Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frö- ken P e t r e har tillämpat dessa sina stilstudier i flere vackra arbeten, såsom i en afdelningsskärm i plattsömnsbroderi på rödbrunt fält å grön schaggbotten, en hel del smakfulla kuddar o c h dynor i olika storlek o c h format o. s. v. V i - dare utställer fröken Petre tvänne stolar, den ena i ebenholz m e d flamsk beklädnad, den andra en högryggad gammaltysk stol m e d ett verkningsfullt korsstygnsbroderi i ett fantasimönster, hållet i dämpade färger. E n stor, verkligt praktfull portiére är af samma konstnärinna komponerad i orientalisk stil; botten är rödbrun, o c h öfverst oeh nederst löper en bred bård af charmant effekt, utförd i klädesapplikation i ovanligt behagligt harmonierande färger, marinblått, mossgrönt o c h gulbrunt. Till sin komposition förskrifver sig o c k från fröken Petre en dyrbar skärm i renässans, med all önskvärd fulländning utförd a f fröken Schrö- der. P å en mörkgredelin sammetsbotten är i sidenapplikation pålagdt ett stiliseradt gripmotiv. Silkets klara färger kontrastera utmärkt mot sammetens matta yta. E n alltid gärna sedd bekant för dem, som besökt de senare årens Stockholmsutställningar eller — nationalmuseum! V i syfta på den af professor Julius K r o n b e r g komponerade bekanta väldiga flossamattan i assyrisk stil. Den genialiska färgkonstnären hade första gången väft denna matta på sitt sätt, d. v. s. m e d pensel o c h färger, när han målade sin berömda bild D a v i d o c h Saul. Handarbetets vänner, alltid vakna o c h påpassliga, gjorde en hemställan, huruvida ej mästaren i mera detaljeradt mönster ville gifva dem mattans komposition till utförande. H a n gjorde det, arbetet utfördes o c h väckte allmän beundran. D e t exemplar, som nu pryder Göteborgsutställningen, är det sjätte exemplar som väfts, och betingar — o m man tar hänsyn till mattans storlek, dess dyrbara o c h gedigna utförande, dess utsökta elegans — det förvånande måttliga priset af 375 kronor.
Af de för 1830 års upplåning utgifna obligationer äro fortfarande 187 R:dr 50 öre utestående. 41 § 37. Vid slutet af år 1859 äro, i öfverensstämmelse med § 134 i A^fn!"d9 " Banko-Reglementet, 22 stycken af Eikets Ständers Eiksgälds-konkontorets skuld tor till Banken utfärdade obligationer för 1808 oell 1809 årens w Banken. krigskostnader å 4,000 R:dr Banko hvardera infriade samt ett års ränta k 4 procent för Bankens fordran godtgjord; utgörande Riksgälds-kontorets skuld för återstående 550 stycken dylika obligationer 3,300,000 R:dr. § 38. Någon afbetalning å Bankens i 135 oell 136 §§ af 1858 års Banko-Reglemente omförinalde, inom linien balancerade, fordringar .fordringar. hos Staten och Södertelge kanal-bolag har under år 1859 icke influtit. § 39. Låneoch Kreditiv-rörelsen utvisade, på det hela, följande L^dit^h ställning, den 8 nästlidne September: rörelsen. Lån d:o (1:0 (1:0 d:o (1:0 (1:0 (l:o (1:0 (1:0 d:0 (1:0 (1:0 mot pant af fast egendom å landet d:o i städerna d:o och återbetalning silfver, approx till Filial-Banken i Blekinge d:o d:o d:o d:o d:0 d:o d:o d:o d:o Boras Calmar Carlshamn. Christianstad (Jefle Helsingborg. Hernösand .
