Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Humla 4 21 4 3 46 En Oxe om i5 LM. , ... , 33 16 26 16 Ett Får ... • 2 24 — 1 33 En Gås 1 4 — 1 Ett Höns . 0 • m 12 8 Ett Tjog Ägg • • , , 22 — •ä 18 — En Tunna Lax * * * , , 35 — 25 12 En Tunna Sik , , , . 24 — 19 32 En Tunna Åhl om i4 LM • • 39 25 24 En Tunna Strömming om högst 14 lm Id _ 38 Ett LM. En Tunna Tjära . 4 3 — 5 40 — Ett st. Bjelke om 12 Alnar . , 2 20 Årens Markegångs-Priser för Gefleborgs Län. För Äi 1829. För Ai 1830. För År 1831. För År 1832. Medium. Ett st. Jorde-Boks Sågstock om 10 Alnar • 4 « • C fö cn c-t7* S3 P*- 22 SE 0 O) HT 3 Ett st. Takspån • 6 • • 23 Ett Lass Ved af Tall « • • • 31 —„ En Golftilja tf 0 • • — 26 4 Ett SkU Bruks-Jern 18 12 Ett SkU. Medeleller Bergsmansjern . • • • 0 17 12 — —- — Ett SkU. Osm andseller Skaltjern, enligt särskild Taxa 6 32 —. Ett Dränge-Dagsverke • • • • — 24 — 26 — Ett Öke-Dagsverke af i Karl och 2 Hästar 1 30 —, i 28 — Ett Jordeboksoch Hjelpe-Dagsverke af 1 Häst och 1 Karl 1 En Tolft Helbotten Bräder af Tall . 6 4 36 — En dito dito af Gran . 3 28 En dito Halfbotten Bräder af Toll 2. 40 — 2 10 — En dito dito af Gran 1 30 — En dito Enkla Bräder af Tall • a • • 1 42 — 1 S — En dito dito af Gran • ■ • • —.
Enköpings skolkassas redogörelse » 223. En per mille-fonden n 82—83. Ericson, N, Ofverste, Chef för Statens jernvägs-byggnader, » 137, 139, 145. Expensmedels-r åkning arne n 237—238. Extra stats-anslag till landfor svaret... n 78—80. Bilagan litt. I. vid n 78. till sjöförsvaret » 118—119. Extra utgifter, anslagen till » 16. Fahlu bergsskola » 228—229. — Elementarskolas räkenskaper ... Fastighetsvärden, enligt rikshufvudboken n 15—16. Fattigvården, allmänna, i Stockholm ... n 23-4—235. Filéenska testaments-fonden » 18—19. Flottans räkenskaper » 116—122. Flyinge och Dalby kungsgårdar och stuteri-inrättning n 165—166. Formulär till hufvudbok för Krigskollegium n 65—66. räkenskaper för de för valtande verken ... » 8—9, 241. för Konsistorieme * 222. Utlåtandena. Formulär till rikshufvudbok, tillåmpadt, sid. 4—11. Forshaga, sluss-anläggning vid n 131, 137. Bilagan litt. I. vid n 78. Fr edins, N. A., förslag till formulär för rikshufvudboken » 5—11. Fria konsterna, Akademien för n 195—196. Fängelserna och arbets-inråttningarne i riket » 145—158. Bilagorna litt. M. och N. vid » 149—■150. Förenade mötes-passevolans-fonderna ... n 85—86. För slags-anslag en, brister och besparingar å » 12—14.
Jag tror således, ungefärligen i likhet med hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit, alt tjenligast vore att välja lika många ledamöter af de 4 Stånden; att dertill lägga en 5 valclass, som komme att omfatta alla hittills orepresenterade classerna af samhällets medborgare; att på något sätt förena dessa valclasser uti en enda, så att de icke måtte utgöra fyra särskilda afdelningar. Äfven är jag decideradt af den tanken, att representationens fördelning i 2 kamrar äger många företräden framför enkamroar-systemet. Skälen för denna tanke äro ofta och så fullständigt utvecklade, icke blott uti tryckta skrifter, utan äfven genom discussionerna på detta rum, att jag icke anser mig böra upptaga R. o. Ad:s tid och tålamod med desammas upprepande; men så öfvertygad jag är derom, att det är tjenligast att utaf de 5 classerna bilda tvänne kamrar, så tveksam är jag i afseende på den grund, efter hvilken denna fördelning borde ske. De tvänne förslag i detta hänseende jag hört, det ena af Frih. Hamilton och det andra af Hr von Hartmansdorff, förefalla mig begge, för att vara uppriktig, icke fullt tillfredsställande. Såvida meningen med denna fördelning af representationen i tvänne kamrar måste vara den, att dessa kamrar skola bestå af olika elementer, att den ena skall mera föreställa det progressiva och den andra det conservativa elementet; så fruktar jag, att detta ändamål icke vinnes genom någotdera förslaget. Efter Hr von Hartmansdorffs förslag skulle begge kamrarne väljas af samma valmän. Det är sannolikt, att valmännen vid sitt val följde samma grund som begge kamrarne. Om då någon partiåsigt gällde bland valmännen, så skulle de göra den gällande uti begge kamrarne; och man finge då i5 H. 26 302 Den 34 O c to ber e. m. icke den skilnad i karakter emellan begge kamrarne, som utgör grunden för tvåkammar-systemet. Något dylikl fruktar jag af ett annat skäl skulle blifva följden af Fril). Hamiltons förslag, enligt hvilket den öfre kammaren skulle väljas af den lägre.
M a n låter barnen, gossar o c h flickor, utan hänsyn till o m de ha den ringaste lust eller d e minsta anlag, år ut o c h år in pinas m e d pianolektioner. H v a r f ö r? hålles ett n u m m e r i veckan under hela qvartalet. Knappast! D e r f ö r att de föra sig sjelfmedvetet, ledigt, korrekt. Skolgymnastiken tar ingen befattning m e d mjukheten i rörelserna. H ä r måste således salongsgymnastiken ingripa. M e n — h u r ofta har läraren tid eller lust att se till att hvarje elev g ö r rörelserna rigtigt? N e j, det hela får g å på » c h a b l o n », i stället för att läraren skall behandla hvarje elev särskildt, efter dennes behof, kroppsanlag, v a n o r eller lyten. s. v. d a n s s k o l o r, der allt går ut p å att för så billigt pris s o m m ö j - ligt lära en skara barn att hjelpligt dansa en vals o c h en fransäs p å slutbalen. Hvad du är skön, hvad du är du gyllne barndomstid! blid, Mot denna tid af gidd är den, som följer, silfver blott: af barn bli qvinnor och bli män, af rosenrödt blir grått. Den barm, som slöt i sig en gång en verld, har blifvit kall och trång och rymmer knapl » en vän i vik », om vännen ej är rik. Och snart är kopparåldern der. För silfver och för guld i blank metall fins blott begär. O barnalid så huld, hvar är ditt vackra löje nu, när lugnt man tager sju för tu? Och kärleken? Hvar t hjerteslag slår blott för eget jag. Man tröttnar sist vid fåfäng id, af sjelfviskheten mätt, man åldrig ståndar i en tid af jern, då allt är ledt, då allt är kärlekslösl och tomt och gissladl samveV suckar fromt: hvor vil man finde Kjcerlighed? Här — der? Säg den, som vet!
(Se utlåtandet N:o 3o.) XXII. B. 208. XXIII. 175. A. 191, 226. XXV. U. 28, 78. A. 99. XXV. U. 162, 165. A. 189. U. 4*5. A. 464. XXVI. U. 63. E 64. A. 101. — N:o 42. i anledning af anmärkningar emot Utskottets memorial X:o 3g, angående RiksStåndens i vissa delar fattade beslut öfver Utskottets uti memorialet N:o 34 afgifna förslag till sammanjemkning af de skiljaktiga besluten, rörande grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. XXII. B. 596. XXIII. A. 188. XXVI. E. t o 1. — N:o 43. i anledning af Riksdagsfullmäktigen Didrik Weströms från Kopparbergs Län, motion, om befrielse från ( 53 ) bevillning för Lima sockens innevånare. XXII. B. 5q6. XXIII. A. 188. XXVI. BevillningsUtskottets Meinorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — K:o 44. i anledning af RiksStåndens olika beslut i afseende å stämplade pappersafgiften. (Se utlåtandena N:is 35 och 4o.) XXII. B. 597. XXIII. 188. XXIV. A. 3o2. XXV. U. 86. A. 128. XXVI. E. 62. — N:o 45- med förslag till förändrade formulärer, hörande till den blifvande nya bevillningsstadgan. XXIV. B. 298, 442. A. 5o5. XXVI. E. 1 o 1. — N:o 45- i anledning af RiksStåndens fattade olika beslut, angående stämmoböters upphörande eller förminskning.
Men nu snöres det ej till, förrän man satt det på sig, och det blir på detta sätt möjligt för vederbörande att uppnå den äskade minskningen i volymen. Så knäppes det igen medels en järneller stålinrättning, som kallas planschett. Hvad mig beträffar, skulle jag aldrig kunna reda mig i en sådan där persedel, jag, som är van vid våra gamla modeller. Ser ni, dessa göras lika vida om midjan som vi själfva äro; de behöfva således hvarken snörning eller planschett, utan knäppas igen helt enkelt medelst knappar och knapphål. Några af våra damer ha emellerlertid anlagt de nya modellerna. » " » Och deras erfarenhet? » sporde jag. » Jo, de påstå, att sedan de utstått de första dagarnas ovillkorliga obehag, vänja de sig lätt vid korsetten. Vidare säga de, att vi förut ej haft en aning om, hur mjuk i synnerhet vår midja är, och i hur hög grad den låter tränga ihop sig. I början bröto de af den ena planschetten efter den andra, men de hafva nu gjort den erfarenheten, att en sådan där tingest håller ganska länge, ifall man blott undviker att röra sig ledigt, att böja sig hastigt med mera sådant onödigt. Somliga påstå, att sedan man en gång vant sig vid det där plagget, kan man ej undvara det. Så bra tycka de åtsnörda musklerna om att lefva i relativ overksamhet. » Det andra plagget är ett slags benbeklädnad, som dock sträcker sig till midjan. Jag har svårt att för er beskrifva denna underlighet. Ser Ni, tyget är helt enkelt bortklippt på de ställen, där plagget borde vara som mest värmande. Och så fult det är! Man kan gärna inte tänka sig något mera smaklöst än ett par sådana där tingestar. Och så de se ut på sedan! Men ni kan omöjligt göra er ett begrepp om denna tillställning, utan att se den. » » Nej, naturligtvis inte, » svarade jag. Jag blygdes att tillstå, det vi härnere på jorden anse dylika plagg praktiska, värmande och vackra. » Men jag återgår till korsetten!
Ah, hon var så trött på allt, detta evigt enahanda; hvad möblerna voro stela och prunkande simpla. De där röda schaggmöblerna i salongen med sina hvita öfverdrag — hvad de plågade henne just nu! Och alltid stodo de på samma sätt, i samma grupper eller rader — och där satt fadern i samma stol hvar kväll, med samma tidning och talade om samma saker: torgpris och börsnotiser. Och modern talade om samma människor och samma historier, hon kunde dem alla utantill, kunde hela deras lif utantill, från första timmen till sista. Och samma uttryckssätt hade de alla, från den yngsta, upp till fadern, och samma uttryck — samma fraser, samma omdömen, samma tankar, — åh, det var så grått, så tungt, så tarfligt alltsammans. Och huru skulle det kunna vara annat? Hon begrep icke, hvad som fattades af dessa yttre lyftningsmedel, hon begrep blott att det fattades något. Men till och med en ytligt granskare skulle genast märkt t. ex. frånvaron af böcker — där stodo några paradband i ett skåp, gamla ^historier och resebeskrifningar, förlegade auktionsrester, som hittat vägen hit som andra möbler. - Och för resten kunde man slutit sig till nivån af konversationen: om teatern eller konserterna visste man ingenting, ty där satte man icke foten en gång. Att gå och se de nya taflor, som anlände då och då, hade fadern rent af förbjudit barnen, ty » målare voro bara ena odågor och lättingar ». Intet umgänge hade man, jo, afskrädet af andra kotterier: gamla skvallersjuka, argsinta fröknar isynnerhet — någon ungdom sågs heller aldrig till, barnen hade inga vänner, det tåldes ej, att de » drefvo på gatorna ». Samtalsämnena voro oföränderligen de samma: affärer, pangar och skvaller — eller skvaller, pangar och affärer. Ingen läste högt om kvällarne; — - de små dunkade igenom sina lexor, oeh de stora halfsofvo på sina stolar, och öfver dem alla kröp hvardaglighetecs tunga enformighet, ett välståndslif utan bildning, men med bildningens fernissa, ett parvenylif med schaggmöbler och fina toaletter och simpla känslor.
