Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bro till öfverfart, hvarigenom den för dagsverksskyldigheten förunnade förmånen af sig sjelf går förlorad, Johan Andersson ansåg sig berättigad till den anhållan, att Asunda Häradsboer måtte från omförmäldte dagsverksskyldighet varda befriade; hvaremot de gerna ville åtaga sig att, lika med andre resande, betala den för öfverfarten af Nyqvarns Bro faststälda afgift. Enär Utskottet icke erhållit del af några handlingar, som utvisa beskaffenheten af den år 1720 träffade öfverenskommelse!), hvarigenom Isunda Häradsboer emot fri fart öfver Nyqvarns Bro skola åtagit sig att vid densammas ombyggnad eller reparerande med dagsverken biträda, samt, den obehöriga tunga som vid dagsverksskyldighetens utgörande möjligen kan Allmogen påläggas, lättast undanrödjes genom förhållandets anmälande hos vederbörlig Embetsauthoritet, anser Utskottet Johan Anderssons berörde motion, i det outredda skick hvari den nu blifvit framställd, icke föranleda till någon åtgärd å R, St:rs sida. Den r 2 October 1829. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N.*o ^5, rörande frågan otu underhållandet af Hallsnäs Bro. (I.-A.) Sedan Utskottet, i anledning af ItiksdagsFuIlmägtigen P. Petterssons motion om bidrag af Staten för underhållandet af Hallsnäs Bro uti Westra Härad af Jönköpings Län, uti Betänkandet N:o <j5 yttrat, det Utskottet fann sig, i anseende till det outredda skick, hvari frågan var, icke kunna tillstyrka bifall å Motionärens anhållan, liar Utskottet, jemte återremiss från H. PrästeStåndetj V. BorgareStändet samt H. BondeSlåndetj erhållit del af K. M:ts Bef:hdes i Jönköpings Län den 17 December 1818 gifne Utslag samt K. M:ts den 6 April 1824 till K. KammarCollegium i ämnet aflåtne Nådiga Bref.
H a n hade vistats en vinter p i Sicilien. Ned lupen för ögat hade han undersökt den grasvarta lavan och det gulbranda svaflet. E j haft öga för något annat. Nu plötsligen såg han det, han ej d&amp; sett. E t t blått haf, blått som intet annat, blomsteröfvers8llade iingar, ängar på hvilka Proserpina lekt soin barn. - Etnas livitn IMngsträcktn kam, rökmolnet i dess topp, dess sluttning, som i solneilgilngen lyste som arggrön koppar. I dalsankningen iuandelträd med blommor soul latta snöflockar öfver de spröda, svarta kristarne; pk Iiöjderm ruiner - hvita stenbrott med vilda yppiga rosor och af gyllne frukt dignande orangeträd. E n najd niattad af döfvande vallukt öfver livilingentiiig på jorde~i kunde förlikiias ken en frisk hafsbris bliiste. med a t t få vara lycklig dar! D i t skulle lian föra henne - pk deras bröllopsresa. Och han skulle hviska: Det %r dig, Xarie, jag har a t t tacka för, a t t jag s w detta under med niina ögon, a t t jag kanner detta under i mitt hjärta. - Nej, ingenting saga - för en siidan lycka gafs inga osd. Så drog han ett bloss ur cigarren och genoiii den latta rökskjii såg han en annan tafla. E t t nordiskt hem. Det hem, som pit samma g i n g var hans och hennes. Hcz viintade honom. Hon stod midt i rumniet och sträckte u t armarne efter honom. H a n slöt henne i sin famn, lat henne smyga. sig tatt, &amp; att intill lioiioni ah, och lade hennes lilla hufvud upp mot sitt hjärta. H a n kände för henne en faders, en moders omhuldande ömhet. Det skulle han säga henne, så a t t hon kunde känna sig lyckligt trygg hos honom. Hon var ju ett sorglöst, oerfaret barn. H a n smålog å t denna tanke, tänkte den till slut.
Oet har alldrig warit, det kan alldrig blifva min tanka att för Ridberskapct och Adeln ätcrkalla minnet af de rySwärda uppträden, dä Swensta händer sölades af Svenske medborgares blod; jag önskade twärtom att dessa händelser allbrig funnits i wära annaler; men dä Regerings - Formen visligen förekommit denna wäba, genom den rätt Konungen äger att stänka näd ät till och med ben mest brottslige, tror jag alldrig man bör fräntaga Ständer bln rätt dem i samma RegeringSForm tillcrkänucs, att pröfva Embctsmäns uppförande och att genom undcrdäniga föreställningar hos Konungen söka stilja frän ett skadligt inflytande dem de anse missbruka Regentcns förtroende och ben makt att räda, som Constitutionen lagt i deras händer. Bctän» kcn, mine Herrar, ben wäda Riket, det wäld, den förföljelse hvarje Medborgare kan lida af en enda tilltagsen Embetsmanvi^ sägen sedan om bea anmälan jag Den 19 October. 44" jag fordrat ej är ca nödwändighek, en säkerhet, hwarpä Statens wäl hwilar, och en rättighet som wi enligt Constitulionen äge. Herr I'k sm: Oet är smärt att yttra sig sedan Herr Grefwe Oe ia QLrstie talat i detta ämne. Jag utbeder mig allenast fä anmärka wid hwad nyh nämndes om fordna tiders händelser, att det ej är rättwist skylla pä Riksens Ständer hwad Partierne genom sina Commihioner tillwäga bragke.' och för öfrigt tror jag ej faran wara stor att nägot Utstött blifw"r en Commihion som dömmcr och straffar, men wäl em som för cwigt bcgrafwer. Friherre Legerström: Om jag ej orätt fattar närwarandc öfwcrläggning, sä är discussionen nu blott om den frägan huruwida den som anmäler bör aoswara:
Rotering blifvit af Stats-Utskottet upptagne och behandlade, och hvarom jag fördenskuld vördsammeligen anhåller. 460 Den q 3 December. Flere hördes härtill yttra deras bifall. Begärdes på Bordet. Friherre Cederström, Jacob, yttrade: Vid sistledne Riksdag väckte jag fråga om införande af en allmän Näringsfrihet, hvilken fråga då förföll derigenom, att Riksens Ständer uti sina beslut deröfver stadnade två Stånd mot två. Då frågan nu å nyo af en värd Ledamot blifvit väckt, så anser jag det kunna vara nyttigt att i sammanhang dermed, förnya min förledne Riksdag gjorda Motion i detta ämne och får i sådant afseende hos Herr Grefven och Ordföranden anhålla, att det af mig inlämnade Dictamen må blifva uppläst. Härefter upplästes följande: Uti ett Tidehvarf, då upplysningen i så inånga afseenden skingrat okunnighetens och fördommars mörker, lära de vara i ett ringa antal, hvilka ännu kunna sätta i fråga fastheten af de grundsatser, att frihet i lofliga Näringsfång befrämjar ett Samhälles och hvar och en af dess Innebyggares välstånd , samt utvecklar och förökar dess Produeriva krafter} att det Samhälls-Contract är felaktigt, som utesluter någon af dess Medlemmar från rättigheten att utöfva det Samhället gagnande yrke, hvartill han känner eller tror sig äga fallenhet och förmåga, oeh att hvart och ett sådant undantag är ett Den 23 December. hinder i den täflan, som ensam kan åstadkomma ymnighet af varor och bestämma deras rätta värde.
När han skulle resa från Drottningholm i natt, k an syster tro hvem han hade efter sig? Jo, den onde i egen person. Kungen lär h a ridit ihjäl tre hästar på v ägen, men s å snart den ena s tupade så stod straxt en annan tillhands bredvid. Hin var efter honom i h ack och h äl, men se Kungens h äst hoppade direkte öfver tullbommen, och det kunde inte hin håle göra efter och derföre kom Kungen undan honom. Åh, då h ar jag hört det s om var mycket värre j ag! Kom, ska ni få höra. ( De gå åt fonden .) Hvilken förfärlig trängsel och oreda på alla gator, hela slottet är omgifvet af folk, j ag kunde knappast tränga mig fram hit. A n d e r s . Tusende ryk ten äro i omlopp, det ena värre än det andra, men ingen blir ändå klok på hur sakerna v erk eligen stå. Vänner! ha ni hört hvad som händt? Rådet har arresterat Kungen, hans lif skall till och med vara i fara. Kungens li f? A n d e r s . Jag råder dem inte att försöka, för så läng e j ag har mina knytnäfvar qvar så E n a f f o l k e t . Då ku nna de höga herrarne gläda sig åt att de sett sin sista dag . F ö r s t a B o r g a r e n . Tyst, här komma ett par hofherrar; nu få vi kanske veta något! 62 A n d e r s . Åh, de ä' tys ta som timmerstockar; låt oss i stället gå upp och tal a vid vak terna! ( De gå åt fonden . ) ANDRA SCENEN. PECKLIN. RUDBECK (möta hvarandra). R u d b e c k . Ah! det är ni, General . P e c k l i n . Har Baron varit uppe i Rådet? R u d b e c k . Jag kommer just nu derif rån. Man håller på att u tfärda instruktioner för Riksrådet Funch, som genast skall afresa till Skåne. Kalling har blifvit utnämnd till Öfverbef älhafvare i Stockholm. P e c k l i n . Bra! och Ku ngen?