Jag delar visserligen Hr Tersmedens önskan att man skulle bespara K. M. att syselsätta sig med de sorgliga scener, som uppstå i ett äktenskap, der hustrun är en Xantbippa och mannen icke någon Socrates; men jag vill icke att sådane frågor skola göras till föremål för en lyssnande tingsmenighets råa nyfikenhet. Man har talat om hat och bitterhet. Svensken är efter en stor mans yttrande trög, men full af hetsigheter, och om, under det äktenskapliga lifvet, misshällighet uppstått, tror jaa man bör lemna de oeniga tid att försona sig. I)et är antagliet, att de besinna sig nogare, när de skola vända sig till K M. och icke blott behöfva rusa till närmaste tingsrätt för att få en skiljedom. Man har talat om tillställningar, som kunna verka skilsmessa, men hvad hindrar, om man vill göra sådana tillställningar, att man arrangerar en liten scen med gräl och slagsmål, i tillkallade vittnens närvaro, hvilka sedan inför rätten kunna intyga på sin ed, att makarne på sådant sätt förgått sig mot hvarandra, och rätten måste derföre döma til] skillnad. Jag tror derföre att en förändrad lagstiftning i förev:de ämne skulle leda till en lättnad i äktenskapsskillnad, som jag anser skadlig. Hvad beträffar proceduren inom Lag-Utsk:t, tror jag icke att R. o. Ad. är rätta forum för att bedöma hvad derstädes förefallit. Jag förenar mig med de talare, som yrkat bifall till Betänk:t. 410 Den 14 Febrnsrl f. m. Om jag skulle göra en anmärkning, komme denna icke att drabba Lag-Utsk:t, utan Exped.-Utsk:t, som har sig uppdraget inseendet öfver tryckningen. Det slöseri med papper, som gör att reservationerna icke, äfven när det är i anseende till utrymmet möjligt, inflyta på samma sida, som Utsk:ts Betänk., vållar att man ofta icke vet, att några reservanter finnas, Utan tror ett Betänk, vara enhälligt afgjordt, ehuru motsatsen inträffat.
Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse, angående RecognitionsSkogarne, i Nåder beslutit, att vid denna Riksdag göra en framställning till Riksens Ständer i detta ämne, samt i sammanhang dermed äfven rörande de till åtskilliga jerngrufvor och nu mera indragrte Eergslager upplåtne krono-skogar; så hade tillförordnade Stats-Secreteraren, till följe häraf författat det underdåniga förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition härom, som finnes detta Protocoll bilagdt; och behagade Kongl. Maj-.t detta nu uppläste underdåniga förslag, i 326 Proposition om Recognitions-Skogarne. anledning af Stats-Rådets härvid närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla och till expedierande i vanlig ordning anbefalla. Ex Proloeollo J. B. Berndes. Kongl. Ma]:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående Recognitions - Skogome: Gi fven Stockholms Slott den 11 Februarii 1823. Bland de vigtiga ämnen, som utgjorde föremål för Riksens år 1809 församlade Ständers öfverläggningar, var äfven det, på hvad sätt och ef. ter hvilka grunder de till Bergverken och Bruken upplåtne Recognitions-skogar skulle, till Statens största fördel, i förening med den enskilda nyttan, lämpligast kunna användas. I>et slut, hvari Riksens Ständer, efter ett noggrant urskiljande och erkännande af Statens och Bergverks-Idkames ömsesidiga rättigheter i denna del, då stadnade, och de anstalter, som Kongl. Maj:t med Nådigt bifall dertill, fann nödigt, att, för verkställigheten deraf, förordna, lät Kongl, Majit till allmän efterlefnad befordra, genom den Nådiga Kungörelse, som, under den 4 Februarii 1811, blifvit derom utfärdad. I följe häraf vidtogos och fortgingo och under de påföljande 7 åren de åtgärder, hvilka salunda skulle bereda det med Recognitions-Skogarne åsyftade nyttiga ändamål, utan att vid derunder inträffade 3 Riksens
— Och han förgyller – kom ihåg att han förgyller sakta – framför allt sig sjelf! LOUISE. Men hur kan du tro ? ERNA med återvunnen sjelfbeherskning. Jag mötte honom härutanför. LOUISE glad. Gjorde du! ERNA. Ja. LOUISE. Här! Utanför? ERNA. Ja, ja, ja. Det såg ut, som om han ämnat sig hit, men då han fick syn på mig, vek han om hörnet. LOUISE. Då kommer han nog igen. Han brukar alltid titta inom, när han har sina vägar åt våra trakter. ERNA. Det händer visst inte så sällan? LOUISE. Åh – nej men ERNA. Nå – kommer du i kväll? LOUISE. Hvarthän? ERNA. Det är mycket smickrande! Du mins inte ens, att jag för fem minuter se’n högtidligen inviterade dig. LOUISE skrattar. Jo, jo – visst mins jag men jag vet inte ERNA med ett elakt tonfall. Du har kanske – fransk lektion? LOUISE. Åh – fy! ERNA. Jaså, inte? Nå, då kommer du väl? LOUISE. Ja, ja – kanske en liten stund ERNA. Jaså! En liten stund! Tack! Fixerar henne. Du väntar Alland? LOUISE. Ja. Han har inte varit här på en hel evighet – och ERNA. Ett par dar kan jag tro. Det är väl hela evigheten? LOUISE. Du får inte bli ond, Erna, men lemna mig nu, så är du snäll. ERNA. Gud bevars! Jag skall inte genera! Går. Louise går oroligt omkring i ateliern; ordnar sitt hår, sätter sig, tar en bok och försöker läsa. Strax derefter kommer ALLAND från entréen; går hän emot henne och kysser henne på pannan. LOUISE. Ändtligen! Jag trodde, ni aldrig skulle komma igen. ALLAND ser på henne. Så blek ni är. Så förgrämd. LOUISE. Jag hade blifvit så van vid att se er hvarje dag. ALLAND torrt. Man skall akta sig för vanor. LOUISE vänder sig bort. Har ni varit ond på mig? ALLAND. Ond? Nej Men jag kommer för att träffa er.
Förvaltningen af Sjö-Ärendena framhärdar &c. &c. Likheten med det hos Förvaltningen af Sjö-Ärendena förvarade original bestyrker Ex Offioio. C. E. II 0 1 m. Den 19 Februari e. m. Torde få åtfölja lill Ekon.Utsk. i följd af Hr Lars Hjertås motion om manskaps transport sjö- oell landväg. O. G. Norde n s k ö I d. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Hr Gr. Horn yttrade bland annat, det Hr Grin rnedgaf, att det kunde gifvas tillfällen, då det vore omöjligt att begagna sjötransport, men att man då borde söka genom entreprenad tillvägabringa transporten. Jag betvifla!' visserligen icke, alt man genom entreprenad skulle kunna erhålla personer, som voro villiga sitt verkställa transporten, men jag är öfverlygad, att transporkostnaden dä skulle blifva mycket större, än på hvad annat sätt sorn helst transporten verkställdes; och jag hemställer till Hr Grin, huru krigsadministrationen skulle stå lill ansvar för Revisorerna eliel' Ständerne sjelfva, örn den för andra motiver uppoffrade möjliga besparingar. Grin har äfven talat om den nytta det medförde för truppen, att den vänjes vid att marschera. Jag är den förste, som erkänner det, och jag anser det vara en lycka, alt man äger den utvägen, dä tillfälle i öfrigt så sällan g i fves till vapenöfning!)!'; men, hvad kostnaden beträffar, får jag fästa uppmärksamheten derpå, afl då fråga är om smärre commenderingar, särdeles arbetscommenderingar, skilnaden emellan den kostnad och det hästantal, som erfordras för vanlig marsch och marche forcee är obetydlig, emedan soldaten, som icke får förrätta arbete i lifmnndei ingen, nödgas medföra egna arbetskläde!', sorn måste transporteras med hästar, dä blott ett obetydligt antal flera hästar behöfves för transport af truppen vid marche forcee. Äfven har Gr. Horn talat om nyttan af att införa arbetscompagnier. Fråga har varit att organiserara sådana på Washolmen; men förhållandet emellan Washolmen och Kungsholmen är i flera afseende!) högst olika.
Till detta lynne hör det behof af växling, äggelse, färg på tillvaron, hvilket för hvardagsnaturer så ofta ter sig som lättsinne eller anspråksfullhet, medan det för konstnärsnaturer är ett lika bjudande lifsbehof som mat och dryck. Djupast finnes hos Hilma Strandberg tvenne grundströmningar: oändlighetskänslan, mystiken, som under de flesta tider .af hennes lif gjort henne starkt upptagen af religiösa problem, samt ett utprägladt matematiskt och logiskt anlag, D e t t a anlag y t t r a r sig ofta som en sönderdelande kritik, hvilken genomskådar och hänsynslöst blottar utan att lämna några illusioner kvar. Allra mest afgörande äro dock en iakttagelseförmåga, hvilken blixtsnabbt slår ned på det kännetecknande, samt en egen art af humor — karaktäriserande med starka, skarpa konturer och storstilad träffsäkerhet. Hos människor med verklighetssinne i ordets stora mening är oftast begäret att lefva, lifsspänstigheten outrotlig. » D e n kan, » säger H i l m a Strandberg, » vrida och vända på mycket inom det rörliga kaos, som kallas själ. Jag vet själf h u r u det kan advocera inom en för att man skall nå fram till det starka, pulserande lifvet, till en enhetskänsla, i hvilken man föreställer sig att man skulle bäst slå ut, omsätta sina krafter, verka, lefva. » Hilma Strandberg h a r en påfallande temperamentslikhet med Sonja Kovalevsky. Och som ett för båda egendomligt drag må omtalas, att Hilma Strandberg, som annars alltid kände sig vara den genomskådande, inför Sonja K. fann sig vara i den grad » röjd » att hon först kände sig själiskt genomskinlig under de närsynta ögonens underbara blick; sedan tyckte hon sig andligen bit för bit lösas upp och smälta bort till ett intet, en psykisk förnimmelse, som slutligen öfvergiok i ett fysiskt illamående så våldsamt, att hon nästan svimmade och blott med största ansträngning kunde gå hem. Den enda gång Hilma Strandberg känt sig lika » upptäckt » 0. Wallin. var genom en annan ryss, nämligen Turgenjeffs själf biografiska meddelanden.
Emb.-Berättelse för år 1840. vid domareembetets utöfning att hvar för sig plikta sex R:dr 32 sk. till treskiftes, oell att gemensamt icke allenast återgälda Kongl. Maj:ts och Kronans kostnad för Christina Palmgrens utspisning med vatten och bröd under de fem dagar, hon längre än vederbordt i fängelse qvarhållits, med 23 sk. 4 r:st, utan äfven till Christina Palmgren såsom ersättning för det henne tillskyndade obehöriga lidande utgifva fordrade fem R:dr allt banko; och skulle de andelar af stadens lott i nyssberörde höler, som eljest kunnat tillkomma de sakfällde, i enlighet med föreskriften i Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1790, tillfalla Östergötlands läns lazarett. Klagan häröfver är af mig icke förd, och ej heller, mig veterligen, af de tilltalade.
Den vigtigaste följden häraf blifver, att jemväl för dessa brott snatteribot skulle kunna ega rum, - en straffmildring, som torde vara af brottens natur betingad. 6, 7 och 8 §§ af Kongl. Maj:ts förslag har Utskottet ansett kunna sammanföras till en enda med en gemensam straffbestämmelse, hvars maximum funnits lämpligen kunna sättas något lägre än maximum i det Kongl, förslagets 8 §. Den i berörda förslag gjorda gradation af ifrågavarande försvårande qvalifikationer vid stöld synas nemligen icke kunna på en fullt giltig teoretisk grund försvaras, och den bidrager att göra kapitlet inveckladt. — Äfven den ordning, hvari de uppräknade qvalifikationerna förekomma, har Utskottet något förändrat, så att till arten liknande qvalifikationer, t. ox. stöld från posten och stöld ur försegladt, bref, ställts bredvid hvarandra, hvarigenom Utskottet ansett öfversigten blifva lättare. I följd af denna förändring, har jemväl förändring i de följande §§:nas nummerordning och de i desamma gjorda hänvisningar till andra §§ blifvit nödig. Särskild redovisning derför lärer icke tarfvas. I 13 § af Koiigl. Maj:ts förslag (den ll:te i Utskottets) hafva två förändringar blifvit af Utskottet föreslagna. Den första är, att Utskottet, i anseende till de synnerligen mildrande omständigheter, som kunna förekomma vid en andra resan föröfvad stöld, icke ansett det böra dervid bestämmas något minimum, utan blott ett maximum för höjande af det straffarbete, som å gerningen, första gången föröfvad, bort följa. Den andra, vigtigare förändringen rörer straffet för fjerde resan stöld. Utskottet har i sådant hänseende föreslagit straffarbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid. Det är icke blott i följd af Utskottets åsigt, att absoluta straff ej böra bibehållas, som denna afvikelse från det Kongl, förslaget ansetts nödig.
- Nya bokliandelstidiiiiigen, n: r 1-22. - Svensk bokliandelstidning, n: r 4-22. - Svensk iniisiktidning, n: r 3-12. - Nys kyrkans tidning im 22-26. - Idiin, n: r 3-22. - Kainraten, n: r 1-3, 5 11. - Linnea, ii: r 1-5. - Folkskolans barntidning, im 1-23. - Skog Finsk tidskrift, n: r 2-5. - Hemmet och vaktaren, n: i. 1-2. sainliiillet, ii: r 2-7. - Koti ja Yhteiskiinta, n: r 1-3. - Til moralens fremine, n: r 1-5. - Hvad vi vil, n: r 3-10, 14-20. - Kvinden og ' Sainfiindet, n: r 1-5. - Lend a. - Tlie englis1iwomaii: s review, n: r 2. - Tlie woniaii ' s journal, n: r 1-20. - The review of reviews, n: r 1 - 4. - Deiitsclie Haiisfrauenzeitiing, n: r 4 - 23 - Neue Balinen, - L a feinme, n: r 3-11. - L a ligue, n: r 1, 2. - L e n: r 3-11. journal du bien public, n: r 1-5. Til Fredrika-Bremer-Förbundet insända böcker, Aliiqvist LC: Wicksell: C. Bdåth-Holtnherg, K a r l X V och Louis de Geer. Alb. Bonnier: A. Lutzdegiird, Titania. - E. Key, A.nne Charlotte Leffler. H. Gcber: Fl:. Ilfowitz, Kort siiiidlietslara för kvinnor. - V. Lange, Orn en ofta förekoinmande orsak till ' langsain ocli bristfällig andlig utveckling hos barn.
Lika med oss önskar han att den nya utlåningen skall vara ett lilet försök lill en ny Discont, sådan den bör blifva. Det har icke varit Utskottets mening att 5 å 6 års omsättningar skola äga rum, ty då hade man ganska illa skuldsatt Banken för de upplånta 3 millionerna, för hvilka obligationer utelöpa att betalas antingen efter 2 månaders uppsägning eller å vista. Det har således icke varit Utskottets mening att på den gamla dåliga Discontrörelsen höja maximisumman från 6,ooo R:dr till 20,000 R:dr. För att förekomma farhågan om afslag på det goda man vill tillvägabringa, Den 7 December f. m. 3ig skall jag denna gång icke yrka att min åsigt om maximisumman måtte blifva den gällande, utan heldre förena mig med Herr Tham. Jag vill blott ånyo fästa uppmärksamheten derpå, att vår mening icke är att börja en discontrörelse N:o 2 på samma dåliga sätt som den gamla, d. v. s. på omsättningar på flere år och med vederhäflighetsbevis hvilka ej äro säkra, och mot namn, hvilka Discont-Directionen icke möjligen kan vara i tillfälle att känna, och vedeihäftighetsbetyg af personer, som sjelfva äro utan allt ansvar. Jag ber att Talarne ville förklara om icke detta är deras mening. Jag anhåller om proposition till bifall på mitt förslag, och, som det minst afviker ifrån Utskottets, hoppas jag det får blifva Japropositionen. Hans Exellence Herr Grefven och LandtMarskulken tillkännagaf, att plenum kl. |6 i eftermiddag skulle komma att fortsättas. Hans Exellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde derefter, om icke, ehuru under discussionen fråga uppstått så väl om Varubelåningen, som om Maximi-beloppet, Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att endast hålla sig vid den föredragne punkten, och täckas derefter afgöra frågan om Varubelåningen m. m.
Den Relation, angående Öfver-Styrelsen af Banco-Verket, som Fullmägtige härigenom aflemna, innefattar Fyra Afdelningar, hvilka hvar för sig framställa: Den Första • Redogörelse för de bestämda uppdrag som Banco-Fullmägtige från sednaste Riksdag emottagit. Den Andra.- Behandlingen af eljest förekomtie hufvudsakligare Mål och Arender inom Perioden efter sednaste Banco-Revision. Den Tredje.- Banco-Verkets tillstånd, på grund af dess afslutade Räkenskaper, jemförelsevis sammanfattadt från och med år 1823 till och med år 1827. Och Den Fjerde.- Sådane ämnen, hvilka BancoFullmägtige ansett sig böra vid detta tillfälle anmäla till uppmärksamhet och vederbörlig pröfning, och hvaröfver Utlåtande och Decision afvaktas. Redogörelse för speciela Uppdrag. Skåde-Penning, till glad åminnelse af Deras Kongl. Hiigheter Kronprinsens och Kronprinsessans Förmälning. Att präglas och utde\ las genom Banco-Styrelsens försorg och pä Bankens bekostnad. Rikets Ständers Beslut i detta ämne har blifvit Banco-Fullmägtige meddeladt, dels uti 1823 års Banco - Reglementes 4 Art. 1 Afd. 2 §., och dels genom Protocolls - Utdrag fran Rikets Ständers Banco-Utskott af den 18 October nämnde år. Flere oförmodade hinder, hvilka det ej berott af Banco-Fullmägtige att undanrödja, hafva haft till påföljd att den önskade verkställigheten häraf blifvit nog länge fördröjd.
Enär genom en sådan tillökning i I*jatippalkraft och Nationalförmögenhet, Statens efter Bevili-t ningsgrund utgående inkonisier i den mån Ökas, att grpndräntorne utan afsaknad kunna undvaras, samt förtroendet till Nationens kraft, i både Moraliskt och Ekonomiskt afsgPöde, undanrödjes behofvet, att så tillsägapdes, genom inteckning i jorden försäkra sig om medel till Statens försvar och adminstration, torde, om derjemte ett tidehvarf af stadga i myntvärdet och Allmänna välmågan uppnås, rälta tiden inträffa för fullbordandet af öfvergången från Grundskattstill BevillningsSystemet, hvilken öfvergång, om för så JStats-U t sko t tets Betänkan elen. 2 53 väl skattejordens som den mindre prioriterade frälse-jordens befriande från Grundskatter, en viss Lösen af Egarne erlades, skulle kunna verkställas utan rubb-: liing i egande rätten, och troligen med desto större lätthet, ju mera den under tiden blifvit förberedd, förutsatt att dessa vilkor erfordras för verkställigheten, om den till allmän nytta och utan enskildt lidande skall kunna för sig gå, tror Utskottet sig kunna antaga, att den nu varande tiden icke är dertill lämplig, då Staten ej kan megifva någon förminskning i sine anslag, då icke någon Glass af de skattskyldige kan utan obillighet och dryg känning öfvertaga större eller mindre del af de andras bördor, och då, i anseende till bristande stadga i myntvärdet och mindre liflig penniiige-tcirculation, det å ena sidan är afvigt för Staten och dess rätts innehafvare, att varuvärdet i vissa fall bibehålies såsom beräkningsgrund för intrader och utskylder, och å andra sidan kan vara lika behöfligt och lättande för Jordbrukaren, att i de fall då penningar icke kunna anskaffas, få en del af sine utlagor in natura utgöra.
