Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dina klippo, den dig födt hafver, den öfvergaf du, och förgat den Gud, som dig skapat hafver. Och då Herren det såg, vardt han vreder öfver sina söner och döttrar; Och han sade: Jag skall förskyla mitt ansigte för dem, och vill se hvad dem på sistone vederfaras kan; ty det är ett afvogt slägte, och sådana barn, der ingen tro uti är. De hafva rett mig på det som icke är Gud; med deras afguderi hafva de förtörnat mig; och jag skall reta dem igen, på det som icke är folk; med ett galet folk skall jag förtörna dem. Elden är upptänd i mine vrede, och skall brinna intill det nedersta helvetet; och skall förtära landet med sin växt, och skall uppbränna bergsgrunden. Jag skall samka olycko öfver dem; jag skall förskjuta alla mina pilar på dem. För hunger skola de försmäkta, och förtärde varda af skälfvo och ond sår; jag skall låta komma till dem vilddjurs tänder och grymma ormar. Utvärtes skall svärdet föröda dem, och invärtes förskräckelse; både dränger och pigor, den som dir med dem gråhårota. Jag skall säga: Hvar äro de? Jag skall borttaga deras åminnelse ifrå menniskomen; Om jag icke skydde för fiendernas vrede, att deras fiender icke skola varda stolte, och måtte säga: Vår höga hand hafver allt detta gjort, och icke Herren. Ty det är ett folk, der intet råd uti är, och intet förstånd är i dem. O! att de vise vore, och de måtte besinna, hvad dem framdeles öfvergå skall. Huru kommer det till, att en skall jaga tusende af dem, och två skola komma tiotusend på flyktena? Månn icke deras klippa hafva sålt dem, och Herren hafver öfvergifvit dem? Förty vår klippa är icke såsom deras klippa; våre fiender äro der sjelfve domare om. Deras vinträ är Sodoms vinträ, och af Gomorres åker; deras drufvor äro galle, de hafva bitter bär; Deras vin är drakaetter, och grymma huggormars galle.
Skjutsningen är öfverallt ställd på entreprenad, från medlet af 1845 i Ångermanland och från och med 1850 i Medelpad, med undantag al några få från allmänna trafiken aflägsna stationer, der skjutsentreprenad kan anses mindre ändamålsenlig. Också bar entreprenaden medfört båtnad, särdeles för de skjutsskyldige, hvilka säkerligen finna med sin förmån öfverensstämmande att denna inrättning bibehålles. De gamla skjulsregleringarne af 1783 lör Medelpad, 1793 för Norra Ångermanland och 1805 för Södra Ångermanland hafva ofta af allmogen varit rättvist öfverklagade för deras ojemna, till nuvarande förhållanden ingalunda passande fördelning. Åtgärder hafva derföre blifvit vidtagne för tillvägabringande af ett rättvisare förhållande. För Norra Ångermanland har det lyckats Kongl. Majlis Befallningshafvande i Wester-Norriands och Westerbottens Län alt, efter en 20-årig tvist, äfven komma i tillfälle att under den 13 September 1850 fastställa en ny reglering, hvilken, efter af några få socknar deröfver anförda besvär, för närvarande beror på Kamtnar-Kollegii pröfning; och för Södra Ångermanland är en sådan reglering under arbete, samt för närvarande beroende på undersökning vid domstolarne i orten. Hvad som alltid kommer att blifva betungande är skyldigheten att utgöra skjuts till gästgifvaregåi dar, belägna pä ett betydligt afstånd från den skjutsandes hemvist, så att, till exempel, flera socknar i Norra Ångermanlands nuvarande fögderi äro, enligt författninga ine, förpligtade att bestrida skjutsningen vid tre inom Nordmalings, till fögderiet fordom hö - jd 85 rande, numera lill Westerbottens Län förlagda, härad befintliga gästgifvaregårdar på ett afstånd af många mil från den skjutsandes hemman, och hvilken skyldighet följaktligen icke kan fullgöras in natura.
