Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock vore det ej hans mening, hvarken att ribba de af ålder gällande föreningar mellan särskilda församlingar, hvilka öfverenskommit att hjelpa till med hvarandras kyrkobyggnad, ej heller att kapellförsamlingars skyldighet att löna Pastor i moderförsamlingen och bygga hans boställshus, — hvilken skyldighet, efter motionärens förmenande, vore alldeles lika, antingen kapellet utgör egen församling eller ingredierande del af en annan, — skulle upphöra. Berörde motion, hvilken blifvit remitterad till Lag-Utskottet, har, med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, behandlats af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som härmed får deröfver afgifva utlåtande, grundad! på samma skäl, som tillförene vunnit Rikets Ständers bifall. En likartad motion var nemligen äfven vid sistlidne riksdag väckt, och det Sammansatta Utskottet yttrade sig då. efter åberopande af ofvanberörde författningar jemte 27 Kap. 1 § Kyrkolagen, på följande sätt: Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande A/l 5. 7 ”Af denna lagstiftning synes, att kapellförsamlingar icke äro att anse såsom sjelfständige, utan endast såsom afdelningar af moderförsamlingar, till hvilka de ock i kyrkligt afseende fortfarande räknas, så att t. ex. kapellförsamlingsboerna, der annorlunda ej kan Varda öfverenskommet, äro berättigade att äfven inrymmas i moderförsamlingens kyrka. För kapellförsamlings berättigande att hafva egen kyrka ligger nästan alltid en Kongl. Resolution till grund, och denna Resolution, som blifvit efter vederbörandes hörande utfärdad, reglerar jemväl förhållandena mellan kapelloch moderförsamlingen eller stadfästar de dem emellan träffade föreningar. De frågor, som kunna uppstå emellan de båda församlingarne om byggnadsoch underhållsskyldighet vid moderkyrka, äro således rättstvister, hvilkas afgörande bero pä tolkning af ingångna kontrakter eller tillämpning af särskilda Kongl. Resolutioner.
Oct. 2 A. P. 253, 4^9, 566L Stats - 593 Statsoch BancoUtskotten: angående tiden för nästa Revision af Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens Räkenskaper. Oct. 2 A. P. 619. Nov. 2 A. P. 821. — angående medel till förskott å anslaget till GöthaCanalByggnad för nästkommande år. Nov. P. ni, 393, 449- — angående RiksStåndens skiljaktiga beslut, i afseende på sättet för slutliga behandlingen af frågan om inlösen af f. d. FilialDisconternes utelöpande skuldförbindelser. Dec. 2 A. P. 5, 3o. — angående de af RiksStånden fattade olika beslut rörande lånerätt uti Riksens Ständers Bank för Allmänna Brandförsäkringsverket. Dec. 2. A. P. 3, 29. — i anledning af Konungens Skrifvelse rörande betalning af förre Kongl. Familjens bär i Riket innestående enskilta förmögenhet. Dec. P. 497. »— i frågan om sättet för inlösen af f d. Filial-Disconternes ännu utelöpande skuldförbindelser. Dec. 2 A, P. 5, 3o. — i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i afseende på sättet för slutliga behandlingen af den väckte frågan om 38 594 lånerätt uti Bani en för Allmänna Brandförsäkringsverket. Statsoch BancoUtskotten: angående förslag till Voteringsproposition i fråga om inlösningen af f. d. FilialDisconternes ännu utelöpande skuldförbindelser. Dec. 2 A. P. 5, 3o. — rörande användandet af de medel, hvilka vid utredningen af Allmänna MagazinsInrättningens tillgångar och skulder, till Banken inflyta. Statsoch Banco-Utskottens, de Förstärkte, memorial, angående beläning i Banken af exportable effecter. Statsoch Banco-Utskottens, de Förstärkte, val af Ledamöter dertill. Sept. 2 A. P. 517. Oct.
