Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mäsk-värmaren får ej innehålla mer än 1/5 utöfver pannans rymd. Anga får. hvarken från pannan eller annorledes insläppas uti den i mäsk-värmaren inneslutna mäsk, ulan blott ledas därigenom medelst rör. Lank-rum får hvarken i mäskvärmaren, ej heller i andra delar af redskapen finnas. Bränvins-ångan, sedan hon utgått från hatt-röret, får icke ledas i uprättgående riktning. Då det redan varit betänklighet och tvekan underkastadt, huru vida mäskvärmare vore förenlig med, hvad Utskottet tänkt sig såsom ”mindre” eller ”enkel” bränvins-bränning, så måste det vara gifvet, att en annan apparat, som ännu mera påskyndar och ökar afverkningen och tillika ger en alltför lätt anledning till missbruk, nemligen den s. k. rektifikatorn, icke bör tillåtas vid det ifrågavarande sia - Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. 27 get af bränvins-redskap; och Utskottet föreslår antagande af den grundsatsen, att med enkel redskap får icke vara förenad något slags rekti/ikations-apparat, ej heller någon af redskapens delar vara så inrättad, att bränvin kan åstadkommas utan omkokning eller s. k. klarning. Mäsk-värmarens beskaffenhet har Utskottet ansett icke behöfva närmare beskrifvas eller bestämmas, än hvad nu stadgadt finnes, och tillstyrker således, att i afseende på dess konstruktion skola i öfrigt de i nu gällande Förordning befintliga föreskrifter väsendtligen bibehållas, med de tillägg, Utskottet funnit nödigt att i Förslaget till Förordning intaga.
Om nu, i fråga om löpande skuldsedlar, betalningsorten icke lämpligen kan blifva innehafvarens hemvist, enär skuldebrefvet i hvarje ögonblick kan öfvergå i en ny innehafvares händer, och således det åligger innehafvaren att i gäldenärens hemvist eller annan lagligen bestämd ort anmäla sig för erhållande af betalning, qvarstår väl ändock fordringsägarens rätt att utan någon kostnad denna betalning undfå och att följaktligen af gäldenären njuta ersättning för inställelsen. Visserligen kan det hända, att skyldigheten att godtgöra fordringsägarens resekostnad för gäldenären blifver ganska betungande, men denna skyldighet har han genom medgifvande att skuldsedeln gäller i hvarje innehafvares hand åtagit sig, hvaremot skyldigheten att för hvarje ränteliqvid uppsöka skuldsedeln icke kan följa af nämnde medgifvande. Det andra af här ifrågavarande fall angår skyldigheten att å löpande skuldsedel erlägga ränta efter förfallodagen. En innehafvare af sådan skuldsedel med utsatt förfallodag, hvilken redan i exsecutiv väg erhållit rätt att utbekomma kapitalet jemte ränta från lagsökningsdagen, yrkade hos Domstol att honom måtte tillerkännas ränta för tiden emellan förfallodagen och lagsökningsdagen. Detta påstående blef af Häradsrätten godkändt sålunda, att fordringsägaren tillerkändes rätt att utfå ränta från den dag, som inföll näst efter sex månader från förfallodagen till lagsökningsdagen. Detta beslut gillades såväl af Lagmansrätten och Hofrätten, som ock genom Kongl. Maj:ts nådiga Dom den 26 October 1849, hvartill domskälen innefattas i Nedre Revisionens betänkande, deruti yttras, att emedan, genom föreskriften i Kongl. Förordningen den 31 Juli 1815, att löpande skuldebref, derför lagsökning ej blifvit anställd inom sex månader efter förfallodagen, förlorat den strängare exsecutiva kraft de eljest enligt Kongl.
Om man då tager i betraktande, i hvad myntsort dessa 70 millioner till en stor del i de flesta åren utgått och i hvad tillstånd vår linieskeppsflotta nu är, samt hvad nytta den under tiden gjort, så förmodar jag, att något särdeles fördelaktigt omdöme om systemet och dess oeconomiska inflytande på staten deraf icke »kall uppkomma. Frih. Lagerbjelke har sagt, att vår flotta under de sednare decennierna aldrig varit i ett så nytt och godt tillstånd sorn nu. Frihtn har sagt, att våra tillgångar tillräckligen förslå för begge vapnen. Låtom oss då jemnföra vår linieskeppsflotta 1813 och »8i4 med den vi nu äga, och låtom oss dervid ihågkomma, att många af de tillgångar, som beredt tillståndet af vår nuvar. flotta, äro hem tade från subsidier och behållningar i förråden från äldre tider, tillgångar, som vi hädanefter icke torde få antaga att vidare påräkna. i8i3 och 1814 agde vi utrustade i complett skick och under segling, d. v. s. icke, såsom förhållandet med vår flotta nu är, på papperet, 8 linieskepp; vi ägde dessutom 4 brukbara i hamnen, summa 12, utom, som jag vill minnas, ett eder annat mindre dugligt. Frih. Lagerbjelke har nyss sagt, att vår flotta aldrig under detta sekel varit i sådant godt tillstånd som nu. Jag skall då jemnföra tillståndet x814- med tillståndet nu. De upplysningar, som jag dervid skall taga mig friheten meddela, hoppas jag skola äfven af min motståndare anses för tillförlitliga, då de äro hemtade från befälhafvande Amiralens officiella rapport till K. M. om flottans tillstånd vid början af denna riksdag. Jag bör likväl till min egen säkerhet tillägga, att denna afskrift af befälhafvande Amiralens förslag blifvit mig anonymt tillskickad; men jag är i alia fall, af serskilda anledningar, öfvertygad om dess riktighet. Frih. Lagerbjelke har sagt, att vi nu hafva flera och bättre fartyg i vår stora flotta än för 8 år sedan, då H. K. H. Kronprinsen emottog befälet deröfver.
De anmärkmr, som af Hr Horn blifvit anförda, äro icke af beskaffenhet att kunna utgöra föremål för öfverläggning i ett ståndsplcnum, och jag kan således icke tro, alt Den 24 October, 307 R. o. Ad., på grund af den siste talarens begäran att få upptaga dem till besvarande, ingår i någon discussion derom. Jag anhåller om propos. till bifall å Utsk:s betänk. Hr Bildt, Knut: Jag får i denna sak förena mig med Frill. Cederström. Jag har tillfälligtvis sett Carlsborgs fästningsarbelen, och måste tillstå, alt jag icke kan finna de anmärkmr, jag har hört, väl grundade. Det omtalade tyghuset fann jag förträffligt; det har en stor vapensal, som jag tror skulle rymma 100,000 gevär, och som är den vackraste i Sverige, och de öfriga arbetena äro med lika skicklighet utförda. Jag anhåller derföre alt icke något afseende matte fästas på dessa framkastade anmärkmr, utan att betänk, måtte bifallas. Hr Silfverstolpe, David Wilh: Afven jag önskar med Frih. Cederström, att icke delta må föranleda till någon discussion, men jag anser mig likväl skyldig upplysa, alt tyghuset vid Carlsborg, som är 200 alnar långt och försedt med flyglar, är med särdeles omsorg uppfördt. Ingen har anledn. att dermed vara missbelåten, och jag förmodar således, att Hr Horns öfriga anmärkmr äro lika oriktiga som denna. Uppå härefter framställde propos:r, biföll R. o. Ad. StatsUtsk:s tillstyrkanden i fråga om dessa under N:o 9, 10, 11 och 12 upptagne anslag. Sedan R. o. Ad. sålunda genomgått alla de uti StatsUtsk:s utlåt. N:o 37 förekomamnde punkter, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla alla de, uti den sagde utlät. bifogade tabell, utförde anslag af penningar, indelta räntor och spanmål, om hvilka icke förut blifvit särskildt besluladt. Ropades ja.
För min del inser jag ej huru det wore möjligt, at den Riddersman som wid detta wigtiga Möte wisat aktning för sanning och rätt, och mod at dem förswara, skulle nägonsin wid et annat röja swaghet eller förakt för alla rena och ädla grundsatser. IL. 8. 8iIverMoIp6. Ropades Ja blandadt med Nej. 104 Den 8 Julik. Friherre lvlannerlleim, ll,ar8 August: Jämte det at jag til alla delar instämmer uti Herr Vice Presidentens Friherre lersmeclen8 yttrande, föranlätes jag til Protocollet förklara, at jag icke kan anse den under öfwcrläggning warandc fräga i öfwerensstämmelse med Regeringsformen. I densamma finnes ingen § ifrån den första til och med den ii4:de, hwilken ämnet nu i synnerhet rörer, som ej i laglig ordning kan undergå förändring eller förklaring. Med laglig ordning förstär jag det uti Regeringsformen föreffrifna sätt at den ena Riksdagen träcka frågor om Grundlagen, och den päföljande fa dem afgjordt, utmärkande derjämte tydligen en tidrymd af litet öfwer sem är, under hwilken besia frägor upkomma och afflutas. Om nu den princip skulle äga rum at inga motioner rörande ytterligare Concesiioncr afRidderskapet och Adelns i ;i4:detz förwarade rättigheter skulle kunna wäckas förr än sedan en allmän refoch skattläggning öfwer hela Riket blifwit werkstäld, skulle af den samma otwifwelaktigt följa betydlig rubbnmg i den tid Regeringsformen föreskrifwer, ty dä en allmän refoch skattläggning sannolikt fordrade minst Femtio a Sextio är, blef denna tidrymds längd ej förenlig med den kortare, hwilken Regeringsformen utsätter. Skulle wäl möjligtwis
Frågor om byggnad och underhäll af stadens hus och lägenheter, öfverenskommelser örn vägoch gatuhållning samt brobyggnad, utväljande af fullmäktig för staden och mera dylikt hafva på de flesta ställen fortfarande föredragits på rådstugan, men de tvifvelsmål, som kunna uppslå örn giltigheten af sålunda tillkomna beslut och den rätts-osäkerhet, som deraf måste alstras, innefatta tvifvelsutan betänkliga följder af den bristande Allm, Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. 45 öfverensstämmelsen mellan författningens ordalydelse och det i trots deraf öfverallt vidhållna bruket. Sockennämnden är en helt ny stiftelse, som har ett slags motsvarighet uti det Norrska förmanskapet. Den väsentliga skillnaden mellan dessa institutioner ligger dock deruti, att förmanskapet utgör en verklig kommunal styrelse, med åliggande att handhafva kommunens kassor och egendom samt verkställa de af socken-representanterne fattade beslut, hvaremot socken-nämnden icke får något alt skaffa med dessa förvaltningsoch verkställighets-åtgärder, så vida ej socknemännen derom meddela särskildt uppdrag. De genom författningen åt socken-nämnden anvisade göromål inskränka sig till inseende öfver allmänna helsovården, anställande af undersökning om mödrar, som af våda förqväft sina barn, om tjenstefolks olydnad mot husbönder samt handhafvande af öfverenskommelser till befordrande af allmän sedlighet, hvartill, i följd af 1847 års fattigvårds-förordning, kommer det på en gång vigtigaste och besvärligaste, som är att utgöra fattigvårds-styrelse. När sålunda socken-nämnden i främsta rummet gjorts till ett slags verktyg åt den offentliga och kyrko-polisen, utan någon egentlig makt inom den krets, der densamma är satt att verka, må det icke väcka förundran, att denna anstalt ännu icke tillvunnit sig dot förtroende hos allmogen, eller burit de frukter man deraf väntat. Vid fråga om ett allmännare öfverseende af kommunal-författningarne, påkallas uppmärksamheten i främsta rummet på en vigtig grundsats, som i flera andra länder, men icke i Sverige, vunnit tillämpning i kommunen, nemligen det representativa systemet. Efter Utskottets tanke är det nödvändigheten, som bör afgöra om och när detta skall tillgripas.
Den ao Oelober e. m. »47 få förklara Hr Hjärne, att jag ej skall motsätta mig en nedsättning, men att jag anser StatsUtskts 'secret. alltid böra erhålla mera än de öfriga Utsk:s-secret:ne, så framt arfvodet skall bestämmas efter arbete!; ty säkert är, att StatsUtskts secret. bar iner alt göra, än t. ex. secret. i OeeonUtsk., ehuru jag med mitt föregående yttrande blott velat säga, att han icke har så mycket alt göra, som Hr Dalman föreställt sig. StatsUtskts memor. N:o 233 återremitterades. Ånyo föredrogos och bifölios StatsUtskts d. 16 dennes e. m. på bordet lagda ullåltnt Wto 284. i anledn. af väckt fråga om förändring uti föreskrifterna, rörtde inbetalning af lånemedel till publika cassör; Nto 285. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskts betänk. N:o 225 i fråga om försäljning till skalle, dels af kungsgårdar och kronolägenheter, dels af kyrkohemman och boställen; N:o 286. i anledn. af förekomna frågor om skyndsam handläggning af mål, rörtde recognitionsoch kronoskogar. Vid förnyad föredragning af nedannämnda d. 16 sisth Oct. e. m. på bordet lagda memor., lät R. o. Ad. bero vid hvad Utsk. i desamma yttrat, nemi.t Nio 287. i anledn. af erhållen ålerremiss å StatsUtskts utlåt. Wto 196; Nio 288. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt. Wto 199, samt Wto 289. i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts utlåt. Upplästes och lades på bordet nedannämnda ullåttn från Constitutions-TJ tskottett Nto 45. med utlåt, öfver 3tne Stånds återremisser på memor.
operan har nu flere aftnar uppfört Shakespeares dramatiska dikt » En midsommarnattsdröm » med Mendelssohn-Bartholdys vackra musik. Föreställningarna hafva beledsagats af det lifligasle bifall från den intresserade och tacksamma publiken. Särskildt har naturligtvis fru Hartman som Puck rönt varmt och välförtjänt erkännande. Bland de öfriga torde böra framhållas fru Dorsch som Hermia och fröken Brandt som Titania. För öfrigt bör hr Strandberg särskildt böra ställas fram som ett exempel på, huru man icke bör skandera vers. Vid aftonens abonnementsförestälhiing gifves » Konung för en dag » med hr Ödmann i titelrollen. Samma opera gafs i lördags, och var vår framstående operasångare hr Lundqvist då med anledning af sitt 50-årsjubileum föremål för storartade ovationer. Af h. m:t konungen fick hr L. samma dag mottaga medaljen » Literis &amp; artibus ». K. Dramatiska teatern. En repris, som visat sig lyckosam ej mindre till det ekonomiska utbyte, den gifvit i form af afton efter afton utsålda hus, än till de konstnärliga resultaten, har Dramatiska teatern funnit i Dumas d. y:s allbekanta komedi » Falska juveler » (» L e demimonde »). Intresset vid denna repris knyter sig naturligtvis närmast till framställarinnan af Suzannes parti, fru Fahlman, så mycket mer som denna prestation ger anledning till intressanta jämförelser inför erinringarna af den forna rollinnehafvarinnan, frn Olga Björkegren-Fåhraus. Skiljaktigheterna i de båda framstående skådespelerskornas uppfattning af partiet äro kännetecknande för hvarderas konstnärskynne; visst är, att fru Fahlmans naturel ingalunda minst egnar sig att bära fram det nästan bländande förföriska på samma gång som dämoniskt hänsynslösa i Suzannes karaktär. H r Fredriksons de Jalin är för välkänd att behöfva rosas. Partiet är som enkom skrifvet för att lemna den oöfverträfflige räsonnören tillfälle att i alla riktningar utveckla sin konst.
Å. 58o. XXI. B. i58, 206. A. 32i. XXII. 92. E. 115. — N:o 426. i anledning af väckt fråga, det de HypotheksFöreningar, hvilka åstunda att begagna sig af Rikets Ständers garanti å upptagande lån, må utse vissa Fullmäglige för att gemensamt afsluta lånens upptagande. XX. B. 558. A. 58o. — 427- öfver en af Herr Falhem väckt motion, rörande sättet för betäckande af den förlust, Rikets Ständers RiksgäldsContor kan komma att vidkännas i och för meddelande garanti å de af HypotheksFöreningar upptagande lån. XX. B. 55g. A. 58o. XXI. B. 108. A. 206. — N:o 429- * anledning af Friherre Franc Sparres motion om medels anvisande å 8:de Hufvud-liteln, så väl för underhållet af Arbets-compagnierna på Kungsholmen, sorn desses sysselsättande med fästningsbyggnadens fortsättning vid Carlskrona. XX. B. 584* XXI. E. io5. B. 109. A. u5. — N:o 43o. med förslag lill sammanjemkning af RiksStåndens fattade olika beslut i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för RiksgäldsContorets behof skall verkställas. ( a«7 ) las. XXI. B. 9. A. 44* B135. A. 1^0. A. 147- XXII. B. 108. A. 114- E. 118. StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlålanden: Nto 4^1. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå handlingarne i fråga om pension för aflidne Professoren Doctor Högbergs Enka och Barn. XXI. B. 9. A. 44- E. 1 o5.
När man derföre besinnar, att i samma stund vi ej ville emottaga utlänningens varor, skulle vi ej heller kunna vinna afsättning med yåra; så bör man utan möda linna faran af, att med magt och genom proliibitiva författningar allt för mycket villja inskränka importhandeln. Nationens styrka och välmåga beror egentligen af dess verksamhet. Alt derföre villja öka välmågan blott genom consutntionens möjligaste inskränkning synes mig lika så origtigt, som att vfllja öka kroppskrafterna medelst beständig hvila: ej besinnandes att de endast genom öfning kunna utveckla*. Vidare beklagar Utskottet .sig deröfver, ''att den betydliga vinst, sorn im« Den 7 Juli e. m. 459 porthandeln erbjudit , har dragit capitalema ifrån de inhemska, egentligen producerande näringarne." Häruti instämmer j ig fullkomligt: men tror blott tillika, att egentliga orsaken äfven härtill endast och allenast kan finnas i den lättade tillgängen på ett , genom siji okade mvckenhet försämradt pappersmynt. Capitalisten, som såg penningens värde, för nagra år sedan , med hvarje dag förmindskas, Idef snart omtänkt på medel att kunna bibehålla sin förmögenhet vid lika. Han beslöt att förvandla sina penningar ii'l jord, Samma utväg, sorn denna tog, för att bevara hvad han redan agde, bei agnades af andra i hopp att förvärfva, eller rättare sagdt: för att på ett tillåtet sätt åtkomma deras egendon! som voro godhjertade nog att lemna dtin credit 1 början saknades icke säljare, och landet hvimlade af egendomskrämare: tnen efter hand började man ej längre låta förföra sig af köpeskillingens ökade summa, utan i öfvertygelse, att den med hvarje år skulle ännu mer uppstiga, blefvo fastighetsägare, mera varsamma, och i brist på säljare syntes gårdshandels-raset småningom afstanna. Hvad somliga hade sökt vinna genom gårdshandel, sökte andra åstadkomma genom handel med varor. Denna sednare handel, såsom varande dessutom mera beqväm, mäste nödvändigt tilltaga, i samma mån som det* förra började inskränltas. Men denna, af sjelf - 46q
B:ko för hvarje läst; äfvensom någon sådan afgift icke ifrågakommer för de fartyg, som gå emellan orter inom samma Tullkammare-distrikt, för att lossa eller lasta. För såvidt motionen således må afse befrielse från berörde afgift för de öppna båtar af större drägtighet än 15 läster, hvilka ankomma från ställen utom Stockholms Tullkammaredistrikt, så synes Utskotten en sådan befrielse desto mindre böra ega rum, som dessa båtar i mer eller mindre mån befara skärgården och vid många tillfällen kunna hafva nytta af de håkar, sjömärken och prickar, som på Lotsoch Båk verkets bekostnad underhållas; och då, beträffande motionen för öfrigt, den åberopade Författningen tillika innehåller föreskrifter, som bestämma för hvilka halfdäckade fartyg afgiften erlägges lika med för heldäckade, och huru öppna båtar må vara täckte, för att undgå den högre afgift, som för däckade fartyg är påbjuden; samt, i händelse vid beräknandet af den ifrågavarande afgiften någon oriktighet skulle egt eller ega rum, hvar och en, som anser sig derigenom vara för närmad, är obetaget att hos vederbörande derutinnan söka rättelse, få Utskotten tillstyrka, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 10 Augusti 1854. Från Utskottens beslut reserverade sig Riksdags-fulimäktigen J. G. Wassmuth från Stockholms län, som afgaf följande reservation: , Slatssamt Allm. Besv.- och Ekun.-Ulskoltcns Utlåtande, M -I. 3 »Emot det af Höglofl. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten fattade beslut öfver den af mig väckta motion, angäende fyroch bäk-afgift, som de 2:ne sista åren blifvit påförd innehafvare af öppna Jagt-båtar, får jag härmed aflemna följande Reservation: Då ifrågavarande båtar göra sina turer endast från de inom
Emot återremiss har jag likväl intet att erinra. Grefve Pojfe: Den siste värde talaren har instämt med de öfrige deruti, att billighet och rättvisa påkalla , att Kronobetjeningen måtte erhålla ersättning för oftanämnde trycknings-1 kostnad. Jag tror mig således göra honom ett nöje, då jag åter upprepar sättet , hvarpå ett beslut derom kan bringas i verkställighet. 42 §. Riksdagsordningen ger tillkänna , huru det skall tillgå med infordrande af erfordqrlige upp} lysningar. Desse upplysningar, kunna de fleste Landshöfdingar nu redan lemna, och för de öfrige erfordras^icke lång tid , för att insända Den 18 Junii f, m. dem. Det är icke eller något constifutionsvidrigt deruti, att ett beslut, sådant sorn detta, fattas, i anledning af eo enskilt motion. Herr Lagerhjelm, Pehr: Då ingen bestämd summa varit gifven, har det varit omöjligt för Utskottet att taga befattning med målet. Det är icke ovanligt, att sådane anslag begäras, men för dylike utgifter, är åt Kongl. Maj:t en serskilt summa anslagen, under namn af Extra Utgiftsmedel. Så länge en sådan utgift ej lått den stadga, att den kan beräknas, kan den ej eller på Stat uppföras. De upplysningar som man yrkat, att StatsUtskottet borde hafva infordrat, hade väl kunnat begäras, men likväl förefaller det mig, som om motionerne borde hafva varit mera utarbetade, och jag föreställer mig, att om utgifterne hade varit mera bestämde , hade de blifvit i motionerne uppgifne. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislans: I anledning af Grefve Posses anförande, får jag äran nämna, att om än Ridderskapet_ och Adeln beslöt att anslaget skulle beviljas, vore StatsUtskottet likväl ej i tillfälle , att så hastigt, som det förmodas, af Landshöfdingarne erhålla upplysningarne; ty först och främst tår StatsUtskottet ej sätta sig i direct beröring med Landshöfdingarne.
— Spanmålsafskrifning för d:o d:o 493. — ■— Hammarskatts-afgift samt bruksbeljeningens aflöning och kosthåll 2,500. Verkets underhåll, byggnadsjern och byggnadskoi, jemte oförutsedda utgifter 747. — - 19,000. Dessa 19,000 R:dr R:gs fördelade å 1,000 Skepp, stångjern lemna ett tillverkni ngspris af 19 R:dr R:gs per Skepp. Stati-TJtdiOtlcts Utlåtande, N:o 227. Spik-tillverknings-väkning: Under året spik, som väga, å 91 Lispund per kistan ... 317: 5. — afbränning inberäknad tenuträckningen, a 5 Lisp. pr Skepp 79: 6: 5. Enligt å andra sidan stående tillverknings-räkning erfordras till utsmide af 650 kistor 4:tum spik 397: 16. 5. m:r ämnesjern å 19 R:dr . 7,558: 21. - Kol-åtgång till uträckning af 397: 16. 5. m:r ämnesjern å 6 t:r per Skeppund 99. 71 fr. l):o till utsmide af 317 Skepp. 4 Städja, foderpenningar, byggnadslöner samt afskrifning å spanmåls-uttagen, som enligt contract lemnäs till underpris 1,030: 30. - Stats-Utskottcts Ulläiande, N:o 227. Brukets underhåll, inberäknadl bruksbeljeningens aflöning saint diverse a fg i fler . 500. 12,389 14; 4. Desse 12,389 R:dr 14 sk. 4 r.st Pegs, fördelade å 650 kistor spik, lemna ett lillverkningspris af 19 R:dr 2 sk. 10'^ rrst pr kistan.
2 Dand. i6 Hält. 2 10 Slats-Utskollels utlåtande, JV.o 206. boken iakttagits på de der förekommande serskilda sammandragen öfver riksstats-utgifterna. Det är således på dessa, äfvensom uti de räkningar öfver grundfonden och ordinarie stats-regleringen, hvilka, utom riks-hufvudboken, vanligen åtfölja Rikets Ständers revisorers berättelser, som en beslutad afskrifning kan blifva synlig, men icke uti riks-lnifvudbokens kapitalräkning, deri nämnda belopp, i den mon de uppkommit, äfven blifvit afförde. När sålunda af hvad Utskottet redan föreslagit, angående stats-medlens fördelning på serskilda konti uti riks-liufvudboken, det förhållandet inträder, att hvad den ena fonden förskjuter för den andra, kommer att äfven å denna sednares konto inverka och blifva synligt, har .Utskottet ej något serskildt att föreslå, angående ifrågavarande bristers behandling, der sådana i framtiden skulle kunna uppstå. Angående de redan uppkomna bristerna, brafver visserligen likheten med de förstnämnda, att äfven de såsom fordran å grundfondens konto, vid en blifvande fördelning af stats-medels-fonderna, upptagas; men Utskottet anser det i alla afseenden bättre, om, innan en riks-hufvudbok upprättas efter de grunder, som härofvan blifvit föreslagna och här nedan vidare skola anföras, de ifrågavarande gamla bristbeloppen vore, genom slutlig åtgärd, befordrade ur räkningen. Det är af sådan anledning Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad föregående Stats-utskott rörande dylika poster åtgjort, anser sig böra, jemte meddelande af en utredning öfver de nu ifrågavarande bristbeloppen, tillika föreslå de åtgärder, Utskottet tror vara lämpliga för nämnde ändamåls vinnande.