Hr Gripenstedt slutade sitt yttrande med det tillstyrkande: ”att de i ordinarie räntan ingående hufvudpersedlar, hvilka för hvarje ort skola framdeles ”varda bestämda, må oförändrade bibehållas; men att de min”dre betydliga, hvilka äro beroende af markegång, efter ett, på ”grund af de nästförflutna 20 årens markegång faststäldt medelpris, förvandlas i penningar tilt visst belopp, som med öfriga i ”räntan ingående penningar sammanslås”. Det var på grund af dessa motiver, hvilka jemväl lill en del omförmälas i K. M:s Den 20 Maj f. m. 167 Nåd. Propos., sorn det förslag framställdes, hvilket vid förra Riksdagen vänn samtlige RiksStins bifall, och hvilket sedermera föranledde deputerades hörande i länen, i afseende på hvilka hufvudpersedlar de önskade bibehållna, hvar för sitt län. Jag frågar om någon från nämnde moliver och förslag kan draga annan slutföljd, än alt det föredragande StatsRådet liksom K. M. helt och hållet ogillade den redan vid 1848 års Riksdag förkastade grundsatsen, att omsätta vissa persedlar i andra, eller att på det sätt blifva af med en räntetitel, alt den inginge i en annan. Jag hemställer om icke uppenbarligen både ord och mening i föredragandens yttrande och Konungens Propos. hänlyda derpå, att de hufvudpersedlar, som enl. bestämmande framdeles (d, v. s. genom ny propos. till denna Riksdag) komme att bibehållas, skola förblifva oförändrade, hoc est till qvantiteten hvarken större eller mindre än f. n., men deremot alla öfriga persedlar förvandlas i kontant och tilläggas den n. v. penningeräntan.
Således och med all vördnad för 83 §:n Iteg.F:n, sorn föreskrifva' bokstaflig tolkning, och åtlydnnde denna §., tolkar jag grundlagens stadgande så, att med hela Statsrådet menas det verkligen för handen varande Statsrådet, alldenstund grundlagssliftarens mening omöjligen kunnat vara, att det skulle linnas .en enda dag på hela året, ännu mindre veckor eller en längre tid af året, hvarunder Konungen icke skulle kunna grundiagsenligen afgöra de ärenden, som äro aldramest maktpåliggande. Detta är min speciella anmärkning. Den generella anmärkningen är den, i hvilken min bevisning skulle blifva ganska lätt och jag tror ganska bindande, om jag icke afhölles och begränsades af 3 och go §§:na Reg.Ftn. Således inskränker jag mig till att säga, hurusom det är för oss alla notoriskt, d. v. s. för oss alla kändt med den största allmännelighet och visshet, att K. M. gjort bemödanden till Statsrådets completterande, och vid denna notoritet af detta förhållande kan jag icke inse hvarken beböfligheten eller lämpligheten af denna hemställan, hvilken jag således anser böra till ingen åtgärd föranleda. Ilr Lagerheim, Lars Magnus: Utan alt ingå i några detaljer, hvilka äfven grannlagenheten torde till viss grad förbjuda, hvarken ang:de Utsk:s behörighet att med en sådan skrifvelse framkomma, hvilken behörighet jag anser vara ingen, ej heller om Rogeringens mer eller mindre omöjlighet eller åtminstone stora svårighet att verkställa hvad med denna skrifvelse i ögonblicket åsyftas, hvilken svårighet jag anser vara af ganska ömtåligt och mångfalldigt slag, inskränker jag mig nu blott till att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på de symptomer af regeringssjuka, som sig från början af denna riksdag hos både ConstUtsk. och StatsUtsk. tydligen uppenbarat. Alla inkräktningsförsök af R. St. på konungamaktens område äro högst vådliga, och från en sådan regerande Ständers minsta inkräktning till regerande Ständers blods-commissioner är steget halt och lätt.
Det har icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, isynnerhet som motioner blifvit ifrån alla RiksStåndan frarnstäldte om orättvisan och olämpligheten af bibehållande af dea ifrågavarande minimitabellen, att densamma nu, som i alla förflutne tider, är för nationen förhatlig, och då Utskottet till större delen utgöres af Ledamöter ifrån landet, hvilkas erfarenhet måsta besanna, hvad icke en gång af andia medborgareclasser är betvifladt, att nemligen, i följd af de, på förflutne h,ögre Spanmålspris, åsatte högre vården, å egendomar, i stället för bevillning af 2 R:dr för tusende af egendomsvärdet i likhet med de i 2 Art. 4 § upptagne Bergverk, Fabriker, Verk och Inrättningar* hemmanen måst utgöra närmare dobbel bevillning än vara borde, jemlikt antagen beräkningsgrund, sedan genom nedsättning i spannemålspris, hemmansvärdet i allmänhet fallit. Den 12 Maji f m. till hälften af det, hvarpå nuvarande hevi 11— rungsbcräkning grundades, så hade det varit art förmoda, att
Hans Exc. Herr Justitiae-Stafs-Ministern, Grefve Sparre, Hans Exc. Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Stjerneld, Stats-Råden; Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Finer, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Hans Excellens Herr Justitim-Stats-Ministern uppläste ett på Kongl. Majits Nådiga befallning uppsatt förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer, om ändring i 85 § Regeringsformen, i afseende på Tryckfrihets-förordningens egenskap af Grundlag, äfvensom i sammanhang dermed, uti åtskillige §§ i Regeringsformen och Riksdags-ordningen; hvilket underdåniga förslag, sådant det tinnes detta protokoll bilagdt, Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, täcktes i Nåder gilla; Och skulle den sålunda beslutade Nådiga propositionen skyndsamt till Rikets Ständer allemnas. Ex protocollo Sv. P. Ekstrand. 8 Kongl. Maj.-ts Nåd. Skrifvelse, N:o 85. ]\:o 85. * Ank. till Exp. Utsb. d. 14 Juni 1854, kl. 5. e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om Fyr-anläggning å Gottska Sandön, eller utläggande af ett fyr far ty g vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne; Gifven Stockholms Slolt den 27 April 1856. Med anledning af Rikets åren 1840 oell 1S41 församlade Ständers, i sammanhang med beviljandet af extra anslag till förbättringar i båkoch fyringsväsendet, m. m. derom gjorda underdåniga anhållan, samt till följd af Kongl. Majits till dess förvaltning af Sjö-ärendena i ämnet meddelade Kådiga föreskrift, förrättades år 1844, af dertill utsedda sakkunnige personer, undersökning för utrönandet af behofvet af en fyrs anbringande å Gottska Sandön.
Och när Utsk. hade bemödat sig att derå lemna ett nöjaktigt svar, så hade det först för allmänheten bort kunna klart bevisa, att denna sedelindragning visserligen icke är större, utan tvertom mindre, än den utvexling af silfver, som samtidigt har ägt ruin, och som till densamma »ilisa är den enda och rätta anledningen; emedan det väl ej kan finnas någon, som vågar påstå, alt icke, för allt det silfver, som ur Banken utgår, motsvarande värde i sedlar bör dit ingå; — ty man måste väl åtminstone bestämma någon proportion, hvarefter den utelöpande sedelstoeken skall vara beroende af den metalliska valuta, på hvilken den är grundad, och dä tror jag, att om man också icke vill bibehålla hvad som icke hittills varit i vissa hänseenden föreskrifvet, alt nemi. när två riksdaler i silfver ulgifvas, så skola fem riksdaler i sedlar indragas, så bör man väl aldra minst antaga för gifvet, att sedelstocken skall vara underkastad alldeles samma tluetuation, sora den metalliska eassan, eller att för hvarje riksdaler i silfver, som ur Banken ut - Den i' J December. går, sä skall en riksdaler i sedlar dit i stället ingå och qvarblifva. När således den verkliga roten lill det onda icke kunde sökas i sjelfva sedelindragningen, så skulle nian då hafva ledt sig tillbaka än högre upp i kedjan af de verkande orsakerne, det vill säga lill den silfverulvexling, som har föranledt denna sedelindragning. Fast man ieke eller härvid, som jag skulle hafva önskat, har sökt att utreda och kunna uppgifva det verkliga beloppet, har man dock i betänk, omtalat, att mycket af Bankens silfver gått till Finland, för den inlösen af der gångbara Svenska bancosedlar, som för ett par är sedan blef anbefalld, och det torde väl vara sanning i detta påstående; men huru dermed må vara, så kan naturligtvis della silfver, som af sådan anledning sökt sin väg till Finland, icke gerna i någon män hafva medverkat, ens med den ringaste andel, lill den indragning, som försiggått af den sedelstock, som varit utelöpande i Sverige.
Törnes löfte, vid allmänna sammankomsten å Svedje gästgifvaregård den 30 sistl. maji, att för reqviranters behof anskaffa hvarjehanda frösorter såsom wasaråg, …[?] linfrö, thimotei frö m.m. angåfvo följande \sin önskan/ att denna sommar erhålla wasaråg, nemligen Olof Ersson äldre i Österåsen 4 kpr Olof Salmonsson i Svedje 4 Nils Carlsson i Österåsen 4 Erik Ersson i Svengården 4 Erik Ersson i Kallgården 4 And. Håkansson i Storgård 4 Comminister Edlund 4 Klockaren Sven Ersson 4 § 3. Till följe af directionens öfver Allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm skrifvelse, den 27 sistl. mars till M.V. Consistorium i Hernösand, intagen uti dess circulaire no 331, gjordes nu, enligt derom skedd pålysning, reqvisition af barn från Stockholms Allmänna Barnhus af följande välfrägdade och med eget hushåll försedda personer inom Häggenås församling, nemligen: Stafsgård Kougsta Österåsen Jonsgård Österåsen Storgård Gungård Backegård Grötom Österåsen Nygård Storgård Andersgård Kougsta Erik Nathanaelsson begär en flicka om Pär Richt gosse om Jonas Nilss. Eklund flicka Joh. Mattss. Strömlander d:o Johan Pärss. Grund d:o Olof Olofsson Pär Johansson d:o Nils Carlsson d:o And. Håkansson d:o Lars Bäck d:o Olof Hemmingsson d:o Olof Hindricksson gosse And. Andersson flicka Erik Ersson Svengården gosse Olof Ersson flicka Erik Olofsson d:o And. Andersson gosse Olof Nilsson flicka Österåsen Erik Ersson äldre Pär Pärsson Grötom Hans Elf Häggesta Lars Loo Kougsta Gudmund Pärsson Häggesta Erik Ersson Stor Munkflohögen Karin Eskilsdotter Pär Pärsson Jonas Månsson Österåsen Erik Ersson Kallgård Pål Ersson Klockaren Sven Ersson Huse Erik Pärsson gosse d:o flicka d:o d:o d:o gosse d:o flicka gosse d:o flicka d:o Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund
Att den är mycket folkrikare och bördigare, än mångdubbelt större trakter i. södra Sverge, genom hvilka stambanor anläggas, lärer väl vara otvifvelaktigt, likasom att underlägsenheten vid jemförelse med kustlandet fullt uppväges af de olika orternas ännu större skiljaktighet i afseende pä kommunikationer. Då nu våglängden af stambanan Stockholm—Upsala—Sala, omkring lif mil, samt af ortsbanan Westerås—Sala i dess raka linie, med undvikande af böjningen öfver Sevalla, omkring ä j mil, eller tillsamman 15{ mil, endast uppgår till ungefärligen samma längd, som den af Kommittéen föreslagna kustbanan med sina utgreningar, men förstnämnde linier vida bättre än denna sednare skulle tillfredsställa rörelsens behof, samt skäl äro för handen att högeligen betvifla någon i verkligheten billigare byggnadskostnad öfver Almarestäket och den för sin bördighet så mycket berömda kustorten, der expropriationerna måste blifva mycket dyrbarare än utefter östra linien, ehuru de af olika personer och sannolikt på olika grunder verkställda vägundersökningarne och derpå grundade kostnadsförslagen nu angifva ett motsatt förhållande, kail jag omöjligen inse någon vare sig financiell eller statsekonomisk grund, hvarföre stambanan skulle ryckas ur sin på en gång med systemet öfverensstämmande och af de särskilda orternas verkliga behof påkallade riktning. I öfrigt tillåter jag mig åberopa de närmare och med sakkunskap upprättade beräkningar öfver förhållandet emellan trafik-inkomsten på de olika linieina, som innefattas i Kommitté-ledamoten Grefve Taubes reservation, hvad angår norra stambanan från Stockholm till Sala. 2 10 Rörande stambanans fortsättning från Sala till Storvik liar endast okulär-undersökning hittills blifvit förrättad. Redogörelsen för denna undersökning, hvilken förvaras bland Kommittéen meddelade handlingar, upptager 2me alternativa linier, af hvilka i synnerhet den ena skall möta ganska ringa hinder i sin riktning till Storvik, hvilken punkt på Gefle—Dala jernväg åter ligger betydligt lägre än Robertsholm, samt följaktligen bör kunna uppnås utan öfverskridande af det normala lutnings-förhållandet på statens stambanor.
