Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror likväl, alt detta besvär hufvudsakligen inträffade vid början af riksdagen samt vore således snart öfvergående, och att det sålunda icke kan vara något betydligt skäl till hinder emot delta förslags antagande. För öfrigt må det väl vara en erkänd sanning, alt i följd af den jäsning, som inom det allmänna räder, nu yppat sig split inom åtskilliga Utskott, hvilken tvedrägt antagit den form, att Stånd stanna mot Stånd; men att detta under andra förhållanden alldeles icke behöfde inträffa, det kan jag så mycket mera antaga, som redan under närvarande förhållanden samdräglen väl kan bibehållas, kunnande jag åtminstone intyga, att i det Utskott, deri Den 13 Mars e. m. 305 deri R. o. Ad. liar visat mig den hedern att 111ig invälja. jag, allt efter mitt inträde, icke har sett låda annat än den fullkomligaste endrägt och sämja. Af dessa anledn:r, och i följd af den vigt, som jag anser en följdriktig tillämpning af en gilllig befunnen princip böra äga, mäste jag på det starkaste tillstyrka antagande af del nu gjorda förslaget; och såvida Ståndet antager principen af ståndsval, så förefaller det mig, att det måste vära meningen, ali hvarje Stånd äfven bör utvälja de redbaraste, de insigtsfullasle, bästa och skickligaste ibland sina ledamöter lill riksdagsmän. Således förmodar jag också, alt det icke skall uppslå någon svårighet vid Utsk:ns sammansättning, om de båda kamrarna äro förbundna ali lill eli visst antal af ledamöter hålla sig inom hvarje Stånd. På dessa grunder tillstyrker jag antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag i denna del. Hr Stjerngranat, Georg Gust. Henr.: På grund af min vid Coust.Utsk:s betänk, bifogade reservation, får jag vördsamt tillstyrka bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag. öfverläggningen ansågs 1111 fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. 0. Ad. behagade förklara 15 punkten af Hr von Hartmansdorffs förslag utgöra R. 0. Ad:s gemensamma tanke.
Kammar » kollegium, insändes äfven ett intyg derom, att Berglunds uttalade åsigt om saken var, att en mängd bark åtföljde timret till de timmermagasin vid sågverken som voro belägna på ömse sidor om elfvens utlopp och att ” der timret blef liggande någon längre tid, någon mindre del bark vid stränderna sjönk till botten, ” och detta yttrande har blifvit så vaustäldt som här är visadt.kunna ej frigöra oss från den tanken, att Konungens Befallnings-hafvande med en allt utom prisvärd likgiltighet behandlat denna fråga. Antager man, att med de hållna sammanträdena verkligen afsetts att lemna samtliga sakegare tillfälle att yttra sig i ämnet, rqåste vi såsom Högst eget anse, att samtliga sakegare från Umeå, Vännäs och Degerfors socknar blifvit inlysta till landskan-sliet i Umeå, hvilket är så trångt, att ej ens femtedelen, knappast tiondedelen af de kallade kunnat der inrymmas, om de äfven gjort sig uppoffringen af en resa, som för många uppgått till 10 ä 12 mil från hemmet. Icke heller lärer det få anses välbetänkt att utlysa ett dylikt sammanträde till den 11 september, då till följd af trängande landtmannaarbeten det allra största antalet af sakegare varit förhindrade att lemna sina hem samt blifvit satta i det obehagliga valet mellan att helt och hållet från sammanträdet uteblifva eller ock låta sig genom ombud representeras. En under sådana förhållanden åvägabragt utredning af frågan lärer för öfrigt kunna så mycket mindre anses tillfredsställande, som Eders Kongl. Maj: t, då ärendet förra gången återförvisades, anbefalde ej allenast sakegarnes hörande, utan jemväl erforderlig undersökning. Förra delen af befallningen har Ko-. nungens Befallningshafvande stält sig till efterrättelse, ehuru på ett otillfredsställande sätt, men den senare delen eller undersökningen har Konungens Befallningshafvande helt och hållet ignorerat. Något hinder synes ej heller hafva mött att hålla särskilda sammanträden inom de olika kommunernas område.
Ständer nu mera fastställt grunderna för bevillningens utgörande under samtlige ofvannämnde titlar; och får Utskottet derföre nu till Rikets Ständer afgifva förslag till beräkning af de årliga inkomstbelopp, hvilka af nämnde bevillningar må kunna förväntas; hvarmed Utskottet ansett sig böra följa det vid sistlidne riksdag iakttagne förfaringssätt, att grunda denna beräkning på endast de förhållanden, som under tillämpningen af sist antagna författningar uppstått, jemförda med beräkneliga resultaten af de i samma författningar innevarande riksdag beslutade ändringar. l:o Enligt från General-Tullstyresens Kammar-kontor Utskottet meddelad uppgift å brutto-uppbörden af Tullmedlen, jemte afkortningar derå, hafva dessa (för år 18.50, i anseende till ännu icke verkställdt hufvudboksslut, endast approximativ beräknade) utgjort: Bih. lill B. St. Genom bifall till Stats-Utskottets utlåtande N:o 101, hafva Rikets Ständer beslutat, att den tullinkomst, som för utländsk spanmål inflyter, fortfarande skall ställas till Kongl. Maj:ts disposition för behöfvandes undsättning i missväxtår, så länge tullbeslämmelserna blifva oförändrade; och som denna tullinkomst under åren 1849 och 1850 i medeltal utgjort 78,662 lldr 26 sk. 6 rst., måste detta belopp, såsom inbegripet uti ofvannämnde medium af tullinkomsten, derifrån afdragas med 78,662: 26. 6. På sätt bilagde Tabell utvisar, utgör den, med hänseende till Rikets Ständers beslut om förändrade tullafgifter, kalkylerade minskning i tullinkomsten . 9,560: 27. 10. hvilka belopp, tillsammans 88,223: 6. 4. böra fråndragas ofvanupptagne medium af tullinkomsten, då återstoden utgör 4,829,973: 25.
Dlrecteurerne att af egennytta eller väld, ett slikt underlåtande, öfverskridande, eiler avvikande från Reglementet, Fullmägtiges i Banquen, ellerRevisorernes föreskrifter, sig tillåtit, skall den eller de sålanda brottslige, utom de i nästförestående §. stadgade påföljder förklaras förlustige, så väl Rikets Ständers, som ock annat allmänt medborgerligt förtroende. § 3- Reser Ordföranden eiler någon annan af Birecteurerne bort utan behörigen skedd anmälan, af den förre hos Direction och af de sednare hos Ordföranden eller Direction och derigenom försummar något ordinarie samman, träde, eller annorledes afhåller sig från Directions sammanträden, utan uppgifvet förfall, vare han för hvarje försummad sammankomst, förfallen till 10 R:drs böter. — Ar han under 8 dagars tid eller deröfver frånvarande, böle a o R:dr, hvilka böter afdragas arfvodet oeh tillfalla stadens fattige* — Uteblifver han BancoUtskottets Betänkandm. trenne veckor, utan anmäldt laga förfall, skall ban dessutom från sin befattning såsom Directeur skiljas. 4» Fatta Directeurerne beslut, dervid icke minst trenne af dem, BancoOinbudet inberäknade äro närvarande, eller hindrar pluralite. ten någon af dem att få sin mening i Proto* collet antecknad, ege samma ansvar rum sorn i i §. föreskrifves, och varder i allmänhet stadgadt, att den af Directeurerne, som vid förekommande frågor i Direction sig icke till Protocollet särskildt yttrat, anses hafva instämt uti pluralitetens mening. §• 5- Upptäckes af Bullmägtige i Banquen eller af Revisorerne sådant underlåtande, öfverskridande, eller afvikande från Reglementet och öfrige föreskrifter, hvarå åtal följa bör, anmäle de det genast hos Rikets Ständers Justitias. Ombudsman, hvilken åligger, att ställa den eller de af
15 3,ooo tunnland, äfvensom kärrmarken å båda sidor af Tvååkers å, circa 5oo tunnland, jemte åtskilige dylike i Skällinge och Stamnareds socknar, Rikets Ständer mätte, enär till sjöns sänkning och utdikningarne erfordrades 7.316 R:dr 3a sk., men örtens allmoge icke förmådde anskaffa denria summa, bevilja 2/3:delar af kostnaden för detta ändamål, jemte nödiga medel för vatteuaftappningarne i berörde 2:ne socknar, Utskottet föreställer sig, att, om Kongl. Maj:t, efter vederbörandes börande, profvar företaget vara för orten gagneligt, erforderlige medel der^ till torde kunna beredas af de bär ofvan, för utdikningar m. m. i allmänhet föreslagna i5o,oooRldr, samt tillstyrker, att, i frågans närvarande skick, berörde motion icke måtte till någon serskild åtgärd föranleda. 3o:o Hos Bonde-Ståndet har, uti ingifven motion, Riksdagsfullmägtigen Lars Olsson från Kopparbergs Län yrkat, att, då den på vestra sidan af Dal-elfvrn, i och för Gråda Canal, uppförda Ka/damm nu icke vidare behöfves, densamma måtte, såsom ändamålslös och medförande betydlig skada, borttagas på allmän bekostnad; och ansågs, att det skulle åtgå 1,000 Rldr för sjelfva rifningen, och att 1,000 R:dr borde användas för att undersöka, om icke odlings-lägenheter genom dammens borttagande erhöllos; men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, rifningen af ifrågavarande dammbyggnad troligen skulle hafva till följd, att elfven förändrade sitt lopp, deraf anlagde vattenverk kunde lida mehn, och måhända oberäkneliga skador förorsakas , afstyrkes bifall å motionen.
MissgerningsBalken utsatte straff för den, som lasteliga talar eller skrifver något emot Konungen eller Drottningen, eller den, som till efterträdare i Regementet förklarad är, icke öfverensstämmer med de grunder för hvarje Svensk Mans granskningsoch yttranderätt, som i 86 §. af 1809 års Regeringsform samt i 1812 års Tryckfrihetsförordning blifvit fastställde, och att då, enligt allmänt erkänd grundsatts för lagskipning, i de fall då särskilda Lagar i samma ämne finnas emot hvarandra stridande, allmän Lag eller särskild allmän författning "kall vika för Grundlag, och en äldre Lag fc ’ en nyare, deraf följer, att omförmälte i. -ngörelse uphörde att vara tillämplig, så s \rt Regeringsformen och Tryckfrihetsföror lingen er höllö kraft af Lag; men ehuru rg derjemte erkänner såsom teoretiskt rikt t. den satsen, att en författning, som icL vidare äger tillämpning, borde, till förekommande af möjligt missförstånd eller ovisshet hos Domaren, uttryckligen uphäfvas, kan jag likväl icke instämma uti Utskottets derpå grundade förslag: - Den 9 Mars f. m. 33 slag: Att till allmän kännedom och efterrättelse kungöras må, det ofvan omförmälte - Kongl. Förordning af den 7 Dec. ij8j uphört att vara gällande. Icke ett ögonblick skulle jag draga i betänkande, att lemna min röst för bifall af detta Förslag, om jag insåge någon möjlighet, att Lagstiftningen skulle kunna fullborda det värf densamma sålunda påbörjade. Men jag frågar, huru det skulle kunna blifva den Lagstiftande Makten möjligt, att sammanleta alla de Lagbud, Förklaringar, Författningar, Förordningar och Kungörelser, som äro mot hvarandra stridande, utgallra hvad sorn genom de nyare Lagbuden och föreskrifterna i hvarje fall förfallit till sin verkan, och sedan aflysa hvad som icke mera är tillämpligt? Det gifves ju författningar, som genom sednare föreskrifter till en del förfallit och till en del qvarstå.
Ej heller borde sockennämnd vara berättigad att yttra sig öfver rättigheten att anlägga handelsbod å landet, emedan det ofta inträffat, att en eller två ledamöter i sockennämnd genomdrifvit rättighet för en person att idka landthandel emot de öfriga församlingsboarnes önskan. Såsom följd häraf har motionären föreslagit, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ovilkorligen skulle utfärda tillståndsbref för sökande att idka handel å landet [tå en mils eller längre afstånd från stad eller köping, så vidt den sökande egde de för handels utöfvande erforderliga egenskaper och församlingen tillstyrkt bifall till den sökta handelsrättigheten; äfvensom att församlingen skulle ega att bestämma hvilka varor, landthandlare finge afyttra, med undantag a/ bränvin och sådana varor, som i allmänhet ej få hållas till salu. c) af Anders Petter Andersson, att icke någon närmare eller bättre än allmogen och den fattiga klassen af medborgare kunde bedöma hvad som för dem sjelfva kunde vara nyttigt eller skadligt, hvadan olämpligheten deraf, att, såsom hittills skett, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i en residensstad, belägen pä liera mils afstånd från en landtförsamling, skulle ega föreskrifva hvarest den för dagspenning arbetande dagakarlen borde få köpa sina förnödenheter, vore uppenbar. Motionären har derföre förslagit, att den som på landet önskar handla med sådana artiklar, hvilka i allmänhet äro nödvändiga för lifvets uppehälle, måtte, till undvikande af onödiga omvägar, göra anmälan derom endast hos sockennämnden i den församling, der rörelsen skall bedrifvas, hvarefter sockennämnden, jemte eget utlåtande, borde öfverlemna frågan till allmän sockenstämma, hvilken skulle ega beslutande-rätt i saken.
Således under vilkor och förutsättning alt så väl öfrige Borgenärer, som meddeiägarne i Sterbhuset efter min käre fader, antage accords-anbudet och afsäga sig vidare anspråk mot mig, Björkenstam, på betalning för deras fordringar, än som på desamma belöpa i utdelning af de afträdda lillgångarne jemte det nu erbjudne arfvet, öfverlåta vi F. A. Björkenstam och Selma Björkenstam i ändamål af ett sådant accords beredande, härigenom lill Sysslomannen Hr Assessor Almqvist och Hr Häradhöfding Kindeström allt vårt arf efter vår käre Fader och Svärfader Hr Lagmannen Björkenstam, i följd hvaraf Herr Assessor Almquist ochHr Häradshöfding Kindeström ega, att vår rätt vid blifvande arfsutredning bevaka. Börande vid utdelning till de Borgenärer, som bifalla accordet iakttagas, alt i första rummet, eller till de Borgenärer, som först antaga accordet, användes min, F. Björkenstams, enskildte del af arfvet, så att lill slut, eller för de borgenärer som möjligen dröja att antaga accordsanbudet, reserveras den del i nämnde arf som motsvarar min Selma Björkenstams giftorätt. Forss d. 10 Juli 1851. F. Björkenstam. Selma Björkenstam född Cassel godkännes K. Björkenstam t. f. God Man. Med vilkor alt hvad efter vår afl. Fader och Svärfader Hr Lagmannen och Ridd. S. Björkenstam lagligen kan i arf tillfalla Ryltmästaren och Ridd. F. Björkenstam och hans Fru till deras Borgenärer afträdes, medgifva undertecknade såsom Borgenärer uti Ryttmästaren Björkenstams konkurs, det af bemälte Ryttmästare i ofvanstående ansökan framställde förslag. K. Björkenstam v. Häradshöfding. Mathilda Cassel född Björkenstam. Gustaf Peyron Lieutenant, å mina och min omyndige broders Knut vägnar (enl. Fullmakt).
Åkerberg för afleinnadt prof på ett förbältradt sedelmynt m. m., bifölls att, med efterskänkande af det förskott Pröt.-utdrag den 3 Juli 1838. 501 1,000 r:dr b:ko gravören J. E. Akerberg af banken redan uppburit, han må berättigas att behålla de gravyr-machiner, som för bankens räkning blifvit bos honom med qvarstad belagde, hvaremot de öfrige delarne af Utskottets i detta ämne gjorda hemställan af Ridderskapet och Adeln af slogos. S. D. Föredrogs och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats-utskottets den 1 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 216, i anledning af väckt fråga om restitution af erlagde bränvins-bevillningsmedel. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets nedannämnde den 1 dennes på bordet lagda momorial och utlåtande: N:o 217, angående ifrågastäld ombyggnad af den ena, och tillbyggnad al den andra, flygeln vid Rikets Ständers hus; och N:o 218, i anledning af väckt motion om förbud för Riksgäldskontoret tjenstemän att innehafva syssla vid annat embetsverk. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottets den 1 dennes på bordet lagda betänkande N:o 98, i anledning af väckt motion om burskapsegande handtverksmästares befriande från skyldigheten att vid besigtningar och kostnads-förslags uppgörande för Kongl. Majrls och kronans räkning biträda. Från Högv. Preste-standet.
Ocd eduru del visserligen mäste tilldöra vederdörande menigdeter all sjelkve lrärom desörja, döra likväl företagen, om de ull dedokvel8 8lund 8kola erdälla verkställigdet oed icke just dä, under den allmänna körlägendsten, i 8aknad ak medel fä in8lälla8, lilikva krän 8lalen8 sida uppmuntrade oed under8lödde med erforderliga förskott, pä möjligast lindriga vilkor. — IVIed delta säll all akdjelpa drist oed lidande i de landsorter, der skörden felslagit, äro icke eller förenade de vanligen ökverklagade olägendeter ak direola understöd; tv ell dilräde af nu omförmalda deskakfendel leder ej til! de nödställdes skuldsättning oed kan icke eller säsoui nädegäkva eller allmosa anses, enär understödet genom arkets godlgöres; varande därigenom allt missdruk ak medels-tillgängen köred^ggdt. Vädan ak förlust för 8raten dör därvid undanrödjas genoui meniglieternas gemensamma ansvarigdet för de erdällns körskotls-medlens Zterdetaliring, oed i denna ansvarigdet innefattas tillika säkerdelen, att nödig val samdet varder iagttagen vid understödens emottagande oed användande. 8amma ändamäl kulina vinnas medelst anordnande af vidsträcktare ardetsköretag för 8tatens egen räkning, säsom defäslnings-ardeten eller andra större anstalter, der sa - /toug/. /tlo Zc>. 19 danu lämpligen kunna ifrågakomma, oed cist vore ulltsä Önskligt, utt 8t^rrelsen egde tillruekligu medel ult, äfven i denna väg, kunna lill lindring oed ullijelpande us påkommer» nöd un vändas. I »löd uk dessu usigler, Ovillig jemväl dusvud8ukligen ökv6ren88lämmu med dvad den, lör uturdeiunde us soralag lill ullman Stadga om Kutligvärden i diket, genom Kongl.
Utskottets mening är nu, genom det sednare Betänkande bestämdt ukikyckt, pä n esker min öfwertygelse, irke tillfredsställande sätt, och, dä Ut'. ffotlet förklarar sig, jemre Borgareoch Bcnde-Snänden anse Wargeringen wara en allmän Hushall ningsanstalt hwarkill -53 och 89 §. of R,gerings-F-rmen borde lämpas,-och hwaruti blotönstningar ägde rum, förmodar jag atr deste Ständ i bitaHet till Utskottets ?första Betänkande -icke ansedt sig hafmq -ingätt i en sädan mening,'som'innefattar ett medaifwande att Konungen kunde bibehålla, förändra, unHäfwa -och sedermera förnya Wargering efter godtfinnande, och hwarigenom, rsasom chushkrllnings-mal kunde förklaras ett Åliggande af den drygaste bestattning, uprätkande af en obestämd Wargering, som kunds päbjudas till Äkegememernes heta styr a eller LerAtöfwer. Jag känner allt för wäl att för dek märwarande wore wisterligen irke -något misibruk deraf art chefara, men fåken är af för mycken wigt för framliden, för att icke Lag-likmätigt -behandlas; och Det Ztte Bgnd» 2idr« Afd. '§6° ' iLZ4 Den -8 Februari!» det torde icke ytterligare tarfwa demis, att Höglsff. Oeconomie-lltffortet gjort cn origkig tillämpning af RegcringS-Formens föreffrist, sedan Utskotter icke gistvik den förmodade förklaring af dess sörsta Betänkande, att den föreffagne underdäniga anmälan, in> nefaktade cn underdånig anhållan om merkställighet i afseende pä Wargeringens afskaffande, jemlikt hwad Regerings-Formen föreskrifwer, da densamma i 80 §.
Och delta tillstånd vill man ännu laugia försvara i en tid, som bland sina vackrare kännetecken visar, att den småningom vili undanrödja skiljemurarne emellan nationerna, familiarise* ra folkslagen och låta slägtet, icke staden, provinsen eller nationen njuta fördela me af allt ädelt, stort och nyttigt, hvar helst det visar sig, finnes eller uppfinnes. i detta sträfvande ingriper handeln med stor kraft, tyden cornmunicetar oss snabbast resultaten af hela den mångsidiga verldsbildningens flerfalldiga utgreningar. Att genom ett ovilkorlig! baud på handeln hindra folkslagens närmande till hvarandra, anser jag vara ett både moraliskt och ekonomiskt dråpälag, och kan dertill icke samtycka Mea Utskottet har fattat sitt beslut, och man måste finna sig deri, endast se till, alt det ändamålsenligt tillämpas. Jag befarar dock, att icke i allo så har skett. Med få undantag hafva hufvudsakligen luxarliclar fått tillgodonjuta de förmenta fördelarne af förbuds-skyddet; men der det tillfälligtvis varit af behofvet påkalladt, har det icke alltid blifvit användt. Delta är åtminstone förhållandet med de finaste linne-lärflerne. En serskild omständighet har inträffat med denna artikel, som icke kan tillämpas på någon enda af alla öfriga artiklar i hela Tull-Taxan. Problemet Bih. till R. StFröt. iS'fo. 5 Sami. 1 Afd22 liäft. 4 36 Bil. till BevillningsUtskottets Vtl&tande, Tf:o 3o. ätt på machirier till en nästan otrolig mängd inom kort tid spinna äfven det finaste linnegarn, har sedan sista Riksdag blifvit löst i England, och nödropen om denna uppfinnings förstörande inverkan på husflitens producter i Schlesien, hafva redan låtit höra sig. Det är bekant, att en stor del af Vester-Norrlands Läns allmoge af den fina lärfts-väfnaden har sin hufvudsakliga och i missväxtåren sin enda utkomst, och man ser då lätt, hvilket öde förestår en folkmängd af omkring 5o,ooo menniskor.
Maj:ts nåd. Lades till handlingarne. 3:dje momentet, om befrielse från stämpladt papper för fullmakter åtfolkskole-lärare. Bifölls. Yttranderne i afseende å 7 § i Författnings-förslaget. l;a momentet, angående ansökningar och aktioner rörande skolor i allmänhet. Dervid lät Borgare-Ståndet bero. 2:a momentet, angående väckt förslag om befrielse för handtverks-, fabriksoch handels-föreningar från stämpladt papper vid rättegångar. Lades till handlingarne. Yttranderne i afseende å § 8 i Författnings-förslaget. Gillades. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden, nemligen: N:o 179, i anledning äf väckt motion om gratifikation åt Förste Landtmätaren Al bin för en af honom upprättad karta öfver Jemtland. Godkändes. N:o ISO, i anledning af väckt motion om bildande af en pensions-anstalt för Sveriges handelsflottas Skeppare, Styrmän och Sjöfolk. Återremitterades; och N:o 187, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 87, i fråga om aflöningen för Presidenterne i vissa af rikets Kollegier. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogns ånyo följande Banko-Utskottets Utlåtanden, nemligen: N:o 44, Memorial, i anledning af erhållen återremiss af Memorialet Klo 37. Lades till handlingarne. N;o 45, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 41. Vid yttrandet i afseende å Utskottets framställningar i l:a och 2:a punkterne lät Siandet bero; och i öfrigt godkändes Utlåtandet. B N:o 46, Memorial, f anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlatandet N:o 4— Lades till handlingarne; samt _ N:o 47, Memorial, i anledning af Rikets Ständers beslut öfver Utlåtandet N:o 43. Bifölls. Från Jlederv. Bonde-Ståndet. S. D.
Revisorerne, som bland verifikationerna icke kunnat igenfinna några qvittenser från Inrättningar, hvilka denna förmån tillkommit, och ej heller inhemtat, huru mycket krut, som på sådant sätt blifvit disponeradt, anse erforderligt, att för framtiden upprättas arne särskilda Sammandrag, upptagande, det ena, det för Kronans behof utlemnade qvantum krut, och det andra, hvad åtskilliga Verk och Inrättningar utan betalning erhållit, uti hvilket sistnämnde Sammandrag jemväl borde intagas uppgift å hvilka dessa Verk varit samt verificerad redogörelse för det erhållna krutet. §. 5. Kronans behållning af krut vid i84i års slut utgjorde: vid Husby kloster 2,22r, 26 Centner. Torsebo 1,881,24. >■*• „ Fliseryd * 1,643, 10. „ samt uti Artilleriet och Flottans förråder 31,264, 18. „ Summa 37,810, i3. §. €». Den af sist församlade Revisorer omnämnde fordran i aflidne Tygvaktaren Bergstedts Sterbhus, 162 R:dr 4° sk. 2 rst., har, ull följd af Kongl. Krigs-Kollegii beslut den 16 December 1841» blifvit i laga ordning afskrifven. §. 7. 1841 års Hufvudbok utbalanserar följande tillgångar, nemligen Kontant med attest styrkt behållning, i Rikets Ständers Bank. ... 1494°*" 2' ** „ Kongl. Krigs-Kollegii kassa . 500: 1491901: 2. 5v Innestående stats-anslag 31,714: 36. — Diverse fordringar och förskotter .. 105,934: 46 2. Summa 287,550:36. 7* — 149 — I afseende på denna Afdelnings bland sislberörde fordringar inbegripna balanser förekomma; a')