De influtne medlen disponeras af Stats-Contoiret, på lika sätt som annan Kronans Uppbörd. §• 3». Brott emot denna Författning pröfvas och afdömas i den Rätt eller i det Verk der gerningen gjord eller upptäckt är. Ager Verket eller Embetsmannen ingen Domsrätt, förvises Målet till Härads-Rätt å Landet, och i Staden till Kämnerseller Rådstugu-Rätt, der Kärnners-Rätt ej finnes. Konungens Befallningshafvande och Consistorierna äro äfven behörige att döma öfver de förbrytelser, som erno* denna Författning hos dem kunna förefalla. Felar Deri 5 Juli. Felar elen som sjelf Domare är, hörer må* let till ilen Ofver-Dornstol hvarunder han lyder, Den Embetseller Tjensteman, eller annan person , som upptäcker underslef emot denna Författning , undfår tvåtredjedelar af böterna, och den återstående tredjedelen tillfaller Kongl, Maj:t och Kronan. Fiscaler, Krano-Äklagare och Chartas-Sigil* lätte Ombudsmän skola vaka öfver denna Författnings efterlefnad och brott deremot lagligen åtala De aga dervid njuta till godo Kongl. Majtts Nådiga hägn och beskydd, samt skyndsam och kraftig handräckning hos Domare ocVr Öfriga Embetsman. För deras nit och uppmärksamhet hafva de att undfå så val förenämnde tvåtredjedelar af böterna, som hälften af den undansnillade Chartte Sigillat® afgiften. Finnas desse Betjente icke fullgöra deras pligfer, låter Kongl Maj ts Justitiae-Gancellers* Embete med dem efter Eag och omständigheterna förfara. förteckning ä Beloppet af Ch art ig-Sigillat igafgiften för fastor ejnas Fitllmagter i Staderna, i förhållande till deras Lone-inkomster, \ Banco. E. sk. r. Stockholm Storkyrko Församl. * 50 Clara > dito - 45 Jacobi Den 5 Juli.
StatsUtskottet har nedprutat denna summa till i,5oo Riksdaler. Jag bör härvid först fästa uppmärksamheten derpå, att man antingen bör bevilja hvad som anses erforderligt för behofvet eller ock intetty om man nU beviljar i,5oo R:dr, då det begåres 5,400 Riksdaler, så skola behofven och pretentionerhe vexa från Riksdag till Riksdag. Jag hemställer föröfrigt, huruvida Ridderskapet och Adeln anser sig kunna bifalla Utskoitets förslag i denna del , och om det icke vöre tillråckeligt, att Riksens Ständer svarade, det Kongl. Majit egde att af Extra utgifts-medlen anordna hvad Kongl. Majit för det Uppgifne ändamålet kunde finna för godt. Den tredje punkten i StatsUtskottets betänkande rörer en lön-tillÖkning för Secreteraren vid VitterhetsAcademien, och skälet dertill såges Vara den allmänna lön-förhöjning, söm kommit andra Rikets Embetsoch Tjenstemän till godo, men icke honom. Hår finnes dock andre, sorn Varit mindre lycklige, till exempel befälet vid ett Skånskt Regemente , för hvilket Utskottet afstyrkt den hegärde lön-tillökningen» Ben 5 Julii e. m. *9r En Secreterare-befattning vid VitterhetsAcade. mien, som, efter hvad man vet, dr af den be. skafFenhet, att innehafvaren ganska väl medhinner att tillika sköta alla andra vittra SamfundsSecreterare-bestållningar, den har StatsUtskottet nu ansett vara i behof af ett förhöjdt löneanslag; men jag hemställer dock, om icke detta äfven må varda afslaget. Herr Bergstedt, Eric : Det år i anledning *f den sist talande Ledamotens anmärkning emot den föreslagna tillökningen af VitterhetsAcademiens Secreterares lön, som jag begärt ordet, för att vördsamt upplysa, att denne Tjensteman icke är alldeks oberättigad till en sådan tillökning.