Då jag härtill lägger den upplysning, jag erhållit af en af de ledamöter, som reserverat sig mot förevar, betänk., nemi. att beslutet grundat sig på en omröstning, dervid i3 röster emot Den 6 Augusti f. m. i73 12 tillstyrkt inrättningens bibehållande, samt att flera ledamöter vid omröstningen varit frånvarande, tror jag, att man med mera skäl kan tillstyrka bifall d det betänk., Utsk. förra gången afgifvit. Jag kommer således att biträda den mening, som Hr Stuart yttrat. Hr Rosenblad, Bernh.: För min del tillstyrker jag bifall till Utsk:s sednare betänk., dock med den förändring, att jag på samma gång tillstyrker, att R. St. måtte i underd. hos K. M. anhålla, att, derest K. M. skulle i nåder anse lämpligt, att det nuvar. nummerlotteriet förvandlas till ett classlotteri, K. M. täcktes vidtaga denna förändring. Jag öfverlemnar till Hr Gr. o. Landtm, att bestämma, huruvida denna fråga bör antingen anses såsom föremål för en ny motion eller sättas i samband med det ämne, som nu är under öfverläggning. Skälen för mitt tillstyrkande i detta fall vill jag icke nu upprepa, då jag förut 2.'ne gånger haft tillfälle att redovisa för dem samt dervid ådagalagt, att det är det enda sättet att, jemte bibehållande af en statsinkomst, hindra betydliga summors utgående ur landet till främmande lotterier. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ansåg sig böra till Hr Rosenblad hemställa, om ej hans framställning innehölle en helt ny motion. Hr Rosenblad: Då en motion i början af riksdagen af mig blifvit väckt, som innehöll detta förslag, ansåg jag icke olämpligt att nu upptaga frågan derom, särdeles Som ordet nummer framför det lotteri, Utsk. ansett böra bibehållas, kunde lägga hinder i vägen för mitt förslags antagande framdeles, i händelse Utsk:s förevar, betänk, bifalles.
Använd edra snillegåfvor till menniskors gagn. Gör någon verklig nytta i verlden!” Dylika skarpa läxor sparades icke. Redactionen mottog dem, tryckte dem – och dref gyckel med dem; åtminstone så ofta de voro skrifna utan talent; i motsatt fall blef man ond, beskärmade sig, ropade om skenhelighet, förföljelser o. s. v. Så förgrymmades man häftigt öfver ett (troligen) af Bergklint författadt genmäle, som sökte ådagalägga att Christendomen, långt ifrån att för Poesien vara menlig, leder henne till nya och ymnigare källor af skönhet. Men också blef der den förutnämnda uppsatsens auctor beskylld rakt fram, att i allmänhet vara en ”Religionens hemlige undergräfvare”, och tillika särskildt ”i sina qvicka poemer plaidera för de behagliga och tjusande laster”. I denne föregångares spår, men med enkom hänsyn till den sista punkten, insände någon annan en skrifvelse ”till den Sinnliga Kärlekens Sångare” (1781, N:o 98): författad med mindre framställningsgåfva, men full af sanningar. ”Många af våra bästa snillen måla sina miniatur-stycken för Fröjas tempel med samma ifver och qvickhet, hvarmed de borde förherrliga kyskheten och dygden. Källorna till det moraliska onda i vår tid äro: fylleri, hos de ringa; och en lösaktig sinnlig kärlek, hos de bättre”. Hvarthän detta skall föra, upplyses genom exemplet af den ohyggliga skörlefnaden på det vackra Otaheiti, för hvilken de förnämste i landet inrättat en egen orden. – Märkvärdig erinran i en tid, då man eljest allmänt inbillade sig, att på Söderhafsöarne ha igenfunnit mensklighetens ursprungliga naturoch oskulds-tillstånd! – Omsider tycktes likväl dessa och andra tidningens lyten behöfva ett slags ursäkt. Artikeln heter: ”Reflexioner öfver Dagblad i allmänhet och Stockholms-Posten i synnerhet; öfver någonting och ingenting”.
Uti ett inom Borgare-Ståndet afgifvet, samt till Stats-Utskottet remitteradt memorial, har Herr M. Lindstedt, med åberopande deraf, att industrien och näringarne inom Jandet städse, och särdeles i fall, dä enskilde industri-idkares ihärdighet 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 140. och bemödanden brutit nya banor för arbete och verksamhet, rönt behöflig vård och hägn medelst uppoffringar af det allmänna, påkallat uppmärksamhet och uppmuntran för ett industriel företag uti en särskild och hittills foga. bearbetad gren af den svenska näringsfliten. Sedan nemligen, genom ett af Kongl. Maj:t, uppå derom gjord underdånig ansökning, i nåder beviljadt understöd af statsmedel, dåvarande Eleven vid Fria Konsternas akademi och Muraregesällen, numera Fabriksidkaren Johan Richard Schram erhållit tillfälle att under åren 1856 och 1857 företaga en resa genom Tyskland, Belgien, Frankrike och England, för att vid dervarande större stenhuggerier utbilda sig för detta yrkes framtida bedrifvande här i sitt fädernesland, hade, efter hemkomsten pä hösten sistnämnde år. Schram börjat att för egen räkning och med tillhjelp af 2:ne unga bondesöner utspränga, hugga och bearbeta några i Roslags skärgård på och invid Singön belägna kalkstensbrott, innehållande flera olika nyanserade sorter, landets klimat särdeles väl motstående samt till monumentala och arkitektoniska ändåmål utmärkt tjenlig och vacker marmor, hvaraf åtskilliga prydliga grafvärdar förfärdigats. Marmorblockens huggning och slipning på sätt som ända till sistlidet års höst skett, blott för hand, hade likväl gjort arbetet senfärdigt samt produkten fåtalig och dyr, hvarföre den omförmälde industri-idkaren nyligen, jemte nödiga åbyggnader, på stället uppfört en fabriks-byggnad med ångmaskin, hvarigenom företaget arbetsförtjenst åt 16 arbetare, hvilka samtlige vore Singöboer, tillförene mest idkande sjöfart och ett ringa lönande fiske, men hvilka blifvit af bemälde Fabriksidkare inlärde samt förvärfvat mer och mindre skicklighet i stenhuggeriet.
Banko, beräknade efter 27 mark 12 sk. per mark finsilfver, kölnisk vigt, eller å omkring tjugu millioner Riksdaler riksmynt; hvilket lån skulle, efter afdrag af 2'/2 procent provision, utgå inom loppet af tre år från den dag, kontrakt derom afslöles, i trettiosex lika delar, en för hvarje månad, samt återgäldas med 4'/2 procent ränta och 1 procent amortering årligen; och har Heine under vissa förbehåll förklarat sig villig att, förrän obligationerna utfärdades, aflemna högst Fyra millioner mark Hamburger Banko; hvarjemte han alternativt framställt det förslag, att provisionen kunde till 2 procent nedsättas, om, under enahanda vilkor i öfrigt, långifvarne lemnades öppet att sednast inom berörde tre år från kontraktets afslutande bestämma sig, huruvida de önskade lemna ett ytterligare lån af sju och en half millioner mark Hamburger Banko, motsvarande omkring Tio millioner Riksdaler riksmynt, hvarmed lånesumman i sådant fall borde ökas. Uti högstberörda, af samtliga Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade, skrifvelse har Kongl. Majit tillika fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att Herman Bih. lill R. St. Heine förklarat omförmälda anbud icke vara för honom eller hans hufvudman bindande längre än till och med den 25 innevarande månad. Vid emottagningen af Riks-ståndens remisser å denna skrifvelse jemte öfriga förevarande ärende rörande handlingar, ansåg sig Slals-Utskollel böra, för erhållande af ytterligare upplysningar jemte erforderlig utredning of frågan och dertill hörande omständigheter, inhemta Fullmäktiges i Riksgälds-koulorel yttrande i ämnet; hvilket yttrande Fullmäktige nu afgifvit, med anmälan att den för ifrågavarande låne-anbuds antagande eller förkastande först bestämda tiden af Herr Heine blifvit utsträckt till den 28 i denna månad, samt att samma anbud följaktligen vore för honom förbindande till och med sagde dag.