Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Harald Hårdrade, jiist cleri tid, soni för barn a r af det stöï- sta intresset. Vi Iiafvn ineib äii en g h g iittalat oss oin beskaffenheten Iios en del af var tids barnböcker. Deras inneliåll ar. ofta af så lös och pjollrig natur, a t t barnen efter några dagar glömt livad de last, då det lästa icke gjort likgot varaktigt intryck. Soin iiiotvikt till denna lösa inat sknlle vi vilja uppinana föriildrar ocli bariiavanner a t t lata barneri lasa dessa koiiiingasagor. D e barn, son1 redan i skolan hört en del af dessa segor, skola, nn helt visst med glädje lasa om sina gaiiila viiiiner och .beltaiita och dessiitorii öka sitt kiiiisIiapsföïi.&amp;d ned nya bekantskaper. Boken toide pa.ssa $t barn från 10 ar. berättadt. för ung (; iistaf II Adolf: E t t treliiiiidra~~rsrni~ine och gamiiial a f O. TV. Alund. Af författarens företal inlieinta vi, a t t boken tillkoininit på grund af eii bestiillnirig f r h en af huf vudstadens förlaggare. Dess i nneliåll iir ej baseradt p i förf: s egna forskniiigw; l i m liar, som vi afvenledes erfara af företalet, heintat sitt inatei.ia1 i i i. arbeten af andm författare, s&amp;soin Geijer,: lili.gsell, Weibull, Björling, Hildebi: and, fi !iaiil&lt;ell, Xaiike, Droysen in. fl. Föi~fattareiis fijrnanista] &lt;$illa liar dock, soiii lian sjiilf säger, ' m r i t Giistaf II Adolfs egna skrifter, utgifna af StgRe. Boken inneli8ller således ej iiiigot f ör allir~eiiilieteii nytt. Deii iii.
Detta är lätt gjordt i en hufvudstad, der köparen har många handelsbodar att välja emellan, men i flera af våra smärre städer, der endast en eller annan tagit om hand hela den s. k. bodhandeln eller handeln med de för menigheten mest behöfliga varor, så är det icke lätt för allmänheten att råda på dessa handlande, hvaraf följden blifver den, att hela den med systemet obekanta allmänheten snart sagdt tvingas att, sådan obekantskap oaktadt, räkna enligt decimal-systemet. Om jag än bör förutsätta, att den största redlighet hos handlanderne förefinnes, så kommer likväl allmänheten lätteligen att anse sig medelst den nya räknemethoden narrad och i köpenskapen möjligen besviken. Sådant misstroende alstrar ytterligare missnöjen och obehag å ena och andra sidan. Hvarföre icke då heldre låta allmänheten få tillräcklig tid på sig att vinna kännedom om systemet? Nekandet häraf skulle sannolikt förorsaka mycken osäkerhet och obelåtenhet bland folk af alla klasser, synnerligast bland de mindre kunniga. R. o. Ad. erinrar sig att d. 15 Oktober 1856 är bestämd för nästa Riksdags sammanträde. När nu här föreslås, att det nya systemet skall begynna atl användas redan d. 1 Januari 1856, så tyckes det utmärka ett misstroende till systemets förträfflighet, enär man icke vill låta R. Stir sammankomma ännu en gång innan systemet blifvit satt i verket. Vore man fullt öfvertygad om systemets förträfflighet, så borde man väl lemna allmänheten ett års upskof, för att deraf hinna taga fullständigare kännedom; men om systemet, utan att hinna inläras, varder satt 186 B-ew^ J u I i e. m. i verket vid början af år 1856, så är till befarandes, att vid nästa Riksdag talrika klagomål öfver systemet torde inkomma; men då säger man: det är för sent, systemet är redan satt i verket, ingen rättelse kan derutinnan medgifvas. För att icke föranleda splittring, tror jag det vara bäst, att bos R. o. Ad. anhålla om afslag på i fråga var :de punkt oell adopterande af K. M:s Nåd.
Fy döden! utropade en af de andra damerna, som... sagt i parentes... säg bäst ut af dem allesammans. Just derföre, att man skall smeta till sig i syna, undanber jag mig alltsammans. Äfven anser jag denna pjes vara alldeles opassande, med dess många karlroller och att klä ut sig i karlkläder! Nej, jag tackar, derpå går jag icke in. Få teaterstycken äro så passande som denna, försäkrade Nora, ämnet är allvarsamt och moraliskt, och utom den burleska scenen emellan fru Griponia och advokaten uteslutes allt anstötligt. Hvad kostymen angår, uppträder en af de gamla herrarna i nattrock, den andra i syrtut, matrosen spelas af Marenius, och advokaten af August Bryller. Och hvem af oss, menar du väl, vill åtaga sig de gamla gubbarna? Låt Walter spela den ena och fendrik U den andra. Det går icke an, svarade Nora, då skulle väl hela familjen U. vara närvarande som åskådare och det önskar ju ingen af oss, eller huru? Och hvem skulle då i Walters ställe bli älskare? Å den rollen kunde jag kanske få lust till, sade den unga damen, som förut talat om obehagligheten att smeta till sig. Men då måste du ju äfven måla dig, anmärkte den äldre fröken S., och jag tviflar att mamsell Bryller blir nöjd med en sådan älskare, det ser ingalunda så ut, tillade hon litet försmädligt. Denna anmärkning kom dem alla att se mot kastgungan. Lovisa hade stigit upp, stödjande sig mot mellanstolpen. Walter höll sin vänstra arm omkring hennes lif och kastade gungan med en sådan kraft och skicklighet, att den gick till halfcirkeln. Fröken S. fortfor: Den som så låter famna om sig, är visst icke nöjd med en utklädd älskare; och jag begriper icke huru baron tillåter ett så eget uppförande af denna Walter; hans far skall, efter hvad jag hört, vara någon slags källarmästare eller dylikt. Ingen svarade på denna frökens anmärkning. Walter och Lovisa lemnade rum åt ett annat par, och Lovisa, som blef varse den nyss omtalade gruppen, skyndade dit och blef mottagen med stor vänskap och hjertlighet.
41:sta punkten bifölls. S. D. Fortsattes och fulländades pröfningen af Slats-utskottets utlåtande N:o 312, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet ]N:o 242, angående dels Kongl. Majlts nådiga proposition om beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner; och stannade Ridderskapet och Adeln i afseende på nedannämnde punkter af berörde betänkande uti följande beslut: 42:dra punkten afslogs. 43:dje och 44de punkterne ansågos till följe af Ridderskapets och Adelns i afseende på 42:dra punkten fattade beslut, icke föranleda annan åtgärd än att läggas lill handlingarna. 47:de och 48:de punkterne afslogos. 49:de punkten bifölls 50:de punkten ansågs i anseende till Ridderskapets och Adelns förut i afseende på Utskottets förslag till beskattnings-väsendets förenkling fattade beslut, icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. 51:sta och 52:dra punkterna hules till handlingarna. 53:dje punkten bifölls. 54:de, 55:te, 56:te, 57:de, 58:de och 59:de punkterne afslogos. 60:de punkten ansågs, så vidt densamma berodde af de hos Ridderskapet och Adeln fattade beslut, icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Från Hög v. Preste-ståndet. p&j7 i S. D. Då nu ånyo föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnda utlåtanden, stannade Ståndet i följande beslut: N:o 79, i anledning af väckt fråga, att proste-tunnan i Bohuslän måtte godtgöras efter markegångspris m. m. SLåndet lät dervid bero. N:o 80, i anledning af väckt fråga, att jordegarne inom hvarje härad och tingslag måtte tilläggas förmånsrätt till skattelösen af fjerdingsmans-boslällen m. m. Bifölls.
Reservationer: af Friherre Åkerhjelm .T. G. N. S., Friherre Cederström ]{., Grefve De la Gardie, R. af Friherre von Platen, C., Friherre Alströmer, C. .T. O., Herr von Ehrenheim, P., och Herr af Klint, E., hvilka för sina från Utskottets hemställan afvikande åsigter åberopa de skäl, som Professor Ribbings reservation innehåller. af Biskop Beckman: »Då afläggandet af examina ingalunda kan anses såsom vilkor för inhemtande af kunskaper och bildning; då rätt till afläggande af filosofie kandidatexamen samt juridiska och administrativa embetsexamina blifver betydelselös utan kompetens på grund af dessa examina; då jag icke anser denna kompetens böra qvinnan tillerkännas och anser både för qvinnan sjelf och för samhället i dess helhet högst förderfligt att genom samhällsordningen vända qvinrians blick och sträfvande åt ett med hennes natnrliga bestämmelse stridigt häll, så har jag icke kunnat finna Utskottets beslut i hvad det rörer qvinnans rätt att undergå ofvanbemälda examina välbetänkt och får derföre mot beslutet i denna del mig reservera.» 14 Allra. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande JY§ 39. af Professor Ribbing, med hvilken Herr Treffenberg, C., instämmer: »Till en början anser jag mig böra anmärka, att frågan om rätt för qvinna att aflägga viss examen eller kunskapsprof endast bör afgöras i sammanhang med frågan om hennes rätt att vinna befordran i de befattningar, till hvilka hon genom samma examen eller prof skulle förvärfva kompetens. Utan sistnämnda rätt till kompetens skulle nemligen rättigheten till axamen, — hvilken ingalunda får förblandas med den redan nu för qvinna öppna rättigheten att begagna den offentliga undervisningen vid universitetet eller, lika med hvarje annan, göra sig till godo frukterna af dettas verksamhet såsom vetenskaplig bildningsanstalt, — vara fullkomligt ändamålslös och endast innebära ett onyttigt betungande af vederbörande examinatorer.
Bergs-kollegii och Kammar-kollegii underdåniga yttrande i ämnet blefvo infordrade ; dervid föreslog Bergs-kollegium: att de bergsmans-hemman, som genom misshushållning med skogen och allt för starka hemmansklvfningar m. m. kommit utur tillstånd att idka eller deltaga uti bergs-handteringen, borde utläggas till landslaget och, i anseende till sådana hemman, de författningar tillämpas, som angående hemmansklyfning för hvarje ort kunde blifva gällande; hvaremot Bergs-kollegium för alla andra bergsmans-hemman föreslog bibehållande af principen uti de i ämnet utfärdade bergs-författningar, elier Kongl. Brefven den 25 Februari 1703, den 24 Januari 1704, den 13 Januari 1705, den 29 Januari 1712, Kongl. Förordningen om stångjerns-smidet och hushållnings-mål i bergslagen den 19 April 1740 samt sednast Kongl. Bergs-kollegii Bref till Bergmästarne den 24 Maj 1780, så vidt desse Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 27. 25 författningar medgåfve hemmansklvfningar; men att sådant icke måtte tillåtas i för små delar; alt hemmantalet dervid icke måtte tagas till grund, utan vid undersökning af bergmästare och tvänne ojäfvige män borde pröfvas, huruvida vid klyfning åboen såsom bergsman till utgörande af både vanliga hemmans onera och de prestationer, som höra till bergs-handteringen, kunde anses besuten; samt alt detta äfven måtte iakttagas med krono-bergsmans-hemman, innan Konungens Befallningshafvande beviljade klyfning eller delning deraf. Kammar-kollegium åberopade i hemmansklvfnings-frågan sitt ofvan omför mälda, den 19 Oktober 1812 rörande Wermland afgifua betänkande, och fann i den andra frågan icke något att tillägga till hvad Rikets Ständer yttrat.
Beträffande åter anmärkningen dervid att i Sverige tryckta tidningar och tidskrifter äro underkastade stämpel-afgift, så utgör det icke föremål för tulllagstiftningen att bestämma örn och i livad mån tidningar oell tidskrifter, som från utlandet inkomma, böra med stämpel förses eller icke. Då emellertid tidningar och tidskrifter, tryckta på utländska språk, icke varit vid ankomsten till Sverige underkastade stämpling, samt anbringandet af stämpel derå skulle fördröja deras utdelande bland allmänbeten, anser Utskottet att samma befrielse från stämpelafgift, utan synnerlig uppoffring från Statens sida, äfven kan förunnas tidningar och tidskrifter, som äro å utländsk ort tryckta på svenska språket. Hvad slutligen angår frågan huruvida och i hvad mån ansvar enligt 4 § 10 moni. af nu gällande Tryckfrihets-Förordning bör drabba postmästare för det att do till prenumeranter utsända en möjligen brottslig skrift, så tillkommer det icke Bevillnings-Utskottet att ingå i undersökning, huruvida nämnde grundlag i ett eller annat uppgifvet fall eger tillämplighet eller icke. Dock hyser Utskottet den öfvertygelse att, derest sådana missbruk af tryckfriheten skulle, i följd af den medgifna tullfria införseln af utrikes tryckta tidningar och tidskrifter, förefalla, hvilka icke kunde hänföras under bestämmelserna i nu gällande tryckfrihetslag, Kongl. Maj:t icke lärer underlåta vidtaga nödiga åtgärder, till förekommande af de olägenheter, som af ett sådant förhållande kunna anses påkallade. Då Utskottet af nu anförda skäl icke finner anledning frånträda sitt af tre Stånd antagna förslag, får Utskottet, som vidblifver samma beslut, hemställa att, till undvikande af all otydlighet om rätta sättet för tullbehandling af tidningar och tidskrifter, som inkomma annorledes än med allmänna posterna, Rikets Ständer måtte besluta att i noten införes: Tidningar och tidskrifter, som inkomma annorlunda än med allmänna posten; se höcker.
Propositioner ofördröjeligen sitt yttrande af' gifwa; Och ffulle de Respective Mcd-Ständcn wördsamt och manligen härom underrättas, vt -up-s. S. D. Z anledning af hwad Riksens Högloft. Ständers Bewillnings-Utstott, i Pr-otocolls-Utdrag af den Zl uastlidne Zanuarii, tillkännagifrvit, rörande i Finnland inne - Den 17 April. inncstäcnde oredowiste Charkä-Sigillatä-medel, t-L ett helopp af 60,915 R:d. 14 b. och 2:ne Proprie Balancer, af tillhopa z R:d. 40^ p. 2 r. ^ fann Borgare-Ständet, att detta förhällande borde hoS Kon^. Maj:t af Riksens Ständer i underdånighet anmälas, med anhällan om nägon sädan anstalt, hwarigenom Statens rätt ma i afseende harä warha behörigen bewakad. Hwarom de Respcctive MedStänden skulle wördsamt ych wänligcN undcp! ättas. Vt sup?»., S. D Remitterade Borgare-Ständet till Riksens Högloft. Ständers Stats, och Vanco-Utskott, det frän BewillningsrUtffottet fnkomne Protoeolls,Utdrag af dm zr sistlidne Ianuarii , angäende fillwerkning wid Bankens Pappers Bruk af det papper, som dill ChartaSigillatä bestämmes, samt hwad widare till nödig Controll wid Stämplmgen, borde sä wäl af Bankens betjening som yti Riksgälds-Contoirets DepositionsContoir komma att saktagas. Vt suxr^. " kstx Vrotocollo, I. Ist. peterson-. tzt-drag af Protocollet, hällit uti Borgare-Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den ro>> Februarii i8io S. D. I anledning af Riksens Högloft.
Lekman, som är ledamot af Domkapitel, vare i afseende på lära och lefverne underkastad samma förpligtelse och ansvar, som för kyrkans presterskap äro stadgade. § 5. Domkapitel må beslut fatta, der tre när äro, utom i frågor om upprättande af förslag lill embeten eller tjenster eller om tillsättande deraf, eller i mål, der Kapitlet utöfvar domsrätt. I dessa fall må dock beslutas af fyra, der tre af dem om beslutet ense äro. Bih. till B. St. Staisoch Lag-UtsJcottets Betänkande N:o 35. § 4. Inträffar jäf, som i Rällegångs-Balken för domare sägs, för så månge ledamöter, alt det förthy ej domfördt är eller beslut falla kan, eller tinnes det nödigt att förordna annan ledamot i stället för den, som laga förfall fått, må Kapitlets ojäfvige eller förfallolöse ledamöter, som när äro, bland stiftets Kyrkoherdar eller Lektorer vid läroverket i sliltsstaden tillkalla så många, som erfordras alt föreskrifvet antal fylla. § 5. Domkapitel sammanträde så ofta ärendena det fordra och minst en gång hvarannan vecka. § C. Alla från Domkapitlet utgående expeditioner skola underskrifvas af Ordföranden och kontrasigneras af Notarien. § 7. Hvad i 3, 5 och 6 §§ stadgas, gälle ock, i hvad tillämpligt är, för Konsistorierna i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifvet linnes. § 8. Denna författning skall lända till efterrättelse från den — —, dock så att stadgandet i 1 § angående der omlörmälde
Ytterligare bar förslag afgifvils, alt orden ”alla dåliga vägar” matte komma att i Rikets Ständers beslut inflyta, i stället för de af Utskottet begagnade, enligt hvad förmenades, mindre tydliga uttryck, samt att förbättringen borde utsträckas äfven lill häradsvägarne i Riket; och har slutligen inom BondeSi urnlet blifvit allmänt uttryckt den åsigt, att de medel, som komma att anvisas, icke böra ställas lill Kongl. Majtts disposition, utan fördelas emellan de serskilda Länen, att, efter communernes egen pröfning, användas i sammanhang med undsäUningsanstalter. I sammanhang med återremissen af denna del af Utlåtandet, har äfven från Borgare-Siandet blifvit lill Utskottet remitterad en af Herr Petre till Ståndets Prolocoll ingifven skrift, deruti förslag blifvit väckt, att, för Slats-Ulskottcts Utlåtande, N',o 435., Litt, C. 55 att öppna en nu alldeles saknad communicalion emellan Öfver-Calix Socken i Norrbotten och den vid hafvet belägne Neder-Calix Socken, en väg måtte anläggas, hvarför kostnaden blifvit beräknad lill 7,000 R:dr Banco; varande vid denna skrift bilagde tvänne Socknestätnmo-Protocoll, ett af Kongl. Kammar-Collegium, i afseende på denna [öreslagne vägan läggning den ip:de September 1826 meddeladt Utslag, samt en Charta öfver trakten. Hvad nu först angår de af serskilde Ledamöter inom Riks-Slånden afgifne anmärkningar i afseende på behandlingen af de till Utskottet rörande väganlägguingar remitterade motioner, får Utskottei ; niora: att, då Utskottet numera tillstyrkt bela det af Kongl. Maj:t ti!l? disposition af Styrelsen för allmänna arbeten äskade anslag för reseoch undersökningskostnader samt expencer, stort 6,666
t ' Utskottets tvänne yttranden afslogos, och Ståndet beslöt: l:o. att tillökningen uti Finans-departementets Chefs lön skall bestämmas till 3,000 R:dr, och 2:o. att till bemälde Vid yttranden, dels näst efter morn. c af 3:dje punkten, dels uti/mom. i al 9:de punkten, lät Ståndet hero, och i öfrigt bifölls Utlåtandet N:n 136-, hvad ofvanuppräknade nio punkter angick. H:te punkten. Usta yttrandet, angåetidé bibehållande af nuvarande årliga anslag till Kongl. Theatern. Bifölls. 2:dra yttrandet, i fråga om tillökning i nämnde årliga anslag till Kongl. Theatern. Ståndet beslöt, att beförde anslag, 20,000 R:dr, skall förhöjas med 30.000 R:dr, eller till 50,000 R.dr, allt Ranko årligen; och bestämdes, det skola omförmälda 30,000 R:dr Banko, såsom extra anslag; uppföras. 3:dje yttrandet, i anledning af der åberopade förslag af Herr Lallerstedt. kades till handlingarne: 42:te, 14:de och 15:dé punkterna. Biföllos. 13:de punkten. Lades till handlingarne. Och tillstyrkanden, angående tillfälliga behof, under följande litteris. Mom. b afslogs; vid morn. e lät Ståndet bero, och mom. a, c, d, f, g, A, i och k, biföllos. Den 24 Oktober. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskotlels den 47 och 49 dennes på bordet lagda Meliiorial N:o 27, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående tull-bevillningen, stannade Ridderskapet och Ädeln i följande beslut: ! 606 Prot.-Vtdrag den 24 Oktober i857.
JRdr, och borde bestämmas efter gifna serier eller nummertal; fastän Utskottet ansett sig icke till* ständigt, att, vid sidan af en väckrmotion och bedömandet déraf, ställa, ett RiksStånds redan yttra, de Beslut i samina ämne; utan har Utskottet trott sig, genom Utlåtande blott öfver motionen, rättast tillkännagifva sin öfvertygelse om gagneJigheten af den anstalts vidtagande som ifrågakummif. Vid erindran om -Ae förluster enskilde lidk af den utsatte prscscriptionstiden för infriandet af f. d. FilialDisconternes Sedlar, och jemnförelsen (emellan Totalsumman af desse sedlar och hela massan af utelöpande BancoSedlarne, torde de af Utskottet befarade menliga följderne af företaget under ett närmare begrundande icke finnas vara af så ringa betydenhet som någre BondeStåndets ^Ledamöter förmodat; och då, såsom Utskottet upplyst, kostnaden för Banquen ändock skulle betydligt öfverstiga vinsten af en, genom det före* slagne sättet vunnen befrielse från skyldigheten att inlösa sine för erhållen valuta utgifne förbindelser, och öfvergå nyttan af att för en gang känna verkliga beloppet af de utelöpande Sedlarne, .har innehållet af anmärkningarne icke kunnat förändra Utskottets tanka om olämpligheten af err viss tids utsättande för de i rörelsen utevarande BancoSsdlarnes inlösen; i synnerhet sorn en sådan tids bestämmande för en gäng icke lemnar någon visshet för framliden om förhållandet, sorn af inträffande händelser, fctn, endast efter några BancoUtskottets .Betänkande?!. 361 få års förlopp, blifva olika med det som vid fatalietidens utgång visat sig. Utskottet åberopar således dess i förevarande ämne förut afgifne Betänkande, och får föröfrigt vördsamt tillkännagifva, att samma Betänkande redan blifvit af 3 Respective Stand till alla delar bifallet. Stockholm den 26 November 1823. Memorial till Rikets Högloft.
M:t afgifven och godkänd redogörel - Betänkanden, N:o 327. 2g se pä 172,190 R:dr 22 sk. hvilken specifikt upptager hvarje utgift, och enligt hvilken berörde summa, på sätt redan blifvit omnämndt, åtgått i aflöningar och pensioner åt Pomerska Embetsoch Tjenstemän som till Sverige öfverkommit då Pommern occuperades af Franska Trupperna , samt till tractamenten åt de personer som å Svenska Regeringens vägnar dels deltagit i fredsunderhandlingarna å serskilte orter, dels åtföljt de allierade Monarkerna under Fältlåget, och till Kurirkostnader m. m. Betraktad ur samma synpunkt som redogörelser för bestämda anslag, lemnar berörde räkning visserligen rum för den anmärkning, att densamma icke är egentligen hvad resekostnader beträffar, nog fullständigt verificerad. Men då i betraktande tages svårigheten och någon gång omöjligheten att under krigsförhållanden anskaffa vederbörlig verification för hvarje utgift samt då med nu antaget redovisningsoch bokföringssätt, medel icke vidare kunna för Statens räkning inflyta och användas utan att tillika å behöriga ställen ingå och synas både såsom inkomst och utgtft, och ovedersägligt är att, utan den genom varuförsäljningen i Stralsund beredda tillgång, de utomordenslige kostnaderne i diplomatisk väg under åren 1813 onh i8r4 måst genom anskaffning i annan väg fyllas, lära R. St:r finna oftaberörde försäljningsmedels användande till nämnde utomordentliga behof samt den öfver deras förvaltning afgifna och af Utskottet nu granskade Redogörelse icke föranleda till någon anmärkning. Memorial, angående skiljaktiga Beslut i frågan om de serskilde tillgångar som erfordras, då RiksMarkegångspriset på den noder lönerne inberäknade Spannemål öfversliger 6 R:dr B:co Tunnan. Sedan II. BondeStändetj genom ProtocollsUtdrag den g innevarande månad, meddelat Utskottet dess samma dag fattade beslut, att förena sig med H. R. o. A. om det förordnande, att, i händelse RiksMarkegångspriset för den under lönerue inberäknade'
I denna förordning är ej heller 1733 års ofvanintagna författning uttryckligen upphäfd; hvaremot 1813 års förordning är uttryckligen upphäfd genom Kongl. Förordningen emot fylleri och dryckenskap den 16 November 1841; 7:o) att, enligt Kongl. Plakatet den 26 Februari 1793, ”skola alla källare, Caffe-hus, Näringsställen och krogar vara tilslutne ifrån Lördags afton Klockan Sju, såsom föi ut stadgadt varit, och ingen skänkning eller förtäring der tillåtas til samma tid om Söndagsaftonen, endast med undantag för dem, som å dylika ställen gästa och spisa, eller derifrån sin mat hemta.” Derjemte förnyades hvad i ”Kongl. Brefvet af den 13 Augusti 1733 om Gästgifvaregårdar å landet” föreskrifvits; 8:o) att, genom 2:dra mom. i Kongl. Cirkulärbrefvet den 28 Augusti 1798, all bränvinsförsäljning i minut i städerna, undantagande Stockholm och Carlskrona samt städerna i Göteborgs och Bohus län, förbjöds från och med den 1 Oktober samma år; 9:o) att detta förbud förnyades genom Kongl, Kungörelsen den 5 November 1799 ”huru med bränvinsbränningen förhållas skal;” 10:o) att i 7:de § af Kongl. Förordningen den 15 Juni 1800, om bränvinstillverkning och försäljning, ytterligare förbjöds ”alt krögeri med bränvin på landet och i städerna, Stockholm undantagen;” hvaremot det tilläts söknedagar å gästgifvaregårdar och andra näringsställen för der spisande gäster; ll:o) att i de författningar härom, hvilka utfärdats från början af vårt nuvarande 120 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.