Att h i r inga p9 n8gon kritik af hans åsigter vore naturligtvis ej 113 sin plats. Nog inS rara att p9peka, huru som han ar den olampligaste make St U h, som gema tankas kan. Och detta för oss afven till den tredje af de omstindigheter, vi vilja franih9lla att deras aktenskap ar fotadt pa nllt igenoin falska principer. Huru kan man tanka sig, att en förbindelse, ingingen eRer en flygtig bekantskap !&gt;a mellan tvenne menniskor, sa olika till lynnen, verldsisigt och lefnadsvanor, skulle kunnat undgå störande konflikter, Xi \ * en om ej Ullas konstnarliga kallelse varit ett ytterligare söndrande moment? Denna förbindelse ar, som hjeltinnan sjelf tillsdr, helt och hallet grundad p i en stamning. Men lifvet kan nu en ging ej byggas pil stamningar, det maste hyggas pa allvarets grund. Det miste vara verkliga, reella lifsintressen, som förena +m, som skola hafva allt gemensamt. Nagra sidana finnas icke här. Afuen om, som har tyckes vara förhillandet, stamningen rakar att blifva u a d t i &amp; s i ersiitter den ej ett felande / gsruuichau. Dessa med hvarandra n h sammanhangande omstandigheter i törening göra det skildrade fallet olimpligt till bask för en undersökning af sjelf \, a den sociala fragan. Om svaret i dikten utfaller mindre tillfredsstallande, s8 beror.detta i törsta rummet just pS dessa omständigheter. Detta allt sQes dock ej som ett tadel emot förf. Det säges blott som en protest emot hvarje försök att ur arbetet draga nigra allmangiltiga slutsatser heträKande det sociala spörjsmilet om giR qrinnas verksamhetsomride. Och så mycket mindre hafva vi dd anledning. att har i n 8 p s nigon utredning af detta spörjsmal. Behandlingen af allmänna frigor i diktens form kan hafva sina fördelar med sig, dem ingen ina förneka. Men en olilgenhet följer den alltid.
General-tullstyrelsen efter årets utgång inkomma, hvilka, det oaktadt, i årets räkenskap intagas. § 7. Sista återstoden af det lån, 180,000 R;dr Riksmynt, som lotsoch fyr-inrättnin"en under åren 1840 och 1841 från Riksgälds-kontoret bekommit till fyrväsendets förbättring, har under revisionsåret blifvit till nämnde Kontor inbetald med 3,210 R:dr 63 öre. § 8. Å den utanför Hernösand belägna Lungön har under revisionsåret blifvit uppfördt ett fyrtorn af sten, uti hvilket anbragts en omgående linsfyrapparat af 4:de ordningen med omvexlande skarpa sken och blinkar. Henna fyr tändes första gången den 1 sistlidne September. § 9. Under året hafva 30 grund, hvilka ansetts medföra större våda för sjöfarande, genom lotsverkets försorg blifvit försedda med dels fasta och dels rörliga sjömärken, de sistnämnda bestående af bojar och grundprickar af större dimensioner. Den härför belöpande kostnaden har utgått af de medel, Rikets Stäuder vid 1856-1858 årens riksdag anvisat till sjömärkens anbringande företrädesvis i farvattnen norr om hufvudstaden. § 10. Nedanstående tabell visar Sjökarte-kontorcts ställning: l:o. Debet. Uppbörd: Värdet af försålda sjökartor och beskrifningar 4,841: 5. Skillnaden emellan utgifter och inkomster har godtgjortsaf handelsoch sjöfartsfonden med 28,230: 29. Summa 33,071: 34. ('re dii. Utgifter: Aflöning, ljuspenningar och gratifikatiouor 2,509: -y Sjömätnings.expeditions-kostnader 18,399: 96. Skrifmaterialier och expenser m. m, 12,162: 38. Summa 33,071: 34. — 95 — 2:o. Debet. Antal Antal Balans från år 1858: kartor, beskrifningar. Lager hos försäljare 5,846. 2,191.
Ridder skåpets och Adelns Plenum den 9:de Mars i8i5. S. Dé Remitterades till Expeditions. Utskottet l Ett Memorial af Herr Adlerheim, Pehr; angående intagande uti den underdåniga Tacksägelse-Adressen af Ridderskapets och Adelns underdåniga tacksamhet och erkänsla emot Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, för Dess utmärkta omvårdnad äfven för Landets barn af Beväringsmanskapet. Ut supra. Ex protocollo A. G. Silfverstolpe. Utdrag af ProtocoUet, hållet hos Högloft. Ridder skåpet och Adeln den 9;de Mars I8i5. S. D. Uppbröts Herrar Electorers Lista till val af Ledamöter utaf Ridderskapet och Adeln i Ex - 4°4: Dera 9 Mars i Expeditions. Utskottet, och befunnos dertill följande hafva blifvit utsedde, nemligen: N:o S54* Herr Friherre Lagerbjelke, Gustaf, Stats-Råd. N:o 771- Herr Stahrenflycht. Fullmägtig Herr Stråle, Nils Wilhelm, ProtoColls-Secreterare. N:o 1593» Herr Voltemat. Fullmägtig Herr Iserhjelm, Vice-President. Ut supra. Ex protocollo A, G. Silfverstolpei Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Adeln d. 9 Mars» — •— Högvörd. Prest-Ståndet d. 10 Vällofl. Borgare-Ståndet d. 10 — —. — Hederv. Bonde-Ståndet d. 10 —• < Till Riksens Höglofl. Ständer vid Urtima Riksdagen i Stockholm år 1815, deras för deltagande i Ofver-Revisionen af Krigs-Räkenskaper na utsedde Deputerades Berättelse rörande 1808 och 1809 arens Krigs-Redogörelse och Revisions-Verk. Vid Riksmötet 1 Örebro ar 1812 hafva, hos Riksens Höglofl.
N:o i3 om stämplade pappersafgiften; Wto 36. ang:de verkställigheten af R, St:s beslut, att 3§a Den 27 October e. m. sportlarna inom K. M:s Cancelli hädanefter skola utgå till Kronan såsom ehart® sigillatse-afgift. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. & till 10 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den 3o October 1834» Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.-utdr. för d. 27 dennes e. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. Sirs underd. skrifvelser till K. M.: N:o 177. angrde regleringen af utgifterna under Riksstatens torde hufvudtilel; Nro 178. i fråga om försäljning till skatte af kungsgårdar och en del andra kronolägenheter; Nro 179. ang:de skyndsam handläggning af mål, rörtde recognitionsoch kronoskogar; Nro 180. angrde upphörandet af den af vissa collegier, academier och allm. inrättningar hittills åtnjutna rättighet att undfå ersättning af Banken för den förlust, som de, till följd af förändradt vexlingspris, fått vidkännas vid silfvervexling; Nro i8r. om afskaffande af det i lagen stadgade dödsstraff genom rådbråkning; Nro 182. om meddelandet af nådig föreskrift, att förhör uti grundlagarna böra ingå i alla de academiska examina, som berättiga till inträde i statens tjenst; N:o 183. 0111 skyldighet för dem, som undergå prestexamen, att ådagalägga kunskap i vexelundervisningsmethoden, dels angrde rättighet för Lancasterlärare att prestvigas. Företogs till pröfning StatsUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. Nro 273, dels i anledn. af K.
För att denna gagneliga inrättning skall kunna bestå är det angeläget att de fattigas antal inte ökas genom att sådana personer, som inte hör till staden och bör ha sin försörjning på andra orter, flyttar in. Alltså har Vi den 22 oktober förra året utfärdat en kungörelse mot obehöriga personers inflyttande till huvudstaden, som skall gälla även Göteborg. Högkvarteret Razeburg den 3 mars 1806. GUSTAF ADOLPH. Privilegium till befrämjande av Svenska handelsfarten på Ostindien. Högkvarteret Ratzeburg den 3 mars 1806. Den 17 juni detta år upphör Ostindiska Kompaniets privilegier. Det är Vår landsfaderliga omsorg att detta Kompani skall kunna fortsätta sitt för landet gynnande fördel. Vi är därför benägna att med sådana friheter och förmåner, som efter omständigheterna i tiden är möjliga, uppmuntra och stödja de undersåtar som önska ingå i handelsföretag av denna art. Denna handel behöver en fond och penningstyrka för att kunna bedrivas. För att även mindre bemedlade personer skall kunna delta förordnar vi ett Bolag eller Kompani. Vi vill utse säkra och väl kända män i Stockholm och Göteborg, hos vilka under en subskriptionstid på två månader kan anteckna sig för en summa med vilken de vill ingå i bolaget. Ingen lott blir mindre än 100 riksdaler specie. När subskriptionstiden är över kallas genom annonser i tidningarna de som antagits och fått aktier till bolagsstämma. Skulle fonden bli större än vad bolaget anser vara nödvändigt sker en avkortning för samtliga aktieägare i proportion till vad de satsat. Skulle fonden bli för liten, skall aktieägarna bestämma hur man skall göra. Vid den första sammankomsten skall bolagsregler fastställas. Hur många som skall ingå i direktionen, huvudkontorets placering, revisionsförfarande och övrigt som kan ge trygghet och förmåner för aktieägarna. Skulle skiljaktighet uppstå och omröstning är nödvändig, skall en röst gälla för varje inbetald 100 riksdaler. Det Kompani som nu upprättats erhåller privilegier på 15 år fr o m 17 juni 1806 att idka handel och sjöfart på Cap de Bonne Esperance och alla de på andra sidan belägna orter, där europeiska nationer har rätt att handla. Det är förbjudet för andra undersåtar att under denna tid idka handel där och hemföra varor därifrån. Den som bryter mot detta får skeppet med tillbehör och laddning förverkat.
Eetånkandén. ombelrodt gods, eller begår han fals och flärd, »träffes efter allmän Lag och vare Burskap förlustig, endast med sådan rättighet till Handtverkets fortfarande idkande, som IV. Art. 10 §« föreskri fver, §* 4. Då beställning göres af Handtverksvaror och tillverkningar, att förfärdigas af arbetsåmnen, tillhörande antingen idkaren, eller den, som varan betingar, skall, om den sednare sådant yrkar, idkaren vara vid vite af Sex Rd. 52 Sk, förbunden, att bestämdt tippgifya det pris, hvartill han vill den färdiga varan leverera. Träffas derom öfverenskommelse dem emellan, vare densamma å ömse sidor gällande. År ej visst pris betingadt. och åsämjas de ej om betalningen; bestämtne Magistraten, efter deras och HandtverksSocietetens hörande, till hvad belopp den skäligen må utgå. §■ 6. Handtverkare vare ovilkorligen pligtig atfe arbeta för Kongl, Majrts och Kronans räkning enär derom tiilsäges, emot betalning efter de i orten gångbara priser. Dock böra Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Magistraterne vid sådana tillfällen tillse, det ett sådant arbetsåliggan - LagUtskotttts Betrinknr.den. gS de så fördelas emellan flere idkare, att icke någon deraf ofver håfvan hetungas. §• 7- Emot desse förbindelser vare burskaps-egande handtverkare skyddad från allt obehörigt intrång i sitt handtverk.
Iiammar-Rättens Revisions-Kontor först yppade tviflel om gilltiglrelen af de anspråk till 6 procents provision å rr.flutna st; mboksceli kollekt-medel, som samtlige Konsisloi re-Notarier grunda på Kongl. Brefvet dtn 17 Mars J 768; — 343 - torde Konsistorium af dessa omständigheter böra anse sig upproanadt att ett omständligare Utlåtande nu afgifva, hufvudsakligen rörande den rättighet, som, på detta sätt, åtminstone synes vara betviflad. I Dom-Kapitlens nogsamt kända sammansättning och organisation, hufvudsakligen utstakad genom Kongl. Förordningen om rättegång i Dom-Kapitlen af den ii Februari 1687, ligger en redan tidigt utförd realisation af den ide', som först i våra dagar blifvit bragt till klarare och allmänligare uppfattning, och såsom sådan alstrat förslagen om inrättande af kommunalnämde]-och municipalbefattningar. Hufvudkarakteren deraf är, att, för administrationen af Statens värf, vinna och åstadkomma så mycket som möjligt, med minsta möjliga uppoffring af Statens tillgångar, och att derföre, i denna afsigt, meden lönlös embetsförvallning belägga dem, som antingen redan i annan embetsutöfning förvärfva sitt uppehälle, eller såsom enskille medborgare uti intet embete sig försökt. Också hafva , i enlighet härmed, hvarje Dom-Kapitels samtlige Ledamöter, med undantag måhända af dess Ordförande, saknat allt arfvode för deras befattning såsom sådane ; de hafva till den grad ansetts skyldige fullgöra dessa åligganden ex nobili officio, a.tt på sednaste tider många af desse Ledamöter, som måhända hyst den förvillande åsigten, att fördelarne af de prebende-pastorat eller hemmån, de innehaft, varit anslagna såsom ersättning för innehafvarens möda vid göromålen i Dom-Kapitlet, blifvit på känbart sätt öfverlygade om sitt missförstånd.