Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
785 samma utlånta metall, hvarigenom Banquen, om hinder skulle möta för den ifrågasatte invexlingen af samma silfver, kunde försättas, i anseende till alla sina tillgångar, i samma belägenhet, som den genom ett redan vida utsträckt låne-system nu befinnes för en betydlig del. Skulle deremot åter invexlingen snart kunna ske, vore Bar.quen efter denna operations slut alldeles uti samma ställning, sorn om den uppå fastigheter utlånt lika många millioner uti nya utgifne sedlar, sorn den nu har myntbara metaller i sina hvalf, beraknaile efter 128 sk. cours, emot vilkor af den derföre stadgade betalningens erläggande i silfver ; och i afseende härpå åberopas blott det, som rörande ett i afseende på frågorne om Banquens öfriga Fastighets-lån förekommit Förslag om räntans erläggande i silfver å dessa, här längre fram kommer att anföras. Uti Utskottens Utlåtande, bilagdt under 3åitt. B., förekommer ock slutligen det yttrande, Utskotten ansett sig pligtige lemna öfver de flere forekomne framställningar, rörande nödvändigheten, att, till beredande af någon större garantie för Banco Verkets förvaltning efter mera oFöränderliga och emot dess ändamål svarande grunder, och för tryggandet af värdet å Banquens sedlar emot åtminstone de förändringar deruti, hvilka hittills orsakats af ombyten i de för deras utgifning eller indragning följde grundsatser, antingen i Bege - 78S Banco-Utsiottets Betänknnden. rings-Formen matie intagas några nya eller förändrade stadgandén härom, eller ock eljest någon allmän författning särskildt för detta än. damål vidtagas. Detta Utskottens yttrande har, génom flere anmärkningar inom Höglofl.
Kammar-kollegium som d. s. Skogs-komitéen — hvilket Utskottets Betänkande jemväl utvisar — afstyrkt allt hinder för nyhemmans-anläggningar. Dessa äro dock auktoriteter, hvilkas omdömen man svårligen kan så frånkänna allt afseende, att desamma icke skulle väga någonting emot Kongl. Skogs-styrelsens åsigt, och det så mycket heldre, sorn Läns-styrelsen torde vara den myndighet, hvilken är i tillfälle att bäst utreda och säkrast bedöma saken. Skogs-komitéen säger visserligen uti sitt år 1856 afgifna utlåtande, att den har anledning antaga, att föga mark, passande för ytterligare nyhemmans anläggande, finnes i de norra länen, men bästa beviset på att så icke är förhållandet erhålles från ofvan anförda officiela uppgifter om den mängd nyhemman, som derefter blifvit anlagda; och ingen kan med fog påstå annat, än att det ännu finnes lämpliga lägenheter för anläggande af ett oberäkneligt antal nyhemman å så väl afvittrade som oafvittrade kronomarken i de norra länen, likväl förnämligast i Westeroch Norrbotten samt Jemtland. Den grundsatsen, att jordens odlande varit af största vigt har varit och lyckligtvis är allmänt erkänd, och man har hittills alldeles icke, hvad denna grundsats beträffar, gjort något undantag för de norra provinserna. Denna grundsats vill dock, hvad de norra länen angår, Kongl. Skogs-styrelsen, hvars förslag motionären Herr Ljungberg framlagt, omintetgöra genom samma förslag, som afser ett totalt förbud för hemmansanläggningar och odlingars verkställande å de ifrågasatta kronoparkerna, om ock lämpliga lägenheter dertill funnes å sådana parker. Genom ett penndrag vill man sålunda taga bort en institution, som Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 83 sedan äldre tider visat sig vara särdeles god. oell hvarur de norra länens kultur till en stor del framgått.
Åter remitterades, på grund af deremot gjorda anmärkningar, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 181, i anledning af Kongi. Maj:ts till Utskottet aflåtna Nådiga Remiss af Handlingarne i målet, rörande Majoren Von Steijerns Underdåniga anhållan otti everldelig Skattemannarätt å tvänne under Starby Kungsgård lydande lägenheter, VallaSlätten och Herrsjöängen. S. D. Föredrogs å nyo och lades till Handlingarne Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 3g, i anledning af gjorda anmärkningar vid irenne till Utskotten återremitterade Betänkanden. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconoinie-Utskottens Utlåtande, N:o 38, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 26, angående vackt fråga örn upphörande af Utsöknings-provision och Ofverränta för Skuld-Sedlar, Som pantsättaS i Manufactur-Discoriten, blef detsamma af Preste-Ståndet, sorn Vidblef sitt till Betänkandet N:o 26 lemnade bifall, afslagct; S. D. Banco-Utskottets Betänkande; N:o 47, i anledning af Herr P. Lagerhjelms motion , att hälften elier två tredjedelar af alia Publiqtie Verks behållningar i Banken måtte i Discöntväg utlånas; bifölls vid förnyad föredragning: Pik. till R. St. Prot. 1828 och 1829, g Saini, a Band. 3:dje Raft i 7 So Prat, Utdrag dan 16 Jnlii 1829. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D.
Nu börjar man att märka följderna utaf den djupa förändring, som Sverige undergått genom Lagmansrätternes borttagande. Att en uråldrig institution af den beskaffenhet, som Lagmansrälterna, blifvit afskaffad är en besynnerlighet i lagstiftning lindrigast sagdt. I st. f. att återföra lill Lagmansrätterna de derifrån afskiljda ärender, hvilka nu äro öfvcrlemnade till Hofrätterna, afskaffade man denna på origtiga lagberepp — jag vågar säga det, ehuru jag icke är lagkarl — grundade inrättning. Alt hafva 2 instanser i orterna och att blott hafva en Öfverdomstol som skiljer emellan parterne, när dessa instanser icke öfverensstämma. Sedan man likväl nu afskaffa! Lagmansrätterna i st. f. att utveckla dem, så kan jag icke annat än vara af samma tanke som Gr. Mörner och Hr von Hartmans dorff och önskar, att R. o. Ad., vid de förhållanden, som nu finnas, ville lägga detta ärende till handlingarne. Gr. Sparre: Frågan om Lagmansrätterna är redan afgjord. Det tillkommer mig icke, att derom yttra mig. Den förmån, som parterne hade af denna domstol, kunna de aldrig få af Hofrätlerne. Lagmannen reste omkring i landsorten. Den rättsökande kunde vid denna domstol få sina vittnen hörda. Han kunde äfven sjelf inställa sig der. Att i landsorten förlägga så många Den 4 Juni f. m. 453 Hofrätter, ali parterna dit knnde inkalla sina vitlnen och utan allt för långa resor inställa sig, är omöjligt; ty då. Mine Hrr finge vi göra en Hofrätt i hvarje län. Det är ungefär hvad Just.- Ombudsm:n föreslagit. Det blefve för dem, som bo längst upp i Norrland en alltför lång väg till Hernösand för att tänka pä alt den rättsökande skulle resa dit sjelf. På samma sätt blefve det äfven för lång väg från Dalarne till Stockholm.
N:o 15." 51 stämmande af beloppets beräkning förj Fullmagts-cbartor, erkände också jag missförhållandet uti förra beräkningssättet vid Full. rnagter på indeld och penningelön; men jag kunde icke öfvertygas om billigheten af deri då beslutna procenten. Jag har också, under tiden, sedermera ännu mera blifvit styrkt i denna öfvertygelse. Jag har biträdt Motionen härom och yttrat, att, genom denna höga procent, Tjenstemän nästan blifvit ansedde som Stjufbarn i Slaten; och anser inig nu skyldig alt gifva skäl för detta yttrande. Statens Tjenstemän måtte, såsom Medborgare i Samhället, få njuta samma rättvisa vid en beskattning , sorn andra Medborgare i dylika fall, och icke på ett utmärkt sätt mera betungas ; och jag vill söka styrka detta med exempel.” ”En Landtbrukare köper en Egendom för 1000 R:dr och har deraf en tarflig bergning samt, hvad mera är, kan öfverlemna densamma i arf till barn och efterkommande, men betalar i Bevillning för Köpebtefvet derå, efter summans storlek, blott 5 R;dr 36 sk. En Grosshandlare i Stockholm betalar chartan på dess Borgare-Bref med 18 R:dr; En Handlande i 2:dra Glassens Städer med 6 R:dr;— och dessa Medborgare hafva full rätt, inom sin verkningskrets, att utvidga£sin 105 55 Bil. till Bevillri. Utslot.
Skulle dock, efter noggrann undersökning, näringarne verkligen befinnas vara så tryckta, att de oundgängligen utkräfva ett mera direct understöd, så önskar jag, att då åtminstone en sådan hjelp ej måtte komma att alltför hastigt och på en gång tilldelas deni, utan sa att, om man nödvändigt mäste öka sedelstocken, då må det ske med blott litet om sönder, t. ex. med några 100,000 r:dr om äret. Men ett maximum för sedelstocken, anser jag i alla händelser böra bestämmas, och då icke för högt tilltagas, utan helst i enlighet med hvad Hr Nordenanckar, dels i sin reservation och dels här, har föreslagit. Slutligen önskar jag att få erinra, att man icke bör för mycket fästa sina förhoppningar vid de af Staten utfärdade räntebärande papper, som af många talare blifvit särdeles ifrigt förordade, ty de innehålla visserligen ingen kraft att framkalla underverk. Det skulle till och med kunna hända, att dessa papper, i stället för att komma industrien till hjelp, snarare skola utöfva en alldeles motsatt verkan. Slaten skall nemi. genom dem komma att ingå i concurrens om befintliga, redan alltför få capitaltillgångar, med den enskilde industriidkaren, som alltså, i stället för att erhålla nytt förlag, skall blifva beröfvad det han förut äger —■ n.b. om dessa statspapper blifva utfärdade på verkliga besparingar, och ej blott på chimeriska tillgångar. Men i sednare fallet blifva de deremot ingenting annat, än blott ett nytt slags creditmynt, underkastadt samma villkor som allt annat sådant, och följaktligen lill sitt omlopp inskränkte inom temligen trånga gränsor. Der finnes i alla fall icke mer än en enda säker hjelp, när penningarne börja tryta, när silfret går ur landet, och sedelstocken dag ifrån dag förminskas, och det är den, att hvar och en, som derigenom känner sin ekonomiska ställning än så obetydligt besvärad, anser det såsom en kraftig uppmaning, alt med så mycket ihärdigare ifver arbeta, med så mycket omsorgsfullare noggrannhet spara. Då är det också ganska säkert att hjelpen skall komma, och utan lång förväntan; men någon annan står omöjligen att erhålla. Hr Stuart, Carl Gustaf:
Kammar-rätten samt Rikets Ständers Revisorer, som Kongl. Kommerse-kollegii och öfriga allmänna verks räkenskaper, ifrågavarande arrendemedel hädanefter måtte, till vinnande af förenkling vid desammas förvaltning, få af Kommittén emottagas samt i Landtbruks-akademiens räkenskaper bokföras och redovisas, utan föregående remisser deraf till Kongl. Kollegium, har Kongl. Maj:t, enligt nådigt bref den 20 Juni sistlidne år, till berörda framställning lemnat nådigt bifall, med förklarande tillika, att inventarii-förteckning, upprättad i enlighet med föreskriften i nådiga brefvet den 8 Juli 1851, borde bilåggas Landtbruksakademiens räkenskaper för hvarje år; — och har, till följd af högstberörda nådiga beslut, några räkenskaper för år 1861 icke blifvit af Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommitté till Kongl. Kommerse-kollegium aflemnade. Revisorerne hafva jemväl granskat den af Ull-kontoret i Norrköping upprättade kassaräkning för år 1861, äfvensom Kontorets redovisning rörande emottagen och aflemnad ull; varande, jemlikt sistberörda redogörelse, 102,929 skålpund ull vid ullmagasinet under året sorterade. Räkénskaperne för år 1861 öfver de å riksstatens sjette hufvudtitel anvisade medel till manufaJcturernes befrämjande jemte de i sammanhang dermed redovisade Tullock Beslagssamt Eskilstuna fristads-medlen, äfvensom det vid 1859 —1860 årens riksdag anvisade anslaget till reseunderstöd åt fabriksoch handtverksarbetare, hvilka räkenskaper i Kongl. Kammar-rätten granskats utan anmärkning, hafva äfvenledes blifvit af Revisorerne genomsedde. Af det utdrag ur berörda räkenskaper, som finnes revisionsberättelsen bilagdt, inhemtas, att behållningen af ifrågavarande medel vid 1861 års början uppgick till R:dr 8,416: 74. samt att inkomsterna under året bestigit sig till » 39,840: 1.
Stats-kontoret af den 15 Februari innevarande år, angående fastställda nya formulärer för rikshufvud-boken m. m., har Kongl. Maj:t, vidkommande den af Rikets vid 1847 och 1848 års riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 8 September sistnämnde år, väckta fråga om uteslutande utur allmänna verks penninge-redovisningar af värden å fastigheter samt a vissa inventarier och inaterialier, som icke kunna till rörliga tillgångar räknas eller i allmänhet till liqvider för det allmännas räkning begagnas, funnit godt i nåder förklara, att, sedan nya formulärer för de förvaltande verkens räkenskaper blifvit genom Kongl. Stats-kontoret uppgjorda samt af Kongl. Maj:t i nåder pröfvade och fastställda, förenämnde fastighetsoch inventarie-värden icke vidare böra uti ifrågavarande räkenskaper ingå. Något hinder torde i afseende på Manufaktur-diskontens räkenskaper icke möta för oförtöfvadt vidtagande af en så beskaffad förändring, och då otvifvelaktig! en riktigare öfversigt af sjelfva Diskont-fondens ställning derigenom vinnes, få Revisorerne hemställa, att ifrågavarande nva bokföringssätt, hvarigenom värdet af Diskont-fondens fasta egendom och inventarier kommer att utur dess redovisningar uteslutas och i särskild räkenskap uppföras, måtte, så snart ske kan, bringas till verkställighet.
Då skulle proportionen vara som 1 till 4- Man kunde säga, att detta vore en ganska ringa proportion; men man måste komma ihåg, att för det första innefatta dessa 21 millioner en stor summa, som aldrig kan gå in till vexling i Banken, ty Riksg.- cont. och alla publika verk måste hafva cassör i Banken, hvilka således ej Uro lyftbara. För det andra äger Banken äfven ett creditiv, som jag hoppas, på 2 millioner, och då uppgår den summa, hvarmed Banken kan möta dem, sorn hafva anspråk på vexling, till proportionen af 2 till 4- Således kan jag icke finna, att pågon verklig våda för vexlingens fortgång kap äga rqm, om också fonden skulle nedgå till 2 milfioper specie, hvilket jag anser otroligt. Men då det måste vara ett af de ändamål, inau bör söka, att fullpjägtige icke i otid upptaga lån eller begagna crediUypt, anser jag hvar och cn böra önska, att man icke för den lag” sta silfverqvantiteten i Banken bestämmer en hög siffra, Gr. Frölich har sagt, att man borde bestämma minimisumman icke i specie, utan i btcosedlar. Jag tror, att då vi hafva i fråga cn annan benämning på vårt sedelmynt, nemi. r:dr courant, böra vi dröja med passans bestämmande i sedelmynt, tills deniia fråga är afgjord, ]Fpr öfrigt tror jag, att det ej är någon så väsendtlig skjljnad i hvad de föregående talarnp i detta afseende föreslagit, att man derom kan blifva pense, utan anser jag, att man kan stadna vid 2 millioner specie efter ifi64 års myptfot, med inberäkmng af sjagrskatten. Men det är en annan omständighet, sorn jag anser vara af mera vigt, Jag har redan sagt, att till grund för beslutet mäste ligga en paleni öfver Bankens ställning, och f denna calcul upptager man sedelstocken, sådan den nu är, Ali beräkning måste utgå derifrån, att ingen förändring der?
Stånd bifalla förslaget, så bör frågan gå till Förstärkt ConstitutionsUtskott. På denna grund anhåller jag, att hvarken Herr Cederschjölds eller ConstitutionsUtskottels Förslag må bifailas, hvarjemte jag jJen 22 Februari i f. m. torde få fästa uppmärksamheten på, om det icke vore bättre att göra till anmärkning en viss bestämd sak, som icke vore så vidlj^ftig, som Herr Cederschjölds anmärkning, hvilken, om den skulle i en proposition inflyta, möjligen icke kunde rätt uppfattas. Jag är nu oberedd och följaktligen ej i stånd, att uppgifva huru den borde vara, men jag är öfvertygad att Herr Cederschjöld, genom en rättelse i den punkten, der han föreslår, att alla 4 Stånden skulle vara ense, för att få ett förslag att hvila, samt bibehållande af Nämnden, skulle kunna tillvägabringa ett sådant stadgande, som jag önskar. Det är i detta hopp jag anhåller att Ridderskapet och Adeln ville för Dess gemensamma tanka förklara, att RiksStånden väl böra tryggas vid den i 56 § stadgade rättighet att vid första Riksdagen kunna afslå ett Grundlagsändringsförslag, men att i öfrigt öfverflyttning af stadgandet till 8i § må kunna ske. Herr Cederschjöld: Den siste värde talaren har anmärkt emot mitt förslag, att om ett Stånd hade magt att förhindra ett Grundlagsändringsförslag att blifva hvilande till en påföljande Riksdag, skulle nästan ingen enda ändring någonsin kunna äga rum. Jag får i anledning häraf hemställa till den värde ledamötens eget medvetande, om Svenska Folket vunnit mycket på de täta förändringar, som i Grundlags väg skett. Jag tror Den 22 Februarii f. in. 27 det icke. En Grundlag är vanligtvis bäst i början. Sällan vinner folket på någon förändring, och det är derföre angeläget, att förekomma förändringar. Dessutom hemställer jag, om den värde talaren vet att någon förändring, emot hvilken ett Stånd vid första Riksdagen opponerat sig, sedermera blifvit af samma Stånd vid den andra antagen.
Nådiga granskning i underdånighet öfverlemnas, för alt, efter i hvarje fall förekommande omständigheter, blifva i Nåder regleradt och för en lid af 25 högst 50 år fastsläldl, utan att likväl, intill dess sådant hunne afgöras, någon rubbning eller försök dertill, i det vanliga, på gällande lagar ocb författningar grundade, åflöningssältet finge till någondera partens förfång under tiden vara tillåtet. Denna författning undergick, i följd af 1818 års riksdags förhandlingar, ingen förändring, men erhöll i Kongl. Förklaringen den 12 November 1819 det tillägg: att det icke kunde vägras kyrkoherdar, sedan de tillträdt erhållna pastoral, att för deras tjenstetid med sina församlingsboer uti allmänna och lagligen tillkomna socknestämmor öfverenskomma oni pasto - 24 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. raliernas utgörande, utan att dervid vara biträdde af kronooch konsistorii-fullmäktige; samt att äldre före år 1810 ingångna öfverenskommelse!1 icke utgjorde föremål för Nådig stadfästelse, utan, om tvist eller fråga om sådana öfverenskommelse!1 uppstode, desamma borde i laglig ordning pröfvas och afgöras, hvarjemte afslogs Bonde-ståndets hemställan, att de konventioner, sorn kunde uppgöras, måtte fastställas att gälla för everldeliga tider.
Kyrkolagen. i anledning af Kongl. Mapts Nådiga Proposition med förslag till ny Sjölag. angående Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enka, Maria Hwggrens uppbärande af arrendet af indragna Predikantsboställena Törnestorp och Hofstena Lunnagården i Skaraborgs län. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående med Konun gariket Relgien afslutade kontrakter om upphörande af Sehelde-tu/len, med mera. angående beviljadt understöd i anledning af den staden IVarberg öf vergångna eldsvåda. angående reglering af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvad Titel. dito dito Åttonde Hufvud-Titel. angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. angående fribrejsräll för Pastorsembelena i riket. angående förändrad anordning af bönegudstjeustenia i städerna. angående förändring af lagens stadgande om ränta. 9 N:0 174. 175. 176. 177. 178. 179. 180. 181. 182. 183. 184. 185. 186. 187. 188. 189. 190. 191. 192. 193. 194. 195. 196. 197. Underdånig skrifvelse rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen. — angående statsbidrag till vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra valten aftappningsförelag, m. fl. dylika föremål. angående allmänna vilkor och sladganden i afseende j)å de under denna riksdag beviljade statsbidrag för vä g anläggning ar och väg förbättringar, brooch hamnbyggnader samt vattenkommunikalioner m. m. i Iråga om nämndemäns och fjerdingsmans rätt till ersättning för extra förrättningar.
Pukes yttrande om Gardes-regtma anmärka, alt skillnaden verkligen icke är sä stor som emellan 60,000 och 90,000 R:dr, utan den är endast så stor som emellan 85,659 R:dr 22 sk. för Svea Garde 85,769 R:dr 22 sk. för Andra Gardet samt 91,759 R:dr 24 sk. för Marinreg:tet. Gr. Puke har sagt att om man vill hafva något godt, så kostar det; ja! sådan är också min öfvertygelse, och anser således Gr. Puke Marin-reg:let vara bättre eller lika godt som Gardes-regtma, så har han fullkomligt rätt. Hr Gr:n har äfven yttrat, att ingen kan rå för att de liuie-skepp, sora nu äro under utrustning, ännu ligga qvar på Carlskrona redd. Sådant beror naturligtvis' på K. M. men äfven om skeppen icke voro färdiga, så rår man icke för det, ty det kan icke gå öfver en viss grad fort alt rusta dylika fartyg. Jag har i tryck tillkännagifvit, att jag anser en af fördelarne hos skärgårdsförsvaret just ligga deruti att dessa fartyg äro fortare utrustade; ty då man icke har råd att hålla en stor flotta, är det så mycket vigtigare att hafva en sådan som är lättare och fortare utrustad, äu en som med alla möjliga ansträngningar likväl fordrar längre tid. När man har en lieude, som blott är 4 mil allägsen ifrån sina kuster, så kan jag icke annat än anse denna egenskap af en lättare och skyndsammare utrustning, för en så stor fördel, att den säkerligen talar mera för mina åsigler, än hvad jag sjelf haft äran anföra.
Emot förslaget lill ändringar i 53 och 56 §§ R.F., sami 33, 34 och 49 §§ Riksd.Ordn. har jag egentligen ej något alt anmärka, så framt jag förbigår besynnerligheten och ofonnligheten, all de ärender, sorn Bevilln.Utsk. handlagt, men som genom förstärkt Ulsk. skola afgöras; ej får ske lili förstärkt Bevilln.Utsk., ulan lili förstärkt StalsUtsk., som med det förevar, ärendet ej eger någon bekantskap. Deremot kan jag icke undgå göra anmärkn. mot det föreslagna nya morn. lili 51 § Riksd.Ordn.; som föreskrifver, alt hvarje motion, för alt kunna under åtgärd komma, skall innefatta, sä väl bestämd ordalydelse af det eller de sladgnuden motionären föreslå vill, som ock redogörelse för do grunder och skäl, på hvilka han sitt förslag stödjer. Jag föreställer mig, all ehuru eli förslag, enl. motionärens öfvertygelse, anses fullständigt, det likväl vid en närmare handläggning befinnes sakna något, som vid författandet undfallit motionärens upmärksamhet, hvaraf åler följer alt en nödvändig och, för del allmänna, nyttig motion, kan blifva undertryckt såsom icke upfyllande grundlagens bokstaflig» föreskrift. Och hvarest är gränsen för all fullständighet, så länge den ligger uti hvars och ens enskilda öfvertygelse? För min del hade jag önskat alt det nya mom. uti 51 § Riksd.Ordn. erhållit följande lydelse: Hvarje till Ulsk. remitterad motion, bör, då det derstädes lill handläggning företages, öfvervaras af motionären, för alt lemna de uplysningar som kunna erfordras. Uteldifver motionären utan laga hinder, efter 2:ne gånger vederbörligen skedd kallelse, anses motionen förfallen, hvarom Ulsk. lemnar II. Si. underrättelse. Delta tillägg lili ofvannämnde § hade medfört många fördelar, som af mig nu icke behöfva upräknas, emedan de äro synbarligen uti ögonen fallande. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det torde tillåtas mig, att undanrödja de betänkligheter, man här framställt emot det under öfverläggning varande förslaget.