Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Björnstjerna), — att bordläggning andra gången skulle ske, icke till följd af min egen, utan med anledning af utaf Utsk.-ts närvarande ledamöter gjord begäran, för att blifva i tillfälle att närmare, än vid en uppläsning, kunna taga del af motionärens då meddelade upplysningar i ämnet, isynnerhet sorn: l:o Utsk:t »varit tveksamt om syftet med motionen»; 2:o Motionen, en ibland de sednare väckta, icke ännu var tryckt, ej endast då densamma inom Utsk:t behandlades, utan icke en gång då Utsk:s-Betänk:t förevar till afgörande; 3:o Ett i och för motionens närmare utvecklande af mig hafdt anförande då ännu icke medhunnits att till Utsk:t eXpe - 262 Den 3 Februari f. m. dieras, och deraf jag den 20 Dec. endast kunde förevisa korrekturet till det ännu ej färdigtryckta protokollet; och slutl. 4:o Den af mig sedermera för fullständigare utredande af motionen den 20 Dec. gjorda framställning naturligtvis icke kunnat vara Utsk:t samma dag bekant, hvarföre först bordläggning andra gången och, då detta ej medgafs, återremiss af motionären begärdes för möjligheten af att sätta Utsk:t i tillfälle att erhålla del utaf den upplysningsvis gjorda framställningen; Men Ekon.-Utsk:t tycktes ej vilja mottaga några upplysningar för skingrandet af sin »tveksamhet» om »syftet med motionen.» Denna behandling af en behörigen väckt och till Utsk. vederbörligen remitterad motion synes mig böra på det högsta ogillas, till förekommande af prejudikat för framtiden (hodie mihi, eras tibi); hvarföre jag ock härmedelst icke allenast med mera utförlighet, än såsom vanligtvis är fallet vid en reservation, mig reserverar, utan äfven uti protokollet nedlägger min protest, under åberopande af dels mina förut uti frågan hafda anföranden, dels ock de talares, hvilka under diskussionen rörande andra motioner återkommit till ogillandet af Ekon.-Utsk:ts förfarande härutinnan.
N:o 17, i ani. af väckta förslag om Bankoviusteus användande, samt om Bankens deltagande i ett utländskt låu. lista punkten. Hr Lefrén, Johan Pehr, anförde skriftligen: BankoUtsk:t medgifver (sid. 8) l:o, som orden lyda, »att hufvudsyftemålet med Hr Lefréns förslag att genom Bankovinstens kapitalisering bilda en för betryggande af Bankens vexlingsförmåga tillräcklig reservfond, bestående af sådana räntebärande papper, hvilka när som helst kunna i silfver förvandlas, är fullt riktigt; men då motionen, såsom redan blifvit antydt, förutsätter, att Bankens år efter år hopsamlade vinst skulle under alla förhållanden användas till anskaffande af dylika papper, föranlåtes Utsk:t erinra om de hinder och betänkligheter, som deremot möta och som, efter hvad Utsk:t Ilen 22 Februari. 605 tror sig utan svårighet kunna ådagalägga, äro af den beskaffenhet, att förslaget, om det, sådant oaktadt, utfördes, icke skulle leda till Hankens eller landets fördel.» Utsk:t säger vidare 2:o: »under en tidpunkt, då, i följd af gynsamma handelsförhållanden eller andra orsaker, vexelöfverskott förefinnes. Hr Lefréns förslag att använda Bankens årliga vinst uteslutande till inköp af vexlar och att för dem anskaffa goda räntebärande papper, hvilka lätteligen kunna på utrikes ort i silfver realiseras, onekligen är en ändamålsenlig och verkställbar utväg till Bankens konsoliderande, emedan Banken i sådant fall för sina vinstmedel beredes en tillgång, som representerar motsvarande metallisk valuta, utan att sedelstocken ökas med mera än just det i sedlar, hvilket förut såsom vinst till Banken indragits.» Utsk:t säger vidare 3:o: »annorlunda blifver deremot förhållandet, om det skulle såsom ovilkorlig regel föreskrifvas, alt de ifrågasatte operationerna skola ske under alla förhållanden och i en lång följd af år, icke blott då vexelöfverskott, utan äfven då vexelbrist är för handen.
