Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty den förmån ägare af dylikt Inis förlorat, D c u 5 S c p t c m b c r e, m. sedan allmänningen blifvit delad, ersattes flerdubbelt genom det till följe af ett utvidgadt och förbättrad t åkerbruk större tillfälle, som lemnäs honom lill arbetsförtjenst, oell det billigare pris, hvarför lian kan erhålla den hufvudsakligaste delen af sin föda, nemi den till brödet nödiga spanmålen. Vid enskiftet försummade de fleste att bevaka sin rutt såsom ägare af kronogatuhus; tomten, hvarpå deras hus stod, blef tilldelad enskild man, och efter husägarens död, eller vid inträffande åboförändring, blef huset nedrifvet antingen och i de flesta fall af ägaren eller dess arfvingar sjelfva, då de ej vågade trotsa jordägaren, stundom på grund af Landsh.embetets utslag genom laga handräckning. Alla kronogatuhus förlorade likväl ej sin egenskap af sådana, utan deras ägare bevakade vid enskiftet sin rätt och fingo ej blott bibehålla tomt och hageplats utan till dessa hus blef äfven särskild väg uttagen, der så behöfdes; de förblefvo af krononatur samt blefvo numererade, och den förut erlagda jordskylden anslagen såsom augmentsränta till vissa rusthåll. Uti den by, jag mest känner, finnas tvänne sådana kronogatuhus, hvilkas tomt med hageplats uppgår till omkring tvänne kappland eller något derutöfver; till det ena finnes dessutom en uttagen viig, utgörande en jordrymd, mångdubbelt större än den, sorn tillhör sjelfva huset. Den augmentsränta de utgöra, är, om jag ej misstager mig, omkring 2 r:dr b:co; det kan jag dock ej med visshet uppgifva; men hvad jag bestämdt vet, är, att det ena af dessa kronogatuhus i83tj såldes för femhundra r:dr r:gds eller hvad man der i orten källar tretusen daler; dock ingick uti köpet ett tunnland på viss tid afsöndrad jord belägen på ett annat ställe af byen, men exemplet måtte dock kunna göra för H.
Maj:t i dess nådiga Proposition föreslagit, förbi Sala till byn Brovallen inom Kopparbergs län, samt dertill erforderliga medels anvisande; 70:o N. M. Pettersson från Calmar län, om pension å allmänna Indragningsstaten för aflidne Häradsskrifvare!» J. F. Dahlströms 4 oförsörjda döttrar; 71:o A. Söderholtz från Södermanlands län, om anslag för uppförande af ett sjukhus i Strongnäs; 72:o B. J. Holmlin från Bohus län, om Landshöfdirigeresidensets i Göteborgs och Bohus län för flyttning från Göteborg till Uddevalla, samt anvisande af de medel, som, till följd af denna flyttning, kunna blifva af nöden; Prot.-Uldrag den 3 December 1862. 109 75:o B. J. Holmlin från Bohus län derom, att lönen för extra Provincialläkaren i Sotenäs m. fl. härader af Göteborgs och Bohus län mätte förhöjas till 1,800 R:dr R:ml; 74:o G. Nyqvist från Wermlands län, om anslag till dels en båtled mellan sjöarne Klaggen, Flaten och Kilen uti Fryksdals öfra tingslag, dels ock till en vägbyggnad emellan Östmarks kyrka och Kajkelandstorp; 75:o Anders Andreasson från Elfsborgs län, derom, att de Kronofogdar, som åtnjuta pension enligt Kongl. Brefvet den 15 Februari 1841, hädanefter mätte erhålla pension i enlighet med bestämmelsen i Kongl. Brefvet den 16 Mars 1888; 76:o A. IF.
