Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och innantill för kamrarna var en plan, tio alnar bred; en väg af en aln, och deras dörrar norrut. Och ofvan denna kamrarna voro andre trängre kamrar; ty rummet i de nedra och medelkamrarna var icke stort; Ty det var tregge bottnar högt, och hade dock inga pelare, såsom gårdarna pelare hade; utan voro satte slätt hvar uppå den andra. Och den yttre gården var omfattad med en mur, der kamrarna vid stodo; den var femtio alnar lång. Och kamrarna stodo hvar efter den andra, och femtio alnar långt vid yttra gården; men rummet för templet var hundrade alnar långt. Och nedanför kamrarna var en plan österut, der man utur yttra gårdenom gick. Och vid muren östantill voro ock kamrar. Och der var också en plan före, lika som för de andra kamrarna nordantill; och all ting var lika, med längd, bredd, och allt det deruppå var, såsom tillförene på de andra. Och sunnantill voro ock lika sådana kamrar, med dörrar, och för planenom var den dörren söderut, der man framkommer ifrå den muren som östantill ligger. Och han sade till mig: De kamrar norrut, och de kamrar söderut emot templet, de höra till helgedomen, der Presterna inne äta, då de offra Herranom det aldrahelgasta offret, och de skola der inlägga det aldrahelgasta offret, nämliga spisoffer, syndoffer och skuldoffer; ty det är ett heligt rum. Och då Presterna gå derin, skola de icke gå åter utu helgedomenom igen uti yttra gården; utan skola tillförene aflägga sin kläder, der de uti tjent hafva, in uti samma kammaren; ty de äro helig; och de skola draga sin andra kläder uppå, och sedan utgå ibland folket. Och då han hade mält allt huset innantill, hade han mig ut till den porten österut, och han mälte ifrå honom allt deromkring. Österut mälte han femhundrade stänger långt. Och norrut mälte han ock femhundrade stänger långt; Desslikes söderut, ock femhundrade stänger. Och då han kom vesterut, mälte han ock femhundrade stänger långt.
» Är härkomst? N a m n e t tyder hon. E n stund sin hustru. A n n i e s smärta gestalt, något under medelmåttan, granskades från t o p p till tå. E t t tämligen tjockt ljusbrunt hår — för öfrigt ingenting frapperande. K a n ni förstå det där? » » Ja, som vid, j a g förstår. » tänkte ingenting. Samtalet Annie, men afstannade. (Forts.) Sen till, att Idun med finnes hos alla edra bekanta! Modetidning Grefvinnan Tessins kokbok. P Där får m a n t. e x. S:t Germain. IDUN 216 Småstadslif. En verklighetsskildring för Idun af C. Gumeelius. (Forts.) an må nu icke fatta den föreställningen att alla dessa fruntimmer voro utskum af elakhet. Tvärtom voro de i allmänhet de snällaste och bästa människor i världen och skulle ej i verkligheten önskat del minsta ondt öfver någon, men under skvallrets ifver måhända påverkade af en smula afund samt ledda af en person, som verkligen önskade framställa saken i så dåligt ljus som möjligt, gaf det ena ordet det andra, o c h till slut trodde de nästan själfva att de menade hvad de sade. Plötsligt tystnade de rörliga tungorna. Trädgårdsgrinden smällde igen, och mansröster hördes närma sig. Såsom gripna på bar gärning vid begåendet af något olofligt, sågo damerna med en viss förlägenhet på hvarandra. Majorskar MacBley, hvilken tagit den lifligaste delen i samsprå- ket och lemnat de flesta » upplysningarne », sade nu brådskande o c h med tydlig o r o: » Baron! K o m ihåg, mina vänner, att allt detta varit i förtroende och stannar oss emellan. Inga ord efter m i g! » De öfriga hunno knappt medels ifriga nickningar och några halfhöga utrop gifva sitt bifall tillkänna, innan ett par herrar inträdde i löfsalen, strax efter åtföljda af ännu några flere.
Om Bostället brukas bättre af en Bonde, än af Indelnings-hafvaren , så är äfven i Stats-oeconomiskt hänseende en fördel vunnen”, ty det kan icke vara en Stat likgiltigt, huru en myckenhet jord skötes. Indelnings-verket afser „ säga Utskotten, att ej mindre Befälet än Soldaten under fred skola använda tiden gugneligt för Fäderneslandet och sig. Att en Krigsmans gagnelighet för fäderneslandet och sig beror på, om han är jordbrukare, är enupptäpkt, märkvärdig om icke för annat, åtminstone för sin nyhet. Det har varit en tid, då Torstensöner, Wranglar och Banérer stridde i Svenskarnes leder: de hade icke några Boställen att bruka : må hända skola till och med de sammansatta Utskottens pluralitet göra dessa män den rättvisan i deras grafvar, att de i lifstiden varit gagneliga för Fäderneslandet och sig. 38S Ven 6 December f. m. Af Utskottens Betänkande inhämtas vidare , att en Officer, som ej bebor sitt Boställe, undgår att känna en li var Soldat för sig, och att i allmänhet blifva bekant med gemenskapens lynne, lefnadssätt och seder, hvilket allt, fortfara Utskotten , är nödigt för den, som skall kunna klokt utföra sitt befäl och rätt veta umgås med den subordinerade Soldaten ; Och jag erkänner min oförmåga, att ens kunna gissa till hvad Utskotten härmed velat uttrycka. Vidare heter det i Utskottens Betänkande: Officeraren går i mistning om ett tillfälle, att lära känna de allmänna förhållanden, som i Scimhällslifvet Medborgare emellan äga rum, om han ej bor pä sitt Boställe. Jag underställer detta yttrande deras pröfning, som veta, huru ett Fändricks-bost-älle ser ut. På en trång ful gårdstomt står en liten eländig byggning af kök och 2:ne rum , der skall då en ung Officer inpackas med sitt tjenstfolk, skiljd frän kamrater och vänner förvärfva kännedom om det borgeriiga lifvets Samhälls-förhålianden?
Ett billigt afseende på prebendeförsamlingens rätt, bjuder derjemte att låta henne komma i åtnjutande af den fördel, andra församlingar ega, att nemligen hafva sin själasörjare bosatt midt ibland sig och icke nödgas i hvarje angelägenhet söka honom ofta en eller annan mil utom församlingens område. I betraktande af nu anförda omständigheter finner Utskottet sig böra tillstyrka bifall till ifrågavarande motion och får alltså — med vördsam erinran, att förslaget innebär ändring i presterskapets privilegier, som, enligt 114 § Regeringsformen, erfordrar samtycke af alla fyra Riks-Stånden — hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t göra framställning om pre bendepastoratens indragning vid deras nuvarande innehafvares af gång samt anhålla att Kongl. Maj:t täcktes framlägga förslag till beredande af ersättning för de löneinkomster, som för närvarande från dessa pastorat utgå. Stockholm den 12 December 1865. Reservationer: Af Herr von Ehrenheim: Vid öfvervägande af de skäl, sam tala för eller emot prebendepastoratens indragning, finner jag visserligen en sådan indragning i allmänhet önskvärd, men då jag å andra sidan icke kan neka att hvad som anföres för deras bibehållande i visst särskildt fall är i hög grad tänkvärdt och bör tagas i noggrannare öfvervägande, än för Utskottet varit möjligt, har jag icke kunnat instämma i det ovilkorliga tillstyrkande, hvaruti Utskottet stadnat, utan anser jag att Utskottet bort inskränka sig att tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t ville taga i öfvervägande om icke en vidsträcktare indragning af prebendepastoraten, än den, som redan egt rum, eller i sammanhang med regleringen af biskopslönerna blifvit anbefalld, lämpligen kunde ske.
Hilda Petrini hyser ett lifligt och vaket intresse för dagens och tidens tilldragelser och strömningar och har då och då tagit del i offentliga angelägenheter inom sin församling. Som enskild person har hon förvärfvat talrika vänner genom ett flärdfritt, godhjärtadt och gladlynt väsen. Holmgren. Eko. Eko, Ljufva ljud I skogens dalar, Blyga brud I bergens salar, Eko, hör min röst I Liksom du Narcissus söker Oeli ju mer du söker, öker Plågan lågan i mitt bröst — Så jag längtar, Så jag trängtar Till en höjd, Som ej jag når, Till en fröjd, Som ej förgår. Eko, Eko, Arma, ömma! Såsom du jag kan ej glömma, Kan blott drömma. Eko, Eko! I din saga Hör jag sjelf mig svaga klaga ... Eko, Eko! Såsom du Irrar jag ännu, ännu. C. V. Modin. När » mammas älskling » blifvit stor. fjpgjjunde du väl tro det, att han skulle blifva «åö \ s sådan din älskling? Men jag trodde det, jag, många gånger, och det redan då han ännu var så späd, att han endast med gester kunde visa dig sin vilja. Han satt där i sin lilla stol vid bordet; icke nöjd längre med sina lekGunnar Hcegerstolpe. saker, sträckte han handen efter din fingerborg. Du flyttade undan den en bit, och den lille skrek — det var synd om honom — • du gaf honom den. Likaså, den ena saken efter Naturen gaf åt kvinnan samma gåfvor den andra, dag efter dag. som åt mannen, och när de haft frihet att Då han var ett par år, tog han en dag, handla, ha de liknat männen i handlingar, fastän han blifvit förbjuden, din käraste toalett - som fordra kraft, klokhet, omdöme, mod och prydnad — han tappade den förstås — krasch! dygder. Genom lagarnes, vanans och uppDu satte händerna för ögonen och låtsade fostrans makt är kvinnan utan rang, stånd gråta; lillen blef då rörd och tog till » lilla och sysselsättning.
KammarRätten, efter infordrande af dess Adyocat-Fiscals-Embeles underdåniga yt - Stats-Ulskottets Utlåtande ±V:o 4^9' 3 frandén, anfort, rörande Lindberg, att, i afseende på förskottsmedlen till durchlågskostnaders bestridande, läge ett större vållande honom till last, då det nemligen vore uppenbart, att Lindberg, till Statens förlust i denna del, ensam och obestridligt bidragit, i thy att han, som anordnat förskottet och, under en oafbruten tjenstgöring såsom Lands-Kamererare, bort vaka öfver dess »fliqviderande, samt äfven dertill varit i tillfälle, då Hofling tili Lands-Genloret ingifvit sina så kallade reqvisitions-förslag på durchtågskostnaderna, lill Hofling anordnat förslagens belopp, utan innehållning af den i afräkning derå meddelade och nu ifrågaställde förskoltssumman; och enär Lindberg i detta fall var den ende, som kunde och borde iakttaga Kronans rätt, hvartill tillfälle icke saknades, så ansåge Kongl. KammarRätten sådane omständigheter härutinnan emot Lindberg förekomma, att, derest ej all tjenslemanna-ansvarighet skall upphöra, Kongl. Kammar-Rätten ej vågade, i afseende på merberörde förskottssumma, tillstyrka eftergift; varande i sammanhang härmed upplyst, att 36^ R:dr 4l sk. 4 r* Banco influtit för försåld, Kammar-Rätls-Rådet Lindberg tillhörig lös och fast egendom i Halmstad, hvilka medel blifvit i Landt-Ränteriet derstädes levererade i afräkning på ofvanomförmälde durchlågs-förskottsmedel. Hvad sedan anginge återstoden af den balance-summa, uti hvars återbetalning
Hans Excellence, Herr Grefven och Landt. Marskalken hem-tällde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla StatsUtskottets Utlåtande , med tillägg, att om, vid Allmänna Finance-Regleringens bestämmande, utvägar framdeles skulle finnas, hvarigenom den nu antagna Bevillnings-Summan kunde till någon del minskas, på sätt, att de af Riksens Ständer fastställde Stats anslag likväl komme att fyllas, och med säkerhet utgå, en sådan minskning af BevillningsSumman, utan hinder af det nu fastställda belopp, då må kunna äga rum. Bifölls. Grefve Spens anhöll} att de öfrige Riks* Stånden måtte inbjudas, att uti detta Beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena, hvil* ket, uppå af Hans Excellence gjord Prow 14 Den 16 Maji. position, äfven af Ridderskapet och Adeln bifölls. Upplästes till Justering och godkändes Expeditions - Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående KrigsAcademiens på Carlberg Löningsoch UnderhållsStat. Sedan de tvänne Härolder, hvilka uti Processionen i dag borde gå framföre Ridderskåpet och Adeln, ankommit, samt Ridderskapet och Adeln, uppå af Hans Exceilence, Herr Gref» ven och LandtMarskaiken gjord Proposition, beslutat , att efter Ceremoniens slut vid Kongl. Slottet åtskiljas, afgeck Hans Exceilence, jemte Ridderskapet och Adeln, kl. en qvart till ri, till Kongl. Slottet, hvarifrån Ridderskapet och Adeln var Kongl Maj t 1 processionen följagtig till Hyllningsplatsen å Lejonbacken, hvarest Riksens Ständer sfhde deras Trooch Hyllnings-Ed åt Hans Majit Konungen. Ef.' ter Ceremoniens slut återgeck Ridderskapet och Adeln med Froecssionen till Kongl. Slottet, samt åtskiljdes vid nedgången derifrån, kl. 2 eftermiddagen.
Orsta betyg, underffrifne, ett af Boktryckaren Delbn och ett af Bokiryckarena kristers och Isteoric Korström upplästes och innchöllo, det förra att arbetet ej under sex, det sednare, att det ej under tre weckors tid kunde hinna blifwa färdigtryckt, och skulle komma att kosta, enligt ben förras uppgift, iso L 200 Den 26 September. 981 2OQ R:dr RikSg. och rnligt de sednareomkring 152 R:dr Banco. Grefwe Os la 6sräie fortfor, och bcwisade att ett sädant drbjsmäl wore stridande emot Beslutetafsigt: han kunde ej ätaga sig att pä kortare lid skaffa tryckningen werkställd, utan anhölle om Ridderskapet och Adeln fbrblcfwe ivid sitt Beslut, att denna kommission ät nägvn annan bfwerlemnadcH, Grefwe körner, ^6oipb 6orsn: Dä bet wid sä mänga Riksdagar förut warit öfligt, att saker legat pä bordet och i Riddarhus-Cantzliet af Ständets Ledambtcr blifvit läste, och dä derutom den i fräga waranbe Tabellen ej innehäller nägra grunder fdr Bewillningen, hwilka kunna fordra en noga och längsam pröfning, utan blott deras anwändning, sä att hwar och en bär kan uppsöka under bwilken Artikel han hör, fär jag hemställa hoS Högloft. Ridderskapet och Adeln, huruwiba tryckningen af denna Tabell kan anses nödwändig, och om icke mera tid wunnes, om man föranstaltade om flera afskrifter, hwilka pä bordet wore att tillgä. Grefwe Os 1» 6 »r 6 le utbad sig fä upplysa, att denna Tabell wore allenast en verifikation pä sjclfwa Bewillnings-Projcctet, hwilken bewisade, att till ben suponerade Bewillnings-Summan, genom Kliman» Afgiften ätminstone Adelar säkert kunde päräknaS.
Jag torde först böra upptaga den räkning öfver Riks i3* - *9® Den 24 Af> r i 1 e. rit. gäldsContorets ställning, hvilken Hr Hjerta haft godheten enskildt meddela mig, och hvilken jag tillstår, att jag i början icke förstod. Jag finnér hela orsaken till deraf förmodade behållningar vara ett eget sätt att räkna, nemligen att rakna fordran hos sig sjelf, eller rättare en inlöst skuld, såsom tillgång. Älskar man Tre-procentssedlarne, så kan man inlösa de anticiperade medlen med dylika; men jag för min del anser det vara sämsta sättet att göra skuld. Conlorels återstod af anviste och lill en del redan disponerade medel kan jag ej bedöma, innan jag derå sett detaillerade uppgifter; men jag har deremot upptäckt, att RiksgäldsContoret eger en betydlig behållning, som Ilr Hjerta icke observerat, nemligen dess förskott till StalsVerket på löpande Arets Bevillning. Förr än vid en allmän Myntreglering anser jag dock betänkligt, att uppgöra denna löpande rakning emellan RiksgäldsContoret och StatsVerket. Jag öfvergår nu till egentliga ämnet, eller frågan örn afskaffandet af 3:ue gamla räntor, hvarvid jag föresatt mig, att tillse först lagligheten och sedan lämpligheten deraf. Uti vår Grundlag, likasom uti andra constitutionela Länders Statsförfattningar, göres skillnad emellan ordinarie och extraordinarie inkomster. Om de förra i England äro ringa, härleder detta sig något från gammal misshushållning; men isynnerhet från Landets tilltagande odling, som Den 24 April e. m. •97 nedsatt de gamla penningeräntorne, oell det oerhörda belopp, hvartill de extr^-ordinarie skatterne, i mån af den stigande välmågan, kunnat höjas; men äfven der qvarstå dock åtskilliga gamla grundräntor, tillhörande Kronan, utan behof af Parlamentets beviljande.
Väl hade hon bjudit till att efter bästa förmåga fullgöra sina åligganden, men om hans nåd det oaktadt i hennes göranden och låtanden upptäkte brister berodde dessa blott och bart därpå, att hon på sin nu innehafda post ej vågade handla alt för egenmäktigt. Hade hon däremot tyglarne en gång fria i sin hand skulle alt gestalta sig vida annorlunda. Men trots detta fagra tal förmärktes som sagdt öfveralt tydliga spår af hennes framfart. Den ena af hennes medtjänare efter den andra hade fått lämna gården; naturligtvis för att hon inför främmande ögon skulle kunna handla friare. Jämväl i knektstugan växte missnöjet med hennes själftagna värdinnerättigheter dag för dag, om detsamma ock tils vidare stannade inom dess fyra väggar. Hon hade knappat in på alt möjligt. Ölet, som förut flödat i strömmar på Laukko, åtminstone då feststämning rådde där, hade rakt torkat in. T.o.m. på hennes nåds jordafärd hade det beståtts ganska litet af denna välfägnad, och detta förtröt naturligtvis de flesta af knektarne, hvilka voro gamla å stället. Låtom oss träda in i de äfventyrslystne sällarnes hemvist en sensommardag. Inför oss hafva vi en rymlig sal med bastant korsvirke i taket. Två stora ugnar stå uppförda vid midten af båda kortväggarna. Längs långsidorna löpa väggfasta bänkar och framför desamma stå här och hvar massiva, groft formade ekbord. På hvardera sidan om ugnarne resa sig hvilolägren i flere afsatser ofvan hvarandra ända upp till takröstet. På väggarna finnas upphängda vapen: hillebårder, lansar, spjut o.s.v. Tomrummen mellan dessa åter upptagas af harnesk och hjälmar, hvilka med sina mångbrokiga buskar framkalla en pittoresk anblick. På annat håll blänka sköldarna som vore de af renaste silfver. Vid ett af borden sitta tvänne knektar införlifvade i ett samtal, hvari i synnerhet den yngre af dem synes deltaga med lifligt intresse. Karin har städse visat sig sådan hon i själfva värket är, höres han falla in i den andres tal. Du menar så, du. Ja visst menar jag det.
Denna helsosamma tukt från statens sida verkar så, att vi till vetenskapsidkare — liksom till konstnärsämnen — blott få dem, som dertill fått anlag och begåfning, och att ingen utan grundlig sjelfpröfning, under allvarliga förberedande arbeten på privat väg, väljer vetenskapsmannens eller konstnärens bana. » unne, a tfé&amp;Etng Jvui !3! Ett underbart land. Fragment ur en otryckt reseskildring, A skänkt åt ve. (Slut fr. föreg. n:r.) j^an man hos er kanske äfven läsa pri" vat, tills man blir t. ex. professor? » sporde jag med en fin udd i tonen, hvilken den gamle dock ej tycktes märka. » Det skulle kanske kunna gå för sig, » O OJ svarade han lugnt; » men vissa vetenskapsgrenar kräfva, som ni vet, mycket annat än » H a ni svensk gymnastik på denna ö? » frågade jag för att få ett mig behagligare samtalsämne å bane. » Ja, den har befunnits vara ett förträffligt surrogat för kroppsarbete i de fall, der detta ej dagligen kan öfvas under några timmar. Ungdomen har också upptagit den i sina lekar, ty här lekes, som ni kanske har märkt, ganska mycket bland alla åldrar. Allvarligt arbete har en förunderlig förmåga att väcka verklig leklust, då deremot det gamla evinnerliga hängandet öfver lexor och böcker dö- dade denna lust och väckte i stället begär efter nervretande tidsfördrif och förslappande nöjen. N u ha vi glädje och sprittande lifslust, så här behöfvas inga skarpa kryddor eller kostsamma upptåg för att få unga och gamla till att fröjda sig af hjertans lust. För hvarje 6-tal obonnenter, som samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen a f » Hvem tillfälle bereder att den förskaffa är j u så ni kallar fattigare ungdomen sig upplysning — det " i r\ 1 1 K I I LJ KJ IN Idun, erhålles « ' ct gratlsaxemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumeraNågot om unga flickors lektyr. bör Ett nytt inlägg.
Med åberopande i öfrigt af hvad Utskottet förut i detta ämne anfört, tillstyrker Utskottet: att hvad Revisorerne anmält, rörande den med Handelshuset De Ron Se Söner afslutade afhandling om försäljning af gjutgods, icke må föranleda till någon ålgärd. a3:o H:rr Halling och Egnell hafva vid föredragning i Borgare-Ståndet af 74 §. yttrat, att den af Revisorerne gjorda anmärkning vid den förlust Kronan fått vidkännas, i följd af ett med en Enlrepreneur vid Stats■ Utskottets Utlåtande, N:o 170. namn Rydin år 1829 uppgjordt Contract, om leverering af ärter och bränvin tili 3;dje Commissariatet, icke, på sätt Utskottet tillstyrkt, borde förfalla, utan deremot IroLt förhållandet påkalla en underdånig anhållan af Rikets Ständer, det laga åtal må i ersättningsväg anställas antingen emot Entrepreneuren eller emot den, som, å Kronans vägnar, Conlractet afslulat, och hvilken dervid icke, såsom vederbort, vidtagit lagliga åtgärder till bevarande af Kronans rätt. H vad sålunda blifvit anmärkt, har vid frågans pröfning inom Utskottet icke undfallit dess uppmärksamhet, men Utskottet har ansett dess åtgärd böra inskränkas lill utlryckande af ett ogillande af vederbörande Autoriteters förfarande i målet. Och som Utskottet vidblifver denna åsigt, tillstyrker Utskottet ånyo: att Revisorernes anmärkning må få förfalla. 2/po Uti Betänkandets 78 §., som egentligen angår frågan om den så kallade gamla Mötes-Passevolanee-Fonden, har Utskottet, på anförde skäl, förklarat sig förhindradt, alt tillstyrka någon åtgärd i anledning af Revisorernes i berörde ämne gjorda framställning.
Riksd.Ordn., motioner böra väckas, så kunde ju på denna grund, då invändning göres mot hvarje förslag till Ridd.- Ordn:s förändring, ehuru densamma kunde vara, i föl jd af Const.- Utskrs förväntade och möjligen inkommande förslag till förändrad Riksd.Ordn., oundgängligen nödvändig. Jag får derföre vända mig till den värde motionären sjelf och hemställa, huruvida icke den hufvudsakliga afsigten med hans motion varit denna och icke den all sjelf yttra sig om de förändringar som borde ifrågakomma och hvilka, åtminstone i de flesta afseenden, icke kunna bestämmas förr, än man Yet hvad Const.Ulsk. kommer alt i fråga om R. o. Ad:s framtida representation föreslå. Hr Lil jenstolpe, Axel Fredr.: Jag begärde ordet i anledn. af Hr Frih. Raabs framställning till motionären att upgifva 12 D e n 4 Januari. niigra grunder, på hvilka förändringen borde byggas. Del är naturligtvis icke min mening alt gå Hr Brakel i förväg; men då jag redan vid 1840 års riksdag tog mig friheten att yttra mig i denna fråga och särdeles med alseende på hvad jag då anförde, anser jag mig icke nu böra stillatigande öfvervara denna diskussion. Min tanke är, att någon förändring i R. o. Ad.-s representation bör ega rum, serdeles om vi vilja alt det anseende skall bibehållas, som rätteligen tillkommer vårt Stånd. I sådant afseende vågar jag, utan att framställa något förslag, helt lösligen nämna, att min tanka är, att hvarje ätt bör vara representerad; men, om inom familjerna finnas flere personer, så tror jag, att ättens samtlige medlemmar inom sig böra välja en representant. Finnes blott en medlem inom familjen, så är det gifvet att han är sjelfskrifven. Fullmakterna böra försvinna; och någon aflöning, i min tanke, alldeles icke komma i fråga. Någon qvalifikation anser jag böra finnas för representantkallet i afseende på åldern, om man har tjenst eller icke, och i afseende på den bevillning man erlägger lill Staten.
Maj: t funne godt att, med undanrödjande af K. M: ts Bfh: de och kammarkollegiets ofvannämda beslut, visa ärendet åter till K. M: ts Bfh: de, somr sedan för hvarje vattendrag eller sjö vederbörande sakegare lem * nats tillfälle att sig yttra samt erforderlig undersökning rörande de på frågans bedömande inverkande omständigheter egt rum, hade att särskildt för hvarje vattendrag eller sjö i förevarande hänseende meddela erforderliga laglikmätiga bestämmelser utan hinder af förra beslutet; att vid det sammanträde, sorti i följd häraf och efter derom utfärdad kungörelse den 2 september 1875 i Skellefteå sockenstuga hållits inför K. M: ts Bfh: de i kronofogden E.