Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sr tillåndalupen, utan att, mig vetterlig!, ännu en sådan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition ingått, så. med kännedom om mina kam-i raters förtjenster, om deras och mitt rättvisa kraf, skulle min tystnad i detta ämne der andras rått ingår med ett icke likgiltigt inflytande på tjenstekraftens utveckling, lika mycket uttrycka efterlåtenhetens stämpel, som en illa använd sjelfförsakelse* Jag anhåller således vördsammast, att ConstructionsCorpsens löningsstat må åter uppsättas till parité med IngenieurCorpsen vid Arméen och, att detta mitt vördsamma anförande, med öfrige RiksStånden biir communiceradt samt till StatsUtskoftet remitteradt; förbehållandes mig, att till berörde Utskott närmare få framställa de bevekelsegrunder och ytterligare förhållanden, denna act kan påkalla. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag har hört framställas behofvet utaf att föröka Embetsmåns löner. Jag vill ej bestrida rättmätigheten af denna fordran. Måtte tillgångar kunna beredas, sorn sätta Staten i tillfälle att handla rättvist mot sina tjenare! Emellertid får jag göra en motion, syftande uppå att göra slut på en, mot Embetsmin i långliga tider begången orättvisa. Jag föreslår att den del af Embetsoiannens lön som vid tjen - Dun 5 Martil, stens tillträdande, afdrages, för att såsom begrafningshjelp återställas dess maka och barn, och hvarigenom hittills en inkomsttitel för Staten uppkommit, måtte efter de grundsatser som åro antagne för Sparbankslnråttningarne, administreras, sålunda att fördelen deraf tillfället allena den, hvilken derpå allena åger råttmåtiga anspråk. Herr Gjllenheim, Eric Guftaf:
Dä Electorerne skola Utskotts Ledamöter wälja, sker sädant genom siutna sedlar teknade med sä mänga personers namn, som af Ridderskap?! och Adeln i hrvar» je Utskott Säre och Stämma äga^ derwid altid iakt . tagcs, 966 Den r5 December. »ages, akt en tredjedel tageS bla.id dem. som innehas» wa Grefwelig och Friherrlig »värdighet. §- 2s. Ridderskapct och Adelns walde Ledainöker j hwar» se Utskott, äga innan Utskottens arbeten börjas, att sam» »»anträda och sig emellan utse och wälja, hwilken af dem Utskottets Ordförande wara skal!. Är denne någon gäng hindrad att i UtlkottetS öfwerläggningar del» taga, dä äge den af Ridderskapet och Adelns Ledamöter, att under hans fränwaro wara Ordförande, som ester Matrikeln den äldste är. §. 26. Sedan första walet till Utskotts Ledamöter blifwit werkställdt, äro Elektorer»,e äfwen skyldige wälja »ya Ledamöter i deras ställen, som antingen äga rätt afsäga sig eller annars afgä- men fä icke företaga nä» got sädant wal, utan gistvik samtycke in Pleno, och ej heller utan att minst Aderton af dem äro närwar»nde. Sa snart Electorcrnas wal är förrältadt, bör wal» Protvcostet genast af de tillstädes »varande underskrift was och förseglas, för att i nästa Pleno upbryraS och kungöras. §. 27. Ej mä nägon vä en gäng wara Bänkman och Elector. Bliswer Bänkman tist Elector wald, uphöc betz föra befattning och Mwäljes en ny Bänkman, pä sätt här ofwanföre stadgadt är. Befattningen qf Bänk» man och Utskotts Ledamot mä likwäl hos en person kun - Den 16 December. 967 kunna förenas. Warder Elector til!