( 59 ) Expeditioner (ill Kongl. Majit, Rikets Ständers: — Nio 233. angående förändringar i sättet för lifgifvande af indelta räntor samt om dessas jemte tiondespanmålens indragning till statsverket m. m. X. 6S6. — Nio 234. angående beredandet af ny local för Riksarchivet. X. 686. — N:o 235. i fråga om afytlrande till Stockholms stad af den Slaten tillhöriga så kallade Fatcbursegendomen å Riddarholmen. X. 686. — Nio 236. angående öfverlemnande! lill Kongl. Majit af det nya Reglementet för Riksgäldsconloret. X. 686. — Nio 237. med öfverlemnande af förslag till lag för enskilda banker. X. 686. — Nio 238. angående upphäfvande af skyldighet för revisionssökande ali i Hofrätten erlägga lösen för handlingar i målet. X. 686. — Nio 239. om befrielse för revisionssökande parter från skyldigheten alt till Hofrätt ingifva slämpladt papper till handiingarne i målet. X. 686. — Nio 240. angående åtgärder för utvecklingen af frågan om nationalrepresentationens ombildning. X. 688. Expeditionstaxa, angående förslag till, för Rikets Ständers Bank med dertill hörande discontverk och lånecontor, samt för Riksgäldsconloret. X. B. 597. A. 598. ExpeditionsUlskottets Ledamöter. Se Lista. ExpeditionsUlskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: •— Nio 1. angående ökadt cancellibiträde, m. m. I. B. A. 58. U. 274. A. 328. — Nio 2. angående upplagan af Rihanget till RiksStåndens prolocoll. I. B. 152. A. 275. — Nio 3. i fråga om prenumeration å samma Bihang. I. B. 152. A. 277.
En sådan axelbred jätte han var — och med ett skägg som stod likt en sol om ansiktet. Ett par grå, lysande ögon voro något inbäddade i fett, så att de sågo små ut, och nytert glimmade de bakom pincenezen. Mannen föreföll som en, den där behöfver stor plats och icke har ro på ett ställe, och professorn var icke van vid sådant folk. — Herrn är skåning — sade han stillsamt, — vi äro så godt som från samma trakt då, och så är herrn organist? — Nej det vill jag inte påstå, skrattade främlingen, som tagit af pince-nezen och ogeneradt gned den klar med rockskörtet — men har man en smula hum om saken, lär det väl inte vara konstigare än annat. Hvad jag egentligen är, vore svårt att säga — senast satte jag upp »Kuriren», men den dog i förra veckan — yankeevänlig, förstår ni. — Ungt hett blod — sade professorn öfverseende. Han hade fattat tycke för den unge mannen. — Ja, hvad skola vi hitta på, min käre vän ... han strök i faderligt bekymmer sin haka. — Orgeln sköter litet hvar af oss här ... Är man vunnen för Gud? — Det törs jag inte svära på, fast nog var far min präst. — Hm — hm — namnet? — Viktor Pryhl. Gustafssons ansikte ljusnade. — Väl aldrig son till Teodor Pryhl i Hamra? Den käre mannen ... och systerson till domprost Alm ... skulle det vara möjligt? — Stämmer på en prick, sade främlingen, som redan tagit upp nattsäcken. — Sitt ner, sitt ner. — Det kom något ifrigt, aktningsfullt i professorns sätt. — Då få vi icke skiljas så snart. En stund därefter hade rollerna förbytts. Nu var det Gustafsson, som bönföll f. d. redaktören att åtaga sig den svårtillsatta lärarplatsen i filosofi. Att börja med protesterade Viktor Pryhl af alla krafter. Han hade aldrig drömt om att undervisa i ett ämne, där han var så föga hemmastadd. Men Gustafsson menade, att beträffande detta hängde saken mer på hvad man icke meddelade de unga hjärnorna än på direkta kunskaper.
N:o 395. s. k. Badstufvubacks färjeställe, varit insedd. Eli behof, som alltmera gjort sig kännbart, ju mera rörelsen ökats och trafiken blifvit lifligare. Detta oaktadt bar dock, i anseende till färjeunderhållsskyldiges medellöshet och den stora kostnad, som nybyggandet af en sådan bro skulle medföra, detta nyttiga företag fått stå tillbaka, och de trafikerande nöja sig med de sämre kommunikationsmedel, nemligen pråmar och båtar, sorn ingalunda varit fullt betryggande för öfverfarten under de årstider, då sådana farkoster skolat begagnas, helst icke sällan inträffat att. genom storm eller andra naturhinder, kommunikationen varit stängd. Vore nu likväl icke några andra omständigheter, som för både underhållsskyldige och vägfarande härutinnan förorsakade bekymmer, så finge man val, utan all besvära det allmänna, hädanefter såsom hittills, nöja sig med det mindre kostsamma och mindre pålitliga, för alt icke säga opålitliga, sättet alt lärdas; men när man bolås alt blifva alldeles urståndsatl att, vidare begagna nämnde fortskaifningssält, så lärer ingen kunna förtänka att man i sådan nöd anropar om hjelp, och det så mycket mindre, när det gäller en medellös allmoge, som utan hjelp icke kan reda sig. Under loppet af några de sednare åren har nemligen, vid nu ifrågavarande färjeställe, elfven genom skärning medtagit och bortfört mycket af dess norra strand, som består af endast lös sandmo, och såmedelst betydligt utvidgat sig på norra strandens bekostnad, lemnande vid södra sidan ett grund, som redan är ganska menligt, samt, om detta förstörelsearbete får oförhindradt fortfara, i ena fallet snarligen gör det alldeles omöjligt att, under det normala vattenståndet, kunna med färja färdas öfver elfven, hvilket är under lågt vattenstånd redan nära omöjligt, och i det andra, om bro anlägges, om icke alldeles omöjliggör, åtminstone i högsta grad försvårar dess vidmagthållande, då hennes längd skulle med liva tillbyggnader årligen förökas. Månne nu, om genom sådana naturhändelser, trafiken öfver nämnda färjestad alldeles stänges, underhållsskyldigheten älven med detsamma försvinner? Jag tror det ej.
1790 var huset så fullt af friare, att modern önskade sig flera döttrar – och året därpå skulle också båda de vackra bondflickorna på Torpet bindas af Hymen. Den yngsta, Stafva, gifte sig först; i maj 1791 äktade hon Johan N. Lindahl, en vitter ung köpman, som tydligen ej skadats af att äga ett par »tunnor guld». Han var son till Pehr Lindahl i Norrköping, innehafvaren af en stor kolonialaffär, en gammaldags köpman, och ehuruväl den Lindahlska förmögenheten genom konkurs 1799 krympte ihop mer än någon kunnat ana, var det dock alltid denne svärson, som blef Gjörwells stöd i hans ålders betryck. Förbindelsen hade troligen sitt upphof i unge Lindahls vurm för böcker och gravyrer. Han var en både lidelsefull och kunskapsrik samlare. Hans uppfostran hade varit omsorgsfull – hans böjelser lågo långt mer mot studier än mot praktiska värf. Han rimmar en smula: Min Pœsie fastän i linda dock vågar några enkla slag. En med en viss Galgenhumor nerskrifven »afskedssermon» till studiekammarens nöjen visar väl hans smak och lynne: Lecture, du Guda-vän jag måste lämna dig. Att mer dig njuta få, mitt öde nekar mig. Mercurius icke kan mer med Apollo blandas. Jag hel och hollen måst allena Handel andas. Min Ossian förbyts i Krusens Comptorist Ovid ur vägen skall at fylla Ziphrors brist. o. s. v. Men Lindahl tog aldrig rätt afsked af alla andra böcker än hufvudboken och reskontran, och det var utan tvifvel just hans brist på intresse för handelshusets affärer som vållade dess senare obestånd. Vid denna tid framstår han en smula som en småstadselegant, som under utländska resor gifvit sig en viss turnyr af världsman och roué och ej alltid nöjt sig med den blygsamma önskan, han som ungkarl skrifvit i en billet-doux till mademoiselle Uldrica Castorin: »att vara en liten behaglig Canarifogel, som flaxade sedigt i den skönas kammarfönster».
S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet Kongl. Majis nådiga Skrifvelse, med öfverlemnande af förslag till nya prediko-texler och ny kyrko-handbok. 38 Prol-Utdrag den 9 November 1859. S. D. Efter skedd föredragning lade» till handlingarne Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelser: l:o. angående förordnande af en Stats-Råds-Ledamot för handläggning af vissa i Riksdags-ordningens 36 och 42 §§ omförmälda riksdags-ärenden; 2:o. i anledning af väckt fråga om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen; samt 3:o. i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag beslutade lagförändringar. S. D. Föredrogos ankomne protokolls-utdrag från öfrige Riks-Stånden, innefattande meddelanden att dessa Stånd för deras del beslutat, att till Kongl. Maj:t frambära underdånig önskan, det Kongl. Maj:t täcktes låta fira sin och sin Höga Gemåls kröning under Rikets Ständers nu pågående sammanvaro; hvarjemte Högv. Preste-Ståndel inbjudit Med-Stånden att Preste-Ståndels i berörde hänseende fattade beslut biträda. Inbjudningen antogs icke och protokolls-utdraget lades till handlingarne.
Under de 3:ne sista åren hafva insekter angripit tallskogen, men som på Ekplanterings styrelsens befallning svinkreatur blifvit insläppte för att uppäta dessa skogsinsekter, så har skadan icke blifvit betydlig emedan maskarnes puppor blifvit till större delen dödade.» I den enskilda skogshushållningen har någon förändring icke föregått, hvaremot en i åtskilliga trakter kännbar brist på timmerskog, och flera nya förhållanden bidragit, att åt skogseffekter gif\a ett högre värde, hvilket här på platsen är i starkt stigande ända till 30 procent. Hit hörer den ökade konsumtionen för tvänne nya fabriksanläggningar, jemte fingbåtarnes och ångbränneriernes behof, samt en lönande afsättning af gröfre timmer på Götheborg för de utländske jernvägsbolagens räkning. En Sågverk sanläggning, kallad Oscarsström inom Hallands län, dit timmerstockar flottas på Nissaån, har öppnat en fördelaktig afsättning för den inom vissa socknar i Westbo härad i behåll varande skogslillgången. Föreskrifterne om trakthuggnings införande på boställsskogar hafva på sednare tid vunnit tillämpning mera än förut varit fallet. Ännu en väckelse till en bättre skogshushållning har icke heller här bort förtigas, nämligen, att Kongl. Landtbruks-akademien bestämt tvänne premier, det första af Akademiens stora medalj i guld, af 25 dukaters vigt, åt den, som efter förloppet af fem ar, räknadt från 1842, först kan förevisa den största vidden af på föreskrifvet sätt å egne ägor uppdragne barrträdsplantor; och det andra af Akademiens mindre belöningsmedalj i guld, af 12 dukaters vigt, åt den, som efter samma tids förlopp dernäst uppvisar den största vidd af på samma sätt uppdragne barrträdsplantor. Slutligen har äfven länets Hushållnings-sällskap egnat sin omtanka åt denna angelägenhet och, för att söka hämma ett af ålder häfdvunnet oriktigt svedjande, i sine handlingar för år 1847, intagit en af länets Jägmästare författad afhandling om skogsskötsel!). Bruk och Bergverk.