Hvarje Gerningsman eller Sockenhandtverkare skall dessutom, i stället för de fordna gerningsörena, i Bevillning erlägga B:co R:dr 16. Gowernanter (> ,ika med dem ' Städerne, §. 10. G år ds handtverk are j};co R;(]r 24. Hofmästare, Hushållerskor, Hu spredikan ter, Hästhandlare, \... _ , Kammar jung fr ur och j 1 a rne em 1 baderne, §. 10. Kamm artjen are, Kockar, Linvräkare, Rättare och Ladufogdar vid Landlcgendomar B:co R:dr 1: 24. Se anmärkningen för Inspectorer, Frälse, Mom. 1. Salpetersjudare: Kronans, frie från afgift efter denna artikel, Private B:co R:dr 2: — Sjömän, lika med dem i Städerne, §. 10. Spelmän, Häradsoch Sockne2: För följande personer på landet utgår afgiften åter ejtel1 nedanstående särskilda grunder, nemligen: Informatorer hos enskilde, lika med tjenstemän, §. 2. Läkare, lika med dem i Städerne, §. 10. Skeppsredare och Fartygsegare, å hvad ort och ställe som helst, taxeras lika med dem i Städerne, §. 9, samt för alla däckade eller odäckade fartyg af minst fern svåra lästers drägt och deröfver å 4 sk. B:co pr läst. Skollärare, som antingen hafva egna Skolor eller biträda vid sådane inrättningar, lika med tjenstemän, se §. 2. Spanmålshandlande samt ) „ . , „ Timmeroch Brädhandlande }taxeras efler deras rorelse’ llka med Städernes handlande. Veterinair-Läkare, lika med dem i Städerne, §. 10. §• 28. l:o. För följande, vid Rruk, Bergverk och öfriga inrättningar antagne, personer skall afgiften, så vida den till fem procent af inkomsten beräknade Bevillningen icke uppgår till högre belopp, bestämmas sålunda: Byggmästare, Skepps-, lika med dem i Städerne.
Ständers Stats Utskotts Utlåtande öfver RiksdagsFullmägtigens för Inlands Södre och Torpa samt Westra Hisings och Säfvedahls Härader C. F. Be r g s från Hedervärda BondeStåndet remitterade Memorial, innehållande förslag att Allmänna Brandför säkrings Inrättnin gen ställes under tillsyn af Rikets Höglofl. Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds Contoir et m. m. Genom ProtocollsUtdrag af den s Januarii StatsUlsi. Betänk anden. 77 liar Hedervärda BondeStåndet til! StatsUtskottef remitterat ett af RiksdagsFullmägtigen för Inlands Södre och Torpa samt Westra Hising» oell -Säfvedahls Härader C. F. Berg hos Hedervärda Ståndet ingifvet så lydande Memorial; ”Bland de Anstalter, sora särdeles förtjena ”Allmänhetens uppmärksamhet, är visserligen ”Allmänna Brandförsäkringslnrättningen. Uppvuxen af Nationens penningar har den nu up”nått den fasta gång och den säkerhet, åtmin”stone för den del deraf, som rörer Bandet, ”att den under ordentligt handhafvande, till sitt ”bestånd hör vara otvifvelaktig.
Stjernsvärd, G. Printzensköld jemte andra ledamöter af det Ilöglofliga Ståndet sig förenat, i afseende å bemäldo Akersteins lefnadsomständigheter meddelat, att han, som började sin militäriska bana vid artilleriet, med detta vapen deltog i Pommerska kriget, derunder lian föll uti én flerårig fångenskap, efter hvars slut Åkerstein, i ändamål att på praktiskt sätt genomgå allt hvad till kavalleri-tjenstgöring hörde, i egenskap af indelt hussar flera år tjenade vid Smålands bussar-regemente samt någon tid äfven vid utländskt kavalleri. Sedermera befordrad till Ryttmästare och slutligen till Öfverste-löjtnant i General-staben och Kommendant å Waxholms fästning, hade Åkerstein, för att så väl genom studier som militärisk sammanlefnad och praktisk handläggning bilda sig till skicklig krigare, med ringa tillgångar företagit 32 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 152. flera utländska resor. Åt hvarjehanda nya uppfinningar, såsom för kanoners antändning, för gevärskonstruktion, för hästmundering, för packning, med flera till militäryrket hörande planer, hade Åkerstein sålunda egnat en verksamhet, som, om den än icke krönts med den framgång, hans rastlösa och oegennyttiga bemödanden så väl förtjenat, dock tvifvelsutan haft ett gagnande inflytande på militäryrkets utbildning i vårt land. Vid sin den 24 Oktober 1853 inträffade död, hade Åkerstein, sorn icke varit i tillfälle att förvärfva någon förmögenhet, efterlemnat sin enka jemte fem barn, deraf 4 minderåriga döttrar, nästan utan alla tillgångar för sitt uppehälle; och då enkefru Åkerstein, hvilken af en elakartad gikt i händer och fötter samt ögon alldeles oförmögen att sig och sina behöfvande döttrar försörja, sålunda och med afseende å hennes aflidne mans förtjenster syntes vara ett värdigt föremål för Rikets Ständers välgörenhet, har motionären föreslagit, att henne och de oförsörjda barnen måtte beviljas en årlig pension å 600 R:dr.
