Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. behagade förelägga nämnde Utskott, att i detta afseende inkomma med yttrande i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid flera af de sednare Riksdagar egt rum. 2:o Vid föreg:de Riksdagar har StatsUtsk., med anledn. af inom RiksStm derom väckt fråga, afgifvit Mern. ang:de riksdagskostnadernas bestridande direkte af Riksg:sKont., och får jag derföre väcka den motion, att nämnde Utskott måtte åläggas, att inkomma med yttrande i detta afseende, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med dess under N:o 4 sisth Riksdag aflåtne Mern. Dessa motioner remitterades till StatsUtsk. Frih. von Schwerin, Adam Otto, upläste 3:ne motioner af följande innehåll: l:o Då|R. St. vid flere sednare Riksmöten pröfvat påkallande, att förhöja legan för all annan skjuts, har den för den allmänna poslskjulsetf, jag vet icke af hvad skäl, blifvit styfmoderligt behandlad. Denna skjutsskyldighet tyckes dock vara ett iner än de andra likartade betungande onus. Då den öfriga skjutsen har sina mellantider af kortare eller längre hvila från sin börda, måste postskjutsen vara redo sina bestämda dagar hvarje vecka. Detta stationära forslande medförer naturligtvis ett ihärdigt nötande af hästar och åkdon, hvarför således, i följd af detta förhållande, serskilta dylika, endast i och för detta ändamål, måste underhållas. Dertill kommer, att skjutslegan erlägges blott för I H. 13 194 Den 10 December. 1 häst, då deremot, när väglaget är svårt, det fordras tvenne. Äfven må besinnas, att postiljonen, vare sig antingen å tjenstens vägnar, eller också, af enskilt tycke och smak, vanligen ses färdas med hastigare fart än andra resande, och emedan de hära det i allmogens öron mäktigt ljudande namnet af ”Kronans karlar”, våga de skjutsande icke opponera sig emot deras marche forde.
Vatten målar man nu efter föreliggande tecksättes på elden med salt; när det kokar, ning eller egen komposition med för ilägges fisken. sådant ändamål preparerade bronsfärSmör blandas kallt med en sked mjöl; ger mönstret i naturlig schattering l glas vatten, salt och 1 sked hackad och markerar sedan med fin metalltråd persilja tillsättas, och allt röres öfver de mest framstående partierna af detelden, till dess det kokar. samma. När allt är så långt färdigt, kringsyr man, såsom ses af afbildninMed denna sås serveras fisken. gen, atlasen på samma gång som gazen O. H. D. du är ej tillräknelig säger jag dig, och det får aldrig hända. För öfrigt, om hon älskar dig — hon skulle aldrig själf tillstädja dig detta — nej, aldrig — men hon älskar dig ej — det är ditt namn, den ställning, du kan bjuda henne, som lockar hennes hänsynslösa äregirighet. Kärleken offrar sig, kärleken skulle, måste här offra sig. » » Jag vet, att hon älskar mig, » svarade Axel Sjärne till broderns våldsamt upprörda ord. » Men just därför att hon så helt och hängifvet gör det, kan hon ej längre afstå. » » Kan ej afstå! Ha ha — för att hon icke älskar dig, ja! Godt — jag skall tala med henne; nu, nu vill jag se henne, träffa henne — genast! Jag skall göra dig till viljes! Och om den känsla, hon hyser för dig, inom sig gömmer en gnista af kärlekens renket, då vet jag, att hon afstår. Hvar är hon — hvar döljer hon sig? » » Du bifaller således att träffa henne, » säger Axel Stjärne glad. » Jag tackar dig varmt därför! » » Ja, men då skall du ock lofva mig, hör du, svära mig, att om hon afstår — då är det slut er emellan. I motsatt fall vid himlen jag tvår mina händer. Jag kan då ej längre strida. Axel — lofear du mig detta? » » Hon gör det aldrig ... » » Men om. Svär du mig ... ?-&gt; » Ja, jag svär.
I dessa förslag har jag ej blott framställt mine enskilte tankar, utan sökt att uppfatta allt hvad som nu af Rikets Ständer behöfver påtänkas; att ordna det till bestämda stadganden, och att sålunda lätta mine medbröders arbeten och i min mohn bidraga till tidens vinnande. Om de hafva blifvit många och vidlyftiga, är åtminstone skälet icke något annat. — Grundlagarne säga tydligen i RegeringsFormen, hvilka Utskott Rikets Ständer skola tillsätta. I 37 §. Riksdagsordningen säges: Intet Utskott j Constitutionsoch BancoUtskotten allena undantagnej vare berättigadtj att väcka frågor till afgörande i Riksens Ständers Plenaj eller att upptaga andra ämnen, än de från Plena remitterade; så vida ej j hvad StatsUtskottet särskildt angår j Konungens Proposition enligt 27 dj*.j till detsamma omedelbarligen öfverlemnas. Denna §. tillerkänner Statsutskottet sålunda ingen motionsrätt vid denna Riksdag, då Konungens Proposition om StalsVerkets tillstånd och behof ej dit öfverlemnats. 109 §. RegeringsFormen visar tydligt, att 4 månader ansetts såsom den längsta, i allmänhet nödiga, tid. Af detta förhållande borde Ridderskapet och Adeln inse meningen vara, att Utskottsgöromålen äro påräknade att hastigt behandlas. Huruvida remisserne af motioner m. m. ej medhunnils alt till Utskotten expedieras, arén 35a Den 11 J a n u a r i i. sak, som jag ej vet; men jag vet, att man liar rätt påräkna, att de skyndsamt remitteras. Om de ej ännu ifrån detta Stånd äro afgångne, så äro de det åtminstone ifrån de 3 Stånden, och Riksdagsärendernes gång bör ej hindras af någon brist i renskrifningsåtgärderne. 44 §• Riksdagsordningen gifver Ständerna rätt, att förelägga Utskotten tid, inom hvilken de skola inkomma med sine Betänkanden. Hvad jag begär, är således en i lagen gifven rätt. Nu återstår blott den frågan, om det är möjligt för Utskottet, att fullgöra hvad jag yrkat.
Han föreslog äfven den fruktansvärda lagen mot misstänkta, till följd af hvilken 400,000 menniskor arresterades i Frankrike. Slutligen uppmanade han som jakobinklubbens president folket att mörda girondisterna. Den 13 Juli 1793 dödades Marat af Charlotte Corday. François Joseph Maximilien Isidore Robespierre9 diktator under franska revolutionen, var född 1758, studerade juridik i Paris och praktiserade sedan som advokat i Arras, der han blef president i akademien. 1789 valdes han till deputerad för Arras i nationalförsamlingen, och uttalade sig för de demokratiska idéerna. Här frågade ingen efter honom, hvårföre han uppträdde för det lägre folket, skref i avisorna och blef derigenom pöbelns gunstling, samt förvärfvade sig namnet » den obesticklige&gt;. I September 1791 blef R. offentlig anklagare vid kriminaldomstolen i Seinedepartementet, men nedlade snart detta embete och visade sig nu ofta i Jakobinklubben samt utgaf äfven en tidning: * Le defenseur de la constitution ». 1792 i September valdes R. till ledamot af nationalkonven-tet och nu började den bedröfligaste delen af hans verksamhet. Redan i början af konventets sittningar föreslogs han af Marat till diktator. Med ifver arbetade han för konungens dödsdom och genomdref den huf-vudsakligen. Derpå förföljde han girondisterna och störtade dem i Juni 1793, hvarefter han som president i välfärdsutskottet herskade oinskränkt. Till slut skilde sig likväl både nationalkonventet och välfärdsutskottet från honom. Den 27 Juli 1794 anklagades han i konventet, man beslöt hans häktning och han afrättades den 28 Juli. * * Marie Anne Charlotte d * Armans Corday föddes 1768 i Normandie. Sedan Robespierre ’ s motståndare efter händelserna den 31 Maj 1793 (Girondisternas fall) flytt till Normandie för att söka hjelp hos befolkningen, fattade hon
Slutligen har numera aflidne Riksdags-fullmäktigen Rutberg yrkat, att, med ändring af Kongl. Brefvet den 11 April 1844, den deri åt skatte-hemmans, kronohemmans och nybygges-åboer inom Norrbottens län vilkorligen lemnade tillåtelse att få från kronans der befintlige skogar till afsalu afhemta lullmogna, till timmer, plankor eller bräder tjenlige träd, måtte under goda år varda inskränkt lill sådane åboer, som icke å skogen ega bestämda områden, hvilka åboer dock icke borde få frän den oafvittrade kronomarken till försäljning afhemta skog på längre afstånd från åboens bostad, än högst Vs mil, då den är belägen på ett enstaka hemman eller nybygge, eller i ett mindre byalag af till och med 4 åboer, samt Ys mil, då åboen har sitt hemvist i ett större byalag; till stöd för hvilket yrkande motionären hufvudsakligen anfört, att, som allmogen inom nämnde landskap alltid under missväxtår vore i stort behof af de fördelar, som genom afvtlring al skogsprodukter kunna erhållas, samt erfarenheten visat, att de bland allmogen, som i goda år drifva handel med trädvaror, i allmänhet berga sig sämre, än de, som vinnlägga sig om jordbruk, det vore nyttigt och nödigt, att den ringa till timmer, plankor eller bjelkar användbara skog, som ännu funnes i behåll på krono-allmänningen besparades till inträffande missväxtår.
Det är sällan innehållet af en bok, som skadar, det är andras uttydning. Hvar och en dömer efter sin känsla. En procentare, som läser “ L ’ Avare “ af Molière, säger, att den är ett försvar för yppighet och elak hushållning. En andäktig skrymtare, som händelsevis råkar få se en representation af Tartuffe, utropar på ögonblicket, att alla religionens grundvalar deruti äro rubbade. Ingen tänkande läsare i Europa visste, att Rousseau, Montesquieu,. Helvetius och andra stora författare, hade vunnit ett rum på den ansenliga listan af ateister och försmädare, förrän det hade fallit några stycken skolmästare i Paris in, att annonsera dem under denna oväntade karakter. Rousseaus och Montesquieus likar äro öfvermåttan sällsynta, men kritiskå och intoleranta skolmästare finnas, tyvärr, öfverallt. * Förhållandena äro, märkvärdigt nog ' sedan detta skrefs, icke mycket förändrade i * detta afeeende i vårt land. Vi # behöfva icke säga, hvarpå vi härmed syfta, men innan vi öfvergå. till dagens “ cause célebre “ skola vi redogöra för några bland de märkligare bland liknande föregående mål. Vi lemna härvid ur räkningen irrlärighetsmålet mot G. J. L. Almqvist, eftersom detta icke utagerades inför verldslig myndighet, utan inför Upsala domkapitel. Att börja med, stanna vi vid • v / Åtalet mot E. G. Geijer. Det märkligaste af de åtal för religionsbrott på grund af Tryckfrihetsförordningens 3: dje paragraf, hvilka sedan denna förordnings antagande egt. rum, * är anklagelsen mot vår frejdade häfdatecknare och tänkare Erik Gdstaf Geijer.
Majit vid sådant förhållande ansåge nödigt, att en åtminstone approximativ beräkning af de resultater, som i berörda hänseende kunde uppstå, uppgjordes, hvadan Skogs-styrelsen anbefalldes att låta verkställa och till Kongl. Majit inkomma med en provisionel uppskattning af den årliga afkastning och den kontanta behållning, som, med iakttagande af en ändamålsenlig hushållning och skogens bestånd, kunde vara att i framtiden påräkna, om skogen å allmänningarne ställdes under Statens vård och förvaltning. Sedan en dylik uppskattning blifvit af läraren vid Skogsinstitutet, Jägmästaren C. A. T. Björkman verkställd, hade Skogs-styrelsen under den 21 September 1863 till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat handlingarne angående berörda förrättning, hvaraf inhemtades, att, ifall ifrågavarande två allmänningar öfvertoges af Staten och eu ordnad skogshushållning derå infördes, skulle, med beräkning af bruksegarens högsta årliga afverkningsrätt, 734 stafrum ved, och under fortvaro af nu gällande 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 128. såväl virkessom arbetspris och aflöning för förvaltningen, följande förhållande uppkomma, nemligen: att under de närmaste 20 åren, 1864—1884, någon behållen afkastning ej kunde påräknas, hvaremot de årliga omkostnaderna skulle uppgå till 1,338 R.dr 50 öre, hvilka dock i någon mån skuile kunna betäckas genom försäljning af befintliga vindfällen; att under de derpå följande 20 åren, 1884 —1904, årliga afkastningen skulle uppgå till 606 R:dr och omkostnaderna till 1,105 R:dr 50 öre, och således utgifterna öfverskjuta inkomsterna med 499 R:dr 50 öre årligen; att under 20 år derefter, eller åren 1904—1924, afkastningen skulle uppgå till 1,276
Till de sednare höra: XL — 3 och 6 §§:ne, om 2:dra och 3:dje resan stöld; XLI — 2 §:n, om någon lockar öfvermage alt stjäla; XLVI — i §:n, om kyrkotjufnad; Lill — 3 §:n, om 3 resan lönskaläge; LV — 2 och 3 §§:ne, om hor; LVI — 2 §:n, om gift man lägrar annans faslemö; LIX — 6, 7 och 8 §§:ne, om lior i befryndade leder; LX — 4 §:n> onl någon ljuger lönliga å annan och det å lif eller ära går; LXI — 2 $:n, om delaktighet i missgerning. I alla öfriga capitel och §§:r, der spö och ris komma i fråga, dr det såsom surrogat för bristande tillgång af böter, och behöfva ej bär upptagas, emedan LagUtsk., för detta fall, tillstyrkt deras upphörande. Af hvad jag nu omnämnt synes således, att spö- och risstraifet, enl. 11 cap. i Missg.-b:n, af domaren får ådömmas alternerande med vatten och bröd, efter omständigheterna, samt enligt 9 cap. ovillkorligen måste ådömmas. Att ingen omarbetning af straffsysterne, ej heller någon af de olä5 H. $ 354 Den a5 April. genheter Utsk. föregifvit, skulle komma ifråga, så framt spöoch risstraffen upphöra att tillämpas enl. de 11 omnämnda captn Missg.-b:n, lärer vara temmeligen klart, emedan det nu ankommer på domaren att tillämpa hvilketdera straffet, antingen vatten och bröd, eller spö och ris, han anser lämpligast. Och jag kan ej inse någon våda af att delta godtycke upphörer, samt att blott ett bestraffningssätt hädanefter kommer att för dessa fall användas, och att detta må blifva vatten och bröd. 5 cap. 5 §:n Straff-b:n stadgar:
Sädesproduktionen borde kunna vara tillräcklig för Länets behof; men är det icke under närvarande förhållanden. Ångsodlingen vårdas mindre; och är åkerbruksredskapen till det mesta oförändrad. Boskapsskötsel. Denna har under de sednare fem åren icke framskridit. Ladugårdsafkastningen är mindre än hvad den kunde och borde vara, till en stor del härledande sig från bristande omtanka att förbättra boskaps-racerne, hvilka snarare försämras genom ett förtidigt användande till fortplantning och till dragare. Stalloxar äro sällsynte; vanligast föres den unga kalfven till staden eller ock köpes den på stället af från städer ne ankommande Slagtare, så att de kreatur, som till slagt försäljas, föras mest till Länets marknader från angränsande Calmar och Kronobergs Län, derifrån Länets hufvudsakligaste behof af ost och smör också erhålles. Med undantag af Johanneshus och Tromtö Frälse-Säterier, der schäferier finnas med omkring 500 st. får af Merinos-race, har fårafveln icke förbättrats. Deremot företer sig, hvad hästafveln beträffar, ett helt annat förhållande; man finner en betydlig skillnad emellan allmogens hästar nu och för ett tiotal af år tillbaka, och orsaken igenfinnes deruti, att under alla åren från Flyinge Hingst-depot Landt-beskällare inom Länet å särskilde orter varit stationerade. Skogarne medtagas öfver höfvan. Ej nog att de nu som förr användas i och för bränvins-bränningen. De förstöras derjemte af det allt mer och mer tilltagande svedjandet, hvilket är en följd af hemmansklyfning, emedan åboen på de alltför små lägenheterne måste för sin utkomst begagna sig af alla möjliga medel dertill; men dessutom har i sednare tider ångbåtsfarten icke obetyd - 6 ligt bidragit till stegring i vedpriser, så att desamma nu för gran och tall ved äro lika nog med dem å bok och björk. Bergverk i egentlig mening finnas icke.
De afgångné kunna å nyo* eller ock ändra i deras ställe, inväljas, dock alltid med iakttagande af ofvansksifna Stadga, om förhållandet imellan infödd© Svenskar och naturaliserade utländningar. §• 5* Med dessa städernas Äldste håller Magistraten alla de öfverläggningar, rörandé stådernes ekonomieoch politie-tnål, som Annas nödige*, men ej må stadens Äldste bevillja någon ny afgift Utan samtlige inneHevånarnes, på allmän Rådstuga, inhetntadä bifall, hvilken afgift dessförutan först bör af Kongl* Majtt i Nåder vara gillad och fastställd, innan den för fast och ostridig anses skall. §. 6. Såsom redan stadgadt är, kommer tipp. sigten öfver nederlsgsinrättningett att* näst Kongl. Majtts Befallningshafvande, handhafva® af en Öfverinspector, sorn Kongl* Majtt* uppå Tullstyrelsens förslag* vill i Nåder utnämna* intilldess Kongl. Majtt kan finna en särskild sådan anstalt för Slitö behöflig. Denna Öfverinspector biträdes af en Controlleur i Wisby och en Controlleur i Slitö, samt nödig vaktbetjening, deni Sesv. och Ekoril XJtsh Betankanderii lofö {rullstyrelsen tillförordnar i vanlig ordning. §• 7* Så snart ett fartyg i hamn kastat ankar, åligger Skepparen genast, att sådant hos Ofverinspectorn eller, då denne icke finnes på stället närvarande, hos Conlrolleuren anmäla, och sina Skeppsdocumenter* Märkrulla m. m. uppvisa, samt derefter sin ankomst hos Magistraten tillkännagifva. Öf» verinspectorn eller Controlleuren förordnar då utah uppehåll vederbörlig bevakning* som tillser, att lossningen* sedan fartyget laggt till bryggan, för sig går, samt att ålit Öfverehsstämmer med docUmehterha* eller* i vidrigt fall, förhållandet vid laga ansvar genast inrapporterar. §• 8.