Adliga och Säteri Friheter: BytesFond: Spanmäl. Tsr. kpr. Markegångs \ärde. lt:dr. sk. r«t. Räntan af hemmanet Dahlby N:o 7, Weckholms Socken af ]:sta Fögderiet. 30: 25. 11. Räntan af 2^ mantal Skatte och Jr mantal Frälse i 2:dra Fögderiet. 13: 13. 5. I 42: 31. 10. 10: Räntan af Sandika hemman i Ilargs Socken, upplåten för Vederlagsbrist af Kammarherren Wattrang. Uppgifne för bytesskulders liqviderande. Ränta, som ingått för bytesskulders liqviderande. Roskapspenningar af 13Jmantal, från RA och Rör till Frälse öfverflyttade hemman. |46: 25. 4. Utgående af 5,3S mantal i Linnerås Socken och Norra Wedbo Härad. 1: 17. — Seqveslrerad ränta af £ mantal Frälse Nolhult i ilo Härad och Bottnaryds Socken, tillkommen i anledning af de emellan Kronan och enskilde ingångne byten samt deraf uppkomne liqvidationer. Räntan af hemman för bytesskulders liqviderande. Ränta af hemman, som till Kronan ingått för bytesbristers liqviderande. Räntan af tillsammans 1J mantal i WesterNerikes Fögderi. Utgör ersättning för reducerade räntor i Landshöfdingen Gyllenstjernas och Majoren A. F. Sparres byten. (4+) Ordinarie Ränta. Kronovärde. Markegängsvärde. Omslut. Afgår och påföres: Ersättnings Hemman och Räntor: B: dr. st. rst. B: dr. sk. rst. Westmanlands Spanmäl. Markegängs värde. An viar k n in g ar: | Räntor, sora, i följd af byten, blifvit till enskilde anvisade. måntan af hemmanet Lilla Donhalla i Ryssby Socken, upplåten lill ersättning för ^gäldande af bytesbrist.
Jemte det tillika i allmänhet uttalats den åsigt, att mantalet icke vore någon rättvis och lämplig grund för bestämmandet af kommunal-bidragen, samt yrkande framställts, att Utskottet måtte Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 116. 3 föreslå antagliga, med rättvisa och billighet öfverensstämmande grunder för kommunal-utskvldernas utgörande, hafva molionärerne, i ändamål alt afhjelpa de anmärkta olägenheterna, hvar för sig framställt följande förslag: l:o. Kyrkoherden Wennerström (motionen JM 42) att, i afseende på fastighet, taxeringsvärdet lägges till grund för kommunal-beskattningen, på så sätt, att sex procent deraf anses såsom behållen inkomst; samt alt, sedan hvarje skattskyldigs inkomst, vare sig af jord eller annat beskattningsföremål, sålunda blifvit med ledning af taxeringslängderna funnen, hvar och en i förhållande dertill skall i sin mån bidraga lill bestridande af kommunens gemensamma utgifter. 2:o. Doktor Rundgren (motionen JM 47) alt 58 § malte erhålla följand lydel se (då den i mantal icke satta jorden, äfvensom annan fastighet och frälseränta komme att räknas till samma kategori, som löntagare och rörelseidkare): § 58. De i nästföregående § omförmälda bidrag skola, såsom komrnunalutskylder, utgöras i förhållande lill särskilda de skattskyldiga efter nedanstående grunder påförda fyrktal: A) För jordbruksfastighet, som är i mantal satt, beräknas hvarje fyrk till 10 öre riksmynt. B) För jordbruksfastighet, som är i mantal satt, äfvensom för annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål inom kommunen, beräknas fyrken lill 20 öre riksmynt. C) Fyrktalel för hvarldera af de i i mom. A. och B. uppräknade föremål bestämmes efter beloppet af bevillningen, hvilken i förra fallet delas med 10 och i sednaro med 20, kommande qvoten att utvisa det antal fyrkar hvartdera tillkommer. (o, s. v. lika med paragrafens nuvarande lydelse.)
