Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ännu mer*, när Ständer med sin magt, vid tillfälle af Statens behof, mellanträda såsom skiljomän, böra de ej , med afseende å billighetens fordringar för den allmänna rättvisans skull, och af den enda och säkra Statsklokhet, främst högakta Lagförbindelser och upprätthålla helgden af de Contracts-vilkor de sjelfve stadgat ? Jag * Den 17 Martn, e. m. 129 Jag anser således i moraliskt afseende obilligt att underkasta Götha CanalBolags Disi cont samma behandling, sora Malmö Discont» Men jag amer äfven ett sådant förslag, när såsom grund dertill uppgifves bägges hka irå. kade förlägenhet, att ej kunna vid anfordran uppfylla sina förbindelser,. stödja sig på beräkningar-, hvarvid betydlige Anmärkningar kunna och böra göras. Ali liqvid af en Mas» sa, och alla Förslag till dess verkställande böra stödja sig på en förut uppgjord fullständig Balance af dess skulder och tillgångar. Vid uppgörandet afj en sådan Balance måste alla förbindelsers innehåll rätt upptagas. Jag tror mig böra anmärka de brister jag i detta afseende trott mig finna i Balancen öfver Götha CanalDisconts tillstånd. Utskotten hafva sjelfve anmält, att de inbland denne Disconts tillgångar ej upptagit de i,ico,ooo R:dr Disconten af Canalens ArbetsCassa har att fordra. Något skäl tili detta underlåtande är ej uppgifvit; men säkert är, att om denna tillgång hade blifvit upptagen, skulle Balancen hafva stått till Discontens fördel och all grund saknats för förslaget att äfven be. handla denna Discont efter godtycke, samt undkomma att Vid beslutet om ett af Konung och Ständer privilegieradt Verks indragning före Octroytidens slut, och mot Cöntractets innehåll, erbjuda Bolaget någon bestämd ersättning för den lagliga vinst det kunnat Erhålla, om det blifvit lemnadt i ostörd njutning Kidd, 0, Ad, Fröt. IVB. II.
Det lyder så: »Svenska BondeSt:t utgör ej mera någon egendomsadel, men så länge bördsrätten varar, skall Sveriges allmoge säkert bibehålla Sveriges mesta jord, och så län ge skall ej eller Svenska bonden förlora den rang den eger framför de flesta, kanske alla länders jordbrukare.» Detta yttrande betonade Gr:n särdeles. Men låt oss uplösa denna sats. Hvad menas då med uttrycket »bonde»? Hvad BondeSt:t är enl. B.O. det veta vi; men hvad begreppet »bonde» i allmänhet är, det trotsar jag någon att kunna besvara. Skall man lemna ett svar derå utan att närmare hålla sig till författningen, så menar man i allmänhet med »bonde» den mindre jordbrukaren eller den som lägger hand vid jordbruket. Således skulle Sveriges styrka ligga deri, att den mindre jordbrukaren egentligen eger den Svenska jorden. Denna sats medger jag fullkomligt och vill icke deremot disputera, men å andra sidan åberopades Englands exempel och att England har motstått alla revolutioner, just derföre att der finnes förstfädslorätt. Men är icke England just i afs:de på jordbesittning aldeles raka motsatsen till Sverige? Såvidt jag känner Engelska förhiden, finnes ingenting der som motsvarar vårt Bondestånd. Hvaraf kommer det? Just derföre att England är ett eröfradt land, A ena sidan eger Sverige sitt egentliga värde derigenom att det har små jordbrukare, England deremot derföre att det har stora. Yisar det icke att stater kunna existera och existera mycket väl under särdeles stora olikheter, likasom en stor poet säger: att under många former trifs det sköna. Jag har trott mig böra nämna detta såsom ett exempel på huru farligt det kan vara att förlita sig på Gr. Sparres väl hopsatta anförande» Man har å ena sidan sagt att bördsrätten begagnas numera endast för egennyttiga ändamål; å den andra säger man, att sådant visserligen händer, men då hvarje lag kan missbrukas, är det icke skäl att uphäfva lagen om bördsrätten, derföre att den understundom missbrukas. Det är sannt, att hvarje lag kan missbrukas, men hvad som gör missbruket af bördsrätten så förhatligt, är just att den grund, som förut fanns för bördsrätten, bortfallit och finnes icke mera.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades en, med åberopande af 56 § Riksdags-Ordningén, af Herr Gustafsson väckt motion derom, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit anmäla den underdåniga önskan, att fullmagter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstebefattning, icke ina meddelas; uti hvilket ämne flere af Ståndets Herrar Ledamöter sig yttrat. S. D. Föredrogos å nyo Kongl. Maj:ts nedannämnde Nådiga Propositioner och Skrifvelse: l:o i fråga om förre Departemenls-Cheferna vid General-Tullstyrelsen, Presidenten af Billberghs och Canzli-Rådet Våler ii befriande från ådömdt ersäCtnings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne UppbördsTullförvaltaren Finér yppade balance: Prot.-Utdrag, den y Sedtember 1844' 149 Remitterades, jemte ett af Herr C. J. Kock, i anledning al den Kongl. Propositionen, lemnadt anförande, till Siats-Utskottet; 2:o angående vid öfverlemnande af 1841 års Bevillniirgs-Förfatlning, äskade uppgifter, till grund för framdeles företagande granskning al minimi-tariffen å hemmans-värden, m. m.: Rehaitterades lill Bevillnings-Ulskottet; 3:o med förslag lill förordning om jords och lägenhets afstående för allmänt behof: Remitterades lill Lag-Utskottet; och 4:o angående ändring af 4, 5 och 6 §§ uti 24 Cap. Byggninga Balken : Remitterades till Lag-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets memorial, N:o 4. om arfvode för ökad Canzli-personal. S. D. Föredrogos S ta Ls-U Iskol fels Memorial: O \:o 14, med anmälan af anledning lill anmärkning emot föredragande Siats-Rådet och Chefen för Finance-Departementet:
Hon måste uppbjuda all sin myndighet för att få dem att gå med den engelska guvernanten. Vi hade följt dem genom m:me Reuterskjölds sofrum ut och dörren hade slagits igen efter dem. Men hennes tankar följde dem ännu, och hon stod alldeles tyst och smålog för sig själf ett ljust, inåtvändt leende. H o n hade visst allra helst låtit respekten fara, bara för att få behålla barnen hos sig. Och alltjämt var det kvar hos henne, det där milda, mjuka. Det är nästan spartanskt enkelt, m:me Reuterskjölds sofrum, och på väggen hänger en läsordning m e d lektioner ända från kl. 10 på morgonen. Det var, som om man med ens kommit in i en pensionsflickas allvarsamma rum. Hon märkte min förvånade blick på läsordningen. » Jag läser alltid själf m e d mina barn hvarje dag ett par tre timmar, » sade hon enkelt. » Och jag förbereder mig också till hvarje lektion, riktigt grundligt som en samvetsgrann lärarinna. Jag brukar noga följa med fordringarna i svenska elementarskolorna, så att jag vet alldeles, hvilken klass Ducky och Carl nu skulle kunna söka in till. » Jag tänkte på den ansträngande Petersburgsaisongen m e d sina ändlösa visiter, sina middagar och supéer och teateraftnar och baler. Och jag tänkte på den svenska, firade, inflytelserika ambassadrisen, som om natten kanhända dansade på kejsarens bal för att följande morgon kl. 10 sitta i skolrummet och besvara sin lilla vetgiriga gosses undrande — frågor om den heliga skapelsehistorien eller pränta in hos sin dotter franska grammatikens alla undantag. Hon tycktes gissa till mina tankar, ty hon såg på mig m e d två stora, allvarliga ögon och sade stilla. » Skulle jag kanske gifva bort min härligaste rättighet — att lära mina barn? » Och hon tillade lifligt: » A h, jag är så afundsjuk o m alla deras tankar. De få aldrig förlora vanan att fråga mig o m allt, jag är riktigt girig om deras frågor. Det är mina största dyrbarheter. » Men när jag långsamt vandrade tillbaka genom de präktiga gemaken och nedför den ståtliga entrétrappan, då såg jag i tankarna alltjämt framför mig ett litet enkelt sofrum med en läsordning på väggen.