I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter, får jag, således för min del, på grund af ofvan omförmälda motioner, föreslå, att Rikets Ständer, i stället för det beslut Stats-Utskottet, i 5:dje punkten af sitt rörande förevarande ämne afgifrsa betänkande, tillstyrkt, måtte besluta och förordna: a) att vid afslutandet af kontraktet om det lån emot Svenska stats-obligatiotioner å utländskt mynt och språk, som, enligt Rikets uu församlade Ständers beslut, kommer att upptagas för fortsättningen och fullbordandet af statens jernvägs-anläggningar, ISnesumman bör bestämmas till ett belopp i rundt tal motsvarande tretiofem millioner R:dr R:mt; b) att utaf denna lånesumma dock högst ett belopp, som svarar mot tjugefem millioner R:dr, får under tiden före nästa riksdag, emot utlemnandet af derför utfärdade obligationer, för Svenska Statens räkning uppbäras, samt att den detta belopp ölverstigande lånesumman med dertill hörande obligationer skola tili Rikets näst sammanträdande Ständers disposition reserveras; börande alltså i lånekontraktet intagas särskildt stadgande derom, att för det kontraherade lånet utgifna obligationer å ett sammanräknadl kapital-belopp, svarande mot tio millioner R:dr R:mt, icke komma att af Svenska Staten utlemnas eller föryttras förr än efter 1865 års ingång; och c) att, då den summa, som genom ifrågavarande lån verkligen skall under tiden intill nästa riksdag för Svenska Statens räkning upplåuas, följaktligen icke kommer att öfverstiga tjugofem millioner R:dr R:mt sä bör det för samma tid utgående årliga anslag till ränta och amorlissemeut för sagde lån lämpas efter denna upplåningssumma.» Uti denna reservation instämde: Friherre J. C. Åkerhielm, Herrar B. Tornerhjelm, 11. N. G. Muntgommery-Cederhielm, Ii. G. Lilliehöök, och G.
Förmak, ifrån den tid anslag göres till och med slutet af hvarje plenum; och skulle en hvar ega att, i den ordning anmälan sker hos Yaktbetjeningen, få sine namn antecknade till erhållande af inträdesbilletter, så långt de räcka, och hvilka billetter, gällande endast för de under samma dag påstående plena, alltid vid utgåendet från Läktaren skulle aflemnas till den vakthafvande. Den i 5 J a n u a r i i. 3:o En Kungörelse, i enlighet mecl förestående 2:ne punkter, skulle anslås å Riddarhusdörren lill vedcrbörandes efterrättelse, samt en lämplig korrt annonce tillskickas Redactionen af ett bland Stadens Dagblad vid samma tid, som anslag till Plenum göres. 4:o RiddarliusFiscalen skulle i enlighet med förestående beslut indela bänkarnia åt Ridderskapet och Adeln ned i Salen, låta numrera Bänkarne å Läktaren, samt jemväl ega inseende öfver anteckningen, billet-uldelningen och annonceringen.
Under Carl IX:s regering besvärades åter Stockholm i hög grad med borgläger, hvarifrån staden befriades derigenom, att af Konung Gustaf Adolf, den 24 Juni 1621, de hus, som hade tillhört Grå-Brödra-klostren, öfverlätos till inrymmande af det krigsfolk, som Konungen kunde finna nödigt att till stadens säkerhet derstädes förlägga, hvaremot staden förpligtades, att från den sista Oktober till den 1 April, årligen hålla soldaterne tillhanda ved och ljus. Uti en af Drottning Christina den 13 Maj 1635 utfärdad resolution är stadens besvär af gästning och borgläger först upptaget under benämning af inqvartering, och i den mån stående krigshärar, indelte i regementen, upprättades, förlädes de värfvade trupperna i fästningarnc vid gränsorlerne ecb i de folkrikaste städeme. Stockholm fick först på sin lott Konungens lifgarde och på 1680:talet, efter Danska krigets slut, en del af artilleriet. Fri inqvartering, i början lemuad in natura, gafs, enligt serskilde författningar, icke blott åt hofstaten, garnisonen, alla i staden stationerade officerare, utan till och med åt hof kontrefejare och afrikanske sändebud. Huru mycket skulle gifvas uti inqvarteringspenningar, sedan inqvartcringen upphört att utgå in natura, blef icke genom lag stadgadt förr än 1720, utan berodde i förstone på Öfverenskommelse, så, att inqvarterings-kommissionen, efter dess inrättning den 16 Juli 1688, gifvit och förnöjt hvar och en, sorn bäst med honom kunnat ackorderas och de tillförene njutit, emedan de hos borgerskapet haft inqvartering in natura.
Iaqning, ester Bbnhasar och Fustare; se Lönhasav, Fuskare; visitakioner. Iagt^Ordningen angäende; se Skogshusbällningen. Iemknings.Uiflott t, om tillsättande af ett, till förefläende af jemkningar mellan Ständens öfwer Riksdags«Ordningen fattade ftiljaktige beslut, <vct Register. 4556. — Memorial med förslag till nämde sammanstmkning, Noo. 805. 1154. H57. iryF. — 1169; ysterl. 124. — uppdrag ät detsamma att forestä jemkningar i de §. §. af Imstructioncn för Riksens Ständers Justitie Ombudsman, hwari trenne Ständ ej sammanstämt, Dec. 54g. 547. 1568. i6gg. Iern-Lontoirets Lasta, om dest undantagande frän Bewillning, Mars 457. Ibrv, ^lbrecllt, yttranden, Jun. Ak8. 917. Indelningsoch Xoterlngs - werket, om wiste deruti pastadde missbruk Aug. 836. Occon. Utsk. Indelta Armöen, förslag till en ny inrättning deraf, Jun. 68i. — om dest reducerande till hälften. Indragning af Adclsfane Regementets indelningar och boställen angäende, Dec. 19; se widare Adelsfanan. — af Biskopsembeten; se Liskops-Embe^en. — af ätstillige Collcgier, Embeten och tjcnstcr, Jun. 852: Jul. iv. 17?. rgi. 6oi. 2lug. 687. 94g. 946. 987. 988. 1057. Nov. 875. 1794. ikttg. i 8b. Ja". 18. se Lagmans-Embeten , presidents och vice Presidents-Embeten rc.
Qecon,Utsk. dermed skall taga befattning. Det är tydligt, då grundlagen i 29 § Riksd.Ordn, som Hr Hjärne rätteligen esile*’nt, innehåller skyldighet för Constit.Utsk. att skilja de frågor, i afseende på hvilka Stånden icke kunna komma öfverens, hvart remitteras bör, att Stånden, hvart för sig, skola hafva heslutat remiss till bestämdt Utsk. Nu har sådant icke skett, utan i stället för att, på sätt Oecon.- Utsk, med dess anmälan om Utsk:s obehörighet att behandla frågan åsyftade, nemi. bestämdt beslut, hvart frågan borde remitteras, har R. o. Ad. endast förklarat, att Qecon.- Utsk, icke tillhörde att handlägga ämnet samt öfverlemna! åt Constit.Utsk. att rör:de motionens behandling sig utlåta, Vid ett sådant förhållande har Constit.Utsk. icke kunnat Den 27 October e. m. annat än förklara det icke tillhöra sig att afgöra, hvarthän frågan må förvisas, innan de Stånd, som sådant underlåtit, bestämdt ytlrat sig om något visst Utsk:s behörighet att handlägga frågan. Om derföre nu, på sätt Hr Dalman föreslagit med åberopande af 34 § 2 morn. Riksd.Ordri., II. o. Ad. skulle vilja hänvisa frågan till Constil.Utsk., och de öfriga Stånden deruti instämma, så blir frågan klar. Det åberopade mom. i 34 § lyder nemi. sålunda: '”Vilja R. St. hellre, än att tillsätta flera Utsk., remittera sådana mål, som till visst Utsk. icke höra, antingen till Besvärs-och Oecon. Utsk., eller till något af de öfriga, förut tillsatta UJtsk.j vore samma Utsk. pligtigt att med dess utlåt;, i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett maij i enlighet med R.
Skulle, å en annan sida, principen om en jämn beskattning af jorden, helt utföras, skulle nödvändigt hemmantalet bringas till jämnlikhet, ty hvad vore törmönen deraf, att ett Säteri betalde Kronotionde, deltog i rotering, skjutsning m. m. om icke det skedde efter jämn, förelse af dess godhet emot andra hemmans» Det vore icke heller nog, att de nu icke med grundränta belagde Hemman dermed betungades, utan en jemnkning skulle också ske emellan de gamla Skattehemmanen. Omöjligheten häraf är lätt att inse, om man betänker olikheten af Rustning, Rotering, Väghållning, Kyrkobyggnad m m. i olika Provinser och om än icke verkställigheten vore omöjlig, skulle oändliga svårigheter uppstå af liqviderne, ty naturligtvis skulle Staten, som erlägger ersättning till det förut obeskattade Hemmanet, också undfå ersättning af det Hemman, som vinner minskning i sin beskattning. Utskottet har också icke ansett en fullkomlig likhet vara möjlig, men har dock trott något vara vunnet, om all jord beskattades, lika godt i hvad förhållande. Hvad enkelheten i beskattningen och uppbörden argår, är det icke lätt att inse, huru någon sådan kunde vinnas blott derigenom, att all jord beskattades, om icke beskattningen skedde på det sättet, att alla lägenheter eller Hemman bragtes till jemnlikhet och i följd deraf lika beskattades. Det lämpeligaste sättet, att åstadkomma enkelhet i beskattning, vöre att bringa den under förra rubriken Den 21 Maji «. ml Jordeboksrantan är utsatt i många persedlar,' deraf ingen får in natura erläggas — men kunde med förmohn bestämmas uti en enda. Tjenstemanna-personalen för debitering Och uppbörd kan icke inskränkas, ehvad beskattningsmethod man vill antaga. Men i redovisningen och controllen ligger det mäst invecklade; kan mera enkelhet der införas, kan det ske, om än en del Hemman skulle förblifva fritagne från vissa onera.
Om man nn beräknar denna summa endast till 2000 r:dr, så skulle den icke komma ali utgå lill delta belopp, om förändring linder tiden tipkommer. Häraf finner jas; intet, skäl att f. n. nedsätta denna salu-aecis för de släder, som hittills erlagl den till samma belopp, utan anser att de väl böra fortfarande erlägga densamma. Ilr von Hartmansdorff: Bevilln.Utsk. har, enl. min tanka, icke annat alt göra i delta fall, än att upgifva hvilka släder del äro, som nu skola betala salu-accisen, och för hvarje sådan stad utsätta den summa, som vederbör. Om Konungen sedermera från saluaecis befriar en eller annan stad, så är det vederbör, myndigheters sak att derom underrätta sig. Men om Bevilln.Utsk. upgifver en oriktig specificalion, hvilken ej med Bevilln:s-förordn:s mening öfverensstämmer, så kan det hända, alt en stad, som bordt vara befriad från salu-aecis, likväl får betala den. Ilar Utsk. npfört en ringare summa i betänk, än som utgör slutsumman i förteckningen, så är det äfven orätt. Del ar icke Utsk:s sak alt förklara del slutsumman ej må blifva mindre intill nästa riksdag, ty om Konun gen finnér skäl vara för handen alt befria någon stad från saluaccis, sä förändras genast slutbeloppet. Frågan är blott den att Bcvitln. Utsk. nu upgifver lika summor både i betänk, och förteckningen. Gr. Gyldenstolpe: Om K. M. i sin nåd. propos. hade be räknat att salu-accisen skulle upgå lill 4000 r:dr, skulle då de städer, som sammanlagdt. hittills icke utgjort mer än 2,530 ndr, åläggas en högre beskattning? Af samma skäl mäste väl de städer, som hittills erlagt de summor, som här äro uptagna, t. ex. Götheborg, 800 r:dr b:co, erlägga mindre, derföre att K. M. beräknat inkomsten lill lägre belopp än den hittills utgjort. Jag kan icke finna skäl härtill, utan tror att de fortfarande böra utgå lill samma belopp under de kommande åren.
bär vidstående R P uti marinblå, gröna, bruna, grå och svarta färger, | | | Koncentrerade Amykos Bärsafter och Ättika F R GUSTAF ofvanpå korken 1890 års O a&gt; Smm G hvarje flaska prisbelönta tillverkningar försäljas hos hrr specerihandlande. Se Idun för fredagen den 25 april. Viner ocb safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel ättiksprit på större flaskor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn. [1896] T Engelska Efterse noga, Bär S i^^^^^SX X^SX I^^^^M^^SX fogadt klander från afundsamma konrekommenderas för medicinskt ändakurrenter. Högaktningsfullt ERNST WESTBERG. Jönköping i juni 1890. [2123] R börjar ny kurs den 15 augusti. L o t t e n XTcrdgrexx. Adr. : Hårstorp, Motala Verkstad. [2168] är denna i högsta grad oriktig och vilseSe den större annonsen i n:r 25 for i år. [1434] ledande samt vittnar om stor okunnighet. A f opartiska personer och inrättningar, som försökt det, berömmes enhälligt Wesfbergs Tvättpulver såsom ett oöfverträfnigt tvättmedel, och ber jag få uppmana allmänheten att Försöka Westbergs Tvättpulver, 20 öre paketet, och ej lyssna till lågsinnadt och obeÅ tn SS * » [2 1 1 2] Ett nytt, osvikligt, smärtfritt liktornsmedel (bättre än Collodin och alla andra liktornsmedel) borttager fullkomligt liktornar med roten inom kortaste tid. Idun Stockholm. Gernandts N:r 23 (233) Fredagen den 3 Byrå: Prenumerationspris pr å r: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, Idun med Modetidning oeh (Aftonbladets nya hus.) kolorerade planscher „ _ kr. 8: — Idun m. Modet, utan kol. pl. sker i landsorten å postIdun ensam » 4: — anstalt, i Stockholm hos redaktion.
115 emot använciaullet af lie uti cl/onc. 2. /lrtt. 7/. caleulec alis, i silfver ari. ingäencie fastig!,etsläns afbetalningar, till förstärlianele al reela fonöen, någon egentl. gnmärlcn-ing ej blifvit gjorcl, /o,'//^/-nn t/tt^cttten ,ä/ä>en v/c/ c/e,Vci c c/en,ca c/e/ n/gc/)co ^//ncrnc/e^ ncoc/ /c//?//,/a,c c/on/ecnto^ att c/e cc c/cc?ce /an ca/ecc/enac/e nn/cge cn/>eta/n,ngcrn a/ ccnge/ä> .5/000 /?.c/n / cää^/ven ^ön /cva,/e crn^ ncäge ^/o>r/okttv/^ /o>vece/ar tt// F,V/"- ven^ /sä Flitt / nirFt ^cieeF/aenc/e /xccnci än ////.tt^n/tt ^ / a/Fec>»c/e ^,ä c/o ccnc/en /llctt. /. n^p/ttagno ans/crgFFNnrncon. Iltsliolten bvsa visserligen, lön clefas clel , fortfaranlle cleo öfvertygelse» att någon välla, i intet bänseencle, liunnat us>^stä cle, al, att banliol^ullmägtige, tt// /-enec/anc/e a/" c/en nöc/cg nnrec/c/e /o, Ftäc^ncngen / nee/a /cncc/en^ lö,unnats lien uti i Nom. af lött. cl. föreslagne bänelle, Lreclitiv-rätt a
Ständer sjelfve inse, haft lika trägna och vidsträckta göromål vid denna, sorn vid någon af de förenämnde Riksdagarne, särdeles som Utskottets Betjening biträdt vid alla de med andra Utskott hafde sammanträden, har följden deraf varit , att de tvänne Extraordinarie Cancellisterne, sorn, till befordrande af enskildta utsigter för framtiden, blifvit, utan allt anspråk på arfvode, antagne, htåst på ett mera verksamt sätt deltaga i förefallande sysslor; nu åter då Riksdagens annalkande slut, samt den började granskningen och utskrifningen af BevilIningsFörfattningen, jemte dit hörande Tabeller, fordra ett trägnare arbete, än sorn af ofvanomförmäldte trenne Ordinarie Canceliister Iean åstadkommas, och någon egentlig skyldighet till biträde icke kan, utan motsvarande arfvode, åläggas Extra Cancellisterne, vågar Utskottet vördsamligen föreslå, det täcktes Riksens Högloft, Ständer åt sistbemäldte personer, som under deras tjenstgöring visat skicklighet och pålitlighet, bevilja, till delning sinsemellan, ett Canceiljst^rfvode, beräknadt från sistlidoe Maji månads bo?» jäll tili Riksdags ris slut. 6i8 BevilliilngSrUtskottets B tänka niten. Dock varder delta, nied bifogande af sfirskildte reservationer, Riksens Hdglofi, Ständers profning vördsamhgen understäldt. Stockholm den iq Oktober 1823. XJtdrag af Protocollet, hållet i Riksens Högloft. Ständers Bevillniggs - UtskQtt den 10 Octo - ber 1823- S. D. Justerades Protocollerne för den 26 September eftermiddagen och den 29 i samma månad. S. D. Mats Eriksson, från Stockholms Län, aflemnade in„ot Utskottets Beslut, angående anhållan hos Riksens Haglöf!.
Må det likväl tillåtas mig att förklara, att då jag i förmiddags hörde fyra ledamöter af nuvar. Const.Utsk. uppträda, äfven jag, lika med en annan värd talare, nu först ansåg den egentliga striden börjad; och hvarföre mine Hrr? Månne derföre ali, såsom Hr von Hartmansdorff yttrat sig, detta förslag var del farligaste ibland alla, derföre att dess ordalag voro alltför obestämda? Nej, mine Hrr! Jag vågar för min del tro, att dertill fans en helt annan grund. Man säg, att kanske detta förslag af Hr Akerman möjligen hade den största chanceu för sig lill framgång, att det hade en mängd sympathier inom delta Hus: man såg, att det gick utifrån grund satser, som voro slödda pä rättvisa och medlande emellan de båda partierna; man visste, att en aktningsvärd samling af medlemmar af detta Hus hade sammanträde derföre att, då 1840 års Const.Utsk:s betänk, blifvit förkastadt, man icke hade att hoppas af det nuvarande Const.Utsk. något resultat, som kunde föra till det mål man så ifrigt efterlängtade; man visste derföre, säger jag, att personer hade samlat sig, hvilkas åsigter, om jag så får säga, hörde till den högra och venstra centern, att dessa personers liflig» önskan var, att kunna tillvägabringa ett förslag, som kunde hafva hopp om framgång, icke blott inom detta Stånd, utan äfven inom de öfriga. Man visste, att ifrån delta sällskap hade ett förslag utgått, som blifvit lill Const.Utsk. öfverlemnadt, men der blifvit förkastadt; man visste också, att detta sällskap nu hade förenat sig om enogcmcnsam tanka; att således det förslag, som framställdes af Hr Akerman, icke endast var hans, ehuru han till en ganska betydlig del var upphofsman dertill, utan att ganska många af Husets sansade och tänkande medlemmar hade förenat sig med honom om denna redaclion. Derföre fruktade man detta förslag, derföre ansåg man det vara det farligaste, derföre sparde man sina krafter tills det skulle förekomma.
Då Corinne – genom mannens fördomsfulla syn på kvinnligheten – blir ett offer för det kvinnliga snillets frigörelsekamp och hennes författarinna genom henne säger: att det kvinnliga snillet är dömdt till olycka som kvinna; då George Sand företrädesvis är den undertryckta kvinnliga personlighetens befriare med de väldiga slag, som drabbat ej blott tvånget, utan stundom idealet och hon själf genom sönderslitande erfarenheter tillkämpade sig tron på kärleken i äktenskapet; då slutligen George Eliot, – med sin Dorothea Brooke – ställt den frågan till tidsmedvetandet: om en stor kvinnlig personlighet kan nå sin fulla höjd i äktenskapet? – en fråga författarinnan, trots sin egen lyckliga erfarenhet, synes böjd att nekande besvara – då ljuder från Elisabeth Barrett Browning som svar på samma fråga genom Auroras läppar segervisshetens ja. Så har den kvinna vittnat, som själf i en aldrig förr sedd harmoni sammansmält skaldinnans och kvinnans uppgifter, som själf i ett lif af helgjuten skönhet uppenbarat: att hjärtat och snillet hos kvinnan icke behöfva ligga i strid med hvarandra, när båda äro fullvuxna! Elisabeth Barrett Browning hade ännu ett vitalt intresse, nämligen den sociala frågan. Med vakenhet hade hon följt den sociala rörelse, hvilken i hennes ungdom ägde rum i England och Europa, och hvilken, på teoriens område mest liflig omkring 1820-40-talet, alltjämt fortsatte sina verkningar på det engelska samfundslifvet. Det var då som Benthams med fleres nya åsikter i den politiska ekonomien och samhällsläran vidare utvecklades af Stuart Mill och hans meningsfränder hvilka i vissa fall bekämpade, i andra närmade sig de socialistiska lärorna i England och Frankrike. Det var ideer, väckta af denna rörelse, som omedelbart togo sig uttryck i Harriet Martineau’s, i några af Dickens’ och andras tendensromaner. Och i senare diktverk – t. ex. Middlemarch och Felix Holt – får man ett intryck af huru lifligt de sociala frågorna redan under denna tid sysselsatte den tänkande delen af Englands ungdom.
(Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 11.) S. A.' K. Uti Nådig Proposition af den 9 Nov. sisth år har, under åberopande af hvad genom E. K. Mås Nådiga Kungörelse den 1 Okt. 1851 blifvit, i enlighet med Rikets sednast församlade Ständers beslut, i Nåder förordnadt, angående sättet och vilkoren 92 Expedilions-Vlskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 6%. {'ör utgörande, användande och redovisande af den årliga afgift, hvilken, för veneriska smittans hämmande och botande, blifvit fastställd att utgå till och med det år, hvarunder nuvarande Riksdag slutar, E. K. M:t, enär Seraphimer-Ordens-Gillet medelst företedda räkenskaper styrkt, att läns-lasaretten och kurhusen, i saknad af ifrågavarande s. k. kurhus-afgift, icke kunde ega bestånd, behagat föreslå Rikets Ständer, att denna afgift må, till samma belopp och under enahanda vilkor, som vid sednaste Riksdagen bestämdes, fortfarande utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutas; och hafva Rikets Ständer härtill lemnat bifall, men få, i sammanhang härmed, och enär Rikets Ständer inhemtat, alt inom åtskilliga län af kurhus-medlen utgått resekostnadsoch traktaments-ersättningar för Kommitterade och Revisorer, hvilka inom lasaretts-distriktet sammanträda för bestämmande af kurhus-afgiften .samt granskning af kurhus-fondens räkenskaper, underdånigst anhålla, alt, till förekommande af kurhus-kassans anlitande för dylika, för densamma främmande, utgifter, ett bestämdt stadgande i sådant hänseende måtte uti den Nådiga Kungörelse, som härnäst utfärdas, angående kurhus-afgiften, varda infördt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 Juni 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Juli 18S4.