Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iustitiä- Gmbudsmannens wid hwarje Riksdag afgifwande Berättelse, rörande de tfrän Lonungen genom högsta Domstolen sedan nästföregående Riks» dag, utgängne LZrktaringar af Lagens rätta mening, häre ock ti! Lag-Utskottets Befattning dit denna Berättelse hänwises. Herr kZblmLn, Slutet af första Moman, tet denna §. förestår jag sälunda: Under Civiloch Criminal - Lag böra förstäs alla delar af Krigs.Lagar och Författningar rörande Krigsrväsendet. Jag finner ingen pä klokhet grundad anledning hwarföre Militairen icke stall njuta samma skygd under Lagar och Författningar som öfrige Medborgare i Riket, och tyckes at sä wida Disciplin ändä lika sä wäl kan bibe. hällas, bör Militairen, äfwen som andre Undersåtare, endast kunna dömmas efter de Lagar och Författningar, som af Konungs och Ständers gemensamma stadfästelse blifwit gällande. De Krigs-Lagar som hittils blifwit följda, äga icke denna egenskap, och torde destutom behöfwa åtskilliga tillägg och förändringar, som jag önskar mätte kunna rverkställas under warands Riksdag. At hinder derföre icke i Riksdags - Ord - 1320 Den 29 August! Ordningen mä göras, är syftemälet för denna min i ödmjukhet framstälda anmärkning. Dä andra Momentet as denna §. älägger Iustitiä-Ombudsmannen at samla m. m. torde det som en följd häraf äfwen böra blifwa en ffyldighet för Högsta Domstolen, at JustitiäOmbudsmanncn alla sädana Förklaringar tilställa, som jag förestär at här tilläggas. 34 §. Herr llotblleb.
Borden dignade af fat och stop; sedan gick man till danssalen och musikanterna. Den mäktiga kyrkans ceremonier förhöjde än ytterligare den tidens, nu länge sedan förgätna fröjder. Verser voro der lika nödvändiga, som de nu äro det för brudtärnorna. Det ansågs ej ovärdigt en pindarisk lyra att nalkas dessa lysande högtidligheter. Och den bestälde poeten tog utan skam emot det guld, som var sångarens lön. Ett annat bruk, som stöter våra seder, var, att poeten ibland ödmjukligen presenterade en skrift till någon hög person och af honom emottog en uppmuntran och penninggåfva. Nu, i våra jemlikhetens tider, skulle detta anses som att man utsläppt sånggudinnorna på tiggeri. Huru stora franska snillen hafva dock ej annorlunda uppvaktat Richelieu eller Ludvig! Ty det fanns ingen annan publik att vända sig till. Medelklassen förstod ej att värdera musernas fria lekar, och ädlingens penningskänk var den tidens författararvode. Aristokratin stod då så högt, att det föll ingen poet in att anse sig förolämpad af dess beskydd. Och det är en ej ringa förtjenst hos denna aristokrati, hvars karakter då var fullt vuxen dess anspråk, att hafva tagit den unga poesin i sin tjenst, tills den hann växa till och gå på egna fötter. Hvart tidehvarf har sina seder och hederssaker. Sextonhundratalets ömtålighet, så stor på andra områden, var ej riktad åt det hållet. Om derföre någon annan än de store ville härma dem och belönade Lucidor för ett framräckt poem, behöfde han ej i sina samtidas ögon blifva förringad af en dylik transaktion. Låtom oss nu öfvergå till hans skrifter. 22 bröllopsqväden och 38 grafsånger ega vi inalles qvar efter honom. De äro för alla slags personer i samhället från högadeln till bondesonen, riksråd, generaler, amiraler, högre och lägre embetsmän (»kongl. maj:ts tromän och trotjenare»), faktorer, handelsmän, handtverkare och deras qvinnor. De beröra alla slags åldrar från den orkeslöse gubben till det för tidigt bortryckta barnet.
genom sin bergttelse velat visa hvnd ett litet barn, som alskw hela vgrlden och tror hela världen om godt, just genom denna sin. barnslighet kan utritta, då det Iran besegra egoism och f &amp; f ängs hos gamla, i det världsliga förf arna ina.nniskor. Men då skiille förf. ha tecknat ett verklj.gt barn och ej ett underbarn, som verkar onaturligt på 1Bsaren. Ofversättningen &amp; r god. Gosskolm i 8: t Mriiilfred af Fvederic W. Farrar. Från nittonde engelska upplagan af Ebba Nordenadler, f. Wester. Pris kart. 2] w., inb. i klotband 2,in. Dessa stora engelska slrolor, hvarest ända till 400 liirjungar iiro inackorderade, förefalla oss mycket främmande och hela systemet 290 föga tilltalande. Nen stidamt det nu ar, har det mhgfaldiga g h g e r, alltifr&amp;n Dickens tid, blifvit tecknadt med dess bAde mörka och ljusa .idor. 8: t Winifred visar öfvervagande de senare och detta, tillika med den varma religiositet, hvillzen märkes stisom en underström, gör denna skildring för ass mera sympatisk. En lard skola är det förvisso som afses, ty latinska och grekiska citat förekomma talrikt; gossarna böra således vara icke blott orädda, sanningsalsknnde och renhjärtade, iitan afven h a h a en viss begtifning för stiidier. Naturligtvis förekomma m h g a äfventyr och nat~u-ligtvis iiro många af gossarna långt i£rh hvad de borde rara, mon afventyren aflöpa iitan alltför svåra följder; rattvisa blifver till slut alltid skipad, och det goda nfgfir med segern.
Riksdagsmanna-fullmakterna underskrifvas och utfärdas ofördröjligen, för ledamot i Första Kamaren af ordföranden och minst fyra medlemmar i den nämnd, som verkställt valet, och för ledamot i Andra Kamaren, af valförrättare och de honom till biträde vid valet utsedde valmän. Fullmakterna böra hafva följande lydelse: till Första Kamaren: »I kraft af föregånget riksdagsmannaval inom N. N. län (eller Stockholms stad) varder N. N. härmed befullmäktigad att i nio år, räknade från nästinstundande riksdags början (eller vid serskilt inträffad ledighet: intill den är — inträffande lagtima riksdag) vara ledamot af Riksförsamlingens första Ramare. » (ort och lid.) Till Andra Kamaren: för landt distrikt: »Inom den afdelning af valberättigade på landet, som äger att omedelbart välja riksdagsmän (eller som eger välja riksdagsmän genom elektorer), har, vid denna dag anställdt val i N. N. län (eller N. N. valdistrikt) N. N. blifvit till ledamot af Riksförsamlingens andra Ramare utsedd för den lagtima (eller urtima) riksdag, som blifvit utsatt att hållas i N. N. och att den taga sin början. Hvarå detta länder till bevis och fullmakt.» (Ort och tid.) För stadsdistrikt: »Vid anstäldt riksdagsmannaval i N. N. stad (eller N. N. städer) har N. N. blifvit till ledamot af Riksförsamlingens andra Ramare utsedd för den lagtima (eller urtima) riksdag, som blifvit utsatt att hållas i N. N. och att den taga sin början. Hvarå detta länder till bevis och fullmakt.» (Ort och tid.) § 73. De tjenstemän, på hvilka röstlängders upprättande ankommer, så ock valförrättare, som det tillhörer att hålla elektorsval eller val till riksdagsmän i andra Ramaren, skola, äfvensom Ronungens befallningshafvande, vid underlåtenhet of hvad dem enligt denna Grundlag åligger, ansvara såsom för tjenstefel. ■ O. §17. morn. 1. , O. § 22. 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Att 6:te och ^rde Classerne i Staten för Ämbets* och Tjenstemäns Enkor och Barn skulle till en sammanslås, Pensions-beloppet i den sistnämnde, 24 R:dr förhöjas till det förut i den 6:te bestådde, eller 36 R:dr årligen, samt i5 nya Pensionsrum i den af 6:te och 7:de Classerne sammansatte tilläggas, hvarigenom uti den således blifvande 6:te Classen Pensions-rummen kommo att utgöra 3oo. 2:0) Att i den 8:de eller dädanefter ^rde Classen förra Pensions-beloppet, 18 R:dr, skulle okas till 24 R:dr, samt Pensionsrummen med 10 nya, då uti denna Class blefvo i3o Pensions-rum: 3:o) Att i den g:de eller blifvande 8:de Classen Pensions-beloppet skulle förhöjas från 7 R:dr 24 sk, till 16 R:dr; och 4:o) Att, beträffande Pensionerne för Under-Olficerares och vederlikars Enkor och Barn, skillnaden emellan värfvade och Indelte Staterne skulle inom Classerna upphöra och Exspectanterne i hvardera Classen sammanslås, med lika rätt till Ordinarie pension, hvar i sill tour, ehvad deras män eller fäder tillhört den ena eller andra Staten och att i första Classen af denna Pensions-Stat årliga beloppet skulle ökas ifrån 12 till 20 R:dr och Pensions-rummen med 25 nya, hvarmedelst i denna Class blefve ia5 Pensions-rum, äfvensom att i 2tdra 2474 Stats-Utskoftets Betänkanden. Classen, pensionen som då utgjorde 8 R:dr skulle klifva 16 R:dr och 5 Pensions-rum der ytterligare inrättas, då antalet i denna Glass klefve 70.
Utskottet synes mig således ej haft någon skälig anledning att bilägga citationen af 107 §.» 60m blott handlar om ej lagstridig försummelse af Rikets sanskyldiga nytta samt brist på nit, drift och skicklighet. Friherre Cederström: Jag har redan yttrat att sådan §m nu är, 107 §. icke deri kan åberopas; men förändring i 9 §. tror jag vara nyttig: Det är egentligen i denna §. som ifrågavarande Embetsmäns skyldigheter äro utstakade. 106 och 107 § §. bestämma endast Formen för ansvar då dessa skyldigheter blifvit åsidosatte. De skyldigheter, hvilkas uragtlåtenhet kan föranleda till det ansvar, som i 107 §. stadgas, böta derföre i denna 9 §. införas. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig : Det synes som man allmänt vore af den tankan , att äodring j denna §. vore nyttig, och Den 11 April. den kan lätteligen vinnas genom bättre Redaction; ty frågan kan aldrig blifva , att ju icke enligt denna Stats-Rådets Ledamöter kunna göras ansvarige både efter toöoch 107 §.§. I grund af 1 Momentet kan visserligen StatsRadets Ledamöter blifva ansvarige enligt 106 som 107 § §. Om detta då nämndes, innan senare Momentet kommer, som innehåller ansvarighet för Rådslag emot Grundlagen och andra Rikets Lagar, hvilket bör anses efter io5 §. > så tror jag att tydelighet i föreskriften är vunnen. Återremiss lärer derföre vara nödvändig. Herr Steuch» Johan Hinric.* Jag anser för min del så väl det af Constitutions-Utskottet* med ifrågavarande tillägg åsyftade ändamåf, som de Ledamöters tanka, hvilka önska att citationen af 107 §. må i 9 §. Regeringsformen införas lämpeligast kunna vinnas, om i början af 9 § näst efter orden: v
Elingspers anförande, det skulle jag hafva yttra!» alt jag icke ansåg Slalens tillgångar medgifva nedsättning af skyddsafgiflen, dertill svara, att det är tit misstag af Hr Grefven; emedan jag icke hlolt hoppats alt nedsättning kunde aga ruin, utan äfven att hela skyddsafgiften kunde försvinna. Hr H jerta, Lars: Jag skall söka att vara så kort som möjligt. Jag hemställer vördsamt lill Utsk. i första rum met, om icke Utsk. uti sin förnyade utarbetning af bevilln.- förordn:n skulle finna lämpligt alt utelemna hela den s. k. classfördelningen för afgifter efter 2 art. Jag öfverlemna!'till Utsk:s eget ombepröfvande, om det egentligen leder till annat än förvillelse att utsätta en så obestämd oathegori, som den, all handtverkare och andra förut icke uppräknade borgare skola taxeras med ledning af en i i4 classer uppgjord fördelning af beloppet, från och med 10 till och med 35o r:dr, utgörande minimioch maximi-taxerings-afgifterna — särdeles som tuxeringsniännen i alla fall hafva sig ålagdt, alt på ed och samvete verkställa taxeringen, och någon ledning för bestämmandet deraf icke kan hemtas från denna classification, då taxeringen skall ske till viss, nemi. 5 proc. af inkomsten. Del torde vara lika tillräckligt att utsätta miniini-afgiflei na för alla öfriga viken, som lör grosshandlare, apothekare, mnnufacturister, m. fl.; men att deremellan bestämma några classer, leder till orättvisa; jag upprepar och lägger vigt på ordet orättvisa, icke derföre att jag anser Utsk. härvid hafva handlat med afsigt, men emedan jag är bestämdt öfverlygad, att orättvisa deraf skall uppkomma. — Det finnes isynnerhet vissa näringsidkare och vissa yrken, mot hvilka icke blott delta utan äfven föregående Bevilln Utsk. och beskattande myndigheter, snart sagdt, synas vilja föia ett verkligt utrotningskrig, och hvilka jag icke hört någon taga i försvar.
"Men det var roligt", sade Jenny tankfullt. "Tant glömde snart sin öfverståndna ängslan och det var vid detta tillfälle vi egentligen lärde känna Ros. Han var utmärkt intressant då han med sina skildringar från Finland förkortade de ofrivilliga väntningstimmarne under den stormiga natten. Och vid Loch Lomonds stränder, Erik, kommer du ihåg hans djerfva fantasier om Finlands framtid?" "Ja visst, Jenny", svarade denne smått ironiskt, "och den höga klippan, i hvilken Ros, med ögonskenlig fara för sitt lif, högg in bokstäfverna J.B., tvåhundra fot öfver vattenytan, samt huru förlägen han blef då jag påstod att hans B på afstånd såg ut som ett R..." "Och ditt melodiska flöjtspel sedan", afbröt Jenny honom, "den der vackra sommarqvällen!" "Jaså, då ni lemnade mig ensam på stranden, medan ni rodde omkring på sjön. Ja, ja, Jenny", tillade Erik, "jag börjar kunna tyda drömmar, åtminstone sådana som handla om sjöar och båtar och så vidare." En blick af Jenny, en af de der underliga blickarne igen, tystade talaren och samtalet antog snart en mera likgiltig riktning. Erik förtäljde om sina reseintryck från sin tur genom Finland. Efter vid pass två timmar återkom Birger Ros. Men visiten blef endast kort. Affärer af vigt fordrade hans snara hemkomst, posten måste expedieras, med mera. Det oaktadt framställdes vördsamt och upptogs vänligt en inbjudning från Aina och tant Betty (ty äfven Birger och hans syster hade en gammal tant, det passar så bra i berättelsen) att tillbringa hela den följande dagen på Muistola, då Erik äfven skulle medtaga sina saker och tills vidare uppslå sitt högqvarter hos sin finske vän. Sålunda var allt väl arrangeradt för den närmaste framtiden. Idylliskt lif. För Birger Ros begynte en tid af mycken verksamhet. Reparationer å mangård och ladugård samt åkerbruksarbeten utan all ända togo hans omsorger i fullt anspråk. Icke alltid lätt häfda affärsbekymmer undanträngde för en tid nästan alla högre flygande tankar en hvila för hans själ som tycktes bekomma honom synnerligen bra.
Det är högst sannolikt, att under loppet af fem år tillfälle yppas, att närmare undersöka förhållandet, sä att man derefter må kunna bestämdt yttra, hvad som verkligen i detta afseende är allmänna opinionen. Jag anser det dessutom vara opolitiskt, att begagna sin rättighet att nu genast afslå , då Representationen är i behof af så måDge förändringar; och då man ej träder någon rätt för nära derigenom, att man visar aktning för Konungens opinion. Jsg förnyar derföre min anhållan om propo - sition på ärendets hvilande till nästa Riksdag, hvarigenom allas fordringar blifva uppfyllda, och Riksens Ständer undgå förebråelsen , att hafva vidtagit ett förhastadt steg. Herr Hammar (kjöld, Lorenzo: Det är en omständighet, som utmärker och gifver caractair åt vår tid, den nemligen, att man nu mera ej vill erkänna som rigtigt annat, än det som är draget efter den begreppslinial, iörståndet lagger öfver objecterna. Det är en gifven sanning, att mennlskan uttrycker i och genom förståndet en isolerad, en abstract ensidighet; då han der - emot i uttryck af känsla gifvet tillkänna hela sin varelser. Dst är tillfölje endast af förståndets abstracta rigtighet, som man med sådan ifver yrkar, det Konungen må skiljas från sin Domsrätt i Högste Domstolen, Om vi gå till - Den 5 September f. m. baka i historien finna vi, att Konungarne allt från den tiden då Österlandens Regenter, utan för Stadsportarne afhörde undersåtarnes klagan, då de Grekiske Folkherdarne uppträdde i församlingarne och de Nordiska Droitarne intogo sina säten vid allsheriartingen,alltid varit jomän i folkets tvistigheter; alltid hemtat grun* den till den vördnad de åtnjutit från föreställningen om dem såsom Rättvisans Skipare, och att sjelfva Spiran i Konungens hand, historiskt taget, är en Symbol af hans Domaremagt.
En dylik förändring förutsätter, att lägenheter skulle komma att lyda under andra län, än de nu tillhöra. Såsom en följd deraf skulle ej allenast jordeböcker och räkenskaper utbrytas, hvilket i sin mån gåfve anledning till vidlyftighet och misstag, utan jemväl en ännu större olägenhet uppstå deraf, att hvarje län har mångfaldiga särskilda ceconomiska författningar, som angå äganderätten. Dessa författningar kunna ej allmänt vara kända i ett annat län och kunna ej heller utbrytas, emedan en handling ofta rörer hela länet och således ej såsom jordeböckerna kan fördelas. Derigenom skulle i afseende på äganderätten uppkomma en villervalla och osäkerhet, som jag fruktar vore mer menlig för det allmänna, än förändringen i andra afseenden kunde blifva fördelaktig. Emedlertid och då det står fast, att Regeringen använöt sin omsörg för att åstadkomma en förbättrad reglering af länegränsorna samt att sådant skett gå grund afR. St:s redan derom framställda önskan, hemställer jag lika med Frih. Ehrenborgh, om det ej vore, minst sagdt, olämpligt, att förnya en framställning derom, hvilket skulle antyda, att R. St. varit i okunnighet om hvad i ämnet blifvit tillgjordt eller döfva för derom gjorda framställningar. Jag anhåller således ora afslag å detta betänkande. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Äfven jag inser visserligen, att många vådor och olägenheter skulle kunna uppkomma genom en förändrad länereglering, och jag finner således, att sådant endast högst varsamt och efter noggranna undersökningar bör ske. Jag skulle också derföre, om R. St. ej förut hade ingått med und. begäran i detta fall, yrka afslag på detta betänk.; men sedan detta skett, tror jag, att betänk., såsom det nu är uppstäldt, i ett afseende är oskadligt och i ett annat medför en fördel. R. St. hafva nemi. förut framställt sin begäran om en ny läneindelning, utan att dervid fästa något slags vilkor.
Hon förstår, att om visshet skall kunna vinnas i tankens.rike, s3 måste det vara genom en logisk metod, ocli en sidan vill hon inhcmta af 1araren.och vännen; men det måste vara en högre logik, som galler begrcppcns och tingens ordning, cn logik, genom hvilkcn man sasom p5 en stege bör kunna tillbedjande uppstiga till sjelfva skaparcii; mens, tillägger hon med en viss vemodig humor, som ofta framlyser i brefven, sett särdeles starkt beskaffadt hufvud får man nog hafva för att kunna vandra den vägen utan att svindla *. ' SamskolefrAgans utveckling i.Finland. I S ju samskolefrSgan i dessa dagm i r under del~au i Sverige, torde det mSh3nda för Dngnys l5s; ire vara. af intresse att erfara nigot om denna frilgas uWeckling och nárvarande sthdpunkt i vart land, der den redan har kanmpens forst?, s r h a skede bakom sig. Bland oss har, liksom i Sverige, sedan ett tiotal Sr tillbaka &amp; t en stark oppsition mot den abstrakta riktningen inom &amp; a latinläroverk, och Sr 1882 uppstod i Helsingfors genom enskildes initiativ och enskildes medel det s. k. &gt;Nya, s \ .enska Iiiro \ .erketr, som gjorde till sitt mil att bliha den reala bildningens banbryme i v9rt land. Vid samma tid förspordes ett allt lifligare intresse for cpinnans höjande i intellektiielt ock socialt afseende; och pSverkade h i a f och d de vackra resuliat sainriii&lt;lcn * isniiigen redan 1ippn8tt i Amerika, yrkade en del af det nya I5rorerkets garantiteckmre, att detta skulle lemna tilltr5de ocksil St flickor, p3 det afven d r cpinliga ungdom matte blifva delaktig af en tidsenligare bildnings välsignelser. Detta förslag fick en intresserad m9lsinan i iäroverkeb rektor, pastor ii.
Jag anhåller alltså, att förslaget, såsom grundlagsvidrigt, måtte läggas till handlingarne med Ståndets uttryckliga ogillande af Ulsk:s försök, alt på detta sätt rubba icke blott bestående civila lagar utan äfven en § i Reg.F. hvars tillämpning aldrig kan komma under förstärkt StatsUtsk:s ompröfning. Frih. Cederström: I denna fråga är det angeläget, att göra sig reda för sättet, hvarpå hon blifvit väckt. Går man så till väga, skall man finna, att hon härleder sig frän en K. propos:n, deruti på grund af komit:s betänk., K. M. öfveriemnat till R. St. alt derutinnan besluta. I sådant fall innehåller 89 § Reg.F. följande stadgande: ”Vill Konungen åt R. St. öfverlemna att gemensamt med Honom något afgöra, som rikets allmänna Styrelse rörer, då förfares dermed, pä det sätt, som ang:de lagfrågor är stadgadt”. I 87 § finnes bestämdt huru i dylika fall skall förfaras, och tillser man, hvad denna § innehåller, skall man finna, att, när i lagfrågor, två Stånd stanna emot Iva, hafva frågorna förfallit. Nu vilja vi gä något längre in uti historiken af denna fråga. K. M. har med ogillande af komiterades förslag i afseende på räntornes indragning lill kronan, i Dess nåd. proposm förklarat, att räntorna borde framdeles utgöras i persedlar, i hvilket afseende K. M. föredrog ett af komiterade föreslaget alternativ, nemi. spanmål och smör. Nå väl! nu har två Stånd antagit, hvad StatsUtsk. besynnerligt nog, i strid med den K. proposm, föreslagit, eller räntornes utgörande i penningar. Om då alla fyra Stånden bifallit denna del af betänk., hvad hade väl följden blifvit af ett sådant fyrstämmigt beslut? Hade den kunnat blifva någon annan än Den 23 September f. m. 273 att en skrifvelse från II. St. skulle till K.
Lag samma vare ock, då upplopp sker och delta gar ne i det upplopp öfvergå till våld å person eller egendom. 8 $. Varning, hvarom i y $, sägs, varde i följande ordalag kur gjord: ’’/ Konungens och Lagens namn uppmanar och anie/algier jag de här församlade personer att skiljas. Denna ”uppmani ig bör genast hörsammas, eljest måste vapnens ”magt användas. Då får en hvar skylla sig sjelf för den ”påföljd, honom träff ar f 9 &■ Missbrukar civil embetsman sin myndighet vid upprors eller upplopps stillande, till kränkning of allmän eller enskild rätt eller säkerhet, eller underlåter han härutinnan sin embet pligt; miste embetet alldeles eller till viss tid: innefattar sådan förbrytelse i embetet tillika annat brott; varde fälld till straff' för hvarje brott serskildt, så vidt straffen förenas må; gälde ock skadan. Lig samma vare, om, vid sådant tillfälle, militaire-lefålhafvare, genom vapens brukande, antingen innan han af civil myndighet derom anlitad blifvit, eller eljest i ot räng dt mål sig förgår. Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182.’ il 10 f. Ej vare vare menighet å landet eller i stad jörmer,t att sammankomma till öfverläggning om mål eller ärende, som den gemensamt angår; ef eller må sådan sammet,komst cf offentlig myndighet upplösas, der ej dervid företages något, som mot Lag stridande är eller eljest allmän ordning störer. Om tid och ställe för sådan sammankomst, der den ej redan genom lag eller serskild författning medgifven eliar bestämd är, skall dock offentliga myndigheten i orten eller staden så långt f örut underrättas, att dsn km dervid lill std de sv ar a, om sä nödigt anses.
I sammanhang härmed har Utskottet, som vid Riksdagens början, med afseende å mängden af de Utskottet tillhörande ärenden, antog 2:ne extra Kanslister, dock utan rättighet för dem till arfvode, af hvilka den ene sedermera, enligt Rikets Ständers medgifvande, fått beräkna och uppbära enahanda aflöning, som Utskottets ordinarie Kanslister åtnjuta, funnit sig böra hemställa, att jemväl den andre extra Kanslisten, hvilken vid åtskillige tillfällen biträdt vid kansligöromålen och, bland annat, efter Utskottets särskilda uppdrag, besörjt utskrifningen och kollationeringen af de vidlyftiga tabeller, hörande till frågan om Landt-statens löne-reglering, hvilka i 4 exemplar blifvit Riks-Stånden tillställde, må för detta sitt arbets-biträde få tillgodonjuta någon vedergällning; och då Utskottet anser att denna skäligen kan bestämmas till ett belopp, motsvarande en månads Kanslist-arfvode, eller 00 R:dr, föreslår derföre Utskottet, att en gratifikation af 90 R:dr banko måtte bemälde extra Kanslist beviljas, att jemväl från Riksgälds-kontoret utbetalas. Ånk. till Exp.-Utsk. d. 14 Okt. i854, kl. 1. e. m Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 270, i fråga om en fyr-anläggning å Gottska Sandön. (U. A.) Uti Stats-Utskottets under N:o 270 afgifna Utlåtande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga skrifvelse af den 7 sistlidne April, i fråga om anläggning af tvänne fyrar å Gottska Sandön, hemställde Utskottet, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, att, så snart nödiga tillgångar för uppförande af dessa fyrar kunde utaf lotsoch fyrings-medlen beredas, denna fyr-anläggning bringades till verkställighet.