Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Rikets Ständer ansett sig oförhindrade af 57:de § Regeringsformen att bekläda kommunerna med en obegränsad beskattningsrätt, hade det varit billigt och önskansvärdt, att‘åtminstone någon motvigt mot missbruk af denna magt och till skydd för enskild rätt blifvit i författningen nedlagd; men så har icke skett; och för min del finner jag vid denna saknad nu intet annat kunna tillgöras, än då jag föreslår: att 3:dje momentet i 47:de § af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 21 Mars 1862 om Landsting, må ur författningen utgå. Genom dess borttagande motverkas inga nyttiga framsteg, ty hvad sorn icke kan ske genom Landstinget, kan ske på laglig väg genom stadens eller den ifrågavarande landsbygdens egen åtgärd; och tilläfventyrs kommer man i längden säkrast till målet, om man icke utsträcker förmynderskapet allt för långt. Svensken älskar icke att se sin sjelfverksamhet för mycket inskränkt eller att föras i ledband i allt hvad han vill uträtta. Endast i de fall der sådane företag komma i fråga, som fordra samlad kraft och omisskänneligen äro till allmän nytta och heder för befolkningen inom ett län, bör Landstingets beskattningsrätt göras gällande; meri då böra också alla, i sin mån, skatta lika efter den i 2:dra momentet af 47 § antagna grund, hvilket också är det enda korrektivet mot allt för högt uppdrifna taxeringar. Små ojemnheter i de fördelar, som i dag kunna tillskyndas den ena och i morgon en annan landsdel, kunna på mångfaldigt sätt rättas; men af en ojemn beskattning kan deremot intet annat uppstå, än en afundsamhet emellan de olika delarne af samma landskap; hvilken skulle nedtrycka den allmänna anda och den enhet i tänkesätt och sträfvanden, som äro afsedda att blifva denna författnings vackraste frukter. Jag förnyar min anhållan om uteslutande af det af mig åberopade 3:dje mo IIih. till R. St. Ii Sami. 1 Afd (55 514 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 201. mentet i 47 § af Kongl.
Friherre Staél von Holstein; s Manthe s Friherre Peyron 2 Silfverstolpe, IVcern , , Friherre Gyllengranat, Faxe , Fåhreeus. Chefen för Landtförs vars - Departementet, Stats-Rådet Friherre Peyron x sorn, på sätt förmäles uti det inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet den 29 December sistlidne år hållna protocoll öfver Landtförsvars-Ärenden, erhållit nådigt uppdrag att, med biträde af sakkunnige personer, uppgöra och till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning framlägga förslag till ett fullkomligare ordnande af Försvarsverket tili lands, äfvensom att tillika uppgifva hvad i anledning deraf kunde blifva föremål för nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, föredrog nu i underdånighet det i sådant afseende af honom skriftligt utarbetade, här bilagde, underdåniga betänkande; hemställande Departements-Chefen slutligen i underdånighet, att de tabeller och uträkningar, uppå hvilka nu anmälda underdåniga förslag vore grunda dt, finge Rikets Ständers Stats-Utskott till vidare upplysning i ämnet meddelas. Kongl. Maj:t, som, enligt Sta t s-Rådets öfrige ledamöters underdåniga hemställan, i Nåder förklarade
Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. Under Hans Maj:ts Vår Allernådigste Konungs och Herres frånvaro Dess tillförordnade Regering: CARL. C. E. GtfNTHER. n. f. wallensteen, a. f. n. gyldenstolpe. M. G. von Schantz. Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande ärenden, hållet inför den under Hans Maj:t Konungens frånvaro i Nåder tillförordnade Regering å Stochholms Slott den 1 Juli 1857. Närv ar ande: v Ha ns Kongl. Höghet Kron-Prinsen, Hans Excellens, Herr Justitie—Statsministern Gunther, Statsråden: Wallensteen och Grefve Gyldenstolpe. T. f. Föredraganden, Expeditions-chefen m. m. von Schantz, anmälde och föredrog : 8:o. Slutligen upplästes af t. f. Föredraganden till justering ett, i öfverensstämmelse med förut faltadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer ©m pensions beviljande åt f. d. Sekreteraren och Auditören vid Flottan, Assessoren J. G. Björkegrens enka Anna Maria Hedmansson; Och fann Kongl. Regeringen godt berörda förslag gilla samt föreskrifva, att, i enlighet dermed, Nådig Proposition, sådan den finnes delta Protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Carl Silfversvärd. 12 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse J\s 114. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Juli 1887, kl. 2 e. m. Kongl. Maj.is Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, i fråga om förändring i sältet för Justitie-Ombudsmannens aflöning; Gifven Stockholms Slott den 22 Juni 1857. Med anledning af Kongl. Maj:ts remiss å Svea Hofrätts den 8
Läderhuden består af en elastisk väfnad af celler och bindväfstrådar, hvilkunna bjuda sin läsekrets, tar i dagens kens intill öfverhuden gränsande yta bildar nummer sin början med doktor A r v i d de s. k. hudpapillcrna, som dels innehålla känAfzelius ' här nedan införda uppsats om scliiervcrnas finaste ändförgreningår, hvarigenom » Huden och dess v å r d ». D e t berättigade våra med huden upptagna känsclförnmimelser intresse, hvarmed man allmänt emotser ledas vidare till nervsystemets hufvudapparatcr i hjärna och ryggmärg, och dels innehålla det dessa sakkunniga inlägg i den för alla lika rikaste och finaste blodkärlnät, i hvilket blodviktiga frågan om hälsan och dess ans, massan kan undergå de största växlingar från gör för visso hvarje ytterligare rekommenblodtomhet till starkaste kärlfyllnad, något som dation från vår sida öfverflödig. M å de har mycket stor betydelse för värmeregleringen lärdomar, som de gifva, lända till efterinom kroppen. Det tredje, djupast liggande hudlagrct, den s. k. underhuden, består af en följd och välfärd! mera lucker och lös väfnad, inmängd med mer eller mindre fett. L underhuden ligga inbäddade, tvännc mycket viktiga organ, de, I. nystformiga svettkörtlarna, hvilkas utförsgångar stiga upp genom läderhuden och öfverhuden för att utmynna på hudens yta i hudporerna. Den ur svettkörtlarna afsöndradc, mer eller A f D:r Arvid Afzelius. mindre rikliga svetten samt den ständigt fortgående omärkbara hudutdunstningen bilda jämte | | | | i l e t är ett egendomligt faktum, att allden ofvan nämnda växlande blodfyllnaden i &lt;S±hZQ mänheten betraktar hudäkommorna med i lädcrhuden viktiga moment i deu fina meandra ögon och föreställningar än andra kropkanism, som ombesörjer regleringen af blodets pens sjukdomar. De, som äro behäftade uied och kroppens värme.
Jag anhåller således vördsamt, alt R. o. Ad. ville bifalla 3:dje mora., sådant det af Utsk. blifvit föreslaget. Gr. Lagerbjelke: På sätt den siste värde talaren medgifvit, kan, så snart kapital-rabatt eger rum, ifrågavande stadgande icke vara af någon nytta, men att det deremot kan medföra skada, tror jag mig hafva ådagalagt. Samma talare har likväl sökt försvara sig dermed, ali vid några tillfällen obligationerna möjligen kunna utgifvas al pari, dervid han likväl förbisett, alt, då räntan blifvit utsatt till 4 proc., skall högst små summor kunna på sådant sätt nplånas. Om jag äfven medgifver, att ett eller annat 100,000 R:dr kan erhållas, och alt vid ett sådant tillfälle det torde vara nyttigt, att Fullmäktige kunna försäkra långifvaren, att han icke alltför snart skall blifva upsagd, bör man väl icke för några 100,000 R:dr binda händerna på sig, samt hafva enahanda stadgande, då det är fråga om uplåning af några mill:r, dervid kapital-rabatt kommer i fråga. Jag anhåller dock alt så till vida få förändra mitt nyss framställda yrkande, att jag i dess ställe nu vördsamt föreslår, det R. o. Ad. måtte återremittera hela mom. 3, på det att Utsk. derigenom måtte både borttaga den sista delen af mom. och på det sätt förändra den förra, att Fullmäktige möjligen kunde bereda de långifvare, som vilja lemna penningar efter pari kurs, någon längre tids säkerhet emot upsägning. Frih. Cederström, Rud.: R. o. Ad. har visserligen, på grund af de utaf Hr Bildt framställde anmärkn:r, återremitterat 5:le morn., men Ståndet har således ännu icke fattat något definitift beslut derom. Vid sådant förhållande synes det mig icke vara försigtigt att nu, endast på grund af en förut fattad åsigt om hvad som uti det 5:te mom. framdeles möjligtvis kan blifva R. St:rs beslut, förändra det 3:dje mom. i öfverensstämmelse med hvad den siste värde talaren önskade.
icke, jag älskar ingen ... Kärleken hör till de saker, som äro mig förbjudna ... Farväl, herr de Rhé, stig upp och aflägsna er utan att säga ett ord, jag besvär er derom ... Blott det, ni låter mig väl behålla er lejonkloV Hon skall påminna mig om en hederlig man mot hvilken jag handlat såsom hederlig flicka ... Säg ingenting vidare och skiljöms för evigt ... Farväl! “ Tre år senare hade transportångaren Du Couedic på återresan från Senegal anlupit Kanarieöame för att hemta posten, hvarefter den fortsatte sin kurs under en stormig natt, då uppassaren inträdde i officersmessen och lade en packe tidningar på bordet. Julien de Rhé vek upp ett nyhetsblad från Paris, nära tre veckor gammalt och läste der under rubriken: Flyttningar och resor följande rader: “ Hans Maj; t konungen af Schwaben, hvilken som man vet reser i strängaste inkognito under namn af grefve af Augsburg, befinner sig sedan i går inom våra murar. Ett ledsamt .missöde inträffade på bangården i samma Ögonblic5k konungen anlände. Baronessan de Hall, som, endast åtföljd af sin mor, grefvinnan Babarine, gjort resan i konungens sällskap, har förlorat ett föga dyrbart smycke, men hvarpå madame de Hall, som det tyckes, sätter det största, värde. Smycket utgöres af en simpel lejonklo infattad i guld. Madame de Hall har utlofvat två tusen francs åt den, som skaffar henne igen detta föremål. “ “ Julien, pass på ... ni glömmer timmen för er vakt, min bäste vän. “ “ Tack, “ sade Juli en de Rhé, bortkastande sin tidning och liksom uppvaknande ur en dröm. Denna natt märkte rorgängaren, som befann sig ensam med vakthafvande officeren på kommandobryggan, hurusom denne upprepade gånger förde sin näsduk till ögonen, och dock, ehuru det var stark vind och hög sjögång, slog vågstänket ej så högt.Den engelska tidningspressen i våra dagar. Af Helen Zimmern. (öfvers. från författarinnans handskrift af M — r.
Vid tunga och icke skrymmande varor, såsom metaller, spik och smide, gjutgods, maschiner, mineralier, trävaror, sill, salt, strömming, stenkol, tegel, tjära, socker, våtvaror och äfven en del jordbruksalsler eller de produkter, som hufvudsakligen komma att utgöra föremål för godstrafiken å våra jernvägar **), äro de mindre och lättare vagnarne (och i följd deraf de smalare jernvägarne) att föredraga framför de rymligare och tyngre, emedan de l:o blifva billigare i anskaffning och underhåll, hvarigenom till allmänhetens beqvämlighet ett större antal kan finnas utan tillökning i kostnad; 2:o lasta mera i förhållande till sin egen vigt, hvarigenom den döda lasten, lokomotiverna måste framsläpa och, i förhållande derefter, trafikomkostnaderna betydligt minskas; 3:o hastigare kunna fyllas, hvarigenom trafiken går jemnare, hvilket både ur jernvägens och isynnerhet allmänhetens synpunkt — som måste vara hufvudsaken — är af stor vigt; och slutligen 4:o emedan större vagnar sällan utan förlust kunna sändas direkt, då *) En bjelke af samilia längd och bredd men dubbelt så stor höjd af tvärsektion, sorn en annan, kan sålunda bära 4 gånger så mycket som den sistnämnde. **) Om man genomgår frakttaxan, så visar det sig huru ringa vigt qvantiteten af skrymmande varor bör blifva emot ofvan uppräknade icke skrymmande. 4i Slats-Utskotlets Memorial M 77. det är frågan om längre distanser, emedan större partier af samma varor endast undantagsvis gå långa sträckor på jernväg. Förhållandet emellan stora och små jernvägsgods-vagnar är ungefär enahanda, som emellan tvänne affärsmän med samma rörelsekapital, af hvilka den ene en gång i månaden, fast med större vinst, omsätter detta kapital, då den andre deremot, med långt mindre behållning, verkställer samma operation en gång i veckan. Hvar och en, som inhemtat de första begreppen om handelns och penningens natur, vet att den sednare vid årets slut — visserligen med mera besvär och omtanka — under enahanda omständigheter i öfrigt, ofta kommer att uppvisa ett vackrare bokslut, än den förstnämnde.
Mot den här föreslagna kollegial-reformen förekommer först och bufvudsakligast, att den icke står att förlika med regerings-formens \ 02 §, deribland riks-rättens ledamöter nämnas presidenterne och det äldsta rådet i alla rikets kollegier. Utan att ingå i pröfning af desse ledamöters qvalifikation i denna höga domstol, hvilken pröfning här vore obefogad, måste dock, efter mitt förmenande, en kollegial-reform, som sålunda beröfvar riksrätten i grundlagliga ledamöter, icke kunna tillvägabringas, med mindre grundlagen undergår en dertill afpassad förändring. Dernäst torde det så ofta klandrade kollegialväsendet stå i närmare förhållande till våra nationella opinioner, än man vanligen vill medgifva. Folket är vandt och älskar få sina samhällsärenden pröfvade, icke efter godtfinnande af en enda, utan efter gifna lagars begrundande och tillämpning af flere sakkunnige skiljesmän; och detta gäller icke blott om de egentliga rättsfrågorna, som tillhöra domstolar, utan äfven om närings-, handelsoch jordbruks-ärenden, som i samhällslifvet förekomma, och till hvilkas utredande de så kallade kollegier blifvit såsom mellan-myndigheter från ålder bestämda. Egentligen klandras dessa embetsverk för deras långsamhet och sådant måhända med skäl. Men dels är detta en nödvändig följd af deras natur, och om denna är till ärendenas grundligare behandling bidragande, så är klandret orättvist. Dels måste medel kunna finnas att afhjelpa det onda, utan att alldeles förstöra inrättningarnas ursprungliga beskaffenhet, som synes bestå deruti, att de, ulan att vara egentliga domstolar, dock hafva en likhet och ett anseende deraf. Det är äfven högeligen att betvifla, huruvida nationen i allmänhet skulle i längden omfatta dessa snabba, rörliga, egenmyndiga byråer, som äro ämnade att träda i stället, med fullt förtroende och belåtenhet. Detta gäller icke blott om de tvänne nu ifrågasatte embetsverken, utan om alla rikets så kallade kollegier.
Ridderskapets och Adelns beslut 10 §. ställelse understäldt; Ordförande vare berättigad att för skrifmaterialier erhålla ersättning af kyrkans medel. förändrad lydelse: Till Socknestämmas handläggning höra mål, hvilka röra församlingens gemensamma angelägenheter, såsom: i :o öfverenskommelser till befremjande af gudsfrugtan och ordning vid allmänna gudstjensten ; 2:0 frågor rörande folkundervisningen; 3:o Kyrkovärdars, Skol directions, Skollärares, Klockares, Organists och annan kyrkobetjenings tillsättande och afskedande, der ej annorlunda stadgadt eller öfligt är; 4:0 granskning af kyrkooch skol-räkenskaperne, samt frågor om kyrkooch skolmedlens begagnande; 5:o öfverenskommelser om grafställen; 6:0 Sockne-nämnds, Fjerdingsmans, Sexmans och andre ordningsmäns utväljande och end lied igande; 7:0 Nämndemäns utväljande ; 8:0 hushållningen och vården af kyrkoegendomar och af församlingens icke redan omnämnde medel eller cassör; 9:0 byggnad och underhåll af kyrkan med hvad dertill hörer, jemte alla församlingens hus och lägenheter, såsom prestgård, skolhus, skolmästare-boning, sockenstuga, fattigstuga, tionde-lada, m. 0.; Preste-Ståndets beslut. förändrad lydelse: Till Socknestämmas handläggning höra mål, som angå fullgörandet af församlingens gemensamma åligganden, vården om dess tilihörigheter, vidtagande af anstalter för gemensamt behof eller gagn, o. s. v.
Att utlåna Specie-Mynt, kunde ingen jvåga, enär det, tili följe af I.agarnes obestämd - Banko-Utskonets Betänk and en'. 407 het ännu syntes bero af Domares skön och godtycke om en skuldförskrifven Summa i Silfver skall med Metall eller Pipper liqvideras. Så väl nedsmältning af Specie-Mynt, som att utföra det, och hos Uiländningen derföre tillbyta sig varor, finnes åter i Lagarne strängeligen förbudit; hvadan högst nödigt anses, att en utväg i Banken blifver öppnad för dess utbyte mot opiäglad och användbar Metall; under förutsättande, att, när man äger rättighet, för massivt Silfver utbekomma Specie-Mynt, man på samma grund bör emot sådant mynt kunna erhålla omyntadt Silfver. Banko-Utskottet vill för in "en del söka bestrida den sanning, att Innehafvare af SpecieMynt, så länge detsamma ej finnes i allmänna rörelsen gångbart, ofta torde finna sig i förlägenhet om tillfällen, att sadant mynt i till åtel i g väg med förmon använda; likasom Utskottet ej anser sig kunna ingå i någon pröfning om de utsigter gällande författningar lämna, att få de i Specie.mynt ställde Skuldförbindelser, enligt afsigten och ordalydelsen honorerade. Beträffande den utväg allmänheten äger, att emot aflämnadt Silfver till Kongl. Myntet, af Banken utbekomma hvad slags Specie-Mynt sorn åstun« das, är förhållandet härmed i så måtto skiljacktigt, mot det nu föreslagne, att Banken i dylikt fall endast förskjuter de Myntsorter, hvilka, si fort Myntningen hunnit för sig gå, ifrån Kongl. Myntet till Banken återlämnas, men under tiden i räkning balanceras; hvartill Bankens hela befattning i denna delen är inskränkt; sorn i öfrigt grundar sig på Kongl. Myntets meddelan» 408 Banko-Utskottets Betnnkanden. de Attest öfver det inlämnade
De forpfcn egentlig gen tittböranDe pprotecbnijfa arbeten, afroen tillmetfa alla för armeenS bebof erforDerliga jlagfrutS^ufrnar. ©å, efter Denna NabetCorpfenS fövänDring, någon färjlilD för frigS rafeters anmänDanDe i fält inöf* maD trupp icfe mtbare finnes, bär JCongl. S9?aj:t förorDnat, att, för bibebållanDe ocb fullfomnanDe af Den inom f. D. Dlafet forpfen för* märfmabe funffap om fälurafeterS begagnanDe, bmarje arttllerbrege* mente kall förfes meD rafet^atiper jemte tillböranDe magnar ocb öf* rig utreDning, famt att färDtggjorDa FtigS*rafeter (fola utlemnaS åt Dejja regementen till begagnanDe unDer Deras årliga mapenöfningar. söfltané 0eDan De år 1826 meD rotebållarne miD f. D. i:fte Majorens liotTbolténf fompani ocb roiD €alip fompani inom £>fmet#£a(ip focfen af f. D. Saförp«?rf* <2öeflerbottenS regemente, nu mera Norrbottens fältjägarecorps, af# fltttaDe fontraft om oafanS#afgiftS utgöranDe i mån af Då tjenanDe folDaterS afgång, meD åt 1846 fupit till änDa, b<ro Äongl. ®laj:t, font anfelt lämpligt, att Defja fontraft än roiDare förlängDeS, låtit böra närnnDe rotehållare, butumiDa De more
Och sakens natur fordrar, att så vidt som dessa militaira undervisnings-tillfällen af Staten föranstaltas, egenteligen blott det theoretiska afses: den yngling, som går den råtta Universitets-vågen, inhämtar i alla fall sin praktiska kunskap, förrän han lemnat Universitetet och ingått uti yrket. Det år således alldeles åndamålsvidrigt, qtt genom lå - Den \"J Augusti c, n. rare vid Universitetet, försöka ersätta en tilldaningsanstalt för enskilt yrke, ännu mer ändamåls; vidrigt, att gifva dessa lärare en instruction lika utsträckt till praktiken, som vid den serskilta inrättningen. Universitetet är en fredad plats, der frön utsås för att i en framtid äga tillgång på moget byggnadsvirke; den serskilda anstalten år ett drifhus, vid hvars anläggande man har afsett behofvet af en serskild frukt för året. Staten söker fylla detta behof, så snart den kan, och Cadetten eller i allmänhet den i enskilt anstalt bildade, har ett grundadt skål att inträda tidigare ån Universitets lärjunge i Statens tjenst, eller i den näring till hvilken han år bildad. Jag inlåter mig härvid alldeles icke i frågan , huruvida det praktiska af det eria eller andra yrket