Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och den normala människan kan liksom stå bakom den » rubbade » nervmänniskan och studera henne. Ernst Ahlgren, den ädla, olyckliga kvinnan, var, såsom de hvilka läst och förstått hennes biografi veta, en typiskt nervlidande. Hon var också i sin starka reflexion ganska ofta utom sig själf. Författarinnan i henne blef ständigt jäktad af en förstörd nervmän-5 18 NÅGRA TANKAR OM NERYLIFVET OCH DET SEDLIGA. niska, som växelvis prässade henne till intensivt arbete och arbetsdyrkan och dessemellan till att göra ingenting, dricka järnvatten och lida. Då det blef outhärdligt, slog hon ihjäl henne. Att taga det sjukliga nervlifvet med i beräkning vid bedömandet af människor och deras handlingar är nödvändigt och borde ske oftare än fallet är. Våra så mycket omskrikne moderna författare kunna icke rätt bedömas, om man glömmer denna synpunkt. När åtskilliga af 8o-talets » unga » skrifva romaner, är det icke bara snille som verkar, utan älven en genomfördärfvad nervmänniska. Ja, det finnes så oerhördt mycket af sjuka nerver i den moderna literaturen, att man kan bli både fysiskt och moraliskt sjuk af att läsà den. Dessa » skildringar, darrande af febrilt lif », dessa » nervöst känsliga skizzer » — ja, själfva satsfogningarne och glosorna i dem äro nervösa. Att dväljas i det äfven moraliskt inficierade sjuka nervlifvet, att oupphörligen stimulera sina nerver ytterligare är den raka vägen till nervositetens helvete, på hvars tillvaro ingen erfaren tviflar. Och dit för visst icke blott literaturen, dit leder också det i alla afseenden oroliga, uppjagade, upphetsande lifvet i politik, religion, förvärf, nöjen o. s. v., om hvilket allt oupphörligen talas. Jag nämner utan tvekan äfven det modernt religiösa lifvet, som en medverkande faktor. Ingen lär kunna förneka, att i gröfre eller finare form nervafficieringen spelar en stor roll i de religiösa väckelserna. Huru farligt detta är, då ej tillräcklig sedlig tukt användes, inses lätt. Ensidigt uppjagande af känslor har till slut med sig slöhet - — när nervmänniskan blir utsliten.
Den 29 Mars. 1235 förekommande af förtydning af detta måls beffaffenhet, fa inför Thronen framföra utur hwad synxuuÄ Ridderffaper och Adeln anfelt detfamma,och grunderne för betz besiut, hwilka, med unbanrödjanbe af den mindre bestämda tydlighet Lxpeättionen synes innefatta, icke torde wara aldeles öfwerensstämmande med be öfrige Srandens/ ehuru i afseende pa Wargeringens uphöranbe för bet närwarande föranledande til samma beflut. LonsritutionsUtffottet bar likwäl, uran afseende pa desse omständigheter, samt at Regerings-Lagarne nu icke mera än förr wagra et särffildt Srand sadane rättigheter i mäl, hwari de äga besturande rätt, afflagit införande i ^xpeäiuonen af Ridberffapets och Adelns sarffildte mening i berta ärende, och dä ändring i detta beslut för det närwarande icke lärer äga rum, arerstar blott, under förmodan ar i xnnc pen för framtiden winna en rattwis ändring, at til det uplysta owälbige omdömet öfwerlemna, huruwida Ridderffaper och Adeln af LonslitmionsUrffottet til godo njutit den rätcwisa samma Stand hast rätt at förwänra och icke underlåtit ac äswen yrka. Men da jag nu a ena sidan bestridc alt intrång i Hemmansbrukares, Russ och Notehallares lagliga rättigheter för framtiden, anser jag det wara en deremot swarande pligt ar förklara, det äfwen jag instämmer a angelägenheten af et kraftigare förfwar emot fiendtligt anfall til trygghet för wart sjelfbestånd, dock blott för en kortare rid bestämd; jag säger blott förfwar, ty ec anfalis-krig ifrån ost ffulle för det närwarande wara signalen til war ofärd och uplösning, men detta förfwar kan och bör icke allena sökas hos Hemmansbrukaren , wio hwilken man i betta Land fastat nästan I2Z§ Den 29 Mars. alla de allmänna förbindelser, som pä Landet kunna utgöras.
Fröt. 4.dc Sami. N:r igg ig4> 1458 Stats-Utskottets Betänk and erli vande i Örebro Län, i fråga om de till Ihrforss Bruk och Silfverhytte Masugn upplåtne Östra och Västra Imn.e Becognitions - Skogar, Tväråns, Qvamtorpshy ttans och Bokärrs Recognitions-Skogar, ännu icke blifvit besvarade, icke eller Kongl. Collegiemes skrifvelser af d. as Mars 1816 angående den Asjöhytte Masugn anslagne Becognitions-Skog. 6:0 Att i anledning af Advöcat - FiscalsEmbetets Memorial, Bref till Kongl. Maj ts Befallningshafvande i Vertnelands Län d. 3 sistl. Martii blifvit beslutadt, angående Ackkärns Bruks Recoghltions Skog. >j!o Att med Kongl. Bergs-Collegium blifvit communicerade d. 10 September förledit år Handlingarne, angående den till Brattforss Bruk upplåtne Becognitions-Skog i Vermelands Län, samt Lungsunds Allmänning; d. 4 Octob. angående Becognitions - Skogen till Kungskogs masugn; d. 16 Julii angående Lundbergs eller Matlångs Bruks ReCognition9-Skog; d. 2 December angående Sältsjö Becognitions-Allmänning; den 14 sisth Januarii, angående Vittersjö Allmänning i Gefleborgs Län; den 21 sisth Januarii, angående de till Forssbacka Bruk upplåtne ReCognitions-Skogar; den ig sisth Februarii angående Jefre Sandön i Norrbottens Län; samt d. 4 sisth Martii, angående Selets Bruks Recognitions-Skog. 8 0 Att Bref den 24 sisth Februari! blifvit beslutit till Kongl. Majus Befallningshafvande i Gefleborgs Län, rörande upplysning om Saltdahla Allmänning. Stats-Utskottets Betänk anden.
Droskkusken var utan tvifvel en förklädd kammarjunkare, ty utom vid tilltal användas dylika titlar endast inom hofkretsar och ej heller ständigt där, alldenstund den svenska hofetiketten är synnerligen otvungen och fri. Den, som söker en strängare, får uppvakta i Amalienborg. Dessa smådrag anföras endast för att påpeka, hur genomgående grannfolken missförstå svenskt lynne och hur föga de känna det. Med större fog kunna de kalla svenskarne ett ämbetsmannafolk, ty ämbetsmännen lyfte redan tidigt hufvudet högt och samlade makten på sitt bord. Till och med inom rent andliga uppgifter såsom inom forskning, vitterhet och konst medför en ämbetstitel än i dag en viss oantastlig auktoritet, som vore snillet ett gifbart privilegium. Hvad är då en ämbetsman ? I vanliga fall en person som behöfver en anställning för att kunna lefva och följaktligen ingenting märkvärdigt. Emellertid kan den själfdisciplin och måttfullhet, hvartill han blir nödgad, omöjligt frånkännas civilisatorisk betydelse. Till och med i östligare riken, där han förvandlas till en blodsugare och ej ledes af skandinavens ansvarskänsla och i regeln omutbara hederlighet, fyller han en kulturel uppgift, som samtiden merendels underkänner. Det svenska ämbetsmannaväldet har utan tvifvel varit både den naturligaste och för nationen gagneligaste bryggan från det förflutna till det kommande. Vill du emellertid beskåda riktigt urmodiga och glorvyrdiga ämbetsmän i peruk och talar, sök dem då ej längre i det moderna Sverige utan i de stora kulturlanden! När historien ransakar de meningsskiljaktligheter, som i följd af olika inre förhållanden trängt sig mellan de båda brödrafolken och som ingen unionsform kunnat förebygga, skall hon säkert medgifva, icke blott att statschefen utvecklat en större politisk skicklighet än kanske de nu lefvande i allmänhet till fylles förmå uppfatta, utan äfven att två folk, de många förflugna orden till trots, sällan mött hvarandra i en fejd med så mycken inre aktning och så pass ren sköld. Svenskarnes aristokratiska sinnelag har icke såsom norrmännens sammanfallit med tidens demokratiska, men detta är tillfälligt och får icke tydas som ett varsel om slocknande lifskraft.
Kyrkoherdar på landet borde erlägga 20 d:r för hvarje 64 hemman. Ståndspersoners och borgares betjening samt bruksfolk och arbetare skulle erlägga femtedelen af deras lön eller förtjenst, om denna steg till minst 4 0 d:r; i annat fall skulle husbonde betala för tjenstehjon af mankön 2 och af qvinkön 1 d:r. För tjenstefolk, begagnadt vid jordbruket, äfvensom för allmogens hemmavarande barn, borde betalas 1 d:r för manoch { d:r för qvinsperson. Torpare och husmän skulle erlägga 2 samt friska tjenstelösa personer på landet eller i städerna 6 d:r. Städernas kontribution fastställdes till ett sammanlagdt belopp af 400,000 d:r. Adelsmän och ståndspersoner, som, efter hvad kändt vore, egde annan förmögenhet än landtegendom, skulle, i förhållande till egare af sådan egendom, taxeras till skälig kontribution. Utaf hyror för hus i städerna, tillhörande adelsmän eller ståndspersoner, som ej idkade handel, skulle hvar tionde penning betalas i kontribution. Utaf städernas kontribution skulle trefjerdedelar och af all annan kontribution hälften få betalas med mynttecken och sedlar. Det öfriga borde utgöras i silfverpennmgar eller kopparplåtar. Enligt Rikets Ständers förening och bevillning af den SS Maj 1719 till samma års allmänna kontribution, skulle för sagda år utgöras: af hvarje helt frälsehemman 5 d:r s:mt samt af insocknegodsen i Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän hälften:
209 för första upsättuingen, hwilket Utsserrek, om förslaget ätcrrcmittcras, äfwcn kan rätta. Dek torde ej steller wara nr wägen, att Utskottet dä gör, rörande npfostringen afSweuska ungdomen, ett tillägg i betänkandet, i stället att dek ar upragir ibland önffningarne. Jag ffulle önffa ät ungdomens upfostran hädanefter vwilikorligen gäfwesen miiitairiff riktning, att wid Universiteternc ntwägar alt göra rigtiga militairiffa studier bereddes, och akt gymnastiquerne lika owilkorligen utgjorde en del af upfostran, man mätte anina sig till hwilket yrke som hälst. Det är äfwen angelägik att den till de conseriberades aflöning ivid cxercicsn, deras beklädnads urredning och bewäring nödiga pcnningesumma af Riksens Ständer ansins; hwarföre Utffottet borde inkomma med förslag dertill, h,vilke! sedan i sin ordning singe till Skats-Uissiottet remitteras. Bästa sättet att erhälla ert dugligt underbefäl tvid bewäringsnianfsapet, är efter min öfwerrygelse, atr det as bewänngen sjelf wäljes, mete med rättighet för wcderbörande befälhafware atr afsätta dem som till äfweNtyrs kunna finnas offiekelige dä trouppen genast genom nytt wa! borde ersätta vacanccrne. Min öswenygclse i detta afseende grundar sig pä erfarenhet; Norrlands bewärinq har walt sitt underbefäl, och jag kan med säkerhet upqifwa, art ingen befälhafware, utan före, gängen kännedom af individuel? som fordra nd ak! förwärfwa, bland dem kunnat göra ett sa godt wal. Det torde derföre icke wara onyttigt, att underbefälets tillsättande för nn i frägqwarande be Första Del.
– Men kan du tänka, min käre Bror, det hade ej väl slutat storma, förr än hon sprang, svängde storskrattande på klackarna och mumlade – Das ist doch alles dummes Zeug. Så dansade hon i väg till sina kamrater sjungande med full hals: Die Türcken haben schöne Töchter, Sie können lieben jeder Zeit. Sant är det, som står i Salomo, kvinnan är en stor ostadighet, och man skall vakta sig för hennes själs smuts. Med det rådet till dig, min egen wän, som på grund af ditt vackra och skalkagtiga ansikte lärer nog vara mycket älskad af det svaga och farliga kiönet, vill jag i dag terminera min första reseepistel. Med önskan om all tänkbar välgång för dig både på kroppens och sinnets vägnar förblir jag ouphörligen Din in i döden trogne vän Mathias Waldius. Bref från domprosten Samuel Waldius till hans son Mathias. Min kiäre son! Intet jordiskt kan giöra mig större glädje än at höra, at du är kvick och munter til hälsan och framhärdar i sedig conduite, sparsamhet och flit jämwäl at du odlar dit wett och uppdyrkar dina af naturen lyckliga snillegåfvor. Wil du förlänga dina dyra föräldrars lifstid far fort där wid – studera, roga dig också, men altid sane och prudenter, utan excess och galenskap. Undrar mig höra om universitas Leydensis fortfarande är så florentissima som då jag var bland dess alumner och membrum nationis Septentrionalis. Då strålade där sådana lumina litteraria som Lipsius, Gornowius, Schaaf och Surenhusius – själf mödade jag mig samman med Eduard Bernard från Oxford i exegesi testamenti veteris och linguis orientalicis. De rara arabiska handskrifter, du sett i min collection i skåpet med röda glaset, inköptes på auctionen efter den lärde Jacobi Gotii bibliotheque och dechiffrerades och resolverades samman med den högst i morgonländernas tungomål förfarne Augustinermunken Guillemus Bonjour.
I anledning af de anriärkningir, som blifvit gjorde vid Stats Utskottets hemställan, om uppförande ä In Iragnings-Stat af den Lagman Hedenstjerna i Neder tillagde sportel-ersäitping, får Utskottet vördsamt anföra, att då Kongl. Maj:t under den 27 October *820, i Nåder funnit godt försäkra Advocat-h iscalen Lag nan Hedenstjerna om en årlig Gråtification, såsom ersättning flir den spqrtel-förlust han fatt vidkännas.genom Skånes o.ch Blekinges skiljande fran Gotha HofRatts Jurisdiction, och hvilken ersätt, ing Kongl Majit» p;å grupd af det utaf Lagman Hedenstjerna underdanigst styrkte förhållande, att lian nemligen från Skåne, Blekinge och Halland, hv 1 ket sistnämnde I,andskaps skiljande faån Götdia HofRätt då afven lärer varit i fråga, i spor.tei-in. komst åi ligen egt omkring 770 R:dr, i Nader pröfvat skäligt fastställa till 500 Rtdrj så anser Utskottet deraf följa, a[t Lagmannen Uedenstjer - PS Stau-tTtekottets Bet2nkandsa. na icke lärer kunna betagas, att fortfarande under »in tjentsetid åtnjuta oftanämnd® honom i Nåder försäkrade ersättning; Likväl, och sam Kongl^ Maj:t, uti Dess nyssberörde Nådiga Bref, tillika förklarat, att Lagmannen dertill icke egde någon bestämd rättighet, sä får Utskottet, med afseende sä val hera, som å hvad de gjorde anmärkningerne i öfrigt innehålla, i så måtto frånträda dess . förut meddeldte yttrande, som Utskottet nu icke vidare tillstyrker ifrågavarande ersättnings uppförande å Stat, utan torde densamma, så vidt Skane och Blekingen fortfarande blifva skilj de från Götha Hof-I-iätts Jurisdiction, hädanefter» sorn hittills, få utgå af de Besparingar, som å Riks-Statens. Andra Hufvud-Tittel kunna uppkomma. Stockholm dea 15 Augusti xSsj.
B:co; och för hvilket sistnämnde belopp, Malm, efter Hrr Fullmäktiges tanka, ovilkorligen bör ansvara; emedan livad i öfrigt emot liqviden är vordet anmärkt, såsom att ränta deri skall blifvit beräknad, till endel af Betänk anden, N:o 395. /fiq af tiden, för elen hälft i Cassabrislen, derföre Ifr GeneralMajoren von Utfall ansvarat och betalt, är oriktigt, men har sin upprinnelse derifrån, att von Utfall ansvarade för ränta endast från den dag , lian sin förbindelse utgaf eller den i Julii 1820, då deremot ConcoursDomen ålägger Malm ränta från ilen 10 Junii 1819, hvadan ränte-pretentionen emot Malin blir större, än den, som kunde göras emot von Utfall, i följd af dennes serskilda förbindelse. Hvad åter vidkommer de uti Iggeströms ansökning, under rubrik: 2tne sedermera anmärkte DiscontLån, det ena stort 536 Tlrdr 34 sk. 4 och det andra 335 B:co, hvilken summa han likaledes begär få afskrifva, så hade Hrr Fullmäktige, i afseende härå, upplyst, att desse 2:ne poster icke äro egentliga Lån hos Disconten, utan bestå uti influtne utdelningar ur Handelsmännen Folkierns och J. J. Fabricii ConcoursMassor, dem Iggeström erkänt sig hafva uppburit, men icke redovisat, och såsom sådane i Iggeströms Concours bevakade och till betalning fastställde, samt Iggeströms Hustru ålagd, att så väl härföre, som för bristen i Cassabalancen, i förhållande lill Boets öfrige skulder, deraf Man och Hustru gemensam nytta haft, ansvara med en del af sin enskilda Egendom i Boet; och hvarå Ombudsmannen vid f. d. DiscontVerkets utredning gjort anspråk, utan att något resultat ännu vunnits.
Då aflidne RegeringsRådet von Schewen var en förmögen man, och icke sjelf i lifstiden sökt någon Restitution, utan endast hans Sterbhus nu derom väckt fråga, och då de Inrättningar, åt hvilka han disponerat sin efteriemnade förmögenhet, icke vinna någon serdeles betydelig tillgång, genom utbekommandet af ifrågavarande Summa, så anser jag för Principens och Prejudikatets skuld, mig böra för min del afstyrka den sökte Restitutionen samt i anledning deraf anhålla, att Betänkande måtte afslås. Herr Grefven och Landt Marskalken framställde Proposition tili bifall af StatsUlskottets Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Herr Den 34 Januarii. 273 Herr Anckar,sparre, Ingemar August: Den' sora ej uttager sin Pension, tyckes ej Vara i tellof deraf, oell jag anser det vara emot Pensionslnrättningens Esprit, att någon, som ej behöfver Pension, är deraf i åtnjutande, på hvilken grund jag yrkar afslag å Betänkandet. Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde om Ridderskäpet och Adelil behagade afslå Betänkandet; hvilket bifölls. Högloft Ridderskäpet och Adeln åtskiljdes klockan £ till 3 eftermiddagen. In fidem ProtocoHi O. J. Lagerheim Lördagen den H Januarii. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den >7 dennes afgifne, och den i5 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af åtskillige hos Högloflige Ridderskäpet och Adeln, samt Välloflige Kidd. 0. Ad. Prat. II B. 2 Aid. ' 35, 36 m BorgareStåndets gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 sistledne December aflåtne Betänkande i den frän sarateliga RiksStånden till Utskottets handläggning öfverlemnade fråga, om fortfarande eller inställning af den fria llusbeliofs-B. r än vinsbränningen. Friherre Fockj Berndt JVilhelnij uppläste följande: Vördsamt Memorial!
Beträffande åter den förmenta oformligheten deraf, att Ständerne skola äga afsätta ett Stats-Råd, så är ingen ting söm hindrar Konungen att göra den utvoterade Justitia;-StatsMinistern till vanlig Ledamot af Stats-Rådet. Mea i afseende på hvad Herr von Hohenhausen yttrat, att man skulle hvarken komma upp eller nedså tror jag , att man vid detta tilllället gör bäst att stå , der man står. Herr Mannerstam : Jag har förut yttrat min tanka , att Justitiae-Stats-Ministerns i Constitutionen stadgade befattning borde förblifvadensamma, som hittills. Jag anmälte mig egenteligen, för att vederlägga Friherre Cederström, men är förekommen af Herr Cederschjöld,som anfört hvad Grundlagen härom stadgar, hvars bokstaf är tydlig och klar. Jag skall likväl icke vidare bestrida 1 i38 Den 3 December f, m. om Ridderskapet och Adeln vill hafva en återremiss af denna punkt. Friherre Cederström: I anledning af hvad Herrar von Hohenhausen och Cederschjöld anfört till vederläggning af mitt förra yttrande, anhåller jag få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på några ytterligare stadganden i Grundlagen , som stå i strid med de nyss upplästa, hvarföre en rättelse torde vara nödvändig. Om de värde Ledamöterne erinra sig, på hvad sätt Ständerne efter 107 §. kunna hos Konungen anhålla om Sräts-Rådets endtledigande , torde de äfven minnas , att Konungen på denna anhållan gör hvad afseende han behagar. Då nu Justities Stats-Ministern tillika är Stats-Råd , lärer han såsom sådan icke kunna endtledigas annorlunda, än efter 107 §., men såsom Ledamot i Högsta Domstolen kan han endtledigas genom Opinions-Nämnden, enligt 103 §. Då således denne Embetsman äger dubbla befattningar , så måste dessa dubbla föreskrifter visa en lucka i lagen, som afhjelpes derigenom, att han skiljes från sin befattning i Högsta Domstolen. Jag anhåller , att vi genast må få skrida till votering. Herr IIjerla: Den lucka Friherre Cederström finnér i Grundlagen kan jag icke upptäcka.
Majit nu i nåder må, i afräkning på ofvanuppgifne kostnadsbelopp, af Rikets Ständer endast begära en summa af 62,000 R:dr B:ko, eller hvad som ungefärligen kan beräknas åtgå för strandverket Gustafsborgs bestyckande med erforderliga kanoner. Då nådigt beslut hittills icke af Eders Kongl. Majit blifvit fattadt rörande en behöflig iståndsättning eller ombyggnad af Ny-Elfsborgs fästning och Dalarö skans, lära anslag till deras förseende med annan bestyckning, än den å dem nu befintliga, icke böra ifrågasättas, hvilket äfven torde blifva förhållandet i afseende på Carlsborgs fästning, då tidpunkten för dess fullbordan ännu, ty värr, är så långt aflägsen, som i det följande kommer att visas. Till anskaffande af ett lämpligt antal bombkanoner med lavettage och projektiler, att användas till försvaret af de punkter ä rikets vidsträckta kuster, der omständigheterna kunna sådant påkalla eller fiendtliga anfall mest äro att befara, har General-Fälttygmästareembetet nu, likasom flera gånger tillförene, ifrågaställt ett anslag af 30,000 Ridr Biko; men, ehuru önskligt det utan tvifvel vore, att hafva omförmälda materiel vid förekommande behof att tillgå, anser jag mig dock för närvarande icke kunna i underdånighet tillstyrka Eders Kongl. Majit att till Rikets Ständer aflåta nådig framställning rörande detta ämne, då Rikets Ständers frikostighet och fosterlandskärlek måste tagas i anspråk för så många behof af jemförelsevis ännu större vigt. Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 18S5. 27 Ehuru fästningarne icke kunna hänföras till arméens materiel, äro dock de för dem erforderliga behof af ganska materiell beskaffenhet, och böra derföre desto hellre här upptagas, som fästningarne i och för sig sjelfva utgöra ett högst väsendtligt stöd för landtförs va ret, och deras mer eller mindre försvarbara tillstånd alltså på detsamma nödvändigt måste utöfva ett djupt inflytande.
Beträffande nämnde Län, får Utskottet, i enlighet med Kongl. Majrls förslag, tillstyrka: alt det i Länets Stat uppförda contanta anslag af 84 R:dr för l\i Fjerdingsman, må, såsom ibland indelningarne beräknadt, uteslulas, samt de 3oo R:dr, som beviljats Landshöfdingen i ersättning för det att, efter Venersborgs brand, Landshöfdinge-Residenset begagnats till Embetsrum för Länsstyrelsens afdelningar, och hvilket utgått af anslaget för Kronans hus och byggnader å landet, uppföras å ardra HufvudLileln. Skaraborgs Län. Af Kongl. Majrt har till uppförande å Stat blifvit föreslagen lön ioo R:dr till en nödig befunnen Länsman i Mölltorps Socken; men sorn Ut - Slats-Ulskottets Utlåtande, N:o 40, 27 skottet, så väl af Kongl. Kammar-Collegii och Kongl. Stats-Contorels yttranden i denna fråga, som af en lill Utskottet från Bondeståndet remitterad motion af ortens fullmäglig Anders Andersson> inhemtat, att nämnde Länsmans anställande är mindre behöfligt, har Utskottet ej funnit skäl tillstyrka uppförande å Stat af berörde 100 R:dr; kommande Utskottet att, vid 8;de Hufvudlitelns reglering, meddela utlåtande, angående den del af Anders Anderssons motion, som afser aflöning för en Polis-Ge valdiger eller Executionsfogde å Carlsborg. Utur Länets contanta Stat torde, af samma skäl, som bär ofvan vid fråga om Elfsborgs Län anförts, få försvinna 82 R:dr för 4* Fjerdingsman. Nerikes Län. De vid i83o års Statsreglering förglömde 6 tunnor spanmål under en Fångknekts lön föreslås lill uppförande å Stat. Deremot böra de å anslaget för Fångknektarne odisponerade 384 R:dr 6 sk. 7 rst., , samt en jenrknings-dilTerence af 5 R:dr 38 sk. 4 rstfrån Staten albaras.