Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RättegångsBalken, utfärdad till allmän efterrättelse, andra momentet i nyssnämnde §. må erhålla följande lydelse: ”Kommer hvarken kårande eller f varande å Landet innan Tingets flut, eller i Stad innan Råtte gångstimman ute år, bote hvardera dubbelt Efter det Min Högsta Domstol afgifvit yttrande öfver Edert berörde förslag, har Jag i Mitt Stats Råd tagit detta ämne i öfvervägande, hvarvid Jag funnit Lagens mening i ofvannämn de - j}en la Septemberl 385 de §. af RättegångsBalken vara den, som J uti Eder underdåniga skrifvelse åsyftat att få förklarad; och ehuru jag icke, utan i vigtigare fall och allmännare interessen, anser nödigt att med nya öka mängden af redan varande lag-förklaringar, vill Jag dock, enär möjligen det nu ifrågasatte lag-stadgande olika tillämpas, i Nåder; lemna bifall till Eder underdåniga hemställan} hvarom Nådig Kungörelse kommer att utfärdas. Genom underdånig skrifvelse af den 29 sistlidne Julii, håfven J, gode Herrar och Svenske Män, förmält, det Eder uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Lagens stadgande i 20 Cap. 5 § RättegångsBalken, det fångspillningsoch hustjufnads-mål skola underställas ÖfverDomarens pröfning, leder till omgångar och onödigt uppehåll;, hvarföre J, på de skäl och grunder, som samma skrifvelse närmare upptager, i underdånighet föreslagit, att, genom utfärdande allmän Författning, den enligt nyssnämnde lagrum UnderDomstolarne hittills åliggande skyldighet att underställa deras Utslag uti dessa tvänne slags mål ÖfverDomarens pröfning innan Utslagen få gå i fullbordan, må förklaras hädanefter böra upphöra. Efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande har Jag i Nåder funnit godt berörde Edert underdåniga förslag antaga, och kommer Ridd, v. Ad, Prot, VIII. Band. ä'51 Den io September, således en härmed öfverensstämmande Författa ning att till allmän efterrättelse utfärdas.
Men det torde finnas många inom Representationen, hvilka icke hysa samma mening som vi; och det var för att tillfredställa båda meningarna, som jag trodde det vara lämpligare att affatta ämnena i 2:ne memor., derföre att måhända majoriteten inom Representationen skulle vilja bifalla det ena, men icke det andra, då Constit.Utsk måhända icke orättvist fått uppbära det klander att hafva velat lägga band på Representationen genom att sammanföra ämnen, som kunnat skiljas. Att Constit.Utsk. uti ifrågavar. utlåt, icke gått djupare, än det gjort, och icke tillstyrkt R. St. att sammankomma hvart 3:dje år, är en följd af de Den ii September f. m. händelser, sorn inträffa i alla Utsk., nemi. utslaget af majoriteten. Jag liar höft till deras antal inom Utsk., som önskat riksdagar hvart 3:dje år. Motion har i detta ändamål blifvit väckt inom Utsk.; men genom en tillfällig majoritet supprimerades motionen, och jag stadnade uti minoriteten. Jag ansåg likväl öfverflödigt att låta mia reservation åtfölja Utsk:s neinor., då jag ägde tillfälle att här i Ståndet ådagalägga min åsigt i ämnet. Här har redan visat sig, att meningarna öfver detta ämne äro delade inom detta hus. Jag har redan här hört af Gr. Frölich antydas de motiver, sorn han anser böra tala för, att riksdagarna höra återkomma hvart 3:dje år, och jag skall således icke borttaga R. o. Ad:s tid med att åter upprepa dem.