433 ga fordrat, at de högre Ämbetsmän, som närmast omgäfwo Hans Majtts f. d, Kouungeuo person och utförde dest bud, och befaslnunpar skulle, dä inga föreställningar hulpo, och Rikets undergäng med stora sing bereddes, hafwa nedlagt sine Ämbeten. Denna förebräelse kari dem således göras; utan at inga i pröfningen deraf torde jag blott böra kalla Högloft. Ridberffapets och Adeftns upmärkfambet pä den ofantelrga ffillnap som upstär emellan Riksförräderi och swaghet, emellan en enftilt handling, för hrvilken ingen laqförning kan äga rum, och en offerrtelig anklagelse af Rikets Stander för brott emot Staten. Om män bafwa funnits, som smickrat f. d. Konungens käraste fördomar, sä har pä dest beftut ingen wärkat, det är ej pojkars prande, om ock betalta, fröjderop, ej prunkande illuminationer, som under rubrignaf Riksförräderi kunna hänföras, och om nägon derföre tros förtjena antingen medömkan eller ätlöje, sä kan för denna handling, allmänna opinionens ätgärd. under ingen förevändning af Lag och billighet sträckas längre. I andra Länder der conseitmi^nc-n bjuder answarighet för Statens Ämbetsmän, och der anklagelse, i kraft deraf, af Lagstiftande Masten emot dem göres, sker detta likwäl alltid för bestämda fall och emot wista nä ruda personer; aldrig i allmänhet, eller utan benus. De Lommission r, som til följe af ärs Regeringsform wore uprättade, bade äfrven lika bestämda föremäl. Om den i fräaa närande Lommissionc-n sättes torde sammaregel böra lämpas pä densamma, närande grund - 4Z6 Den 2 Junit. Zrund-pkincixen för all lag och rättwisa, at cn anklagare stall styrka sanningen af hwad han anfört, och den anklagade njuta laga rätt til förswar sig til goda.
I fråga åter om kostnaden för det ifrågavarande, af Kronan år 1859 från Stockholms Stad inköpta f. d. Geijerska husets anordnande till nu ifrågaställa ändamål, så hade densamma blifvit af Öfverintendents-embetet beräknad till följande belopp, nemligen: ersättning till Staden för återstående 10$ år, räknadt från den 1 nästkommande Oktober, af den tid utaf 15 år från köpets afslutande, som Staden eger dispositionsrätt öfver nämnde egendom, å 5,500 R:dr årligen R:dr 57,750: — reparationskostnad för byggnadens iståndsättande enligt hos Öfverintendents-embetet uppgjordt ritningsoch kostnadsförslag 17,162: — Transport tillsammans 74,912: — fi Stats-Utskottets Utlåtande N:o 106. Transport 74,912: — eller med kontraktsenligt afdrag af onera och underhållskostnader under förberörda 10^ år, förslagsvis beräknade till ett årligt belopp af 200 R:dr ' 2,100: - R:mt R:dr 72,812: — Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit och med anledning af hvad upplyst blifvit rörande de allt mer och mer tilltagande sättningsskadorna på f. d. Ridderstolpeska huset, i följd hvaraf anskaffandet, för det derstädes inrymda Riksarkivet och dess i ständig tilivext varande samligar, af annan tjenlig lokal med tillräckligt utrymme ej allenast för det närvarande, utan äfven för en längre framtid, vore af högsta behof påkalladt; hade Kongl. Maj:t funnit Sig föranlåten att ånyo til Rikets Ständer i förevarande ämne göra nådig framställning; och som Kongl. Maj:t, i sådant afseende, funnit det af Öfverintendents-embetet framställda förslag, att för Riks-arkivet upplåta omförmälde, af Kommers-kollegium m. fl. embetsverk nu begagnade egendom N:o 4 å Riddarholmen, vara i allo ändamålsenligt; har Kongl.
Se vidare: » om upplåtelse åt Gellivare-bolag af mark för anläggning af, se, Gellivare-bolag. i x> om ersättning för jordförlust genom anläggning af, se Grimstorps by. i *> om anläggning mellan Stockholm och Upsala af 4 1 160 2 i » om d:o från Stockholm till Sagån af 4 1 160 5 1 » om d:o från Arboga till Kö- ping af 4 1 160 7 \ 5 Sept. 31 Aug. 1 Sept 1 Sept. D om d:o från Lindesberg till Frövi station af... _ 4 1 160 9 » om anläggning från Askersund till Gatugårda af - 4 1 160 9 ) — 36 — SL W cd" ® t-1 O era cn r-" ai p B > CD g i & O CD ö ö a 5 P7- P Biks-Ståndens Beslut. co ** 2 pj 2* -1 & Sr CD eias crq CD ■?-! sn 2. "J £L P EJ EJ JE. m - ' 2- p° SS P td CD J. ° rv £5. t1 r rp °P CD “ CD M. • CR CO cT1 ertRidd. o. PresteBorgareBondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. April J 1 anledning af olika beslut — 4 1 189 — 23 Maj 23 Maj 26 Maj 23 Maj 57 » om ordningen för utbetalningen 25, 26 April 25 April / i af medlen till 52 4 1 86 49 25, 26 April 25,26,28 April ! 64 22 » angående ränteoch amoteringsanslag för det nya lån som b. 6 Juni g. 2 Juni afslutas för Statens — 4 1 lil — b. 6 Juni b. 9 Juni » om åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhålls-kostnab. 5 Sept. g. 25 Aug. 169 25 derne på Statens — 4 1 158 — b. 1 Sept. b. 29 Aug. » om anskaffande mot Stats-obligationer af medel till, se Statsobligationer.
Ilan styre såsom Regent med all Konungslig makt och myndighet, enligt denna Regerings-Form; dock må Ilan ej adeligt stånd och värdighet förläna, elb-r till grefligt och friherrligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga förtroendesysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar. Finnes ej till thronföljden berättigad Prins, eller har den dertill närmast berättigade ej uppnått den i 41 § för myndighet stadgade ålder, eller är ?! Konstitulions-Ulskotlets Memorial M 2, han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norge hindrad att lli/isstyr elsen öfvertaga, före Stats-Rådet styrelsen med samma makt sorn Regent. Huru förhällas skall, derest Konungen längre lid än Tolf raänader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. § 40. Blifver Konungen sä sjuk, att Han icke Regerings-Ärendena värdar, förvalte Stats-Rädet styrelsen, pä det sätt, som i föregående § bestämmes. § Konung vare myndig vid fyllda Aderton år. Dör Konung innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen af Stats—Rådet med Konungslig makt och myndighet i Konungens namn, intill dess Riksens Ständer sammankomma, och den Förmyndare-Styrelse, Riksens Ständer förordna, Regeringen ti11 träd t, ställande sig Stals-Rådet denna Regerings-Form till ovilkorlig efterlefnad. § Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stats-Rådet Re !"y r*l ’ geringen med Konungslig makt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den valde Konungen Regeringen tillträdt. Uti alla de fall, hvarom föregående fyra §§ Blifver Konungen sä sjuk, att Han icke Regerings-Ärendena vårdar, förhålles med Riksstyrelsen såsom i föregående § bestämmes. 41. Konung vare myndig vid fyllda Aderton år.
Samtliga, enligt ofvanstående Tabell, år iS^i afförda utgifter 5,807 R:dr 7 sk., utgöra kostnader i och för 1840 och föregående årens möten, hvilka kostnader, såsom beroende på iiqvider och redovisning af erhållna förskotter, icke kunnat, förr än sorn skett, i räkenskaperna a floras. s a Räkenskaperna, vid hvilka Revisorer ne icke haft något att erinra, framställa Fondens tillstånd vida fördelaktigare vid i84i års slut, än hvad föregående Revisions-berättelser ådagalägga; så att, då 1840 års Hufvudbok inbalanserar eti, tillgångarne överskjutande, skuldebelopp af ej mindre än 35,492 R:dr a sk. lo rst., befinues deremot, vid 184* års slut, efter afdrag al skulderna, en netlobehållning stor 69,t5g R:dr 28 sk. 11 rst., hvaraf, enligt behörig attest, 66,960 R:dr i5 sky 5 rst. voro i Banken inneslående. Grunden till detta föiändrade förhållande återfinnes uti de, jemförelsevis till föregående åren, ganska ringa utgifter, hvilka år 184r blifvit å Fonden anvisade, och hvartill sednare hälften af 1840 års debiterade'och under loppet af år iS jt influtne Mötespasse volaris-afgilt, jemte öfriga inkomster, ej allenast lemnat tillgång, utan dei jemte satt Fonden i tillfälle att, efter iiqviderande af nästan alla skulderna, hvaribland den till Trosspassevolans-kassan med 38,000 R:dr, kunna till år 1842 utbalansera ofvanberörde nettobehålluing., -1 S. 4.
