Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har synts mig klart, att samma grunder böra för afsöndring af jord få gälla som vid hemmansklyfning i allmänhet. Vissa olikheter måste uppkomma, derigenom att klyfningen står under hemmantal, men 5a D c 11 3 Februari c. in. afsöndringen icke under lie minan t al. Hvad sjelfva nfsöndringen beträffar, så tror jag att det är nödigt att alla de parters rätt, som kunna uppträda i en sådan fråga, bör vara bevakad. Vid afsöndring af jord maste afses: i:o Statens eller det allmännas rätt; 2:0 den hemmansägares, som sitter på sjelfva hemmanet; och 3:o communens. Statens rätt ligger i främsta rummet i beskattningen. Jag kan tänka mig den möjlighet, att en hemmansägare ieke frågar efter morgondagen utan afyttrar för en stickstyfver den ena jordbiten efter den andra, under det alt hemmanet bibehåller alla skatter och onera. Man aflägsnar sig derifrån genom dödsfall eller på annat sätt, och då står hemmanet öde. Staten förlorar sin skatt. De afsöndrade delarne betala ingen skatt, emedan dem icke är ålagdl någon sådan. Det andra är, att hans efterkommande sättas i nödvändighet att antingen gå från sina hemman eller ock finna sig utarmade genom allmänna onera. Det tredje är communen. Det är icke utan att man kunde åberopa flera exempel alt communer, som icke ägt någon rätt att bevaka sin rättvisa fordran, ohörda se den ena inflyttningen efter den andra. I allmänhet tror jag enligt den erfarenhet jag äger, men synnerligast att dömma af hvad jag hört under riksdagen af ledamöter utaf BondeSt., att hemmansklyfningen aldrig medfört sådana olägenheter, sorn jordafsöndringen. De af 15ondeSt:s ledamöter, som jag rådfrågat, hafva i allmänhet yttrat, att hela det 2tdra capitlet vore de missnöjda med, just derföre att det capitlet skyddar den öfverdrifna afsöndringen. Jag tror på en annan sida, att det finnes rättsfrågor äfven för dem, som vilja förvärfva sig något. Jag tror alt deras rätt måste bevaras. Jag tror att Utsk:n lill en del följt denna åsigt och sökt göra lösningsrätt gällande.
Då, enligt hvad sålunda är vordet i nåder tillkännagifvet och ett till Kongl. Stats kontoret den 11 November 1850 aflåtet nådigt Bref jemväl innehåller, Kongl. Maj:t redan fattat beslut i afseende å indragningen af de 54.j tunnor spanmål, som äro anslagne till skolmästaren och frieleverna vid Lycksele skola, anser Utskottet någon åtgärd ej kunna Stats-Vtskottets Utlåtande N:o 51, Litt. A. 43 af Utskottet föreslås. Uti Kongl. Majrts nådiga Proposition och nyssnämnde nädiga Bref, yttras emellertid, att för Lappmarks Ecklesiastik-verk numera icke förekommer å Riksstaten något spanmålsanslag; men då häraf möjligen skulle kunna dragas den slutsats, att återstoden af de i Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 28 November 1835 omförmälde, till disposition in natura bibehållne 174 tunnor spanmål eller, sedan förstberörde 54j tunnor afräknats, 119j tunnor, numera icke fortfarande utgår, har Utskottet trott sig böra upplysningsvis meddela, att förhållandet icke är i allo sådant, enär kronoräkenskaperna visa, att å tiondespanmålen blifvit, under titel Clereci-staten, afförde till pastorerne i Fölinge, Hede och Gelivare, tillsammans 70 tunnor att å ordinarie räntan under titel: Lappmarks ecklesiastikverk afförts till underhåll af fri-elever vid Lycksele skola 24£ dito hvilka 24^ tunnor utgå af Skytteska donationshemmanen, hvars öfriga räntor äro indragna till kronan; att af de, enligt utredning i Stats-utskottets utlåtande n:o 88 vid 1834 —'1835 årens riksdag, från Arnäs kyrkoherberge såsom inkomst påräknade, i statens räkenskaper ej serskildt synlige 79^ tunnor, fortfarande utgå, enligt specialstaten för Lappmarks Ecklesiastik-verk, till Skolmästaren i Lycksele .
Dermed tror jag att liela denna punkt kan vara afslutad, och den återstående punkten vill jag högeligen bifalla i hvad på mig ankommer. Frih. Cederström: Jag skulle instämma med Hr von Hohenhausen, i händelse det nu vore tillfälle att öfverlägga om det reglemente för Bankens utlåning, sorn skall af R. St. fastställas; men sorn delta ej nu är under pröfning, och icke heller i afseende på Riksg.cont. det reglemente, hvarmed Utsk. i sitt utlåt, har förklarat sig framdeles vilja inkomma, såsom ett föremål för R. St:s pröfning och öfverläggning, så kan jag, för min del, ej annat än tillstyrka, att R. o. Ad. helt och hållet uppskjuter med detta beslut, intilldess reglementena för Banken och Riksg.cont. kommit under pröfning. Då blir det tillfälle att jemka dem ömsesidigt, och då skulle jag vara af samma tanke som Hr von Hohenhausen, att lånebestyren böra finnas på ett enda ställe, eller R. St:s Bank, och att Riksg.cont. endast bör emottaga de inflytande medlen. Jag anhåller om propos. derpå, att denna del af betänk, mätte få uppskjutas, intilldess StalsUtsk. inkommit med förslag till instruetion och reglemente för Banken och Riksg.contoret. Frih. Sprengtportens anmärka, i afseende på den ovisshet, hvari StatsUtsk. skulle sväfva vid upprättande af ifråga var. förslag till reglemente för Riksg.cont., finner jag för min del vara af alldeles ingen svårighet. Det följer af sig sjelft, att Utsk., förden händelse att R. St. skulle bifalla hvad Utsk. här framställt, afgifver de förslag, som anses lämpliga, och förden händelsen, att R. St. icke gifva de föreskrifter, som här äro framställda, så får Utsk. afgifva de förslag, som i sådant afseende äro nödiga, och då antages naturligtvis det alternativ, som på grund af R. St;s beslut endast blir en nödvändig följd. Hr Lefren:
Professorn gjorde en afvärjande rörelse: » Useh, de pojkarne, gemena slynglar hvarenda en, beklagar er, unge man, beklagar på det högsta. » Knut smålog åter; » det skulle nog gå, » menade han hurtigt. Han hade ungdomens djärfva tro på till och med det omöjligas möjlighet. Vid afskedet sade professorn torrt, att gårdsrummet stod ledigt för honom, om han ville komma in till hösten; det var inte nå- gon synnerligt vänlig inbjudning, men Knut tog den så och tackade på sitt eget hjärtliga sätt, och jungfru Fina, som stod i tamburen med kappsäcken, bedyrade tyst för sig själf, att » maken till den gossen fanns inte på den gröna jorden ». (Forts. o. slut i nästa n:r.) Att stå vid sitt ord. Smånotiser för kvinnovärlden. vem älskar icke en rättskaffens, genomärlig karaktär, och hvem önskar icke vara omgifven af personer, som han kan sätta fullkomligt förtroende till! Dödsfall. Fru Nanna Stridbeck afled här i Stockholm den 24 januari, något öfver 74 år gammal. Fru Stridbeck, en intelligent och hjärtegod kvinna, var moder till aflidne skalden Edvard Bäckström. All den ömhet och kärlek, hvarmed en moder kan omfatta sin ende son, ägnade hon honom under hans lefnad. Hans framgång i lifvet och på skaldebanan var också hennes största lycka. Under hans periodvis återkommande sjukdom vek hon aldrig från hans sida. Utom denne sin son egde hon en dotter, gift med en af de aderton i Svenska akademien, prof. And. Andersson. Men huru vinnes ett sådant förtroende? Vanligen icke genom någon storslagen handling, utan i stället genom troheten i det lilla, genom den omutliga sanningskärlek, som visar sig i hvardagslifvets mångahanda bestyr. Mången anses rättänkande och sanningsenlig i det stora hela, men hur är det i småsaker, dessa små händelser, hvaraf hela lifvet är uppfylldt? Kanske tycker han, att det eller det är intet att fästa sig vid, eller han tänkei icke på, om han begår en liten, liten osanning. Och dock kan denna åstadkomma mycket ondt.
Sedan Hr von Koch begärt votering, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. egde att afgöra, huruvida kontrapropos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta antagande af Borgare-St:s inbjudning utan förändring eller antagande af samma inbjudning, med de af Hr von Koch föreslagna förändringar. Hr von Koch: Jag anhåller, att mitt förslag måtte blifva kontrapropos. Hr Gr. o. Landtm, framställde härefter propos. derå, att vid den blifvande voteringen kontraproposm skulle omfatta in - Den 3 December e. m. 303 bjudningens antagande med Hr von Köchs deri föreslagna ändringar, och utföllo svaren å denna propos. med många nej, blandade med ja, hvarjemte anmälte sig och yttrade Gr. Wachtmeister: Jag får anhålla, att Borgare-St:s inbjudning måtte blifva kontrapropos. Hr Gr. o. Landtm, hemställde nu, huruvida R. o. Ad. till kontrapropos. vid den blifvande voteringen ville antaga bifall till oftaberörde inbjudning, utan förändring, och då dertill svarades många ja jemte åtskilliga nej. förklarades ja hafva varit öfvervägande. Hr von Koch begärde votering ang:de kontrapropos:ns innehåll. Uppsattes och justerades följande förslag till voter:s-propos.: »Den som till kontrapropos. vid blifvande votering om afslag å Borgare-St:s inbjudning rörande nedsättande af ett särskildt Utsk. för läroverksfrågans behandling, antager bifall till samma inbjudning, röstar Ja | Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontrapropos. vid den ifrågav:de voteringen bifall till förenämnda inbjudning med de af Hr von Koch deruti föreslagna förändringar.» Voteringen företogs härefter och efter dess slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 60. Nej — 42.
N:o 148, Presteoch BondeStrn, enl. ankomne prot.-utdrag likasom R. o. Åd. bifallit hvad Utsk. uti de ifrågavrde momme hemställt; hvarefter R. o. Ad. fann BorgareStrs förevrde inbjudning ej föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs Vällofl. BorgareSirs, genom dess den 3 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 437, medelade inbjudning till MedStrn att förena sig i det vid föredragningen af StatsUtsk:s Utljit. N:o 148, angrde regleringen af utgifterne under RiksStatens Åttonde Hufvudtitel, i afs:de på 41:sta punkten, af BorgareSt. med bifall till Utskrs framställningar pag. 67, fattade beslut, det må R. St:r uti en underd. skrifvelse anhålla det täcktes K. M. låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer aflemna ett förslag ang:de ett fullständigt ordnande af ProvincialLäkare-distrikten i lliket. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Enl. Ulgifts-afdelnrs beslut skulle Stats-Utsk., som ännu icke förehaft denna fråga, föreslå R. St:r att hos K. M. begära utredning och ordnande af medieinalväsendet i Riket. R. o. Ad. behagade alltså finna, att BorgareStrs inbjudning i fråga om ordnandet af ProvincialLäkare-distrikten, således en ringa del af det stora hela, icke rimligen bör bifallas. Jag anhåller derföre, att prot.-utdraget måtte läggas till handlingarne. Uppå härefter framställd propos. fann R. o Ad. för godt att med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förevrde inbjudning till handlingarne. Föredrogs Vällofl. BorgareStrs, genom dess den 3 dennes på bordet lagda prot.-utdrag Nro 438, meddelade inbjudning till de öfrige RiksStrn att förena sig i det, vid föredragningen af StatsUtskrs Utlåt.
Jag tror icke mycket på denna iipgift, derföre, att det är min öfvertygelse, alt, så snart behofvet af Svenska export-artiklar uttalar sig, skall det äfven ovillkorligen blifva fylldl, och lika väl som Sveriges produkter nu exporteras till Europas hamnar till det belopp som utlänningen behöfver, lika säkert är det, ali, om vi vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom importen från desamma ökas utöfver hvad nu är förhållandet, så skall icke, såsom följd deraf, vår export till dessa hamnar i ringaste målto förökas, sä att från den förutsättningen finnes icke heller något skäl till bifall af förslaget. Mänga andra skäl deremot kunde ännu anföras: men då de fleste blifvit af Hr von Hartmansdorff framdragne, äfvensom af Hr af Dalström, nära nog med större fullständighet, vill jag, med åberopande af dem, inskränka mig till den anhållan, att R. o. Ad. täcktes afstå betänk. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag åhörde på f. m. med mycken upraårksamhet, ett, i den talarens åsigt väl hållet föredrag; men som jag för min enskilda del brukar följa den regeln, alt söka taga sjelf hand om det som till min ledning behöfvcs vid ärenden som föredragas, så fästade jag mig genast vid början af föredraget vid några ord, — men de voro serdeles uttrycksfulla, innehållande ett helt system, nemi. att några få personer, jag tror att antalet upgafs till 140, i Svea land, ensamne hade gagn och nytta af dessa tull-lindringar: och derpå följde huruledes man borde undandraga dem dessa fördelar hvarjemte förklarades att man i den kommande liden skulle söka att sprida dem mellan flere, (det sades icke hvilka) Svenske medborgare naturligtvis. Denna premiss, oberoende af siffror som ofta åberopades, är alldeles densamma som vi alltid höra, så snart det är fråga att försvara Svenska näringarne, eller undanrycka dem det skydd som lemnats i gällande författningar.
Men jag hemställer om man bör gå dessa ifrare till mötes och hjelpa dem att genom palliativer, som ej i grunden bota Den 2 December. 245 det onda, komma från ett svårt misstag. Den rälta hjelpen är utan tvifvel den, att man erkänner sitt förhastande och återtager det afskaffade stadgandet. Åtminstone vill icke jag på några sidovägar hjelpa dem, som i detta hänseende förderfvat vår gamla goda lag. Om Utsk. velat rälta sitt och andras misstag i detta fall, hvarföre har icke Utsk. gått till grunden? Om Utsk. icke vågade det, för att ej för mycket bryta mot sammanhanget i sitt eget handlingssätt, eller, för att ej stöta sig med jemlikhetens förfäktare, hvarföre valde icke Utsk. utvägen att föreslå så mycket vidsträcktare rättighet att testamentera hort jord, så att det t. ex. återställde möjligheten att göra fideikommisser? Hvarföre icke begagna testamentsrälten åtminstone såvida, alt en fader hade kunnat åt sina söner allena lemna sin fasta egendom, för att derigenom mera sammanhålla den? Nej intet af detta ville Utsk. göra; men deremot helaga oss den rättighet, vi hittills haft, att, om vi, genom flit och hushållning, samlat någon förmögenhet, få gifva henne åt hvem en ville. Om någon har harn, som arta sig väl, och barn, som arta sig illa, så skulle han icke_ få gifva hela sin aflingejord, utan blott hälften, åt de välartade. Är sådant skäligt? Och hvarföre gör man så? Utan tvifvel derföre, att man i en dylik sak vill, genom tagandet från ett håll och gifvandet på ett annat, bemantla felet och gifva det anstrykning af billighet. Frih. Rehbinder har redan anmärkt, att genom borttagande af 2:dra §:n 17:de Kap. Ärfda Balken, har man undanröjt den väsentliga grunden förarfvejords bibehållande inom slägten. Jag vet icke heller huru 3:dje §:n af 8:de Kap. JordaBin skulle kunna stå tillsammans med den föreslagne lista §:n 17 Kap. ÄrfdaBin.
M. genom tillsättande af en comité mätte söka tillvägabringa ett förslag till en förändrad nationalrepresentation, för att i grundlagsenlig väg vid nästa riksdag komma under 13. St:s öfverläggning. En sådan anhållan synes mig icke vara förhindrad af grundlagens föreskrifter, utan tvertoin tror jag den vara i full öfverensstämmelse dermed. Ett ytterligare stöd för min mening i detta afseende finner jag deruti, att motionen icke blifvit remitterad till något annat TJtsk. än Ekon.Utsk., hvilket Utsk. just har att befatta sig med frågor angtde underd. önskningar till K. M. Jag kan således icke undgå att på det högsta anhålla, alt betänk, måtte återremitteras oell att Utsk. måtte taga i närmare öfvervägande hvad motionären åsyftat, på det en utväg må finnas för de Stånd, li vi I k as mening blifvit undertryckt, att på ett annat sätt göra den gällande. Gr. Frölich, David: Då denna discussion synes blifva ganska vidlyftig och jag finnér att närmast i ordningen på listan är uppfördt ett mål från BancoUtsk., hvilket är af högsta vigt att snart få afgjordt, så hemställer jag till Hr Frih. o. Landtm., om icke denna fråga, oaktadt den nu för 3:dje gången är föredragen, må ännu ytterligare kunna uppskjutas, lika så väl som BorgareStrs bekanta inbjudning, hvilken till följd af Hr Frih. o. Landtnäs propos., (ehuru äfven den frågan varit för 3:dje gången föredragen,) blifvit af Ståndet förklarad böra hvila tills vidare. Jag tror att den förevarande frågan, som nu blifvit omfattad med så mycken värma af den sista värda talaren, fordrar någon närmare besinning, och finner jag således deruti ett ytterligare skäl att den ännu måtte få hvila oafgjord, under hopp att Hr Frih. o. Landtm., oaktadt sin nyss afgifna förklaring, måtte anse denna fråga kunna ytterligare uppskjutas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han icke insåg hvad anledn. Gr.
Spens tillkänngifva, att han vill gå in på en delning, nh. med villkor. Kär han icke får detta villkor, så vill han icke gå in derpå. Således liar Gr. Spens' yttrande till sin natur varit alldeles detsamma som Hr Dalmans. Detta måtte göra att Hr Landtm:s pligt alt förena meningarna nu är af helt annan beskaffenhet än i andra mål, och att således Hr Lefre'ns argumentation icke här är tillämplig. Jag hoppas att Hr ver tillkänna, att sådan är hans tanke. Jag har hört Hr Landtm, förut vid flera tillfällen yttra sin tanke härom, så att jag icke kan draga i något tvifvel, att han anser det så. Kär nu Hr Landtm, icke till Ståndet framställt någon propos. om delningen, utan det blott är några ledamöter, sorn hvar efter annan blifvit uppropade, hvilka velat fördela frågan, men det nu är åtskillige ledamöters begäran att den en gång föredragna gemensamma tanke, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, måtte förekomma till beslut, så ser jag sannerligen icke huru Hr Landtm, skall kunna vägra att antingen göra propos. på hela Hr von Hartmansdorffs förslag i denna punkt till gemensam tanke, ifall Hr von Hartmansdorff och lians vänner vilja tillåta del, hvilket jag vill förmoda ; eller också, 0111 det icke af dem tillätes, meddela propos. på huruvida delningen må äga rum eller icke. Hr von Hartmansdorff: Jag nödgas bestrida all propos., som skulle innehålla alt vi voterade huruvida 54 §:n Riksd.Ordn. må gälla eller icke. Oin min varde motståndare, i stället för att tvista 0111 formen, hade låtit oss få propos. och votera oin saken; så hade det gått mycket fortare, än att tvista på detta sätt. Om man dermed fortfar, så befarar jag att det räcker mycket längre, än 2:ne voteringar skulle göra. Frih. Cederström:
Efter till Bedaktionen af Idun ingången reqvisition sändes årgången mot éfterkraf med tillagdt porto. Ramlösa Plantskola. R. Nordling, N&gt; O med I denna läroanstalt, hvars föreståndare eger 20-årig affärspraktik och som derjemte tjenstgjort vid flere af utlandets förnämligare handelsakademier, emottagas manliga och qvinliga elever till DIVERSE. undervisning uti alla till handeln och det praktiska lifvet hörande förrättningar. Doktor A. Afzelius OBS.! Billig afgift. Afgångsbetyg och rekommendationer. J. Eneman, Behandlar företrädesvis magoch gäran. [246 [Skolans föreståndare. hudsjukdomar. Praktiserar 1 juni — 1 sept. vid H j o vattenkuranstalt. [153] Handslöjdskola Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. D:r E R N S T SALÉN, Ögonläkare. Bostad: Stora Vattugatan 2, Mottagning: helgfria dagar kl. Damer öppnas den 14 juni vid Sundbyberg. Kurser på sex veckor medgifvas. Se f. ö. ann. i Idun n:r 13 &amp; 17. Plan öfver lärokurserna m. m. samt muntliga och skriftliga underrättelser pr Stockholm genom Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, genom Enkefru C. Norberg, Garfvaregatan 11, samt Fru Bloms Inackorderingsbyrå, St. Vattugatan 3; pr Sundbyberg genom undertecknad. Kokbok! I K B O K Doktor C D. Allm. telef. Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. D e n n a billiga k o k b o k af e n a f vårt lands förnämsta praktiserande kockar innehåller beskrifning p å mer än ett tusen anrättningar. U ^ " P r i s: inb. Beefsteaksauce. Soja, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare.
Det är eget att se en forman, med sitt två- eller tredubbla spann, stanna utanför ett värdshus och, som en annan matador, obekymradt stiga in, öfverlemnande hästarnes ans åt husdrängen. Äfven förvånar den lydnad, till hvilken man genom ständig tillsyn bragt husdjuren. En svinahjord eller en skara gäss ser man vandra sedigt långs åt vägen mellan bördiga åkrar, kål-land16 o. s. v. De förras buse är då vanligen en öfvad hund, de sednares endast ett långt spö, ur hvars område de dock lätt kunde förflytta sig. Byarne i Neckardalen hafva vanligen 600 till 1000 invånare, och man träffar ofta 3 à 4 sådana inom en half timmas väg. Hvar och en har sin kyrka och föder sin prest, ja endast få sakna en examinerad läkare och ett apotek. Skola och skollärare finnas naturligtvis i alla, och skolhuset är tillika rådstuga, der Schulzen med sina bisittare och kommunens äldsta hålla sina rådplägningar. Jag önskade, jag kunde göra för läsaren åskådligt, huru fridfullt lifvet är i dessa dalar, just genom det hvimlande, men stilla och fredliga bestyret i den sköna omgifningen. Såsom sagdt begränsas Neckardalen åt ena sidan af Schwarzwalds djupa skogar, åt den andra af Rauhealps ofta kala och förunderligt formade spetsar. Men emellan dessa, som mot södern allt mera aflägsna sig från hvarandra, uppresa sig en mängd berg och bergssträckningar, af endast 200 till 400 fots höjd, hvilka ofta äro odlade ända till spetsen, som bär fruktskogar, under det sidorna beklädas af vinrankor, lägre ned af trädgårdsvexter och åter fruktträd samt vid den sluttande foten af bördiga åkrar. Den egentliga lågdalen, som är blottställd för öfversvämningar, intages af ängar.
Det anseende, svenska handelsfartyg i allmänhet ega å utländska handelsplatser, tror Komitén dessutom skola ytterligare stärkas derigenom, att dem och deras sysselsättning egnas det biträde och den omsorg, som medelst örlogsfartygs underhållande å aflägsnare farvatten kunna åstadkommas, och om än de från äldre tider härstammande uttrycken, att krigsfartyg utsändas ”till handelns skydd” eller ”för att visa svenska flaggan”, nu böra gifvas en tolkning mindre ordagrann än den, hvartill fordna förhållanden gåfvo anledning, anser likväl Komitén den nytta dessa expeditioner medföra, så väl för flottan sorn för handeln, vara af tillräcklig betydenhet att påkalla ökade anslag för deras utsträckning och företagande med tidsenliga fartyg, hvilken sednare omständighet får ökad vigt derigenom, att dessa expeditioner erbjuda det enda tillfälle till officiel beröring mellan den svenska och åtskilliga aflägsnare nationer, så att den uppmärksamhet, som der egnas det svenska fartyget, gäller icke ensamt detta, utan äfven den nation det tillhör. Bifogade förslag till årliga öfningsexpeditioner under den närmaste framtiden (Bilagan N:o 24) upptager en Därtill erforderlig summa, af 659,000 R:dr eller, med tillägg för Artillen-Båtsrnännens hamnexercis samt för de öfningar och den undervisning, sorn vid stationerne, enligt hvad i det föregående blifvit föreslaget, borde ordnas för bibringandet af sjömanskap, äfvensom för tillfälliga mindre expeditioner, af 41,000 ll:dr, ett totalbelopp af 700,000 R:dr. 44 Nämnda Bilaga utvisar äfven den öfningstid, som i medeltal skulle komma hvarje individ till godo, och deraf synes, att den öfning, som enligt omförmälda förslag skulle kunna meddelas, ingalunda är för högt tilltagen, utan snarare motsatsen, hvadan Komitén funnit sig ej kunna föreslå en lägre öfningskostnad, än den nyss anförda, och tror ej heller, att denna kostnad kan nedsättas förr än personalens antal blifvit i betydlig mån förminskadt. Från handelsoch sjöfartsfonden har, under de sednare åren, utgått ett årligt belopp af 30,000