En ledamot inom detta rum, hvilken bäst af oss alla kan bedöma hvad som i detta hänseende är behöfligt eller icke, Chefen för Finance-Depart., har vitsordat behöfligheten af delta förslag samt förordat detsamma. Frih. Palmstjerna har ingalunda skiljt sig från Utsk. i afseende på sjelfva saken, utan endast ang:de redaktionen af I7:de §:n 2:dra morn., som föreskrifver, att det skulle bero på en af K. M. och R. St:r gemensamt stiftad stadga, hvilka mål, som skulle förblifva hos K. M. och hvilka som skulle gå lill Regerings-R:n. Frilen har ansett sådant icke vara nog tydligt uttryckt genom det af Utsk. begagnade ordet ”må”. För min del anser jag det tydligt och får till bestyrkande häraf upläsa t. ex. 36:te §:n 3:dje mom. Riksd.-Ordnrn: ”Skulle R. Stilfinna flera Utsk. vara af nöden, må de af Ständerne obehindradt tillsättas. Sådane Utsk. må dock ej befatta sig med andra ärenden än dem, hvilka, enl. Reg.F.-n, på R. Stms åtgärd ankomma. I fråga om deras tillsättande gäfle tre Stånds pluralitet; men stanna två Stånd emot två, öfvcrlemn.e R. St:r härutinnan .sin afgörande rätt till Const.Utsk.” Detta bevisar tydligen, alt, då det är fråga om en tillåtelse, att hänförvisa mål till Regerings-R:n, det af Utsk. begagnade ordet är lämpligt, men då Frih. Palmstjerna i hufvudsaken gillar Utsk;s förslag och det icke är skäl, att tvista om tydlighet rör:de framställningssättet, så, enär det måste vara Utsk. lika kärt, som någon annan, att ingen otydlighet förefinnes, har jag, för min del, ingenting emot att Frihms gemensamma tanka blir R. o. Ad:s beslut, lfi * Den 12 Juli e. m. Hr Printzensköld, Carl: Det stöd, sorn Gr.
Mot expedierande af särskildt prot.- utdr., innefattande anmälan derom, alt åtskil lige bland R. o. Adis ledamöter anmält reservationer, som framdeles skola Stånden meddelas, reserverar jag mig såsom rakt stridande root 57 §:n Riksd.Ordn ; och förmodar jag att R. o. Ad. icke, på sidan om denna grundlags-§:s tydliga innehåll, lärer medgifva någon communication med de öfriga Stånden, innan reservanterne iakttagit grundlagens föreskrift, d. v. s. till prot. aflemnat det antal exemplar utaf reservationerna, som för comrnunicationen erfordras; och då sådant skett, behöfver prot.uldr. icke ifrågasättas, ty då följer det af sig sjelft att ett sådant måste uppsättas och expedieras. Gr. Frölich: För att betaga den siste värde talaren all betänklighet i afseende på lagligheten af den föreslagna åtgärden, så är jag för min del, derest Frih. Sprengtporten i afseende på sin reservation äfven medgifver det, villig att låta afsändandet af ett särskildt prot.uldr. hvila intill dess reservationerna uro skriftligen afgifna. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att ett sådant prot.uldr., som Landtm, nyss uppgifvit, finge till de öfriga RiksStm samt SlatsUtsk. afgå. Bifölls. Undert. Ridd. Secret. anmälde, att han i början af eftermiddagens plenum skulle till justering uppläsa ifrågavar. prot.utdr., som då i alla fall komme SlatsUtsk. och de öfriga RiksSttn tillhanda, på samma gång som prot.utdr. rörtde StatsUtsk:s mern. Hr von Hartmansdorff: Som prot.utdr. icke kan innehålla annat än hvad sig tilldragit, så förmodar jag ock att det icke kommer alt innehålla annat i afseende pä en ledamot, än att han tillkännagifvit det han ämnade reservera sig. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den g och 12 dennes på bordet lagda mern.
