Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ryktet om arméns förstöring fäste hon sig ej allt för mycket vid, rykten foro ju så många i kors och tvärs. Men att Malins anmärkning angående Margaretha var rigtig, det insåg hon klarligen. Vore det väl möjligt, att Margaretha så alldeles skiljt sina tankar ifrån Magnus, att ej ens ryktet om hans död skulle vålla hos henne någon sinnesrörelse, eller hade Malin rätt deri, att hon genom bref eller tidigare underrättelser på förhand kände oriktigheten af hennes uppgift. Att visa Margaretha, det fru Catharina ansåge olydnad mot sin bestämda befallning ens möjlig, det ville hon ingalunda, men ännu mindre kunde hon förmå sig att begagna Malins spejande ögon, för att söka komma under fund med rätta förhållandet. Sådant kunde icke komma i fråga. Hon beslöt derföre att lemna åt tiden och sin egen vaksamhet upplösandet af dessa tvifvel. Men jungfru Malin var af annan tanke. Dels var hon sjelf obeskrifligt nyfiken, dels låg hos henne ett dunkelt hopp om att medelst upptäckter i denna väg kunna komma på förtroligare fot med sin fru. Hon företog sig derföre att så mycket möjligt var utforska alla Margarethas företag. Ofta hände, att hon under obetydliga förevändningar uppsökte denna på hennes promenader, eller i någon löfsal i trädgården, och småningom började Margaretha känna sig besvärad och fann att hon var bevakad. När en gång denna tanke hos henne var väckt, började hon äfven känna att hon var på ett eget sätt iakttagen af fru Catharina. Djupt sårades Margaretha af den tanken, att hennes mor använde ett tjenstehjon att utforska henne. Visserligen förebrådde henne hennes samvete, att hon gjort sig oförtjent af förtroende, då hon i hemlighet emottagit sin mans bref, men nu var det som om hon känt vida mer lust hos sig att urskulda sig sjelf. Hon visste med sig att, om fru Catharina hade frågat henne, skulle hon icke förnekat brefvets emottagande. Men detta spioneri, som hon kände och märkte utan att dock rätt få reda på, plågade och förbittrade henne, och hennes uppförande, hvilket hittills, i medvetandet af hennes olydnad, varit ödmjukt och likt en fortfarande bön om förlåtelse, blef nu, i följd af hennes missnöje, tvunget och kallt, så att mellan mor och dotter uppstod ett allt mera stelt förhållande.
Den mot öns vestkust hopade isen bildade visserligen icke något synnerligt svårt hinder för Vegas framfärd, men för den händelse man försökt landstiga här, kunde den hafva blifvit obehaglig nog, när det gält att med båt eller ångslup tillryggalägga den betydliga sträckan mellan fartyget och land, och den kunde till och med, i fall en hastig frost inträffat, blifvit en boja, som för vintern fängslat oss vid detta ställe. Äfven en plötsligt uppkommen storm kunde i detta grunda farvatten blifva en verklig fara för det på en öppen redd förankrade fartyget. Utsigten att under några dagar få ströfva omkring på ön syntes mig icke uppväga faran att förfela expeditionens hufvudändamål. Jag uppgaf derför för denna gång planen att landstiga. Kursen stäldes söder ut mot det i Sibiriska Ishafvets historia så illa beryktade sund, som skiljer Ljachoffs ö från fastlandet. Idothea entomon Lin. från hafvet norr om Lenas mynning. nat. storl. Idothea Sabinei Kröyer från hafvet norr om Lenas mynning. nat. storl. Så vidt man på afstånd kunde döma af bergens utseende, bestod Stolbowoj af lagrade bergarter, Ljachoffs ö deremot, liksom det motsatta fastlandet, af höga, starkt söndersplittrade bergkullar, förmodligen bildade af plutoniska stenmassor. Mellan dessa finnas vidsträckta slättmarker, hvilka enligt uppgift af landtmätaren Chwoinoff, som på kejserlig befallning år 1775 besökte ön, äro bildade af is och sand, hvari ligga inbäddade ofantliga massor ben och betar af mammut, blandade med horn och skallar af någon oxart och. horn af noshörningar. Hvalben och ben af hvalross nämnas ej såsom der förekommande, men väl »långa smala skruf-formiga ben», hvarmed förmodligen menas tänder af narhvalen.243 Allt var nu snöfritt, om man undantager en eller annan djupare klyfta mellan bergen. Några spår till isbräer syntes ej, ej ens sådana små issamlingar, som på Spetsbergen träffas öfverallt, der landet höjer sig några få hundra fot öfver hafsytan.
Och de rättfärdige och utvalde skola vara upphöjda öfver jorden och hafva upphört att nedslå sina anleten och vara iklädda lifvets [kroppens] klädnad. Men hos andarnes herre skall vara en lifvets klädnad, och dessa edra kläder skola ej föråldras, och er herrlighet skall icke aftaga inför andarnes herre“. Af de utdrag vi nu meddelat ur Henochs bok finner läsaren, att dess författare samlat till ett helt alla drag, som kunde tjena att förherrliga den väntade frälsaren: Messias är till, innan tecknen och stjernorna skapades; han medverkar vid de dödas uppståndelse; han sitter på Guds herrlighets tron och dömer ej blott menniskorna, utan äfven englarne; han grundlägger den eviga fridens och rättfärdighetens rike. Men vi finna äfven – och detta är af största vigt för den fråga, som här afhandlas – att författaren ingalunda förgudar Messias. Till en sådan tendens finnes ej ett spår i hela hans verk. Han tvärtom iakttager sorgfälligt att skilja mellan Gud och frälsaren. Messias är utvald af Gud „efter dennes välbehag“, och det namn, hvarmed han oftast i boken kallas, är fördenskull „den utvalde“. Hans andra namn är „menniskosonen“, hvilket för Henochsbokens författare ej betyder annat än hvad det utsäger: att Messias, när han ur preexistensen ingått i sinneverlden, är son af en menniska. Han kallas derför äfven „mannasonen“ 33 och „qvinnosonen“. Hans öfriga namn äro „den smorde“ (Kristus) och „Guds son“, hvilken sednare benämning både i gamla och nya testamentet brukas om enskilda menniskor och om menniskor i allmänhet [David kallas Guds son 2 Sam. 7, 14; Adam likaledes Lucas 3, 38; menniskor i allmänhet Vish. 2, 18; Psalm 82, 1; Matth. 5, 10; Rom. 9, 26; 8, 16; Matth. 5, 45; Apostl. Gern. 7, 28; Upp. 21, 7], men på grund af några messianskt tolkade ställen i psalmerna och profeterna företrädesvis tillägges Messias.
För min del tror jag icke, alt valen grunda sig på någon föregående granskning, ulan att det är hvarje Stånds på helt andra grunder hvilande opinion om individerna, som vid valen gör sig gällande. Dessutom får jag erinra, alt, vid denna Lagtima Riksdag, JustitiaeOmbudsmanneu valdes innan hans åtgärder af Lagutskottet blifvit granskade. Jag erinrar mig ej med säkerhet, om ej samma förhållande äfven var med valet till Ful 1- mägtige. Om dessa val bibehållas, tror jag att alla Herr von Schulzenheims redactions-föi ändringar i de derom handlade §§ förfalla. För öfrigt har Herr von Schulzenheim trott, alt alla de ändringar, som Utskotten föreslagit uti Riksdagsordningen, borde äfven införas i RegeringsFormen. Herr von Schulzenheim tror det vara oriktigt, att i RegeringsFormen åberopa Riksdagsordningen. Man har dock prejudicat för sig i 56 § RegeringsFormen, der RiksdagsOrd - 154 Den 9 Mars f. m. ningen cileras: äfven som manga nya solter blifvit i Riksdagsordningen införda, som ej finnas i Regeringsformen, t. ex. hela RevisionsVerket. Jag inser derföre ej någon nödvändighet, som påkallar ali Grundlagarne åter skola, om jag så får uttrycka mig, belastas med en ny dupplicatur. Hvad Herr von Troils anmärkning beträffar, att han icke är nöjd med första orden uti redactions-förslaget till 109 § uti Regeringsformen, att nemligen tiden för Lagtima Riksdags fortfarande i allmänhet utsattes till 6 månader; så *bör jag upplysa, att dessa ord verkligen ingå i detna under öfverläggning varande förslaget, och alt *jag sjelf skulle önska ert rättelse ungefär sålunda: Sex månader äga Riksens Ständer rätt att vid Lagtima Riksdag sammanvara. Men dä jag tror, att ingen misstydning i detta afseende kan äga rum, så, hemställer jag, om icke anmärkningarne kunde förfalla och förslaget få antagas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Grefve florn, Claes Fredrik:
Inga tvistigheter hafva försports vid beslutets verkställighet, der grundräntorna varit till vanliga ändamål anvisade; men i provinsen Skåne förekommer, att dylika qvarnar blifvit indelade till rustningsstam gemensamt med jordbruksfastigheter och med dessa utgjort sin proportionerliga andel af sjelfva rustningsskyldigheten, i proportion efter de särskilda lägenheternas grundräntor. På alla de ställen, hvarest ett dylikt förhållande eger rum, hafva tvistigheter uppstått emellan egarne till den berustade jorden och de jemväl på rustningsstammen indelade qvarnlägenbeterna, i thy att jordegarne vägra, hvilket ock synes vara rätt och billigt, att fullgöra någon vidsträcktare rustningsskyldighet än den, hvartill de, före qvarnräntornas upphäfvande, varit förbundna, hvaremot qvarnegarne, under åberopande af Kongl. Maj:ts ofvan citerade nådiga Kungörelse, söka undandraga sig allt utgörande af någon slags rustningsskyldighet under förmenande att, sedan de å qvarnarne befintliga grundräntor blifvit upphäfda, qvarnegarne följaktligen icke kunna qvarstå i någon rustningsskyldighet. Om nu de för rustningens upprätthållande anvisade grundräntorna motsvarade de i och för rustningen utgående natura-prestationerna, så skulle tvisterna vara lätt slitne; men så är dock ingalunda förhållandet, För att bevisa ett sådant förhållande har jag velat bifoga en bestyrkt afskrift af ett så beskaffadt uppskattningsinstrument, hvarigenom grundräntorna å Bjersjömöllas åkerjord och Odala vattenqvarn blifvit särskilde, efter att dessa lägenheter förut varit indelade till gemensam rustningsstam. Häraf befinnes: att grundräntan för det hela utgjort 33 R:dr 75 öre: att jorden blifvit af förrättningsmännen uppskattad till 8 R:dr 25 öre, hvaraf följer, att grundräntan på qvarnen utgjort 25 R:dr 50 öre, allt efter nu gällande riksmynt.
Lo6z Warande i Städerne någon Bränwinspanna icke tillåtlig under zo ej eller öfwer 92 kannors rymd. Att fran stadgandet hwad Städerne rörer, blifwit undantagne Stockholm, Götheborg och Carlskrona, der berörde anstallt blifwit öfwerlemnad till Kongl. Maj:t§ egit Nädiga godtfinnande, till Statens bästa fördel, med begagnande af sä stora pannor, som kunna nödige anseS; ankommande pä Kongl. Maj:t dessutom att uppläta tillwerkningen i Kronans egne Werk, ä annan person, men ej i Arrcndatorers enskilda eller mindre Werk, der Centrollen anses blifwa osäker; samt 12:0. Att de sä kallade Skottska Branwinspannor eller sädane, hwilkas högd understiger en tredjedel af dest diameter, ej fär öfwerstiga hälften af den pannerymd agaren är berättigad nyttja, och att wid matningen storleken ekler rymden af en panna med wänlig Hatt bör utrönas ifrän bottnen till halsen samt med Conisk Hatt ifrän bottnen upp till Kranen, dock sä att wid all mätning afseende icke göres pä twä till högst tre kannors större rymd för det sä kallade kokrummet. I öfrigt hafwa Riksens Stander besiutit att hos Kongl.
Då emellertid, efter hvad härvid tillika anmäldt blifvit, intetdera af de sålunda ifrågaställa förslagen till utvidgadt fyroch båk-system skulle kunna utföras, utan att anslag dertill af Rikets Ständer beviljades, har Kongl. Maj:t väl, i betraktande deraf, att riksdagen så långt framskridit och de för Rikets Ständer tillgängliga medel redan tagits i anspråk för många likaledes vigliga statsbehof, icke funnit lämpligt att nu af Rikets Ständer äska anvisning af nödiga medel till genomförande af något bland berörde förslag i dess helhet; men som de under sistforflutna tiden i närheten af Gottska Sandön timade talrika strandningar allt mer påtagligt ådaga - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop, M 112. 7 lagt angelägenheten af fyr-inrättning derstädes, hvarom ock Kongl.
* sner, Og j o strengere den Bad, standser at se dig blinke og flagre, Du blomstrende, lyse, elskede, fagre, endt er Vår og Sommer, Og den bårde Vinter kommer, Den med vred Forundring Hjerte lette, Skjönhed mit Öie mätte, fryser, Desto mere Stockbolm lyser, Desto gladei-e det 1er. Det tindrer og lyser fra alle Kanter, Smykker af levende Diamanter Krone Bjergenes Toppe. Som gjemte Gnister Af Asken brister, Nede og oppe Tändes i Mörket Stjerne ved Långt i det Höiestpå Stjerne. Fjerne, » Söder », Det glimrer og glöder. Överalt en dirrende Stjernevrimlen Under Vinterstjernerne höit på Himlen. Stjerner som hvile og Stjerner som vandre, Kappes i Skjönhed med hverandre Guldgule, rôde, smeltende hvide, Stjerner som flyve og sväve og glide. Men höit over Slottets mägtige Tag Springe to Flammer, blåligt lange, For alle de andre Lys at Skiss af fange Og gjöre Vinternatten til Dag. Wilma Lindhé. T o Flammer der höit som et festligt Kvad Over alle Fakler og Flammer flagre: » Se, denne lyse, elskede, fagre Glädesstrålende Stockholmsstad! » Og selve Isen svarer Med skingrende Fanfarer. Over den stivnede Bölgehär, Under tusinde Stjerners Skjär, Dandser Ungdommens Skarer. Ungdommen med sit friske Mod, Som lige let med sin lette Fod I Blomster og Sne kan trade, Ungdommen med sit klare Blik, Som vil ha ' Musik, og fuld Musik, At tolke sin fulde Glade! — et var kort före jul och bitande kallt.
Kauslercn för Kngs-akadcmieii* med Guvernörs-emhetets underdåniga Utlåtande, i anledning af 1849 års Revisorers anmärkningar vid nämnde Akademis räkenskaper. Önderdånigstö Meni o r i al! Guvcnörs-cmbetcts Vid Eders Kongl. Majrts KrigS-akademi afgifna underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Akademiens räkenskaper för åren 184G och 1847, får jag härjemte i underdånighet öfverlemna. Stockholm den 21 Februari 1850. Efter nådigste förordnande, CARL AKRELL, ('hr. Arfvidsson. — 2:20 — Guvernörs-einbetets vid Kongl. Krigs -akademien underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Akademiens räkenskaper för åren 1846 och 1847. Stor mäktigs te Al 1 er nä di g s te Konung! Genom nådig remiss af den 25 i sistlidne månad, har Eders Kongl. Majit täckts infordra Guvernörs-embetets vid Krigs-akademien underdåniga utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Krigs-akademiens räkenskaper för åren 1846 och 1847; — och får Guvernörs-embetet i underdånighet förklara, beträffande: 1 § af anmärkningarna, att då denna § endast innehåller en anmälan om verkställd afskrifning af en del olaf pensions-afgiften för en från läroverket, i följd af sjuklighet, afiflyttad kadett, och att afskrifningen är grundad på Eders Kongl. Majlis nådiga föreskrift, något yttrande af Guvernörs-embetet i denna omständighet icke torde erfordras. 2 § eller anmärkningen, att frågan om liqvid för en Krigs-akademiens fordran, stor 254 Rdr 38 sk. 6 rst.
Ingaliinda vill jag pasta, a t t det skulle afhjiilpas eudast genoin a t t i dem iiivalji kviiinor. Nen af det allra stiirsta g a p, skiille detta dock vara. Fattigvird iir - clet t i w jag erilivar som Iiar nigoii erfarenhet på detta oinråde villigt skall inedgifra ej iiigot, soin ined utsikt till verklig frainging kan bedrifras af liveiii soiii helst, s; fisoni t ?u sport på lediga stunder. E1attigv&amp;rderi fiiriitsiitter t ~ a ~ ~ t c ej ~ i blott ii mycket arbete, utan ock en verklig insikt o111 de principer, Iivilka I~öriz tilliiinpas, en insikt, som för öfrigt, oiii deii skii11 leda till praktiskt gagn, ej lär kiiiina vinnas annat an jiist genoni eget arbete. 331 bättre förskola för. gagnelig verksanihet i deii ~ f k i i t l i g i fiittigv; ir (leii~ ~ tjänst torde emellertid knappast fiiinas an just clet arbete inotii (len orgaiiiserade viilgörenheteii, i t Iivilket s i ininga kvinnor p i olika 0111- råden ägna sig. E t t inväljitiide af d y l i k kviiiiior i v i r a fattigv&amp;rclsstyrelser s h l l e darför tillföra dessa icke blott ett vaniit och letvaiitle intresse, utan ock - livad iuaiinen ofta iiiriste sakiia - c11 rik e ~ f i i - renhet grundad på lhigsarig personlig beröriiig iiiecl de fattiga. Oclr darjämte skiille dessa kvinnor iitaii tvifvel vara i stlind ' att Kgria hetydligt inera tid och arbete a t den egentliga fattigvarden ii11 iniinneii, hvilkas tid och intresse ofta äro i så hög grad p&amp; aiiiiat sätt iip1~- tagna af både det enskilda och det ofhitliga lifvets bestyr.
Genom de sålunda erhållna upplysningarne, likasom genom de hos Utskottet företedda vidlyftiga undersökningsoch taxerings-handlingar, har Utskottet vä), å ena sidan, vunnit en säker öfvertygelse om den stora och obestridliga nyttan af nu ifrågavarande företag, men, å andra sidan, äfven kommit i erfarenhet om de ansenliga och kännbara uppoffringar, detsamma kommer att medföra, synnerligen för de strandegare vid Em-ån, hvilkas egande, merendels små, hemmansdelar, äro belägne på större afstånd från denna elfs utlopp i hafvet. Då nu de sednare, eller de inom Mörlundaj Tvetä, Molilla och Järeda socknar af Aspelands Härad boende delegarne i företaget måste, enligt den uppgjorda taxeringen, utgöra de betydligaste bidragen, fastän de mest kostsamma arbetena skola utföras utom nämnde Härads gränsor; så lärer detta förhållande, i förening med yttradt missnöje öfver taxeringsförrätlningarne, hafva föranledt den serdeles inom nu uppräknade Socknar nästan allmänt yttrade motviljan mot hela upprensningsföretaget, helst de härmed förenade arbeten icke kunna inskränkas endast inom Aspelands Härad, utan tvertom måste först börjas och verkställas inom det längre ned mot hafvet belägna Handbörds Härad. — Yidare har äfven Utskottet af fördelningslistorna öfver hvarje serskild hemmansegares 20 Slals-Utfkottets Ullätande, N.-o 97. andel utaf lånesumman, funnit, att, på sätt vid handlingarnes granskning i Riksgälds-Contoret redan blifvit anmärkt, de för en mängd delegare sannolikt förestående inteckningsni. fl. lånekostnader komma att dels öfverskjuta, dels motsvara eller föga understiga deri hvar och en af desse delegare tillerkände låneandel.
D e t är en alpsjö, som ligger], 700 meter upp i luften några timmar » klängväg » från A i g l e, vaktad af evig snö o c h späckad med laxöringar o c h just nu omgifven af nyknoppade granar o c h en blomstermatta utan like. J a g har ridit dit u p p på mulåsna! M e n nedöfver kunde ingen människa hålla sig kvar på den ryggen, såvida man inte ville åka öfver hufvudet på åsnan alltjämt, o c h det ville A. Biowbcnr foto. SKANSENS BERGBANA. jag inte, tillstånd också k o m 1 jag ned till hotellet i ett Men förunderligt härligt var det däruppe, o c h fast skinnet i ansiktet fick bläsor, o c h j a g ännu är röd som en indian o c h känner mig som en sönderstött kaffeböna, så ångrar jag inte alls, att jag riskerade mitt lif! Men min vän säger, att jag » vågar inte » skrifva ett enda ord till o m den där färden, den hör till hennes ämnen. S. VÅRA ILLUSTRATIONER. Den började, s o m bekant, trafikeras redan sommaren år 1897, då den under några dagar förmedlade en del af den ofantliga samfärdseln mellan utställningsområdeto c h Skansen. Till följd af någon felaktighet i d e n elektriska drifkraften, blef d o c k trafiken å banan plötsligt afbruten; n u i s o m m a r har den emellertid ånyo tagit sin början o c h stora skaror af besökande transporteras dagligen i d e små vagnarna u p p till Skansen. Färden är också synnerligen angenäm, o c h det hufvudstadspanorama, s o m, allt efter vagnens stigning, stycke för stycke upprullas inför åskådarens blickar, ter sig n u i högsommartid mera hänförande än ord kunna skildra. A. B l o m b e r g foto. det i m i n väntade själs O, jag aning! Allt omkring oss! L u m m i g a granar tallar v a g g a d e sina kronor öfver den, och omkring oss våra doftade var o c h glesa hufvuvårens ängsblommor.
Ärfda-balken stadgar om danaarf, återremitterades; och N:o 22, i anledning af väckt motion om bestämmande af en summa appellabilis för fullföljd af talan i Hofrätt emot Underrätts beslut i tvistemål, bifölls; S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Memorial, N:o 101, angående bestämmandet af den, Riks-Ståndens och Utskottens kansli-betjening tillkommande, aflöning. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter. Härvid förekommo: Första yttrandet, (pag. 22), bifölls; Andra yttrandet, (pag. 23), bifölls; Tredje förslaget, (pag. 24, 25 och 26, under särskilda litteris och numror.) Momentet Lit. A, bifölls; hvaremot hela momenten, Lit. B och C, återremitterades. Fjerde yttrandet, (pag. 27), bifölls; Femte yttrandet, (pag. 28), bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorialer: N:o 94, i anledning af väckt motion, angående afträdande till Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn, med dertill hörande holmar, skär och fiskevatten.
Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den i sistlidne October under N:o 155 afgifne, och den 7 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Landtbruksskola. Herr Tham, Wollrath: Mycket ljufligt låter det för Skaraborgs Län, att få sig tilldeldt anslag för en ÅkerbruksSkola ; men jag tror likväl icke att ett sådant anslag skulle medföra det gagn, som dermed åsyftas. Jag tror, att användandet af de penningar Rikets Ständer anslagit till Skiftesverken, bäst sker för detta ändamål, om de utdelas till under - 38 Den i November f. m. stöd åt dem, som verkställa utbrytningar, och icke till en theoretisk ÅkerbruksSkola, till hvilken allmogen icke skulle sätta förtroende. De fördomar, som hos dem herrska, utrotas icke genom Skolor, utan genom erfarenhetens läror, och kloka possesionaters exempel. Olyckligtvis är det just der värsta förlägenheten råder, som få possesionater bo. Jag öfverlemnar detta mål tili Ridderskapets och Adelns bifall eller förkastande, men har icke kunnat underlåta att göra dessa anmärkningar vid Betänkandet, och måste tillägga, att Utskottet förhastat sig uti det yttrande, att åkerbruket i Skaraborgs Län vanskötes; detta är händelsen endast i en del af Länet, men icke öfver allt, ty flera trakter af Länet visa ett klokt och väl ordnadt åkerbruk. Herr DanckwardtMagnus Georg: Jag förenar mig desto häldre i Herr Tharas yttrande, som de medel Rikets Ständer vid denna Riksdag beviljat till utflyttningar vid ägoskiften , jemte hvad af egde HufvudTitelns tillgångar i öfrigt dertill kan anvisas, icke, efter hvad jag tror, kunna lemna några bidrag till andra föremål. När 21 Provincer skola dela sig emellan en summa, som kommer att utgöra omkring 3o,ooo R:dr, lärer visserligen icke något öfverskott deraf kunna vinnas, för det nu ifrågavarande ändamålet. Jag hemställer således, om icke Betänkandet må afslås. t Den i Novemhcr f. m.