Den deri åt delegare gifna rättighet, att i godtgörelse för mislad skog erhålla skogslömödenheter, torde nemligen vid hittills verkställda laga skiften högst sällan bl i f vi t lemnad obegagnad, enär oitast någon af delegarne funnit det för sig mest förmånligt, att ersättningen pä dylikt sätt bestämdes; och till följd deraf har en stor del äfven af den förut sparade skogen nedhuggits, under det att marken för dess verklige egare under afverkningstiden varit onyttig, och efter dess slut, enär hvarken fröträd, eller ens smärre buskar, som tili skydd för uppspirande plantor äro Oundgänglige, qvarlemnals, icke ulan de största svårigheter kunnat göras skogbärandé. Erkännande, af sådan anledning, behofvet af en förändrad föreskrift uti ifrågavarande hänseende, tveka Utskotten icke alt gifva företräde åt Kerr Grefve Waehtmeisters och Olaus Ericssons förslag framför det af IS ils Nilsson framställda. Det af sistnämnde motionär påyrkade stadgandet, hvarigenom alverkningstiden kunde blifva ytterligare förlängd och såmedelst hvars och ens rätt att icke inom sitt område lida något intrång af andra än vidare inskränkt, skulle dessutom otvifvelaktig! ej mindre ådraga delegarne icke ringa förökning i de redan nu dryga skiffes-kostnaderne, än äfven i tillämpningen medföra ganska betydlig;» svårigheter, utan att likväl leda til! det åsyftade ändamålet. Kunde deremot, såsom Herr Grefve Wachtmeister och Olaus Ericsson föreslagit, omförmälda ersättning bestämmas alt utgå med penningar, skulle deu misshushållning med skogen, förutnämnda stadgande, efter hvad Utskotten ofvan sökt visa, är egnadt att framkalla, i väsendtlig män förekommas, helst om det af Utskotten tillstyrkta förhud mot skifte ä skogsmark derjemte komme alt lända lill efterrättelse.
Det är fru Sigrid Engström, maka till vice häradshöfding Engström i Visby o c h syster till intendenten Harald Molander samt dotter till aflidne d:r J. Molander. Då den unga frun, som är m e d kandidat sedan 1892, i n o m närmaste framtiden afslutar sina studier, blir hon den sjätte af Sverges kvinnliga läkare o c h den första i ordningen bland våra kvinnliga gifta doktorer. En. ny textilaffär har i dagarne öppats i huset n r 6 Birger Jarlsgatan 1 tr. upp af fru Thyra Grafström, f. Boklund. Fru G., s o m en lång följd af år varit anställd h o s Handarbetets Vänner o c h där under de senare åren varit första försäljerska, har sålunda en g o d erfarenhet att åberopa sig på, då h o n nu för egen räkning vädjar till allmänheten. V i äro o c k öfvertygade o m, att en hvar, s o m en gång besökt hennes i ett af den ståtliga Birger-Jarlsgatans charmantaste hus belägna rymliga och hemtrefiiga försäljningslokal, snart skall förnya besöket, helst s o m här i väfnader o c h mönster, möbleringso c h dekorationsförslag finnes så m y c k e t godt att köpa, att lära o c h inhämta. Vi anse oss på goda grunder kunna anbefalla den nya affären i våra läsa rinnors hågkomst o c h hänvisa för öfrigt till annonsen i veckans n u m m e r. Teater och musik. Postin spektör Melander skall s o m postverkets stipendiat i år företaga en studieresa f ö r att i Norge, Danmark o c h Tyskland taga k ä n n e d o m o m bland annat kvinnans anställning i postverkets tjänst. kärleksde, död och begrafven! safven grufvas H a n förstod Fru Lea Ahlhorn, den bekanta konstnärrinnan, träffades i söndags af ett slaganfall. Tillståndet är dess sämre ganska betänkligt. nat det. alltjämt Kungl. operan har antagligen gifvit sin första nyhet f ö r säsongen, då detta n u m m e r utkommer. På abonnementföreställningen i onsdags skulle nämligen gifvas Goldmarks 3-akts opera » Syrsan vid härden ».
Som väl allmänna författningen bjuda, det hvarje socken skall underhålla sina fattiga, men likväl en mängd tiggare från andra socknar med omkringstrykande betunga socknemännen, och andra personer, med förevändning af åtskillige varor utbjudande till salu, också med tiggande ligga socknen till besvär och tyngd, så beslöts nu, till förekommande af desse tyngder, hälst de flesta husbönder inom socknen ändock endast med svårighet kunna försörja sig och de sina, att till noggrant efterlefvande, antaga den af Liths socknemän \ d. 14 sistl. april / fastställda öfverenskommelsen nemligen 1:o När en eller flere utsocknes tiggare ankomma till en gård här i socknen, må de väl erhålla mat och äfven, om dagen är förliden, nattqvarter, men denne husbonde bör ovilkorligen föranstalta derom, att denne eller desse tiggare blifve samma dag eller dagen efter ankomsten beledsagade på hemvägen till den ort, der de säga sig hafva sitt rätta hemvist. Denne ledsagningsskyldighet skall i tour åligga hvarje husbonde i byen, och bör den, hvilken touren åligger, eller dess utskickade, vid erhållen underrättelse, så fort ske kan, infinna sig der tiggaren tagit in, för att honom till nästa by åtfölja, hvarest åter denne ordningen derstädes varande aflösa den ankomne för att tiggaren vidare följa. Hvarest längre afstånd är till nästgränsande by eller socken, tyckes det vara tillräckligt, om tiggaren blifvit någon del af vägen åtföljd och derpå allvarligen tillsagd, att ej vända tillbaka. 3:o Hos en i hvarje byalag utsedd person bör underrättelse lämnas, hvilka som inom byn sist fullgjord denna skyldighet, och äfvenledes den, vid behof, kunskap kunna erhållas, hvilken af grannarne är i tour, att skicka någon ledsagare med en ånyo ankommen tiggare. 4:o De tiggare hvilka sätter sig emot att godvilligt efterkomma och åtlyda den vidtagna anstalten till dennes aflägsnande ur socknen, skickas till kronobetjening-en, att genom dess åtgärd vidare fortskaffas.
Derunder stöter man äfven naturligen på så många ämnen, hvarom den nyare tiden står i strid med den äldre, att företaget ovilkorligen måste uppskjutas till bättre tillfälle. Så mycket har jag endast velat antyda, att frågan såsom princip är vigtig, att den kräfver en noggrann undersökning, och att ett lättsinnigt förbiseende deraf blottställer för vådan af ett obetänksamt beslut. De förenade Utskotten hafva väl icke underlåtit att uppställa frågan, men deremot, utan att deröfver fälla något yttrande, genast öfvergått till en annan och efter min tanka underordnad, om behöfligheten af förökade löner för en del Läroverkens nu varande personal. Jag nödgas anmärka detta såsom besynnerligt, och ehuru det icke är svårt alt förklara såsom följd af våra Utskotts egna organisation och sätt att fatta beslut, hade man väl dock kunnat vänta annat, då Utskotten vid återremissen icke saknat väckelse på den omständighet, att det ena af dem förut, i afseende på Folkskolorne, yttrat såsom grundsats, att ”Statens förbindelse endast är alt anvisa_, ”men icke att bekosta allmänna undervis”ningenJ’ enligt hvilken grundsats Rikets Ständer så väl vid förra Riksdagen, sorn vid denna, behandlat nyssnämnde fråga. Nu borde väl iakttagelse af en skyldig con - Den 14 Augusti f. m. sequence hafva led t åtminstone derhän, att Utskotten bemödat sig visa, hvarföre en sats af så allmän natur icke blifvit här tagen till rättesnöre. Skälen hade bordt framläggas, hvarföre den är applicabel endast till Folkskolor, men icke skulle kunna utsträckas till alla, eller åtminstone några af de öfrige Läroverken. Om icke