Riksgäldskontoret så mycket mindre vara förenadt med någon svårighet, som, till betäckande af ett dylikt förskott för några månader, Kontoret egde att disponera, ej allenast åtskilliga, derstädes deponerade, ansenliga fonder, såsom undsättningsmedel, lösen för ekskog m. fl., utan ock betydliga belopp af sådana anslag eller lån, hvilka väl blifvit anvisade, men af olika anledningar ej lyftats, samt Kontoret slutligen fått sig anvisadt ett kreditiv på Riksbanken af 1,500,000 R:dr. Men, ifall den debiterade bevillningen sålunda blefve, i likhet med hvad som sker vid Statsverkets räkenskaper, upptagen bland samma års inkomster, skulle också Kontorets disponibla tillgångar utvisa en summa, som med 2,700,000 28,318,000: —- 1,273,000: — Bih. till R. St. VI 42 Bil. 6 till Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. R:dr öfverstege den, som här blifvit beräknad. Då för öfrigt hvarken det belopp, som genom ny upplåning kommer att tillflyta Riksgäldskontoret, eller den tid, för hvilken, efter verkställd inbetalning, detta belopp skulle komma att bära ränta, ännu är känd, torde något afdrag för en sådan utbetalning under nästkommande år icke kunna eller böra ega rum, utan den af Fullmäktige uppgifna summan af disponibel tillgång vid 1866 års slut oafkortadt utföras med Härtill bör vidare läggas öfverskottet af Statsverkets inkomster för 1864, hvilket under 1866 skall till Riksgäldskontoret öfverlemnas, men som ej kunnat af Fullmäktige beräknas. En sådan beräkning kunde emellertid uppställas på följande grund : Det till Riksgäldskontoret levererade öfverskottet på statsverkets inkomster för 1863 utgjorde R:dr deraf öfverskottet på tullmedlen uppgick till 2,474,000: — och på bränvinsafgiften till 2,340,000: Tillsammans R:mt R:dr 4,814,000:
Det svartnar för Struensees ögon, och hans förnuft försvinner för en sekund, blir borta liksom i en explosion af alla de bitterhetens gaser, hvilka han så samvetsgrant inkapslat i resignation. Skriande mot himmeln är denna orättfärdighet! Ty hvad har väl Enevold Brandt förbrutit? Ingenting annat, än att han var Struensees vän. Och därför skall han nu dö! Och människorna böja sig för den personliga hämndlystnaden, utklutad i rättvisans mantel och beväpnad med hennes attribut. De gå maktens och hämndgirighetens ärenden och försvara sig själfva inför Gud och sitt eget samvete med den sofismen, att Brandt har för mycket emot sig. Dock – Struensee lägger handen på sin panna och känner det som om förnuftet återvändt – det är otänkbart att de maktägande skola låta domen öfver Brandt komma till exekution! I sista stund skall man förmodligen låta kungen benåda honom. Och kanske – kanske långt borta i fjärran ser han den möjligheten sväfva, att också han själf skulle få nåd – på schavotten, liksom Griffenfeldt Den tanken ger honom icke stor glädje, men den lindrar något af den inre krampen, hvaraf han lider. För öfrigt väntar hans defensor på hans nådeansökan till konungen. Och den är färdig. Han har blott några rader att tillägga. När advokaten gått blir det en tung stillhet. Prosten är djupt rörd och vet icke rätt, hvad han bör säga till tröst. Långsamt närmar han sig den dödsdömde och räcker honom sin hand. Tårarna strömma utför hans kinder. – Min käre – olycklige vän – stammar han – försök att bära ert sorgliga öde med kristligt tålamod och underkastelse! Struensee trycker tacksamt hans hand och svarar stilla: – Jag försäkrar er, att jag är lugn. Slika straff skola ju göra intryck på andra, därför måste de vara hårda. Jag har förberedt mig på detta och mera. Jag har föreställt mig, att jag kanske kunde bli rådbråkad och öfverlagt med mig själf, om jag med tålamod skulle kunna utstå också en sådan afrättnings smärtor. Har jag förtjänat denna död – fortsätter han andfådt och med rösten darrande af oro – så skulle min skam icke vara mindre, om också inga vanärande omständigheter vore förbundna med min död.
Majit måtte göra underdånig anhållan , det Kongl Majit täcktes Nådigst vidtaga serskild åtgärd i detta magtpåliggande afseende. I sammanhang med delta förslag har Utskottet förehaft ett af Herr Santesson, B. H., till Borgare-Ståndet ingifvet och till Utskottets handläggning öfveriemnadt Memorial, hvaruti, med lmfvudsakligt anförande af det obehagliga hinder för en snabb och pålitlig granskning af så väl Kongl. Stats-Contorets som samtlige förvaltande Verkens redogörelser, hvilket uppkommit deraf, att Bokoch Räkenskapsföringen vid alla desse Verk ej sker efter en för alla lika enkel, säker och lättuppfattlig method, Motionairen, i betraktande tillika af den allmänna nytta, som, genom antagande af en förenklad, redig och för alla Statens Verk i det närmaste likformig bokföring skulle uppkomma, hemställt, att Stats-Utskottet måtte anmodas, att ännu vid denna Riksdag, så vidt tiden det möjligen medgifver, föreslå och uppgifva det sätt, på hvilket ifrågavarande förändring med ordning må kunna tdlvägabringas. Och har, till närmare utveckling af sin åsigt, Motionai Biliang till R. St.
Maj:ts numera under den 10 Nov. 1855 utfärdade nådiga Instruktion för Landshöfdingarna innehåller uti 10 §., det Konungens Befallningshafvande äga att för handhafvande af allmän ordning och säkerhet, uti sådana fall, der ansvar icke är i lag bestämdt, stadga erforderliga vitén. Genom detta förordnande tyckes vid första påseendet ej blott den förut antagna egenskapen af verkligt vite numera vara utesluten från föremålen för Konungens Befallningshafvandes åtgärd, utan det är ock ostridigt, att Konungens Befallningshafvande kunna under namn af vite stadga ansvar, der sådant icke är i lag bestämdt. Huruvida detta uppdrag sträcker sig äfven till fall, der ansvar ej heller i gällande författning, ehuru icke i allmän lag, är stadgadt, synes vara tvifvel underkastadt; och meningen torde möjligen vara att endast utestänga Konungens Befallningshafvande från befattning med de ämnen, hvilka i allmänna lagen upptagas, utan att derföre utvidga deras befattning till sådana ämnen, hvarom hvarken allmänna lagen eller gällande författning innehåller något stadgande. Skulle så verkligen förhålla sig; då vore endast att önska, det uttrycket mätte förtydligas, så att man ej kunde derifrån härleda en obegränsad makt att förbjuda och med ansvar belägga allt, hvad icke i allmän lag är bestraffadt, och hvarunder efter ordalydelsen kan dragas äfven allt, hvad som icke vid ansvarspåföljd är i gällande författning förbudet. Skulle åter tillämpningen blifva den motsatta, eller att man företoge sig att stifta lag om allt, hvad man kunde finna nödigt och som förut icke vore i lag eller författningar upptaget; då torde det väl svårligen kunna nekas, att den ekonomiska lagstiftningsmakten hade erhållit en utvidgning, som icke finnes alsedd uti det af Regeringsformen åt Konungamakten lemnade uppdrag att uti mål, som röra allmänna hushållningen, stifta nya lagar och författningar, samt bestämma grunderna för allmänna inrättningar af alla slag.
Den förut i 1704 års yppighetsförordning intagna föreskrift om viss afgift för nyttjandet af rökoch snustobak blef nu återigen öfverllyttad till bevillningsförordningen. 4:de artikeln af 1766 och 1770 års bevillningsförordningar äro ordagrant lika lydande. Under 1769 och 1770 års riksdag ålogo sig, enligt Kongl, kungörelsen den 15 Februari sistnämnda år, Adeln samt Presteoch Borgarestånden en personel afgift till bildande af ytterligare fond för medicinalverket; hvilken afgift skulle utgå med 2 öre af hvarje, dessa Stånd tillhörande, mantalsskrifven person; dock komme mindre förmögne borgare att endast erlägga 1 och städernas arbetskarlar blott 3 öre. Den vid slutet af 777/ och 1772 års riksdag utfärdade bevillningsförordning har samma titel, som de före och under 1720-talet utkomna enahanda författningar, eller »Rikets Ständers bevillning till allmän kontribution.» Likasom i nästan alla föregående bevillningsförordningar förklarade Rikets Ständer sig hafva önskat, att rikets undersåter icke måtte vidare betungas med extraordinarie bevillningar; men detta syftemål hade icke kunnat vinnas i anseende till den riket vidlådande gäld med derå löpande ansenliga intressen, nödvändigheten att upprätthålla armén jemte försvarsverket till lands och sjös, inrättningen af Enkedrottningens hofstat och Arffurstarnes hofhållning m m Rikets Ständer hade derföre funnit oundgängligt att för 1773 och följande år till och med det, då nästa riksdag komme att slutas, utgöra lika bevillning, som de enligt 1770 års bevillningsstadga sig åtagit; och då den af Bondeståndet vid 1765 års riksdag sig särskildt åtagna afgift af 4 öre för hvarje mantalsskrifven person följaktligen komme att än vidare fortfara, så skulle äfven samma personliga afgift utgöras af de öfriga Stånden, fastän de i andra hänseenden underkastat sig drygare bevillning.
Men icke nog dermed; han befinner sig uti den smärtsamma belägenheten, att, med en oförsörjd Famille och efter försäljningen af all sin Egendom, vara blottställd för obetalda Creditorers hotande kraf. — Hans uppoffringar, hans nödställda belägenhet, och det afskräckande exempel, som hans undergång gifver åt hvars Och ens annans goda vilja, torde ej vara ovärdiga Riksens Ständers behjertande. Då en sann upplysning är grunden för all Medborgerlig sällhet, och alla vägar som leda dit förtjena Riksens Ständers bevågenhet, vågar jag, att, såsom uppmuntran för alla dylika Inrättningar, föreslå, det Major von Konow, såsom Stiftare af Mariefredska Institutet, måtte hållas skadeslös för sina uppoffringar, helst då de blott stiga till den obetydliga Summan af 25oo R:dr, antingen genom Contant ersättning eller som stående Lån mot en tiondedels årlig afbetalning. Jag vågar yttermera anhålla, att detta Memorial måtte få de öfrige Stånden meddelas, eller till behörigt Utskott remitteras. Lades på Bordet. Friherre Rudbeck> Alexander , anförde skriftligen: Med den Riksdagsmanna-rätt, som hvarje FolksRepresentant genom Lagen blifvit upp - 278 Den 5 Januarii. låten, går jag mina förbindelser till mötes, då jag nu utber mig Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett ämne, som rörer Svenska Folket i allmänhet och våra hemmavarande Medborgares belägenhet i synnerhet. Det vore, efter min öfvertygelse, oförlåtligt och platt icke Öfverensstämmande med de piigter, sorn oss Representanter åligga, att intet nu, vid detta Riksmöte, med sanningens oförfalskade språk framställa den i Landsorterna så allmänt rådande fattigdom och uselhet, hvarom så många Cessioner, Lagsökningar och UtmätningsAuctioner tillräckligen vitsorda. —■ Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Skulle den nu gällande §:n i sin fulla stränghet tillämpas, så finge ej någon apothekare i minut försälja sprit, då han deremot, om förslaget antages, skulle under de deri omnämnda vilkor få afyttra äfven mindre qvantiteter af sådan vara. Jag för min del finner således den föreslagna §:n vara liberalare än den nu gällande. Hr Lilljehöök: Det torde vara skäl att uplysa, att verklig kemisk ren sprit, alkohol, icke åstadkommes genom distillering utan beredes på ett sätt, hvartill ovilkorligen erfordras sådane medel, som i allmänhet finnas endast hos apothekare. För öfrigt får jag ytterligare anmärka, att, enligt förslagets ordalydelse, man icke skulle ega rätt att på ett apothek få köpa en flaska s. k. Eau de Gologne, hvilken tillverkning icke är något annat än sprit med någon tillsats, såvida man ej först, skaffat sig recept derpå från läkare. Jag hemställer, huruvida en sådan föreskrift kan vara lämplig. Hr Printzensköld: Hr Troils yttrande, att den nya §:n skulle vara liberalare än den gamla, har icke kunnat rubba min förut uttalade åsigt, ty försäljning af bränvin och försäljning af ren sprit är icke detsamma. Men då en ytterligare granskning och jemförelse af de båda g.-nas innehåll torde kunna leda till ett förslag, som tillfredsställer allas önskningar, så vill jag för min del ej motsätta mig den af Frih. Alströmer redan begärda återremissen, utan förenar mig med honom och hoppas, att Gr. af Ugglas äfven medgifver vidtagandet af en sådan åtgärd. Gr. af Ugglas: Då Hr Printzensköld afstått från sitt yrkande om afslag å förslaget och den gamla §:ns bibehållande, vill jag icke bestrida den begärda återremissen. Jag vill dock anmärka, att det förefallit mig något besynnerligt, att man påstått, att sprit icke kunde fås annorstädes än på apothek.
Bestär Egendomen af jord, utsättes desi »värde och Clasi i bäda Längderna. Bor deremot Ägaren i annat Taxerings. D strict, utköres i Berednings-längden icke allenast jordens Clasi och wärde, utan äfwen Skydds-afgiften för densamma och öfriga Lägenheter, jemte den af Berednings. Comitcen ansedde behällna inkomsten af allt tillhoparäknadt. Taxerings-Comireen utsätter, äfwen i detta fall, endast jordens Clasi och wärde r Taxerings, längden, men uti en serskild Längd, som bör föras öfwer Egendomar och Lägenheter, tillhörande personer utom Taxerings. Districtet boende, inskrrfwes icke allenast jordens Clasi och wärde, utan ock den af Taxerings. Comiteen bestämda Skydds-afgiften samt behällna inkomsten, och bör efter Förordningens föreskrift Utdrag af denne serskillta Längd sedermera meddelas Taxerings - Comiteen i det främmande Distrieiet. A:s E - 6v> Den n Octo ber., Z o Egendomar och Lägenheter, som nägom äger eller arrenderar utom Distcictet och hwarä serskild specifik Förtekning bör aflemnas, upp» räknas icke i Längden., Den serskillta Färtekningen ä dem, sem Aggren afgifwit, äbervpaS endast, och utföres Skydds-afgiften sör Egendomarne i en Summa, hwarefter sedermera dermed förhä^es enligt Förordningens föreskrift i z. Art. 5. §. 8. Dä den, som inom samma Taxerings, District äger fl.re Hemmansdelar, Hörande till samma Elasr, är berättigad att dem tillhopa, räkna och erlägga afgiften derföre efter det sammanlagda Hemmantalet, sä uppsummeras de uti Hemmans.Columnerne införde Hemman och Hemmansdelar af samma Cla§, och utföres Skydds, afgiften för dem i en summa. 5:0 De i Förordningen bestämda afgifter for den Skattskylldiges Hustru, Barn och Tjenstehjon, utsättas icke i Berednings. Längden. men deremot bör Berednings. Comiteen föreflä
Wig synes säkrast btifwa, atr de om Tisdagen och Fredagen uyhandlade Wexlar, dagen efter eller Onsdagen och Lördagen inför Fullmägtige up» wisas, och de som anses goda, i anseende till Trassentens eller Endosientens (om en sadan finnes) pä Beirsen ägande goda Credit, enflildta förmögenhet, eller kända Exporkhandel, blifwa ifrån Protocollet genom pästrift ä siutsebeln remitterade till betalning. Denna omständighet anser jag af sä mycket större wigt för Contvirct, som eljest genom ett oförsigtigt förhällande Contoiret kan fä hädanefter» likasom före är 1820, widkannas, flere betydligare förluster, för hwilka ingen efter Jnstruciion kunde bindas till answar. Q W. Lttäle. Friherre lälljencrantr, polian Willielm', irplaste till Protocollet följande: I anledning af det project som Högloft. Stats - Ulstottet ingiswit till up, rättande af ett Commisariat inom Riksgälds Contoiret, fär jag ödmjukeligen afgiswa följande mine wälmente tankar. Tist förändringar af ett sä bcffaffadt Werks organisation kan icke finnas mer än ome anledningar. Den ena att afhjelpa befundne brister och oordningar, den andre att för framliden förekomma möjelighelen, att sädant mä kunna existera. Att 29S Den -6 Zebruarir. Alt Wexel-uphandlingen, de couranke Malens behandlande och Werkets Mcchaniste styrelse (hwarom endast är fräga) de sednare ären blifwit förwaltade pä etc fullkomligt nöjaktigt sätt, derom wittna ej mindre de siste Revisioners berättelse an Högloft. SlatS-Utstotlets egit upiyste wittncsbörd. Der är således icke fran den första af ofwannämde anledningar, man kan härleda plane^tit! en kostsam och sä huftvudsaklig omstöpning af Arenoernes gäng inom detta Högloft. Riksens Ständers Werk.