Jag anhåller vördsamligen om remiss på detta anförande till Statsoch Bevilin.TJtsktn, anseendes mig härvid skyldig förklara — för att ej vela mig hafva ens försökt tillegna mig en annans arbete — att, oaktadt jag, genom mitt framträdande såsom motionär, åtagit mig ansvaret för motionen och den moraliska skyldigheten att försvara densamma, tills jag biifver örn felen deri öfvertygad, är den dock icke af mig utarbetad; den är mig meddelad utaf en aktningsvärd embetsman, som tillhör de i vårt land ännu orepresenterade samhälls-classerna, och hvars tankar i dessa ämnen jag funnit öfverensstämmande med mina. Lades på bordet. Hr von Gerdten, Gustaf Mauritz, hade inlemnat följande skriftliga anförande:
Tili Bswillnings-Utstottet: Kongl. Majus Nädiga Skriswelse till Riksens Ständer, angående bewillningen; Gifwen ö rebro Slolt den r§ April 1812. Till Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utstottet: Kongl. Majus Nädiga proposition till Riksens Ständer, angäende beklädningen för extra roterings-manstapet; Gifwen Orebro Slott den 22 April 1812. Till BewillningSsamt Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utstottet: Kongl. Majus Nädiga proposition till Riksens Ständer angäende bestämmandet af wilkoret och afgifrerne för bränwinstiilwerkning, samt answaret för bränwins^och andra starka dryckers omättlig?. bruk; Gifwen Orebro Slott den 18 April 1812. Till Lag-Utstottet: Riksens Ständers ^ustitiW Ombudsmans riksdags - berättelse, undantagande en staga rörande Konum 48 Den 25 April» Konungens rätt atl efterqifwa böter, hwilken till Constllntions Ul^ottcr hänwijadcs. ppbröis Herrar Electorernes listor till wal Lif ledamöter i följande - ConstituiionS - Utffottet. N:o 54 Grefwe 8pens Fnllmägtig körner, OGrefwe. 246 Friherre iclanclerkröm FullMägtig 811- verttoips, 6. L2so I4Llienliferna ^ Regeringg-Räd^ DewillningS-UlfPottet. > Nlo toZ Ruutti i L. Grefwe. 54 t^n^ern von 8ternber§, Friherre. ^ 7b Friherre Krube, FnUmägtig Ikam, Of. Wer-Inkendcnt. 2zo Larnekovv, Friherre, Öfwerste-Lieulenank. ZZ9 ak hakanson, Friherre, Landshöfding. 862 6^ilenkrook, Major.
Vid pröfning af förevarande fråga hafva Rikets Ständer, i afseende på tillkomsten och beskaffenheten af den fond, hvarifrån omförmälde förskott meddelts, vunnit den upplysning: att den år 1816 t. f. Uppfostrings-Comiteen hos E. K. M. i und. anhållit, att, såsom förskott lill en tryckningsfond för nödiga böcker vid Undervisningsverken i Riket, af Stats-Verket erhålla 5,000 R:dr B:co, hvilken summa, genom bemälde Combes försorg, skulle återbetalas i den nion skolböckerna kunde blifva försålde; att E. K. M., i öfverensstämmelse med de i ämnet hörde vederborandes tillstyrkande, under den 17 Julii nämnde år, anbefallt Slals-Contoret, alt, af under händer hafvande medel, tilt förrbemäl le Comité förskjuta 5,ooo R:dr B:co, till liqvidation sedermera tor Stats-Verket, i mon sorn medel dertill kunde inflyta; atl förhållandet med detta förskott derefter anmälts hos R. St., och alt R. St., jemlikt und. skrifvelse den 20 November 1023, beviljat afskrifning af de utaf i8i5 års öfverskott bestridde, samt uti 1817 års Riks-Stat specificerade utbetalningar, med tillsammans 293,354 R:dr 38 sk. 5 rst., under hvilken summa ifrågavarande 5,ooo R:dr äfven voro inbegripne; och då R. St. sålunda redan yttrat sig rörande förskottets afskrifvande i sin helhet, samt härtill kommer, att den fond, af hvilken låneunderstödet till Ågren utgått, varit afsedd att användas till tryckning på Statens bekostnad af godkända läroböcker; och att, utan bifall tilt den nu sökta eftergiften, Svenska ungdomen en längre tid torde 536 Expeditlons-TJtskottels Förslag till und. Skrifvelse N.o 28g.' komina att sakna frukterna af den förtjente författarens mångåriga bemödanden och uppoffringar för denna läroboks fullkomnande, hsfva R.
Den del af Östra härad inom Jönköpings län, som bär är i fråga, torde, i betraktande af densammas bördighet och folkmängd, vara att anse såsom den mest vanlottade på kommunikationer. Orten har 10 å 11 mil till residensstaden Jönköping, 7 å 8 mil till Oscarshamn och 5 å 6 mil till Eksjö. Afståndet från Jönköping, oberäknadt svåra backar, gör tydligen all lifligare kommunikation derpå omöjlig, ehuru flerfaldiga resor i allmänna värf dock allt som oftast måste ske dit. Oscarshamn har hittills varit ortens egentliga handelsstad, men sedan jernvägen blef färdig emellan Malmö och Jönköping, har det befunnits vara stor förlust att göra affärer derstädes, hvarest dessutom handeln med trävaror är hufvudsak, utan har man nödgats att med stort besvär forsla sina produkter uppför backarna till Hvetlanda och vidare till jernvägsstationerna Säfsjö eller Sandsjö, för att afgå på Malmö, Göteborg eller Stockholm. De fem socknar, som hos Kongl. Majit under sistlidne Juli månad gjort underdånig ansökning om statsbidrag till denna för vår ort så vigtiga vägomläggnhig, innehålla cirka 200 hemman med 8,000 innevånare, hvilka siffror visserligen kunna tyckas obetydliga, men utom det allmännyttiga i företaget, torde böra uppmärksammas att denna ort är kanske bland de bördigaste och vackraste i Småland, med rik tillgång öfver behofvet af spanmål, ladugårdsprodukter och slagtboskap, befolkningen nykter och arbetsam samt tyckes mer än hvad i allmänhet skett, tillegnat sig nutidens åsigter beträffande landthushållning. Orten kan ej påräkna annan inkomst än af jordbruket och måste för att beröra närmaste jernvägsstation, Säfsjö, som numera är nästan enda afsättningsorten, forsla sina produkter vid pass två mil i dessa kanske bland de svåraste backar i Sverige, hvilken olägenhet betydligt minskar behållningen af salupriset, alldenstund man nödgas använda större antal dragare, eller köra på två lass samma qvantitet, som eljest kan köras i ett. Utan att tala om svårigheten att underhålla väg i så kuperad mark och det verkliga djurplågeri skjutshästarne äro underkastade, har äfven händt att dessa blifvit förstörda, då de gått för större vagnar.
N:o 128. 333 1848 afgifna förslag, som det jag i egenskap a( öfver gång?,för slag till detsamma vid 1850 års riksdag afgaf, mig inskränkte, och hvilket betänkande icke allenast af Borgareoch Bonde-Stånden blef gilladt, utan äfven föranledde nämnda Riks-Stånd, att i ämnet aflåta underdåniga skrifvelser; att Regeringsmagten, år 1861, troligen i viss mån med anledning af Borgareoch Bonde-Ståndens ofvan åberopade skrifvelser och de ovedersägliga skäl, som deruti finnas anförda för en med rikets behof och tillgångar blifvande förändrad organisation af landtfÖrsvaret, samt i full öfverensstämmelse med det yrkande hvarmed jag bifogade mitt vid 1847 års riksdag afgifna organisationsförslag, under den 16 Juli 1861 förordnnde en kommitté för att utarbeta och inkomma med fullständigt betänkande, upptagande försvarsverkets närvarande brister samt huru dessa på ett ändamålsenligt, för Staten minst betungande sätt, måtte kunna afhjelpas, jemte uppgift huru rikets försvarsväsende bör ordnas; att, slutligen, en rörelse hos nationen sig tillkännagifvit, som innebär ett gillande af hvad mina «organisationsförslag» innehålla, eller att vårt landtförsvar, för att motsvara sitt ändamål: rikets behof och tillgångar, måste grunda sig på en fullständigt genomförd national-beväpning med en åt hvarje vapenför Svensk man bibringad skjutfärdighet. Under dessa af mig åberopade förhållanden och då jag derjemte har giltig anledning till den öfvertygelse, att nuvarande Chefen för Landtförsvars-departementet, i motsats med en dess föregångare, hvilken på delta rum fann för godt att ex officio uttala sin förkastelsedom öfver mina förberörda förslag, hvaraf han dock, efter eget tillkännagifvande, icke ens tagit kännedom om det ena, gillar det af mig för organisation af vårt landtförsvar vid 1847 års riksdag afgifna hufvudförslag, så har jag ansett tidpunkten vara inne för att ånyo göra mine förberörda organisationsförslag till föremål för Rikets Ständers åtgöranden.
Om så är, hvilket jag tror vara sannt, hvarföre beskattar icke Utsk. förgylda möbler, silfver på kläder, ni. m. sådant, som man tillförene beskattat, som icke hör till de ound - Den 19 Maj. gängliga beliofven, utan är elt öfverflöd, eller en fåfänga ? qui någon i stället för att hafva sina rutil eller sin betjening förgyld eller forsiIfräd, önskar förgylla sig sjelf genom en litel, så måtte han väl icke böra derföre mera beskattas än de, som vilja hafva grannlåten på sin omgifning. Men saken har äfven en sida, sorn icke är den löjliga, och hvilken man ej bör glömma. Den förmögnes fåfänga går vanlta gen derpå ut, att visa sin rikedom genom öfverflöd och prakt i sin omgifning. Den fattiges äregirighet kan icke tillfredsställas på detta vis. Men 0111 den kan tillfredsställas t. ex. hos tjenslemanncn, genom en utmärkelse, betecknande att han förrättat sin tjenst väl, förvärfvat sina medborgares förtroende, sina förmäns aktning och välvilja, — bör då icke t'tt sådant medel kunna begagnas af Regeringen eller af hans förmän för att offentligen visa honom aktning, och uppmuntra honom alt ytterligare gagna det allmänna? Ett sådant medel hafva titlarne hos oss vanligen varit för tjenstemän, som tjenat länge och väl, eller kortare tid, men med större utmärkelse, utan alt derföre kunna erhålla befordran till högre befattning eller bättre lön. lett fattigt land sorn vårt, der Staten icke kan, såsom vederbör, med penningar gälda den tjenst, hon behöfver, är det efter mitt förmenande oriktigt, om Ständerne vilja betaga Regeringen de Io fl iga utvägar, som kunna begagnas och varit med fördel begagnade att kostnadsfritt uppmuntra dem, som utmärka sig. Jag beklagar Sverige, 0111 Ständerne, genom dylika beskatta liings-grundsatser, framskynda den tid, då ingen tjensteman gör något för annat än contant betalning; ty då blifva detta Rikes tillgångar otillräckliga alt godtgöra alla anspråk.