Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sträng nog - Den aa Augusti f. ui. a35 grannliet vid actiehypothekens granskning har för behofvets stund gifvit Östgötha-banken en säkerhet af icke obetydligt värde, och sjelfva sammansättningen af banken i Fahlun gifvet' densamma en stor moralisk säkerhet. Såsom bekant är, ägas -j af actierna af ortens storsta och rikaste Corporation, Fahlu bergslag, som, om så behöfves, kan biträda med sin creditiv-rätt å i5o,ooo r:dr b:co i R. St:s Bank, och af öfriga tredjedelen innehafves en betydlig del af ägarne till de rangsmiden, hvars afsättning och priser äro föga beroende af vanliga jernconjuneturer, en dass af actieägare, som icke torde sakna sin fördel. Men detta föreslagna stadgande förlorar allt värde, om man betraktar hvad slags solidarisk ansvarighet lagförslaget stadgar, jemförd med den, som i ett annat land föranledt denna benämning. I England, der dessa banker hufvudsakligen stiftas af större capitalister eller handelshus, medför den solidariska ansvarigheten, att innehafvare!! af bankens noter eller sedlar kan, när som helst, derför fordra betalning af hvilken bolagsman som helst, och att den bolagsman, som utgår ur bolaget, förblifver ansvarig för alla noter, ulgifna under den tid, då han var delägare. Så länge bankens credit är öfver all tvifvel, är visserligen en sådan ansvarighet under dervar. förhållanden icke forlig; men hos oss, med våra många små lottägare, befarar jag, alt ett dylikt stadgande skulle tillintetgöra all stiftning af någon enskild bank. Också innehåller Utsktns förslag helt andra föreskrifter. Enligt 6 §:n, mom. 2, är sättet för lottagares utgång ur bolaget uteslutande öfverlemnadt åt bolaget; enl. tytde mom. kan annan lottägare försl lagsökas, sedan directionens samtlige ledamöter blifvit lagsökte och deras lösa egendom ej lemnat full tillgång, och enl. r8;de §:n, är lottägare, som sin lotta annan öfverlåtit, ej ansvarig för annan bolagets skuld, än den, för hvilken han redan blifvit lagsökt.
Orden sädane anmärkningar som hindra antagandet, bewisa att äfwen anmärkningar kunna göras som ej hindra det, att således en pröfning kan föregå innan remist äger ruin och att som ingen pröfning öfwer en Ståndets älgärd kan göras af någon annan än Stander, mäste Ståndets tanka inhämtas huru wida dek bi. faller Förslaget eller äskar remisten. Derföre göres altid först proposition till bifall pä Betänkandet. Dä Ståndet ej will utan undantag lemna det, följer deraf att det ansett de gjorda anmärkningar förtjena närmare undersö^ing och dä följer remistrn af sig Den 12 Zebruarii. sjelf. Om en enskild Ledamots anmärkningar ffull» ovilkorligen fordra remiss dä Ständet det oaktadt will i hela desi wid bifalla ett Betänkande, sä wore det den enhilda Ledamoten som föresirefwe Ständet Lag, icke Ständet, som afgjordt: hwad det wille bifalla eller ej. I enlighet med hwad jag anfört har också redan wid detta Riksmöte arne gänger blifwit voreradt, om remiss ffulle äga rum. Den ena war om StatsRädernes Löner, den andra om Stgts-Utstotkets första project till Läns uptagande. I anseende till hwad Friherre Lissi i sjelfwa frägan om Bytes.bristerne anfört, rörande Kronans förluster, får jag anmärka, att den ar ingen, ty Kronan erhäller för sine fordringar föga annat än papper och winsten titlflyrer endast Bytes-Contoirs-Betjeningen. Dä der ar omöjligt, att wid inköp af en Egendom wera om nägon bytesfordran deruppå kan äga rum, emedan sädanc beror af langwäga Famille-relationer som i förhand hwarken kunna kannas eller uträknas, wännes deremot en säkerhet för enstiltas besittning som mäste wara af mera wigt an nägre fordringar för hwilka ingen ting erhälles. Jag anhäller derföre att Beslutet mäste blifwa oförändradt och ingen widare diskussion om derra ämne ä.gr rum. Friherre Lisei von käollkein.
Remitterades till Statsoch BancoUtskotten: Herr Rosenqvists, Fredric Leonard, den i5 sistlidne April (. m. på bordet lagda Motion, alt de anslag, som till Götha Canal* fullbordande kunna komma att beviljas, måtte i en serskild column uppföras å hvarje skattskyldigs Debetsedel, S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 33 sistlidne April, under N:o 107, aflåtna och den 24 i samma månad e. m. på bordet lagda Memorial, angående verkställighet af Rikets Ständers beslut om ett bidrag till Götha Canal-byggnads fortsättande af roo.ooo R:d B:co, att af RiksgäldsContoiret genast utletnnas; fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla, att, på sätt StatsUt; Prof. Utdrag den 4 Maji 182g. 7 skottet hemställt, det »f Rikets Ständer beslutade bidrag af 100,000 R:d B:co till Götha Canal-byggnads fortsättande må, under de af Ståts-Utskottet uppgifne vilkor och mot den af StatsIItskottet föreslagna förbindelse, nu genast till Canal-Directionen utlemna*. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 21 sisth Mars, under N:ris 93 och 94. afgifne, samt den 5 1 sisth April e. m. på bordet lagda Utlåtanden öfver de hos Välloflige BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N;ris a* och 65, förut meddelade Betänkanden ; 1:0 Rörande Slotls-Snickaren J.
S'ändet hädanefter kommer at i 8-mgnsn och dest förwairning deltaga, och detta Hederwärda Srand salunda, i likhet med de öfriga, kommer ar derwid underhälla Fullmagriga och ksviturer, til hwilkas afläningar wista tjlstotter nödmandigt fordras, som aldrig böra kunna blisma Longasn» narwarande l^onc! graveranäs, strsom trenne Stånds tilhörighet, sa framställes med skälig anledning den s.ägan, ti! hwad belopp Boi-deSrandec bör bidraga ti! en sadan funck, som i ränta kan smara emot desta nya tilkvmna Fullmägklgas och Lsvisorsrs rrsLrmentsn. Denna srägas afgörande torde Högloft. Ridderstapet och Adel» sinna desto angelägnare under ben för Lingner» nn tilstundande Lriciska belägenhet, dä wl allmänt lil en nödig förestående Lsalisgtirms werk» fiallighet offrc wär förmögenhet pä betra altar, dä alla afbränmngar, as hwad egenskap som häldst, synas äf« weutyrliga. Grefwe I^swsnstzupr, LIsss. Om Bons de-Stcmders rättighet ok deltaga riri Ijznguens Förwalcnjng skulle kumm med Ml anses ^rol>'emanii , sä böra alla twiswelsmäl förfwinna, sedan Bonde-Stander pä lä berydcligt särk deltagit j de wid denna Riksdag-gjorda sa ansenliga upoffringar och anstallter kil rsLiilLkionalis befordrande.
1—3 » » 4 § 109, per. 1, 2 » » 3, 4 §§ 110—112 § 113 S U4 motsvaras af » » utgår. motsvaras af » » tillhör Tryckfrihets-Förorduingen. motsvaras af » » tillhör Riksdags-Ordningen. motsvaras af » » » » » » » » » tillhör Riksdags-Ordningen. motsvaras af tillhör Riksdags-Ordningen. motsvaras af tillhör Riksdags-Ordningen. motsvaras af tillhör Riksdags-Ordningen. motsvaras af tillhöra Riksdags-Ordningen. tillhöra Riksdags-Ordningen. motsvaras af Förslaget till ny Regeringsform. §> 76. § 77. § 78. § 79. § 80. § 81. § 50. % 51- § 52. § 53. § 54. § 82. § 82. § 82. § 83. § 84. § 86. § 87. § 89. § 90. STOCKHOLM, tryckt hos Jon. Beckman, 1848. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o St. 1 N:o 84. Aok. till Exp.-Utsk. den 8 Maj, kl. 10 f. m. Kongl. May.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskotta örn anvisandet af ett serskildt kreditiv till betäckande aj kostnaderne för de rustningar} som af närvarande politiska förhållanden kunna påkallas', Gifven Stockholms Slott den 4 Maj 1848. Då Kongl. Majit nogsamt inser oell högt rrppskaltar det välgörande inflytande på samhällets inre utveckling och förkofran, som fredens lugn utöfvar, har det varit och är Kongl. Majlis lifliga önskan, ätt den närvarande 'politiska ställningen i Europa icke mätte för de förenade rikena medföra :någon rubbning af dessa fördelar.
I anledning af hwad Herr Lommeree - Rådet krintrscköl6 anfört, får jag den aran nämna, at Observations-Medel ärligen til Riksgälds-Lontoiret inflyta, i mon som Kgmmar-Rätten hinner ar genomgå de förslutne Arens Räkenskaper, och är derföre äfwen denna Artikel ibland Oontoirets Tilgängar uptagen. At Riksgälds - Lontoiret intet kan förutse, hwslke Observations - Medel skola inflyta eller i förhand deröfwer göra Anmärkningar, härrör helt enkelt deraf at Riksgälds-Oontoii et icke ar någon Kammar-Ratt. Om nägon bättre controll i afseende pä denna skulle kunna gifwas, ar något som jag för min del wäl icke förmodar, men fom icke eller hör til wär närwarande pröfning. At i anledning af förefailne vordemligheter antaga, Den 29 Mars. e. m. i^75 at ett nytt l^evi8ion8-Contoir ffulle innom Riksgälds-Lontoiret inrättas/ synes mig sa mycket mindre lämpeligt, som jag ej wet hwad dermed egenteligen ffulle winnås. Det är icke sagt i Utskottets Betänkande, ar, i anseende til den i Stockholm yppade Lancén, icke nägot fel i upmarksamhet hos Embetsmännen innom Comoiret ägt rum, men detta är sa wida som möjligt för framtiden förekommit, dels genom särffildta föreskrifter, dels igenom Lommi88griatet8 orAgni82tion Uti Contoiret. At nu öka desse Controllör med ett Nytt Kövi8ion8-0ontojr wore at öka Statens Utgifter , utan at ända kunna erhålla tilräckelig reda i afseende pä atta delar af Bewillningen. Det skulle twärtom snart nog kunna göra oreda, daen del af Bewillningen skall betalas in til Languen, en del til Stats-Werket och blott emellan 6 L 700,000 R:d. til Riksgälds-Comoiröt.
Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 38. Utom upphäfvandet af 1773 års instruktion yrkas äfven upplösandet af den nu varande bibelkommissionen på den grund, att det skulle vara svårt, ja snart sagdt omöjligt för flere personer, hvilka samfäldt utföra ett sådant arbete, att ständigt sammanjemka sina meningar efter en bestämd plan och dymedelst bibehålla nödig enhet under arbetets fortgång. Erfarenheten visar likväl att detta varit ganska möjligt, och alldeles icke förenadt -med sådane svårigheter, som man vill föreställa sig. Luther utarbetade den öfversättning, som efter honom benämnes, tillsammans med Melanchton, Arnsdorf, Justus Jonae och Bugenhagen; äfven blad dem yppade sig olika meningar, dock kunde de sammanjemkas utan att arbetet lider af bristande enhet och sammanhang. På vår svenska bibel hafva arbetat bröderne Olaus och Laurentius Petri samt Laurentius Andreae, andra bibelöfversättningar att förtiga, hafva dessa nya öfversättningar, utan de olägenheter betänkandet påpekar, kunnat utföras, mycket mer ett arbete, som blott afser rättelse och förbättring enligt gifna grunder uti en redan för handen varande. Den varsamhet, den mångsidiga och försigtiga pröfning, som man med skäl åskar vid ett arbete sådant som detta väntas vida sannolikare af flere dertill qvalificerade än af en enda; förhastande och misstag undvikas lättare, äfvensom ensidighet och fasthållande vid egna förslagsmeningar. När den nu varande bibelkommissionens ledamöter, så val till följe af gällande instruktion, som vår gamla bibelöfversattnings beskaffenhet, uppfattat sitt åliggande så, som temmeligen allmänt erkännas vara rättast och ändamålsenligast; .när den består af män, hvilkas aldrig ifrågasatta lärdom, kyrkliga erfarenhet, kristliga sinne och nitälskan gifva den säkraste borgen för arbetets ändamålsenliga fortgång; är det klokt, är det rätt att rycka det ur deras händer, för att öfverlemna det åt en enskild, som man ännu icke vet, hvarest han är att träffa, och som, om han träffas, måhända ej åtager sig det? Men skulle han ock det göra, hvad är dermed vunnet?
Det år ock naturligt, att Embetsman, synnerligen sedan de i långi’e tid sysselsatt sig med ärenders practiska handläggning, ej skola vara så skickliga som Professorer, att undersöka huru det förhåller sig med en ynglings theoretiska kunskaper, och det är egentligen dessa, som han, vid ankomsten från Academien har inhämtat, och hvaruti han skall förhöras. Den examen, han vid Universitetet undergår, synes mig egentligen böra vara en borgen för samhället, att han åger den theoretiska bildning, som erfordras för att kunna dimiiteras från Academien till att ingå i det practiska lifvet. Om han der kan emottaga*, bör deremot tillhöra det Embetsverk, hvarest han söker inträde, att bedöma och afgöra. Orsaken, hvarföre man så ofta och långe klagat öfver otillräckligheten af de Acådemiska examina, och velat skårpa dem, ligger djupare.- Den synes mig hufvudsakligen datera sig från iy56 års tjenstebetånkande, hvaruti förklarades, att hvar och en Embetsman borde anses skicka lig, då hans oskicklighet icke kunde bevisas, och att tjensteårsberåkning, eller anciennitet var den säkraste måttstocken på förtjenster, så att den der var äldst, äfven ansågs vara måst förtjent. Dessa grundsatser hafva sedermera i civil befordringsväg, blifvit troget iakttagna för de lägre tjensterna. Hellre än att dröja vid Universitetet och låta studierna mogna, skyndar derföre ynglingen med öfverlåsta läxor genom do föreskrifna examina till Stockholm, för att 334 Den 7 Martii, redan såsom extra ordinarie råkna tjensteår, oell förnöta sin tid med uppassning i flera verk pä en gång, i förväntan att någorstädes vinna befordran. En annan orsak till Embetsmäns okunnighet, och sorn icke kan tili vitas läroverken, år att Regeringen icke uti befordringsväg gör tillbörligt afseende på kunskaper och skicklighet.
Utskottets uti Betänkandet M 22 gjorda förslag, att Certcpartic eller fraktslut om fartyg, endast då hör med stämpel förses, när detsamma inför domstol eller exsckutor företes samt att stämpeln, ehvad Certepartiet är upprältadt inom eller utom landet, bestämmes till 30 öre för hvarje fulla hundra R:dr af den betingade fraktsumman, äfvensom Utskottets tillstyrkande att hvad i nu gällande författning stadgas, angående skyldigheten att förse kontrakter om fast egendom å landet och i städerna med stämpelpapper vid andra tillfällen, än då de för domare och exsekutor till laglig åtgärd företes, måtte ur författningen utgå, och att kontrakter i öfrigt höra förses med stämpel, på sätt Utskottets förslag i denna del gifver vid handen, har blifvit gilladt af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att hvad om Certepartier och konlrakter för närvarande finnes stadgadt, fortfarande skall vara gällande. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln att, med frånträdande af dess beslut, förena sig med de öfriga Riks-Stånden om antagande af Utskottets förslag, och föreslår, för annan händelse, följande omröstningar: 6:o Den, som gillar Utskottets af tre Stånd godkända förslag, alt Certepartie eller fraktslut om fartyg endast då skall med stämpel förses, när detsamma inför domstol eller hos exsekutor företes, samt att stämpeln, ehvad Certepartiet är upprättadt inom 8 Bevillnings-Ulskottets Memorial J\i 33. eller utom landet, bestämmes till 50 öre för hvarje fulla 100 R:dr af den betingade fraktsumman, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, hvad om
Som Utskottets yttrande i afseende å alla momenterne i förevarande punkt, med undantag af morn. litt. g, derom Utskottet här ofvan särskildt sig utlåtit, blifvit af 2:ne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, bifallet, samt de gjorda anmärkningarne icke synts vara af beskaffenhet att böra föranleda ändring af Utskottets i ämnet förut uttryckta åsigt, har Utskottet funnit sig sakna skäl att sitt berörde yttrande frånträda. Adertonde punkten, förra morn., hvaruti Utskottet tillstyrkt arfvoden för ytterligare fyra extra Provincial-läkare, med vilkor, att de nya distrikterne uppläto och underhöllo bostad för läkarne å det ställe, som af Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande godkändes, har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallen, men af Borgareoch Bonde-Stånden återremitterad i afseende å det af Utskottet föreslagna vilkor, hvilket ansetts olämpligt, enär ifrågavarande fyra läkare derigenom skulle erhålla större förmåner, än förut varande dylika läkare, samt de orter, der de komma att anställas, icke borde mera än andra orter betungas med kostnader för sina läkare; hvarförutan anmärkts, att ett dylikt vilkor skulle framkalla anspråk af andra extra Provincial-läkare å enahanda fördel eller deremot svarande ersättning. Då Utskottets ifrågavarande yttrande, på sätt nämndt är, blifvit af 2:ne Riksstånd bifallet, får Utskottet detsamma vidblifva. Treltiondeandra punkten, som innefattar afstyrkande af väckt motion om ett anslag utaf 1000 R:dr lill befrämjande af Svenska Läkare-Sällskapets verksamhet, är återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med anmärkningar, att, ehuru ifrågavarande Sällskap, såsom Utskottet till skäl för dess afstyrkande anfört, vöre en enskild Stiftelse, detsamma derföre icke borde förvägras understöd af Staten, enär denna Stiftelse visat sig vara af stort gagn för det allmänna; att
Kronprinsens Höga Förmälningsact , värda, så snart de till Svenska Riksgränsen anlända, emottagne, och sedermera, tinder deras vistande här i Riket bemötte, på lika sätt och med enahanda Välvilja, söm vederfarits de Svenske Deputerade år 1818 i Norrige; och torde vederbörande i Uåd er fötständigas alt härtill erfortlErlige kostnader äf de till Riksdagsutgifternes betäckande anslagne medel utbetala. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelsefl N:o 51: Uppl. o. godkänd lios Ridd. o. Ad. *33, Maji 1823* Freste-Ståndet den 23 — •—■ Borgare-Ståndet den 23 Bonde-Ståndet den 27 •—• — Riksens Siänders underdåniga Skrifvelse, angående ersättningen af Landt-Marskalkens och de öfrige Talmännens representationskostnad. S. A. K. Sedan, i öfverensstämmelse med Riksens Ständers tinder sistförflutne Riksdag fattade beslut,' om godtgörande af kostnaden för Riks-Ståndens klubbar samt af oundgänglige utgifter för den representation, som af T-andtmarskalken och Ståndens Talmän måste iakttagas, E. K. Muti Nådig Skrifvelse till Dess och Rikets Stats-Contoir den 20 sisth Februarii, förordnat , att berörde leostnader skulle uppå Eandt-Marskalkens och Talmännens requisition eller enligt af dem godkände räkningar, betalas af de till Riksdagsutgifters bestridande förskottsvis anvista medel; så har hos Riksens Ständer fråga blifvit väckt, om icke, till vinnande af nödig säkerhet för utgifternes beräkning, omförmälde representations-kostnad borde till visst belopp bestämmas. I anledning häraf hafva Riksens Ständer under förutsättning , att för Landtmarskalkens representation någon annan utgift icke lärer till ersättning upptagas, än hvad de så kallade Landt Mar - Underdåniga Sårifvdser'.
Det är visserligen sannt, att husbonde kan i detta fall, såsom yttersta medel, anlita vederbörande myndighet, för att fä tredskande tjenstehjon ur tjensten vräkt; och delta medel komme utan tvifvel att, oftare än som nu sker, användas, om husagan afskaffades; men det hör besinnas, att här i landet, der, i anseende till bristande kapitaler, tillfällig arbetsförtjenst ej lätt kan erhållas; der flyttningarne frun en ort lill annan af flere omständigheter försvåras, och der ändtligen stränga stadganden emot försvarslöse personer förefinnas, ett tjenstehjon, som i olaga flyttningstid blifvit skiljdt från tjenst, är vida beklagansvärda re, än det, som ådragit sig oell erhållit måttlig husaga; och derför har jemväl legostadgan med rätta svårare ansett vräkning än husagan. Det är väl också i allmänhet mera missbruket än bruket af denna aga, som gifver anledning till missnöje. Och emot detta missbruk, som dock torde blifva mer och mer sällsynt, finnes värn i lagen, och dessutom uti husböndernes egen fördel vid att erhålla godt tjenstefolk, om hvilken fördel den husbonde snart går miste, som gör sig känd för att missbruka sitt husbondevähle. Utskotten anse alltså tiden ännu ej vara inne för husagans borttagande; och som stadgandet i 36 kap. 2 § Missgernings-balken blifvit modifieradt genom legostadgans föreskrifter, anse Utskotten icke eller den af herr Berg föreslagna förändring i förstnämnde lagrum nu erforderlig. Och få Utskotten, af nu anförda skäl, vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde motioner icke må till någon åtgärd föranleda. Slockholm den 19 Augusti 1851. 4 Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottens Betänkande, IV:o 32. Reservationer: af herr Winge, herr Sundblad, herr Gustafsson och herr Hesselgren. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Aug. 1851, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om afskaf - fande af prygelstraffet och andra extrajudiciela bestraffningar inom hrigs-ståndet.
Lallerstedt, som begärt att det af Kongl. Majit till inköp af inhemska målares och bildhuggares arbeten äskade anslag mätte förhöjas till 10.000 R:dr Runt årligen, vid hvilket inköp, som fortfarande kunde ske genom de Fria Konsternas Akademi, afseende icke borde lästas vid den omständigheten, huruvida konstnären vore bosatt inom eller utom riket, enär hufvudsakcn vore all de bästa Svenska arbeten köptes, och dessa ofta nog mäste sökas bos Svenska artister, sorn bosatt sig i utlandet, men derföre icke göra fosterlandet mindre heder: samt af Herr Björkman, J. F, som, då ett af de kraftigaste medlen till uppmuntran af skön konst i motionärens tanke vore, om konstnärens arbeten, då de voro utmärkta, erhölle afsättning, föreslagit, att en summa af minst 16,000 R:dr Banko eller 24,000 R:dr Runt mätte af Rikets Ständer anslås för nästa slatsreglerings-period alt, på sätt Kongl. Majit funne lämpligast, användas tili uppköp för Statens räkning af utmärkte Svenske konstnärers arbeten; i sammanhang med hvilka motioner Utskottet fått del af åtskilliga vid deras remitterande inom Stånden al gil na yttranden. Redan uti underdånig skrifvelse den 18 Maj 1853 hade Akademien för de fria konsterna fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på det betänkliga förhållande, som aili - Sia Is - Utskottets Utlåtande N:o 168. 83 mera toge öfverhand, att yngre konstnärer och jemväl flere bland deni, som på Statens bekostnad utrikes fullbordat sina studier, icke mera återvände till fosterlandet, utan stannade utomlands, der de kunde finna sysselsättning. Detta inträffade, till men för hemlandet, förnämligast med ulmärktare konstnärer och synnerligen med idkare af de högre konstgrenarne, på hvilka en konst-skola hufvudsakligen mäste vara stödd och förutan hvilka den aldrig kunde uppnå den fasthet och betydelse, som erfordrades lör att inlaga och värdigt fylla sin upphöjda plats bland nationens bildningsmedel.
Rikets Ständer hafva, vid öfvervägande häraf, funnit, att, då det skatteköpta hemmanet förut var af Staten anslaget till boställe för Comminister, hvilken åtnjöt större delen af hemmanets ränta, Staten genom församlingarnes åtgärd att på deras egen bekostnad anskaffa annat boställe, vunnit icke allenast skatteköpeskillingen för Rannäs Höltagården, utan ock den del af dess årliga ränta, som förut till lön för Comministern utgått, jemte hemmanets roterings-bidrag, samt således utan någon skälig anledning erhållit betydliga fördelar, emot uppoffringar å församlingarnes sida, hvilka icke synas hafva varit beräknade, då bytet ifrågasattes och öfriga deraf föranledda åtgärder vidtogos; med anledning hvaraf Rikets Ständer beslutat, att den erlagda skatteköpeskillingen för hemmanet Rannäs Höltagården, utan förändring i hemmanets natur, må församlingarne ersättas och till utbetalning från Riksgälds-Contoret anvisas. 212 Expeditions-Utskottels Förslag lill und. Skrifvelsej N.-o 119. Hvilket Rikets Ständer få härmed hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 October 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Oct." 1840. Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelses angående åtskillige Redogörare inom Jönköpings Län beviljad befrielse från ålagd ersättning af oberäknade bevillnings-afgifter. (Stats-Ulsk. Uti. N:o 318.) S. A. K. Genom Remiss af den 11 sistlidne Maj, har E. K. M., för det afseende, härvid förekomna skäl och omständigheter syntes påkalla, till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat en af K ronofogde i ne S. PFickbont och O. L.