Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man nu betraktar, att i Norrige ingen tull-lindring äger rum, att det mesta caffe i smärre partier införes från Allona och Hamburg, der smugling är lättare, än vid den Svenska införseln i hela laddningar från främmande verldsdelar, och att likväl införseln af caffe till Norrige är, i förhållande till folkmängd, större, än den lill Sverige, har jag trott, att en förhöjning på denna artikel ulan olägenhet kunde äga rum. En betänklighet har likväl förekommit. En så stark förhöjning som 33j proc., känd omkring £ eller J år, innan den, efter grundlagens bokstaf, lick inträda, skulle troligen, likasom förhållandet år 1835 var med socker, då tullen derå förhöjdes med 25 proc., föranleda en ökad införsel af flere millioner få innevarande år, hvars betalning otvifvelaktig! komme alt verka vexelbrist och uttagande af silfver ur Banken. Ehuru delta sista hos mig icke skulle verka någon synnerlig farhåga, då under en sä mycket mindre införsel 1846 vexelöfverskott och möjligen åleriuförsel af silfver skulle inträffa, skulle det otvifvelaktig!, under varande penningeförhållanden, väcka oro i landet. Men denna olägenhet kan undvikas på 2 sätt, antingen genom att bestämma, att tullförhöjningen skulle inträda med ^ under hvardera af åren 1846, 1847 och 1848 (naturligtvis med inskränkning för det fall, att, genom en under liden inträffande Riksdag, en ny lullbevillning skulle vidtaga), eller ock alt för denna gäng inskränka tullförhöjningen lill ^ sk. Socker är en proportionsvis tyngre vara, än caffe. En tullförhöjning af | sk., som, dä äfven denna artikel hufvudsakligen införes från Brasilien, skulle bringa den verkliga tullen pä 2j; sk. per få, kunde sålunda anses lätt verkställbar. En betänklighet af vigt finnes dock. Norriges belägenhet och de unionella förhållandena göra en smugling (särdeles landvågen) lättare, än frän de flesta orter.
Det är dessutom klart, att Const.Utsk:* tillägg i afseende å valen, särskildt för städer och särskildt för landet, icke är af beskaffenhet att behandlas som en grundlagsfråga, utan som ett förbiseende af hvad Ständerne beslutat genom sitt förstärkta Const.Utsk., och att Ständerne först då böra öfver sjelfva förslaget besluta, sedan man uteslutit allt hvad dit ej rätteligen hörer. Dessutom förekommer också, alt Utsk. icke yttrat sig öfver valbarheten af dem, som skola ingå i den blifvande representationen, på det bestämda sätt, som vederborde. Utsk:s ordförande har begärt upplysning, huru man önskade att stadgandet i denna del borde vara. Slånd beslutat att valen till representationens bildande skola ske ståndsvis, halva dessa sin rättighet qvarstående, och det finnes ingenting sorn hindrar Const.Utsk. att bestämma, på grund af samfällda val, skyldigheten för de väljande att taga ur en viss dass inom samhället ett så och så stort antal representanter, och då hafva samtliga Stånden fått sina rättigheter iakttagna. Äfven detta är ingenting annat än hvad Ständerne beslutat, oell bör således föregå föredragningen af betänk, punktvis. Jag undandrager 111ig helt och hullet att ingå i någon punktvis skeende granskning häraf, förrän de ändringar jag som nödvändiga antydl, blifvit inom Utsk. iakttagna och Utskts till Ständerna återkomna förslag blifvit uppstäldt i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Ständerne beslutat. Derom anhåller jag att propos. först må förekomma, och att inga beslut må fattas i anledn. af Gr. Spens’ och några andra ledamöters speciella anmärkntr emot vissa detaljer i Ulskts förslag, och att således ingen propos. till gemensam tanke måtte gifvas, förrän vi, efter återförvisandet af detta betänk., återfått detsamma uppstäldt i öfverensstämmelse med hvad beslutadt blifvit.