Att indiginatsrätten upphäfves har redan blifvit föreslaget af 1843 års Kyrkolagskomité, och torde det nu vara hög tid att detta förslag antages, såsom absolut nödvändigt för ett behörigt ordnande af kyrkans och presterskapets angelägenheter. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 150. 215 Att Konsistoriernas missiveringsrätt upphör, är äfvenledes nödvändigt, så framt unga män skola kunna förmå sig att ingå uti presteståndet. Att ett sådant förhållande icke är omöjligt visar Englands exempel, der en kyrkoherde eger att skaffa sig medhjelpare, när han med någon prest härom kan träffa öfverenskommelse och gäller denna öfverenskommelse så länge båda presterne derom åsämjas. Der har man icke hört talas om prestbrist eller messfall eller bristande själavård, utan der finnas fastmer många prester, som sakna anställning, dels derföre att de härutinnan ega sin frihet, och dels emedan den, som icke gjort sig väl känd, har svårt att finna någon principal. Sådant skulle också förhållandet blifva här, om missiveringsrätten upphörde; att vid den goda tillgång på prester, som då utan tvifvel inträffade, åtskillige prester, som för försumlighet eller oskickligt uppförande gjort sig mindre väl kände, skulle blifva utan anställning och tjensteårsberäkning, hvarigenom ett ganska verksamt band på presterskapet skulle erhållas, att de troget och nitiskt uppfyllde sina pligter. Derjemte skulle det obefordrade presterskapets aflöning, utan någon lagbestämmelse, blifva reglerad af sig sjelf, samt under sådana fria förhållanden blifva uppgjord till ömsesidig belåtenhet. På grund af hvad jag sålunda anfört, föreslår jag upphäfvande af presterskapets indiginatsrätt och Konsistoriernas missiveringsrätt. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anhålles vördsammast. Stockholm den 11 November 1865. J. Andersson, från Göteborgs och Bohus lån. / IVo 150. Af Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län, om förändrad grund för väghållningen, m. m. Bland de onera, som ensamt hvila på jordbruket, är anläggandet och underhållet af de allmänna landsvägarne ej den minst orättvisa.
Som det kommit till min kunskap att Hr Under-Löjtnanten, som anmält sig vilja bevista innevarande riksmöte, lemnat Stockholm och vistas i Halland utan mitt tillstånd och utan att uppgifva en förändrad adress, så anbefalles Hr Under-Löjtnanten, att, dagen efter emottagandet af denna skrifvelse, sig härstädes inställa, för att afgifva förklaring öfver detta sitt origtiga sätt att gå tillväga. Göteborg den 25 December 1865. Ch. Berg. Regements-Chef. Carl G. Hjärne.» Hr Muhl reste då till Göteborg och blef der ålagd arrest först utan rättighet att mottaga besök, hvilket dock sedan ändrades, så att han fick tillstånd att emottaga besök. Hr Muhl ingaf denna protest: Den 17 Januari. 109 »Till Chefen för Kongl. Göta Artilleri-Regemente. På den grund att jag anmält mig vilja begagna min Riksdagsmannarätt, och innehar för sådant ändamål å Riddarhuset uttagen pollet, får jag, som på min uppresa till Riksdags-orten här inställt mig till följd af Hr Regements-Chefens skrifvelse och genom mig ådömd arrest nu är förhindrad att min resa fullfölja, härmed ödmjukeligen anhålla, att med nämnda bestraffning måtte lör återstående tiden anstå, intilldess min Riksdagsmannarätt upphört. Göteborg den 4 Januari 1866. A. G. Muhl. Under-löjtnant.» Härå har Ofverste Berg skrifvit följtde resolution: Alldenstund Under-löjtnant Muhl, sedan honom blifvit förkunnad extra judiciel bestraffning af arrest, förklarat sig vara oförhindrad af sitt riksdagsmannakall att den ådömde arresten undergå, hvarföre äfven denna tagit sin början, så kan Underlöjtnant Muhls begäran om albrott i det redan påbörjade arreststraffet icke bifallas. Göteborg den 4 Januari 1866. Ch. Berg. Kegements-chef. Hr Muhl har härunder antecknat, att någon sådan förklaring icke af honom afgifvits. Med ani. af detta förhållande anhåller jag att få väcka följande motion. Härefter uppläste Hr von Francken följ:de motion:
4. tillhopa R:dr 396: 35. 4. 2:o till Landshöfdingen Grefve K. A. Posse, ersättning för under åren 1839 —1847 oriktigt erlagd kronotionde-spanmål för hans egande rå- och rörshemman Öjaby, Askenatorp, Bergunda, Marklanda, Westerhaga, Björketorp, Ramdala, Stora Rocketorp och Stora Räppe, lydande under Bergqvara säteri och belägna i Bergqvara socken och Kinnevalds härad af Kronobergs län, å 7 tunnor 28 2/3 kappar, hälften råg och hälften korn för hvartdera af berörde 9 år, enligt de för länet under samma år gällande markegångspris: R:dr 611: 44. 6.; hvariemte Herr Departements-chefen tillstyrkte, det måtte, i enlighet med Kongl. Maj:ts oivanåberopade Nådiga beslut, till Rikets Ständer öfverlemnas att ersätta de 6,000 R:dr 22 Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. om Statsverket 4855. hvilka från Stats-kontoret förskjutits till betäckande af Kongl. Theaterns förlust genom skådespelens inställande i följd af Hans Kongl. Höghet, Hertigens af Upland frånfälle. Kongl Majit behagade i Nåder bifalla detta Herr Departements-chefens, af Stats-rådets öfriga ledamöter biträdda underdåniga tillstyrkande. Slutligen hemställde Herr Departements-chefen i underdånighet, huruvida icke, sedan Kongl. Ma:jt, uppå särskild underdånig föredragning af cheferna för de öfriga Stats-Departementen, meddelat Nådiga beslut om de framställningar, angående 2:dra, 3idje, 4ide, 5:te, 6:te och 8:de hufvudtitlarne, samt vissa delar af den 9:de, äfvensom de till dessa titlar hänförliga extra anslag, hvilka till Rikets Ständer böra göras och hvarom protokolls-utdrag vore att till Finans-departementet förvänta, Kongl.
De för sådana obligationers och kuponers inlösande afsedda medel hemfalla till Riksgälds-kontoret. § 17. De i detta kontrakt upptagna aftal och bestämmelser få icke före början af nästkommande September månad offentliggöras, så vidt de ej anses böra intagas uti obligationerna och räntekuponerna, eller sådant ej påkallas af de för låneaffärens verkställighet erforderliga åtgärder, eller af andra särskilda omständigheter. § 18. Riksgälds-kontoret berättigas att till dess full inbetalning skett af de lånebelopp, 15 114 — som, enligt bestämmelserna här ofvan, låneöfvertagarne sig åtagit, hos bankirhusen John Harrish Schröder <fc Comp. i London, eller H. J. Merck dt Comp. i Hamburg, när omständigheterna kunna dertill föranleda, begagna en kredit för högst sjutiofemtusen Livré Sterling, mot en provision af en fjerdedels procent pro anno af det begagnade beloppet; och skall hvad af denna kredit finnes vid någon af de för lånets inbetalning här ofvan bestämda terminer vara begagnadt afräknas ä den då till inbetalning förfallna andelen af lånet. § 19. Fullmäktige i Riksgälds-kontoret förbinda sig att ä detta lånekontrakt ofördröjligen anhålla om Kongl. Maj:ts nådiga sanktion. Codicille: Det är särskildt aftaladt och öfverenskommet att, derest hela det i 1 § utförda lånebelopp af längifvarne i öfrigt öfvertages till inbetalning, Riksgälds-kontoret af de tili ifrågavarande län hörande obligationer för sin räkning öfvertager och behåller ett belopp, motsvarande tvåhundrafemtiotusen (250,000) Livré Sterling, hvilka komma att afräknas pä de i kontraktet bestämda sednaste inbetalningarne. Inom två år från detta kontrakts datum må någon försäljning af dessa obligationer icke ega rum, utom till Svenska Riksbanken, derest anledning till sådan öfverlåtelse förekomme.
* * * Åfven de båda ofvannämnda jättemagasinen ha sina expositions af säsongens nouveauléer och sina occasions, hvilka ej sällan besökas af ända till 100,000 personer på en enda dag, äfven de ha sina monsterkök och sina gratisbuffeter, äfven de gifva ut 100,000 francs om året blott på prof kataloger o. s. v., o. s. v. Men de ha långt ifrån nått samma betydelse för publiken, den stora publiken, som sin kamrat på venstra stranden, lika litet som det helas, om jag så må säga, mekanism är af samma intresse som i A u Bon Marché. Printemps och Louvre äro numera aktiebolag, det senare med 400 aktier om 50,000 hvardera. I båda äro de respektive firmornas grundläggare, Jaluzot och Hériot, äfven hufvudägare. * * * Jag har hört mången fråga: hvarför äga vi inte Bon Marché, Louvre eller Printemps — i reducerade proportioner naturligtvis? Och jag instämmer. Småhandlaudena skulle väl inte bli nöjda därmed, det vet jag nog. I Paris ha deras klagomål vunnit gehör hos hrr lagstiftare, som sedan ett par år — mycket rättmätigt för resten — börjat särskildt beskatta de stora modemagasineu, så att t. ex. A u Bon Marché betalar 196,000, Louvre 205,000 och Printemps 68,000 francs i skatt. Men hvilket gagn har ej af dem den stora allmänheten, för hvilken billigt pris är handelns a och o! Och ni, mina damer, vore säkerligen ej de sista, som blefve belåtna, om ni på ett enda ställe kunde förskaffa er, hvad ni nu en förmiddag behöfver söka i 7, 8 butiker. — Ja, ja, jag pläderar visst inte för något ofödt företag i den riktningen, det är blott en liten framtidshägring jag velat låta skymta i denna framtidsbildernas och framtidspalatsens tid. Kanske är det en smula egoism med i spelet också: herrarne, som nu. hm !. ej utan knot draga upp plånboken, då det gäller damernas toalettartiklar, skulle.
Ty derigenom gaf Landtm, anledn. till, och pluraliteten sökte, såvidt på den berodde, att tillintetgöra och upphäfva icke blott ett af alla fyra Stånden fattadt beslut, att, såvidt på dem berodde, en grundlagsförändring i afseende på Svenska folkets representationssätt skulle komma till stånd, utan äfven de roed R. St:s rätt genom deras förstärkta Const.CJtsk. fattade beslut, att den nya representationen skulle bildas genom samfällda val och fördelas på tvänne kamrar; hvilket upphäfvande af redan af R. St. fattade beslut, äfven förutsatt, att den vid denna riksdag iakttagna behandling af Const.Utskrs egna förslag till grundlagsändringar i öfrigt vore den riktiga, måste vara olagligt. Det enda, som med denna sednare eller vid denna riksdag följda tolkningen af grundlagarna hade varit grundlagsenlig!, ifall man ej ville bifalla Const.Utskrs meni., hade, enligt min öfvertygelse, varit att förklara det oantagligt, men förklara, såsom Ståndets gemensamma tanke, ett nytt förslag, dock bygdt liksom delta på de af förstärkt Coust.Utsk. bestämda principerna, samfällda val och två kamrar. Men det beslut Ståndet fattade, att förklara för sin enda gemensamma tanke alt förslaget vore oantagligt, var, då man ej satte och till följe af de uttryck, som begagnades uti beslutet, ej kunde sätta något annat i stället, intet annat än att genom ett sökt uttryck, en omskrifning, förklara, att man, trots sitt eget och R. Sirs föregående beslut, trots beslut, fattade dels af alla fyra RiksSlm, dels med deras rätt af förstärkt ConstUtsk. icke ville någon representationsförändring hafva. Detta vare sagdt om den formella behandlingen af frågan. Såsom jag redan yttrat, sjelfva utgången af saken i öfrigt bekymrar mig icke. Ty just genom det handlingssätt, hvilket de Stånd, som representera nationens minoritet, visat i denna fråga, hafva de för densamma ådagalagt hvad den i reformväg kan hafva att vänta af dem. Just detta handlingssätt, om det fortsattes, skall föra reformen närmare och göra den fullständigare, än som skulle varit fallet, om man gjort någon eftergift i tid.
Den först omförmälda meningen kan Utskottet dock ej dela, enär Utskottet anser, att Rikets Ständer desto hellre böra bestämma och uttala sin åsigt om de jernvägsanläggningar, för hvilkas företagande och utförande Statens medel anvisas, som ej mindre betydligheten af de uppoffringar, hvilka å det allmännas sida erfordras för dessa företags fullbordande, än det inflytande desamma komma att utöfva på landets ekonomiska ställning och industriella förhållanden synas med skäl påkalla begge statsmakternas pröfning vid afgörandet af frågan om hvilka delar utaf riket företrädesvis böra komma i åtnjutande af de med nämnde anläggningar förenade fördelar. 12 Stats-Ulskottels Utlåtande, Jtä 333. Pä sätt under öfverläggningarne om denna (råga redan inom Riks-Stånden yttrats, kan naturen sjelf anses hafva utstakat tvenne utaf hufvudlinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system, såsom jemförelsevis mera vigtiga och angelägna än de öfriga, hvarföre dessa hegge jernvägsliniers anläggning således svnes böra först och främst verkställas. Den ena af nyssberörde stamlinier är den, som, i riktning från vester till öster, skulle komma att genomskära hela riket samt ledas genom dess medlersla och äldsta delar. Den andra linien åter skulle sammanbinda den vid sjön Welterns södra ända belägna staden Jönköping med någon af rikets sydligaste bamnoch handelsplatser. Genom förstnämnda jernbanan skulle, såsom under åberopade diskussioner är yttrad t, en förening beredas emellan hufvudstaden samt rikets andra stad Götheborg, hvilken, i anseende till dess synneiligen fördelaktiga läge och dess sällan afbrutna sjöfarts-förbindelse med verldens största marknadsplatser, vunnit en öfvervägande och under sednaste tider betydligen ökad vigt för Sveriges utländska handel. Vidare skulle en i sådan riktning anlagd jernväg komma att ej allenast öppna förbindelse mellan de provinser, från hvilka landets hufvudsakligaste bergsprodukter hämtas, och hvarest bergsbruks-rörelsen förnämligast idkas, utan äfven derjemte sammanbinda såväl Nordsjön och Östersjön, som rikets största insjöar och vigtigaste vatten-kommunikationer.
Med bifall till Utskottets förslag om upphäfvande af mförsels-förbudet å "oraffnerad samt raffinerad Salpeter," förhöjde Ståndet den för samma artikel tillstyrkta införselstull från 1 Rldr till 2 R:dr per LU. Ståndet, som ogillade hvad Utskottet föreslagit rörande artikeln '"Kok-salt," ansåg nu gällande Tulltaxas bestämmelser för denna artikel böra oförändrade bibehållas. Utskottets hemställan, att nu gällande Tulltaxas bestämmelser i afseende å "Socker och Sirap" må förblifva oförändrade, bifölls endast hvad beträffar rubriken "Mascovad-, eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetessamt hvilt Pudersocker," hvaremot införsels-tullen å "Krossadt Lump-, Havanna-, Terressamt andra till sockerhalten lika slag” nedsattes ifrån 5 sk. till 4 sk., samt å "Topp-, Candioch Kaksocker" ifrån 5 sk. till 4 sk. 6 rist per skålpund, äfvensom införsels-tullen å "Sirap, alla slag,” bestämdes till 2 sk. i stället för 3 sk. per skålpund. Med ogillande af hvad Utskottet föreslagit vid artiklarne "Stearin" och "Talg," bestämdes intörsels-tullen för den förra till 4 sk. per skålpund och för den sednare till 16 sk. per LU. Artikeln "Vin" återremitterades, för att tagas under förnyadt ompröfvande i sammanhang med den uppskjutna frågan om tullbestämmelserna angående "Bränvin och Sprit.” Hvad Utskottet hemställt och tillstyrkt vid artikeln ”Väfnader" bifölls till alla delar, med undantag endast af den föreslagna införsels-tullen 5 R:dr per skålpund å "släta och faponerade helsiden-väfnader" under rubriken "andra slag," hvilken tullsats sänktes till 4 Rldr per skålpund. För artiklarne "Angmachiner," "Ångpannor" bestämdes, med ogillande af Utskottets förslag i denna del, införsels-tullen till 10 procent af värdet.
LUNDSTRÖM &amp; C:O. KVALDA SKRIFTER * JM.J^MAD " * 5 PAPERSMATTOR. STARKA, VACKRA GÅNGMATTOR I OLIKA FÄRGER AKTIEBOLAGET Å 65 ÖRE PR METER SÄLJAS FRÅN KRONTORPS GÅRD, ADR. VERMLANDS BJÖRNEBORG. STOCKHOLMS PRIVAT-ASSISTANS. HVITVARUAFFÄR Stenkol, Cokes, Anthraeit, L:A MASKINKROSSAD BÄSTA BRÄNSLE FÖR ILLNMINATIONSKAMINER OCH VÄRMENECESSÄRER. KONTOR: ALLM. FÖRSÄLJNING: ALLM! FILIAL: HETEN REKOMMENDERA SINA VÄLGJORDA ARBETEN AF ALLA SORTERS STOLAR, SÅSOM SALS-, FÖRMAKS-, PINA&amp; GUNGSTOLAR SAMT SALS-, SERVERINGSOCH NATTDUKSBORD M. BESTÄLLNINGAR UTFÖRAS SKYNDSAMT OCH TILL BILLIGASTE PRISER. ILLUSTRERAD PRISKURANT SÄNDES, DÅ ENKELT PORTO BIFOGAS. POSTADRESS: J. LINDHOLM, Öster-Våla. FRU SOFLA LARSSON, JÖNKÖPING. Idun Stockholm, Iduns Fredagen den 16 april 1897. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., manadsuppl. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri AkttebvZag. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv.
Den af Rikets Ständer vid hvarje riksmöte upprättade riks-stat har hitintills upptagit endast de, till Stats-kontoret inflytande inkomster samt de utgifter, för hvilka, jemlikt 62 § Regerings-formen, serskilda summor blifvit under bestämda hufvudtitlar anslagne; hvaremot de utaf Rikets Ständer alltifrån 1828—1830 års riksdag till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade serskilda anslags-summor för tillfälliga behof äfvensom till allmänna arbeten eller andra föremål beviljade lån ej blifvit i riks-staten intagne, utan äro alla dessa anslag och lån jemte de inkomster, som för deras bestridande påräknats, (utgörande tillsammans den så kallade extra stats-regleringen) upptagne endast i riksdags-beslutet samt i R ksgälds-kontorets reglemente, som tillika _ innehåller de af Rikets Ständer dervid föreskrifna serskilda bestämmelser och* vilkor. Det synes emellertid Revisorerne, att upprättandet af en serskild stat för Riksgälds-kontorets alla inkomster och utgifter nu mera, då den så kallade extra stats-regleringen vid hvarje riksdag uppgår till högst betydliga belopp, vore af behofvet påkalladt; och skulle en sådan stat, enligt Revisorernes tanke, ej allenast vara af nytta vid den Riksgälds-kontoret tillhörande förvaltning och redovisning, utan ock i betydlig mån underlätta Revisorernes granskning; hvarförutan densamma äfven för Stats-ut skottet och Rikets Ständer torde blifva af gagn vid stats-regleringens uppgörande, enär en lättare öfversigt af Riksgälds-kontorets ställning derigenom — 29 — otvifvelaktig! skulle erhållas; i betraktande hvaraf Revisorerne ansett sig böra denna fråga anmäla till vidare utredning och pröfning vid näst inträffande riksmöte. Af det för Kongl. Stats-kontoret på 7:de hufvudtiteln uppförda anslag, 56,616 Rdr 32 sk., bestridas jemväl aflönings-kostnaderne för karta-sigillata-uppbörden, krono-magasinerne samt krono-inspektionen i Avesta; i anledning hvaraf och då dessa inrättningar äro ställda under Kongl.
— Ilvad angår långtägt på Kronans ägor, tror jag visserligen att en återremiss af detta betänk, derför är nödig, emedan det voie med allmänhetens nytta förenligt att få hemta den tång, som uppflyter på dessa kronoägor och troligen eljest förblifver oarivänd ; derföre vill jag medgifva den begärda återremissen, men ingalunda kan jag gå in på att någon författning skall tillåta tångtägt på enskildes ägor. Frih. Cederström, Jacob: Det är visserligen ett kändt factum, att inom Skåne, efter enskiftens vidtagande, byars samfällighetsrätt till hafstång och strand vid byarnes områden blifvit oåtkomlig för från stranden boende, och att således ensamt de, som fått behålla stranden, kunnat tångtagten gagna, och de, som fått sina ägor förlagda från stran 19 H. 44 34G Den ao Januari e. m. den, gäll förlustige af denna fördel ; men Hrr landshöfdingar i de Skånska länen kunna ej vara okunnige derom, alt antingen hafva vid enskifteslillfällena byamännen ingått accord med hvarandra att dela tånglägten, ejler ock hafva de, som gatt miste om ett stycke af stranden, fått sig annan mark tilldelad. Man har haft flera rättegångar emellan hemmansåboer, isynnerhet ifrån Malmöhus län, i afseende på vägars anläggande för tnnglägt pä den dertill gemensamma stranden, men som genom enskiftet blifvit derifrån afskiljda oell ej kunnat komma tilj stranden i brist på väg. Allt sådant är saker, sorn i rättsväg afgöras och ej höra till dea fråga , som är föremål för ölvei läggningen nu. I vissa socknar, synnerligen i Christianstads län, finnas flvgsandsfält, som gränsa till hafvet, och der tånglägten för dessa fälts besående med sandhafre är af allmän nytta för provinsen. Att således en allmän reglering för tånglägten å sandfält eller allmännings strand är af hehofvet påkallad, det lärer alltså icke kunna bestridas, och långens användande som gödningsämne är kändt af alla landthushållare, som förstå att begagna densamma.