Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De vittra striderna i århundradets början hade gifvit äfven honom sår, hvilka han, med sitt blida, känsliga och för striden föga anlagda lynne, kände smärtsammare än de måhända förtjänade, och äfven i andra hänseenden hade han fått sin beskärda del af lifvets bitterhet. Men i hemmet ägde han rik ersättning. I det äktenskap, hvilket han vid några och fyrtio års ålder ingått med sin mer än tjugu år yngre maka, hade en blomstrande barnskara växt upp. Ej mindre än sex, både i inre och yttre hänseende begåfvade, barn omgåfvo med innerlig kärlek den dyrkade fadern. Dock äfven här skulle han drabbas hårdt. En häftig farsot bortryckte samtidigt tvänne unga, fagra döttrar, den ena adertonårig, den andra femtonårig. På årsdagen af de båda KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLt December återkommit, min Aurora! Det känns, som när han hälsade oss sist; Det känns, som skulle vi på nytt förlora De älsklingar, vi redan .en gång mist. » Dahllöf foto. 12:TE Å R G. Några år efter den ofvan nämnda sorgliga familjetilldragelsen flyttade Valerius, sedan han som pensionsmässig lämnat statens tjänst, till Upsala, där familjen vistades, medan ende sonen aflade sina akademiska examina. Den älskvärda och särskildt i musikaliskt hänseende begåfvade familjen mottogs med öppna armar af den tidens litterära och konstälskande Opsalakretsar, och där gjorde äfven äldsta dottern bekantskap med sin blifvande make, d. v. teologie professorn, sedermera biskopen Christian Erik Fahlcrantz, äfven han en märkesman i vår litteratur. Äktenskapet ingicks 1847, och redan ett par år därefter kallades professor F. som biskop till Västerås ' stift. Den unga professorskan lämnade med sin make det lilla hemmet vid Dombron i Upsala för att som stiftschefens maka intaga en mera bemärkt och mera fordrande plats.
Hus intaga; och får jag derföre anhålla om bifall till hvad Utsk:t i ifrågavrde punkt föreslagit. Gr. Hamilton, Henning: Det är ej med någon angenäm känsla, jag deltager i dessa vid hvarje Riksdag återkommande lörslag om regleringen af utgifterna under EiksStatens Usta hufvudtitel; men, som jag tillstyrkt begärandet af det till Hertigen af Dalarne föreslagna förökade anslaget, så anser jag äfven det vara min pligt, att med några ord söka utveckla skälen, på hvilka detta mitt tillstyrkande grundade sig. Bn värd talare har som skäl för antagande af Utsk:ts förslag anfört den omständighet, att de Kongl, prinsarne äro genom grundlagens stadganden försatte i annan ställning, än andra personer, och att så länge detta vore förhållandet, borde äfven Staten anse som en pligt att förskaffa dem nödiga underhållsmedel. Man har velat bestrida detta argument och som motskäl åberopat, att, ehuru den civila embetsmannabana!» för de Kongl, prinsarne vore stängd, så kunde de dock på den militära banan söka sin utkomst.. Detta låter visst säga sig, men om man tänker något närmare på saken, så skall man finna att det ej är annat än ett svepskäl. H. M, 416 Den 11 Februari f. m Konungen kan naturligtvis befordra de Kongl, prinsarne till befäl inom arméen oell påskynda deras upstigande till högre värdigheter, hvilka, om de voro förenade med löner, åtminstone i lingon mån •kunde bidraga till deras underhåll. Den hastiga befordran kan •likväl ega rum endast såsom lönlös Om vi deremot tänka oss, att Hertigen af Dalarne, som för ganska få år tillbaka ingick som Underlöjtnant vid Dalregementet, skulle vid nämnde regemente hafva sökt sin utkomst, så måste han som löntagare varit nödsakad att föra expedition några månader om året antingen i Leksands eller Mora socknar och detta för åtnjutande af en inkomst af 3 å 400 rdr om året.
Skrifvelse N:o 201. 189 Med anledning häraf, och då Rikets Ständer, som, enligt derom gjord särskild underdånig anmälan, ansett gästgifveri-skjulstugan böra ökas, inliemlat tillförlitliga upplysningar derom, alt postverkets inkomster medgifva nedannämnda förhöjda betalning för postforslingen, lä Rikets Ständer hos E. K. M:t, i underdånighet tillstyrka, att ersättningen per mil för postföring hädanefter mätte, utom der denna sker medelst beting, utgå, vagns-lega inberäknad, för hvarje häst, då postföringen ombesörjes af posthemmans innehafvare, med 50 öre för enkel och 55 öre för dubbel postföring inom 312 mil om året pä helt hemman, med 60 öre för postföring emellan Östersund och Härjeådalen, och med 1 R:dr 10 öre för postföring utöfver 312 mil på året äfvensom för forsling af ny, sedan år 1830 tillkommen post, samt, då post fortskaffas genom gästgifveri-sk juts, med l R:dr 10 öre för ordinarie post och med 1 R:dr ‘20 öre för snälloch paket-post, såvida allmänna skjutslega!) vid gästgifvare-gården, hvarifrån skjutsen utgår, icke öfversliger 1 R:dr, inen i annan händelse för ordinarie post med 10 öre och lör snälloch paket-post med 20 öre utöfver den vid gästgifvaregården gällande skjutslega; kommande, under förutsättning att tegan för gästgifvarskjuts å landel i medeltal icke ölverstiger 1 R:dr milen, poslförings-koslnaden, genom denna förhöjning, all, enligt derå, med ledning af 1856 års poströrelse, verkställd uträkning, ökas med 131,421 R:dr 71 öre, allt Runt.
Mamsellerna, så under théet de nu meddelade Rosa och mig, huru i den lilla staden, Mamsell A. och Mamsell B. på sista kaffet hos Rådman D s voro klädda, huru Mamsell F. redan hade, såsom Rosa och jag, rynkade ärmar så väl upp, som nedvid; Huru Mamsell G. obegripligt nog alltid först viste alla moder; huru hennes klädning alltid förgifvit var en par alnar vidare än andras: huru rolig och qvick fröken H. (den enda fröken staden ägde) var; huru man rigtigt kunde skratta sig till döds då hon skafvade eller kromade sig såsom fru S., fru K. eller fru L. då hon valsade såsom Mamsell M. eller figurerade såsom Rådman N. eller Adjunkten O. Ja, hon var alldeles för galen och rolig; och när hon agerade utur Frithiof, eller Axel, se'n, och föreställde Ingeborg, eller Axels brud, nej, hon var för rolig, herrskapet skulle rigtigt skratta sig sjuka, om de en gång skulle höra henne. "Gud bevars derifrån", sade Rosa halfhögt till mig, i det hon tog min arm, och åter styrde kosan tillbaka till salen, "Gud bevare oss verkeligen nådigt ifrån en sådan nödvändighet." Mot klockan åtta, sedan allt hvad lif och anda ägt, ja, ifrån den äldsta till den yngsta, födelsedagen till heder, deltagit i en munter dans, skreds omsider under tacksägelser och hugseringar, till uppbrott, hvarefter värdsfolket artigt nog sjelfve till stranden nedföljde, samt formeligen inskäppade sina gäster. Aftonen slöts under jubel och skratt med det för barnen så oändeligen interessanta skuggspelet, och Mamsell Aramintha försäkrade sig "på länge ej halft en så amosant dag." För resten hafva de här passerade dagar upptagits af musicerande, sång, små handarbeten, men väsentligast af promenader, på hvilka här är otaligt många, och olika att tillgå. Jag har verkeligen sällan sett så utmärkta lägenheter. Ack! vore ni endast här, Friherrinnan och du, hvad jag då kunde skatta mig lycklig.
Den. som vill, att Lin, ohäckladt, och häckhult, skall vid införsel åtnjuta Lin. tullfrihet, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut. Lin, ohäckladt och häckhult, att åsättas en införselstull al 1 R:dr 50 öre per centner. Som omröstningen utfallit med 85 Ja emot 34 Nej, hafva Rikets Ständer såsom sitt beslut antagit Ja-jnopositionens innehåll. 4 Jlevillninys-Ul-iliotlils Memorial N:o 31. Ost. flis - hult, Koktth liei-g-. Silke. 9-.de Den, sorn godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att Ost, alla slag, skall vara vid införsel tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar J\ej; Vinner Nej, kominer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, en införselstull af 3 öre per skålpund att denna artikel åsättas. Omröstningen har utfallit med 53 Ja och 66 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. •/ 0:de omröstningen: Den, sorn, med godkännande af Utskottets utaf tre Stånd bifallna förslag i afseende pä artikeln Ris, anser, att Ris, oskalad eller Paddy, bör vara vid införsel tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, Ris, oskalad eller Paddy, alt beläggas med en införselstull af J öre per skålpund. Enär omröstningen utfallit med 69 Ja emot 50 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. '1 lite omröstningen i Den. solli godkänner Utskottets af tre
Deras doft var ibland så stark, att den kunde jemföras med den blandade lukt af sandelträ, kåda, kryddor, kaffe och tobak, som parfymerade somliga af stadens bazarer. Hur väl fattade Nelly ej den hänförelse, som intog arabernes hjerta, då de efter långa färder i öknens eller de kala bergstrakternas solhetta en vårafton redo in bland Damaskus’ bäckar och trädgårdar. Arabiske diktare hade också i alla tider slösat lofsånger på denna stad och frankerne hade instämt. I en snar framtid skulle dock kanske frankernes beröm tystna. Snart skulle Österlandet förlora sina mest karakteristiska egenskaper. Då stundade afslöjarnes tid. Då skulle frankerne sätta sin ära i att afslöja Damaskus, bevisande att det icke längre var som fordom, att bazarerna icke motsvarade sitt rykte, att trädgårdarne voro fula och att himmelen icke var beständigt djupblå. Afslöjarne skulle triumferande tala om brunnarnas dåliga vatten, om den obehagliga lukt, som staden utdunstade under rötmånaden, då solen kokade den feta myllan, som generation efter generation i årtusenden mättat med afskräden af alla slag, menniskokött och blod. Afslöjarne skulle komma att afskjuta sina kvickheter mot stadens forne, då döda och försvarslösa beundrare, samt berätta om vintrar, då tiggarne haft kylsår på händerna och snön fallit i sådana massor, att bazarernas tak instörtat. Dylika vintrar hade redan inträffat. Men ännu var afslöjarnes tid icke inne. Ännu var Damaskus Islams och fornglädjens stad. Nelly inandades förtjust den friska, aromfyllda luften och glömde så helt och hållet bort sin kalla hållning mot Emin, att hon utbrast, vänd just till honom: – Hvad här är vackert! Han svarade: – Gud skapade trädgårdarne sådana för att tvinga menniskorna att också försköna staden invändigt, så att icke turbanen blef vackrare än hufvudet. Men det är sant, ni har ännu inte sett allt i den af Gud välsignade staden. Ni måste verkligen besöka Velids moské. Gå dit nästa fredag vid solnedgången. Då är jag med säkerhet der.
Hvarken Svea Rikes Kron-Prins och Arf-furste eller Prinsar af det Konungs - Stats-Rådet denna Regerings-Form till ovilkorlig efterlefnad. §. 42. Skulle den olycka lima, att hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stats-Rådet Regeringen med Konungslig makt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den valde Konungen Regeringen tillträdt. Uti alla de fall, hvarom föregående fyra §§. handla, skola Stats-Rådets samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. §• 43. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordne tre Ledadamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen ibland Prinsar af Sitt Hus eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, serskildt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver. Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förbålles på det sätt, som 8 §. stadgar. §. 44. Ingen Prins af det Konungsliga huset, det vare sig Kronprins, Arffurste eller Furste, må gifta sig utan Konungens vetskap och samtycke. Sker det ändock; håfve han förverkat arfsrätt till Riket både för sig, barn och efterkommande. §• 45. Hvarken Svea Rikes Kronprins och Arffurste eller Prinsar af det Konungs - 78 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. liga Huset skola hafva något Lif-Geding eller Civilt Embete; dock kunna efter gammalt bruk titlar af Ilertigdömen och Furslendömen dem tilläggas, utan rättighet till de Landskap, hvilkas namn de bära. §. 46. Landet skall förblifva indeladt i Höfdingdömen under den vanliga Landt-Regeringen. Ingen General-Guvernör inom Riket må hädanefter förordnas. §• 47. Rikets Hof-Rätter och alla andra Domstolar skola efter
I ett land som Sverige, der näringarna under sekler blifvit vanda att förses med förlagscapital af staten, antingen direct eller genom Bankens försorg, vore det, efter min tanka, ett vådligt experiment alt alldeles öfverlemna dem åt sig sjelfva och sina egna kraftutvecklingar, isynnerhet vid en tidpunkt, då en förestående realisation (»vilkorligt fordrar, att Banken småningom skiljes från det densamma hittills åliggande förlagsbestyr, och innan ännu enskilda creditanstalter hunnit bildas. Rian måste sålunda försöka att sätta staten i tillfälle att lemna förlag på annan väg, än den man hittills begagnat. Nekas kan det ej, att det varit Riksg.cont:s och Bankens sedelemissioner efter 1789 och 1809årens krig, som lyftat vårt lands jordbruk och näringar till den ståndpunkt, de nu innehafva, från en ännu lägre; men denna lyftning har skett på bekostnad af myntets värde, och följaktligen äfven på deras, hvilkas förmögenhet bestått i samlade capitaler. Rättskänslan och omöjligheten att under secretessens palladium nu göra med Banken, hvad man fordom gjorde, tvingar äfven oss att förr eller senare beträda den bana, som andra stater redan beträdt, den nemi. att begagna crediten, der capitalförmögenheten är otillräcklig. Crediten är allmän och enskild. Der den enskilda redan är utvecklad och consoliderad, är den allmänna mindre behöflig; men der den ännu ej är det — hvilket lärer få medgifvas vara fallet i Sverige — är det af särdeles vigt att vidtaga sådana åtgärder, att den allmänna kan begagnas så, att den kommer näringarna till godo, utan att menligt inverka på någon särskild samhällsclass och utan att fordra skattebidrag. Det är under sådana synpunkter, jag gjort min framställning.
Det bör icke förmodas, att Herr Trafvenfelt eller jag vjlle föreslå en författning, som möjligen vore stridande emot sund moral, eller emot hvars och ens sjelfständig» rättighet öfver sin personj dock må den bästa grundsatts ej sträckas till öfverdrift. Om det hörer till den tillbörliga, naturliga menniskorätten att råda öfver sitt egna väsende, så äger dock ingen den rättigheten, att, såsom en sjelfspilling, förstöra sitt eget lif, mycket mindre genom sitt förvållande sätta andra medborgares lif i våda3 och derföre nödgas eri vis Regering ofta att vara motvilliga menniskors och dårars förmyndare. Vaccinationen har i Sverige, förutan tvångsmedel', med den lyckligaste framgång blifvit utöfvadj dock har, oaktadt all Regeringens Nådiga omsorg, att genom varningar och vitén*) före ®) Se Kongl. Majus Bref tlen 19 Mars 1805 och öfverStåthällareEmbetetsKungörelse af d.n April samma år. Den ä2 Maj. 673 förekomma den så kallade naturliga koppsmittans kringspridande, och att befordra Vaccinationen genom detta skyddsmedels meddelande åt menigheten förutan ali kostnad, likväl handt, att i slutet af näst för 2 i det och i början af detta år, smittkoppor genom kringfarande diverse personer, blifvit i åtskilliga orter utspridda, samt angripit några äldre, men liera olyckliga Barn, hvilkas efterlåtne eller gensträfviga föräldrar ej låtit dom i tid vaccineras. Då ock. denna förödande smitta, i Stockholm, denna Vår yppade sig, lät vår vördade Öfverståthållare genom en Allmän Kungörelse *) antyda Stadens Innevånare att ofördröjeligen låta vaccinera sina Barn, hvilka ännu icke haft koppor, na; kommande att i händelse sådant icke desto mindre uraktlåtes att koppsmitta inträffade, den försumlige att genast befordras till ett ansvar af 3 R.dr 16 skill, böter.
Ingen domstol kan förbinda den skyldige till andra vilkor än han åtagit sig. — Man har yttrat åtskilligt om Depositionsräkningen. Depositionsrätten är en gammal institution, som gäller för utländska mynt, för metaller eller annat, som man af förtroende vill insätta i Banken. Men såsom vexlingsanstalt blifver den betänklig. Kapitaler skulle uppsägas, förvandlas till silfver, insättas och uttagas mot högre vilkor. Banken skall genom myntbestämningen 9° Den 9 J u I i i f. m. komma i belägenhet, att föga hopp blir, det någon vill insätta mot attest sitt silfver; helst en hvar måste befara, att växlingen innan kort åter för längre tid måste ajourneras. Det är sagd t, att man kan påstå, det enskiidta kunna få Banken dömd att betala, men livad som ej handt hittills, lärer väl ej hända hädanefter, synnerligen som Konungs och Ständers sammanstämmande beslut är lag, sedan det blifvit promulgeradt, och domaren kan då ej tillämpa den äldre allmänna lagens stadgar. Det är vigtigt, att representationen ej ställes emot allmänheten i sådant förhållande, att den enskiltas välfärd förryckes, och crediten förloras. —• Det har blifvit yttradt, att Kongl. Maj:ts sanction, enligt 72 §. RegeringsFormen, icke behöfves för beslutet. Om man täger kännedom af BancoOrdningen, linner man väl, att Banken står under Ständernas garantie och vård, men att Ständerna ej få förändra myntfoten, utan att Kongl. Maj:t gifver sitt bifall till förändringen, så vida den skall få gällande kraft; och det faller af sig sjelf, att Konungen, som ej får slå annat mynt, än enligt den i BancoOrdningen fastställda myntfot, måste samtycka till hvarje förändring deri. — Utskotten hafva tillstyrkt, att Piikets Ständer skola taga ett beslut, som skulle vara oberoende af kommande Ständer. Detta försök att gifva större kraft åt beslutet, än som är lagligt, medför ej någon verkan, emedan kommande Ständer ej äro bundna Den 9 Julii f. m. 91 deraf.
En actie-bank, sorn liar hela sin grundfond uti penningar eller sådana papper, som genast kunna till penningar förvandlas, blir alltid i stånd att hålla större cassa i proportion till de utelöpande creditsedlarna, än den solidariska banken, hvilkens grundfond består tillitdelar eller §:delar uti documenter, hvarför penningar först småningom oell efter längre tids förlopp kunna erhållas. Den solidariska ansvarigheten hindrar alldeles icke, att ju bankens cassa kan blifva sprängd och banken upphöra alt inlösa sina sedlar vid uppvisandet; oell om äfven alla bankens skulder sedermera kanske under en tidrymd af flera år blifva betalda, är dock möjligheten af ett sådant insolvent tillstånd ett för det allmänna skadligt förhållande och bör förekommas, så vidt ske kan. Att creditsedlar, utan påräknad solidarisk ansvarighet, kunna få credit, det visa Östgötha bankens sedlar och äfven till en del Ystads bankens. Icke eli ord förekommer uti betänk., huruvida den lag Ulsk:n nu föreslagit skall endast gälla för de enskilda banker, som hädanefter uppkomma, eller jemväl för de redan befintliga. I förra fallet uppstår den orättvisa, alt man nu mera icke vill tillåta hvad som förut blifvit medgifvet, utan att man kan åberopa att några olägenheter för det allmänna derigenom uppkommit. I det sednare åter skulle flera af de redan befintliga bankerna blifva nödsakade att genast, då lagen promulgeras, inställa sin lånerörelse intill dess nya bolag i enlighet med Ingen hunnit bildas. Till grund för mitt förslag har jag antagit, att de närvar, förhållandena skulle äga bestånd och legaliseras, samt ingen annan förändring egentligen påbjudas, än den, att directionens ledamöter skola vara solidariskt ansvarige, der sådant nu icke redan äger rum. Delta stadgande synes så mycket mindre kunna medföra någon rubbning uti bankernas närvar, ställning, sorn de flesta redan äro solidariska och således äfven directionens ledamöter hvar lör sig solidariskt ansvarige. Der sä icke är , bör man dock med skäl kunna fordra, att directionens ledamöter tillse, att banken så förvaltas, att någon Den 33 Augusti f. m. osäkerhet för bankens fordringsägare icke må uppkomma.
Föredrogos ånyo och lades till handlingarne förstärkta Sluts-Utskottets Memorialer: N:o 250, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf; Nio 251, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkehusinrättning af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström; Nio 252, angående verkställd omröstning, i anledning-af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift för Notarien E. Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms kungsladugård, af halfva spanmåls-arrende-beloppet för år 1852; N:o 253, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Stats-regleringen hörande frågor; Nio 254, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om allöningen för Presidenterne i vissa af Rikets kollegier; och N:o 255, i anledning af verkställda omröstningar, angående åtskilliga Bev.llnings-frågor. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 121, i anledning af väckt motion om tillförordnande af en Sundhets-kommission, m. m. Bifölls. och N:o 122, i anledning af väckt motion om lärarnes vid elementar-läroverken pensionering Afslogs. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial, N:o 256, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra anslag till föremål, tillhörande l:e, 6:e, 7:e och 8;e Hufvud-titlarne. Bih. till B. St.
Ständ slädnät emot twä i frägÄn öm Accords-ersästning för reducerade LfiRt-Me wid 'Lis-Gardct till Maji rs-g. — med förestående af Samliiggsoch Expeditions-rum samt medel till strifmaterialjep m. m, för Committerade - till Tryckfrihetens wärd, Apr. 207. 459. 361. 69g. 8c>o. 88r. angäende underhäll för, Hennes Maj:t Swepiges nuwarande Drottning, r den händelse Hennes! H7.6. — ined anmälan atkrtwA. Ständ stadnat emot twchrstl frägan om Hr. Hof-Stallnräsiaren Grefwe str-ljlott, bibehättande wid Arrendet af Flyinge och Dahlby, jemte hemställan, huruwidausickeRwid - sadan händelse der fwä Ständ stadna emot,twä,j StatssUtstottef da mä Register. 185 wara tillätit, att utan särskild anmälan af en flik skiljaktighet, fä företaga sädane frägor till afgörande uti det förstärkta Stats - Utskottet, Apr. ^-77. 504. 527. 705. 804. Maji 1076. — med anmal-m af de utaf Utstottct antagne fern Canzlisters ansökning -ut blifwai hugnade Med enahanda tractamente, som. dlfwit tilldeldt Riks - Ständens Eanstistcr, Apr. 585. 591. 889. Maji ioäo. 068. — yttrande i anstd äng af Hr. krintiiscttLlcks, kaul, hemställan om angående af en wist summa för Beneficii och BenädningsrBratetr, lämpad efter dest ändamål m. m., Apr. 925. 956. anmälan rörande Srändens skiljaktiga beflut om Kungsgärdarne Alnerup och Roma Kloster» Apr. roio.