Frölich ganska rätt deruti, att vi genom ett sådant uppskof moralitetbundit oss, emedan vi derigenom förklarade, att vi godkände principen endast såvida någon tillökning i statsbristsumman genom K. M:s förslag icke erfordras. Men då jag utgår frän den synpunkt, att det är nyttigt och nödvändigt, att folket ser, huru mycket det skall betala, och att det således är bättre, att afgiften lägges på allmänna bevillningen, än på öfverskotten, emedan man, genom anvisande af anslag på öfverskotten, bereder sig bifall till anslag, som måhända eljest icke beviljades, så måste jag afstyrka Frih. Silfverskjölds begäran om uppskof. Ilr af Billbergh, Joh. Peter: Jag för min del ansel det hvarken rättseuligt eller klokt, att R. St. genom 1 Don 8 Augusti f. m. a35 allmnnna beslut lägga band pä sin fria disposition. Det är ingenting, sorn hindrar R St. att vid hvarje fråga fatta det beslut, som de kunna finna lämpligt; men att genom ett förut fattadt beslut stänga vägen för sig att kunna göra de dispositioner, som kunna finnas nödiga, anser jag olämpligt. Det later länka sig, att, sedan statsregleringen är gjord, sådana tillfälliga behof kunna yppa sig, såsom t. ex. nu för cholerans inbrott, för hvilkas fyllande annan utväg saknas än den, från hvars begagnande R. St., genom antagande af den ifrågavar. grundsatsen, skulle hafva utestängt sig. Denna princip är till den grad vigtig, att, i och med detsamma den antages, någon disposition af öfverskotten aldrig mera skall kunna ske, emedan StatsUtsk. här föreslår, att inga statsutgifter böra anvisas på öfverskott af statsverkets inkomster, hvaraf följer, sedan man numera äfven räknar bevillningen till statsverkets inkomster, att R. St. genom den grundsatsen äfven afsagt sig dispositionsrätten af öfverskotten på bevillningen.
Det blefve för långt att meddela, hur straffet träffade våldsverkarna. I sin ålderdom for Flose till Norge. Han var då förlikt med Kåre. Sent på hösten vände han åter; man afstyrkte hans färd, ty hans skepp var dåligt. “Det är godt nog“, sade han, “för en gammal man, som snart skall dö.“ Ingen har sedan hört något om skeppet eller om Flose. Den Isländska republikens slut. Den tid, till hvilken jag nu öfvergår, ligger utom sagornas egentliga tidsålder denna slutades, som redan sagdt, år 1030 , men jag hade alltför ofullständigt löst min uppgift, ifall jag icke meddelade det slutliga resultatet af allt det, jag i det föregående påpekat, frukterna af Islands samhällsförhållanden. Det finnes en saga, som behandlar denna slutperiod, den omständliga Sturlungasagan, så kallad, emedan hon företrädesvis handlar om Sturlungarnas ätt, den mäktigaste under Islands sista tider. Vid den märkligaste af denna ätt ville jag nu närmast anknyta berättelsen, vid Snorre Sturleson. Den blifvande häfdatecknaren fick en värdig uppfostran. Hans fader var den mäktigaste mannen i Vestlandet och låg i ständiga strider. Sällan stod någon med framgång emot honom. En gång tvangs han dock att antaga en förlikning, som förestafvades af den ansedde Jon Loptsson, hvilken, för att gifva förlikningen ökad fasthet, erbjöd sig att uppfostra Sturles yngsta son Snorre. Detta skedde år 1081. Snorre var då tre år gammal. Han var nu på rätta stället, för att få en god uppfostran, så fin och belefvad, som den tiden kunde gifva. Jon Loptsson var en dotterson till konung Magnus barfot uti Norge och en sonson till Sämund vise, som ansetts vara samlaren af nordens gudaoch hjeltesånger. Äfven om han icke var det, hade han och hans ätt stort anseende för lärdom. Det kunde ock synas bäst för Snorre att gå den lärda vägen, ty hans moder hade förödt all hans egendom. Detta hjelptes likväl snart, ty hans äldre bröder, som båda voro godar, skaffade honom ett rikt gifte. Nu fick han gård efter gård, godord efter godord.
Jag har dock ansett mig böra bifoga en sådan motivering, hvilken jag, för jemförelsens underlättande, uppställer i samma ämnesföljd, som uti de särskilda motförslagen är iakttagen. För nyssnämnda ändamål har jag i dessa förslag låtit paragraf tecknen följa efter ordningssiffrorna, så att ett citat med paragraftecknet i denna ställning hänvisar till mitt särskilda förslag och ett, deri detta tecken står framför ordningsnumern, hänvisar till komiténs, hvarjemte jag inom klausul utsatt den eller de §§ i komiténs förslag, sorn behandla samma ämne. Efter denna inledning går jag nu att framlägga de särskilda motförslagen. I till lag om menighetsslyrelse på landet. (Litt. A.) II. lill lag om städernes styreke och förvaltning. (Litt. B.) III. lill lag om Landsting. (Litt. C.) Särskildt förslag Särskildt förslag Särskildt förslag 126 Särskilda motiver. I. Plan och rubrik. De i Komiténs 1, 5 och 6 afdelningar intagna bestämmelser har jag lördelat på de i motförslagets 1 och 2 kapitel behandlade myndigheter, sockenstämman och sockennämnden» till hvilkas befogenhet de särskilda frågorna höra. Jag har på detta sätt velat uti hvardera af dessa kapitel inrymma särskilda och fullständiga instruktioner för dessa myndigheter, på det att någon tvekan om hvad som bör anses vara stadgadt för den ena eller den andra, ej må kunna uppstå. Jag vill dock ej tillerkänna denna method något företräde framför den af pluraliteten följda, men då förslaget var i enlighet med densamma uppsatt före komiténs beslut om ordningen för paragrafernes' uppställning, och frågan, efter min tanke, icke är af någon synnerlig vigt, har jag ej ansett nödigt att ändra den första planen. Komitén har uti detta lagförslag utbytt ordet: socken mot ordet: kommun och dess adjektif: kommunal. Det är icke egentligen af omsorg om det Svenska språkets renhet, som jag härutinnan skiljt mig från pluraliteten, ty jag har också på många ställen begagnat de fremmande orden, utan derföre att jag anser dessa ords upptagande i den specifika bemärkelse, som här blifvit dem tillagd, hvarken riktig, behöflig eller ens erbjudande någon fördel för ämnets formella behandling.
Detta har Utsk. förbisett och endast fästat sig vid den afgift, som skall gå till quaiers och broars underhåll. Konungen afslog comiterades begäran om en accis af 4 sk. och det på ganska goda grunder, såsom stridande emot grundlagen; men i det stället tillät Konungen att 5 sk. skulle per kanna för inkom - / Den 3o Januari f. in. lommande våta varor få uppbäras linder namn af quaioeli broa fg i fler. Emot denna tolkning af grundlagen ber jag all i prot. få nedlägga min protest. Det är beklagligt nit man, för att vinna ett ändamål och för att gynna en commun, skall utpressa af de trafikerande en afgift, som är en af de mest betungande, och det är en löjlighet att man för en vara, som, transporterad sjövägen, till staden anländer, skall betala näraioo proc. mer än som utgöres för samma vara, inkommen landvägen. Vare delta i allmänhet sagdt härom, och alt ett sådant förhållande icke kan befordra belåtenhet mellan de trafikerande och styrelsen, lärer en hvar lätt finna. Jag beklagar, att, hvarje gång en trafikerande hitkommer för alt försälja sina varor, han snart sagdt med förbannelse måste utgöra den ifrågavar. afgiften; ty det är ej nog dermed, ulan man måste äfven vidkännas den olägenheten ali nödgas springa lång väg för att få erlägga densamma. Utsk. har icke så kraftigt, som jag önskat, begärt de upplysningar, som varit nödiga för alt i sin helhet afgifva ett betänk, i detta ämne; jag vet, att Utsk. sökt alt vinna dessa upplysningar, men att det ej varit möjligt att dem erhålla. Öfver denna, liksom många andra frågor, hvilan en hemlighetsdöja.
N;o 384, Om det vid sistlidne Riksdag be. viljade Låne-anslag för uppbyggande af ett Gymnasii och Scholhus i Calmar, m. m. N:o 387, I väckte frågor, om Lånebiträde till understöd för Kyrkobyggnaden uti Kumla och Halsbergs, Tvings, Herrestads och Jemsjö Församlingar. JSihang till R, S. Fröt. <yde Sttml. 46 * 730 Trot. Tltdr. A. ao Äng. 1O23. StätsUtskottets; N:0 403, I anledning af anmärkningar vid betänkandet, örn Lieutenantens Bergmans sökte prolongation å arrendet af Klabböhle Laxfiske. LagUtskottets: N:o 141, Om förklaring öfver 5 §. uti 25 Cap. Rättegångsbalken samt 4 §. uti 3 Cap. Missgerningsbalken. S. D. Återremitterades EkonomiUtskottets betänkande ; N o 160, Angående förtydligande af 46 §. uti Kongl* SkogsOrdningen af den 1 Augusti J805. S. D. Föredrogi å nyo BevillningsUtskottete utlåtande ; N:o 29, I anledning af anmärkningar emot betänkandet N:o 12, rörande de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillnings - medel ; och stadnade BorgareStåndet uti följande beslut öfver de ämnen, Utskotter, uti de Sex Slutpuncterne af sitt sednaste utlåtande, till pröfning framställt; Fröt. Utdr. d. 20 Aug. TÖ2.V 751 irsta Puncten.
Det nya stadgandet i förenämnda §, att Stats-Rådet, vid tillfälle af Konungahusets utgång på manliga sidan, må styra Riket, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den valde Konungen Regeringen tillträdt, står i uppenbar motsägelse mot hvad den derpåföljande 94 § innehåller, der uttryckeligen bestämmes, att, vid den siste Konungens död, Riksens Ständer skola utkora ett nytt Konungahus och förordna, huru Rikets Styrelse föras må, intill dess den valde Konungen kan densamma emottaga. Det är således nödvändigt, att denna § sättes i öfverensstämmelse med den nu mera förändrade 42 §:n, och att förslaget dertill vid denna Riksdag beredes, för att vid den nästkommande lagligen afgöras. Deremot har Jag icke funnit skäl att antaga någon förändring i 29 § af Regerings-Formen och 75 § i Riksdags-Ordningen. Ehuru Jag med Eder, Gode Herrar och Svenske Män, delar öfvertygelsen om nyttan af tillägget vid 28 § af Regerings-Formen: »att ingen må till civile ordinaire 1006 Riksdagen 1815. Domare-Embeten förordnas, som ej fyllt 25 år», har Jag likväl, med erkännande af grundsatsen, hvilken, utan något bestämdt stadgande, för framtiden kan tillämpas, till de af Eder i bemälte § antagna förändringar ej kunnat gifva Min Sanction. Likaledes har Jag ej kunnat bifalla det tillägg, som af Eder blifvit föreslaget vid 74 § af Regerings-Formen. Instämmande fullkomligen med Riksens Ständer i den af Grundlagarne tillräckligen bestyrkta grundsats, att äfven all slags förplägning, gifven vid ett uppkommet Krig åt Trupper under tåg eller marsch, bör de levererande af Stats-medlen efter fulla värdet godtgöras, är det ej sjelfva förbindelsen till denna ersättning, som Jag, genom Mitt förnekade bifall till det föreslagna tillägget, velat förminska eller i fråga ställa. Jag har endast fästat
Finner comiteen, som ej äger afse politiska förhållanden, att skriften, efter lagens bokstaf, ej åtalas kan, eller har åtal skett, men skriften genom laga kraftvunnen dom blifvit obrottslig förklarad, utan att ersättning till den frikände parten i domen blifvit åklagaren ålagd, ankomme det, sedan Statsrådet blifvit hördt, på Konungens pröfning, huruvida af statsmedlen till boktryckare, förläggare eller försäljare må anordnas ersättning för deras omkostnader och förluster. Presteoch BorgareStm hade bifallit detta förslag. Hr Rosenblad: Denna punkt föreslår några förändringar i livad som förut varit stadgadt, hvaribland först och främst den ytterst vigtiga, att orden ”såväl hos boktryckare som försäljare” blifvit förändrade till ”både hos boktryckare och försäljare.” Sedermera skiljer sig ytterligare den nya redactionen från den gamla deruti, att den stadgar: att då skriften blifvit åtalad, men ge - 272 Den 7 September. norn laga kraftvunnen dom obrottslig förklarad, sä kan dock indragning af exemplaren ske och ersättning den lidande personen tillkomma. Dessa vigtiga anmärkmr, hvarmed Const.Utsk. sysselsatt sig, hafva dock ej för mig utgjort egentliga orsaken att afslå förslaget, utan har jag trott mig finna anledn. dertill, uti den besynnerliga sammansättning, som mot slutet af punkten äger rum. Det heter, nemi.: ”an korn mc det, sedan Statsrådet blifvit bordt, på Konungens pröfning huruvida.” I den gamla redaclionen står: ”då ankommer det på Konungens nåd. pröfning.” Denna förändring skulle förutsätta, att det vore möjligt för Konungen, att i regeringsärenden, der det rörde dispositionen af statsmedlen, kunna besluta någonting ulan att höra Statsrådet, och en så besynnerlig förutsättning kan jag ej annat än anse vida skadligare, än den lucka, som finnes i gamla redactionen, och jag får derföre tillstyrka afslag derå. Hr von Troil: