Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad beträffer den närmare undersökning om skogarnas och skogsmarkens beskaffenhet i vestra Wermland, som Hr von Koch påfordrar, så tror jag att, om han likasom jag läst den ganska . omständeliga berättelse med dertill hörande tabell, som extra Ofverjägaren Norrby afgifvit, ang:de den af honom förlidet år verkställda undersökning å berörde skogar, och likasom jag hade känt denne tjenstemans pålitlighet samt att han derlörinnan i flera år varit boende i den orten och både i tjensteväg och efter enskilda 'uppdrag haft förrättningar på många af dessa skogar, så skulle Hr von Koch säkerligen skänkt hans undersökning större förtroende än som skett. Skulle nu, hvad jag likväl bestrider, en närmare undersökning än denna erfordras för att med full noggrannhet få reda på berörde skogars och skogsmarkers beskalfenhet, så bör dervid tillgå såsom brukligt är vid en skogs indelning till planmessig afbrukning, eller sålunda att hvarje träd mates, klassificeras och förtecknas samt marken på karta alfattas och graderas, — ett kostsamt arbete, som jag, hvilken så ofta genomrest nämnde trakter, tror icke kunna gifva bättre, utan snarare sämre resultat än extra Ofverjägaren Norrbys undersökning för dem, som vilja uti vesterlandets skogar finna så stora tillgångar. Jag kan ej undgå anmärka, att om sådane skogstillgångar verkligen der funnos, i följd hvaraf det skulle för allmogen i den orten blifva stor fördel att kunna till bergslagen försälja en myckenhet kol efter flere rörs högre pris för stigen än bruksegare i vesterlandet förmå betala, så hade den af flere Riksdagsfullmäktige undertecknade och i Riks-St:n utdelade afhandling, hvari 112 Den 17 Januari. möjligheten för bergslagen att på norra banan hemta kol från bergslagen och på samma gång dit sända malm och tackjern till förädling bestrides samt södra bansträckningen förordas, säkerligen icke blifvit, såsom skett, underskrifven af Bonde-St:s riksdagsmän från vestra Wermland. Härmed synes mig obehöfligheten af den påyrkade närmare undersökningen å förenämnde skogar vara tillräckligen visad.
Frälset komme att deltaga i skjuts och prestgård sbyggnad samt i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län jemväl i kyrkobyggnad och vägunderhåll. Skyldigheten att utgöra gästgifveriskjuts vore härvid den vigtigaste oeh hvars åtagande lör de hemman, som derifrån nu njuta befrielse, skulle medföra så stor tillökning i onera, att det, under närvarande förhållanden, måhända icke kan ifrågasättas; men, om endast deruti hinder ansåges möta, kunde den åsyftade förenklingsåtgärden ändock utföras, så Iramt dervid stadgades, att de hemman, som då lagligen voro från nämnde onera befriade, äfven framgent egde att njuta denna befrielse till godo. Hvad beträffar deltagandet i prestgårdsbyggnad; så synes detta vara med billighet fullt öfverensstämmande, enär 17 något giltigt skäl icke finnes, hvarföre de uti en församling belägna Säterier, Ladugårdar samt afhysta Rä och Rörs hemman skola, till öfriga hemmans ökade tunga, njuta befrielse ifrån ett onus, som är tillkommet med afseende å församlingens alla medlemmars religionsvård, hvadan det ock ofta har inträffat, att, åtminstone i mindre församlingar, egare af jord utaf nyssnämnde natur frivilligt härutinnan biträdt de öfrige. Varande ock genom Kongl. Resolutionen å Allmogens besvär af år 1727 förklaradt, alt Kongl. Majit förmodade att i små pastorater Sätesgårds torpare deruti deltaga. Åtagandet af berörde skyldighet, der sådan åligger församlingarne, komme ej heller att medföra någon årlig kostnad, och det vore endast med långa mellantider, eller då nybyggnad erfordrades, som väsendtligare utgift kunde uppstå. Vidkommande skyldigheten för det ypperligare Frälset inom de fyra här ofvan serskildt omnämnde provinserne att deltaga i kyrkobyggnad, så skulle den icke kunna förorsaka någon serdeles tunga, då kyrkorne i dessa provinser hafva så betydliga tionde-anslag, att deras byggnad och underhåll dermed vanligen bekostas, och gäller för öfrigt, i fråga om billigheten af nämnde egendomars delaktighet i dylik byggnad, hvad här förut i afseede å prestgårds byggnad är yttradt.
S. D. Efter förnyad föredragning af B evillnings-TJt skottets Utlåtande, N:o 44, i anledning al anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 34, angående bestämmandet af årlig Bevillning å Caracters-Fullmagter, som hädanefter meddelas, blef Betänkandet N:o 3\ bifallet. S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 3y, angående stadgande i Bevillnings-Förordningen, i afseende å centonalens öfverllyttning på allmänna Bevillningen, hvilket Memorial bifölls. S. D. Föredrogos i ett sammanhang Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:o io3, i anledning af väckta motioner, om åtskilliga förändringar i Författningarne, rörande Bergsoch Jernhandleringen i Riket, och ytterligare Betänkandet, N:o 135, i samma ämne: Förstnämnde Betänkande, med de dervid uti det senare gjorda förändringar och tillägg, gillades, endast med iakttagande deraf, att slutperioden af 3:dje punkten, mom. a, må undfå denna lydelse: ”att Rikets Ständer anse äfven, att, hvad af Kongl. Maj:t på dessa grunder, rörande Beskattningen, i Nåder föreskrifves, mätte, utan hinder för dess tillämp - 20 Prot. Ucdr. d. 4 Dec. 1854* ning under tiden ^ nästkommande
Frölich borde vara den siste att tillåta sig en sådan anmärkning. I afseende på hvad Hr Grefven i öfrigt anmärkt och särdeles slolet af hans yttrande, hvilket angår det af R. St., på grund af Ekon.Utsk:s betänk, fattade beslut, att anhålla lios K. M. om utfärdande af en författning, som redan år l835 blifvit utfärdad; så får jag nämna, att sådana förändringar redan tillförene vid flera tillfällen ägt rum, dels i Exped.Utsk., och dels, då Utsk. sådant uraktlåtit, på anmälan af någon ledamot inom RiksStm. Sednast inträffade detta i fråga om den und. skrifvelsen rör:de K. förbudet emot dueller och slagsmål. LagUtsk. hade då bland annat föreslagit följande redaction: ”För delaktighet i envig vare straff, såsom i allmänna lagen utsatt är.” Nu finnes ej något straff för delaktighet i dueller och slagsmål i allm. lagen stadgadt. Då Exped.Utsk:s förslag här justerades, blefvo likväl, på anmärkn. af en Utsk:s-ledamot, Hr Lilijenstolpe, de orden ”för delaktighet i m i ss g e r n i n g a r” tillsatta till uttrycket ”i allmänna lagen,” hvarigenom således ordalydelsen blef helt och hållet förändrad och derjemte äfven sjelfva meningen. När en sådan förändring för omkring 8 dagar sedan kunde göras, så inser jag ej hvarför icke äfven nu en dylik förändring kunde ske, nemi. så att R. St. anhålla hos K. M. om utfärdande af euahanda före - Den 20 F e h »• u a r i f. m. 477 skrifter för Stockholms stads thea t rar, som de, hvilka redan blifvit för landsorterna år i835 utfärdade. Då, såsom jag vill påminna mig, Hr von Hartmansdorff år 1835 var tillförordnad holcanceller, får jag vördsamt anhålla, att han ville upplysa huruvida icke verkligen ett sådant påbud redan då utkom. Ilvad Gr.
g-abrtfäs odj ^anbtmcrfäsSSetjentng ©nffilbe pcrfonerS ©etjentng ©ttterfe perfoncr, forn äro fine egne ®umma oo oo oo ooo ooo Slutat ©fatt» ffytbige efter 2:bra Sitt. 0000 000 000 000 00 00 0000 0000 (24) Settiffn. Stntccfningar för bcräfnaitbet af ScttnUntng. 5" ö — . «■* c?? c& -fr 20 ©ct <f5u3, Soutter, ©tabbiorb ut. nt. 8 r-S or 20,000 00 — 2,000 0 — 22,000 00 Jinfontfl af Ifjanbel otty Slöretfe. iS § 5 h © p Slfgtft af <f?anbet, fjfa&rifSs edf annan röretfc. Sam (26) &ittf;et SciintfH.sgömbitm^cn 1855. Sätt för ar 18 (28) Safflor Seitnffn. ^Brotbntngen 1855. I ©arn ninn brag öfwer £ayerittj}S Satt för ar 18 SS Vt Sädens peter. Vi Qmat SS Vt »fällt «r (SntBete od) srjtitfi. Sif Söttesinfomfi från 200 ttd od) titeb 300 9i:br, å 32 ff. Vi tO SS Sif 8öne SS Sif 8one Vt to SS Sif Söncsinfomfi från 1,000 tid od) mcb 1,100 fR:br, å 8 9i:br 32 ff. SS SS 13 69 fO V) o r> o T*3 rs Zz Sätt för ar 18 C» fa r-t — * r-t © ■ <3S O •a.- Cö Jt Oi 2*®i 3 c » Ä ss s-£
Men som en borrt-arrenäsraä Egendom alltid kan för-» sällås för Borgenärers räkning lil desi ungefärliga warde utan allt jadanc wilkor, och der ankommer pä dem, som wälja Upbördsman, Förmyndare och Föreståndare, at bertil «kse redeUga män, samt ac genom särskilldca förbehåll och äswen ipseieli» inteckningar befästa säkerheten af de medel, stm dem anförtros, sä wägar lag sä mycket inera kilstyrka, ar äswen ofwanberörde och andra priorirersäs fordringar icke mä werka LandtboOolnraÄms uphäfwande, som detta wore er säkerhetsmått, utan ändamål, da en bedrägelig Förnwndars eller Upbördsman, som wille skingra sin Egendom, ager förut en »vidsträcktare magt bertil. Lag-Utskottet har tilstyrkt at äswen i anseende til Hus och Jord i Staden Lagens Förordnande, at Köp bryter Legostämma, mätte uphäfwas. Da detta ämne icke innefattas i Kongl. Maj:ts Nådiga kl-op>o1iiir>n, som endast har afseende pä ärrenäs-LonlosN om fast Egendom a Landet, och någon betydelig olägenhet icke synes sölja af en mindre säkerhet för beståndet af Lego» afhandlingar om Stads »Egendom, sa tror jag, at det tvid Lagens stadgande härom i XVI. Eap. 15. §» Jorda-Balken ma tils widare bero. Friherre vs 6ssr, varl. Jag erkänner upriktigt, at jag ej är Lagkarl, och har föga kundskaper uti ämnen as sadan beskaffenhet, som detta. Men såsom jag fattat, hwad i förenämnva staga blifwit yk« rädt, tror jag, at Grefwe koliss och Herr vs^onstol-. xss förslag äro wäl grundade och propon-war alltsä bisa ll deruppå. Mm uti hwad m ward Ledamot yrkar ^ z9-> - -> at ej nägok förbehåll mä i ärrenäs.
St:r sålunda äro i tillfälle att genom ett passande understöd åt ÖfverDirektören v. Sydows enka oeh barn egna den bortgångne förtjente embetsmannens minne en välvilja, som icke kunnat komma honom personligen till godo, tager jag mig friheten föreslå, att E. St:r behagade åt OfverDirektören v. Sydows efterlemnade enka, Margrethe Ekelund, och hans med henne sammanaflade dotter, Amalia v. Sydow, anslå ett pensionsbelopp af 750 Edr Ernt årligen, deraf enkan och dottern torde få åtnjuta hälften hvardera, den förra så länge hon lefver i enkostånd, och den sednare så länge hon förblifver ogift. lien 10 Oktober. Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte varda till Uöglofl. StatsUtskis handläggning hänvisad. Denna motion remitterades till StatsUtsk. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 3 och 7 dennes på bordet lagda Memorial N:o 34, med förslag till ändring uti 17 och 22 §§:ne Reg:sF:n, åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter. Hr Cederschiöld, Gustaf: Innan jag yttrar mig i hufvud saken, tillåter jag mig att anmärka en oriktig upgift, som förekommer uti Const.Utsk:s nu förev:de Memorial, — ett misstag, som lemnar ett ytterligare bevis derom huru liitt statistiska siffror kunna förvilla den, hvilken om sjelfva ämnet icke eger fullständig specialkunskap. Den af mig åsyftade oriktiga upgift rörer antalet af de till Högsta Domstolen under en viss tidrymd inkomna mål, och förekommer på sid. 3 i Memorialet. Utsk. yttrar sig sålunda: »Det lyckliga förhållande, att Högsta
Emellan hvarje rörelse bör man söka ett ögonblicks hvila, och som en bestämd regel gäller, att man aldrig bör fordra en större kraftansträngning af den ena muskeln utan att den motsvarande får en liknande motion. Hvad det går ut på, är en allsidig utveckling; derför bör såväl höger som venster hand användas lika mycket. Det är ju ej allenast armen, som påverkas, utan hela den sida, på hvilken armen är belägen, utvecklas genom dess rörelser. Den gamla historien om att en menniska är » vensterhändt », derför att hon brukar sin venstra hand, borde räknas till sagorna, förutsatt väl, att hon äfven kan använda den högra. All den snedhet, man nu för tiden hör så ofta talas om, ha de små barnen endast sällan från födseln, utan den stammar i regel från fel vid skolundervisningen, under hvilken de på många håll få sitta ungefär som de vilja, och det blir oftast med en och samma hand under hufvudet, eller från de otaliga skriflektionerna under de första åren i skolan. Skola de små flickorna och gossarne ha så många skrifoch räknetimmar, så låt dem då i Guds namn skrifva med båda händerna. Äfven i hemmen böra föräldrarne beständigt vaka öfver sina barns ställning och hållning. Får — får inte! Fig. 10. sträckta benen så långt och högt till baka som möjligt. Den ställning kroppen dervid kommer att intaga liknar halfmånen i nedan. Nackens och ryggens muskler samt i synnerhet benens sträckmuskler bli gynsamt utvecklade genom denna rörelse, och den, som har en mindre god hållning, bör genom denna öfning söka hjelp derför. d) (Fig. Tvärsträckhängning 11.) med knä- och fotböjning. Man ställer sig under stången med front Kg. 11. mot dörrposten. Stången omfattas med en hand från hvarje sida, och, i det skuldrornas tvärställning gent emot stången bibehållas, intages sträckhängning. Utan att böja höftlederna böjas de slutna benen så starkt i knälederna, att skenbenen komma i vågrät ställning. Nu böjes och sträckes fotleden omkring 10 gånger. Bålen måste hållas alldeles stilia i den lodräta ställningen. Skuldrorna få ej skjutas upp, ej heller knäen föras fram.
Visserligen är det sannt, att några få gånger inträffat, att handlingar förkommit, och att Domare tillåtit införande i tidningarne af kungörelse om klanders anmälande inom viss tid. Detta är likväl endast en nödfallshjelp, men genom det nu föreslagna stadgandet blir detta och andra utvägar, att nästan på hvad sätt som hälst styrka sin åtkomst, en bestämd rätt. — Man skall då ej göra sig så mycket besvär att anskaffa rigtiga åtkomsthandlingar, utan genom vittnens skriftliga intyg, upptagande Den 9 Februarii f. m. 7 af Nämndens intyg och dylikt söka styrka sin rätt. Huru vådligt detta kunde blifva för äganderätten, behöfver jag ej nämna. Något måste ju ändå alltid lemnäs åt Domarens pröfning. Det är i afsigt att göra honom beroende endast af lagen och formen» som jag tror att man någon gång går för långt, emedan derigenom inträffar motsattsen af hvad man önskar—det fullkomligaste godtycke under formernas skygd. Jag tror, att om det stadgande, som nu är föreslagit, skulle antagas, blefve första följden, det man insåg nödvändigheten deraf, att vissa bevisningssätt ej fingo beg3gnas. De blefvo ganska många, och lika många skulle lagförklaringarne, som förbjödo dem, blifva. Jag anhåller på dessa grunder om återremis af Betänkandet. Herr Tham, Wolrath: Genom flere uppkomne rättegångar, härflutne från den mindre noggrannhet, som i anledning af lagens stadgande iakttogs vid domstolarne med lagfart å fast egendom före år i8o5-, blef lagstiftaren föranledd, att utfärda dea nyttiga Förklaringen af den i4 Maji nyssnämnde år. En värd talare har redan förut i grunden utvecklat detta ämne. Jag tror det vara nödigt, att vidmagthålla ett stadgande, som föranleder säljare, att bereda sig ordentliga åtkomsthandlingar, och köpare att noga tillse deras riktighet. Det bibehåller säkerheten och förtroendet, så 8 Den 9 Februarii f. m. mycket mera, som det innehåller, huru man skall försäkra sig om bevisningen, då det säger, att handlingarne skola uppvisas. Det är blott fråga om de handlingar, som kunna bevisa åtkomsten.
St. hos Konungen begära, det han ej måtte inkalla vissa personer i Rådet; men jag kan icke föreställa mig, att Konungen skulle så besynnerligt bedomina sin egen och sin Regerings ställning, att Han till sina rådgifvare återkallar män, mot hvilka så betänkliga anmärkntr blifvit gjorda och ett så betänkligt missnöje i åtskilliga former yttrat sig. Jag tror således icke, att efter de sednare årens erfarenhet man kan befara, att konungamakten till den grad skulle äfventyra sig sjelf, att hon gjorde ett sådant försök. —- Hr f. d. Hofcancelleren von Hartmansdorff har yrkat en annan sats, den jag äfven ber att få skärskåda, den nemi att Hofcancelleren icke enl. grundlagen skulle vara ansvarig inför Ständerna för sina åtgärder emot tryckfriheten. Deltä vill ingenting annat säga, än att han skulle vara oansvarig, ty jag ser icke för hvilken annan lian skulle 9 H. 14 ldG Den i Ju li c. m. vara ansvarig, när nemi. hans yttranden och råd uro dolda i det endast för Const.Utsk. tillgängliga Statsrådets protocoll. Jag föreställer mig icke möjligheten af, att de yttranden flofcancelleren. såsom ledamot af Konungens Conselj afgifvit till Statsrådets pro t. skulle kunna vara undandragna granskning derföre att de arigingo de ömtåligaste af alla frågor, nemi. rörtde tryckfriheten. Också har vid de förändringar i Conseljens inrättning, som vid denna riksdag blifvit beslutade, Hofcancellerens befattning öfverflyttals på Just.Statministern; och det är svårt föreställa sig, att denne embetsman skulle kunna med iner fog än sina colleger undandraga sig constitutionel ansvarighet för sådana mått och steg, angtde tryckfriheten, som i Conseljen anmälas och kräfva dess sanction. Jag förundrar mig öfver och gillar icke, att Const.Utsk., hvad tidnings-indragningarna (1838) angår, kastat skulden ensamt på f. d. tillförordn.
Maj afläten skrifvelse hafva FuIImägtige i Riksgälds-kontoret erinrat, huruledes Rikets sednast församlade Ständer beslutat att, sedan ej mindre Riksarkivets än äfven Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets akademiens samlingar blifvit förflyttade från huset N:o 2, eller för detta Ridderstolpeska huset, vid Skeppsbron, samma egendom borde öfverlemnas till Fullmägtige i Riksgäldskontoret, som skulle ega att å offentlig auktion försälja densamma, under förbehåll att försäljningssumman ej finge understiga egendomens till 120,000 R:dr uppskattade värde. Sedan bemälde Fullmägtige af sådan anledning i sistlidne Februari månad hos Ofverintendehts-embetet gjort förfrågan, huruvida något hinder mötte mot husets öfverlemnande till Fullmägtiges disposition, samt Fullmägtige härpå fått emottaga det svar, att Ofverintendents-embetet erhållit Kongl. Maj:ts nådiga befallning att, efter anställd undersökning och besigtning af ifrågavarande egendom, till Kongl. Maj:t inkomma med förslag och kostnadsberäkning för egendomens försättande i sådant skick, att densamma kunde framgent användas för något Statens behof; hade Kongl. Maj:t genom nådig skrifvelse af den 20 sistlidne April delgifvit Fullmägtige innehållet af ett utaf Ofverintendentsembetet i detta ämne till Kongl. Maj:t aflåtet underdånigt memorial samt jemväl till Fullmägtige öfverlemnat en af Ofverintendents-embetet uppgjord ritning med dertill hörande kostnadsförslag, på det, med ledning af dessa handlingar, hos Fullmägtige kunde komma under öfvervägande, huruvida icke för närvarande, och intilldess näst sammanträdande riksdag blifvit i tillfälle att taga frågan under förnyadt öfvervägande, med denna egendoms försäljning borde anstå. Och hafva Fullmägtige, som ansett sig böra lemna Stats-Utskottet kännedom om innehållet af berörda nådiga Bref, på det Utskottet Bill. till R. St.
Herr Borgmästaren Kjellander har ock anmärkt, att då Utskottet i föreslagna nya redactionen af 4 Mom. utaf 14 §. uti Concöurs-Stadgan bestämt, det en bedräglig gäldenär, hvars tillgångar , sedan deras verkliga belopp är utrönt eller influtit, icke uppgå till —rdelar af skulden, bör genast häktas och straffas efter 15 §. i samma stadga, deraf blefve en följd, att Domaren borde vara angelägen att fästa én noggrann uppmärksamhet på den afträdda egendomens rätta värde, heldst på denna omständighet - Den 7 Juli. 821! dighet gäldenärens väl 1 så betydlig mån komine att bero; i anledning hvaraf Herr Borgina» staren tillstyrkt, att Domaren bör genom säkra Bouppteckningsoch Värderingsman låta berörde värde utröna, som sedan blefve grunden för dess meddelande beslut, likasom ock Herr Borgmästaren ansett att den gäldenär, som oredligen förfarit och således, enligt föreslagne stadgandet i 3 Mom. af nyss besagde §., icke bör kunna till publik tjenst befordras eller kan komma under val till förrättningar som innebära Medborgerligt förtroende, icke eller bör kunna bibehållas vid det publika Embete eller tjenst han innehar. Ä Båda dessa anmärkningar, såsom i Utskottets tanka på goda skäl grundade , finner Utskottet sig böra gilla och antaga, hvarföre Utskottet ock föreslår följande ändring och tillägg uti de förut till pröfning framställda redactioner, nemligen: uti 3 Morn. efter de orden ’’på fri fot vara fafJ ’’blifve han ej till publik syssla eller förrättning antagen , samt om han innehar sådant Embete eller tjenst eller har uppbörd om händer, varde derifrån skild.” Och vid 4 Mom. efter ordet belopp ”genom af Domaren tillförordnade säkra Bouppteckningsoch Värderingsman är utrönt eller ock influtit” 8Cc.
De som vistas utomlands skall inom ett år anmäla sig till Våra på främmande orter varande agenter och konsuler. De som rymt från krigsmakten skall befrias från straff för rymningen, men genast inställa sig vid sitt regemente. Från denna allmänna förskoning är de alldeles uteslutna, som begått smädelse mot Gud och gjort avfall från den rena evangeliska läran, begått förräderi mot Rikets säkerhet, lastligt talat emot Oss, gjort myteri och uppror, de som begått mordbrand, mord och dråp, slag mot föräldrar, rån och röveri, blodskam, svek och bedrägeri mot kronan och banken, de som är dömda till livstid och slutligen de som begått stöld. Detta har Överståthållaren i Stockholm och Landshövdingarna att rätta sig efter. Norrköpings Slott den 3 april 1800. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående tullfri införsel av utländsk spannmål, Stockholm 12 maj 1800. Kungl Maj: t har i nådigt brev av den 24 april funnit för gott att bevilja tullfrihet för utländsk spannmål som kommer med ineller utländska fartyg. Stockholm den 12 maj 1800. A F KRUCK. Förordning av den i handelsbalken utsatta tid, vilken fordringar mellan enskilda kunna bliva gällande, Norrköpings slott på rikssalen den 13 juni 1800. En icke krävd fordran kan ligga vilande enligt lag i 20 år. Detta har gett upphov till många rättegångar, då man på grund av den långa tiden inte riktigt vetat vad som gällt från början. Under så lång tid förändras mycket, folk kan dö, flytta och andra händelser uppkomma, som gör att arvingar och sterbhus inte riktigt kan få rätta upplysningar. Preskriptionstiden skall nu vara 10 år. De fordringar som gjordes för länge sedan skall gälla, men för nya skall tiden halveras. Norrköpings slott den 13 juni 1800. GUSTAF ADOLPH Förordning på vad sätt med städsel och lega av jord på landet hädanefter förhållas bör, Norrköpings slott den 13 juni 1800. I andra länder där jordbruket nått en högre höjd än i Sverige gäller att arrendatorerna eller landboerna har en säkrare ställning än här. Våra arrendekontrakt har givit jordägaren sådana fördelar, som med lagligen gjorda avtal icke är förenliga.