— Hon fins inte mer. — Det är då förskräckligt, hvilka härjningar döden på de senare åren gjort bland den kongl. scenens artister. — Det är stor skilnad. Men vi ha fått fru Törner i stället. Fraar duga inte till dansöser; de lägga i allmänhet allt för mycket ut på bredden. Men jag återkommer till aktörsstaten. Jag har i någon gammal teateralmanack sett namnet De Lemos. Denne utmärkte skådespelare bar allt för länge stått i skuggan. Kedan såsom utlänning bör ban framhållas, tycker jag. — Men han befinner 8ig sedan ett par år på pensions-staten. — Då flytta vi honom tillbaka till aktörsstaten igen. En så utmärkt tragiker 1 — Men Lemos var ingen tragisk aktör. Man såg bonom någon gång i kören. På de sista tiderna tjenstgjoide han som suilör. Herr De Lemos suffiör? Ab, jag förblandar bonom med den store tragiske skådespelaren Du Puy. 12 Skulle man icke kunna reengagera honom? — Han är tyvärr längesedan död, ban också! — Ja, jag kommer ibåg nu, verserna i Journalen: Du Puy n ’ est plus etc. — Nå fru Enbom,18 Sveriges Catalani, är hon också död? — Nej, hon lefver. — Nå, Qudskelof! Hon skall ba 2,000 banko. — Emellertid bar bon legat af sig något. — Det kan jag nog tro. Emellertid är hon ändå alltid passabel nog? 11 Maria Charlotta Norberg, prem.-dansÖs, sedan 1853 känd som fru Törner såsom gift med kamreraren vid kongl. teatern G. F. Törner. 12 Du Puy, den bekante operasångaren och kapellmästaren, hviken aldrig visade ringaste tycke för det tragiska vare sig i lifvet eller på scenen, men så mycket mer för den lätta genren, hade afiidit redan 1822. 13 Fru Christina Wilhelmina Enbom tillhörde kongl. Ur Dagen » Krönika. 62 — Ja, hon uppträdde senast bland de unga mexikanskors * i Ferdinand Cortez. — Fru Berwald 14 måste också uppträda några gåoger säsongen. — Men hon har inte pjungit på många år. — Emellertid qvarstår hon i kalendern som hofsåogenb.
! hufvudsaken vill jag ej bestrida detta, ehuru 18If års Riksdags-Protocoller intyga, att vid beviljandet häraf betingades, att alla Bolagets pretentioner skulle förfalla på ersättning för de af Statens utgifter, hvilka Bolaget bestridt under Krigsåren i&i2 och 1813» af Marche* Kostnaden, fullt B elais aflöning, sorn den tiden Den 30 April. 619 icke kunde skiljas från Trouppen och dylikt, äfvensom för de förluster för dem hvartill Statens ställning under dess* åren föranledde, derigenom att de lofvade Troupperne för år 1814 uteblelvoj allt detta oagtadt, medger jag gerna, att en stor del af det I8rf beviljade biträdet, var ett nytt biträde, som gafs för det Canalen ansågs nyttig. Men häraf följer icke mer, än att det var en följd af 1809 års Contract med Bolaget; i och med beviljandet upp* stod igiy ett nytt Contract, och då bär icke är frågan om något derutöfver, så har man full anledning att säga, att det som här är frågan om, icke nu behöfver bestämmas, emedan det är eo följd af ett Contract. Näst derefter har Herr' Påhlman påmint om, att samma man, som en gång förr nyttjat orden: Våld och Röfveri om föreslagna åtgärder, nu nyttjade de mildrade termerna: Olör» delagtigt utredningssätt och åtgärder ovärdiga våra Landsmän I fall det är jag, som me nas, som vet mig i ett anförande mot ett Statsoch Banco-Utskottens Betänkande hafva låtit inflyta orden Våld och Röfveri, så var detta först och främst icke i samma ordfogning, som de i dag yttrade orden. Föröfrigt är ett ofördelagtigt utredningssätt af ohörd* Personers affairer merendels Våld, och Röfveri ä*r alltid något Svenska Folkets Representanter ovärdigt. Skillnaden är ungefär dylik med den emellan de fel af Stats.Råds Ledamöterna, som enligt vår Regerings-Form, enligt 106 §. ställas under 6ao Den 30 Af vil. Riks-Rättens
Defc är visserligen ej min mening, att lägga mig emot bifall till Högvördige PresteStåndets inbjudning; men jag hemställer likväl, om icke ett tillägg erfordras uti den afgående skrifvelsen, på det hela frågan om ändring af 68 §. Riksdagsordningen icke må förfalla. Ty, då det är stridande emot hittills bruklig form, att vid samma Riksdag ingå till Kongl. Majrt med tvänne serskildta förslag till Grundlagsförändringar, skulle jag Den 11 Junii e. m. a^7 tro, att inan, i den underdåniga skrifvelse sora nu är i fråga att aflåtas med alla öfrige vid denna Riksdag beslutade Grundlagsförändringar, borde förbehålla sig att framdeles ytterligare'fä inkomma med förslag lill ändring af 68 §. Riksdagsordningen; så vida Rikets Ständer derom sig förena, och jag hemställer, om det icke derföre vore lämpligt att en sådan mening uttrycktes i den skrifvelse, som kommer att afgå till Kongl. Maj:t. Jag fruktar, att hela frågan i annat fall kommer att förfalla. Herr IIjertaj Gustaf: Oviss, huruvida jag misstagit mig om Herr Crusenstolpes mening, eller icke, får jag likväl erindra, att PresteStåndets inbjudning endast angår en anmodan till ConstitulionsTJtskoltet att ofördröjeligen inkomma med sitt Memorial rörande de redan beslutade grundlagsandringarne, men alldeles icke någon skrifvelse till Kongl. Majit. Ehuru jag således ganska väl inser, att man icke vid samma Riksdag kan ingå till Konungen med tvanne efter hvarandra följande förslag till grundlagsändringar, utan äfventyr att icke få det sednare pröfvadt, vet jag likväl icke, hvad sammanhang detta har med förevarande ämne, helst alldeles ingen skrifvelse till Kgl. Majit nu kan komma i fråga, då det är första Riksdagen, vid hvilken de ifrågavarande grundlagsändringarne varit före. Den 22 Junii e. m. Herr Crusenstolpe: Jag får erinra Herr Hjerta, att en skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:t visserligen kommer att afgå, enär här är fråga om de sedan sista Riksdag hvilande och vid denna beslutade grundlagsändringar.
- Under revisionsåret har för afvttrad spanmål influtit Riksdaler 1.883: 16. — samt öfversäd till tjenstfolket, utlemnats för ett värde af » 1,036: 8. 8. hvarjemte ull, till ett belopp af 839 il, försålts för » 885: 29. 4. Värdet å öfrige produkter, till större delen förbrukade vid egendomen, är ej i räkenskapen upptaget. § 2. Räkenskapen innehåller följande uppgifter i afseende å de vid Stuteriet befintliga kreatur: Behållning från Behållning till år 1856. Tillkomst. Afgång. y.r 1858. Tjur 1. 1. Antalet af de under året från Stuteriet försålda hästar utgjorde 29. Högsta priset åaörsåld häst Riksdaler 1,000: Lägsta dito dito » 166: 32. — Medelpris dito dito » 540: 11. — s 3. Jemte förmälan, att uti innevarande revisionsårs räkenskap rättelse blifvit iakttagen uti de af sist församlade Revisorer anmärkte förhållanden, dels att ett såsom provision utbetaldt belopp af 6 Riksdaler ej blifvit aftordt, dels att 8 Riksdaler 5 sk. 4 r:st. af förseelse blifvit för inköpt bränvin för högt upptagne, få Revisorerne tillkännagifva, att vid räkenskapen icke någon erinran från Revisorernes sida förekommit. — 136 - Flyinge <H‘li Dahlby kiin^sgflrdar sami stut(*riiiiräliiiiiig'. Räkenskapen, utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten utvisar inkomster och utgifter sålunda: Hell et. Hulans från Ar 1856: Credit. Utgifter: Aflöning Beklädnad till stallbetjeningen 2,777: — - 211:26. 8. Reseoch traktaments-penningar 41: 13. — Skrifmaterialier och expenser 440: 28. Byggnader och reparationer !■>394: Inköp af inventarier och förbruknings-persedlar 145: 7. 4. Balans till år 1858: