Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se vidare Vadeskilling,Ret visionsskilling samt Rättegångs-Balken om ändring / i 24 Kap. 7 § eller tilllägg lill 21 Kap. 1 §. lohälla Färjeplats på öland, om upphörande af uteslutande rättigheten att till Calmar öfverföra menniskor, kreatur och varor — It 32 b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. IS Febr. 22 Rök, se Matlag. Rönne å, upprensning af 1 4 1 165 s å. 26 Juni b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni 177 Svar på återremiss — 4 1 226 8 a. a. IS Juli a. a. IS Juli a. a. 19 Juli a. a. 16 Juli Röråelfvens forsar, upprensning af i 4 1 165 9 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni 177 Rösler, eftergift af daua-arf efter, se Dana-arf. s. Sala Silfververks räntor, indragning af, se Skatteförenkling. » ränte-ersättningsfond, berättelse om — 4 1 240 — b. 21 Juli b. 23 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli 155 Salpeter, förhöjning i lösningspriset å — 4 i 50 22 b. 1 Febr. b. 1 Febr. b. 1 Febr. å. Svar på återremiss — 4 1 96 9 a.a. 9 April a. a. S April a. a. 9 April 1. b. 9 April Salpelerhjelp i Småland och på Oland, beräknande af 41 4 1 64 — b. 12 Mars b. 8 Mars å. 12 Mars å. 19 Mars Svar på återremisser . — 4 1 216 a. a. 9 Juli a. a. 9 Juli b. 12 Juli a. 12 Juli 115 Salu-accis af Städerna, se Statsverkets inkomster, pag. 20.
StatsContoret öfverflyttade förvaltningen af Allmänna MagazinsÄrenderne, enär till den icke hörde anskaffande af nämnde undsättningsSpannmål, som för medel af det lyflade Creditivet upphandlades, Herr Doctoim icke kunde dela Plurali tetens åsigt af Gratificationen såsom anmärkningsvärd, eller biträda anmälandet af densamma hos Rikets Ständer. Uti denna mening hafva instämt Herr Grefve Hamilton, Herr Friherre Liljehorn, Herr Amiral Coijet, Herr ÖfversteLieutenant Heykensköld, Herr Domprosten Lidman, Herr Kongl. HofPredikanten Winter samt Herr von Aken. Och skulle, enligt derom fattadt Beslut, berörde Reservation Rikets Ständers Revisorers Berättelse till Rikets Ständer åtfölja Ut supra Ex Protocollo Tli. Nyström. C 155 ) K. StatsConlrs lind. Uti., i anledning af R. St:rs Revisorers Berättelse år i83o. Sto rm äg tig s te Alle må dig st e Konung! G enom Nådig Remiss, af den 3o sistlidne December, liar Eders Kongl. Nia j:t anbefalt Dess och Rikets SlatsContor, att inkomma med underdånigt Utlåtande öfver bvad Rikets Ständers sist församlade Revisorers Berättelse innehåller i de delar, som egentligen röra Statsverket, Allmänna MagazinsFonden, de till Spanmåls-uppliandling anvisade Medel, ChartfeSigillataeVerket samt Avesta Bruks Directions Redogörelse; och, jemte det StatsContoret serskildt afgifver underdånigt utlåtande i bvad som angår Allmänna Magazinslnrättningen och Spanmåls-upphandlingen, får, till åtlydnad af den Nådiga Remissen, StatsContoret nu i underdånighet anföra följande.-
Länge och med uppbyggelse hade jag funnit omdömet enhälligt om skjulsningens nackdelar af högre och lägre moment, ifrån och med demoralisation till och med gödsel-spillningen. — Nu dagades afskalfandet, — nu kemnade ångbåtar och diligencer en närmad utsigt dertill; och då nödgades jag höra, huru såsom skjutsen ändå var bra, enär den under vissa årstider beredde bonden förtjenst och en contant penning till utgö* rande af sina skattebidrag. — Detta anförde jag under förra riksdagen. Så der, sade jag, rider vår stats-ekonomi i volt, och vänder sig sålunda evigt omkring utgångs-punkten, i stället för alt framgå till ett mål. Dock tror jag, att nu stundar tiden, då det blir insedt, att skjutsningspligten så alldeles intet sammanslår med det rätta begreppet om Svenska allmogen. Jag har kommit närmare begreppet genom Biskop Agardhs oändligen upplysande tal i "YVermländska sällskapet för allmänna undervisningens utbredande, — jag tror 1837. — Den Corporation, som heter Svenska allmogen, är utomlands obegriplig, enär der intet analogt finnes; men, beklagligen, obegripen stundom inom allmogen sjelf. Härpå skulle jag kunna anföra nyliga bevis. Men jag ämnar aldrig följa dessa eflerdömen af klander å namngifna talare i ett annat stånd. R. o. Ad. beslöt, att detta yttrande skulle åtfölja remissen till Ekon.Utsk. af Hr Hammarskölds motion. Upplästes från de öfrige RiksSt. ankomna prot.-utdr., ao8 Den 19 Februari e. m. nemi. från PresteSt. af den 12 dennes, från BorgareSf. af den i5 dennes, och från BondeSt. af den 5, 8, 12 och i5 dennes. Lades till handlingarna. Å nyo föredrogs Hr Hjertås, Lars, den 15 dennes e. 111, på hordet lagda motion otn upphörande af Kämnersratterne, utom i Stockholm, och af Lagmanssamt Riddaresynerätterne. Hr von Knorring, Carl Henr., uppläste följande: I anleda, af Hr L.
Utskottets Utlåtande, IV 1. s 203—• 280, bif. af PresteStåndet, IX s 74, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 84» bif. af BondeStåndet, IX s 86, återrem. af Adeln , IX s 99. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 826—• 843, bif. af Adeln, IX s *39. 16 % Underd. Skrifvelse, X i. Revisorernes öfver RiksgäldsVerket Berättelse för år 1820, II s 761—780, remitt. till StatsUtskottet, II s 1125. 1127, 112 9, 1137. iöfver dito dito för år 1822, II s 370 — 445, remitt. till StatsUtskottet, II s 1127, x141 • Utskottets Utlåtande, IV 3. s 10 — 5q, bif. af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, IX s 86, af Adeln, ix s 88, af BorgareStåndet, IX s o i. Undefdi Skrifvelse, X i. S 332-—334- RiksdagsBeslutet, §. 19. —. öfver BaiicoVerket Berättelse. BancoUtskottets Utlåtande i anledning af, VI 1. s 4 — 21, bif. af Adeln, IX s 100, af BondeStåndet, IX s 107, af BorgareStåndet, IX s 120, af PresteStåndet, IX s 129. RiksdagsBeslutet, §. »8. Reuterskjöld, A. D. Major, anmält sig ej kunna bestrida Revisorsförrättningen, II s 719—• 721. —- H. F. Öfverste, gjort underd. ansökan att utbekomma innestående ExpectanceArfvode.
Om natten kom jättesan ut, för att mjölka kon, och ställde lyse-trädet bredvid sig. Då var Roll framme, tog trädet, och ville springa bort öfver ån; men jätten kom, och grep både Roll och lyse-trädet. Roll skulle nu dödas; men i detsamma kom jättens son och bjöd sin fader på barns-öl. Jätten ursäktade sig, att han hade annat göra; sluteligen gick han. Jättesan blef hemma och eldade ugnen sju gånger hetare än vanligt, för att steka Roll. När nu ugnen blifvit varm, sade pojken: »kära mor! ser ni de sju stjernorna i ugnen?» Jättesan tittade dit, men i detsamma skjutsade Roll henne in i ugnen, och kastade en halm-kärfve efter henne. Roll begaf sig nu med hast ut på sjön; jätten och hans son kommo och satte efter. När de icke kunde hinna honom på annat sätt, försökte de »sluka upp» sjön. Vid dagningen var der ganska litet vatten qvar. Då pekade Roll på den uppgående solen och sade: »ser J sådan grann jungfru der borta!» Jätten och hans son tittade dit, och sprucko begge två. Men Roll kom till kungsgården, och fick konungens yngsta dotter. En öfverlemning ifrån ~S. Småland~ förbinder likaledes närvarande saga med berättelsen om »Pojken, som frälste sina bröder ifrån Jätten.» Efter en inledning, hvartill vi framdeles återkomma, lyder nämnda uppteckning sålunda: Sedan ~Raskargod~ frälsat sina sex bröder ifrån troll-qvinnan och fört dem hem, bad han sin fader om orlof att åter vandra till berget. Men konungen räddes för trollen, och förbjöd sin son strängeligen att tillfoga dem någon ytterligare skada eller olag. Konunga-sonen frågade likväl föga efter sin faders bud, och beslöt ännu en gång draga bort och gäckas med den elaka troll-konan. Raskargod gaf sig nu på väg och kom till berget, just när troll-qvinnan skulle tvätta sina linne-kläder, som blifvit mycket blodiga om natten, när hon skar halsen af sina sju döttrar. Svennen gick fram, helsade och sporde, om han fick hjelpa till vid hennes arbete.
Följden blef också, att i det stora kriget, strax efter indelningsverkets stadgande, måste icke allenast värfning i ganska vidsträckt mått anlitas, utan äfven sådana utomordentliga åtgärder, som uppsättandet af tre, fyra och fem-rnänningsregementen, vidtagas. I sista kriget med Ryssland nödgades äfven vi, af brist på manskap, att använda konskriptionssystemet, men så utan all organisation, utan befäl och utan all fältvård, att det lemnat ett olyckligt minne i den tidens landvärn. Kort efter införandet af vårt nya statsskick fingo vi ett slags beväringsförfattning, som visserligen uttalade grundsatsen om hvarje vapenför mans pligt att under vissa år deltaga i landets försvar, men, genom den föreskrifna korta öfningen, bristen af kontroll å det vapenskyldiga manskapets befintlighet m. m., ganska svagt uttalade grundsatsen. Den nya beväringsstadgan af 1860 har, genom längre öfningstid och genom flere bristers afhjelpande, gifvit grundsatsen mera vigt. Denna grundsats: »hvarje vapenför mans vapenpligt under vissa år», är angelägen att upprätthålla, emedan detta är det enda säkra medlet att anskaffa manskap, hvarförutan ett folk icke kan försvara sig. Men grundsatsen är riktig äfven derför, att då landets försvar är en alla åliggande pligt, lägges denna på allas hjertan, blir en allmän och den vigtigaste medborgerliga angelägenhet, som, om den också icke kan kalla alla under vapen, likväl hos alla bereder villighet till de stora uppoffringar af alla slag, utan hvilka ett ihärdigt försvar vöre omöjligt, och hvilken sinnesstämning, lefvande hos ett helt folk, verkar lyftande och lilvande på de kämpande, folkets målsmän i striden. Öfvertygelse:! att landets försvar är ett allmänt medborgerligt åliggande måste hos folket bereda en allmän medborgerlig krigsbildning, liksom denna måste genom vexelverken å sin sida lifva och befästa nämde öfvertygelse.
Uraftläter egare af förenämnDe (fattlagDa ©ägar od) kvarnar att upp» gifva nägon fäfom Mjölnare ofa ©ägare, päföres lifväl afgift efter 2:Dra 2(rt., fäfom vore en Mölnare eder ©ägare uppgifven, meD iafttaganDe af Det vil» for, forn I)är före(frifveé. €gare af SOljölqvarnar meD ett par flenar ofa ©ägqvarn meD ett blaD, forn fjelfve (fota kvarnen ofa fäleDeö icfe t>afvoa fjoö fig an(lällDe Mjölnare 43 ellet ©ågare pola ifrån Denna, för Mjölnare och ©ågare jiabgaDe SSeroillning roara befriaDe. 23evc>iUinnc; af 5ifEeriei\ §. 32. ©åDane $ijEerier, forn utgöra färjEilDe, i ^orDeboEen upptagna lagenheter, utan att wara i hemmanen^ jEattläggning inbegripna, eller hafroa i Deras upp* jEattningöroärDe ingått, taperaS lifa meD annan egenDom, efter Deras roärDe, broilfet bepämmeS fåiunDa, att behållna afEapningen uträfnaS till capital meD fem procent. « jErono^ifEerierS, famt Pera DpliEa lägenheters innehafware, hmilEa enDap erlägga räntan efter 3orDebofen, betala föeroillning efter enahanDa grunD. äpöra Defa lägenheter unDer hemmanets jEattläggning och hafroa fåleDeS ingått i Dep roärDe, äro De från Denna afgift befriaDe.
Skulle det åter vara omöjligt för IJlsk. att öfvergå till denna princip för brännvinsbränningens utöfning, skulle jag dock önska, att Utsk. ville fästa något mera uppmärksamhet vid det teckniska af sjelfva bandteringen, och icke föreslå sådana regulationer, som hvarken innefatta åsyftade correctiv eller beskrifning på hvad inan menar med brännvinsapparat eller riktig beräkning af <feras afverkningsförmåga; ty jag vill åtaga mig alt factiskt bevisa, alt den af Utsk. antagna beräkningen är oriktig. Dessutom får jag, under förutsättning att det blir omöjligt att åstadkomma något riktigt resultat, och att beskattningen följaktligen kommer att fortfarande bestämmas efter redskapens beskaffenhet, fästa Utsk:s uppmärksamhet derå, att den åsigten, som skulle ångans tillämpning, i det förhållande Utsk. synes hafva antagit, förhöja afverkningen, icke är riktig, såvida ej ångan begagnas för sig att uppkoka mösket uti stora trädkar eller bassiner; att ångans tillämpning på annat sätt skulle kunna öka afverkningens större skyndsamhet äger ingen grund. Betänk, afser en beskattning af mäsk värmaren, som jag icke finner riktig. På i3:de sidan beter det: ’’med mäsk värmare förstås en sådan inrättning ”vid en brännvinsbränningsredskap, i hvilken mäsken, genom ”den från pannan utgående ånga, förberedande uppvärmes, "så att då den derefter slås eller tappas i brännvinspannan, ”uppkokningen och således afverkningen sker fortare än eljest, ”och lid således vinnes i operationen. Mäsk värmare vare tillåten ”af hvad form eller ämne sorn helst, men får ej innehålla mer än ’’i:del utöfver pannans rymd, ej heller så in lät t as, att ”den åstadkommer någon re c t i fi ca t i o n. Med rec’’t i f i c a l i o n s - a p p a r a t förslås den del åfelt bränn''v i ns redskap, hvarigenom en större eller mindre ”del af productens vattenhalt a f s k i 1 j e s tinder ”sjelfva brännvinsbränningen, så alt afrinningen ut”kommer starkare eller mera spri t lia I tig, än då en sådan inrättning icke begagnas.”
Fredrika Bremer, som ännu ej synes vara helt frigjord f r h tidens fördomar, att en kvinna ej bör uppträda på talmöten, erkänner .villigt den unga föreläserskans %lätthet att tala, det passande i hennes vasen, det rediga i föredraget, men nggoon högre flykt finner hon ej hos henne, &gt;hon upprepade blott hvad män redan ha sagt, bättre ocli kraftigare an hon,. Fredrika Brerner tillägger: %Om kvinnorna vilja värdigt fylla platsen p&amp; forum, så miste d e uppträda dar nied vardiglieten och makten af väsen, som verkligen ha nya och höga sanningar a t t uttala och representera. De måste tänka och tala ur kvinnosferens centrum. w Hvad redr rika Bremer med sin underbara förmggn a t t blicka in i framtiden, di %. uttalade, tyckes Lucy Stone redan vid denna tid inom sig förnummit. Hon kände varmt för de förtryckta slafvarnes sak, men dessa hade förespråkare bland landets mest begåfvade inäii, det fanns en, ny ocli hög s a n n i n g ~, hvilken ännu blott en och annan svag stämma vigat påpeka, sanningen rörande kvinnans mänskliga och sociala riitt. Det var för densamma Eucy skulle gå i fält, det v m dar hon kände a t t hennes ratta verksamhetssfär lag. Hon uttriidde äfven snart ur anti-slafrerisiillskapets tjänst för a t t helt ägna sig åt kvinnans sak, en sak d&amp; högst impopultir bhnd Förenta staternas alla samfundslager. De afventyr, ja, faror, hon hade a t t utstå under de följande h e n, di. hoii pk egen risk reste fran stad till stad för a t t offentligt tala för sina idéer, skulle fylls hela böcker, och otaliga 8ro exempeln g8 det mod och den sjalsnärvaro hon adagalade i de mest brydsamina situationer, på samma gång soin hennes energi och tron p&amp; det rittmiitiga i hennes sak aldrig sviktade. I de flesta stiider, hon besökte, Iiitde ingen kvinna förut uppträdt offentligt, hvarför nyfikenheten samlade omkring henne ofantliga &amp; hörareskaror. Den unga föreläserskan räckte stor öfressaskning.
Hvem skulle väl kunnat tro en » obemedlad vitterhetsidkare » vara, ned respekt till sägandes, en sådan Vielfras, att han vill känna sig mätt ner än ett par timmar efter slutad måltid. De flesta andra menniskor tnrde vara belåtna, att få så pass mycket att äta, att de känna sig mätta air de stiga upp från bordet. Vi ha emellertid alls ingenting emot, om &lt;k * skulle lyckas hr G. att för sina 1,50 eller 1 mark pro persona — hvilkei tyckes vara hans hägrande önskningsmål — få så mycket till lifs, att ht * känner sig mätt hela eftermiddagen, men vi önska hjertligen att Gud mfete upplysa hans förstånd, så att han icke — genom offentliggörande af sia * matfunderingar — alltför mycket blamerar de fördomsfria verkstil larne af v. Beskows testamente. Förf. är ju nämligen icke utsänd af svensk-norsk * Ganymedföreningen utan af det samfund, hvars » smak » plägar ställa * i samband med vitterheten, men icke med köket.Trenne sånger ur En samhällsförbättrares saga. Ofullbordadt epos i tjugofyra sånger af Scaevola den andre. FEMTONDE SÅNGEN. Före drabbningen. Han stod allena i sitt arbetsrum Fast sen var timman dröjde sömnen fjerran Ifrän hans läger, och hans tankar flögo Från forntid och till framtid. Men till sist Hans tunga löstes, och han talade: » Jag står som Caesar nu vid Rubicon, Ovansklig ära kan jag vinna lätt, Mitt blotta ord en riksbank ny kan grunda, En envåldsbank, der jag blir direktör! * Med anledning af den grufliga tilldragelsen i Första kammaren, — då ett par senatorer, i likhet med de berömda lejonen, åto upp hvarandra så grundligt, att knapt mer än svansarne blef qvar — har red. hos den svensk-akademiske sångaren Scaevola den andre anhållit om en hjelte-dikt. Resultatet föreligger nu här ofvan; dock må observeras, att förf. blef &amp; gripen af det fosterländska ämnet, att hans sånger hotade att blifva lika många som i den nyligen af Sv. Akademien prisbelönta dikten om Karl XII.
Detta hindrar henne dock ej fr %n a t t ånyo ställa sig i spetsen för ett nytt kvinnoorgan. Vid sina mer # n 70 år tager lion nu med friskt mod itu härmed. Tiden torde ock vara mogen härför; många ansedda förmågor stå nu vid hennes sida, och hon har af dessa iitsetts till den ledande anden. Som kv.i72~tokongressens president var hon allmänt uppburen och beliöfde blott visa sig för a t t frainkalla jubel. Hennes magre, seniga gestalt med den genomträngande blicken, de skarpa dragen och de kantiga rörelserna var esomoftast synlig på platformen, och hennes blixtrande kvickhet blef så ofta föremål för stormande applåder, a t t hon undanbad sig, så täta afbrott&gt;. ' ') Det här meddelsde brefvet, hvilket utgör en resumd af de intryck, den svenska dsmkomitdns representant heiiitat f&amp;n sitt deltagande i iivinuokongressen under världsexpositionens första, skede, se vi oss först nu i till fiille att publicera, da det kommit oss tillhanda iinder sommaren, en t.id d i Dagny, som bekant, ej utkommer. Red. Striden om kvinnans rösträtt pilgår har som hetast, och ehuru jag af framstående b %de män och kvinnor hört, att idén icke är populär i Amerika, har dock Susan Anthony förmhga att s % fängsla sina åhörare, att hvarje öra spändes och hvarje blick följde henne i den af mer än 3,000 personer fyllda Washington Hall i det gamla Art Palace, nar hon den 17 maj 1893 dar beskref iite 40-kriga arbete för sina medsystrars höjande i socialt hänseende. N&amp;st miss Anthony sthr kongressens ordförande (chairman) N r s May Wright Small samt sekreteraren 31i.s Rachel Foster Avery. Mrs Sewall utmärkte sig för en ovanligt lysande talarefilrmhga och uthkllighet. Hon var själen i kongressen, intresserad af alla ämnen, fanns öfverallt tillreds, med kvick snarfyndighet.
'Åtskilligt Stats-Utskott et* Betänkan den. *31 Åtskillige puricter af 1820 och 1822 årens Revisions-Berättelser, angående Allmänna Magazins-Inrättningens förvaltning lemnadés af StatsTJtskottet ovidrör le, då Utskottet under den 26 sistlidne Maji afgaf sitt Utlåtande öfver andre i nämnde Berättelser upptagne Anmärknings-ämnen, och sådant ur det skäl, att Utskottet ansåg berördé puncter böra behandlas i ett sammanhang med det allmänna bedörriahde, som Stats-Utskot-> tet gemensamt med Bancosamt Ahmanda Besvärsoch Ecohomié-Utskotten egde ätt meddela, rörande flerfaldigé föreslagne ändringar uti förberörde Inrättnings härvarande organisation. Nil och sedän det hinder upphört, som gjoide ett uppskof i Utlåtahdéts afgifvaiidé öfver i fråga körn' ne anmärknmgspuncter nödvändigt, äro Utskotten i tillfälle att hos Rikséns Höglofl. Stähder härom gifva sini tankar tillkänna, och beträffande först Riksens Höglofl. Ständers Revisorers dervid väckte anmärkning, att ej allenast ett på Skeppsholmen här i Hufvudstaden beläget Magazin, söfri skall tillhöra Allmänna Magazins - Inrättningen alltsedan år 1^95 af>Kongl. KfigsCollegitim dis* ponerats till förråd för Armeens utredningsfich beklädnads-persedlar, utan att någon hyta ellet ersättning kömmit Inrättningen till gadö, an äfvert att flere'mindre Magazins-Lägenhefer t RäftdSört erne blifvit
Af räkenskapen för Gefle navigations-skola inhemtas, att denna skolas vid årets slut befintliga kontanta behållning innehades af Direktionen; äfvensom Kalmar skolas redogörelse utvisar, att dervarande behållning blifvit i Smålands enskilda bank deponerad. Deremot hafva Revisorerne, beträffande Stockholms, Hernösands, Götheborgs, Malmö och Wisby navigations-skolor, ej kunnat af räkenskaperna vinna upplysning, huruledes deras kassabehållningar förvaras. Anteckning härom torde således för framtiden böra i dessa räkenskaper verkställas; och anse Revisorerne i öfrigt lämpligt, att bestämd föreskrift meddelades, huru i detta hänseende bör förhållas, på det öfverensstämmelse derutinnan må ega rum. § 2. Vid Wisby navigation s-skolas redogörelse saknas inventarie-förteckning; varande endast de under revisions-året inköpte inventarier i räkenskapen upptagne. § 3. Uti räkningen för nåvigations-skolan i Gefle finnes ingående behållningen för år 1856 upptagen till endast 131 R:dr 14 sk. 6 rst., ehuru densamma, enligt 1855 års räkning, rätteligen utgjort 131 R:dr 34 sk. 6 rst. - 112 — Civil-statens Pensions-inrättning. Räkenskaperna, som undergått granskning af Civil-statens dertill utsedde Revisorer, framställa följande förhållande med inkomster och utgifter: (Bil. Litt. L.) Redogörelserna för pensioneringen af civile embetsoch tjenstemäns enkor och omyndiga barn samt för Civil-statens allmänna enkeoch pupill-fond hafva uti Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade utan anmärkning. Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. Arméeiis Pensions-kassa, Räkenskaperna hafva undergått granskning af delegarnes egne Revisorer och utvisa följande förhållanden: Debet. Balans från år 1855: Tillgångar 2,539,960: 24. 4, Uppbörd: Ersättning af Rikets Ständers Riksgälds-kontor för fyllnad af föregående årens brister, enligt Kongl, brefvet den 12 Maj 1857* 44,865: 33. 1.
Medborgares vördnadsfull erkänsla och tacksamhet för den stora uppoffring de gjort, att uppsätta tvenne hela sköna Regementer, hvarigenom de mindre lottade Landsorterne så betydligt blifvit lättade, ock vid påkommande krig Rikets försvar så kraftigt ökats. Jag vill hoppas att Herr Friherren sjelf, men jag är säker att hvarje medlem af Höglo!!, Ridderskapet och Adeln vet och fullkomligen känner, att Extra Ruteringen af lSioårs Ständer antogs, just för att lindra de mäst tryckte Medborgares bördor vid påkommande krig; och sedan sekler har Svenska Bonden aldrig rönt ett större och mera välgörande bevis på sina MedStänders patriotiska deltagande i dess öden» Det var jag sorn i detta vördade Riksstånd i Junii månad i8o9 väckte motion om Extra Roteringens antagande under krig. Jag gjorde det af ren medborgerlig känsla, att det då var tida att de så kollade meragyu - ben l Martii. flade-innehafvarne af all så kallad privilegierad jord, kraftigt visade det de ömmade och deltogo uti den under alla våra föregående olyckliga krig så hårdt tryckte Skatte-Bondens lidande. Jag misstog mig ej, HÖgvÖrdige Prästeoell Vällofl. BorgareStånden antogo den med samina Valvilja som Höglofl. Ridderskapet och Adeln* Det Hedervärda BondeStåndet emottog då denna Medborgsgärd med en öppen redlig tacksamhet, och svårligen skall man nu kunna inbilla dess medlemmar att det skedde till deras förtryck; men i ett samhälle finnes ofta en stor mängd Medborgare af alla classen sOm ens ej kanner* hvarken Arméens organisation eller de olika bidrag till dess underhållande som Utgå af olika jord, och jag Önskar att icke en gång dés$e, må blifva förvillade; dessutom ar det för mig fägnande att kunna uppgifva, åtmindstone eil handling af Sveriges Rikes Ständer, som både i afsigt och verklighet varit välgörande för den mindre val lottade Medborgaren, och hvarvid de således ej lånat sig till täckelse åt förtrycket. Ett nog hårdt tillmäle mot etl ädel Nations Representanter!