitt namn på, Ernst Ahlgren, hans ansigte blef allvarsamt som vid en skam man sväljer, och han vände boken så att ej Rickert skulle se namnet. Han nämnde intet om S-e’s recension i Ny svensk tidskrift, fast han läst den.236 Jag måste lofva hans mostrar att icke säga något om att han blygs öfver mina kryckor, och de sökte öfverbevisa mig om att han icke gör det. Deras ängslan rörde mig till medlidande. De bådo mig berätta för honom att Lundegård dedicerat sin bok till Karl Wåhlin med ”aktning för hans armbågar”. – De visste att han skulle finna det roligt, sade de. Jag fick sedan veta orsaken. De ville lägga hyende under hans fåfänga, som de misstänkte Karl Wåhlin för att ha sårat. Denne hade nämligen på systerns bröllop sjelf hållit två-tre tal, i stället för att anmoda Lars P. om att hålla det ena. – Taktlöst för öfrigt af Karl.237 När Esmann var uppe hos mig, kom jag att nämna att jag håller mig med skizzbok. ”Hvad skriver de i den?” sade han en smula spydigt. ”Tankar? Jag riktigt öfverrumplades af skratt vid denna naiva qvickhet. ”Tankar? Men hvem tror ni mig vara! Tankar? ha, ha, ha! Nej fakta skrifver jag, ingenting annat.” Han drog öronen åt sig.