Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
HofRätten begära undersökning med ej mindre de tjenstemän inom Rikets Ständers Bank, som ägt befattning med inlösande af en på Kongl. Räntekammarens räkning i Banken utställd, men sedermera falsk befunnen assignation, stor 7,900 R:dr B:ko, försedd med ordningsnummer 25 och daterad den 11 Januari 1830, än ock dc tjenstemän och betjente i Kongl. StatsKontoret eller Räntekammaren, som tillhört vården och kontrollen öfver blanketterna till Räntekammarens assignationer, så att utrönas måtte alla de omständigheter, hvilka kunde äga inflytande på ifrågaställd ersättning för den Banken, genom berörde falska assignalions inlösande, tillskyndade förlust, samt om och i hvad mån någon af bemälde tjenstemän och betjente densamma vållat; har AdvokatFiskalen, till fullgörande häraf, vidtagit de förberedande åtgärder, hvilka lör sakens fullständiga utredning ansågos nödiga, samt derefter, uti ett den — 7 — 6 Februari 1839 till Kongl. HofRätten ingifvet memorial, jemte öfverlemnande af ej mindre ofvanberörde den 12 Januari 1830 af Banken inlösta assignation, än äfven det formulär för Räntekammarens assignationer, hvilket, af Kongl. StatsKontoret Bankostyrelsen tillhandasändt, å berörde tid tjenade till efterrättelse för Bankens tjenstemän vid pröfningen af nämnde assignationers antaglighet, andragit, att, vid jemförelse af ifrågavarande assignation med omförmälda formulär, det väl syntes nästan otvifvelaktigt, att till assignationen blifvit begagnad en af Kongl. Räntekammarens då brukliga assignationsblanketter, enär assignationen så till papper som tryck och hvitstämpel ägde med formuläret den mest träffande likhet; äfvensom det, i betraktande af ändamålet med och vigten utaf desse assignationsblanket O O ter samt angelägenheten att i möjligaste måtto söka förebygga hvarje missbruk af desamma, ej eller kunde nekas, att genom det i Kongl.
Besv. »>, One. Viik. Uti, N:o 79 N:o 71, Ankom till Expetl, Utskottet den i! December Tg29< Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 54, rörande ändringar och rättelser eller tillägg, såväl uti Kongl. Maj.ts Nådiga Lego-Stadga för Husbönder och Tjenstehjon, den 15 Majifi8o5, som uti Kongl. Maj;ts Nådiga Kungörelse, angående flyttningstiden för Tjenstehjon, d, 22 April 1S19. TJtskoftens j ofvanberörde ämnen afgifna Betänkande har, på sätt ankomne ProtocollsUtdrag, af den i och 7 sistlidne September, utvisa, blifvit af det Högvördige PresteStåndet och det Hedervärda BondeStåndet bitallet, men deremot af HöglofL Ridderskapet och Adeln samt det Vällofl. BorgareStåndet återremitteradt, på grund af följande anmärkningar och i sammanhang dermed väckta nya motioner, hvilka Utskotten ansett sig böra vördsamt upptaga och besvara, i den ordning anmärkningarnes föremål i Betänkandet förekomma, eller under de Lagrum , med hvilka motionerne funnits stå i beröring, Lags. Allm, Besv. o. Oec. Utsi, Uti, N:o 71. 13 Lego-Stadgan: 1 Cap. Ibland de för Statens skydd och säkerhet af Utskotten oumbärliga ansedda correctiv mot missbruk i friheten att använda egen arbetsförmåga, hade Utskotten föreslagit : 1:0.
Rikets Ständer affärdade väl hundmotionen på ett sätt, att den kunde blifva oskadlig, då de öfverlemnade åt kommunerna att bestämma om hundskatt skulle utgå. Men erfarenheten har nu tillräckligt visat, att kommunerna icke insett, eller velat inse, det origtiga uti denna beskattning, då så många begagnat sig deraf, att pålägga de, som hafva ett sådant husdjur, skatt. Då så skett och vidare kommer att ske, blir lagen icke oskadlig utan i sin tillämpning framkallar icke allenast orättvisa och obillighet, utan är och förblir ett frö till stiftande af split och oenighet inom kommunen, utom det att den väcker allmänt åtlöje. All lag som saknar rättsgrund, hvilket i högsta måtto är förhållandet med den ifrågasatta, är och förblifver orättvis; ty om man med ali uppmärksamhet genomläser den, kan deri icke upptäckas en enda gnista af rättsprincip? Och den kan väl icke heller innehålla någon sådan, då den är så skef att den tillerkänner en del medlemmar i kommunen makt, att pålägga skatt och tunga på de andra, då de de derigenom befria sig sjelfva, och ännu förhatligare blir den derigenom att den uppeggar vinningslystnaden och det är icke tvifvel underkastadl att det är just den, som är orsaken att så många kommuner begagnat det förhatliga beskattningssysteniet. Någon så orostiflande lag har på långliga tider icke sett dagsljuset; utom allt det löjliga han frambringar, hvaribland förekommer, att för utbekommande af hundskatten mäste man, för dess räkning, hafva uppbördsskrifvare, försedd med uppbördsbok — upplinierad i enlighet med hundarnes rangordning, t. ex. mopsar, knähundar, råtthundar, stöfvare, gärdvardar, rapphönshundar, Newfoundländare och allt hvad de heta, — för alt deri varda vederbörligen inregistrerade så att polisen, vid husfridens störande, icke må begå misstag vid uppförandet af rätta hunden.
Pä Högloft. Nidderssapers Pä Högwördige Pre och Adelns Ledamöters ste-Sranders Ledamö ters wägnar. l. ImZstaälus. Pä Hederwärda Bonde-^Standets Ledamöters wägnar. ^näers dlilsson. Llaes klemrnA. Pä Wällofl. BorgareStänders Ledamöters wägnar. -lbrab. Lngel. Lades pa bordet. Uplästes et fran Stats-Utssottet inlemnadt sä lydande: Wördsamt k.leinor-5.1. Högloft. Ridderssapet och Adeln har til StatsUtskottet behagar remittera er af Riddarhus-Kamereraren Herr (iommerce-Nävet L. Lttäle ingifwir Memorial, deruti anmäles, ar til Ljus och Skrif-mgwrialer m. m. under innewarande Riksdag för Högloft. Ridderskapets och Adelns Samlings-rum och Linu?,lie sklille erfordras, enligt et bilagt Förslag, omkring 700 R:d. Lpecie Lanco, och som dylika utgifter, likasom utgifcerne för extra Lsnceliillerne och Wakt-betjeningen, de föregående Riksdagarne altid ssola blifwit ester nygjord räk - Z28 Den 8 Mars. räkning och derom gjord underdånig anmälan hos Kongl. Majit, af Kongl. Stacs-Loinoiret genast utbetalte; sä hemställer Herr OimiE-ce Rådet, vin icke detta mai nu marte til Scats-Utfforcec iermtter-, 8, för at om denna ^umiu!l8 Utbetalande emot Herr (.'omm^rccRådets och afgift wande redogörelse förordna.
Beträffande den motion Frih. Cederström framställt, förklarade Hr Frih. o. Landtm., alt den skulle lill remiss föredragas, så snart den blifvit till prot. skriftligen iulemnad. Föredrogs ånyo StatsUtskts den 27 Maj. f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 126, i anledn. af Erik Norbergs från Westmanlands län motion, att afl. Räntmästaren J. F. Alms efterlemnade enka måtte utbekomma begrafningshjelp efter bemälde sin man. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag åberopar vid detta betänk, den anmärkn., jag gjorde vid det föregående, Frih. .Sprengtporten, Jac. Willi.: Jag anhåller alt få åberopa det svar, jag nyss afgaf. StatsIJtskottels utlåt. N:o 126 blcf af R. o. Ad. bifallet. Likaledes biföllos, vid förnyad föredragning, StatsUtsk:s den 27 sisth Maj f. m. på Jiordet lagda utlåttn: N:o 127, i anledn. af Hr Chrisliersons, H. F., motion om nrfvoden för rådhusrätterna i Rikets samtliga stapelstäder för behandlingen af tullmai; N:o 128, i anledn. af Anders Anderssons från Skaraborgs län molii n om andre landtmätare-beställningarnes indragande; N:o I2q, i anledn. af Erik Norbergs från Westmanlands län motion om bergsfogde-tjensternas indragning; N:o i3o, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Majoren N. G. von Konows ansökande om åtnjutande af pension; N:o 13 1, i anledn. af Olof Olofssons från Westerbottens län motion om rättighet för Hofnolarien J. Haggström lill retroaclivt åtnjutande af den honom på allmänna indragningsstalen beviljade pension. 7s Pen 3 Juni e. m, Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 27 sisth Maj f. m. på hordet lagda utlåt.
Grubblande öfver att behöfva göra mig sorg, har han slutit sig inom sig själf med sina tankar. Fyllda af hvar sina bekymmer, hafva vi gått om hvarandra, ingenting sett och ingenting förstått. Det går rundt i mitt hufvud, när jag försöker tänka därpå. Det svider i mitt hjärta. Jag kan icke ens tänka. Jag vet blott detta enda, att jag tagit fel, att Pierre ingenting sett, ingenting anat, att min hemlighet är väl bevarad. När jag vaknade ur min svimning, tänkte jag på detta. Det fyllde mig först med jubel, så att jag kunnat skrika af glädje. Därefter kände jag mig pinad af en oerhörd blygsel. Hvad skulle Pierre tro om mig? Hvad skulle han tänka? Skulle han tro om mig, att jag för hans skull ingenting kunde bära, ingenting kunde försaka? Jag hade ju svimmat, när han berättade mig, att han förlorat penningar. Å, om han visste, om han bara visste! Känslorna stormade igenom min själ, så att jag tyckte, jag ville kväfvas. Jag tänkte blott på ett, frågade inte efter mer än en sak i hela världen: att jag älskade Pierre öfver allting, och att jag till hvad pris som helst måste säga honom det. Jag föll på knä framför honom, jag grät och jag skrattade om hvartannat. Jag bar mig åt, som om jag varit tokig. »Jag förstår dig inte,» sade Pierre. »Nej nej,» sade jag. »Du kan inte heller förstå mig. Du har gått hela sommaren och varit så underlig. Jag har ingenting vetat, ingenting kunnat ana. Det var, som om jag icke kunnat fråga dig ens. Jag trodde – å Pierre – jag trodde, att du icke höll af mig längre, att du tröttnat på mig, att jag blifvit dig likgiltig. Å, Pierre! Jag har varit så olycklig, att jag många gånger trodde, att jag skulle dö. Men nu är jag bara lycklig, lycklig, lycklig!» Jag vet ej, hur jag kunde säga detta. Jag vet blott, att det kom öfver mig som en ingifvelse. När jag sade det, tyckte jag, att allt hvad jag sade, skett just så, som jag sade det. Jag vet knappast efteråt, om hvad jag sade, var sanning eller lögn.
Hr Cederschjöld har förklarat och med exempel styrkt, att honom, under förra riksdagen tillåtits med ett Const.Utsk:s betänk, sända särskilda voler:s-propos:r, att dessa blifvit godkända, och alt deröfver voterats. Han har rätt alt så skedde, men icke under den tid jag var ledamot af Const.Utsk., ulan dessförinnan; ty efter mitt inträde som ledamot i nämnda Utsk. funno dess ledamöter rättsenlig! vara, i öfverensstämmelse med 84 §:n Reg.F:n, att enskilde riksdagsmäns förslag till grundlagsförändringar, de der ej af Const.Utsk. blifvit godkända, icke skulle kunna komma till Ståndens pröfning, ulan alt de ledamöter af de respeclive RiksSlIn, som lill Const.Utsk. ingifvit sådana förslag, skulle erhålla ett utdrag af Ulsk:s prol., hvaruti lillkännngåfves orsaken, hvarför det ingifna förslaget underkändi blifvit, med tillstånd all detsamma jemte förslaget lill trycket befordra , under skyldighet att för förslagets innehåll sjelf i egenskap af författare lagligen ansvara. Sådana 1 eserva tioner, sorn Hr Cederschjöld nämnt, upphörde då att utgå ifrån Ulsk., och det i följd af gi linding. Samme ledamot har förklarat, alt han, på grund af 56 §:n samma grundlag, vid 1815 och 1823 årens riksdagar bedrifvit, all Sländerne skulle, vid samma riksdag som ett Coust.Ulsk:s grundlagsförändringsförslag framställts, lunna afslå detsamma. Den värde ledamoten har ock, i ett nibete kalladt ”Grundlagarne i systeme,” försökt framkasta den opinion, att det fordras tvänne riksdagars bifall till ett Coust.- Ulskts förslag, för att det som lag må gallande blifva. Likväl finnes ej ett ord derom i grundlagen. Reg.Fln medgifver väl i 56 §:n, att vid Const.Utskls förslag anmärkir kunna göras i Ståndens plena, hvilka som gemensamma tankar lill Utsk. öfverlemnas, för att samman jern kas.
Betänken väl, I sparen Båd' edert blod och edra hus och hem Som eljest skulle blifva fiendens, Och icke nog dermed Philippos ger Ju er förläningar, att I må glömma Hvad ondt som fiende han måst er göra. 37 Och vidare är eder kunnigt: persern Blott väntat har på detta för att gripa Oss uti ryggen, då Philippos vi På halsen fått. Derför det mycket bättre Mig synes att en sådan vän oss skaffa Som denne är. I ha'n ej honom sett Tyvärr. En ädlare och större hjelte Ej någonsin I skåda fån. Från fot Till hjessa äkta krigare. För öfrigt, I veten ju, han är Epaminondas', Den store fältherrns, lärjunge, Och uti Thebai har han fostrats upp. Alltså hellen som jag och I han är Och lär dessutom, som man säger, leda Från Herakles sitt höga ursprung. Nog! Jag läser uti edra anlet re'n, Att I hans bön uppfylla viljen. Märken, Han tigger fred af er, som re'n han har Uti sitt våld; ty veten, ej för oss Fins räddning mer! (Bifallsrop från en del af folket.) DEMOSTHENES. Du ljuger, niding! Hör: Än finnas män, som sig ej låta fånga Utaf din guldbesmidda tunga. Upp, I männer alla, upp till strid! Till strid! Se'n hur derborta ifrån Parthenon Oss Pallas vinkar med sitt spjut. Låt ej Förgäfves henne varna. Höga dotter Af Zeus, o! skåda till ditt eget folk Och skydda än från fall din helga stad Som aldrig än af fiender har egts! (Bifallsrop från en annan del af folket.) AISCHINES. Athena hör ej galnes galna böner. 38 DEMOSTHENES. Må Zeus förbanna dig, förrädare! AISCHINES. Till tack för allt mitt nit för fosterlandet. DEMOSTHENES. Att störta det uti barbarisk träldom. AISCHINES. En kung är bättre än tyranner tio. DEMOSTHENES. Din kung går upp mot hundrade tyranner. AISCHINES.
Hon behöfde såväl komma ifrån den kvalmiga staden ett litet ryck. Till Roskulla fanns ingen järnväg eller ångbåtslägenhet, utan de båda lärarinnorna måste begagna skjuts den fyra mil långa vägen. Genom grönskande sädesfält och lummiga skogslundar slingrade sig den breda landsvägen. Bygden var tätt befolkad; öfverallt syntes bondgårdar och stugor och Kerstin njöt af de omväxlande taflor denna utflykt bjöd på. Vid en liten skogstjärn låg Karin Löfs bostad, och därtill en präktig sådan. Hvilken skillnad mot det dystra Grästorp! tänkte Kerstin, då hon såg de två, visserligen små, men så hemtrefliga rummen innanför skolsalen, hvilka voro upplåtna åt lärarinnan. (Forts.) Nämn tre, som tak, dig bjuda i naturen. Får-aktigt ting. Den hvaromkring vår gamla jord sig vänder. Sak — stjärnskott lik. Frisk gymnastik, väl känd i alla länder. En hjälte, som i striden kom, förut ej öfvervunnen. Hur namnes den, som just ej än i » verken » långt är hunnen. Af hundars släkt ett lågt subjekt. Och så en ljusets boning. Hvad känns vid drag? I festligt lag Hvad hålls med stark betoning. Ett syskonpar, — historien bar, dess bilder väl förvarat. — För blomsteräng tyrann så sträng. Hvad den kan bli, som sparat. Jag tänker nu, att gåtan du » lång som en slagan funnit. Och att du glad dess sista rad nu ändtligen har hunnit. Bidrag mottagas med tacksamhet. Ett verktyg hvasst. Ett vackert kast. Till vetenskapens rike en liten dörr. Ett skyddsvärn förr. Hvem tror sig utan like. Tre mineral. Ett udda tal. Två Neptuns glada gossar. Ett blomställ nätt. Ett tyg helt lätt. Det t varpå målen frossar. En kråkas sång. Ett näringsfång. Och något publicistiskt. Två åkedon. Hvad hvar person ju har » karaktäristiskt ». Af majs produkt. Af åkerns frukt en återstod för djuren. En » minnessals ». men därvid själf fick dödsstöten, gifvit dig ett annat mod: tålamod, mod att tåla. I stället för olust och tvång vid ditt kall, är detta nu din lefnadslust.
Banco-fullmäktige hafva, i anledning af de olika åsigter, i afseende på tolkningen af ofvan åberopade § öi i Banco-Reglementet, hvilka hos Banco-fullmäktige och Rikets Ständers Revisorer gjort sig gällande, uti deras lill Utskottet afgiliie Berättelse, pag. 6o, hemställt, att samma § måtte erhålla en sådan lydelse, alt något missförstånd af densamma icke vidare må ega rum. Enär Revisorerne, efter hvad Utskottet jemväl, i ett föregående mål, anfört, äro berätligade att pröfva och afgöra besvär, som af Bankens E naij etsoch Tjenstemän eller Betjente blifvit, uti befoi d ringseller andra dem rörande mål, bos Revisorerne, i föreskrifven ordning, anförde, samt dertill kommer, att Banco-fullmäktige, på sätt deras till Utskottet algifne Berättelse innehåller, förmält, att de ställt sig lill efterrättelse det af Revisorerne, i anledning af besvären gifne förklarande, att, före åtel besättandet af den lediga Banco-secreterare-tjensten, gå i författning om utfärdande af nytt anslag före ansökningars mottagande lill samma tjenst; har Utskottet, som, för sin del, icke kunnat inse, det något förtydligande af ofvanberörde 5t § erfordras, ansett dess yttrande här böra inskränkas till det förbehåll, att, sedan Banco-Verkets förändrade organisation blifvit af Utskottet i alla dess delar pröfvad, få afgifva utlåtande, om och huruvida någon ändring af samma § kan finnas behöflig. c) Angående Revisoren P. A. Åhman beviljad rättighet, att efter upphör dt concurs-tillstånd åter inträda i tjenstgöring. (j83c) års Rev. Ber., pag. 49> 5i och Banco-fullmäktiges Ber., pag. 57—58). 22 Banco-Utskottets Betänkande, IV.'O 2 g.
Det beror »edan af de råd och upplysningar som Konungen inhämtar, om Kongl. Maj t finner de af Ridderskapet och Adeln framställda skäl grundade, eller om Kongl. Majit vill till båda afdelningarna af den blifvande RiddarhusOrdningen utsträcka den rättighet att bevilja eller neka sanction, som Ridderskapet och Adeln en gång till Konungen öfverlemnat. Hvad granskningen af denna ena afdelning af deri blifvande RiddarhusOrdningen beträffar, så torde mig vara tillåtit' att erinra, att Ridderskapet och Adeln här . icke behöfver hand^ la såsom ett Riksstånd, utan såsom en corps; Ridderskapet och Adeln kari gifva sig tid vid granskningen; att besluta punct från punct, vore mindre rigtigt, innan man sett huru delarne stå i harmoni med det hela. Ridderskapet och Adeln kan behandla detta ämne, på sätt som Underhuset i England , när det formerar sig i Commitée. Jag gillar hvad Herr Riben föreslagit. Jag Jior att RiddarhusUiskottets tanka bör inhämtas, öfver de § §. vid hvilka anmärkningar göras, och att Ridderskapet och Adeln bör fördröja sitt bifall åt de §. § vid hvilka inga anmärkningar framställa? till dess man kommer i tillfälle att se huruvida aila stadganden sammanstämma. Grefve Spens, Carl Gnflaj: Vid hvad Herr RiddarhusSecretcraren nyss upplyste angående 306 t)en n Junii J. m. sältet att afgöra denna fråga vid 18 J 8 års Riksdag, ville jag tillägga, att enahanda förfarande att punktvis pröfva RiddarhusLJtskottets förslag älven ägde rum vid 1809 och 1815 årens Riksdagar.
Men jag får tillika yttra, det jag hoppas, att, likasom vid förra Riksdagen, här ej måtte komma i fråga att vägra återremiss af ett ConstitutionsUtskottets förslag, som afser tillstyrkande af Konungens Proposition om en Grundlagsförändring. Jag tror att en sådan återremiss kan ske; och då det icke allenast är fråga om att ändring icke behöfves, utan ock säkerligen flere anse en underdånig skrifvelse i ämnet 348 Den 9 Januarii. till Kongl. Maj:t mera tjenlig; så finnér jag mig böra göra gällande min rätt enligt stadgandet i 56 §. RegeringsFormen: "Gö”ras i Ståndens plena emot Utskottets yttrande anmärkningar; blifve de, hvilka ”hvarje RiksStånd serskildt förklarar utgö”ra dess gemensamma tankar, till Constitu”tionsUtskottet hänvisade.” Och jag får således vördsamt anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ståndets tanka, huruvida icke Ståndet anser den af mig föreslagna åtgärd och underdåniga skrifvelse innefatta en emot ConstitulionsUtskotlets förslag gjord anmärkning, hvari Ståndet gemensamt instämmer och således föranledande till förslagets återremitterande jemte denna anmärkning. Grefve Horn: Jag skulle önska, att kunna instämma i Herr Hjertås förslag till återremiss; men jag tror det ej vara lämpligt. De åberopade föreskrifterne i 56 och 8i §§. RegeringsFormen angå endast behandlingen af förslag till förändringar af stadganden i Grundlagarne; och endast i sådane fall fordras Ståndets gemensamma tanka till återremiss af ConstitutionsUtskottets Utlåtande. Men nu är icke fråga om någon förändring i Grundlagarne; och således behöfyes ej Herr Hjertås anmärkning mot ifrågavarande förslag förklaras för Ståndets gemensamma tanka, för att kunna leda till återremiss, utan kan gå till Consti - Den 9 Januari!, Jag finnér en liten ganska förlåtlig förvillelse hafva uppkommit derigenom, att 56 och 8i §§.
En enskild Banquier, redlig och försigtig, men med medelmåttiga fonder, älskar ej att hela Beursen vet hvad han har att draga pa; skulle ej Banquen kunna befinna sig i en dylik belägenhet, åtminstone i början af en stor operation? Utan tvifvel. Men genom utspridde förtroenden och approximativa beräkningar, har man samlat sig begrepp både om sedlarnes och redbarhet ternes belopp. S'eget är ej särdeles stort att sätta sanningens stämpel på en af dessa gissningar. Och när jag betraktar, att publiciteten i alla fyra Stånden blifvit begärd med en enhällighet, sorn liknar ett uttryck af allmänna viljan, och att detta uttryck i åter-remissen höjt sig till en ton af Principalers befalning, så skulle jag ej tveka att tillstyrka eftergift, men jag finner den största betänklighet i sjelfva grundlagarne. Tysthets-eden i Banco-Utskottet är, genom 40 och 43 §§• * Riksdags - Ordningen, fastställd. Just för Tysthets - edens skull hac det i 38 §. fått magt, att afgöra med Rikets Ständers rätt, och för att sä mycket mer bestämdt utöfva denna magt, har Utskottet ensamt i sistnämnde §. fått frihet att votera per capita: allt detta förfaller om publiciteten antages. Så många och betydliga förändringar i en Bihang till Riks, St. Fröt. 6:tc Sani, \0» 146 Banco - Utskottets Betänkanden. grundlag synas mig ej kunna göras, utun 1 den ordning 56 Regerings-Formen föreskrifver. Jag vågar derföre hemställa, om ej det Högl. Banco-Utskottet skulle finna godt, att på sätt 44 §. sista Momentet i Riksdags-Ordningen stadgar, återlemna hela frågan till Riks-Stånden.” Herr DirecteUr Schwan utlät sig: ”Med all aktning för den värde Ledamots åsigter, sorn nyss yttrat sig, nödgas jag likväl för min del förklara: Att då 72 §.
Den första af min barndoms hågkomster, som framträder någorlunda redigt, är minnet af en halfslocknad eld, hvars uppflammande låga belyste en hop orörliga sofvande figurer, liggande på marken under höga träd, hvilkas tjocka hvitgrå stammar skimrade i halfdunklet. Hela scenen var mycket inskränkt, ty jag kunde icke se längre, än skenet af eldslågan räckte, och derför har alltsammans smält ihop till en miniatyrbild, som jag stundom tror mig hafva sett på någon teater eller endast i en bilderbok. Jag sjelf låg insvept i ett randigt ylletäcke i mörkret vid foten af en mossig trädstubbe, och bredvid mig sutto en ung och vacker qvinna och en man, som jag inbillar mig fullomligt liknade den, hvilken nu i det ögonblick, då jag skrifver detta, kallas Astley Morney lord of Hawerfield. Jag vet, att denna utomordentliga likhet troligen icke kan vara annat än antingen en villa af min fantasi eller en händelse utan betydelse, men då jag första gången såg Hawerfield uppväxt till man, tyckte jag, att hufvudfiguren i min orediga barndomsdröm stod klart och tydligt framför mig, på samma gång en annan likartad scen äfven framträdde med mera vigt och sanning i mitt minne. Den man och den qvinna, som sutto helt nära mig, men likväl så att de belystes af den stundom uppflammande lågan af några ännu oförtärda risqvistar, samtalade båda mycket ifrigt. De voro uppretade, deras ögon gnistrade, deras läppar darrade, deras näsborrar vidgades, deras hvita hvassa tänder lyste, men jag förstod eller minnes icke ett enda ord af hvad de sade. De sprungo slutligen upp ifrån marken, de gingo hvarandra in på lifvet med hotande åtbörder, de lindade armarna om hvarandra, de brottades, och qvinnan skulle hafva blifvit slagen till marken, men hastigt blixtrade det till i eldskenet, jag hörde ett doft rytande af vrede och smärta, ett tungt fall, och qvinnan var segrare.