kan vid Universiteterna möjeligen läras, det har blifvit i detta afseende mycket taladt, som i min tanka icke hör till ämnet; men också om det praktiska kunde inhämtas , sorn jag tror det kan, är det efter min tanka icke ändamålet att der inhämta det. Den mera allsidigt bildade, bör och kan finna sin praktiska riktning genom sjelfva praktiserandet; skulle i en Universitets-stad en praktisk inrättning för ett yrke bilda sig sjelf, då kan den visserligen bli ganska nyttig, men icke behöfver Staten befatta sig dermed. Man har omrört härvid äfven frågan om gymnastik och till och med simning, man har velat uppdraga en jemförelse emell. in KrigsAcademien och Universiteten i afseende derpå ; allt sådant hör alldeles icke hit, gymnastik år för en undervisningsort helt enkelt nödvändig, likasom ett Apothek år det för Dt B 37 Augusti t. m. en större
M. skulle täckas tillåta utfärdandet af en Kungörelse, hvarigenom stadgas, att liusesvner å Prestebohl må verkställas af Häradshöfding, med biträde af två Nämndemän, eller flere, högst half Nämnd, allt efter som syneförrättaren, för synens vidlyftighet, nödigt pröfvar. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1840. Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Juli 1840. Preste-Ståndet den l5 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 2g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt motion om förbud emot ut gifvande af skuldsedlar, ställde till sedelhafvaren m. m. (Lag-Utsk. Bet. N:o 61.) S. A. K. Med föranledande af derom väckt motion, och enär lagens stadgande i 4 Gap. 4 §. Utsöknings-Balken, sorn innehåller, att, om förskrifning är ställd å någon viss man, och gäldenären deri gifvit lof att låta den komma i annans hand, den, som förskrifningen i händer häfver, skall njuta full utmätning, varit underkastadt olika tolkningar af domstolarne, i frågan, huruvida ett till viss man eller ordres uthändigadt skuldebref, för att vara utmätningsgildt i annans, än den vissa personens hand, hör vara försedt med den sistnämndes öfverlåtelse, eller om det derförutan är uti hvarje innehafvares hand gällande; alltså, och då Rikets Ständer anse förra tolkningen öfverenstämma med lagens rätta mening och förstånd, samt destohellre böra godkännas, som den lägger hinder i vägen för obehörig innehafvare af så beskalfadt skuldebref att deraf göra bruk; hafva Rikets Ständer för deras del beslutat, att berörde §. må, i enlighet härmed , förtydligas samt i sådant afseende erhålla följande förändrade lydelse; ”Är förskrifning ställd att betalas till innehafvare!!; njule han full utmät”ning, som den i händer häfver.
Nådiga gillande, endast med den förändring, som till följd af den utaf Rikets Ständer beslutade nedsättning af 800 Ridr Rimt af det föreslagna beloppet föranleddes; och behagade Kongl. Majit, under ofvan omförmälda dag, att under innevarande statsreglerings-period gilla och fastställa följande stat för Kongl. Utrikes-Departementet: 1 Kabinetts-Sekreterare, Expeditions-Chef 5,500: — 1 Expeditions-Sekreterare och Chef för den Politiska Afdelningen . 4,500: — 1 Expeditions-Sekreterare och Chef för Handels och Konsulat-Afdel ningen 4,500: — 1 Expeditions-Sekreterare och Chef för Kameral-Afdelningen 4,500: — 1 Arkivarie 3,500: — 1 Förste Sekreterare 3,500: — 1 Andre Sekreterare 1,800: — 3 Dito Dito å 1,800 5,400: — 1 Andre Sekreterare 1,000: — 2 Dito Dito å 1,000 2,000: — 1 Vaktmästare 600: — 3 Dito å 600 1,800: - l Vaktmästare å 500: — Till Kongl. Utrikes-Departementet hörande Embetsoch tjenstemän: 1 Öfver-Ceremonimästare 2,000: — 1 Skönskrifvare 600: — Summa R:dr R:mt 41,700: — Hvilket belopp utgjordes af: 1:o anslaget, till Departementets Expedition å Tredje Hufvudtiteln R:dr R:mt 25,500: — 2:o <len enligt Kongl. Majits Nådiga af den 20 April 1858 anslagne aflöning för handelsoch konsuls-ärenden inom Departementet, utgående å den gemensamma Konsuls-ibnden 6,500: — 3:o Bidrag från Norska Stats-verkets anslag till Minister-Staten . 9,700: — Summa R:dr R:mt 41,700: