Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r ofta haft skäl att bevilja Städerne i Riket förmåner genom StatsAnslag, till mildring i dem öfvergångne olyckor, hjelp uti tryckande bördor, eller till utförande af gagneliga företag, han ock skulle tro en Stads anhållan om utbekommande af dess rättmätiga fordran af Staten, förtjena än större uppmärksamhet, och utom hvilket skäl för bifall till utfående af de Nyköpings Stad tillkommande StadsUtsky ider för LandshöfdingeResidence-Huset derstädes, äfven tillkomme, att Nyköping vore ibland de Städer, som i likhet med många andre bordt erhålla bidrag af allmänna Medel; att Staden medelst ombyggnad och nybyggnad af Broar, betydliga Hamnbyggnader, uppförande af Spruthus och go Stats-Utskottets inköp af dyrbara Brandredskap måst vidkännas ganska betungande kostnader, utan att derför, oagtadt den år 1-325 timade eldsvåda, söka hjelp af Staten; hvadan och då Staden ej mägtade göra uppoffring åt Staten och hvilken skulle blifva allt för stor, om än flere Egendomar inköptes af K. M.t och Kronan och desse, likasom nu ifrågavarande Residence-Hus, skulle frikännas från StadsUtsky Ider, derigenom ock Staden skulle mista en ansenlig del af dess intrader hvarförutan den icke eller kunde existera, Herr Löfvenius, öfvertygad att Nyköping icke vore den enda, som genom dylikt Fastighetsköp, blifvit i saknad af en sådan rättmätigt påräknad och lagligen bestämd afgift, hemställt, att hvad han till förmån för nämnde Stad anfört, måtte gälla såsom skäl för andre Släder, att af allmänna Medel erhålla de af Fastigheter i Städernc utgående afgifter för de Egendomar, som för Kronans räkning redan blifvit inköpte eller hädanefter komma att inköpas. Vid öfvervägande af livad sålunda anmäldt blifvit har hos StatsUtskottet tillika förekommit, huruledes, uppå K. M:ts nådiga framställning vid sednasle Riksdag, att då för de i sednare tider, i följd af R. Stms beslut, till Residence-Hus i åtskilige
Då Utskottets grundlagsenliga pligt inskränkt sig dertill, att för Rikets Högh Ständer framställa förslag till hufvudgrunde-rna för den allmänna Bevillningens utgörande intill nästa Riksdag, har Utskottet, vid fullgörandet af denna skyldighet förfarit på enahanda sätt, som vid förra Riksdagar varit vanligt; men Utskottet egde icke yttra sig om tillämpningen af dessa grunder, eftersom beräkningarne öfver det genom Bevillningen till Slats-Cassan sedan sisla Riksdag influtne belopp, dess 8 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o 18. fördelning och mera dylikt icke förr bör tagas i öfvervägande och framställas, än då behofvet af Bevillning blir bestämdt, vid hvilken tidpunkt det är Utskottets åliggande att föreslå sättet för densammas fördelning och, i ett sammanhang, utlåta sig om allt, sorn dermed har gemenskap. Utskottet anser sig således icke nu böra efterkomma de af några Ledamöter på ofvannämnde sätt framställde önskningar om afgifvandet af åtskilliga beräkning gar öfver Bevillningens fördelning och utgående, utan får endast anföra, att hvar och en, som derom vill taga kännedom, kunnat upplysas i afseende på större de^ len af dessa uppgifter, dels, genom de tryckta General-sammandragen öfver Re-, villningen, hvilka för de förflutna åren till och med år <826 äro från Rikets Ständers Riksgälds-Uontoir utdelade, dels ock af de Berättelser, sam blifvit af Rikets, Ständers Revisorer åren 1825 och 1827, samt af HöglofL Stats^Ulskottet, under nuvarande Riksdag, efter granskning af Stats-, och Riksgälds-TVerken, afgifne, En del af de ifrågasatta upplysningar torde för öfrigt framdeles kunna inhemtas af den Tabell öfver Bevillningens utgående af vissa Sam-, hälls-classer, som, med anledning af en Fevillnin"s-Utskottets Utlåtande N.-o 28. 9 Motion hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, blifvit i behörig ordning infordrad.
Men när bevisade de sublimaste metaphysik-tänkare, från Plato till Reinhold, någonsin annat, än ur-obevisligheten utur allt rent Tänkande, såsom sådant? – Mellertid har inom sjelfva denna rymd af speculatift verlds-virrvarr bildat sig ett slags alltsystem, med sitt Minimum, Medium, Maximum; såsom trenne gradationer eller regioner, af hvilka den första divinatoriskt häntyder på den tredje, som ensam företer töcknens skingring och en verklig verlds anblick, – under det att den andras (eller mellerstas) enda värde består i egenskapen af en genomgångs-grad, som för det hela af Philosophiens utveckling varit oundviklig. Dessa tre regioner förhålla sig derför såsom Varde, Chaos, Verld. Den första är den renaste mysticism, den äldsta Orientens och den nyaste Occidentens: dess innehåll är den stilla evighetens zero-rena Ett, hvarur tidens Tal har flutit, och hvari det åter upplöser sig; det före-varande, eller prius, till allt Väsende. I denna region, rymden af ett gudomligt Vardes begynnande flägt, vistas Jacobi, Bardili, Reinhold. Den andra åter är det Enas Tvåklyfning, eller dess ”Zoroastrisirung und Manichäismus” till allahanda abstractions-skepnader af synthetisk Antithesis och antithetisk Synthesis (Förnuft och Sinnlighet, Jag och Icke-jag m. m.). I denna region vistas Kant, Fichte, Schelling. Och här ”tobt ein Chaos in rohen Bildungen”. I den tredje, slutligen, öppnas all-anblicken af det Ena såsom ett verkligt Helt, – oskiljeligt i sig sjelft såsom ett i alla sina grader och graders grader lefvande sammanhang, men (med detsamma) urskiljeligt i progressionen af sina samtliga proportioner: der förhålla sig Tanke till Ting, Idee till Ideal, Väsenhet till Väsende såsom ett Minimum till ett Maximum, hvilket med hela sin liflighet fyller det och med hela sin sanning är deri spegladt.
Och får Utskottet här omförmäla dessa beslut, enligt den ordning, punktvis, som i förstnämnda Betänkande varit följd. Välloflige Borgare-Ståndet har nfslagit Banco-Utskottets tillstyrkan om den ifrågavarande Uppoch Utlånings-anstalten på det liela ; och tillika förklarat, hvad deni Banco-Disconten anslagna serskilda fond af 5oo,ooo R:dr för Lån på Actier och Documenter beträffar: att dermed må förhållas hädanefter såsom hittills; dock alt den allmänna fördelnings-grund härvid må gälla , att vid pass |:delar afses för HufvudContoiret i Stockholm, |:del för Lån-Contoiret i Götheborg och yL:del för LånContoiret i Malmö; Banco-Fullmägtige likväl förbehållet, att, efter sig företeende omständigheter , kunna förändra och jemnka dessa proportioner. Hvarjemte Ståndet beslutat, - angående de antagliga hypotheken , på sätt här nedanföre å sitt ställe förekommer : Banco-Utskottets Memorial N.o 120. 3 Vid Litt. A. rörande Upplåningen (se Betänkandet, N:o 53, pag. 147 och N:o 82, pag. 77—81) är, i afseende på Punkten 1.) beslutadt: af Högvördiga Preste - Ståndet : att Banken til 1 åtes upptaga Lån emot Obligationer till 2, högst 3 procents Ränta, under ömsesidigt förbehåll af 3 högst 6 månaders uppsägning, och med vilkor att Räntas beräknande, för uppsagdt Lån , genast efter förfallo-dagen npphör. Men af Hö glo/liga Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet: att Banken må tillåtas upptaga Lån , dels mot Obligationer, hvilka böra ställas å högst 3 procents Ränta, efter Banco-Fullmägtiges bepröfvande, och minst 2 månaders ömsesidig uppsägning, samt med förbehåll, att Räntan upphör å förfallodagen; dels uppå så kallad Afskrifnings-Räkning, mot högst 2 procents Ränta, och återbetalningsskyldighet vid anfordran, eller såsom det vanligen kallas : å Vista.
Bihang till Rihs-Stäfidens Prat* 1323» 6U* Sarah Bilag, till Mern* N.& so. & cxxxviii Statsoch Banco-Utskottens Utldtandtn, egde deremot Contant 26,2i5: 13. n. utestående fordran - S3>912: 12.. 2. d:o undsättnings-säd 578,355 — Köld j satta Priser Proviant (_ Fastigheter 389*8^^ 4^' 8* Materädier) Inköpspris 1,2,152: 28. 7- 2>492>745: »4, Och dessutom torde ännu något ytterit» gare vara att vänta från Italienska spännemåls-utsändningen, ehuru det samma icke kan uppgå till hvad Revisorerne förslagsvis uppgifvit, nemi. 98,000 R:dr, emedan sednare umderrättelser dertill gifva anledning. X>en Febr. egde Inrättningen 85,865 T:r Råg. "J 62,396 — Korn. I 12,544 — Hafra. r 4>3 5° — diverse.J 278,989 kannor Brännvin. Alltsedan 1819 har Inrättningen icke kunnat bidraga till upprätthållande af spannemåls-priserne af brist på Cassa-tillgång. Den, under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning ställde Manufactur-JDiscont bar åliiat Banquen endast med 89,101: 5. 4. såsom stående lån, samt på Credit: 750,742: 39.
(Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag samt utbetaldt år 1848) 28,238: 29. 27,585: 44. » sistnämnde stad, å 30,000 R:dr, för återstående hamnbyggnadsarbeten vid Alius samt Hennesta kanals fullbordande m. m.; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af 6 procent årligen af nämnde summa, dervid räntan beräknas efter 4 procent å det obetalda kapitalet. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag samt utbetaldt år 1855) 28,776: — 28,127: 4. » staden Carlshamn, å 45,000 R:dr, för iståndsättande af denna stads hamn, emot årlig inbetalning af 8 procent å sagde lånesumma, hvarvid räntan beräk "Transport: 2,195,090: 99. 2,158,267: 50. — 25 - Transport: 2,195,090: 99. nas till 2 procent. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag och utbetaldt år 1846) 27,950: 79. till staden Sölvesborg, å 15,000 R:dr, för hamnens upp rensning och fullbordande af en hajbyggnad vid denna stad, emot dito dito. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1847) 13,207: 65. » Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten, å 210,000 R:dr, emot dito dito. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt under åren 1848—1857) 210,000: — » staden Linköping, å 30,000 R:dr, för hamnbyggnadsarbeten derstädes, emot årlig inbetalning af 5 procent å lånesumman; börande häraf godtgöras 3 frocents ränta för kapital-återstoden.
Då den ende återstående ledamoten, som yrkat afslag på inbjudningen, har stödt sin anhållan derpå, att R. o. Ad. icke skulle vara ensamt om beslutet, så får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att sådant är förhållandet i voter:s-pi oposm N:o 17. Den beror ensamt på R. o. Ad. alt genom sitt medgifvande borttaga , och om BorgareSt. sedan vidblifver sitt heslut, som föranledt voter:spropostn N:o 18, eller icke, så är det något, hvarmed R. o. Ad. icke har att skaffa. Hr Lagerheim: Denna upplysning synes mig vara af den art, att den är öfverflödig, ty det är klart, att om R. o. Ad. går ifrån sitt beslut, så betyder BorgareStis antagande eller förkastande ingenting. Jag kan således icke frångå den meningen, att vi icke äro ensamme om detta vårt beslut, enär BorgareSt., i likhet med R. o. Ad., beslutat en förhöjd tull, och BorgareSt. ännu icke yttrat sig i anledn. af Ulsk:s framställning i detta betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den till R. o. Ad. gjorda inbjudning, angtde ben, andra slag, oarbetade. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. I anledn. häraf ansågs den 17 voter:s-propos:n komma att förfalla; den i8:de godkändes. Inbjudningarna nntogos, i följe hvaraf ig och 20 voler:spropos:na ansågos komma att förfalla. aao Den 5 April f. m. Blyertspennor. Frill. Hamilton:
Jag är så fullständigt förekommen af Friherre Anckarswärd, att jag icke har annat att tillägga, än alt jag i sjelfva saken instämmer i deras mening, som tro att föreskrifterne om verkställigheten böra införas i RiddarhusOrdningen. Men långt ifrån att yrka, alt denna åsigt skall blifva ett vilkor som fästes vid hufvudsakens beviljande, och der - Den 3 Februari i f. ra. IQl igenom skulle binda dem, som äro af annan mening, medgifver jag gerna, att den sedan må komma under öfverläggning. Jag tror följaktligen, att Herr Grefven och Ordföranden kan med all tillförsigt göra första propositionen helt enkelt på hufvudfrågan; och sedan, vid propositionerna om detaljfrågorna, iagttaga de försigtighetsmått, i afseende på förändring i RiddarhusOi dningen, hvilka pröfvas nödiga. Grefve Frölich: Jag är nu nästan alldeles förekommen af de Talare, hvilka yttrat sig. Jag vill blott nämna, att orsaken till de anmärkningar, jag gjorde, var, att Herr Grefven och Ordföranden hade förutsatt, att någon skulle begära proposition på Utskottets Memorial i dess helhet, och alt han derifrån öfvergått till sådane skäl, hvilka jag ej kan gilla. Jag har derföre anmärkt emot dem, på det de icke måtte slå i prolocollel såsom genom tyst bifall gillade. —• Den siste Talaren bar helt och och hållet uppfattat hvad min mening var, då jag först yttrade mig, alt nemligen icke få frågan om införGifvande med RiddarhusOrdningen sammanblandad med hufvudsaken. Det är under striden för denna formfråga, som jag tröttat Ridderskåpets och Adelns uppmärksamhet. Nu harden siste Talaren äfven instämt deruti; och jag tror, att Ridderskapet och Adeln nu mätte vara öfvertygade derom, alt intet vil - 102 Den 3 Februarii f. m. leor bör läggas såsom oafhängigt från liufvudfrågan. Det måtte väl vara nödvändigt för oss, att i det yttersta yrka en voteringsproposition sådan den är öfverensstämmande med vår vilja, och ej med en förut fattad plan.
Ar, erhållit en vinst af fem procent utöfver fem för liundradet i ränta å det insalta aktie-kapitalet, beräknadt från inbetalningstiderna; att gaslyktornas antal inom förstnämnde församlingar skulle utgöra minst 900, utaf hvilka dock administrationen iigde att fördela högst en sjettedel uti halfva lågor för användande å smalare gator och gränder; att afståndet emellan lyktorna skulle vara 100 fot i medi Itai; att den sammanräknade lysningstiden skulle i medeltal utgöra ‘2,000 timmar om året; att en brännare, beräknad alt förtära S kubikfot gas i timman, skulle gifva en laga. som i lyskraft och klarhet motsvarar 1‘2, minst 10 brinnande vaxljus, af hvilka <5 väga ett skålpund; samt att bolaget skulle åtnjuta betalning sålunda, att för hvarje brännare, som förtär 5 kubikfot gas i timman och hvars bränningstid är 2,000 timmar, erhälles 30 K:dr banko om året, och för brännare, som förtär mera eller mindre, en i förhållande dertill lämpad högre eller lägre betalning. För gas, förbrukad .af enskilde, betalas 8 R:dr banko för !,000 kubikfot med nedsättning; efter bestämd tariff, dä förbrukningen öfverstig.T 18 millioner kubikfot. Bolaget åligger derjemte att öfverallt inom hufvudstadens tullar, der rörledd gas ej begagnas, ombesörja och underhålla en förbättrad gatubelysning, hufvudsakligen med Argandska lampor samt för öfrigt genom små lyktor, antingen med olja, eller så kallad portativ gas, efter sådan plan, att förbättring sker äfven i dessa stadsdelars belysning. Berättelse. ii/ver Stockholms Stad för aren ISpf — I85p, B 42 Till följd af detta kontrakt och sedan gaslvsnings-aktie-bolaget fått sig en tomt i qvarteret Gäddan af Clara församling af staden upplåten till byggnad of gasberedningsanstalt, börjades gatulysningen med gas inom ofvannämnde församlingar den J3:de Augusti 1834 samt har sedan dess fortfarit.
Jag anser fäderneslandets bästa fordra, att dessa ordfönde-platser beklädas af män, som dertill äro de mest lämpliga, och om jag än gerna medgifver, att R. o. Ad. hittills besatt dessa platser med fullt kompetenta personer, så ber jag likväl att få erinra, att det ofta kan hända, att ordfönde i ett Utsk. blifver af sjukdom eller annat förfall förhindrad att bevista Utsk:s sammanträden, vid hvilket förhållande den ledamot af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk., som har främsta sätet på Riddarhuset, skall föra ordet. Första gången jag var Utsk:s-ledamot, inträffade, blott några få dagar efter mitt inträde i Utsk. ett sådant förhållande, att jag, ehuru alldeles ovan vid allmänna ärendens handläggning, mäste intaga ordfönde-platsen framför många i Statens värf grånade och välförtjente män, intilldess den ordinarie ordformen, hvars sjukdoms-lillstånd blef långvarigt, afsade sig ledamotskapet inom Utsk. och en annan ordfönde i hans ställe blef invald. Detta bevisar att fall kunna inträffa då det vore nyttigt om Utsk:n finge välja ordfönde. Mänga flera ännu vigtigare skäl skulle kunna anföras, men jag anser mig icke längre böra uptaga 11. o. Ad:s tid, då jag på förhand känner den utgång, frågan kommer att få. Hr Cederschiöld: Man har förmenat, att det icke skulle vara grannlaga af mig att upmana Gr. Lagerbjelke att i frågan sig yttra, derföre att den värde Gnn är ordfönde i Const.Utsk. Såvida Gnn reserverat sig emot beslutet, vill jag medgifva, att det kunde vara grannlaga af Gnn att iakttaga tystnad, men, om sådant icke är förhållandet, hvilket jag för min del icke kunnat inhemta, och om Gnn deltagit uti beslutet att framlägga ifrägavande förslag, kan jag icke inse, att han skall vara jäfvig eller af grannlagenhet förhindrad att försvara ett beslut, hvartill han sjelf bidragit.
Får hufvudman enligt denna Riddarhusordning icke utgifva fullmagt, inträde närmaste ättemän, på hvilken sådant icke inträffar för tillfället i full hufvudmannarätti finnes ingen sådan vare då ättens plats på Riddarhuset ledig* §. 7- Ny f; Är Adelsman i något annat Riksstånd röstägande ledamot, eder Taleman, eller äe ban LatidtMarskalk, då rcvå han fös den? Riks.- Den 5 Junit* dagen hvarken sjelf eller genom Full magli g sin Riksdagsmannarätt på Riddarhuset utöfva. §. 8* Se sista delen af 11 §. samt den i % §, År Hufvudman utrikes rest antingen i Konungens ärender, eller med vederbörligt tillstånd för enskildta angelägenheter, vare hans rätt bibehållen att fuUmagt utgifva. Adelsman, som fått Konungens tillstånd, att gå i främmande Herrskaps tjenst, eller att sig erao? främmande Öfverhet nied trooch. buldhetseu förplikta, oagtadt han fast egendom eller embete här i Riket innehafver, åge, eå vida han för sin person här i Riket skattskrifven är rättighet att säte på Riddarhuset inta ga j dock om någon sak förekommer der, som angår det Herrskap i hvars tjenst han är, må, han ej få öfvervara hvarken öfverläggringarne eller beslutets fattande, hvarken in Pleno, Utskott eller Nämnd. Med Adelsman, som är i fiendtlig fångenskap och med främmande öf~ verhet«tiilstånd vistas » fäderneslandet vare lag samma i afseende på det herrskap, mot hvilket han sig förpliktat., % 9. Se 13 §. Flyttar Adekman sitt bo och hemvist utrikes, på sitt 32 §. i 1723 års adaliga privilegier omförmäler, håfve han och hans efterkommande, som utrikes äro förlorat säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln, än - Dea 5 Junii. 5 5 »kont han eller de fast egendom har i Riket Iga.
— Ser du, mamma, fortfar skalden i matt, gäckande ton, jag tror att Laura på fullt allvar anser att oljetryck och oxstek — icke blott visa en högre kulturell ståndpunkt utan också förmå göra folk positivt lyckligare än bjälkväggar och hafrebröd. Då rätar sig den gamle Per Eriksson till hela sin höjd, och hans ögon blixtra till. Han ropar sin sonsons namn, möter honom på bron och lägger sin hand tungt på hans axel. Och han talar ljudligt med en gammal mans darrande patos: — Dina ord skrälla likt kons bjällror Ser du där borta — där den röda stugan nu står? På den fläcken lefde en gång din farfars mor ... du vet det? Godt. Men vet du också, att hon dog af en underlig sjuka, som folk sade? Den tiden teg man, när kropp och själ värkte, ser du, och folket skref inga memoarer. Man teg, som djuren tiga ... Nå, till sist kallades läkaren ut. Och så skar man upp hennes mage, där var det man fann det underliga, du! Det var gräs. Tyst, tyst har blifvit rundt om det gamla huset. Fram bakom syrenhäcken smyga stegen lätta och trippande, och hviskande susa frågorna genom luften. Den gamles hand hvilar fortfarande tung på den besvärade unge mannens axlar. — Hata på allvar, gosse, älska på allvar — så skall du förstå lifvet. Och du kommer att skrifva med blod då, inte med blekt vatten, och människorna skola minnas dina ord. Plötsligt läggas två armar om den gamles hals. Vid hans hvita hår snuddar ett svall af brunt burr öfver ett glödande flickansikte ... Men då aftonsolen kommer med sitt skimmer och skogshöjderna inväfvas i ett guldnät, där stammarna afteckna sig som blodstreck mot violetta skuggor, och barrbärget liknar en jättesvamp, doppad i ett färgbad Då strålar det gamla huset i underbar, gullröd glans, sagolikt trolsk som framkallad genom romerska ljus. Och dess fönster blänka likt gula solar. Skator. Nu står på det höga Majbärget blott en dum, pösig bondkvarn, som snurrar och snurrar i sol och regn, och nedanför rada sig magasin vid magasin med numrerade luckor.
Begår någon dråp, som i 3 eller 4 § sägs, å skyldeman i rätt uppstigande led; miste lilvet: är dråpet sådant, sorn i 5 § sägs; dömes till straffarbete på lifstid; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna nedsättas i förra fallet till straffarbete på lifstid och i sednare fallet till sådant arbete från och med åtta lill och med tio år. Sker dråp å maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde, eller annan, under hvars lydnad man står; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd, i östar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat att ifrågavarande § skall erhålla följande med Bonde-Ståndets mening öfverensstämmande lydelse: Begär någon dråp, som i 3 eller 4 § sägs, å skyldeman i rätt uppstigande led eller å sin maka; miste lifvet: är dråpet sådant, som i 5 § sägs; dömes till straffarbete på lifstid; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna nedsättas i förra fallet till straffarbete på lifstid och i sednare fallet till sådant arbete från och med åtta till och med tio år. Skor dråp å stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde, eller annan, under hvars lydnad man står; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd. Stockholm den 17 Augusti 1860. Herr Biskopen, f. d. Stats-Rådet Anjou har begärt få antecknadt, att han ej detta ärende deltagit. lith. lill R. 1 A/d 23 Haft a Stockholm, trvckt hos Sam. Komstedt, iso». Lay-Utskottets Betänkande M:o 47. Ank. lil! Exp.-UtsL. den 22 Äng. 1860, kl. 11 (’. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i Domkapitlens organisation. Dessa motioner äro väckta inom Högvördiga Preste-Ståndet af Herr Domprosten Knös och Herr Prosten Sondén. De begge motionärernas förslag äro emellertid i liera väsendtliga delar från hvarandra alvikande.
Det kan väl ej vara så illa, om Banken indrager på sin rörelse, under det alt så mycket penningar inkomma utifrån och rörelsekapitalet derigenom onaturligt ökas. En sådan åtgärd kan väl ej lå namn af vingleri! Det kan ej heller anses lättsin - Den 21 Maj. nigt alt förutsätta, det Banken bör understödja näringarne och dervid ställa så till alt Banken har något att tillgå i behofvels stund. Man må ej tro att minskad penningetillgång hindrar import, jag tror alt densamma tvertom ökas, och kan bevisa det då man vet alt Ostindiska handeln, i saknad af inländska penni nge-resourcer, varit drifven utan afseende å varu-vinst, men hufvudsakiigast under beräkning derå, att då varorna der obtineras på lång kredit, har man genom realisationen af varan, eller dess försäljning på kredit mot löpande förbindelser, kunnat bereda sig penningetillgång. Hr von Hartmansdorff har förebrått mig ali vilja binda händerna på Bakofollinäktige och att nödvändigheten deraf synes innefatta en förebråelse för Fullmäktiges förvaltning. Dertill tror jag att han haft så mycket mindre anledning, som den långa tid han varit och fortfarande är Bankofullmäktig, just visar det förtroende Ståndet hyser för honom. Hr von Hartmansdorff säger: Hr Nordenfelt förmodar att jag talat om ett mynt, skiljdt från vanligt bytesmedel: Derom torde Hr Majoren något yttra på det att Hr von Hat tmansdoffs replik må äga grund hvaremot ett noggrannare reglemenlerande minskar Fullmäktiges ansvar och befriar dem från obehaget att vara utsatte för godtyckliga hedömmanden. Hvad Hr von Hartmansdorff afsett med yttrandet om det ewa eller andra myntet kan jag icke fatta. Efter realisationen och med dess bestånd hafva vi ej annat än silfver, då represenlativet deraf eller pappersmyntet skall inlösas med sådan metallisk valuta efter bestämd lag — måtte ett annat förhållande ej inträffa, det vore ett officiell erkännande af Bankens obestånd!! Hr von Hartmansdorff: H. R. o. Ad, torde ursäkta att jag för tredje gången upträder för att yttra mig öfver samma sak.