Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den Banco-Fullmäglige uti § 64 af nu gällande Banco-Reglemente lemnade rättighet alt före uppnådde lefnadsoch tjensteår kunna förflytta en Bankens vaktbetjente på Pensions-Stat, då han befinnes utaf sjuklighet eller eljest oförmögen att vidare gagna Verket, har Utskottet ansett böra Banco-Utskottets Betänkande, N.o l/j.3. J bibehållas, i följd hvaraf densamma uti senare momentet af den §, som innefattar dylikt medgifvande, i afseende på tjenstemännen, är upptagen. Stockholm den a5 Januari 1841. Reservationer. Af Herr Baron Stjernstedt: ”Banco-Fullmägtige hafva, i stället för63§. af närvarande Reglemente, föreslagit följande stadgande: ”Den Banco-Fullmägtige förut medgifna rättighet, att, i händelse af ohjelpligt sjukdoms* tillstånd eller afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman på Pensions-stat, oagtadt han sig ej om afsked anmält, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, och kommer, för den sålunda på Pensions-stat öfver flyttade, pensionen att beräknas på så sätt, att för hvarje ålders-år utöfver 25 år, eller för hvarje tjensteår, hvilket som för pensionstagaren är fördelagtigast, beräknas r//jordel af lönen; dock sålunda, att den icke får understiga halfva eller öfverstiga hela lönen.’’’ BancoUtskottet har likväl ansett för underlydande tjenstemän vådligt, att någon utan egen begäran skulle sålunda kunna flyttas på Pensions-stat, utan att derjemte erhålla hela lönen i pension samt tillstyrkt bibehållande af den närvarande föreskriften. För min del, biträdande Banco-Fullmägtiges mening, nödgas jag reservera mig mot en så vidsträckt pensions-rält, som den Utskottet här föreslagit, tillstyrkande heldre, att hela detta stadgande — hvilket, att döma af ordalydelsen ”intill nästa Riksdag’’’, tyckes hafva tillkommit i följd af tillfälliga förhållanden — måtte utur Reglementet utgå.
NUNNORNA. tua judica me. Deus in nomine tuo salvum me fac et in virtute Deus exaudi orationem meam, auribus percipe verba oris mei. Quoniam alieni insurrexerunt adversum me et fortes quesierunt animam meam et non proposuerunt Deum ante conspectum suum. BIKTFADERN. och alla dina följeslagare, som anfalla denna Guds Jag befaller dig hvem du vara månde, orena ande tjänarinna, att du uppenbarar ditt namn, dagen och stunden då du kommit in, och jag befaller dig att lyda mig i allt, och att du icke gör någon skada som äro här närvarande. hvarken åt detta Guds kreatur eller åt någon af dem, (Nunnornas böner stiga i ångest, de korsa sig ihärdigt BIKTFADERN (med allt mer och mer högtidlig ton). Jag besvärjer dig, orena ande! Lyssna, Satanas, och blicka mot Vera med skrämda miner.) 22 SANNINGENS VÄGAR och frukta dig, du fiende till tron, fiende till människoupphof, människornas frestare, folkens förödare, an släktet, dödsbringare, lifshärjare, du allt ondts rot och stiftare af afundsjuka, upphof till girighet, anstiftare af alla lidanden. Hvarför dröjer du, hvarför motstår du mig? Vik hädan, Satanas! (Paus. Alla vänta i stor spänning.) VERA. Hvad vill ni då att jag skall göra? BIKTFADERN. tillåter dig det, skall du kyssa detta kors. (Räcker henne ett krusifix.) VERA. är förnuftigt, skall jag lyda. Men hvarför? Förklara mig hvarför, och om det NUNNORNA (med ett skrik). Hon är i sanning Satanas dotter! VERA. samma som den store kejsaren, som Salvator sade vara min fader och som skulle bringa lyckan till Är då Satanas, som ni så mycket talar om, den Om du känner dig befriad, om den orena anden världen. Men om jag är hans dotter, hvarför kommer han inte och hämtar mig?
Nässjöliniens större stigningar på sträckan emellan Nässjö och Tenhult, och kunna således icke i någon händelse undvikas, men komma icke att besvära den större trafiken emellan Malmö och liufvudstaden, derest Nässjö antages till Ostra och Södra banornas föreningspunkt, hvilket deremot inträffar om denna förlägges till Tenhult. Af hvad i beskrifningen om de särskilda linierna blifvit anfördt framstår, att den östra linien genomgår en folkrikare och mera odlad trakt, då Nässjöliniens om gifning på 3 mils afstånd å ömse sidor bebos af 27,000 personer mer än Lagaliniens, hvarvid äfven bör anmärkas, att folkmängden, räknad från vester till öster öfver båda liniernas omförmälda områden, stiger i antal, samt den odlade jorden utgör omkring 6 procent af hela arealen inom 2 mil på ömse sidor om Nässjölinicn, men endast 4 procent vid Lagalinien, hvarjemte deraf belöper sig ett tunnland på hvarje person vid den förra, men endast 0,7 vid den senare. Nässjölinicn har äfven fördelen att dels skära, dels närma sig alla de mest trafikerade landsvägarnc från norr till söder genom Kronobergs och Jönköpings län, samt att sålunda lättare kunna uppfånga rörelsen på dessa än Lagalinien, som uteslutande följer en enda större vägsträcka. I afseende på skogsrörelsen, fabriker och folknäringar torde någon öfvervägande åtskilnad icke äga rum, oaktadt jernverken vid Lagalinien, emedan Smålands större fabriksanläggningar af andra slag äfvensom flere jernverk äro belägna öster om Nässjölinien, dock icke på större afstånd, än att de med fördel af densamma kunna begagna sig.
Med öppnade armar och hänryckning målad i sitt ansigte gick hon fram till honom. Min sol och min glädje, min efterlängtade enda älskling, min afgud, min själs skönaste ros! Söta barn herr Adolf var litet generad, torka fötterna, du glömmer alltid! Ah, förlåt! Nå, jag är nu ett nöt! Förlåt, min engel. Seså, nu är jag fin! Får jag så en enda kyss? Han lät sig kyssas och tog henne pligtskyldigast om de friska, blomstrande kinderna. Hon rodnade ännu mer och fick efter en paus fram de enda orden: O, hvad jag älskar dig. Efter en stund hvarunder hon satt på pallen och han i blå soffan lät sig dyrkas, frågade han så plötsligt, utan öfvergång: Nå, Nadja hur mycket vill du ha i dag? Hon steg upp. Det är någonting annat, någonting helt annat, Atte! Ja, nu ska vi tala allvar, det är inte värdt att jag skjuter upp dermed nu längre. Jag måste, ser du... Jag måste, ty så här vill jag inte ha det längre. Är du inte nöjd? Jag har ju inte gjort dig något emot, och pengar har du fått, så mycket jag kunnat undvara. Det är inte det. Du har inte, nej aldrig i verlden gjort mig något ondt! Jag skall säga, att jag inte är den som skulle ha sparat något besvär för dig, om du bara velat. Jag skulle ha gifvit tusen gånger kropp och själ, om du bara tagit emot! Nej jag har nu kommit att tänka på allvar... Såå, det skall bli lustigt att höra. Allvar? Hvad menar du med det? Är du återigen bortkörd från ditt herrskap? Nej inte just det ... men jag är led vid det här lifvet. Jag tål det inte. Jag vill inte tjena. Passa deras ungar natt och dag. Rota i smuts, höra snäsor och gräl och kif! Åh, det är väl inte så farligt, herrn kifvas väl inte med dig. Han ger dig ju den ena marken efter den andra i smyg för frun. Herrarne har jag också ingenting emot. Det är fruarna. Usch! hvad jag hatar de fruarna. Äro de stygga mot dig, liten? Ja. Jag har aldrig sett en fru, som inte varit mig en plåga. Men du tyckte ju om den här i början.
M. med underd. begäran om åtgärders vidtagande för utfärdande af nya Krigs-Artiklar, så är det ännu icke bekant, huruvida dessa nya Krigs-artiklar jemväl skola komma att innefat ta bestämmelser rör:de förhållandet emellan medlemmar af krigs-ståndet och andra medborgare, i följd hvaraf LagUtsk. var i fullkomlig ovisshet om de författningar, hvilka K. AL, med anledn. af Ständernas begäran, funne för godt att låta utarbeta, i någon mån tillhörde Utsk:s handläggning eller icke. Vid sådant förhållande och då motionen dessutom icke innehåller något förslag till förändring i nu gällande Krigs» Artiklar, utan endast åsyftar en underd. hemställan till K. M. om utarbetande af nya författningar i ofvanomförmäldta ämnen, har LagUtsk. ansett motionen innefatta ett så beskaffadt önskningsmål, hvarmed det icke tillkom Utsk. att taga befattning; och har äfven motionen derföre blifvit till R. o. Ad. återlemnad. Hr Ribbing, Arvid: Ordf:den i det Utsk., som skiljt från sig befattningen med Hr Stjernsvärds ifrågavande motion, bar, till försvar för Utsk:s förfarande, hufvudsakligen fästat sig vid de till omarbetning föreslagna Krigs-Artiklarnes möjligen blifvande beskaffenhet. Detta sätt att betrakta saken är, enl. mitt förmenande, högst oriktigt, enär man i hvarje fråga väl torde få lof Den 18 Januari. 179 att se sakerna, sådana de f. n. verkligen sig befinna och icke såsom man föreställer sig att de möjligen kunna blifva. Icke allenast Krigs-Artiklarne, utan äfven de öfriga författningar, hvilkas förändring motionären afsett, röra, på sätt redan blifvit omnämndt, personer utom Krigs-ståndet, såsom den allmänna beväringen o. s. v., och tillhöra således, enl. 33 § i Riksd.Ordn.
Om den mindre bemedlade allmogen skall hafva någon nytta af dessa minuterings-ställen, hör den der få köpa en så ringa qvantitet som ^ k:a eller en butelj. Medgifves ej detta, så är fruktansvärde, att sed gör sig gällande framför lagen och att således bränvin der försäljes under en kanna eller buteljvis. Skulle åter en kontroll härå vara, hvad jag dock icke tror, möjlig att åstadkomma, så att på minuterings-ställena icke säljas mindre belopp än Utsk. föreslagit, är det måhända möjligt, att allmänheten mera sällan kommer att köpa bränvin, men säkert är, att då den köper en kanna, kommer denna att gå lika fort åt som om endast £ stop varit köpt. Att åter såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit nedsätta minimum ända till en sup, vore att i sjelfva verket förvandla minuterings-ställena till krogar. Det lärer väl icke falla någon in, att för sitt behof i hemmet köpa mindre än en butelj och ingen går hemifrån för att dit återhemta en sup, och om köparen än icke på minuterings-stället får förtära supen, lärer han icke komma långt ifrån dörren förr än supen är inhändigad, och om kroglifvet icke upstår å minuterings-stället, upkommer det dock straxt utanför detsamma, Den 5 Augusti f. m hvarigenom ingen nytta med dessa minuterings-ställen vinnes, om de inrättas med tillåtelse af försäljning supvis. Jag anser visserligen Frih. Raabs förslag ega företräde framför Frih. Réhbinders, men jag fäster mig icke vid redaktionen, emedan jag hoppas, att R. o. Ad., sedan detta Betänk, punktvis blifvit genomgånget, förfar på samma sätt som med tillverknings-lagen, nemi. att R. o. Ad. updrager åt Utsk. att närmare tillse redaktionen. Hr Ribbing, Arvid: En hvar af föreg:de talare hafva anfört skäl för bibehållande af det nu stadgade beloppet utaf 1 kanna. Andra åter hafva yrkat antagande af | kanna och slutligen har en yrkat ett obestämdt belopp. Derigenom är saken således betraktad på en sida.
Länet är indeladt i lie kurhusdistrikter, bestående af: 1:0 de begge Södra Fögderierne på fasta landet jemte Calmar Stad uti hvilken Kurhuset är beläget; 2:0 de begge Norra Fögderierne jemte Städerne Westervik och Wimmerby, med Kurhus i Westervik, och 3:o Öland med kurhus i Borgholm. — Dessutom finnes i Calmar ett Läns-Lazarett, som underhålles genom kollektoch böles-medel, frivilliga gåfvor samt räntan af dertill anslagen fond. Endast i 1 1 Socknar finnas examinerade Barnmorskor antagna. Sockne-Apothek äro inrättade i Eds Socken af Tjusts Härad, Högsby Socken af Handbörds Härad, Madesjö Socken af Södra Möre Härad och i Thorslunda Socken af Ölands Södra Mot; hvarförutan finnas privilegierade Apothek i Köpingarne Döderhultsvik och Mönsterås. Uti 60 Socknar af Länet funnos år i838 Spannemåls-magaziner och flere sådane hafva sedermera tillkommit. Den magazinerade Spannemålen utgjorde nämnde år ett sammanräknadt belopp af 8,157 tunnor, som visserligen till någon mindre del skulle kunna minska en uppkommen allmännare spannemålsbrist; men då på de fleste ställen spannemålen äfven efter sådane år, då skörden varit ymnig, den påföljande vintren och våren såsom lån mot ränta utlemnas, i stället för att i magazinet qvarstanna för att i händelse miss vext inträffar, då först till understöd för Socknens spannemålsbehöfvande innevånare användas, så inträffar stundom, att då Spannemål som bäst behöfves, någon sådan i magazinet icke finnes; hvaraf åter är klart, att det med Spannemåls-magaziner hufvudsakligen afsedda ändamål, eller att förekomma, åtminstone minska en möjlig hungersnöd, icke uppnås, eller kan vinnas, förrän dessa inrättningar, i stället att vara, hvad 6* 44 de nu i allmänhet äro eller Spannemåls-diskonts-anstalter, erhålla en helt annan riktning. g6 Gäslgifvaregårdar finnas på landet inom detta Län.
Först får jag anmärka, att Etsk. icke biträdt förslaget, all en del varor endast i ett färre antal hanmar finge införas och förtullas. Visserligen äger K. M. rätt all besluta om erforderliga controllör; men dä ett dylikt stadgande väsendtligen skulle underlätta möjligheten alt förekomma lurendrejeri 236 Den 14 Januari f. m. och tullförsnillning, — ehuru jag för min del icke anser liden ännu vara inne da elt så genomgripande medel torde böra användas — hade Utsk., efter mitt förmenande, handlat conscqveut i godkännande af principen, oell alltså hort hemställa till R. St. att i sådan form öfverlemna frågan till K. M:s nåd. pröfning. Vidare har Utsk., i afseende på sjöbevakningens förstärkning, icke speciell uttryckt någon mening. Denna förstärkning är likväl af stor nödvändighet, och jag skulle tro, alt Utsk. rättare förfarit, om det föreslagit Rr. St. att derom hos K. M. göra und. anhållan. Väl är sant, alt en förstärkt sjöbevakning betydligt komme att öka coutrollomkoslnaderne, men vill man ändamålet, måste man äfven tillsläppa medlen, och förhöjda lullafgifter ulan verksamma controller skola ovillkorligen framkalla både lurendrejeri och tullförsnillning. Den fullkomligt riktiga grundsats, att varuartiklar af större värde, som intaga en mindre rymd, och således äro lättare att insmugla, böra påläggas en lindrigare lull, hvarigenom srnuglarens vinst så nedsättes, att den icke motväger hvad han vid sitt ololliga företag äfventyrar, liar Utsk. icke tillämpat vid (lere föreslagne tullbeslämmelser, och då nu fråga hr ali i åtskillige fall göra förändringar i 1841 års tulltaxa, begär jag att Utsk. ville åt denna, i all tull-lagstiftning godkända grundsats förläna en synnerlig uppmärksamhet.
Hittills hafva i beräkningen icke ingått de depositioner, som i Banken innestå såväl för statens som för enskildas räkning och hvilka för närvar, uppgå till 3,4o8,ooo r:dr, ehuru de efter sista riksdagens beslut ej fått afräknas till högre belopp än 2,400,000 r:dr. Hvad åter beträffar de sedlar, som utgifvas till lån på exportabla effecler, hafva alltid lån mot pant af guld och silfver ansetts lika med metallisk valuta, och lån på jern hafva äfvenledes blifvit betraktade såsom lika goda, enär inlösen skett inom en viss kortare tid; dessa hafva af sådan anledning icke heller blifvit beräknade i sedelstocken. Men egentliga orsaken till förenämnde afdrag har varit, att B. St. tillförne bestämt, att rörelsecapitalet aldrig lick öfverstiga en viss summa; och som Utsk. nu deremot föreslagit, alt rörelsecapitalet får blifva huru stort som helst, blott det kan inlösas, är det mig likgiltigt, om afdragen bibehållas eller icke. Jag skall således icke vara emot, om de nu borttagas, men vill blott fasta uppmärksamheten derpå, att summan, som är i fråga, för närvar, uppgår till nära 4,000,000 r:dr, hvaraf en del aldrig linnes i rörelsen, och jag skall derföre icke underlåta att vid 2:dra punkten yrka proportionens nedsättning som 1 till 4- Frih. Boye: Om jag kunde med Gr. Cronhjelm för säkert antaga, att vi vid 2:dra punkten skola få nedsättning beviljad i den af Utsk. föreslagna proportionen emellan sedelstock och metallisk valuta, skulle jag afstå från mitt påstående om förändring af i:sta punkten; men då jag icke är försäkrad härom, måste jag vidblifva mitt yrkande, och härmed har jag äfven besvarat den frågan, hvartill en nedsättning i sedelstocken tjenar, ty den inverkar på proportionen af den reella fonden, som alltid mäste underhållas. Jag båticke genom Frih.
Kommittéen uti afgifvet underdånigt betänkande uppgjord t så beskaffade förslag af det innehåll, som uti ett vid detta Protokoll fogadl tryckt exemplar af Kommittéens Betänkande innefattas, äfvensom Kommittéens Svenska ledamöter inkommit med särskildt underdånigt Memorial, angående vissa åtgärder, som i sammanhang med den föreslagna gemensamma lagstiftningen ansetts för Sverige enskildt erforderliga, hvilket Memorial likaledes finnes i tryckt exemplar delta protokoll bilagdt; så hade öfver berörde förslag, för hvilka Herr Justitie-Slats-Ministern nu inför Kongl. Maj:t redogjorde, underdåniga utlåtanden blifvit afgilne ej mindre af Kongl. Norrska Regeringen än al Högste Domstolen, dervid Norrska Regeringen i afseende på lagförslaget för Norrige ej haft något att anmärka, utan hemställt alt proposition om en lag i öfverensstämmelse med Kommittéens förslag måtte till nuvarande Slorthing blifva framställd, hvaremot Högste Domstolen vid lagförslaget för Sverige gjort åtskilliga anmärkningar, innefattade i följande jlliande: — I anledning af hvad sålunda i Högste Domstolen förekommit, anförde Herr Justitie-Stats-Minisiern, att hvad angick den af Högste Domstolens fleste ledamöter yttrade åsigt, att verkställighet å Svensk dom eller utslag ej borde i Norrige förvägtas, så snart med Svensk embetsmyndighets bevis ådagalades, alt domen eller utslaget vunnit laga kraft och forllaraude inom Sverige vore gällande, Herr Justitie-Slats-Ministern lika med Kommiltéen fann ett sådant stadgande icke kunna lili den ifrågavarande lagen utan stora olägenheter intagas, särdeles med afseende derå, alt det skulle påkalla en föreskrift om skyldighet för Konungens Befallningshafvande att icke allenast bestyrka, det den Svenska domen vunnit laga kraft, utan äfven för huru lång tid den i Sverige fortBih. lill R. St.
Varande det Corn mitteen obetägit, att så väl vid denna Uppskattning, hvilken i öfrigt blifver gäu lande till nästa Riksdag, sorn vid de deremellan årligen anställande sammarin aden, jemka Egéhdömsvärdet till den närmaste inbördes likhet, Sorn kan till vägabringas, och således detsamma för Setskilta Egendomar dels höja, dels nedsätta; men ingalunda må detta verkställas genom ett allmänt och obes'ärndt omdöme, eller under pröportionerliga andelen af den Summa, hvilken Såsom deri minsta för hvarje Eän är fastställd och i ofvannämnde TabJell innefattad, utan Skola skälen till hvarje förändring alltid i ,Proto* collet (brnständligi anföra? och TäieririgS-Göni» fnitteen underställas, 23. Mörn. Vid Eruks och-Bergverks värdering bör égentliga upmäfksämhéten fästas vid tillverkningspris, hvilka förändras genom olika! hära tillgång och Olika höga gris på Malm1,' Kohl, Arbete och Spännémåf, vid olik belägenhet för afsättning, vid säkra, för flere åf slutade Confracfef om större eller mindre dél af tillverkningen, - vid öUerä, olika hammarskatt nit', rirj Och' af dessa omständigheter må afgöras, samt med Egarens uppgift jöth förås, den. af Bruket Serskildt från hem månen, såsom för sig upp» Bihang till Riks; St. Prat. §:'te Sami. Nir30,31. 230 BevillningsUtsk. Betänkanden. skattade, erbållna inkomst för det förflutna året, hvarvid alltid sålunda bör tillgå, att hvarje Bruks tillåtna tillverknings hela belopp upptages och af vederbörande beräknas till lika ^värde som Kronans Hammarskattspris för den Stämpeln , hvarifrån drages tillverkningskostnaden enligt nu stadgade grunder, då återstoden blir Brukets behållna inkomst, som uträknas till Capital genom Fem procent.
Men det är i alla fall en småsak. Huru många gånger behöfver ni mig? – Jag kan ej säga bestämdt ... Fyra eller fem gånger. – Det är bra lite. Gud vet om jag kan engagera mig för sådant lappri. Åtminstone vill jag sjelf bestämma dagarne. – Ja, vi kunna ju komma öfverens om dem för hvarje gång. – Nå, huru skall jag stå, påklädd eller bar? – Ni får blott ha ett lätt draperi. – Lyckligtvis är det sommar, annars finge jag väl frysa ihjäl hos er. Ni bor ju qvar i det der ruskiga hålet på Via del Benci. – Ja. – Godt. Jag skall komma till er i öfvermorgon klockan 12. Ni betalar för hvarje gång på förhand. Fyra francesconer är det vanliga. – Fyra francesconer, upprepade artisten förskräckt. – Ja, har ni något att invända deremot? – Det är för mycket. Jag kan omöjligen betala så mycket. – Jaså, låter det på det viset. Adjö med er då! – Men betänk ... – Jag låter aldrig pruta med mig. Nu har jag ej tid, men om ni ångrar er, så vet ni hvar jag bor. Och dermed gjorde hon en kort nickning och fortsatte sin promenad på Ponte Vecchio. Artisten gick vidare längs floden utan att märka det han haft ett vittne till sitt samtal. Det var Angiolina, som från dörren till ett närbeläget café sett huru han tilltalat modellen och derpå aflägsnat sig med bedröfvad min. Hon anade föremålet för samtalet, ehuru hon ej hört det. Emellertid beslöt hon att förvissa sig derom. Hon gick derföre emot Violetta, som fortfor att spatsera på bron, seende omkring sig med stolta blickar. De bägge flickorna voro gamla bekanta, emedan modellen förut varit blomsterflicka och ännu fortfor om morgnarne att utöfva sitt gamla yrke. – Buon giorno, Violetta! – Ah, se Angiolina ... Hur mår du, carrissima mia? – Ypperligt, tack vare madonnan! Och du? – Äfven jag, etc. etc. Nu börjades ett samtal om diverse småsaker, som icke höra hit. – Hvad var det för en ung herre, som du talade med? frågade Angiolina vid en paus.
Då således från så många håll delta synes lämpligt; hvarföre må man icke då låta alla landsorter komma i åtnjutande af denna, nu blott partiel! och i följd af enskilde uppgörelser, åtnjutne fördel ? Den 10 Maj. 503 Jas tillstyrker således vördsamt, det R. o. Ad. behasade bifalla betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan för min del ej inse angelägenheten af ifrågavar. und. skrifvelse. I de orter på landet, der jag varit bosatt, har alltid så tillgåil, sorn med den und. skrifvelsen åsyftas, alt för framliden öfverallt måtte komma att tillgå; och säkert har del ej endast varit på dessa orter, utan troligen tillgår i större delen af riket på så sätt, att socknemännen välja revisorer. Nu hafva socknemännen till sådana angelägenheters förrättande, redan en på förhand utsedd comité, nemi. sockennämnden, hvars verksamhet endast behöfver påkallas af sockenstämmo-beslut, för att gagnas hvartill som helst. Del beror således pä hvarje socken att vidtaga de mått och steg, som härvid kunna befinnas lämpliga; och skulle en prestman, som förer räkenskaper, önska att få dem reviderade, torde det icke slå fel att, när han framställt denna sin önskan för sockenstämman, socknen utser revisorer dertill. Skulle åter en sådan und. skrifvelse som denna afgå, så skulle dervid ock tilläggas hvad kraft och verkan, som denna granskning skulle medföra. Derom står ej ett ord i förslaget till den und. skrifvelsen, efter hvad jag kunnat finna. Den är således ofullständig om den afgår såsom den nu är; men jag anser den tillika vara öfverflödig, emedan det bör öfverlålas lill hvarje socken alt i detta afseende sjelf fatta sitt beslut efter godtfinnande. Ingen kan hindra en socken från att göra en sådan granskning, och de flesta socknar hafva ock tagit sig detta före. Åtminstone har jag såsom tjensteman haft erfarenhet af att klagomål till K:s bef:de inkommit i afs. på dylika revisioner. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: