Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befallningshafvande, enligt Rikets Ständers beslut, ega att från Riksgälds-kontoret utbekomma och förut icke erhållit. 9:o Utaf de vid nästa eller påföljande Riksdags början återstående och icke afsatta eller för embetsmyndigheternas och bibliothekernas räkning reqvirerade exemplar af Riks-ståndens protokoller, bör erforderligt antal hållas vederbörande Riks-stånd tillhanda. 2:o. Beträffande åter de i Riksgälds-kontoret förvarade inkomplelta Riks-ständsprotokoller och bihang, får Utskottet, likaledes i enlighet med Fullmäktiges förslag, hemställa: att sedan vissa exemplar af häribland befintliga protokolls-band och bihangs-samlingar blifvit afsatta för att vara att tillgå, derest de saknade delarne af samma protokoller eller bihang framdeles skulle kunna erhållas, återstående defekter måtte få användas till ersättande af möjligen förkomna delar utaf de hos Riks-stånden och Utskotten befintliga exemplar af enahanda handlingar, eller tilldelas de embetsmyndigheter och inrättningar, som antingen, i anseende till saknad tillgång, ej kunna utbekomma begärda kompletta riksdags-handlingar, eller till förut egande dylika handlingars komplettering önska erhålla en eller annan del utaf nämnde defekter. Dessutom och som, enligt hvad anteckningarne å bilagde uppgift ådagalägga, den nuvarande behållningen utaf åtskilliga defekta riksdags-handlingar är särdeles stor och en del häraf under tidens längd blifvit genom fukt skadad, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till Fullmäktiges hemställan, att det må Fullmäktige medgifvas, att medelst offentlig auktion till den högstbjudande föryttra sådana skadade eller för dermed afsedda ändamål alldeles oanvändbara häftade eller ohäftade handlingar; samt att andra defekta protokollsoch bihangs-samlingar, deraf flere exemplar finnas, må under hand få försäljas, emot här ofvan bestämda pris af en half skilling arket. 3:o.
Cont. har således med öfverskott på egna tillgångar betäckt en summa af 100,000 r:dr, hvilket bevisar, att förra Ständer ej lemnat Riksg.cont. i så dålig ställning, som ofta föregifves. Hval till hafva då dessa i,4oo,ooo r:dr blifvit använda? Jo! en million har åtgått till spann mål.sundsättningar. Dessa voro redan förutsedda af R. St., som gifvit Regeringen anvisning att begagna creditiv dertill. Några anmärkningar öfver det sätt, hvarpå ereditivet blifvit begagnadt, har jag ej hört; således måtte utgiften blott innefatta en riktig verkställighet af R. St:s beslut. En annan summa, som uppgår till 400)0(jo r:dr och således ut - D u n 6 Augusti f. m. gör fyllnaden af hvad på creditivet blifvit lyftadt, har blifvit använd till Rikets skyddande mot cholera n. R. St. hafva högtidligen tackat K. M. för de åtgärder, som i detta fall äro vidtagna De måste äfven således kunna gälla såsom R. Stts beslut, och jag betviflar icke, att ju dessa åtgärder skulle fortsättas, om choleran hotade oss, under det Ständerna voro församlade. 1 alla fall kunna hvarken missväxten eller farsoten skyllas på Styrelsen. Hvad beträtfar de 420>00° r:dr, som Riksg.cont. erhållit mindre af bancovinsten, än som var påräknadt, så är det ännu oafgjordt, om icke Banken, i stället att öka sin behållning med r million, bort utbetala denna brist. Men vare dermed huru som helst, så hafva dessa medel af R. St. sjelfva blifvit anslagna åt Götha canal, och hafva Ständerna således att i detta hänseende hålla sig till deras eget beslut, hvilket de förmodligen icke ångra. De 3oo,ooo r:dr, som åtgå till riksdagskostnader, lära väl bestämdt höra till hvad Ständerna och icke till det, sorn Styrelsen kostat Riket.
Den 13 April. ne framsteg tjenande till intet, och det vore säkert, oberäknadt alla andra olägenheter, dein Di. rectiorfen icke tror sig i underdånighet här behöfva upprepa, att den da blifvande Canal-afkastningen ej lemnade Actie-ägarne den årliga renta, de nu oafkortadt få uppbära, sedan kostnaden fpr Verkets årliga underhåll blifvit afdragen. Directionen har här för Eders Majit i djupaste underdånighet nedlagt en tafla af Verkets ställning, med samma fosterlandskänsla, sorn förmått den att egna sig at detta företag. J.ugn för alla omdömen, önskar den att hafva uppfyllt sin pligt, och derigenom förtjena fortfarandet af Eders Majits dyrbara nåd. Utan att hvarken söka påbörda andra, eller fria sig sjelf från misstag, . erkänner deri mensklighetens vanliga lott, och väntar med fullt förtroende den följd af dessa sina underdåniga framställningar, att ett foretag, som i flera århundraden varit öuskadt, ändteligen beslutet, och till så betydlig del redan uffördt, ej öfverlernnas åt slumpen af en längre tids-utdrägt. Directionen erkänner i djupaste underdånighet, att Verket bordt stå tillbaka for de stora händelser, hvari Fäderneslandet varit invecklad!; men den ser ock med varm känsla dessa händelsers lyckliga utgång, och vågar hoppas, att, sedan Fredens Tempel åter blifvit öppnadt, företaget får det udnerstöd och den uppmärksamhet af Svenska folket, det förtjenar, samt det Nådiga hägn, hvilket Eders Ivongl Majit med vishet - T)m 13 April. 131 het celi landsfaderlig omvårdnad alltid skänker åt sik sgagn el i ga föremål. Med djup Undersåtlig trohet, vördnad och rut framhärda Stormägiigste allertiudigste Konung! Eders Kongl. Majestäts Stockholm Uotlerdänigste ttopfigtigste d. 30 Mars s8i$' Tjenare och undersåtes -B . v-.
Til frie kleäicumenter för fattige och behöfwande sjuke förestås » - z,oooL Andamälet af detta anslag är sä nödwandigt och af en sä wäsendtelig nytta, samt 8umman dessutom sä högst mätreligt tillagen, at Utskotten förmoda derwid icke wara nägor at erinvra. Men svin ordningen dock fordrar, at ett sädant understöd icke utsträckes til andre än merkeligen behöfwande; sä anse Utskotten, at den sjukes torftighet och behof böra styrkas med bewis af Pastor i Församlingen, eller den hans ställe företräder, samt rme af För» samlingens Ledamöter, innan fria lvleuicamonter kunna erhallas. Tilsammans R:d. 30,000: EnäL Sjette Bandet. N:o 86. :z64 Den 29 Mars. e. m» Enär ifrån denna Summa afdrages de pa iVlesticinal-Staten redan upförde och bestädde 17,175 R:d.; sä återstå 12,82; R:d., hwarril Utffotten, i anledning af de respeckive Riks-Ständens Remisser, nu fä upgifwa de medel och utwägar Utffotten funnit hartit kunna anwändas. Statsoch Bewillnings-Utffotten hafwa harwid warit onuänkce, huru denna Summa mätte kunna anffaffas pa ett sädanr satt, ar den i intet afseende medförde nägon tilökning i Bewillningen eller Zraveraäe Stats-Werket med nägon ny Utgift för detta behof.
»Jag vill säga bror, att jag inte vet en gård i hela landet, där jag trifs bättre.» »Hvad är det för en Vestblad bror talar om?» sade öfversten. »Bror kan inte mena den galne fanjunkarn, som majorskan körde på porten.» »Just den menar jag,» sade fänriken, »men Vestblad är inte den han var förr. Han har blifvit gift med en fin fröken, med ett riktigt durabelt fruntimmer, öfverste, som har gjort folk af honom. Det var en särdeles oväntad tur och lycka för Vestblad, att en så utmärkt dam blef kär i honom. Hon är väl ej så ung just, men ung är ej Vestblad heller. Käre bror bör fara till Halstanäs och skåda på kärlekens underverk.» Och så for öfversten till Halstanäs för att se om Örneclou talat sanning. Han hade nog ibland undrat hvad det blifvit af Vestblad. I ungdomen hade denne farit fram så vildt, att icke en gång majorskan på Ekeby kunnat ha fördrag med honom. Hon hade ej kunnat tåla honom på Ekeby mer än ett par år, sedan hade hon nödgats drifva bort honom. Vestblad hade varit så djupt förfallen, att en kavaljer knappast velat umgås med honom. Och nu påstod Örneclou, att han ägde en gård och var gift med ett framstående fruntimmer. Så reste öfversten fram till Halstanäs och såg då vid första ögonkastet, att det var en riktig gammal herregård. Han behöfde bara se björkallén med alla de inskurna namnen och de höga, utgrenade träden. Han hade aldrig sett sådana björkar annat än på gamla, ansenliga ställen. Öfversten körde sakta in på gården och för hvarje ögonblick blef han allt nöjdare. Där funnos lindhäckar af den riktiga sorten, så täta, att man kunde gå ofvanpå dem, och där funnos ett par terrasser med stentrappsteg, som legat där så länge, att de halft hade gräft sig ned i jorden. Då öfversten for förbi dammen, såg han rudornas mörka ryggar skymta i det gulaktiga vattnet.
Ständer an» li.at och begagnat stn Banque, och Utstottek icke har sig bekant nägvk i England eller Frankrike nu bru» kcligt satt akt göra inwisningar ä tillkommande Krvno°Räntor anwändbare i fullkomlig likhet med det gängbara mynter, samt Herr Baronen icke derom lemnat någon uplysning, sä kan Ukstotter icke jemförelsevis göra sig nägot begrepp om den werkan pL allmänna penninge-rörelsen som derstädes äger rum och här stulle kunna uppkomma; Herr Baronen har icke eller bestämdt upgifvit sättet huru de af honom omnämde Anticipations-anwisningar stulle utfärdas, och ännu mindre genom hwad anstalt eller författning de stulle antingen befallas att anses för gängbart mynt, eller deftsörutan winna en dylik beskaffenhet genom blotta förtroendet; Men ehuru hastigt och mindre utweckladt Herr Baronen om detze Ankicipa» tioner sig yitrat, äger dock Utstotret anledning af hwad Herr Baron anfört art derom fatta det begrepp att defte anwisningar stulle af antingen RiksgäldsContoiret eller Stats-Werket utfärdas pä nägon fram. beles och enligt Herr Baronens yttrande inom högst ett halft ärs tid, lill ett eller flere af Rikets Up. börds - 2 6s Den Z Februari». bördseller Depositions - Werk inflytande SratsInkomst.
Den praktiskt hstikndige Malte talar med en alltför onaturlig intresselöshet i de förklaringsscener, ban och Etty h a h a med hvarsndra, ett sentimentalt drag, som icke ratt passar för den vtirldsvans och kloka Etty, inblandar sig i karleken till honom - mik vara att hon kan visa ödmjukhet och rldsla för honom som sin naturliga domare men han st811es af förf. sjalf p %. denna slags piedestal ngstan som en half gud, hvilken bemtbstrar alla situationer med samma öfverlägsenhet, Dessutom a r knappase Nalte tecknad efter lefvande modell. Vi anmarka detta derför att denne ordkarge, förbehillsamme man nu tycks ha blifvit den form för ideal manlighet, som p&amp; senare tider aterkommer litet huarstades och det torde vara mycket sallsynt att phtraffa detta ideal ute i lifvet. %r det icke egentligen en idealiserad bondtyp, hemtsd fran allmogeber8ttelsern~ som gAr igen i denna moderna hjalte? För öfrigt synes författarinnan vare rädd for at&amp; teckna unge man, och det fins ej ett portratt af en shdan, som i boken har nAgon mera utprtiglad karaktar. Utan tvifvel skulle boken vunnit p&amp;, att Ettys sjukdom icke anvhndts som intrigmotiv eller om den anvandts, antingen förkortats eller tecknats med saftigare pensel. Denna sjukdom likasom episoden med lir Smith ar icke p&amp; lAngt n8r s&amp; naturlig och intressevackande som det föregaende, hvaremot de första trefjardedelarna af boken tvifvels utan höra till det förtjlnstfullaste fröken Roos hittills htadkommit som skrifstallarinna. - e % - en. Dar och Moll Skizzer och berättelser af Rust Roest. Distribuent Fr. Skoglund. Stockholm. Dessa smA berattelser förtjana allt erkannande. Stilen &amp; r liflig. och dilande, dialogen i ovanlig grad naturlig, iakttagelsen fin och rigtig.
Af det sålunda anförda, vore, enligt kommitterades förmenande, ådagalagdt, att upphörandet af de indelda anslagen icke allenast för det allmänna vore af högsta vigt och ett nödvändigt vilkor för tillvägabringandet af en länge efterlängtad förenkling af både beskattningsoch uppbördsväsendet samt, i följd deraf, jemväl uti stats—förvaltningen i öfrigt, utan ock instämde med verklig fördel fördem, som hittills af dylika anslag varit i åtnjutande; hvadan kommilteradc så mycket mindre tvekade att tillstyrka denna åtgärds vidtagande, som behöflighelen och lämpligheten deraf redan förut blifvit erkänd så väl uti åtskilliga Kongl, propositioner, som af Rikets Ständer vid flera riksdagar. Enär ifrågavarande anslag äro af betydligt skiljaktig beskaffenhet, vore det angeläget, att vid verkställighet af en så beskaffad förändring föreskrifterna derefter lämpades och att således, på det ingens lagliga rätt måtte blifva förnärmad, förhållandena dermed behörigen utreddes. Till ledning för omdömet i berörde hänseende jemte hvad i öfrigt med nämnde åtgärd egde sammanhang, hafva kommitterade låtit, på grund af 1844 års rikshufvudbok och special-räkenskaper, uppgöra summarisk uppgift med dertill hörande speciella utredningar och sammandrag, betänkandet bilagde under litt Q, utvisande, under behöriga titlar, de i dessa räkenskaper upptagne anordningar å ordinarie räntan samt lionden, och hvilka, med tilllägg af de till anordningstiteln rätteligen hörande anslag, utgöra: ordinarie räntan 1,576,054: 28. Enligt hvad kommitterade förmält, kunna berörde anordningar bänföras till 4 hufvudafdelningar, hvarunder de ock äro vordne uti nyssnämnda summariska uppgift upptagne, nemligen: löneanslag; anslag till allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser; anslag till enskilda verk och personer, samt sådane räntor, som tillgodonjutas i följd af vissa hemman åtföljande besvär, hvaribland äfven upptagits de räntor af städer donerade hemman, som under titel städers friheter a/föras.
Ilr Prytz: dag ber alt fä fästa uppmärksamheten derpå, alt jag icke bestämdt påstått, att det af mig ifrågaställa anslaget skulle inbegripas i dessa 3000 r:dr; men jag fruktar, alt, om delta anslag till böckers inköp nu blefve bifallet, och SlalsUtsk. sedermera skulle förklara, ali. medel ej funnos lill ytterligare anslag för en ny ijenslemaus aflönande, så vore derigenom all framgång för den af mig väckte motionen pä förhand afskuren. Det är derföre jag velat lemna öppet för SlatsUlsk., antingen att bevilja ett nytt anslag, d. v. s. förhöja det nu tillstyrkta, så att en lön pä det sättet blef tillgänglig, eller ock alt förklara det någon del af dessa 3000 r:dr skulle användas pä sätt jag föreslagit. Jag tror ingalunda, alt Konungens propos. om förhöjdt anslag till böckers uppköp lägger hinder i vägen alt kunna fördela anslaget, så att en vedcrb. nytta af detsamma må upphemtas. SlatsUlsk. hade kunnat föreslå anslaget till 2000, oin ej större tillgäng funnits, ehuru Konungen begärt 3000 r:dr; oell pä samina skäl kan Ulsk. tillstyrka, att denna sednare summan bör sä och sii fördelas; och det synes icke vara ur vägen, att, dä man köper böcker, man äfven tillser, all de må kunna värdas och vetenskapligen ordnas, och alt medel finnas anslagne till aflöning ål deni, som dermed hafva att skaira. Delta är redan förut så fullkomligen utveckladt, att jag icke behöfver tillägga något, och de handlingar, sorn åtfölja enahanda motioner ifrån tvenne andra Stånd, komma att för SlatsUlsk. ådagalägga behöfligheten afen ökad tjenstemauiiapersonal vid ifrågavar. Bibliothek. Den G November f. m. G9
Den, som bifaMer att Numer-Lotteriet ml bibehållas, voterar Ja, den det ej vill, Nej, vinner Nej; sl kommer hos Kongl. Maj:t i underdånighet att anhållas, de< Nummer-Lotteriet måtte indragas; och skola Riksens Ständer genom nu åtagande större Bevillning ersätta den utaf Nummer-Lotteriet påräknade inkomst för Stats-Veriet; hvarom, jemte det mera som rörer Inrättningens upplösning och Embetssamt Tjenstemäonens aflönande, Stats-Utskottet bör med Utlåtande och Förslag till Riksans Ständer inkomma. » Vid Öppnandet af de utdeldte och insamlade Voterings-Sedlarne befunnos 69 Ja, och 50 Nej; Och, då således Ja vunnit, kommer följaktligen Nummer-Lotteriet att bibehållas: Hvilket förstärkta Stats-Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 5 Maji 1818. N:r 209, Förstärkta Stats-Utskottcts Memorial angående frågan om Talmäns-Tafflames indragning. Cxenom Protocolls-Utdrag af den 23, 25 och 30 i nåstledne samt 2 i denne månad, hafva Stats-Vtskoitets Betänkanden'. ia*3 Respective Riks-Stånden öfverlemna! till det Förstärkta Stats-Utskottet, att, i föreskrifven ordning, afgöra den fråga, hvaruti 2tne »Stånd slädnät uti olika beslut med de andra s;ne huruvida Talmäns-Tafflarne detina Riksdag skola indragas. Och har Förstärkta Stats - Utskottet vid sammanträde denne dag förehaft detta ämne och, på sätt 69 §. i Regeringsformen samt 73 §. i RiksdagsOrdningen utstaka, voterat öfver följande Riks-Ståndens granskning underställde, och utan anmärkning lemnade Proposition. t
Geografisk bredd samt 4° i' 9,8" och 5n 56' 32,2" längd, räknad vester ut från Stockholms Observatorium. Längden från Länets nordligaste hörn vid Kullafyr till dess sydligaste ort vid Smye fiskläge är ii'A mil och dess största bredd emellan 6 och 7 mil. Länets yta har hittills vanligen blifvit beräknad till omkring 40 qvadratmil. Efter Forsells Statistik skulle den innehålla något mer än 40'/2, efter samme författares uppgifne tunnlandtal i dess statistiska upplysningar, omkring 42 qvadratmil. Någon tillförlitlig visshet i detta hänseende torde ej kunna erhållas förrän Topografiska Corpsens nu pågående recognosceringar inom Länet blifvit afslutade. Länet har 7 städer, nemligen Malmö, Landskrona, Lund, Ystad, Helsingborg, Skanör och Falsterbo, och en köping, Trelleborg, samt är indelt i fem fögderier, hvaraf det första utgöres af Oxie, Skytts och Wemmenhögs härader, det andra af Torna, Bara och Harjagers, det tredje af Luggude, Rönnebergs och Onsjö, det fjerde af Färs och Erost a och det femte af Ljunits och Herrestads härader, innefattande tillsammans 25 Länsmans-distrikter. Enligt af Eders Kongl. Maj:t i nåder beslutad förändrad reglering af Länets Domsagor, komma dessa att framdeles utgöra sex; men denna reglering kan icke träda i full verkställighet förrän nuvarande Domhafvanden i Oxie, Skytts och Wemmenhögs härader, hvilket sistnämnda skall med Ljunits och Herrestads härader bilda en Domsaga, afgår från Domare-Embetet. I Ecklesiastikt hänseende har den förändring med Länets indelning ägt rum, att Höganäs Stenkolsverk med underlydande hemman och lägenheter blifvit skildt från Wäsby socken och utgör nu ett eget pastorat; hvarjemte beslutats att Bunkeflod och Hyllie socknar, hvilka hittills varit annexförsamlingar till Malmö S:t Petri församling, skola, vid först inträffande kyrkoherdeledighef, derifrån afsondras, för att bilda särskildt gäll.
N;o 100 behandlade frågor ang:de jernvägsanläggningar; Sammansatta Statsoch BankoUtskottet N:o 40, i ani. af RiksSt:ns beslut öfver Utlåtit N:o 24, i fråga örn förändrad organisation af hypotbeksinrättningarue i riket; Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet N:o 188, i ani. af väckta motioner i fråga om meddelande af föreskrifter i afs:de å hypotheksföreningarnes verksamhet. Gr. Lagerbjelke: Dels finnas redan på föredragnings listan, dels äro i dag för första gången bordlagda flera Betänkm, hvilkas snara afgörande är af största vigt, hvarföre jag får anhålla, att de måtte sättas främst på listan till nästa plenum. Dessa Betänkm äro: Sammans. Statso. BankoUtsk:ts Betänk. N:o 40, Bevilln.Utsk:ts Betänk. Uppå härefter framställd propos., beslöt R. o. Åd., att Sammans. Statso. BankoUtskits Mern. N:o 40, Bevilln.Utsk:ts Mern. N:ris 45 och 46 samt StatsUtsk:ts Utlåtrn N:ris 202, 203 och 205 skulle i nämnde ordning upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum; hvarjemte R. o. Ad. biföll II. Exc. Hr Gr. o. Landtm:s hemställan, att i sammanhang med Bevilln.Utsk:ts Mern. N:o 46 skulle till behandling förekomma PresteStits prot.utdrag N:o 488, med inbjudning till MedSt:n att biträda PresteSt:ts beslut öfver nämnde Mern. R. o. Ad åtskiljdes kl. nära 10 e. m. In fidem, O. Braket. b» n 11 Oktober, m T horsdalen de» 11 Oktober 1860. Plenum kl. 6 e. tn. Justerades 2 prot.-uttlr. för d. 10;de dennes samt pleniprohl för d. 2Ö:de sistl. Juni e. m.
Man har t. ex., för att åstadkomma dylika hinder och svårigheter, stundom påtänkt att förflytta banken till en aflägsen, svårt tillgänglig landsort, för att sålunda öka transportkostnaden vid uttagning af silfver; 14 Den 4 Murs f m. stundom har man föreslagit export-tull vid silfrets utförsel o. s. v. Det nu ifrågav:de hindret, nemi. att endast under en för trafikanten olämplig form (mynt) utlemna det finsilfver, han önskar, och hvartill lian är berättigad, verkar således, ur synpunkten af ett hinder för silfveruttagning, alldeles lika med en häremot svarande export-tull, men är så till vida ännu sämre, än denna, som genom export-tullen den förlust, som uppkommer för de enskilda och för landet i sin helhet, åtminstone skulle kunna sägas komma statskassan till godo genom tullinkomsten, då deremot på det sätt, som hindret nu är anordnad!, alla parterna dervid förlora. Men hufvudsaken är likväl den, att, ehvad slags hinder man också vill uppställa, så blir detta alltid ett frångående af sjelfva principen för realisationen, och strider således mer eller mindre mot sitt eget ändamål. Realisationens princip är nemi. icke blott att åt hvarje sedelhafvare enskildt tillförsäkra en verklig valuta för hans sedlar, utan ock att åt landel kollektivt betrygga ett fast och stadigt myntvärde. Men det är sjelfkIarf, att detta sednare ändamål måste upphäfvas eller inskränkas genom en export-tull på silfver eller hvilket annat hinder som helst mot silfverutvexlingen — enär sjelfva grunden för ett fast myntvärde just består i den ovilkorliga rättigheten att när som helst undfå silfver mot sedlar — och att på sådant sätt myntets värde i stället skall blifva fluktuerande inom de gränser, hvartill kursen, med tillhjelp af hindren, i mån af deras storlek, kan uppdrifvas. Af dessa principiella skäl kan jag således för min del ej gilla de närv:de bestämmelserna i Banko-reglementet, hvilka uppställa eller legitimera dylika hinder, utan tror att motionärerna verkligen haft gilltiga anledningar att önska deras undanrödjandé.
Jag hemställer således, om icke den nya redaclionen kunde antagas utan votering. Friherre Anckarswärd: I samma afsigt som Grefve Frölich nyss yttrat, anhåller jag få förklara, att ehuru jag varit emot antagandet af den nya redactionen, öfvergår jag likväl nu till den motsatta meningen, och önskar alt man måtte förena sig derom, för alt undvika en votering, som jag icke anser lämplig, sedan de öfrige Stånden redan bifallit antagandet. Herr Lagerhjelm_, Pehr: Då man med tystnad förbigått en omständighet, som jaganser af vigt vid frågans bedömmande, anhåller jag, att i största korthet få fästa upmärksamheten derpå, att antagandet af den föreslagne nya redactionen otvifvelaktigt skulle vara ett verksamt och godt medel till Riksdagarnes förkortande. Friherre Boije, Ludvig: Jag respecterar de bemödanden, som göras att öfver - 184 D e n a6 F e b r h a r i i f. m lala; men jag tror icke, alt de, hvilka äro angelägna om principens helgd, vidhålla den så svagt, att de skulle frångå den, endast af consideration för de öfrige Ståndens beslut. Förhållandet är dessutom här annorlunda än i de öfrige Stånden, hvilka äro mycket fåtaligare. Votering är redan af en Ledamot begärd, och jag ser icke, att den kan undvikas. För min del finner jag den nya redaclionen endast såvida vara ett medel till Riksdagarues förkortande, att den skulle tvinga Talarne till tystnad, emedan de ej kunde medhinna, att i nästa Plenum aflemna sina yttranden skrifteligen; men jag kan icke antaga ett medel till Riksdagarnes förkortande, på bekostnad af Riksdagsmannens fria yttrande rätt. Herr von Hartmansdorff': Som jag är den der anhållit om votering, torde jag få utbedja mig att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes, innan votering verkställes, ånnu en gång inhämta, huruvida Ridderskapet och Adeln bifaller den nya redaclionen, för att förnimma, om icke pluraliteten skulle kunna utan omröstning utrönas. Herr Cederschjöld: