Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om vi måste afträda Länder, sä hafva vi äfven varit lyckliga 110g att förvärfva andra. Alt detta ord, af segren så ofta inskiiivet i våra häfder och under mera åo ett sekel för döm främmande, ännu kari ljuda i Svenska öron, ännu uppvärma Svenska hjertan, derföre hafva vi att tacka den Furste, som nu vakar för Sveriges vål. Och det hör för Oss fcj vara svårt att inse det djupa och vål beräknade i denna Furstes politiska åsigt, når han rigtade sin blick på möjligheten af en förening emellan Sverige och Norrige, för att genom denna förening göra oss oberoende af fasta landet, och freda oss från vådan, att vid dess i vistor påkallas» Clefve Von Schwerin har äfven sagt, att Svenska folkel nu år lemuadt åt sin egen kraft, lich Konung vi åge, har ej något annat syfteinål åti att lita på den. Det har Han redan visat och skall ej annat göra. Jag hårde i Grefve Lagerbjelkes förslag till lyckönskningsadresser, den tarikan yttras, att den Konungaätt, sorn Svenska folket kallat på sin Thron, år samtida med de lagar som det sig gifvit. Denna vigtiga Omständighet skall aldrig af denna Konunsliga Att förglömmas. Den skall gifva åt Grundlagen det stöd, sorn den, af henne väntar tillbaka, och då dess Stiftare, med blickert fästad på kommande tiders lugn och sjelfständighet, förenade Scandinaviens långe ålskillda Den ro Febrvarii, folk,- gaf han detta Rike ett handtag, som han åtminstone då beviste icke vara handlöst. Flere yttrade härtill deras bifall. Friherre Åkerhjelm, Gastaf Fredric: Af de lärorika, vigtiga och interessanta discussioner som öfver förevarande ämne i dag inom Ridderskapet och Adeln ägt rum, har jag tyckt mig finna, att de stridiga opinionerne sammanstämma i tvånne hufvudsakliga omständigheter; den ena, att vi åro i saknad af en fullständig tafla öfver Rikets ställning; den andra, att icke någon autoritet bättre än Regeringen, kan uppgöra en sådan tafla.
Bandoch Platt-je>-n, hvars rubrik i öfrigt beskrifves, pag78, af Bevillnings-Utskoltets Memorial N:o 4' • i53 voterings-propositionen afslogs, såsom innefattande förbuds-beslämmelse; och 154 och 155 volerings-pi oposilionerna godkändes. Plåtar. i56 votei ings-propositionen afslogs, såsom innefattande förbud; och 157—160 voterings-propositionerna godkändes. Spik, samt' allt annat Manufacturoch handtverkssmide, ej specificeradt. 161 voterings-propos tionen afslog*, såsom upptagande fcrbuds-bestämmelse, hvaremot 162 voterings-propositionen godkändes. Jernskrot. 163 och 164 voterings-propositionerna återremitterades, med afseende derpå, att förbuds-beslämmelse härvid ingår, hvilken bör frånskiljas; och 165 voterings-propositionen godkändes. Jnveler. Kakel. Kalk. Kalksten. Kimrök och Kli. 166— 171 voterings-propositionerna godkändes. 3oo Prat Utdr. d. 3 April i.8jj Kläder.. 172 och 173 voterings-propositionerna återremitterades, på det alt Utskottet må frånskilja, hvad genom 2 Stånds med1 nu gällande Tull-taxa sammanstämmande beslut må af ifrågavarande artikel anses till införsel förbjudet; inbjudningen pag. 87, i afseende på kläder, tillhörige sjöfarande eller resande, afslögs, och 174, 175 och 176 voterings-pi opositionerne godkändes. Knapergall och Ekollon.- i77:de voterings-pi opsilionen godkändes.. Koppar. Inbjudningar ne afslogos, och 178, 179 och 180-voterings-propositionerna godkändes. Korgar. Korgmakare* arbeten.
Det torde äfven kunna med visshet förutses, att vinsten af det förhöjde tackjernspriset skulle till större delen komma exportörerne och Bergsmännens förläggare till godo samt slutligen afsätlningen af tackjernet derjemte blifva oviss och beroende af utlänningens godtycke, hälst jernberedningen utomlands af Svenskt tackjern sannolikt komme att bedrifvas vid några få större anläggningar, hvilkas egare lättligen skulle kunna öfverenskomma om tackjernsprisels nedtryckande, sedan det väl lyckats alt förstöra den Svenska Slångjerns-beredningen. Hvad som nu har ofvan blifvit anfördt, angående tackjerns-exporten, kan äfven i allmänhet refereras till exporten af malm, med den skillnaden blott, att denna skulle troligen undergräfva sjelfva tackjernstillverkningen, sedan stångjernsförädlingen inom Sverige blifvit genom tackjernsexporten undergräfd; ty det är ingalunda otänkbart, att Engelska bolag med stora capital skulle kunna bilda sig, till inköpandet af väre utmed kusterna belägne större malmtillgångar, för att af dessa malmer i England bereda ett godt tackjern, och hvarigenom Engelsmännen slutligen äfven skulle göra sig oberoende af köpandet utaf våra bättre tackjernssorter och härigenom ändtligen tillskansa sig hela vinsten utaf all möjlig jernberedning och på detta sätt alldeles tillintetgöra hela det Svenska Bergsbruket.” Härmed förenade sig till alla delar Herr Grefve H. D. Hamilton och Herr E. J. von Post. På de i förestående reservation upptagne skäl reserverade sig Herr Friherre Åkerhjelm äfven emot den A tackjern föreslagne utförselstull. Bil. till Bcvillnings-Ul skot tets Betänk ande Ar:0 21. 7 Herr Friherre Oxenstjerna, Carlreserverade sig emot borttagande af ulförselsförbudet å Tackjern, hufvudsakligen på de af Herr Friherre Akerhjelm anförde grunder, äfvensom emot den förhöjda tullen å Caffe.
Landtmarskalks-stolen, om dess öfverlemnande till Kongl. Vitterhets, Historieoch Antiqvitets-Akademien; motion af Grefve Axel Oxenstjerna: se Motioner. Landtmäteri-förrättningar, i anledning af väckt motion om nedsättning af det i gälladde taxa för dylika förrättningar fastställda arvode: B. IV. 476; V. 43, A. 43. Landtmäleri-Instruktionen den 6 Augusti 1864, i anledning af väckt motion om ändring al lista momentet il3:de§:n deraf: B. V. 542, 545, A. 545, E. 702. Landtmäteri-staten, om pensionering af åtskilliga dess tjenstemän ; motion af Herr Nils Curry Eugelbrecht Treffenberg: se Motioner. Landtränterierna, om utarbetande af förslag till deras indragning och öfverflyttning af deras kassa-förvaltning på de enskilda bankerna nn. m.; motion af Herr Nils Axel Gustafsson Bennich: se Motioner. Last-penningar, om upphörande af erläggande utaf sådane; motion af Herr Nils Samuel von Koch: se Motioner. Lax-fisket i den så kallade Pukaviks-fjorden i Blekinge Län, i anledning af väckt motion angående förändrade föreskrifter i afseende derå: B. I. 526; II. 39, 44, A. 44. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, i de särskildta Utskotten, angående val af: se Val — förrättade: se Lista. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, i de särskildta Utskotten, ledigheter ibland: se Afsägelser. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, i de särskildta Utskotten, afsägelser att vara: se Afsägelser. Ledamöter och Suppleanter, Ridderskapets och Adelns, bland Rikets Ständers fullmägtige i Banken och Riksgälds-Kontoret, äfvensom uti Direktionerne vid Låne-Kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby, angående val af —: se Val.
Vill man hindra den fattige att göra sin lilla besparing fruktbar, hvilket man tillåter den rike att göra med sin större, så är rättvisan icke densamma för alla, och då har den förre rättighet att klaga och man lägger ett hyende, under äfven de orättmätiga klagomålen. Det är på denna grund jag vidblifver den tanke jag i detta hänseende yttrat, just för det alt jag älskar konserverandet af Europas gamla samhällen och icke älskar de omstörtningar som i följd af större eller mindre anspråk pä utvidgade rättigheter sökt göra sig gällande i sednare tider. Just derföre säger jag, är det som jag lifligt önskar att vära gamla samhällen må blifva allt mer och mer rättvisa, — skipa lika rätt åt den fattige som den rike. Likasom den rike med sina stora besparingar må hopa den ena skatten på den andra, lägga det ena godset till det andra, så må man också unna den fattige tillfredsställelsen att skaffa sig ett eller annat tunnland. Jag anhåller fortfarande om bifall till Gr. Sparres reservation, i annat fall å Ulsktns utlåt. Frih. Rebinder, Fredr. Willi.: Denna fråga är så tillräckligt utredd af Frih. Cederström att jag dervid har föga att tillägga. Med den erfarenhet jag, som Domare på landet har om förhållandena derstädes, måste jag upträda mot Hr Rosenblads yttrande, att det vore bättre för den fattige att åtminstone ega ett tunnland än att besitta ingenting: sådant är likväl icke förhållandet. De som ej hafva mera än ett tunnland jord, de äro fattige och falla slutligen fattigvården till last; då är det vida bättre för den som ej eger mer att helt simpelt bli statdräng. Det så mycket omskrikna staltorparesystemet är ej så vådligt som backstugusiltare-systemet. Jag instämmer med Frih. Cederström och yrkar samma propos. sora han. H. Ex. Hr Frih. o.
har k~mit-en äf ' veii i &amp; r p&amp; Förbulidets byra kort före jul anordnat en utställn.ing af graaiskade och godkända barnoch ungdomsböclcer. Denna utställning var ganska talrikt besökt. Dessiitom har under hela h e t &amp; förbiindsbyrån genom komiténs sekreterare län~nats råd och ~ipplysi~ingar angåencle lämpliga - böcker för barii och ungdom. Mven frk]? utlandet bafva iig&amp;tt tlirfrågiiingar ang&amp;ende nordisk litteratur hvilka besvarats. Såsom vanligt hsfva herrar bokförläggare frikostigt ihågIiomniit Förbiuiclet med gåfvor af sina förlagsartiklar. För bundets tidskrift D.agla! / har iiiider år, 1894 ~itgifvits Tidskrifte~i efter samma plan som föreghencle .&amp;I:. Dess redaktris har varit fröken Lotten Dahlgren, hvilken, Jämte reilalitionskoinitens nedl lemmar, fruarna Ankarsvärd och Kerfsteclt, fröknarna Cederschiöld och Eilgström, haft tidskrifteim ledning om hmd. Detta &amp; r liar som tillförene frii S. L-cl AcUersparre till densasma lamnat värclefiil ' la bidrag samt ägnat Dagny sitt varma intresse. Af viktigare i tidskriften forekomniande uppsatser förutom meddelancleil frfin Förbundet, m&amp; nämiias: s Tel.egrafisternas 1öiie.- förhAllanclens (med anledning af koiigl .. m: ts proposition till riksdagen); B Ur cle senaste åreiis litteratiw i livii1.11ofihgan L;, I (vinnwi och hufv~idstadens fattigv8rcb; » Ett nieiiiiigsbyte i tidens fr agor »; » Kvinnoarbetet i Finlancl s; » Vigselformuliiret i den nya lryrkohttnclboken D; B Sjiil&lt;vArdens ordnancle p8 lands.
Enligt den på 1843 års Rikshufvudbok grundade och af Kongl. Stats-Kontoret, i Oktober 1845, Riksgälds-Kontoret tillställda liqvid öfver Siats-Verkets öfverskotter samt besparingarme och bristerna A förslagsanslagen för förstnämnde år, utgjorde dessa öfverskotter och besparingar elt sammanlagdt belopp af 472,770 R:dr 12 sk. 8 rst., hvaremot bristerna å berörde anslag, jemte å öfverskotterna anvisade utgifter, uppgingo tili ej mindre än 687,400 R:dr 41 sk. 8 rst., deruti dock innefattades eir brist för är 1842 af 61,863 R:dr 37 sk. 3 rst. i förslagsanslaget tili utflyttningshjelp vid laga skiften; hvilket belopp lärer motsvarat hvad som, genom oriktig anordning och afföring å anslaget Lill skiften och afvittringar, vid uppgörandet af 1842 års öfverskottsliqvid blifvit Riksgälds-Kontoret dels för mycket tillgodoberäknadt och dels för litet påfördt. Den af nu ifrågavarande, för år 1843 upprättade, liqvid ådagalagda skillnad mellan deruti uppgifna brister och öfverskottsutgifter Bristerna i förslagsanslagen. — 78 — Transport: 687,400: 41. 8. samt öfverskotternas och besparingarnes sammanräk - i samma liqvid Riksgälds-Kontoret till ersättning påförd. Och har detta ersättningsbelopp, efter afdrag af den å ”löneanslaget för Biskopen på Gottland” uppkomna brist, R:dr 658: 35. 4. under den 23 October 1845, blifvit af Fullmäktige till Kongl. Stats-Kontoret utanordnadt med . Genom nådigt Bref af den 21 November nyssberörde år, tillkännagaf Kongl. Maj:t, att sedan Kongl. Stats-Kontoret i underdånighet anmält, hurusom 1844 (/rs utgifter
Enligt sammandraget deröfver, som, jemte underdånig berättelse i ämnet, ingått till Ecclesiastik-Expeditionen, utgjorde samtlige understödstagarne inom Länet, beslående dels af värnlöse fattige barn och ständige äldre fattighjon, dels af tillfälligtvis behöfvande, 5,947 personer, eller ungefärligen en trettiondefemtedel af dåvarande folkmängden, och sammanlagde faltigvårdsoch underhållskostnaden 100,198 R:dr 46 sk. 6 r:st. oberäknad t, på de fleste ställen, gifne allmosor till såkallade husfattige och kringvandrande tiggare. Af nämde kostnadssumma kan likväl föga mer än hälften anses hafva utgått genom beskattning på församlingarne, emedan det öfriga synes hafva härflutit antingen från barnhus och andre inrättningar, i egenskap af underhållsmedel, eller ock från räntorne af donerade lägenheter och capilaler samt från fattigandelen af visse sakören, med mera. Skjutsningsbesvär^ på landsbygden bestrides i fredstid med fyra hästar af hvarje derifrån icke lagligen befriad t helt hemman: men då reservoch fångskjutsen nu mera kan anses ersatt med den lega, som för skjutsningen erliålles, har endast kronoskjutsen jemte hållskjutsen, på de få ställen denne sednare ännu utgöres, blifvit såsom onera upptagne. I öfrigt är hållskjutsen i allmänhet inom Länet afskaffad, utan alt deraf förmärkts någon särdeles olägenhet för resande, helst som reservskjutslagen och andre invid landsvägarne boende hemmansbrukare täfla om den resandes förskaffande, samt reservlagen dessutom på många ställen äro indelade uti inre och yttre tourer, deraf den inre fortskaffar resande utan förebud, och den yttre, från gästgifvargårdarne mera aflägse, resande som begagna förebud.
Föredrogos och lades till handlingärne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 21 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 42, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 20; N:o 43, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 26; och N:o 44, i anledning af återremisser utaf Betänkandet N:o 21 om ändring af Bese-reglementet den 31 Oktober 1851. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 21 dennes på hordet lagda Betänkande N:o 46, i anledning af väckt förslag om tillägg i Militie—boställsOrdningen; S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde, den 25 dennes eftermiddagen på hordet lagda Memorial: N;o 48, i .anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 37; N:o 49, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 38; N:o 50, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 39; och N:o 51, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 41. Den 28 Februari. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Jag står icke på någon särdeles upphöjd plats i samhället, och kommer från dess obemärkta regioner, Jag har ej krypande framgått, cj genom smicker och siafsinne uppehållit mig; jag har gått upprätt min väg fram; samt der jag bordt tala, framfört det jag trott vara rätt och sannt utan fruktan, och jag känner mig äga kraft att så fortfara. Ett lugnt samvete gifver mig detta vittnesbörd. Flere hördes häruti instämma. Hans Jixcellence Herr Friherre Lagerbjelke j Gustaf; Då jag för en längre stund sedan begärde ordet, var det i ändamål att söka tillvägabringa en för öfverläggningen nödig form, helst den genom liera hvar an - Den 18 Julii e. m. 417 dra korssande förslag, tycktes äfventyra att bortblandas» Men då under mellantiden man alltmer hunnit intränga i sjelfva grundämnet, som af någre värde Talare blifvit omständligen af handlad t, återstår för mig intet annat val, än att, nu påkallad, äfven yttra mina tankar i det hela af hufvudfrågan» Vid denna öfverläggning, af så stor både allmän och enskild vigt, men tillikaj medgifvom det, å ömse sidor afen ömtålig och föga angenäm egenskap, bade jag af mera än ett skäl önskat bibehålla en tystnad, redan på några få ord när, iakttagen under det föregående loppet af detta Riksmötei Meli jag har tänkt, att den, sohl vet sig våra utan afsigler och utan intressen4 den, som känner sig kunna så förblifvaj den må tala, vore det än i ett syfte, som är långt ifrån att åf stridande opinioner vanligen hyllas, det nemligen * att i fördragsamhetens läror söka en grund för blidare domslut. Den, som i en lång följd af år varit Utan ali slags delaktighet i Statens värf, samt uti detta tillstånd hoppas få allt vidare framlefva j den — har jag förestält migtorde erbjuda en garanti af oväld, Sohlbesynnerligt, men sannti våra dagar vida strängare utkräfves af försvaret än af anklagelsen.
Obilligheten af den förändring, som framkallats genom arrendesystemet, visade sig då man i betraktande tog att i slutet af 1700-talet och början af 1800- talet Städjorné sällan öfverstigit 20 till 30 Ridr, men väl utgått med mindre än 10 Ridr för halfva och fjerdedels hemman. Det sedermera införda utarrenderingssättet hade, utan någon väsendtlig fördel för kyrkorna eller för förSamlingarne, gjort mångfaldiga familjers ofärd och hotade dermed dem, som ännu ej delat dessas öde att, genom en på olaglig grund hvilande täflan, utesluta dem från deras af ålder tillförsäkrade besittningsrätt till deras fäders jord. Sven Heurlin från Kronobergs län har anfört, ätt de såkallade Halländska kyrkohfemmanen, eller sådane hemman, hvaraf kyrkorna i Halland enligt jordeböckerne hade sig tillslagne bestämda smörräntor, utgöra tillsammans 113/0:dels förmedlade mantal. Af dessa äro genom Konungens Befallningshafvandes och Biskops-embetets kontrakter 55^0:dels inantal utarféhderade på 30 år, sedan genom Utslag kyrkorna blifvit tillerkände dispositionsoch städselrätten öfter 22J mantal och åboerhé å 32fördels mantal utan rättegång, efter Pastorns yrkande * underkastat sig spanmålsarrende. Vidare äro 24*J:dels mantal, om hvilkas bortärrenderande fråga ännu icke blifvit väckt, och för hvilka endast smörräntan utgöres» ehuru kyrkorna vanligen anses ega anspråk på städselrätten, 14j7s:dels mantal frälsfe, i enskilde personers ego, med skyldighet att årligen betala smörräntan, och slutligen 18,^,:dels mantal, till hvilka, efter anställde rättegångar, Kongl. Majit och Kronan fått sig egandeoch dispositionsrätten tillerkänd, kyrkorna dock deras smörräntor förbehållne. Såsom bevis på hvilket olika öde sådane kyrkohemman, af alldeles enahanda egenskap, fått vidkännas, har motionären anfört bland andra: 1 mantal Lyngåkra i Harplinge socken, Halmstads härad.
För mig finnes ingen glädje, ingen lycka mer,” tillade hon liksom talande för sig sjelf. ”Säg icke så!” bad Virginia häpen och med tårar. ”Du bedrar dig; hvarföre skulle du ej vara lika lycklig nu som förr?” Elisabeth teg och Virginia fortfor ömt: ”Låt ej dessa mörka tankar få makt med dig; bekämpa dem så vida du förmår, och låt mig ej be förgäfves, utan kom med på balen till R..s; du får se att det gör dig godt.” Elisabeth gaf slutligen efter och låfvade komma, och Virginia gick bort glad och triumferande; hon hoppades det bästa af sin plan. Med dysterhet såg Elisabeth julen nalkas, hon hade ej tänkt på några gåfvor åt de sina; det var första gången hon glömde dem. Hvilken glad, hvilken herrlig fest är ej julen i en lycklig familj! Huru firar ej den samvetsfriske med förtjusning denna stora högtid, trons och hoppets jubelfest på jorden! Och den sorgsna, den bedröfvade finner tröst och ro vid tanken på Honom, hvars minne, hvars ankomst man firar. Blott den skuldbelastade, hvars samvete svider vid minnet af villor och synd, för den är julen ej en återlösningens fest, utan med bäfvan ser han deri endast domarens ankomst förkunnad. Men äfven han bör glädja sig och med tro och hopp fly till nåden, som Han medför, den goda Förbarmaren, och ej med räddhåga gömma sig undan Herrens kallande röst. Elisabeths hjerta var i detta sednare tillstånd och således medförde julen ingen fröjd till henne. Hon var sorgsen och dyster och för första gången i sitt lif kände hon ingen glädje af julen, utan rena motsatsen, ty hon mindes med bitterhet, huru det varit förr, och tänkte huru det äfven nu kunnat vara annorlunda. Leonhard såg med djup bedröfvelse, huru föga glädje hon kände för alla de vackra och till en del rätt dyrbara julklappar, han gaf henne, och huru hon, som alltid förr haft en mängd af dem till alla sina kära, nu icke tänkt på en enda. Barnen, saknande sitt vanliga julträd och julbocken, voro bedröfvade. Det var en ängslig jul. Annandag jul inföll.
I betraktande af detta allt, har Stats-kontoret, hvilket i ett tvifvelaktigt fall icke vågade obetingadt tillstyrka nådigt beviljande af pension på Indragningsstaten för Professoren Retzius, ansett sig böra öfverlemna till Kongl. Maj:ts nå diga bepröfvande, huruvida ej nådig Proposition kunde till Rikets Ständer aflåtas om bemälde Professors uppförande på nämnda stat till en pension af 3,200 R:dr, motsvarande åttatio procent af den lön, hvaraf han är i åtnjutande. Enär, efter hvad Stats-kontoret anfört, det kan vara tvifvelaktigt, huruvida på grund af redan gifna författningar lärarne vid det Carolinska institutet äro berättigade att efter tillryggaläggandet af vissa lefnadsoch tjensteår vara till pension å Allmänna Indragningsstaten uppförde, vid hvilket förhållande Kongl. Maj:t, innan Rikets Ständer haft tillfälle i ämnet sig yttra, funnit hinder möta för pröfning of Professoren Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 89. 15 Retzii underdåniga ansökning; men Kongl. Maj:t anser en dylik förmån icke utan skada för institutet och obillighet emot den der anställda lärarepersonal kunna densamma förvägras; vill Kongl. Majit hafval i nåder föreslagit Rikets Ständer att uttryckligen förklara, det må Professorerna vid Carolinska medico-kirurgiska institutet och öfriga med lön å institutets stat uppförde lärare vara berättigade till pension å rikets Allmänna Indragningsstat i den ordning och efter de grunder, som för civile embetsoch tjenstemän äro i allmänhet gällande. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. C. J. Thyselius. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen t Stats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Mars 1863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer. Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström. Statsråden:
Ingeniör-contoret finnas för särskildta ärendens behandling, kamererare-befattning, secreterare-befattning, o. s. v. At innehafvarne af dessa tjenster kunde naturligtvis anförtros äfven den sysselsättning, som skulle föranledas genom den nya styrelsens behof af tjenstemän i detta afseende, och de skulle säkerligen, som ersättning härföre, åtnöjas med ganska ringa arfvoden. Sjelfva chefsbefattningen för denna afdelning behöfde ej förses med någon särskild aflöning, derigenom alt chefen för Ingeniör-corpsen skulle finna det vara sig ålagdt, till följe af detta införlifvande, att utau något arfvode besörja detta öfverinseende å den nya styrelsen, med anledn. af sitt förut innehafvande chefskap öfver förenämnda corps. Min mening vore äfven, att de arbeten, som genom den nya styrelsen verkställdes, i afseende på undersökning och jemväl verkställighet af företagen skulle inpassas på Ingeniör-corpsen, men subordinera under, och hafva sitt sammanlopp i Civil - Den aa Mar s f. m. an departementet. Mången torde anse underligt, att en sådan tjenstgöring i afseende på undersökning och verkställighet blir satt inom militär-administrationen och skulle sedan få sitt förmanskap inom Civil-departementel; men sådant har skett i alla tider och sker ännu i dag, att vissa framställningar, hörande till militär-administrationen, föredragas genom Finance-minislern. Emot mitt förslag i detta afseende möter således intet hinder, ifall man vill saken. Det ligger äfven i dessa ärendens särskilda art, alt vissa personer skola befatta sig med sjöcommunicationer, och andra med dylika lill lands. Jag tror icke att vi kunna förete någon mera nitisk och verksam fosterlandsvän än frami. Gr. von Platen ; han organiserade en afdelning, ett slags embetsverk för valtencouimunicationer, och uti instructionen för detsamma finnes äfven intagen vägärendens administration.