32 första Momentet af 26, 24, samt sista Momentet af 26 jjj, §. i nu varande Riddarhusordning. §. §. 28, 29, 5o och 3i om Ordförande i Utskott; om Ledamots rätt att afsåga sig ett sådant förtroende; huru tillstånd må vinnas, att på viss tid från RiksdagsOrten afresa; huru Ledamotskap i Utskott förloras, och om laga förfall, åro med högst få förändringar hämtade från närvarande RiddarhusOrdnings 25 §. 25, 27, 28 samt 29 § § Stadgandet att icke iner ån en tredjedel af Ridderskapets och Adelns Ledamöter i ett Utskott, må på en gång erhålla 564 Sen i F; Augusti e. m,. tillstånd att bortresa,5 har Utskottat ansett nådigt att tillägga. §'. 32, om anslag till sammanträden , är lika med den närvarande (jj. 5o. §. 53, om huru förhållas skall då LandtMarskalken år hindrad att vara närvarande in Pleno, är af enahanda lydelse med den nu gällande § 32, endast med ett tillägg, sorn har synts Utskottet vara påkalladt af 23 , 45 och 47 paragrapherne i Riksdagsordningen, jeniförde med hvarandra. §. 34, a.fhandlär Landt-Marskalkens elier Ståndets Ordförandes rättigheter och skyldigheter, så vidt de samma ej redan åro i Riksdagsordningen utmärkte • åtskilige stadganden i den nu varande 53 §:n åro uteslutne, såsom förut intagne i Riksdagsordningen. §. 35, omförmaler Diarium , Föredragningslista och Bordslista. Utskottet har trott, att bestämdt skillnad borde göras emelian desse frenne väsendtligt olika Handlingar , hvilket icke skedt i nu varande RiddarhusOrdnings 54 §.
P» 5 2 S CfQ g ro CfJ Ch FT L. cn “ 5? —s O < -a — § re 7? Samling. Afdelning. «> 3 2 S 5 3' os; jao :3 « pr os 03 £3 d a. QCO CD * Riks-Ståndens Beslut. nderdånig krifvelsc. cL 03 era cn ■ w CD C Ridd. o. PresteStåndet. BorgareStåndet. Bondeståndet. Lånerörelse, om äfventyret för unN:o N:o Sid. Adeln. N:o Länsmän, ersättning i vissa fall för öfvervarande af ransakningar i brottmål - , 4 2 16 — b. 9 Juli b. 5 Juli b. 9 Juli b. 5 Juli 105 » om rätt för dem att verkställa utmätningar 7 1 64 30 Aug. 29 Aug. 29 Aug. b. 29 Aug. » utsträckning af deras fribrefsrätt —, 4 2 34 — b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 19 Aug. b. 19 Aug. » om utfärdande af fullmagter för dem — 8 — 12 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. » om upprättande af förslag vid tillsättning afsamtuppbördsborgen för 8 — 13 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. » instruktion för, se Motioner, Instruktion.
Hit höra t. ex. alla slag af beredda färgämnen, garn, läder, ha 11 fe Ib m. fl. Höga beskattningar på sådana artiklar blifva, ej mindre än på råämnen, menliga jemväl för producenten i sista hand. Jag vet väl, huru många starka röster af ett mägtigt interesse skola höjas, om jag bland dessa artiklar äfven nämner ordet kläde; men jag kan omöjligen inse, att klädesfabrikanterna blott derföre, att landet i århundraden offrat millioner till denna närings skydd och uppmuntran, som på annan väg hade kunnat vinnas utan all uppoffring, hafva större rättighet att yrka fortfarandet af absoluta införselförbud, än garfvare, urmakare, jernmanufacturister, eller hvilken annan inhemsk fabriksidkare som helst; och jag önskar, att detta förbud må utbytas emot högst 20 procts tull, — en procent, som visserligen ingen Engelsk eller Tysk fabrikant kan räkna i tolalvinst årligen på sin näring, och som således i allt fall är en gifven behållning förvåra fabrikanter, innan behofvet af någon täflan med utländningen kommer i fråga. Jag är fullt öfvertygad, att en sådan förändring, långt ifrån att minska, inom få år skulle medföra det resultat, att betydligt föröka antalet af våra egna fabriken - Den 37 Octobcr f. m. Ett annat vigtigt föremål, vid pröfningen af detta betänk. är u t försel tul 1 en. Jag anser mig icke behöfva ingå i någon bevisning, hvarföre denna tull i allmänhet helt och hållet borde a fs k a fla s på våra egna tillverkningar, emedan jag är öfvertygad, att intet annat hinder finnes derför, än farhågan att alltför mycket minska en påräknad statsintrad, som nu uppgår till omkring 400)000 r:dr. Ändamålet, att bereda möjligheten af en corcurrens på verldsmarknaden , synes emedlertid så vigtigt, att man bör göra allt för möjligheten att utföra det. Jag har, såsom min åsigt förvarnandet af detta ändamål, uti en bilaga, som jag utber mig fä låta åtfölja till Ulsk., utan att den torde dermed behöfva belasta H.
Temligen allmänt inses det rättvist öfverklagade missförhållandet emellan åkerbruk och boskaps-skötsel, och behofvet att på en förbättrad och utvidgad ladugårds-skölsel grunda ett förbättrad t åkerbruk. Dertill fordras väl i lörsta rummet odlandet af fleråriga foderväxter, äfvensom en sådan odlings införande å den bättre åkerjorden kräfver förlag och medför tillfällig uppoffring; men denna nya odling måste dessutom fredas, och sådant medelst hägnad. Ny utvidgad hägnad är åter på den skoglösa orten nästan overkställbar, till följd hvaraf en stor del al landels bördigaste, af naturen eljest gynnade landskap ännu förete ej blott ett stillastående, utan. hvad värre är, ett sig årligen undergräfvande tvåskiftes-bruk, då i stället ä samma jordsträckor, under bättre ordnade egofrids-förhållanden, ett för samtid och efterkommande mera båtande åkerbruks-system sannolikt redan skulle gjort sig gällande. Utan tvifvel har sednare tiders skiftesverk varit ett af de mest afgörande och inflytelserika, från lagstiftningens sida vidtagna steg till jordbrukets utveckling; men steget är, hvad slättbygden angår, ej mera än halft, så länge den genom skiftes-åtgärden mångdubblade stängsel-skyldigheten der motverkar jordbrukarens åsyftade Irihet att, oberoende af alla grannskaps-förhållanden, ordna och lyfta sin hushållning tii! ett bättre och mera vinstgifvande skick. Då bjarne lågo oskiftade, voro deras egor delade i två gärden, af hvilka det ena besåddes och det andra låg i träde, till gemensamt bete. Bjarne skiftades och hvarje delegare skiljde sig nu icke allenast från sina grannar, utan delade äfven sin jord på gamla sättet i två lika delar, för att växelvis begagnas lill gärde och träde med bete; och hela fördelen af skiftet biel således ökadt stängseibesvär. Med bibehållande af denna indelning, hvilken möjliggöres och betingas af hägnaderne, kan ett på vetenskapliga grunder inrättadt, fördelaktigt jordbruk icke uppstå.
Staterne på långt när ännu icke hunnit* man kan blott säga, att de begge heterogena principerna framträdt mot hvarannan , sökt för-’ hund på hvar sin sida och tagit en hotande ställning, för att låta förnimma att en öppen strid kan börjas. Den 20 Martil. Vid ett pådant förhållande bjuder klokheten fiss att stilla afbida de stora frågornas lösande, Emellertid åro tidens tecken, ej ofördelaktige. Mångå uf de mån sorn vid vår KrigsAcar denne blifvit bildade, hafva inom detta hus utmärkt sig för sann medborgerlighet och kärlek; till de constitutionella idéerna, och af den man sorn nu har närmaste tillsynen öfver samma Academie, kan man med trygghet vänta, att upp_ fostran der, hädanefter blir så litet ensidig, sorn i sakernas nuvarande skick år möjligt. Mera kan icke för närvarande och innan de -of-t vannåtnnde politiska hindren blifvit undanröjde, med skål bf gåras. Jag röstar för Krigs Acadeunens bibehållande. Herr von Hartmansdorff: Herr Lefren har förmodat, att de stora Fältherrar, Sverige i fordna tider ägde, erhållit sin rniliiair-bildning vid de RiddarAcademier och PogeSkolor, sorn då funnps. Jag vågar likväl betvifla det; emedan man der endast fick lära sig de egentligen så kallade Ådeliga exercitier eller rida, fågta o. d. men inhämtade icke någon krigs vetenskaplig undervisning. Skulle dock så hafva varit, förfaller min anmärkning i allmänhet; men särskilt står den fast, i afseende på Helmfeldt och Dalberg, hvilka icke voro födda Adelsmän, och följaktligen icke kunnat inlåtas i dessa blott för Adeliga ynglingar stiftade undervisningsanstalter. Hvad beträffar de personer, sorn våra stors Konungar utskickade till andra länder för att der utbilda sig, så år jeg öfvertygad om, attd® «S8 Den 2 5 Martti, ej dertill valde andra ynglingar än dem , som redan vid de allmänna läroverken hemma fått den grundliga underbyggnad, att de med fördel kunde begagna de utländska, och der vånda sig till hvad slags applicationsstudium, som hålst.
"För all den inkomst, som uppbäres af Tjenstemän utan att omedelbart vara föranledd af Stat, Expeditions-Taoca eller serskild bestämmelse, i ovilkorlig följd af innehafvande tjenstebefattning _, utgår bevillning efter samma beräkningsgrund, som i g:de §.■?- finnes bestämdsamt inom Bonde-Ståndet: att, i afseende på det i 162 §. stadgade undantag från bevillning för Embetsoch Tjenstemäns resepenningar och tractamenten i Kronans ärenden, borde dels bestämdare uttryckas hvad dermed rätteligen förstås och dels närmare bestämmas, hvad sorn åsyftas med föreskriften i samma §. angående undantag från afgift för cornmenderingar utom Station på kortare tid än sex månader. Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit skäligt, att för värdet 'af fria husrum i städerne jemväl bör erläggas bevillning; äfvensom att den inkomst, som tillfaller Tjenstemän, utan att omedelbarligen följa af innehafvande tjenstebefattning, må anses till bevillning med fem för hundradet. och får nu, så väl i betraktande häraf, sorn i anledning af hvad förut rörande Minister-Staten 111. m. blifvit anförd t, förseslå, att denna §. måtte erhålla följande förändrade lydelse: Under lön förstås all den inkomst, som genom tjensten under loppet af året blifvit förvärfvad.
Huru ofta h f v a ej niiiia rad i detta lI %iiseen.de af fostermödrarna mötts med ett misstroget leende eller rent af med motsägelser. Och h v w e liikere torde helt visst. kunna styrka deiina inin erfarenhet. De flesta fostermödrar tro sig gärna, aga biittre insikter, om hvacl soin bäst passar för barnet, &amp; n hvad 1 %- Icasen kan hafve. » De hafva .i dia tider brukat göra sä och så, cleras, &amp; ldre siiförvandter hafva lart dem, huru maii bör sköta barii, de själfve iiga dock stijrre vana vid barimv&amp;rd iiii l&amp;kare !i » o. s. v. P&amp; detta satt liter det ofta, då 111ai1 påvisar nhgra felaktigheter, och slutet blir dltid, att kviniim framli5rdar i siii förviiiida metod. HIir k m ej vara tillfrille att ingå ' i iikgra djupare de' i56 taljer rörande dessa beklagliga förhållanden. De flesta af oss veta nog för öfrigt allt för vid af egen erfarenhet, hurudan den skötsel ar, som af de betalta fostermödrarna bestis, där tid, lust eller förmåga saknas dem att göra sig underrättade om de första vilkoren för barnens trefnad. Smutsiga och osnygga ligga de spada, varelserna i det trånga och osunda kyffet; till tröst och tidsfördrif, eller för att fostermodrens besvär måtte i möjligaste mån minskas, serveras dem, natt som dag, frikostigt, ja tyvärr, a.llt för frikostigt suddeii eller ock annan, i manga fall lika usel föda och detta sifvenledes ofta p&amp; ett satt, som lämnar mycket öfrigt att öaska, i fïå,as om renlighet och snygghet. Antingen barnet är vaket eller sofver, ligger bredvid det i sangen dess flaska, hvarur mjölken - och detta ofta för bekvämlighets slciill - bibriugas dem medelst en diiligt rengjord, illaluktande och sur slang. Och hvilkeii mjölk!
Jag bör derföre i afmatta» as en sadan anmärkning genast förklara, at jag redan wjo dswerläggningenö första början anmälte mig at rala; men joq war förekommen af flera warda Ledamöter, som anmält sig i samma afsigt, och min ordning mäste afwaktas; äfwen torde jag fa tillägga, at som war närwarande öfwerläggning angar et ämne af sä stor wigt, magar jag tro, al de z Ständens hastiga beslut ej bör rubba den rigtiga ordningen och ej före» komma den fria och jämna gängen af denna war öf» rve »läggning. Mänqe af Ridderskapet och Adelli hördes instämma .d Herr ^älorsprrre. Hans Lxcellencs Herr Grefwe» och Landt max skalken. Jagsar den äran tilkännagifwa, at frägan nu endast ar om Hemliga Utskotters ^insnceplan. När fräga upstar om Bewillnjngs summan, sä behaga Herrarne dä yttra sina tankar angående tiden. Friherre ^antingskaulen, albreckt, -upläste följande til krorocolier. Sedan wi ändteligen hunnit til den efterlängtade stunden, at den kealilsnors plan, Hemliga-Ulskottet föreflagit, bliswit Ständernas klena meddelt, förekommer nu hos Ridderskapet och Adeln en »vigtig fraga: upsyller denna Plan det päsyftade andamalet, aterwinneS härigenom stadga uti Rikets Penninge-werk? At we^erböriigen och med fullkomlig kännedom af kin-mcshender granska Hemliga-UtfkottetS föreslagna Plan, ders kil erkänner sag mlg icke äga nog skicklighet, men Riddecskapel och Adeln torde dock icke obenäget anse at jag för egen tilfredsställeise anhäller, at ti! ?rorocol!:k fä relervera mina tankar, uti et sa angeläget mål, soni del hwjlket nu är ämnet för RidderffapetS och Adelns öfwerlaggning.
Frän Höglo fl. Ridder skap et och Adeln. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Utlåtanden: JYi 19, i anledning af Rikets Ständers åren 1860, 1861 och 1862 församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel. Prot.-Utdrag den 3 Januari 1863. 155 Utskottets yttrande i Usta punkten lade» till handlingarne; vid yttrandet i 2:dra punkten lät Ridderskapet och Adeln bero, samt biföll den i 3:dje punkten gjorda hemställan. JM 20, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tändsticksfabriksbolag af en mindre jordrymd från Tredje Majors-bostället Stufverum vid Andra Lifgrenadier-regementet. Bifölls. S. D. Efter föredragning af Lag-Utskotets Memorial, JM 9, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 17 Kap. 16 § Rättegångs-Balken samt om ändring i föreskrifterna, rörande embetsmanna-ed och läkare-attester; samt JM 13, med återlemnande af väckt motion om förändring af stadgandena angående edgång. Lades dessa Memorial till handlingarne, med förklarande att de deri omförmälda motioner borde af Lag-Utskottet till behandling upptagas. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltets Betänkande!):
(R:gs. Afd.) Enligt 63 §. i Regerings-Formen, skola, för oförutsedda händelser, tvänne tillräckliga summor af Rikets Ständer anslås och till utbetalning af Riksgälds-Contoiret anvisas: den ena, för att vara tillgänglig, då Kongl. Majit finner densamma för Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål oundvikligen nödig, samt den andra, för att, vid infallande krig, kunna af Kongl. Majit 1^ flas. Då Stats-Utskottet, med anledning af åberopade grundlags-stadgande, nu går att inför Rikets Ständer föreslå dessa Creditivs belopp, under tiden intill nästa Riksdag, anser Utskoltet sig, till ledning vid bestämmandet häraf, böra upplysa om de summor, som i berörde afseende varit fastställda under alla, sedan Grundlagens antagande, förflutna Riksdagar. Vid 1809 och 1810 årens Riksdag bestämdes, enligt 18 § i Riksdags-beslutet af den 2 Maj 1810, det så kallade stora Creditivet till 1,000,000 R:dr, hvartill samma Creditiv äfven fastställdes genom Riksdags-beslutet af den 12 November sistnämnde år. Vid 1812 års Riksdag fördubblades deremot denna Creditiv-summa, och har dess då bestämda belopp af 2,000,000 R:dr, vid alla de sedermera inträffade Riksdagarne, bibehållits oförändradt. Det andra eller det till utomordentliga försvars-anstalter och andra oundvikliga utgifter afsedda Creditivet fasLslälldes vid 1809 och 1810 årens Riksdag till 500,000 R:dr, hvilken summa jemväl, vid de 2:ne näst derefter inträffade Riksdagarne, bestämdes för detta Creditiv. Men vid 1815 års Riksdag höjdes detsamma till 1,500,000 R:dr, hvaraf, enligt Riksdags-beslutels 12 §., en tredje del eller 500,000 R:dr, såsom förut, skulle vara att tillgå för hvarjehanda utomordentliga tillfällen och behof, samt de öfrige två tredjedelarne endast få lyftas i fall af oundgängliga försvars-anstalter.
”Ers maj:t har behagat låta kalla mig!” yttrade Lannerstjerna, som, hur mycken ”egard” konungen än visat både poeten och officeren, nu kände sig både harmsen, förödmjukad och nedtryckt, der han i skyldig vördnad stod böjd under konungens ihållande kalla och forskande blick. Konungen fortfor att fixera honom under tystnad; och Lannerstjerna, som redan begått ett fel, vågade ej förnya det. Han kände sig till och med häpen öfver sin djerfhet att hafva tilltalat konungen. Det var utan tvifvel icke mera en gunstling, utan en anklagad som stod inför sin herrskare. Då sade hastigt konungen med en röst mer uttryckande godhet än stränghet: ”Vet ni hvarföre jag låtit kalla er, kapten? (Förut hade det hetat ”du” och ”min kära Lannerstjerna!”) ”Ers maj:t har måhända någon befallning att gifva mig å tjenstens vägnar?” Gustaf III:s ögonbryn rynkades vid detta svar. ”Tänk bättre efter!” yttrade han kort, men med skärpa. ”Ack, det är då menniskan på hvilken ers maj:t värdigas låta falla en stråle af solen?” ”Solen tycks, besynnerligt nog, för er ha mindre attraktion än månen, hvilken, förutom en hel hop andra vittnen, sett era promenader utanföre och era blickar uppåt ett hus, der man – förstår ni mig, min herre – icke bör finna en af hofvets kavaljerer.” Lannerstjerna rätade sig nu verkligen. ”Värdes förlåta mig, men jag har hittills icke vetat att ers maj:t behagat utstaka de gränser, der ers maj:ts undersåters blickar böra stanna.” En ljungeld sköt fram ur de konungsliga ögonen. ”Hvad skall detta heta? Vet ni att ni just nu på ett remarkabelt sätt felat först och främst emot er herre och sedan mot den protektion, hvarmed det behagat honom att hittills omfatta er. Ni har från början af detta företräde visat er mindre vetande. Men jag var prevenerad derpå.” ”Jag är förtviflad att hafva ådragit mig ers maj:ts höga missnöje!
Utskottet har insett, att Hans Kong. Majit varit ledd aF dessa grundsatser vid valet af de tvänne frågor Hans Majit till Riksens Ständers afgörande genast i Nåder föreslagit, och har i afseende på dern för sin del ingen ting att tillägga lill hvad Utskottet i dessa förslags öfverlemnande till Riksens Ständer sig yttrat, annat än i anledning - 5 & Den 13 April. liing af fogan om Regerings-formenfästa Riksens Ständers uppmärksamhet på stadgandet i 8 §• ^ af Konunga-Riket Norriges Grundlag, och det nära sammanhang, hvari förslaget till förändring i bestämningen af Konungens myndighets ålder dermed står, samt slutligen ytterligare hemställa, det måtte Riksens Ständer med betraktande af dessa frågorg betydliga vigt för framtiden, deras afgörande med det snaraste företaga. Då Utskottet sedermera punktvis genomgått alla de förslag till ändring i Grundlagarna, sorn. sedan de föregående Riksdagarna ännu finnas hvilande på bordet, och dervid med noggrannhet haft till ögonmärke att pröfva, huruvida allmänna tänkesättet öfver dessa förslag må kunna hunnit så stadga sig, att ett mot deras omfattning svarande beslut med någon säkerhet torde kunna tagas, lwr Utskottet funnit ganska gilltiga skäl att i det hufvudsakligaste tillstyrka Hans Kongl.
Twänne frägvr äro upkomna: den ena om bonoraivL Ledamöter ibland banco-Fullmägtrga: den andra vm wista Fullmägtiga i banco - och RiksgäldöWerken stola wid hwaranuan Revision ulga genom lottning. Herr Tibskli, Obriko^bsrborchrlgur» Den första ftägan synes redan wara af Högloflige Ridderstapet och Adeln öfwergifwen, och således ej Widare behöfva komma under ventilation. Herr 6ripsnvslör, ^sscob bric, trodde gk ombyte borde ste wid hwarje bevilion. Herr Grefwen och Landt-Marstalken hemställde, om ej hwars och ens förwaltningstid dä blefwe för korrt. Herr Btscle: Erfarenheten öfwertygar ost huru wäl banco-Werkst nu öfwer Et Lecnium blifwik styrdt och färwaltadt. Under heta denna liv hafva bankens Lnllmägtigs alltid warit xekma - Hys nente, och är det Naturligt, at en lgggre förwaffningstid mäste för Fullmagtiga medföra et förwarfwande af närmare kännedom af Werkcks författningar och operationer. Skulle Fullmägtige nu, ehuru fmäningom, Ulga, sä skulle, atmindstone i början, hända, at de ej hanno lära känna allt hwad som til Werkets styrande oumgängeligen erfordras. J<g för min del tilstvrker allna, at de, såsom tilsörene, mätte blifwa permanente. Men skulle Riodcrskapet och Adeln behaga annorlunda besluta, anhäller jag älmindstone, at de ej mätte anses böra utgä förrän ester tivänne Aevilioner.