Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. ännu icke hafva riksdagsärendena afgjort, anmäle de det hos Konungen, och äske att riksdagen måtte fortfara någon viss lid of högst 2 månader derefter ; i hvilket fall Konungen ej äger makt att sådant vägra eller förhindra. Efter denna tids förlopp skola R. St. åtskiljas, såvida icke Konungen och Rikets Ständer minst fjorton dagar förut hafva öfverensko.mmit om ytterligare förlängning. Der så oförmodadt hända skulle, att, när riksdagen skall upplösas, R. St. icke hade slaten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit , fortfare den förra stats regie ringen och be vill ningen lill nästa riksdag.” Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Frih. Sprengtporten förenat sig om de förslag till gemensam tanke, som Gr :ne Frölich och Spens förut framställt, R. o. Ad. torde finna lämpligt att propos. på det sistnämnda först gjordes, och att R. o. Ad. först pröfvade , huruvida R. o. Ad. antoge detta förslag såsom sin gemensamma tanke. Skulle R. o. Ad. ej finna skäl dertill , komme sedan att framställas propos. på det förslag Hr von Hartmansdorff afgifvit, hvarefter sedan förekomme de mindre förändringar, som en eller annan ledamot af R. o. Ad. föreslagit; och blefve intetdera förslaget antaget , förekomme Const.Utskrs förslag för att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Gr. Spens! Hr Frih. o. Landtm, har visserligen framställt och så väl jag, som, efter hvad jag tyckt mig finna , de öfrige af Ståndet instämt deruti , att man ej på en gång borde förblanda för många saker och således dröja med allt debatterande tills vidare af 8o §:n Riksd.Ordn.; menjaganhåller äfven, att detsamma malte iakttagas i afseende på Gr.
Skulle, enligt § 259, till pension berättigad tjensteman eller vaktbetjent, i anseende till ohjelpligt sjukdomstillstånd eller försvagade sinneskrafter och arbetsförmåga, vara urståndsatt att behörigen uppfylla sina tjensteåligganden, må,‘^'derest göromålens oafbrutna gång eller verkets säkerhet det fordrar, Fullmägtige, äfven utan derom gjord anhållan, meddela en sådan tjensteman eller vaktbetjent afsked från dess innehafvande tjenst; hvarvid dock pension till samma belopp sorn den med tjensten förenade lön bör honom tilläggas. Derest åter vaktbetjent förr, än han uppnått den för pensions erhållande be stämda lefnadsålder och tjenstetid, skulle, genom sjuklighet eller af annan orsak, blifva oförmögen att sina tjensteskyldigheter vidare fullgöra, ega Fullmägtige att, efter noggrann pröfning af de i hvarje fall förekommande omständigheter och förhållanden, vid hans föralskedande tilldela honom en årlig pension, uppgående till högst tvåtredjedelar af lönen. § 262. Med benämningen Riksdaler, utan tillägg af orden Silfverspecie eller Banko, förstås öfverallt i detta reglemente Riksdaler Riksmynt. • § 263. Några tillförene meddelade och mot det nu utfärdade reglementet stridande stadganden, angående Riksgälds-kontorets förvaltning och dermed gemenskap egande ämnen, få icke vidare åberopas och tillämpas. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Juni 1866, kl. il f. m. Memorial, med förslag lill afloningsoch pensionsstater vid Riksgålds-kontoret samt expeklans-stat vid f. d. Generalassistans-kontoret. (R. A.)
Hon: Jag har inte sagt ett ord. Gå på bara! Han: Har ni aldrig tänkt på, hur olika en man och en kvinna af de familjer vi tala om uppfostras för lifvet? Hon: Äh, jag tycker, att numera är det inte stor skilnad. I flickskolorna få de läsa kemi och fysik alldeles som gossarne. Hela undervisningschemat. Han: Förlåt, jag afbryter. Gemensamma skolämnen betyda ingenting. Jag vill för resten inte säga något ondt om flickskolorna, endast anmärka i största allmänhet, att hela skolgången behandlas på ett annat sätt, då det är fråga om flickor, än då det gäller pojkarne. Disciplinen handhafves ojämförligt strängare i goss-skolorna. Och jag undrar, hur det kan förhålla sig med grundligheten i ena fallet och i det andra. Ja, jag gör intet påstående. Det enda jag vågar hålla på, är den erfarenhet jag en gång hade af en renskrifverska. Hon: Och på en erfarenhet grundar ni er uppfattning om tusenden! Han: Hör på! Den här flickan hade ordinär skolunderbyggnad. Hon åtog sig att renskrifva några handlingar — jag minns inte arkpriset, men det hela skulle gå till 6 kronor. Nå väl, jag instruerade henne på det grundligaste och förehöll henne vikten af, att papperen blefvo noggrannt kopierade. Arbetet blef färdigt på rätt tid. Men, o himmel så det såg ut! » Kongl. Maj:t » stafvadt med liten bokstaf, hvilket kan vara nog att störta en rättssökande i fördärfvet. Stycken sammanskrifna, hvilka skulle vara fristående. Jag påvisade alla de ohjälpliga felaktigheterna, hon erhände dem och såg ledsen ut, jag förklarade för henne omöjligheten att inlärana sådana handlingar, hon suckade, jag frågade, hvad jag var skyldig, och hon svarade: » 6 kronor, » och tillade, att det var ledsamt, att arbetet inte skulle kunna användas. Hvad skall man säga om dylikt? Hon: Mot detta enda fall vet ni mycket väl, att man kan sätta upp hundratals ren IDUN 204 skrifverskor, utmärkta för den största noggrannhet. Han: Säg gärna tusental! Och ändå vågar jag påstå, att detta enda fall är betecknande. En karl skulle kanske ha kunnat göra sig skyldig till samma förbiseende. Hon: Verkligen?
Det finnes i vårt land tusendetals stenbackar, som säkerligen skulle kunna bära skog, men der man nu icke bryr Den 29 Maj e. m. 629 sig om att odla sådan, emedan ungskogen icke kan säljas. Vore förhållandet annorlunda, är jag öfvertygad om, att egaren skulle odla skog derstädes, i stället för att lian nu i dessa backar endast har ett magert bete åt sina får. Man har i allmänhet vetat påstå, att man icke kan få någon inkomst af den skog man sjelf sår, men denna föreställning föresvinner mer och mer, just derigenom att man börjat exportera ungskog. Man ser här af Bevilln.-Utsk:ts Betänk, att flera af B. o. Ad:s ledamöter föreslagit ända till 20 öres tull på smärre grufstolpar eller s. k. pitprops. Då man kunnat ifrågasätta en så hög tull, bör väl värdet å dylikt virke uppgå till ännu mera, sedan arbetsoch frakt kostnaderne blifvit afdragna, ty annars vore ju ingenting att förtjena på en sådan export. Vi kunna således med säkerhet antaga att det minsta värdet å ett sådant träd är 25 öre. Ett tunnland innehåller 14,000 qvad.-alnar, och om jag antager att för hvarje träd i bergig eller stenig terräng behöfvas 14 qvad. alnar, så skulle således ett tunnland dylik jord kunna bära omkring 1000 unga träd. Skogsbörden å tunnlandet vore således värdt 250 rdr. Nu behöfver ett sådant träd växa 15—20 år, för att få sådana dimensioner, att det kan användas till pitprops; således skulle tunnlandet, efter afdrag af kostnaden för trädens fällning och transporterande till utskeppningsorten, gifva en årlig inkomst af 10—15 rdr, hvilket för hela landet blefve en rätt vacker summa, helst om man tager i betraktande den dåliga mark, der dessa träd kunna växa. Men om man nu icke får exportera sådan ungskog eller sätter allt för hög exporttull derå, så blir det icke någon, som sår skog i alla dessa stenbackar, hvaraf vårt land öfverflödar.
Prot. i850—5i. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 38 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande, iV:o 288. terligare tillökning uti göromålen inom Fullmäktiges Expedition, hvilken åtskilliga under innevarande riksdag vidtagna beslut komma att medföra, får Utskottet tillstyrka, att det hittills beviljade serskilda arfvode af Femhundra Riksdaler årligen, för bestridandet af de renskrifningsm. fl. göromål, som ålegat den vid denna Expedition tillförene anställde kanslist, må tills vidare, få fortfarande utgå. 5:o. ingående arfvode för erforderligt biträde vid vahtgöringen samt uppassningen hos Fullmäktige och deras Expedition. Efter år 1839 verkställd indragning af en ledigblifven, på Riksgälds-kontorets ordinarie afiöningsstat dittills uppförd, kammardrängs-tjenst, hade, i enlighet med dåvarande Fullmäktiges beslut, utaf den till gratifikationer anslagna summa, måst årligen användas ett belopp af 150 Rdr för besörjandet af den vaktgöring och uppassning jemte öfriga hos Fullmäktige och deras Expedition förefallande kammardrängs-göromål, som den indragna tjenstens innehafvare haft sig ålagda. Härigenom hade således en betydlig del af berörde ”tili belöning för extra arbeten och till uppmuntran för extraordinarier” afsedda anslagssumma medtagits för en jemnt fortfarande och följaktligen ingalunda tillfällig tjenstgöring; hvilket åter medfört nödvändigheten för Fullmäktige att under tiden begagna den för sådant fall utaf Stats-Utskottet vid en föregående riksdag antydda utväg, eller det disponibla gratifikations-anslagets anlitande genast vid årets böljan för utbetalningar, hvilka blifvit beviljade för serskilda arbeten eller extra tjenstgöring under näst föregångna är och derföre rätteligen bordt utgå af samma års anslagssumma.
P. 674. — om StatsUtskottets Utlåtande rörande inköp för allmänna medel af Professor Acharii Örtoch Laf-samling. P. 675. — örn StatsUtskottets Betänkanden: 1) rörande tillökning i anslaget för Modellkammaren och » Mechaniska Skolan; 2) rörande tillämpnin - 378 gen af Författningen om de Embetsoch Tjenstemäns rättighet, som fyllt 70 års ålder, att behålla lönen vid afskedstagandet; 3) i fråga om Häradshöfdingars pensions-rätt; 4) rörande Landshöfdingarnes pensions-rätt vid afskedstagandet; 5) rörande pension åt Friherrinnan Tonérhjelm. P. 676. — om Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande, rörande tillåtelse för visse inom Malmöhus Län boende Strandsittare, att med sine fiskarebåtar föra varor emellan Inrikes oi’ter och Danska kusten. P. 676. — om LagUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående befrielse för Förmyndare från skyldigheten att hvart tredje år tillöka myndlingens arfs-capital, med den under tiden derå upplupne ränta. P. 677. — om LagUtskottets
Det är min öfvertygelse att det ej kan ske, om man ej har en mechanisk Verkstad. Den 14 April f. m. derom, kan jemföra jernbroarne, sammansatte på Finspong oell Stafsjö, med dem, sorn äro förfärdigade pä Verkstaden, och jag tror, att man ej skall lemna de förra företrädet. När nu det var gifvit, att Canalen var i behof af en Verkstad för så vigtiga tillverkningar; när det var fråga om icke mindre än 116 par slussportar, på hvilka plankskrufvar behöfvas800 st. till hvart pär, och då man kan visa, att der som äro gjorde i vanliga smedjor, ganska litet svara mot ändamålet, då man behöfde 36 broar förutom luckor med deras skrufvar vid botten, aflopp och annorstädes, samt mycket annat, och man vill reducera detta till penningar, så öfvertygar man sig snart, att 84>ooo R:dr af allmänna medel äro väl använde till ett sådant ändamål. Man kan vidare se de machiner, som användas till arbetet och murningen, och man blir ännu mera af denna öfvertygelse. Jag väntar ej alt kunna öfvertyga mine motståndare; men när jag nämner, att 3 broar om året göra en summa af 6 å 7000 R:dr årligen, så visar det sig snart, att capitalet bär god ränta. — Herr af Uhr har talat om mudderverk, och sagt, att man har orätt att taga dem från England, då man kan få sådane hos Herr Owen. Jag är ej böjd för jemförelser, jag tror att Herr Owen och Motala kunna få göromål nog båda två för Sverige. Om så är, är det ju ganska väl, alt här finnas a:ne Verkstäder; åtminstone an - Den 24 April f. m. ser man i andra länder, och alla andra personer, än de, som föresatt sig att klandra, torde äfven anse det vara nyttigt, som bidrager till täflan i dylika handteringar.
Pä ett dylikt sätt lärer ingen traktat kunna med hopp om framgång inledas, ingen revideras. Hvad man sår, det får man upskära; Irån ogräsfrön upspirar ingen ren säd, af draktänder inga fridsförbund. Het är med de inre politiska tvisterna, som med de husliga; så länge de hålla sig inom en sluten krets, kunna de lätt biläggas; framhafvas de deremot med buller inför verlden, och bringas i proeessfonn, så kasta de alltid en skugga på de tvistande. Vaktorn oss derföreatt inför Europa upföra ett skådespel, sora väl kan förskaffa oss ett visst upseende, men icke något anseende, och hvars blotta förspel redan sannolikt hos en och annan bland dess stormakter väckt planer och förhoppningar, som äro allt annat än Skandinaviska. Annu ett förhållande af oberäknelig vigt må här omnämnas, ehuru det kan synas vara af ömtålig natur; men det är en pligt att häröfver uttala sin mening. Het är icke grannlaga, det är ickeädelt, att till sin Konung, som äfven är regerande i en annan stat, frambära ens en önskan rörande den form, under hvilken han der regerar. En sådan önskan är i högsta måtto obehörig, och innebär ett försök att försätta honom uti en viss kritisk ställning, och likasom vilja förvrida deu höga ståndpunkt, lian till båda folken intager. Det är icke för Noriges rätt, Mine Hrr! jag här talal,; man lärer nog vestanfjells sjelf veta försvara sina rättigheter; det är Sveriges högsta och heligaste intressen, jag velat försvara, dä jag nu bemödat mig om att varna mitt lands representanter Krån alt; söka begå en orättvisa, att genom en till intet praktiskt resultat ledande åtgärd göra först den så högt önskvärda revisionen, och derpå sjelfva unionen omöjlig. Vi ha kommit, in på en äfventyrlig, en vådlig bana; vi befinna oss likasom på en lossnad isbrygga, omgifven af stormfoglars skri, midtiblatid uprörda vågor.
I Utskottet framlade jag till lagförslag, att skattebonde icke skulle ega att försälja afverkningsrätten å skogen på längre tid än fyra år, och icke på en gång försälja mer än en fjerdedel af hemmanet tillhörande areal i skog och mark, samt att dylik åtgärd icke skulle få förnyas förrän de först kontraherade åren gått till ända. Såsom skäl för afstyrkande af detta förslag har Utskottet först anfort, att skogen på de fyra åren kunde komma att undergå desto hastigare förödelse. Men deremot vill jag anmärka, att det kommer i fråga köp om sådana skogar, som icke kunna sfi grundligt förstöras på fyra år, som på femtio år, och om i värsta fallet en skog skulle alldeles uthuggas på fyra år, så vore det väl ändock en obestridlig fördel för hemmansegaren, att återfå dispositionsrätten efter fyra år, emedan skogens återvext på fyratiosex år i någon mån säkert eger rum, hvilket icke är förhållandet, 0111 utländningar få först begagna skogens vextlighet i femtio år, då desamma säkert på sista året afverka, allt hvad som med fördel kan användas. För det andra säger Utskottet, att kontraktet efter mitt förslag kan förnyas efter hvarje fyra års förlopp och således ändock räcka i femtio år. Deremot får jag erinra att det är vanligt, att säljaren kommer i bitter ånger öfver sin försäljning, så snart han får se köparens framfart å skogen. Jag har mig bekant att säljare, samma dag som uppgörelsen skett, när de blifvit gjorda uppmärksamma på kontraktets verkliga innehåll, kommit i verkligt bekymmersam belägenhet öfver sin åtgärd. Jag tror derföre att den, som en gång har förmåtts till en sådan handling, sannolikt icke är sinnad att förnya den efter fyra års förlopp; och örn det i värsta fall skulle finnas några, som vöre Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 95 sinnade att förnya kontraktet efter hvarje fyra års förlopp, så är det knappast exempel på någon, som innehaft hemman i femtio år, utan tvärtom händer det ganska ofta att hemmansegaren ena året säljer sin skog på femtio år och kort derefter afstår hemmanet till barnen.
Direction derom upplyst och utredt, ansett icke erfordra någon åtgärd. Kongl. Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Tnrättningar i Riket. § 66. Som till Utskottets yttrande blifvit remitterade serskilde hos Riks Stats Utskottets Utlåtande, IV:o 76. 23 Stånden väckte motioner i dessa ämnen, kommer Utskottet att, i sammanhang med besvarandet af ifrågavarande motioner, jemväl upptaga de af Revisorerne, rörande Fängelserne och Corrections-Inrättningarne framställde anmärkningar och förslag. 1837 års Revisions-Berättelse. § 67. Bland de uti denna Berättelse förekommande anmärkningar, har Utskottet ansett nedannämnde vara af den beskaffenhet, alt desamma, jemlikt 29 § Riksdags-Ordningen, bordt till behandling af Constitutions-Utskottet öfverlemnas, nemligen: (Pag. 14.) Om öfverskridande af 2:dra Hufvudtitelns anslag; (Pag. 16.) Rörande de arfvoden, som å andra Hufvudtitelns besparingar blifvit anvisade att årligen utgå till visse tjenstemän i Kongl. Kammar-Rätten; (Pag. 16.) Om fortfarande af de Vexel-Controileurerne i Stockholm och Götheborg beviljade årliga arfvoden; (PagwO Beträffande beloppet af den Öfver-Commissarien C. U. Widegren i Nåder tillagde pension; (Pag. 20.) Angående fortsatt beräknande af Gardes-Regementernes aflöning, i enlighet med de af Rikets Ständer icke godkände lnterims-staler; (Pag. 22.) Angående beviljade förskotter af tillsammans i2,5oo R:dr, till bestridande af kostnader för Sveriges Stats-Tidning; (Pag. a3.) I fråga om ett Kongl.
Författning lemnar stöd för nyttiga företags genomdrifvande, hvarföre ock motionären, hvad Provineen Gottland angår, föreslagit : att vid yppad fråga om utdikning af en odlingslägenhet, den må ske i sammanhang med utrifning af vattenverk eller ej, samma stadgande måtte gäll t, rörande ajloppscanaler, sorn uti oj van åberopade Kongl. Förordningar förut finnes bestämdt, angående inlösen af vattenverk, nemligen att kostnaden för odlingsfältets affa‘träng och afvägning, så vida det senare ef genom samfäldt arbete verkställes, äfven fördelas samfäldt pä den jord, som genom uttappning tillskyndas båtnad, liksom att den eller de delegare i myren, hvilka i allmänna utgräfningen icke vilja deltaga, måtte förklaras både berättigade och skyldige att af öfrige delegare taga ersättning för sin jord, enligt de uti högst åberopade Nådiga Förordning bestämda grunder. Dessa motioner, sorn Lag-Utskottet ansett sig böra, i förening med Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet, behandla, hafva de sammansatta Utskotten tagit under öfvervägande; och få härigenom sitt yttrande i ämnet meddela. Vigten af vattendrags upprensning till förekommande af skadliga öfversvämningar och vattenstånd å närbelägne egor samt lill beredande af odlingar derå har varit länge insedd och erkänd. Redan Kongl, FörordBih. lill K. St. Prot. 184o7 Sami. 2 Afd. 5 Häf. 4 a 6 Lag' samt Ailm. lies vars och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N.o 18. ningen den 20 Februari 1764 föreskref sålunda, ”att alla Rikets undersåtare skola vara förbundna att årligen somrnartiderne, då vattnet är som mest utfallet, så väl å Kronans sorn enskildes egor, under vederbörande Betjentes vård ocb tillsyn, ström mar, åar ocb bäckar upprensa och vid deras naturliga aflopp vidmagthålla; tillhörande det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att angående den dertill uppgående kostnad samt dess fördelning
Ibland dessa förekomma 5:le och 7:de punkterna i i §. samt 5 §. angående Namnsedels aflemnande till Boktryckaren och dennes frihet från ansvar för hvarje bos honom tryckt skrift, när han vore försedd med sådan sedel, hvilken likväl icke fick öppnas annorlunda, än inför Svea.Hof* R. St, Just.'Omb, Emb.-Bcr, d. i5 Januarii i834> 5 Rätt, ofcb endast i de fall, att målet vore urbota, eller Boktryckaren icke vederhäftig för böter, öfverstigande 16 R:dr 3a sk. Dessa föreskrifter voro väl beräknade att trygga författarens anonymitet och undanrödja Boktryckare-censuren, hvars verkningar, under den förflutna tiden, allt sedan författningen derom den 6 Maj 1780 utfärdades, hade öfverflödigt blifvit kända, då Boktryckares farhåga för olägenheten gick såsom hämmande kraft i bredd med den offentliga magten. — Men det skulle ock snart visa sig, att antingen var strafflöshet gifven för alla ej urbota Tryckfrihetsbrott, eller ock måste Boktryckaren ansvara för de i Lag stadgade böterna. Sålunda blef raan af Domare-magtens stadgade exempel på vådan att ställa Boktryckare i borgen för obetänksamma Författare öfvertygad om nödvändigheten af den Lagförändring, som gjordes genom 8:de punkten i 1 §. af Tryckfriliets-Förordningen under den 1G Julii 1812, hvilken ännu är gällande.
49 770 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll Hvad Herr Prosten Johan Wijkman i ett Memorial anfört rörande föreskrift för J list i tia Ombudsmannen att tillse det Riksdags Beslutet blefve i likhet med det af Kiksens Ständer undertecknade Originalet ifrån Trycket utfärdadt, fann Beredningen ett sådant stadgande, såsom endast en Controll på Hof Canzlerens skicklighet, att läsa Correcturet, icke tillständig!. Herr Prosten Wijkman hade i ett annat Memorial föreslagit att i Grundlagarne någon ansvarighet för Taleman skulle föreslås, derest de sina skyldigheter underlåta, eller sina rättigheter öfverträda. Beredningen tillstyrkte ett sådant svar till författaren enskildt, att då genom Grundlagen Ordförandes rättigheter och pligter redan voro bestämda, vore deras underlåtande ej att förmoda och ingen skada att frukta deraf, då sättet tydligen är föreskrifvit hvarigenom inga motioner kunna nedläggas eller tillbörliga Propositioner vägras: att Grundlagarne ej borde öfverhopas med Reglementariska föreskrifter om ansvarighet och straff och att då Talemännen af Kongl. Maj :t voro utnämnde, vore det ock endast för Hans Maj :t, som deras ansvarighet kunde äga rum. Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 771 II. Betänkande av okt. 1810 från Beredningarna för granskning av tryckfrihetsförordningen. I pleniprotokollet den 22 sept. 1810 omtalas (se ovan sid. 61), att advokatfiskal Falkman föreslog, att en särskild beredning, bestående av två ledamöter från varje stånd, skulle tillsättas för att granska och utreda alla frågor rörande tryckfrihetslagen. Utskottet godkände detta förslag och beslöt tillika, att häradshövding Törneblads anmärkningar vid sagda lag, och assessor Gahns förslag till författares löftesskrift till boktryckare skulle överlämnas till denna beredning (se ovan sid. 57 och 60) ävensom att de anmärkningar vid tryckfrihetsförordningen, som i fortsättningen kunde komma att framställas, skulle remitteras till beredningen i fråga. Till ledamöter av beredningen valdes, för ridderskapet och adeln, Törneblad och envoyén von Brinkman.
Om beloppet af teckni ngssumman eller grundfonden, deraf minst 2.ö proc. skola utgöras af reda penningar, som för mynt i landet gälla; hvadan jag således endast vördsamt tillstyrker, att tillägga de orden, ”sorn för mynt i landet gälla,” i öfverensstämmelse med I3orgare.St:s beslut, och anhåller således vördsamt om Ilr Landtmts propos. till bifall å Utskms förslag, med det tillägg, sorn jag nu haft äran nämna. Frih, Boye, Ludv.: Vid stiftandet af en banklag, har lagstiftaren tvänne fordringar att uppfylla, lika angelägna i sitt ändamål och i sina begränsningar. Det är angeläget, att en grundfond gifves, tillräcklig och innebärande så mycken säkerhet, som den möjligen kan vinna för det fall, alt den upphör att betala eller stoppar; men det allika angeläget att rörelsen fortgår, eller att banken har tillräcklig förmåga att forstätta rörelsen; ty allmänna säkerheten (ordrar så väl det ena som det andra. Då jag hörde Iir Lefren yttra, alt i händelse banken uppger sin stat, Den 20 Februari f. m. 5ot skulle j5 procls inneliggande säkérhelshandlingar innefatta större säkerhet, än 60 proc., så har ja» ej kunnat förneka sanningen deraf; men om jag fullföljer denna tanke, så vore det ju aldra säkrast att låta 100 proc. ligga inne, och då liar ju hanken intet att röra sig med. En grans mäste således finnas, och man är således skyldig att eftersinna hvar denna gräns bör vara. Jag är glad att fä ett tillfälle att understödja Gr. Frölichs mening, ty den är i min tanke ganska riktig. Dervid vill jag likväl fästa det villkor, sorn Hr Ribbing framställt, nemi. att det må ankomma på directionen att bestämma huru mycket, sorn bör vara rikshankssedlar, och huru mycket, som kan vara utelöpande emot reverser att vid anfordran inlösas. Jag skulle tio, att i annat full den allmänna rörelsen skulle komma att sakna en alltför stor massa af 1 iksmyntet, och alt privathankerne skulle blifva uppfyllda af större summor deraf, än de kunde använda. Jag begär derföre propus, på bifall lill Gr.