Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-Skändct gjorde anhällan, att, genom nya willor för begagnande af medlen till Ströuirensningars samt watten - comiminicationers befrämjande, mätte förekommas disposition af desse medel till förbättrande af segelfarten pä Götha Elf, kunna Utffotten destomindre fästa afseende, som, enligt Utskottens öfwertygclse, undanrödjande af hindren i denna för Riket wigtiga communication hwarken är stridande emot R. St:rs ofwannäinnde beslut, eller i ringare grad, än nägot af de öfrige med desie medel utförde arbeten, bidragande till den lättnad i transporterne, samt deraf följande listigare afsättning, sou, R. St:r nied samina beslut äfyftat. l,xxx Stats-, B:cosamt A. Besw. o. Ekon. Utffotten anse för deras del ej heller lämpeligt, att, pä satt af flere Riksdagsfullmägtigc yrkats, nu mä föreffrifwas, inom hwilka delar af Riket Strömrensnings-medlen hädanefter böra anwändas, eller en wist lane-gräns i förwäg bestämmas, inom hwilken ett anslag, äsystande att understödja allmänt gagneliga företag, dä desamma öfwerffrida enflilda förmägan, owilkorligen bör instränkas, hwilket bestämmande skulle ej allenast minsta utwägarne att winna de fördelar man welat med desta uppoffringar frän Statens sida bereda, utan jemwäl leda derhän, att Statens medel pä mindre wigtige förcmäl skulle anwändas, under det andra af wida större nytta förblefwo antingen lcmnade utan understöd eller ock alldeles okände. Hwaremot Utskotten trott det förbehäll böra göras, att Medlen icke mäge anwändas hwarken till fädana företag, ät hwilka R.
N:o 366.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, hurusom, , enär bomullsväfnads-industrien för närvarande utgjorde en hufvudnäring för en betydlig del af befolkningen inom Elfsborgs län, hvilken, från barndomen hufvudsakligen sysselsatt med denna industri, saknade tillfälle att förskaffa sig insigter i andra yrken, någon åtgärd borde å Statens sida vidtagas, hvarigenom för framtiden utväg till förvärfvande af större arbets-skicklighet måtte densamma beredas; och då härtill i första rummet fordrades en lämplig undervisnings-anstalt, har i sådant afseende blifvit föreslaget, att, för Expeditions-Utskoltets Förslag till anderd. Skrifvelse, K:o 200. 627 den tid nästa statsregling omfattar, 5,000 R:dr årligen måtte anslås till bildande af en teknisk skola i Borås, hvilken stad härtill ansågs lämpligast, då densamma utgjorde medelpunkten af de trakter inom Elfsborgs län, der nämnde industri vunnit en högre utveckling. Pä grund af hvad sålunda i ämnet förekommit, hafva Rikets Ständer beviljat ett anslag af 5,000 R:dr årligen under nästa statsreglerings-period till en teknisk skola i Borås, med enahanda vilkor, som vid anslag för dylika skolor förut äro bestämda; Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 29 November 1854. Uppläst 'och godkändt hos ltidd. och Adeln den 26 Nov. 1834. Preste-Ståndet den 26 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om understöd af allmänna medel till Tullstatens enskilda pensions-inrfiltning. (Stats-Utsk. Uti. N:o 188, Mern. N:ris 311 och 335, samt Först. Stats-Utsk. Mern. N:o 365.) S. A. K. Sedan Rikets åren 1847 och 1848 församlade
M. att länet bemedla ; sä kan jag icke annat än med Frih. Palmstjerna förena mig uti den anhållan, att R. o. Ad. ville frångå sitt. beslut om de der i min tanka alldeles obehöffige ordens införande i §. De utgöra helt och hållet en bisak; hufvudsaken är, alt K. M., som vakar öfver lagarnes handhafvande inom Riket och som är den, hvilken sjelf har stadfästat grunderne för Bankens förvalluiag, att säger jag K. M. i denna Sin höga egenskap garanterar de lån, som för Svenska Bankens räkning kunna behöfva ali upptagas. 102 Den 26 April f. m. Ilr von Hartmansdorff: När jag föreslog den förän dring i ordalagen,' hvilken nu är föremål för anmärkning, så skedde det egentligen derföre, alt jag ansåg del vara ett fel emot språket, att säga det man skulle bemedla ett lån. Jag vet icke hvad sådant vill säga; deremot att bemedla en underhandling, det tror jag att något hvar förstår. Men jag har nu förnummit, genom de anmärkningar, som blifvit gjorda af ordföranden inom BancoUtsk., alt Utsk. haft en mening, som jag icke anat; nemi, att det icke vore Bancofullm., som skulle underhandla om lån, utan att det skulle vara Regeringen, som ägde göra det. En sådan tanke har icke fallit mig in tillförene, och den synes vara bestridd af sjelfva ordalagen i Utsk:s eget förslag; ty det står, alt ”R. St. hos K. M. i und. anhålla, det K. M. uppå Bancofullm:» und. anmälan i ämnet, i nåder täcktes låta bemedla det af Bancofullm. för Bankens säkerhet nödigt ansedda lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess nåd. garanti. Kan någon lämpligen garantera sig sjelf? Om K. M. later föra underhandlingen i Sitt namn, hvad vill det säga, alt Han garanterar den? Del är ungefär så som skulle en gäldenär, för alt skalfa större säkerhet för det lån han begär, med ed bekräfta, att lian verkligen vill betala det.
32 3 umbärliga sädesbehållningarnes afyttrande, skulle känbara förluster otvifvelaktig! ytterligare drabba IVlagazinsFonden. Vid böl jan af år 1826 blef, i följd af de gängse nedsatte Spannmålsprisen, afsättningen på några orter i betydligare nion befordrad; och i öfverensstämmelse med UtredningsStyrelsens hufvudåliggande att förminska de stora Spannmålslagerne, hvaraf Revisorerne afven intygat vigten, fortsattes försaljningarne emot småningom förhöjda pris, i det Styrelsen sjelf, dels genom Auction och dels under hand, efter gjorda anbud, försålde betydliga Spannmälsposter samt, sedan priset på denna vara äfven i landsorterna något stigit, uppdrog åt vederbörande K. M:ts Befdide att, på föreskrifna vilkor, verkställa Spannmålslagrens försäljning. Sammanlagde qvantiteten af de år 1826 eller lättare till och med Junii månad samma år försålda Magazins-behållningar utgjorde 62,270 Tunnor 3o kappar^ säd samt 2g,g53 L$ i4 m:kr mjöl och torrt bröd fölen sammanräknad summa af 343,521 R:dr ig sk. B:co. Utskottet har i detalj granskat de verkställda försäljningarne och anser sig förbundet att deröfver afgifva det omdöme: att försäljningarne i allmänhet blifvit verkställda till de å försäljningsstället, enligt inkomne officiella rapporter, för fullgod vara gällande pris; att i intet fall, för oskadad vara, försäljningspriset understigit det genom R. Brefvet d. 27 April 1820 stadgade minimum, eller 16 sk. under markegångspriset, samt att det skadade som sålts derunder utgjort / 3a4 StatsUtskottets endast några smärre poster.
Maj samma år gillat och antagit en den 21 nästförutgångne April med Danmark afslutad Special Convention angående sättet för uppfyllandet af de förbindelser, som för afskafTande af omförmälde tull blifvit ingångna. 51:o af den 20 Januari 1858, angående regleringen af utgifterna under Riksstatcns Tredje Hufvudtitel (193.) Kongl. Maj:t har, dels uppå Utrikes-departementets föredragning af denna skrifvelse den 9 näst derpå följande Februari beslutit, att innehållet af densamma skulle Statskontoret till efterrättelse meddelas och att General-Poststyrelsen borde genom Finans-departementet underrättas om upphörandet af den Styrelsen till följd af Kongl. Brefvet den 11 September 1837 åliggande skyldighet att ersätta Utrikes-departementet Ivongl. Maj:ts Beskickningars utgifter för den Ministeriella brefvexlingen, dels ock, med anledning af Rikets Ständers i berörda skrifvelse för deras del gjorda förklarande att, såvida hinder i öfrigt icke mötte, den förändrade organisation af Utrikes-departementets expedition, som blifvit föreslagen, äfven under innevarande Statsreglerings-period finge sättas i verket och att för sådant ändamål den för Expeditionen beviljade summa 25,500 R:dr ställdes till Kongl. Maj:ts disposition att bland tjenstemanna-personalen, på sätt Kongl. Majit kunde finna mest ändamålsenligt, fördelas, vid underdånig föredragning den 27 April sistlidna år, i nåder gillat följande förslag till förändrad organisation af och Stat för Utrikes-departementets expedition: 1 Cabinetts-sekreterare, Expeditions-chef . R:dr
Statens jernvägsanläggningar icke lemna någon nettovinst, som kan användas till anläggningskostnadens amorterande, återstår att till besvarande upptaga den andra invändningen, eller att Staten icke skulle kunna, utan alltför betungande vilkor, upplåna de förstambanornas byggande nödiga medel eller bestrida de för en sådan upplåning erforderliga ränteoch kapitalbetalmngar. I detta afseende torde endast böra erinras, att om ock stora svårigheter yppats för Riksgälds-kontorets Fullmägtige, att, oaktadt alla sina bemödanden, på ett fullt nöjakligt sätt verkställa den upplåning, som af Rikets sednast församlade Ständer beslutades, så torde dock med temlig visshet kunna antagas, att, derest ombesörjandet af framtida upplåningar för Statens räkning här, såsom i andra länder, öfverlemnas till Kongl. Maj:t, den för fullbordandet af Statens stambanor erforderliga upplåning skall kunna tillvägabringas på fullt antagliga vilkor. Beträffande Statens förmåga att bestrida utgifterna till ränta och amortering, så torde blott behöfva lemnäs den upplysning, att Svenska Statens fonderade utländska skuld för närvarande uppgår till Runt 54,574,420: — och med tillägg af det lånebelopp, Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, enligt sednaste Ständers beslut äro berättigade att ytterligare upptaga, eller 26,000,000: — skulle komma att utgöra R:mt R:dr 80,574,420:
— Pröfva på dessa enkla medel, o c h jag tror du skall lyckas i din sträfvan att så harmoniskt s o m möjligt utveckla de små kroppshyddorna. E n oändligt m y c k e t vanskligare uppgift är att fostra den lilla barnasjälen m e d dess ömtåliga jordmån. I föräldrar, betänken hur mjuk den är, lika mjuk o c h böjlig s o m leran i krukmakarens händer; där bildas så lätt märken, antingen onda eller goda, o c h de förblifva n o g hela lifvet igenom. E n stormakt på detta område o c h onekligen vår bästa bundsförvandt är det goda exemplet. Någon uppfostran i egentlig mening kan j u ej talas o m förrän m e d de första stegen, då den. lilla viljan börjar göra sig mera gällande. I de flesta fall anser jag för min del, att en varnande blick o c h några allvarliga ord samt i nödfall en stund i skamvrån göra mera nytta än riset m e d dess åtföljande skrämsel, s o m af så många mödrar förordas o c h äfven flitigt användes; d o c k gifves ingen regel utan undantag, så äfven härvidlag. Studera noga dina barns skaplynnen, o c h när syskonringen ökas, betrakta då obemärkt deras lekar, så att du, när så behöfves, kan stäfja din lille pys ' despotiska regemente gent emot hans känsligare lilla syster. Litet g n a b b ibland skadar icke, m e n retsamhet, som framkallar tårar gång på gång, förhindrar en sund utveckling både till kropp och själ. Vänj dina barn vid, att ditt ja o c h ditt nej äro oåterkalleliga, o c h att du håller hvad du lofvar.
Jag anhåller alt till en början få upplysa huru förhållandet var före år 1812, pä det man något uogare må kunna göra sig reda för hurudan meningen var med den K. kungörelsen af d. 12 Oct. s. ä. Före densammas utfärdande funnos inga andra föreskrifter om hvad iaktagas borde vid besvärs ingifvande till högre instanser, än dels stadgandet i 15 Cap. 4 § Rätteg:sb:n, att ”ej må någon kära och svara för annan, innan han antingen munteligen inför rätten af sakägaren dertill förordnad är, eller visar hans öppna bref derom”, och dels K. br. d. 29 Juli 1773, som innehåller, att det åligger en hvar, som någon besvärseller ansökningsskrift författat, der sakägaren finnes ej hafva förstått densamma uppsätta, ali derunder sätta sitt namn: med hvilket stadgande man hade för ändamäl att, i händelse skriften innehöll något otillbörligt, författaren deraf, men icke bans enfaldiga principal, skulle kunna fällas till ansvar. Men nu befans, att detta sistnämnde stadgande, om författares skyldighet att påteckna skrifter, icke iakttogs, och detta gaf anledn. till 1812 års bref, deri vederbörande endast erinras om hvad i förevarande känse - Den 10 November e. m. 337 seende lag och författningar inneliöllo, men dervid någon otydlighet i uppställningen kom alt äga rum, deraf man sedan ledt sig lill olika tolkning af hvad som nu vöre parters åliggande i nämnde fall. Om man likväl besinnar, alt det Kongl. br. icke åsyftade något nytt sladgande, utan endast var en erinran till vederbörande om livad förut stadgadt var, så finnér man lätt, att 1812 års bref, i fråga om fullmakterne, endast kunde afse att, i enlighet med 4 § 15 cap. Rälteg b:n, förordna, det fullmakter alltid skola besvärsskrifter, vid deras ingifvande å annans vägnar, vidfogas. Så tillämpades också, så vidt jag vet, delta bref alltid i början, eller intill de sednare åren, då Högsta
En fortfarande regnig och missgynnande väderlek under skördetiden gaf den inbergade grödan en sämre beskaffenhet, hvaraf följden också blifvit, att sädesprisen nu äro minst en -j^del lägre än år i83i, ehuru afkastningen ungefärligen uppgick till lika belopp, och oaktadt en redan i 5 månader stai-kt drifven brännvinsbränning fortgått. I Finland, der all säd xätoi-kas såväl i skogsti'akt som å slättlandet, vid minsta torpslägenhet som vid stöi-sta egendom, är brännvinsbränningen endast tillåten 3 månader om åi-et; men det oaktadt bibehålla sig spannmålsprisen dervid en här alldeles okänd jemnhet. Den invändning, man vanligen gör mot riox-s anläggande, att nemligen i de sädesrikaste orter ofta tillgång på ved saknas, försvårar visserligen deras allmännare begagnande; men då till ritorkning af 100 tunnor råg endast åtgå 3 famnar graneller tall ved, Den 27 Februari i. kunde lätteligen detta vedbehof fyllas genom någon tids inställd eller minskad brännvinsbränning. Regeringen har nyligen bestämt betydliga belöningar för uppfinning af de tjenligaste och minst vedödande rior. Härigenom torde visserligen förbättringar vara att påräkna i deras byggnad; men då i Finland flera seklers erfarenhet i detta afseende kan rådfrågas, helst riorna i sednare tider derstädes undergått många förbättringar och och de isvnnerhet utmärka sig genom enkelhet och föga kostnad i uppförandet, anser jag uppmärksamheten icke så mycket behöfva fästas på, huru en lia skall vara beskaffad, som icke mera på huru deras allmännare begagnande, isynnerhet bland mindre jordbrukare, i vårt land skall uppmuntras och ti11— vägabringas. Till vinnande af detta vigtiga ändamål finnas, efter min åsigt, tvenne utvägar, hvilka jag endast i korthet vill antyda, nemligen: Att R. St. bevilja en bestämd summa, t. ex. 100,000 R:dr B:co, till byggnadshjelp för riors uppförande, helst efter den enkla Nyländska methoden (hvarå, om så skulle fordras, jag på stället förskaffat mig fullständig beskrifning).
Men om man jemför dem med den nedsättning, som af Tyska Zollverein i en för få år sedan med Frankrike afslutad traktat medgilvits, Finnér man, att vi fått behålla betydligt högre skyddstullar än den, och att således våra negociatörer ingalunda förbisett att bevaka dessa in tressen, så långt möjligt varit. Jag ber nu att få uppräkna de vigtigaste af de artiklar, som träfias af denna nedsättning. Nuvarande Tull 1869 Zollverein. Väfnader: Siden, felb och plys, pr <t£ andra slag Halfsiden andra slag Ylle: andra slag Bomull: oblekta och ofärgade blek la och färgade tryckta och pressade Bomullsgarn, ofärgadt färgad t eller tryckt Linne: lärft af alla slag och damast Porslin, oäkta, talrikar andra pjeser Glas, fönsterand ra slag Papper, kardus&c. sug-, tryckoch tapettapeter och border Ur, fick-, pr stycke Blommor, konstgjorda Tvål, parfymerad Hattar, ull-, håroch filtMöbler, finare träd stoppade och klädde Slöjdvaror, af värdet Knifvar, rakpenn Bränvin och sprit, af frukt pr ^ alkohol andra slag Vin, alla slag, på fastage, pr kanna på buteljer Vill man nu göra sig reda för, om våra fabriker och näringar med något hopp om framgång skola kunna täfla med de utländska, eller om de nödvändigt måste duka under för denna täflan, måste man först tillse, huruvida exporten till-eller aftagit sedan år 1840, då skyddet började borttagas. Jag måste då Tull. enligt Trakt. 150 öre 100 90. Tillverkningsvärdena hafva under nedannämnde år i runda tal utgjort: för år 1830 13,174,000 rdr. » 1840 21.194,000 » » 1850 37,090,000 » » 1864 71,088,000 » Tillverkningen af exportvaror har således fortfarande stigit, oaktadt skyddet alltjemt minskats.
Dock har af Steinberger sålts ett käril, på 560 buteljer, för 6105 fl. rh., hvilket gör nära 11 rdr b:ko pr butelj. Vingårdarne äro icke så vackra, som en nordbo föreställer sig dem. På de branta bergväggarne äro de dock pittoreska. Men jemnare liggande och större fält se litet sterila ut genom de grofva käppar, som understöda rankorna. Dessas grönska är också för mörk eller grå skimrande, för att vara vacker. De sättas i linjer på 3 qvarters afstånd från hvarandra samt 5 à 6 qvarter mellan hvarje linje. Till vintern nedböjas de under tyngd, långsåt marken, och käpparne tjena dem till betäckning; stundom täckas de äfven med ris eller halm. Sköna äro vanligen de rankor, som uppdragas vid husen och fästas vid dessas väggar. En sådan klär en hel vägg med grönska och bär frukt på alla grenar, medan de i vingårdarna omsorgsfullt befrias från sidoskott och endast nederst på rankan hafva drufklasar. Vinprässningen har intet serdeles lockande att åse. En balja med små hål i bottnen ställes öfver ett stort kar, och en pojke klifver uti densamma för att trampa sönder drufvorna. Det sker vanligen med bara fötterna, stundom med enkom för detta ändamål gjorda stöflor. Endast de sålunda krossade och uttrampade drufvorna läggas under vinprässen; men det vin, som nu fås, är alltid sämre och blandas ej med det uttrampade vinet, äfvensom genom prässningen vinnes en desto mindre qvantitet, ju mognare och bättre lyckade drufvorna för året äro. Det färska vinet är surt, tjockt som välling och odrickbart. Först efter ett år har grumset fullkomligen satt sig, och faten aftappas. Folket vid Rhein är i allmänhet artigt och välvilligt. Hos den arbetande bonden träffar man ofta en yttre bildning, som flerstädes i Tyskland icke står att finna. Qvinnorna syntes stundom litet tillgjorda af idel savoir vivre, isynnerhet i tal och svar.
vså vida de vilja utföra andra un deras tjenst-bef'iIlningar tillhörande xhandtverks-arbeten.» Beträffande fdrst frågan om upphäfvande af rättigheten till handtverks▼crkstäders anläggande på landet, finnér Utskottet sig icke kunna tillstyrka hvad motionären i detta afseende föreslagit,. Att betaga handtverkare rättigheten att Allm. Bese.- sch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 128. 5 nedsätta sig å landet för att der idka handtverk, skulle, enligt Utskottets öfvertygelse, medföra ömsesidig olägenhet. De långt ifrån stad belägna landsorterne skulle ofta erfara svårigheter att få sina behof af handtverks-varor afhnlpne och handtverks-idkarne sjelfva skulle äfven otvifvelaktig! vid många tillfällen sakna fördelen af dem nu medgifven rättighet att nedsätta sig på landet i en ort, der afsättning i deras yrke vore att påräkna. Utskottet får således hemställa, det ifrågavarande förslag måtte lemnäs utan afseende. Vidkommande åter den andra frågan, eller om mästare-profs alläggande äfven för andra handtverkare, än dem, hvilka, enligt 3 § mom. b), sådant är ålagd t, anser Utskottet en förändring i nu gällande föreskrifter i detta afseende vara af behofvet påkallad.
Jag blir inte lycklig förrän det blivit uppnått och därför tvekar jag inte, att om så behövs, omge mig med Ständerna även före den av grundlagen bestämda tiden. Jag förbliver Eder, Gode herrar och Svenske Män, alla samtliga och var och en i synnerhet, med all Kongl nåd och ynnest städse välbevågen. Kongl Maj: ts och Rikets Svea Hovrätts Universal angående protokolls utlösande vid underdomstol i förlikta mål: Stockholm den 28 juli 1818. Ständerna har i skrivelse till Hovrätten förklarat sig anse att lag och författningar utan förtydning eller missbruk ger anledning att låta kärande parter utlösa särskilda protokollsutdrag över förlikta mål. Ingen skall dock mot sin vilja behöva utlösa något protokollsutdrag över stämning. Stockholm den 28 juli 1818. H A v STROKIRCH Ändrad författning angående stämplat papper. 30 paragrafer om detaljerade föreskrifter i avseende på stämpel pappers avgiftens beräkning, tillsyn och kontroll. Kungörelse angående tiden för vägläggning och vägsyner Stockholm den 4 augusti 1818. Ständerna har i en skrivelse påtalat att tiden som är påbjuden i Kongl Brevet av den 13 september 1790 för sandning och grusning av vägarna, inte är den lämpligaste. I oktober, då många väglottsägare inte kan få fram grovt grus, utan måste använda finare sand, händer att då vägen är uppblött av regn, den blir ännu djupare och svårare att begagna. Då vägen vid denna tiden på året inte äger fasthet sjunker den på särskilda ställen för tunga lass och ojämnheter och gropar uppkommer. Dessa hål måste sen lagas nästa vår, varigenom dubbelt arbete fordras. Dagarna är dessutom korta på hösten och många dagsverken går åt. Gjorde man arbetet på våren, är dagarna längre och det finare lagningsmaterialet tjänligare. Den nu föreslagna tiden borde vara från våren och helt avslutat 1 juli. Därigenom skulle arbetet utföras endast en gång om året. Vägsynen skall då göras mycket omsorgsfullt och noggrant Förslaget lämnas till landshövdingarna att tillsammans med väglottsägarna bestämma den lämpligaste tiden för väglagning, vilken kan variera från ort till ort. Vägsynen skall annonseras och hur stor del av vägen, som skall synas varje dag meddelas. Då synen är genomförd skall nästkommande söndag resultatet meddelas och om det finns brister skall tid utsättas, då felen skall vara åtgärdade.
"Jo, nådiga fru, det var så, att det fanns engång en herre, som var en stor och mäktig konung, men sen blef han en stackars, fattig fånge; det var nyss efter det herr Thure hade begärt från Stockholm jern och koppar, för att låta göra fjettrar åt honom. Han fick dock ibland lof att gå ut i gången inom hvilken hans fängelse låg, och då brukade han stå der vid gallret, och såg och såg utöfver slottsfjerden, dit långt bort öfver vattnet, så långt han kunde se, och då sjöng han ofta med låg röst, men så vackert att det gick till innersta hjertat. "En dag, redan den första hösten han var här, hade jag vakten inne hos honom och han sade till mig: 'Hans, du har ju alltid gerna velat göra mig en tjenst, när du kunnat. Här sitter jag och vet knappt, om det är sommar eller vinter. Hemta mig dock några gröna blad, när du nästa gång kommer hit på vakt, om du kan utan att du dermed gör dig sjelf skada.' "Nästa gång jag skulle på vakt i kung Eriks fängelse, stack jag i min ficka några gröna löf, och några rönnbär, efter jag just gick förbi en rönn. Jag hade gerna tagit en blomma med, men det var höst och fanns ej mera blommor. Och så lade jag alltsammans dit opp vid jerngallret, ty jag visste att han den dagen skulle på förmiddagen slippa dit ut. Jag var så rädd, att någon skulle taga bort det gröna innan han kom; men det var så litet och låg så tätt tillsamman i ett hörn af gluggen, så att ingen kom att tänka på att det kunde vara ditlagdt för hans skull, och så fick det vara. "Jag stod på post vid dörren när han kom ur sin kammare, åtföljd af vakt, som äfven stadnade nere vid dörren. Han gick genast fram till fönstret och såg ut åt sjön och suckade, så tungt och så djupt, att det gick genom min själ. Med detsamma varsnade han de gröna bladen och rönnbären, och tog dem, och kastade en vänlig blick på mig, der jag stod vid dörren. Och han lutade sitt hufvud i sina båda händer och småningom började han sagta sjunga för sig sjelf; det han sjöng lät som en psalm.