Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla tre motionärerne hafva föreslagit, att Staten borde i så måtto öfvertaga rustningsskyldigheten i Skåne, som rusthållarne allenast korame att ansvara för karlens lega och lön samt hästens anskaffande och underhåll, men öfriga rustningskostnaden ombesörjas af Statsverket, och dervid, enligt Sven Nilssons och Rosenbergs motioner, rusthållarne borde erlägga motsvarig afgift till Statsverket, men, enligt Per Nilssons förslag, någon sådan ersättning ej skulle erläggas; vid hvilka förslag dock fogats vilkor, af Per Nilsson, att rusthållarne skulle till Staten aflemna rustningspersedlarne i nu befintligt skick; och af Rosenberg att rusthållarne öfverlemna nuvarande beklädnads-, munderingsoch utredningspersedlar i komplett skick. Härförutan är yrkadt, af Per Nilsson, att befälet måtte förbjudas att, vid dragoners och husarers tillsättande, i något afseende lägga hinder i vägen för rusthållarne att med karlarne öfverenskomma om lönevilkoren, bäst de förmå; samt af Sven Nilsson: att de augmentshemman, som till rustningsstammar betala sin ränta med penningar, må i stället deltaga i rustningens utgörande, i proportion efter den ränta, hvarmed de augmenterats, och hela rustningsstammens ränta. Äfven vid sistförflutna riksdag var motion väckt, bland annat, derom, att rusthållaren måtte, mot erläggande årligen af någon skälig och billig afgift, för alltid befrias från anskaffande och underhållande af rustnings-persedlarne, hvarom Bih. Ull B. St. 4 Sami. i Afd, 3 Uäft. 2 Sammans. Stalssami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N-o 7.
Tersmeden har sagt, att det vore olämpligt att hålla allmänna sammanträden, förr än förslaget til! nytt bankoregl:te är a (gifvet; men jag anser högst vigtigt att sådana sammanträden hållas förr än reghtet afgifves, emedan de föreskrifter, som skola för framtiden i blifvande bankoreghte lemnäs, måste på en föreg:de granskning vara beroende. l)å Hr Bogeman yttrat att min ifrågav:de framställning skulle vara föranledd af personlig ovilja mot nuv:de Hrr BankoFullm., hvarom rykte jemväl förut blifvit utspridt, begagnar jag detta tillfälle att vederlägga såväl detta hans yttrande som detta rykte, med det förklarande, att lika visst som det aldrig varit eller kan vara min afsigt att anfalla personer, för hvilkas redliga afsigter jag hyser all aktning, lika säkert är det dock att jag i denna omständighet icke kan finna giltigt hinder att ingå uti granskning af sakförhållanden, nog betänkliga att kunna eller böra med tystnad förbigås, och i afs:de på hvilkas natur och beskaffenhet, oberoende af Hrr BankoFullims goda afsigter, jag hänvisar till det af Borgare St:ts - Den 30 November f. m. St:ts vice talman, som sjelf är en af Börsens anseddaste medlemmar, i sista plenum, med ani. af diskussionen om K. M:s Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, samt de dervid framställde anm;r ronde det betänkliga tillståndet i landet, afgifna yttrande, att detta tillstånd i väsendtlig mån kunde tillskrifvas det sätt, hvarpå åtskillige affärsmän skött sina transaktioner, ett sätt, hvarigenom de nära nog trampat heder och ära under fotterna. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Lika med den siste värde ta laren, anser äfven jag att det-vöre en stor fördel, om den mängd af landtadel, som nu är här församlad, äfven vore det, när frågorna dels om decharge för Pullunge och dels om Bankens reglering för framtiden förekomma till afgörande. Men för mig är det deremot omöjligt att begripa, huru detta mål skall kunna befordras genom Hr Flachs förslag.
Maj t och med desi Höga bifall undergä förmedling; dock sä at de til Kronans och'allmänhetens säkerhet uti Kongl. Brefwet den 10 November 1804 widtagne försigtigbetsmätt icke derwid uraktlätas mä; hwarom Protocolis - Utdrag ssulle til de öfrige Respective Ständen wördsamt och wänligen. öfwerlännäs. At supra. Lx krotocoUc», 17. Almgvist; 68o Den 8 Augusti. Transmnt af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste Etandet d. 3r Julli i^og. S. D. Wid öfwerwägande af hwad Riksens Högloft. Ständers Vanco-Utstott uti Pi otocolls-Utdrag af den L8 i denna manad, samt Stats-Utftottct i Protocolls-Utdrag af den LS:de dennes anfört och hemstält, samt med afseende iippä de skäl, hwilka uti desta Protocolls-Utdrag finnas andragne, har Preste-Ständet för dest del beftutit - 4:o At för möjligheten af en Finance-plans upgörande et sammanträde af Stats-Utskottets Ledamöter med Banco-Utskottets mä tillätas, för at gemensamt öfverlägga om de ämnen, som bägge Utskotten angä. Men som det är en af erfarenheten stprkt sanning, at ju flere Ledamöter i en öfverläggning deltaga, desto flere meuingar och hinder samt desto större tjds utdrägt pläga inträffa, och emedan antalet af Ledamöter, om samtelige
Skfåf, har den ändring synts Utskottet böra vidtagas, alt Hällarnes tjocklek varder bestämd till 2 turn, i stället för itum. I afseende å sista rubriken under gjutet Jern, nemligen ”allt annat gjutet arbete, ej specificeradt,” som för närvarande förtullas efter värde med 25 procent derå vid införsel, har Utskottet, med bibehållande af sagde förtullningssätt, trott införsels-afgiften skäligen böra höjas till 33f procent såsom det belopp, hvilket inhemska tillverkningar i allmänhet finnas uti gällande taxa såsom skyddstull åsatte. Kläder: Gå ng-, Linneoch Säng-, ej specificerade, i afseende hvarå vid rubriken ”Nya, fruntimmers-, af till införsel lofgifna tyger,” hvilka nu draga 33 R:dr 16 sk:s lull på 100 R:drs varuvärde, den föreskrift synts ändamålsenliga re kunna meddelas, att ”värde och tull ”bestämmas efter tyget, hvaraf persedeln hufvudsakligen består med tillägg af a5 procent.” Knifvar, andra slag, etc., hvarvid Utskottet, med bibehållande af gällande bestämmelser för rakoch pennknifvar, funnit dem, som ii ro att hänföra under rubriken ”andra slag samt gafflar, ej specificerade,” böra i stället för nuvarande förtullningssätt efter värdet med 33Jprocents införsels-afgift derå, förtullas efter vigt med 1 R:dr skålpundet, i värde ansedt till 3 R:dr 16 sk. Bcvillnings-Utskottets Betänkande, N:o 12. 47 Kopparnickel synes Utskottet böra i taxan inrymmas med ett tullvärde af 3 R:dr U, samt derå till 1 R:di\ bestämd införselstull, jemte tullfrihet vid utförsel. Korkskrufvar anser Utskottet jemväl böra_, på sätt i väckt motion blifvit yrkadt, serskildt i taxan specificeras, dervid Utskottet föreslår, att artikeln må åsättas 6 Rrdrs värde och 2. R:dr införselstull, samt tullfritt kunna utföras. Kreatur.
Praemier å andra sidan och äfven genom andra uppoffringar, befrämja livart industrieust förelag, utom hvilket tillgång på Medel för nämnde trenne ändamål skulle saknas: Derföre bör Jordbrukets utvidgning och Production befordras genom Tullfri Utförsel, och försvårad Införsel utifrån af dess Producter. Derföre böra tillräckliga SkogsEffecter inom Landet vara att tillgå, samt deras Cultur och vårdande befordras genom uppmuntrad Export, men försvårad Import. Och derföre bör äfven, om Stenkol äro att anse för en Nödvändighetsvara, denna Varas frambringande inom Landet befrämjas, åtminstone så mycket, att, i händelse af hämmad Communication med det Land, hvarifrån denna vara annars kan hämtas, ingen kännbar brist kan inträffa. Det återstår således blott att utröna, om Stenkol äro för Sverige en Nödvändighetsvara. Jag tror det af följande skäl: 1:0 Många Verk drifvas och borde endast drifvas med Stenkol, i stället för med Ved och Trädkol. Härigenom skulle Consumtio11 en af våra Skogar på Orter, som lida brist på Ved, minskas; vår Export af Träd varor kunna okas, och vi ej behöfva laga så mycken Ved från Finland. Om hos oss, som tro - 604 Den 10 Januarii. ligen sker, Ångfartyg införa^, äro äfven för dera Stenkol oumbärliga. 2:0 För Skåne i synnerhet är tillgången på Stenkol högst nyttig, dels emedan en stor del af denna Province har brist på Yed, dels emedan man då desto mindre behöfver den Författning, sorn påbjuder hvart 5o:de Tunneland Jords på Slättbygden plantering med Träd. I senare afseendet medför således tillgången på Stenkol för Skåne äfven nytta för liela Riket. Nog är det bättre, att det Allmänna uppoffrar något, för alt sätta sig för Stenkols erhållande i oberoende af Utlänningen, än uppoffra till Trädplantering en del af den bästa Åkerjorden i Sverige, för att sätta Slättbygden för Yeds anskaffande i oberoende af Skogsbygden i ett och samma Rike, ja! i en och samma Province!
I dessa båda fall kunna inbjudningar vara nyttiga, men att aflåta inbjudning till de öfriga Stånden, utan någon serskildt derlill gifven anledn., synes mig vara alldeles stridande emot Riksdags-ärendernas lugna och ordentliga gång, emedan derigenom den svårighet npkomraer, att man inom Stånden i allmän het icke skulle veta hvad som egentligen är beslutadt, derföre alt den ena inbjudningen korsar den andra, och de skulle således, i st. f. att reda frågorna, endast tjena till att, om de vunne allt för mycket burskap, intrassla desamma. Vid detta tillfälle kan jag icke finna annat, än att alla tillgängliga uplysningar redan blifvit meddelade, och jag kan icke eller finna, att denna enkla fråga kan föranleda någon svårighet vid voter:s-propos:ns npställande i Stats-Utsk., så att jag anser det enklaste sättet att afgöra densamma, vara det, all den på den naturliga vägen får gä till förstärkt Stats-Utsk. utan att förlängas och förryckas, jag vågar icke säga intrasslas, genom afgifvande af inbjudningar lill de öfriga Stånden. Hr Printzensköld: Om det äfven i allmänhet må i afseende på inbjudningar så förhålla sig, som Gr. Lagerbjelke sagt, sä visar dock erfarenheten sedan många Riksdagar, och äfven dem som den värde Gr:n sjelf bevistat, att inbjudningar blifvit aflåtna 1 frågor af alldeles samma beskaffenhet som denna, för att åt det beslut, som ett Stånd faltal, söka bereda framgång. Vill man saken, så måste man också vilja medlen, då de äro lofliga. Stånd fatta beslut till förmån för Gr. Ridderstolpes enka, så följer deraf naturligtvis, att votens-propos. blir af Stats-Utsk. upställd, men deraf följer icke, att den inbjudning, som deruti inneliålles, blir sådan, att de Slånd, som afslagit K. M:s Nåd. Propos. i denna del, igenom samma inbjudning komma i tillfälle att frånträda detta sitt beslut, utan snarare kommer inbjudningen att blifva i motsatt syftning.
Tid berättelsen angående Kongl. Utrikesdepartementet. af förre Riksdagsfullmäktigen G. J. Svensén: »Då jag reserverar mig emot re visionens beslut, att icke till Rikets Ständer anmäla, hurusom utgifter blifvit bestridda, främmande för statsverket, torde det vara tillräckligt att anföra Afdelningens yttrande i frågan, så lydande: »Bland utgifterna i denna räkenskap förekommer en post å 169 R:dr 50 öre, för »en traktatkupa». Af en såsom verifikation till denna utgiftspost bilagd räkning inhemtas väl, att uti nämnde belopp inbegripas: »en serafimerordens plaque, utmärkt, 97:50, stort fodral för full dekoration 18 R:dr, en traktat-sigillask, silfver, 54 R:dr»; men dä Revisorerne ej häraf kunnat bilda sig ett tillförlitligt omdöme om beskaffenheten &f denna utgift och huruvida den bordt af statsmedel bestridas, anse Revisorerne förhållandet böra närmare förklaras». 4:o Vid berättelsen angående Konsnlsfonden. a) af förre Riksdagsfullmäktigeu G. J. Svensén, med hvilken förre Riksdagsfullmäktige E. M. Falck och Nils Olsson sig förenade; »Nära till hands ligger det antagandet, att dylika utgiftsposter, som den Generalkonsuln i Alexandria låtit påföra fonden för illumination derstädes, skulle förekomma från en del andra platser, om förhållandet icke i tid anmärkes; och då jag icke kunnat frångå den åsigt, som Afdelningen i frågan uttalat, upptager jag Afdelningens skrifvelseförslag såsom reservation; detta lyder sålunda: »Till de förenade rikenas Generalkonsul i Alexandria har, enligt räkenskaperna, utbetalats nära 19i francs, utgörande illuminationskostnader vid H. K. H. Hertigens af Dalarne besök i Alexandria Denna utgift synes Revisorerne destomindre hafva bort af de förenade ländernas Konsulsfond bestridas, som bemälde Generalkonsuls aflöning är bland de största, hvilka för dylika befattningar från fonden utgå.
Utskottet icke af de derom gjorda serskilda framställningarna funnit skäl, att föreslå förändrade stadganden för credit-upplaget, öfvergår Utskottet till Tulltaxe-underrättelserna i afseende å hvilka föreslås Vid 6 §., att som genom serskild författning skillnad finnes bestämdt uppdragen mellan hvad som bör förstås med lastadt och barlastadt fartyg, följande tillägg må göras vid slutet af paragrafen: ”Den i 16 §. 6 mom. af Wår Nådiga förordning den 16 ”Maj 1827, angående Lotsoch I3åk-inrättningen i Riket gifna bestämmelse - Bevillning*-Utskottets Betankande_, IV;o 12.
Framför henne reste sig, högt och kalt, den äldsta delen af fästet, det såkallade gamla slottet. Endast några få gluggar, högt oppe, voro anbragta, för att insläppa dager och luft, ibland dem det lilla fönster, som gaf dag åt gången till kung Eriks fängelse. Sigrids hjerta slog så häftigt, att det nästan betog henne andedrägten. Nu hann hon rönnen, kung Eriks rönn. Hon hade alltför ofta besökt den, för att taga misste om dess plats. Hon uppsteg på en sten, derifrån hon visste sig kunna uppnå de krokar, som fasthöllo trädet, ryckte och vred på dem och, hvad hon hade beräknat inträffade, de hade redan tagit någon röta, eller gifvit vika, så att hon utan svårighet fick dem att lossna ur den remna, deri de blifvit indrifna; och trädet ägde ännu nog spänstighet qvar, för att till någon del återtaga sin förra ställning. Så varsamt än Sigrid förfarit, kunde ej detta ske utan buller. Hon märkte rörelse utanföre; trädgårdsporten, en liten tung port i muren, gick opp och tvenne karlar inträdde. "Ja, var säker du, att jag hörde något buller, hitåt." "Ja, du hör så mycket du i drömmen, der du står och sofver. Jag undrar hvem här skulle röras. Och kan tänka om än sjelfva polackkungen skulle skicka hit alla sina hejduker, så kunde de få roa sig bäst de gitte, här i kryddgården. Kanske tror du, de ska slå hål på de fyra aln tjocka gråstensmurarna här på slottet." "Nå nå, det låter han väl sakta bli att snusa hit, när hertig Carl har fästet inne. Men hur tror du det ska gå med oss, om någon varit här, utan att vi skulle märkt det?" "Nåja, jag tänker man finge visa vägen åt de der herrarne, som sitta deroppe, till ett hetare ställe, än här är i natt." Emellertid kommo de talande allt närmare Sigrid. Månen började svagt genombryta molnen. Sigrid kröp ihop bakom det utsprång af stenen hvarpå hon stått. Få steg till, och karlarne skulle hafva upptäckt henne. Men nu skymtade en person fram från ett annat håll.
I följd häraf var spetsknypplingen under 1870:talet i ett tillbakagående, som väckte alvarliga bekymmer. Verksamma händer funnos i mängd, men förbättrade former voro af nöden, och därtill kräfdes en ordnad afsättning. V ä l funnos uppköpare, men det var ingen drift i affä- rerna, och priserna voro ytterst låga. De flesta fingo med sina arbeten vända sig till s. k. » spetsgångare », hvilka tågade ut i bygderna, företrädesvis till badorterna sommartiden, och medförde lager utan någon egentlig urskiljning af varans beskaffenhet. Ofta nog var denna vandringsman (eller kvinna) endast kommissionär, hvilket medförde en annan känbar olägenhet, dröjsmål med likviderna, någonting som just icke var uppmuntrande i tarfliga hem, där förlagsförmågan inskränker sig till det minsta möjliga. CHESTERFIELD. och nya beställningar och nya mönster lemnas till fortsatt arbete. Rättvisan fordrar likväl att här icke förglömmes, att flere uppköpare af Vadstenaspetsar numera finnas på platsen, af hvilka en drifver aöär i hufvudstaden och en annan gjort det storslagna försöket att införa desamma i Amerika genom inrättandet af en depöt i Newyork, men fru Randel tillkommer förtjänsten att på ett kraftigt och mera omfångsrikt sätt hafva drifvit denna angelägenhet fram just ifrån den tidpunkten, då den bäst behöfde en dylik handräckning. Pingst. (Igenom A^-ogenS Anat tuAta en. angeE m e S e n fiEj-a g&lt; W Set a ål t i-n.net ett t fitet en gammal - frän fattigt pmgAtenA otS Aagen-, Dagen j; ogeEfio, n a m n ft-an Aignat Set, Detta fru Randels verk har dock icke men i n g e n j; ogeEu / nge u e t, gått af sig själft.
N.-o a5t. tet för det närvarande vara lämplig, i ändamål att, medelst tilldelning af i skatt redan ingångne nyhemman och lägenheter, intill dess den definitiva jemkningen kunde för sig gå och blifvit fastställd, i mon af tillgången understödja gamla ordinarie rotar; att såsom hufvudsaklig grund vid denna provisionel jemkning borde afses, att svaga rotar, genom tilldelning af understöd från nyhemman, försättas, så vidt ske kun de, i lika beskaffenhet med Regementets fullgoda rotar i allmänhet; men då likväl härvid kunde inträffa, att åtskillige svaga rotar, i anseende till deras belägenhet och längre afstånd från nyhem manen, icke allestädes kunde med effectivt understöd af nyhemmanen förstärkas, E. K. M. funnit, i sådane fall, skäligt, att dylike svaga rotar borde tilldelas årligt understöd af vacance-afgift till det belopp, som motsvarade den effectiva tilldelning, hvaraf de funnos vara i behof, och hvilken afgift borde, i stället för roterings-praestation in natura, af de aflägse nybyggena årligen betalas, och af Kronofogdarne, inom uppbörds-årets utgång, ve derbörande tillhandahållas, samt, enär tillfälligheten af en del nyheminans aflägsenhet från rotarne icke borde verka på rolerings-skyldigheten annorlunda, än att denna fullgjordes med penningar i stället för effecliv prasstation, borde penningebeloppet motsvara roterings-besväret till fullo, och således icke, såsom hittills, utgöras blott med tolf R:dr B:co för helt hemman, enligt a5 §. i i83o års Bevillnings-Förordning; dock att för sådane svaga nybyggen, hvilka icke kunde roteringsbesväret genast till fullo hvarken in natura eller med penningar utgöra, rote-andelarne lills vidare nedsattes till lägre belopp, efter omständigheterne, och borde roterings-kostnaden, i anseende till dess olika förhållande efter omvexlande varuoch dagsverkspris, hädanefter uträknas vid markegångssättningarne, samt i årliga Markegångs-taxorne utsättas; att E. K. M., på anförde skäl, funnit nyhemman böra till gamla rotarnes förstärkning användas, endast i den mon de voro för svaga rotar nödige och behöflige, men att deremot de öfrige borde anses såsom tillgång för indelning af nva soldat-rotar i en framtid; att E. K. M, till verkställande af ifrågavarande provisionela rotejemkning, ansett lämpligt förordna serskilde Commissioner, hvilka skulle sammansättas på enahanda sätt med dem, som, jemlikt E. K.
Härvid har Landtbruks-akademien i underdånighet anfört, hurusom, för att med hopp om framgång kunna vidtaga åtgärder till fiskeriernas upphjelpande, kännedom erfordras om åtskilliga, ännu långt ifrån fullständigt bekanta förhållanden, såsom: om fiskarternas geografiska utbredning, eller deras förekommande i olika sjöar och vattendrag; om vissa fiskarters lektid och sätt att lägga äggen samt lokaler derför; om äggens utvecklingstid, vnglets utveckling och tillväxt, den ålder, vid hvilken olika fiskarter fortplanta sig, deras foda samt diverse fiskarters vandringar; möjligheten att uppföda och föröka sådana lägre djur, af hvilka fiskarne lefva; den vegetation, som vöre bäst passande och således eftersökt af olika fiskarter m. m.; hvadan och då kunskapen om hvar och en af dessa omständigheter, jemte flera andra, vore nödig för att vinna ledning för bedömandet af rätta sättet att hushålla med fisket, genom befordrandet af lek och yngel samt för att kunna välja bästa sätt och tid att fånga den fullvuxna fisken, Akademien i underdånighet hemställt, att de undersökningar, hvilka i berörde hänseenden under sednare åren blifvit med framgång företagna i Stockholms läns skärgård, måtte få genom en sakkunnig vetenskapsman fullföljas och småningom utsträckas så väl till Östersjöns öfriga svenska kuster, som synnerligast till sötvattnen i hela riket; i hvilket afseende ett årligt anslag af 1,000 R:dr Riksmynt ansetts blifva erforderligt. 12:o om anslag till inköp af modellredskap. Jemte anmälan, bland annat, att Akademien under de sednare åren, i mån af sina inskränkta - Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. 1, orri Statsverket 1850.
Vänners och meningsfränders ifriga anmaningar och hennes egen lifliga åstundan att i stort gagna den sak, hon gjort till sin, förde efter en tid beslutet till verkställighet, och vid en nykterhetsfest i Limhamn 1 8 9 1 höll hon sitt första offentliga, med mycket bifall mottagna föredrag. Detta föredrag följdes af ett andra, ett tredje, och snart började från alla delar af landet ingå skrifvelser med anhållan om hennes medverkan både i fråga om enstaka fester och cfå det gällde missionering under flere månader af hela landskap. Fröken Lind qvist hörsammade kallelserna i så stor ut' sträckning, hennes tid och krafter tilläto, uppträdde vid fester och demonstrationer i vidt skilda delar af landet och missionerade i månadsvis i Medelpad, Halland, Värm SDUN 22C 1897 Det är icke titlarne, s o m kasta glans på människorna, utan människorna på titlarne. N. Macchiavelli. land m. fl. landskap, därunder hållande föredrag hvarje afton. Innalles har fröken Lindqvist hållit omkring 600 föredrag för sammanlagdt 180 tusen åhö- rare, af hvilka icke mindre än tre tusen till henne aflagt löfte om lifslång afhållsamhet från alla berusande drycker. A f dessa personer ha naturligen många alltid varit måttliga i sina vanor och blott för den goda sakens skull blifvit absolutister, men än flere hafva dock de varit, som i och med detsamma de afgifvit nykterhetslöftet, brutit med en vana, som redan blifvit till last hos dem, och börjat ett nytt aktningsvärdt lif till heder för dem själfva, välsignelse för deras närmaste och gagn för samhället. Fröken Lindqvist, som alltjämt fortsätter sin nyttiga verksamhet, är född talare. Redan som liten flicka brukade hon på vägen hem från skolan samla kring sig kamraterna för att från någon gärdesgård eller kulle hålla ljungande tal till dem, och när hon sedermera uppträdde som offentlig talarinna, följde hon endast en stark inneboende lust. Hennes styrka som talare ligger, utom i en kraftig, välljudande röst, som villigt återger hvarje skiftning i känslan, i den hänförelse och omedelbarhet, som prägla hennes alltid extemporerade anföranden.
Ståndet beslutna Remisser ifrån Ståndets Cancellie hade afgått till Stats-Utskottet, likasom till de öfrige Utskotten; i följd hvaraf StatsUtskottet saknat anledning till denna anmälan, så vidt den må anses att hafva åsyftat anmaning till Bonde-Ståndets Cancellie att fortskynda med expeditionen af omnämnde Remisser. S. D. Uppå derom af Nils Strindlund från VesterNorrlands Län gjord framställning beslöt Bonde-Ståndet, som i dag, i anledning af Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinssesjans på morgonstunden inträffade lyckliga förlossning meden Prins, samlats med den lifligaste glädje och innerligaste tacksamhet öfver detta förnyade prof af Försynens Nåd och altid vakande hand för det Kongl. Huset och Fäderneslandet, det borde Rikets Ständer, genom en stor Deputation , inför Hans Majtt Konungen och det Kongl. Huset frambära deras underdåniga vördnad och lyckönskningar uti en Adress, den Expeditions-Utskottet borde anmodas att skyndsamt uppsätta; Och skulle genom Protocolls-Utdrag de öfrige Respective Med - Stånden vörd - 8o Fröt. Uiclr, d. 11 Jan. samt och vänligen inbjudas att i detta Bondei Ståndets Beslut sig förena, S, D.