R:dr till 800 R:dr samt, tillika, med afseende å den större svårighet, som yppats, alt besätta Bataljons-läkare-plalserne vid de utom Slockholm garnisonerande Regementen, tillagt olVanbemälde 3:ne Balaljons-läkare, utöfver berörde aflönings-belopp, arfvoden af 300 R:dr hvardera. Och hafva Rikets Ständer jemväl beviljat det ifrågasatta från 75 till 65 minskade antalet häsl-rationer, jemte belöpande ersättning för stallhyra m. in. Dä i öfrigt de af Eders Kongl. Maj:l äskade löne-tillokningar blifvit af Rikets Ständer bifallna, utgör, enligt uppgjord beräkning, den för ofyannämnde löne-förhöjningar nödiga tillökning i Regementets kontånia anslag 51,512 R:dr 63 öre Rant, hvilken anslags-förhöjning Rikets Ständer beviljat att utgå i enlighet med bifogade Tabell N.o 9, dock med förbehåll, alt deri å Regementets stat nu befintliga odispouerade tillgång af 268 tunnor spantnål in natura lill Statsverket indrages.
Hvad Krigs-Akademien vid Carlberg vidkommer, har jag länge varit af den tanken, att de fördelar den för det allmänna åstadkommit på långt når icke svarat emot kostnaderna. Den lemnar blott en ringa del af det befäl, som behöfves för Arméen; den bibringar en ensidig upfostran, oförenlig med principen af en allmän Beväringspligt. Då ett högre Läroverk redan för längre tid sedan är inrättadt för Artilleriet och Inginieur-väsendet, och då nu ytterligare ett läro verk för bildandet af Stabs-officerare, uti den Kongl. Propos. föreslås, synes Krigs-Akademiens fortfarande icke vara af behofvet påkalladt. Att Sjökadett-Skolan skall befinna sig i Stockholm, synes också vara mindre lämpligt; åtminstone sålänge Karlskrona är en llufvudstation för Flottan. Jag kan för min del icke medgifva, att Krigare-yrket erfordrar en serskildt Lärdomsanstalt, då de behöflige delarne af Krigs - Den 24 Januari. 87 vetenskapen likaväl, och med stor. besparing, kunde inläras vid Universiteten; och det är i högsta måtto anmärkningsvärd!, att inlärandet af de främmande språken vid Kongl. Krigs-Akademien, ända ifrån dess första stiftelse, oanmärkt varit lill den grad åsidosatt, alt man utan fara för misstag kan yttra, det de, ifrån KrigsAkademien som Officerare utgående Kadetter, åtminstone i allmän-; het sakna, den för vår tid och för Militär—yrket isynnerhet oumbärliga färdigheten uti främmande språk. Svenska Arméen hade utmärkte och mycket kunnige officerare, innan någon Krigs-Akademi fanns; och jag är säker, alt om endast en mindre del af de 82,000 R:dr som nu begäres, såsom Stat för Krigs-Akademien, användes såsom upmuntran för unga Officerare, att under någon tid ingå i Utrikes tjenst; helst der krigsöfning kunde vinnas; så skulle Statsanslaget säkerligen inbringa en högst tillfredsställande ränta af vunnen skicklighet för det Militära yrket. Kör att vinna framstående personligheter, måste man åtminstone bjuda till att göra något för att framtvinga dem. Förslaget att ordna en General Stab, genom ökadt anslag af 51,000
Resolutionen den 20 Juni 1794 sålunda, att, sedan kyrkoherden af de till klockaresysslan sökande föreslagit församlingen tre af de mest tjenliga och i alla afseenden skickligaste, skall han anställa laglig votering efter gårdatal i socknestugan, hvarvid kyrkoherden slutligen äfven aflemnar sin röst, hvilken i beloppet skall räknas lika med halfva församlingens, och dervid bör allenast jemföras med beloppet af de församlingens röster, som vid valet blifvit afgifna och lagligen erkända. I fråga örn val af folkskolelärare är genom Kongl. Stadgan angående folkundervisningen i Riket den 18 Juni 1842 föreskrifvet, att, sedan skolstyrelsen upprättat förslag, skall mellan de på förslaget uppförde val anställas af församlingens i sockenstämman samlade röstegande ledamöter, hvarvid rösterna beräknas som vid klockareval, och ordförandens i skolstyrelsen röst gäller lika med kyrkoherdes vid klockareval; och genom 2 § i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, Ji’2 86. 3 kyrkoråd och skolråd den 21 Mars 1862 är den förändring i ofvanberörda föreskrifter gjord, att valen förrättas å kyrkostämma. Beträffande härvid den röstöfvervigt, som vid klockareval är kyrkoherde tillerkänd, så synes dess bibehållande nu mera ej vara af behofvet påkalladt. Så länge barnundervisningen ingick bland klockarens skyldigheter, och kyrkoherden hade sig ålagdt tillse, att icke någon, som derutinnan ej egde erforderlig skicklighet, blefve till klockare antagen, var det utan tvifvel i sin ordning, att kyrkoherden kunde på valet utöfva det större inflytande, som hittills varit honom förbehållet; men då omförmälda skyldighet nu mera blifvit från klockaren öfverflyttad på folkskoleläraren, synes något giltigt skäl för kyrkoherdes vidsträcktare rösträtt vid klockareval ej kunna anföras; hvaremot densamma bör i afseende på folkskolelärare bibehållas.
1 40 ” delar af ur, ej specificerade Urband och Urkedjor, af sammansatta, i skålp. 2 eller, såsom arbetade, ej specificerade 33 16 ämnen 100 R:dr v. — 30 — Vanilj 1 skålp. 3 2 — *— Visitkort Vitriol: 1 skålp. 32 12 — grön 17 lisp. 3 ' 8 andra slag , Wadd: 1 skålp. 1 24 — bomulls 1 skålp. 8 — 4 silkesJVagnar och åkdon: tvåhjuliga, samt trillor, droskor och 1 skålp. 1 200 — slädor 1 stycke 40 500 öfriga slag Wantar, tullbehandlas lika med strumpor. Watten, mineraleller helsö-, krusen 1 stycke 100 — 40 — och buteljerna inberäknade 1 kanna 4 — Urglas; se Glas. Violrot, hänföres under Apoteksvaror. Violsirap; se Sirop. Vitsiol-olja; se Svafvelsyra. Wagnmakare-arketen, cj specificerade; se Slöjdevaror, ej specificerade. Walnötter, se nötter. Watten, lukt-; se Luktvatten, W'au; se Färger. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse j N.o 112I 503 Tullvärde. Banko. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Bauko. 11: dr sk. r.st Wax: R:dr sk rist — 30 — oblekt 1 skålp. 3 i • blekt eller färgadt . Anm. l)å liela ytan utgöres af silke, lior väfnaden, ehuru frånsidan utvisar bomull, tulli)ehandlas såsom helsiden. alla släta sidentyger, såsom taft, satin, levantin, eller af hvil1 skålp. 4 Waxduk; se Väfnader. I Wed* se Trädvaror. Waxljus• se Ljus. 1 Wicker* se Spanmål. 504 Expeditions-Ut skottets Forslas, till lind. Skrifvelse, N.o it*. 'fullväl'de.
Ibland glömde han sig och var som förr, men bara några minuter, så kom det öfver honom igen: jag får vara försiktig, hon är allt mycket intagen i mig — och han blef doktor Josef, och jag skulle vara Potinej, nej! Ibland sökte jag inbilla mig, att det var en inbillning att han kanske märkt, att jag blifvit honom för kär och ville rädda sig i tid — det kunde jag förstå. Men det var det inte. Han råkade alltjämt i stämning. Han tyckte att jag var treflig, intressant, var tacksam öfver att jag fick honom på glid, som danskarna säga — men det var jag, som var kär i honom. — Det är ju eget, att en kvinna skall känna det som en sådan snärtande förolämpning om en man tror, att hon gått och förälskat sig i honom, innan han sagt, att han älskar henne. Det är eget, men det är så. Nu gick jag inte och väntade på en kärleksförklaring af doktor Josef, det hade aldrig fallit mig in, men säkert är, att en kärleksförklaring långt mindre skulle sårat mig än detta, att han trodde, att jag — utan anledning å hans sida. I början försökte jag som sagdt på tusen sätt låta honom förstå, att han inte gjort något intryck på mitt hjärta och att han kunde vara fullkomligt trygg. Men han förstod det inte. Du säger, att du vet hur det gick och undrar hvarför jag inte hellre sade honom rent ut, att jag inte tyckte om det där sättet hos honom. Det var omöjligt. Jo, om det kunnat gå, som jag velat, med skämt, men doktor Josef förstår inte skämt. Och att ta en sådan hygglig och blyg herre i upptuktelse och säga: »Jag vet att du tror, att jag gått och blifvit kär i dig, men det skulle jag aldrig kunnat bli». — Det hade varit som att ge honom ett slag i ansiktet. Det hade jag inte hjärta till. Men det var omöjligt att stå ut med honom, som han var. En och annan af mina intima vänner började skämta med mig öfver min doktor. Jag hade väl inte uppmuntrat honom för mycket; det tålte han bestämdt inte vid. Om han inte vore så anspråkslös — kunde han tro Det var naturligtvis endast skämt. Hade de trott, att det var så, hade de ingenting sagt. De sade det, därför att de ansågo honom vara så alldeles omöjlig. Det kunde ingen tycka mera än jag.
Proposm tog mig friheten yttra mina åsigter i afs-.de å förev:de fråga, så ber jag blott att äfven vid detta tillfälle få anföra, att jag på det aldra högsta motsätter mig någon byggnads upförande på platsen öster om kyrkan, emedan jag anser, att vårt Svenska rikes 224 Den 15 Oktober. pantheon bör stå fritt och ej bortskymmas af någon annaD byggnad, helst R. St:r med så mycken frikostighet vid sista riksdagen beslöto inköpandet af Geijerska huset, just på den grund, att, genom platsens afrödjande, ett mera fristående läge måtte beredas Riddarh.- kyrkan. Jag hoppas att förra R. St:rs åsigter i detta hänseende måtte aktas och icke ett beslut fattas, hvarigenom desamma komme att tillintetgöras. Måtte för öfrigt ej samma fel blifva begånget här som i Milano, der nemi. ena flygeln af K. palatset är så nära utbygdt mot den herrliga katedralen. Vi hafva der ett varnande exempel! Allt synes mig vara hjelpt, om D:r Wåhlanders reservation blefve antagen; ett passande riksarkiv erhölles; KommersCollegium, flyttadt till Skeppsbron, finge kanske ett lämpligare läge än för närvarande, och Riddarholmskyrkan komme icke att undanskymmas af någon angränsande upförd större byggnad, utan platsen röjd, såsom meningen var med de vid sista riksdag anslagne 1 40,000 rdr. På grund af dessa skal anhåller jag om Hr Gr.ns o. Landtmms propos. på afslag å StatsUtsk:ts Uti., samt antagande af besagde reservation; hvarförutan jag skulle tro att Hederv. BondeSt:t, i händelse af inbjudning, icke vore obenäget att instämma uti Högv, PresteStrts beslut i frågan. Hr Flach, Johan Fredrik Philip: Ehuruväl, på sätt 2:ne föregrde värde talare antydt, denna fråga redan är genom 3:ne Stånds samstämmande beslut afgjord och någon ändring i detsamma icke kan genom R. o.
Jag tror således, lika med den förste talaren, att Utsk. gjort rättast i att icke befatta sig med en omarbetning af hela Förordnm; men då Utsk. likväl ingått i en närmare granskning deraf och föreslagit åtskilliga förändringar, som Utsk. anser vara förbättringar, tror jag man bör i vissa punkter åtminstone hålla Utsk. räkning derför. Efter denna ingress vill jag yttra några ord om sjelfva den nu föredragna §:n. Det förslag som Utsk. gjort, är föranledt deraf att den Byråchef i CivilDepart., som har med bränvinsfrågorna att göra, fått befallning att närvara i Utsk. och tillhandagå med uplysningar. Jag tror att det är med anledn. af en af honom lemnad uplysning som den nu ifrågav:de förändringen tillkommit. Derigenom att bränningen började kl. 12 på natten och slutade vid samma tid, blef det nemi. nödvändigt för tillverkaren, kontrollören och vittnena att verkställa en upmätning kl. 12 på natten; ty det är föreskrifvet i författmn, att tillverkningsbeloppet beräknas för hela månaden i durchschnitt. Nu är det emellertid i OrdmsStadgan förbjudet att någon upmätning får ske om natten, före kl. 6 om morgonen och efter kl. 8 om aftonen. För att i andra vigtigare frågor åtlyda författnm, måste dock en sådan upmätning vid slutet af första bränningsmånaden ske, och derföre kom befallning från ByråChefen till kontrollörerna att, för att vinna ändamålet, vidtaga en exceptionel åtgärd vid midnattstiden. Jag tror att Utsk. nu sökt att göra en efterlefnad af författnrns öfriga föreskrifter möjlig utan att ByråChefen behöfde till kontrollörerne aflåta särskilda föreskrifter, och på denna grund torde, ehuru frågan är af mindre vigt, förändringen böra anses för en förbättring mot hvad förut finnes stadgadt, hvarföre jag anser mig böra till densamma tillstyrka bifall. Hr Braunerhjelm: Till bemötande af den siste talarens anförande får jag uprepa hvad jag nyss sade, att det är omöjligt för kontrollören, om han har 2 eller 3 bränneriet' att kontrollera, att vara närv:de vid en bestämd tid på mera än ett ställe.
Balans från år i844' Skuld: l:o Till Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, för af kreditivet begagnade medel år 1844, kapital 16,200: ränta härå, enligt vidräkning, 570:36. 4. „ för åren 1841, 1S42 och 1843, enligt dito, 428:10. 9. 998:47. 1. —17,198:47. 1. 2:o Till Gamla Ull-Diskontfonden ... 1,179: 4. — 18,378 p i Utgifter: Ränta till Rikets Ständers Riksgälds-Kontor för af kreditivet begagnade medel år 1845, enligt på grund af Kongl. Brefvet den 12 November 1844 upprättad liqvidation, - Tillgångar. l:o Säkra: Behållning i Rikets Ständers Bank . 447: 37. 9. Credit. Balans från år 1844- Tillgångar. i:o Säkra: Inkomster: Balans till år 1846. Skuld: l:o Till Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, för af kredi tivet begagnade medel år 1845, kapital 23,060: ränta härå till 1845 års slut 419: 33. 5. 2:o „ Gamla Ull-Diskontfonden 3:o „ J. — Kontoret den 9 Juni 1846. Summa R:dr S. Agrell. 30 Bilaga Lit. F. Kapilalslut öfver Nja U1I - Pcöct. Balans från år 1845. Skuld: l:o Till Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, för af kreditivet begagnade medel år 1845, kapital 23,060: ränta härå till 1845 års slut 419:33. 5. 23,479: 33. 5. 2:o „ Gamla Ull-Diskontfonden 1,549: 4. •—• 3:o „ J. Öbergs Enka & Camp., öfverbetalningar å lån, 40:32. — Utgifter:
Der komma nu närmast de radikala och föreskrifva en radikalkur, som i sjelfva verket blott har en yttre verkan, som på sin höjd fördrifver de yttre utslagen, men icke den inre ruttenheten. Om det också skulle lyckas dem att för en kort tid befria den lidande menskligheten från dess vildaste kval, så skulle det blott ske på bekostnad af de sista spår af skönhet, som patienten ännu har kvar; ful som en helbregdagjord filister skulle han stå upp från sitt sjukläger, och i den fula sjukhusdrägten, i den askgrå jemlikhetskostymen skulle han nödgas framsläpa hela sitt lif. All munterhet, all skönhet, all blomdoft, all poesi skulle pumpas ut ur lifvet, och intet skulle återstå annat än den Rumfordska nytte-soppan. — För skönheten och geniet skulle det icke längre finnas någon plats i våra nya puritaners gemensamhetsväsen; båda skulle bli piskade och undertryckta på ett ännu mycket sorgligare sätt än under den äldre regimen. Ty skönhet och geni äro ju också ett slags konungadöme, och de passa icke i ett sällskap, der hvar och en, i den missmodiga känslan af egen medelmåtta, söker nedsätta hvarje högre begåfning ända till det banalas nivå. Konungarne försvinna och med dem försvinna de sista diktarne. »Diktaren skall gå med konungen», dessa ord torde nu få en helt annan betydelse än den ursprungliga. Utan auktoritetstro kan icke heller någon stor diktare uppstå. Så snart hans privatlif belyses af pressens obarmhertiga ljus, och dagbladskritiken gnager på hans ord, kan icke diktarens sång få den vederbörliga respekten. När Dante gick genom Veronas gator, pekade folket på honom och hviskade: »Den der har varit i helvetet.» Hade han väl eljest kunnat skildra det så troget med alla dess kval? Men hur mycket djupare verkade icke, under förutsättning af en sådan respektfull tro, Franzesca da Riminis berättelse, Ugolinos och alla de andra kvalgestalternas, som runnit upp i den store diktarens hjerna.