— Dessa varor bura således till sin natur noga bestämmas och emot en Tuilafgift af högst 15 procent till införsel i Riket tillåtas: en afgift som helt och hållet skall förekomma Lurendrejeri och Tullförsnillning, då deremot en högre, befordrar etti!era. — Men att i sitt liela upphäfva prohibitiv-Sysfeinet, vore i min tanka högst farligt, i afseende på den allmänna industrien , som I vårt land. i sednare .åren betydligen tilltagit. Om jag såsom exempel vill åberopa mig på min'egen hembygd Halland, så måste hvarje kännare deraf, och sann Patriot medge mig, att denna province af Sverige, kanske af BavillnlTtgs.TJtsiottets Btiänkartdsn. 173 elen anledning i synnerhet, att innevånarne ii ro behöfvande, i den mån tilltagit i slöjder och förfärdigande af Fabrikater i Ylle, Bomull och Finne, att något, behof af utländska varor ej gifves ; ty att ibland c-n folkmängd af 70 å 80-000 rnenniskor, någre få Ståndspersoner deraf betjena sig, bör icke komma i betraktande. — Deremot förfärdigas årligen, utom hvad. Länets Innevåna* re sjelfve förbruka, 2 å 3000 stycken gröfre kläden eller vallmar, ett betydligt partie ullstrumpor, finare och gröfre bomullstyger, ordinaira lärfter och dräll ; och ck-t är således på grund häraf, som jag vågar anse en fri införsel af dy. lika varor skyldig för Riket. Hvad finare Fabrrkatcr angar, så tror jag visst liksom mången annan Ståndsperson, som sig deraf betjenar , att vare Fabrikanter deraf ega en icke obetydlig förtjenst; att utländske Fabrikanter utan tvifvél kunna undersälja våra egne , och änteligen. att ett betydligt partie varor införas I Riket utan afgift till Staten , derför ; att consurntionen torde vara större än tillverk-ningarne.
Ehuru häraf visar sig, att af ifrågavarande anslag, såsom afsedt så väl lör resestipendiers som för läroböckers och lärda verks utgifvande, nog stor andel blifvit för del förra föremålet använd, saknar likväl Utskottet anledning alt derföre förorda en så beskaffad förändring af sältet för medlens handhafvande, som motionären föreslagit, liksom Utskottet, hvad beloppet af detta anslag angår, icke funnit skäl att nu, på enskild motionärs framställning, föreslå någon förhöjning deraf. Beträffande åter frågan om anslagets förändring tili reservations-anslag, hvarom äfven Rikets Ständers år 1855 församlade revisorer hemställt, anser sig Utskottet ega skäl alt en sådan förändring tillstyrka. Utskottet hemställer alltså, att, jemte del den väckta motionen i öfrigt lemnäs utan afseende, Rikets Ständer må låta nuvarande anslag lill resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande såsom reservations-anslag i Riks-staten uppföras. 76:o. I följd af Kongl. Maj:ls i sammanhang med frågan om löneförbättringar för rikets embetsoch tjenstemän gjorda framställning, alt de hittills till dem utgående ljuspenningar skola försvinna, har Kongl. Majit föreslagit, att 8:de Hufvud-titelns förslags-anslag för skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus måtte minskas med Bih. lill H. St. 4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 2 Haft. 13 98 Stats-Ulskotlels Utlåtande N:o i i8. det belopp, som hittills derifrån till ljuspenningar utgått, eller 1,960 R:dr R:mt; oell tillstyrker Utskottet, alt berörde förslags-anslag, nu utgörande 12,554 R:dr 42 sk. 6 r:st.