Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och likväl är det antagande, domaren således här gör, af största betydelse fbr den tilltalade — i ty att lagen gör en himmelsvid skilnad p&amp; det straffbara i att olofligen begagna annans egendom och att tillegna sig densamma. Eller fbr att slutligen välja ett exempel, som ligger närmare det här ifrågavarande fallet: Om en kassafbrvaltare fbrsnillar vissa influtna belopp och tillika .underlåter att uppfbra dessa poster i räkenskapsböckerna eller om han uppför poster till mindre be * lopp än de verkligen influtna, månne hans fbrnekande af sin brottsliga afeigt med denna oriktiga bokfbring skulle vinna tilltro inför domstol? Han kan ju hafva giort det af glömska Men skall icke det märkvärdiga sammanträffandet af en sådan glömska med det faktum att just denna underlåtenhet visar sig specielt egnad att förekomma upptäckten af hans försnillning, te sig såsom allt for egendomligt för att komma under kategorien af ett rent till * Mligt sammanträffande af omständigheter. Vi tro, att mångfaldiga exempel på fall skulle kunna uppletas, der en sådan underlåtenhet, just derför att den så osökt kunnat förklaras ur tillvaron af ett uppsåt hos den misstänkte, också tillräknats ett så * dant uppsåt. Vid bedömandet huruvida den antydda slutsatsen om uppsåtets förefintlighet i detta fall varit berättigad, bör man erinra sig, att af häradsrättens utslag framgår, att den första oriktiga anteckningen gjorts i sjelfva vigselboken således efter all Bannolikhet i nästan omedelbart tidssammanhang med att presten uppmärksamgjorts på den begångna felaktigheten vid vigseln. Olika åsigter kunna emellertid tvifvelsutan göra sig gällande rid bedömandet af dylika företeelser. Och vanligen äro omständigheter tillfinnandes, som, allteftersom de stödja eller rubba misstanken, leda till ett strängare eller mildare bedömande. Vi hafva blott med dessa exempel velat framhålla att uppsåtet alltid, der det egna erkännandet icke kommer till, är en sak som undan * drager sig den direkta bevisningen. Men — v!
Bland de många rösterna har allenast en enda här höjt sig för det närvarande systemets fixerande för framtiden genom anslagets uppförande på 8:de Hufvudtiteln, nemligen den insigtsfulle och aktade mans, hvilken vid omförmälda riksdag kraftigt bidrog 240 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 119. till dess genomförande. Jag befarar att han icke skulle stå qvar vid denna sin mening, o?n han varit i tillfälle att, i likhet med pluraliteten af Ståndets medlemmar, på närmare håll se frukterna och erfara svårigheterna vid systemets genomförande i det verkliga lifvet. Emellertid har denna röst i dessa dagar vunnit ett kraftigt understöd genom Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående anslag till folkundervisningens befrämjande, enär Kongl. Maj:t, i alla hufvudsakligaste delar föreslår ett fortgående på den vid 1856—1858 årens riksdag påbegynta banan. Jag anhåller derföre att få i frågan uttala mig, innan den kommer under Utskottets handläggning. I dessa vilkor föreslår nu Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition 3:ne förändringar, nemligen l:o att understöd icke skall göras beroende af den tid, då åtgärden till folkskoleväsendets förbättring vidtagits, utan bestämmas med hänseende till vidden af uppoffringar. 2:o att för erhållande af understöd må erfordras, att kommun tillförene tillskjutit ett belopp motsvarande folkskole-afgiften, 3:o att gränsen för folkskolelärare-lön må blifva 500 R:dr i stället för hittills bestämda 400 R:dr. Dessa förändringar må nu vara förbättringar eller icke — derom vågar jag icke utlåta mig. — De föranleda ett vacklande i lagstiftningen, som icke kan vara rådligt, så länge så många röster uttala sig emot hela systemet.
Elfte Häftet STOCKHOLM, Tryckta hos Johan Hörberg, i83o. •siv ; it'? *: <11 ■ .una .. - • . • ii'} i!“■ jji xyr* ' ■. ;.nt;I ■; . ■’ ■ '■ ' ■ Måndagen den 2 Februarii 1829. Plenum klockan | till 12 Förmiddagen. Upplästes en frän Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken till undertecknad RiddarhusSecreterare aflåten skrifvelse af denna dag, deruti Hans Excellence tillkännagifva sig vara hindrad, att vid Ridderskapets och Adelns sammanträde i dag sig infinna; i anledning hvaraf Grefve Brahe, Magnus, såsom alsta Grefven, tog klubban. Herr Grefven och Ordföranden tilIkännagaf, alt Deras Majestäter Konungen och Drottningen samt Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och Prinsessan Sophia Albertina täckts utsätta klockan half lill Ett i eftermiddag, till emottagande af underdånige lyckönskningar, i anledning af Hennes Kongl. Höghet KronPrinsessans lyckliga nedkomst, och Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens, Hertigens af Östergöthland Döpelseact; och hemställde Herr Grefven och Ordföranden, om icke Ridderskapet och 4 Den a Februari i. Adeln behagade efter Ceremoniens slut vid Kongl. Slottet åtskiljas. Bifölls. Sedan Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter blifvit samlade, samtde2:ne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, afgick Herr Grefven och Ordföranden med Ridderskapet och Adeln klockan en qvart till Ett eftermiddagen till Kongl. Slottet. Efter Ceremoniens slut åtskiljdes Höglofl. Ridderskapet och Adeln, vid nedgången från Kongl. Slottet, klockan en qvart till Två eftermiddagen. In fidem ProtocoIIi, O. J. Lagerheim. Tisdagen den 3 Februarii 182g. Plenum klockan io Förmiddagen.
Och, da från StatsUtskottet förut inkomna partiella förslag varit för särskilda 8° Den 2 Juli. e. m. tjensteman gynnande, ökades mitt koppatt samma ande skulle der på det hela vara rådande. IVIen jag har förmärkt, vid detta sorn mycket annat, att på enahanda grund ej alltid följer samma resultat. Väl lemnar StäsUtskottets förslag det hopp för Embetsman , att en mera gynnande Lönreglering i framtiden kan förväntas. Dettå är väl en tröst för deri, söm ännu vid medelåldern kati hafva hopp att upplefva den förhoppningsfulla tiden och imeilertid' har något annat än tjernsten att påräkna till sin bergning; ,men för den, som redan åldrats i tjensten, samt ej äger något annat än den för sitt och de sinas underhåll, är detta hopp icke födande och än mindre Uppmuntrande. Det förslag, StatsUtskottet uppgifvit till Lönförbättring för det närvarande, är så otillräckligt,att det vid första ögonkastet skönjes, och den beiäknade förhojningsprocenten är mindre rättvis. Att alla löner skola i samma förhållande förbättras, är det naturliga; ty annars blir följden den, att deh högre betjeningen inom etfc Verk, som jemte lönen innehar sportlarj hvilkas sammanslagna belopp relativt ej blir så obetydligt,skall alldeles icke söka lediga platser i de högre ansvarsfullare och ' / Beri. 2 Juli e. riik Och mödosammare tjenstegradétnä * för alt ernå den högst obetydliga tillökningen i lönen, den han förut kan flerdubbelt vinna genom andra lo (liga utvägar, men som frångå honom i samma stund, lian blir befordrad till Ledamot. Menskliga äregirigheten kan vara stor; men den bar än icke så rotat sig, att man för den och Statens tjenst alltid uppoffrar enskilda fördelar.
N:o 1867- Herr Zcenkelt, Fullmägkig, Friherre wacktmeister, Lines Lric, Kammarjunkare. Justerades följande twänne Utdrag af Protocollet, hället i Högloft. RidderffapetS och Adelns klenum d. lo October 1809. S. O. Biföll Högloft. Riddcrskapet och Adeln, att säsom förutgående wilker för grunderna till ben allmänna BewillningcnS fördelning (öfwer hwilka grunder och fördelning Bewillnings« Utskottet skall inkomma med Förslag sedan Bewillningens belopp blifwit af Riksens Ständer bestämdt) nu antaga, att htvarje Swensk Jnwänare kommer att antingen i ett wi^t progressivt förhällande för behällen inkomst, eller genom serskild för Person, Egendom, Näring, Embete, SMa m. m., medelst en sä kallad Minimi - afgift, utgöra 4102 Den 12 October. utgöra den Bcwillning, som ä honom, efter ettdera af beha Taxeringssäkt, högst belöper; mc» att Bewillnings - Utskottets Fö ff.'g, i afseende pä sjclfwa tillämpningen, säsom Marian - och Minimi - afgiftcrnas gra, deringar, Csrscters-afgift, wista personers fritagande m. m-, mä i anledning af bertold gjorda anmärkningar, till Utskottets widare handläggning äterförwisas; och skulle de öfrige Respectivc Ständen genom Utdrag af Protocollet derom wänligen underrättas. Ot supra. S. O. Sedan Högloft.
Uti den 6 dennes afgifvet yttrande öfver Herr Borgmästaren Holms Memorial, har Utskottet tillstyrkt Riksens Högloft. Ständer, att förnya deras förut gjorda anhållan om en närmare reglering af omförmäldte år 1798 grund. lagda Den 2 9 Maj. 52 1 lagda Pensions stat; och Utsköttet får, med anledning af Herr Königs motion, hemställa, att Riksens Höglofl. Ständer jemväl måtte frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t, i sammanhang med berörde reglering, täcktes låta vidtaga den åtgärd, sorn finnes nödig till beredande af en sådan Pensions-Cassa-Inrättning för \ ° Civil-Staterna, som för Arméen, enligt Kongl. Rörordningen af den lo Januari 1757, är fastställd. Hvilket dock vördsamt underställes Riksens Höglofl, Ständers bepröfvande. Stockholm den 26 Maj 18x5. På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestoch Adelns Ledam. Ståndets Ledarn, vägnar ■ vägnar Carl de Géer. Gustaf Murray. På Vällofl. BorgarePå Hederv. BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam, vägnar vägnar C. F. Landberg< Jon Jonsson. C. Tunelius, Uppläst hos samtelig» Riks-StSnden den 2g Maj. Vördsamt Memorial. Genom Protocolls-Utdrag af den 24 sisth April, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln tili BancoUtskottets utlåtande behagat remittera ett af Hr P. G.
Affattas beslutet så, som här är föreslaget, så veta R. St:r sjelfva lika litet som någon annan, hurudan utgången verkligen blifver, hvilket synes mig vara origtigt. Jag hemställer således till R. o. Ad. om ej denna punkt borde återremitteras, på det att en utredning af berörde förhållanden måtte af StatsUtsk. vidtagas, innan Ständerna bestämma det svar till Konungen, hvilket här är i fråga. Hr von Troil: Stånd återremitterat detta Betänk., får StatsUtsk. tillfälle att taga ärendet i förnyadt öfvervägande. Om derjemte ett prot.-utdr. från R. o. Ad. inkommer med en framställning i den syftning Hr von Hartmansdorff nu förordat, så skall del utan tvifvel blifva en kär pligt för Utsk., alt söka åstadkomma den önskade utredningen, hvilken naturligtvis kommer att öfverensstämma med den förteckning på hvarje läns räntepersedlar, som åtföljde K. M:s till de deputerade i länen aflåtne förslag, ehuru med iakttagande af den förändring, sorn blifver en följd af det beslut, som StatsUtsk., vid återremissernas besvarande, kommer att förelägga R. St:r. Det skall, såsom jag nämnde, blifva en kär pligt för Utsk. att efterkomma en sådan, af R. o. Ad. uttalad, önskan, men för min del kan jag icke finna, huru denna önskan kan lägga hiqder i vägen för Den 20 Maj e. m. 239 den framställning till K. M., som nu är föreslagen. Denna sednare fråga är, enl. mitt förmenande, fullkomligt oberoende af den förra, hvarföre jag för min del anhåller om bifall till denna punkt, under förklarande derjemte, alt StatsUtsk., såvida R. o. Ad. delar Hr von Hartmansdorffs åsigt om behöQigheten af den ifrågasatta utredningen, skall söka, så godt det förmår, en dylik önskan efterkomma. Hr von Hartmansdorff:
Men tänk uppå mig, då dig går väl, och gör barmhertighet med mig, att du Pharao ingifver, att han tager mig utaf detta huset; Ty jag är hemliga bortstulen utaf de Ebreers lande: Så hafver jag ock här intet gjort, att de mig insatt hafva. Då bakaren såg, att uttydningen var god, sade han till Joseph: Mig hafver ock drömt, att jag bar tre flätade korgar på mitt hufvud; Och i öfversta korgenom allahanda bakad mat till Pharaos behof; och foglarne åto af korgenom på mitt hufvud. Joseph svarade, och sade: Detta är uttydningen: Tre korgar äro tre dagar. Och efter tre dagar skall Pharao upphäfva ditt hufvud, och hänga dig i en galga; och foglarne skola äta ditt kött på dig. Och det hände tredje dagen, då begick Pharao sin årsdag, och han gjorde alla sina tjenare ena måltid: Och upphof den öfversta skänkens hufvud, och den öfversta bakarens, ibland sina tjenare; Och satte den öfversta skänken åter till sitt skänkeämbete, att han skulle få Pharao skänkekaret i handena; Men den öfversta bakaren lät han hänga; som Joseph hade uttydt honom. Men den öfverste skänken tänkte intet på Joseph, utan förgat honom. Och tu år derefter hade Pharao en dröm, såsom han hade ståndit vid älfvena, Och sett af älfvene uppstiga sju nöt skön och fet; och de gingo i goda bet. Sedan såg han annor sju nöt uppstiga af älfvene, vanskapeliga och magra; och gingo jemte de andra på strandene vid älfvena. Och de sju vanskapeliga och magra nöten åto upp de sju sköna och feta nöten. Då vaknade Pharao. Och han somnade åter, och åter drömde honom, och såg, att sju ax full och tjock växte på enom stjelk. Derefter såg han sju tunn förvissen ax uppgå. Och de sju magra axen uppslukte de sju stora och fulla axen. Då vaknade Pharao, och såg, att det var en dröm.
Herr Rosenblads}Bernhard} den 4 dennes på bordet lagde motioner: 1:0 att Bankens och dess Discont-Verks räkenskaper må blifva under-1 kastade Kammar-Rättens granskning, jemte de, i anledning deraf, denna dag afgifna yttranden; 2:0 angående' någre föreslagne stadganden, i afseende på ordningen för Banco-Discont-Verket och de för samma Verk hittills gällande reglementariska föreskrifter. Från Välloflige Bojig.ire-Stånoet. S. D. Biföll Borgare-Ståndet, att den af Stats-Utskottet, u i Memorial af den 6 dennes, föreslagna tillökade betjening vid Utskottet må tills vidare antagas, S. D. I anledning af Hogvard. Presle-Ståndets Protocolls-Utdrag den 1 dennes, med inbjudning till Med-Slånden. att deltaga, lika med PresleStåndet, uti Herr Biskopen m. m. Doctor Hedréns i berörde ProtocollsUtdrag intagna framställning om anmodan till Expedilions-Utskottet, att, så fort ske kail, inkomma med förslag till verkställighet af Utskottets Memorial N:o 422, angående tryckning af Bi hanget lill Riks-Ståndens Proto-i coll vid innevarande Riksdag, med hvad mera i samma framställning innefattas, förenade Borgare-Ståndet sig uti den af Pfesle-Ståndet beslutadei, remiss till Expedilions-Utskotlet af omförmäldc framställning. Troi. Uidr. cl. 7
Regementet hade nemligen förr mycken lätthet att värfva sitt manskap, så länge jägaren genom inträdet i krigstjenst förvärfvadc denna näringsfrihet, hvilken han numera, utan att tjena, redan förut eger; och sedan arbetslönerne öfver hela landet stigit till en förut ovanlig höjd, och hvilket särdeles inom provinsen Wermland skall vara fallet, egnar den arbetsföre sina krafter åt sådana, vare sig enskilda eller allmänna arbetsföretag, som till öfverflöd erbjudas, såväl inom provinsen, som i Norrige och Norrland, dit Wermlänningen talrikt uti andrar, heldre än att binda sig vid krigstjensten och bevista möten eller kommenderingar, hvarpå utkomsten för honom är ringa, i jemförelse med den förtjenst, han under tiden genom eget arbete kan sig förskaffa. — Det bl ifver alltså ndigt, att lönen för manskapet höjes till så stort belopp, att karlen kan hafva ungefär samma fördelar af tjenstgöringen vid Regementet, som att under motsvarande tid arbeta annorstädes. Manskapets nuvarande vilkor, utom värfningspenningarne och 5 Ridr 75 öre Rimt i inqvartering, som likväl endast tillkommer dem af manskapet, som genom prestbevis kunna intyga sig hafva stadig bostad, äro: för Korporal 36. — Rimt. » Vice Korporal 22: 50. » » Hornblåsare 21: — » » Jägare eller Spel i M 15: — » Lika med Regements-chefen, hemställer jag i underdånighet, dels att inqvarteringspenningarne för hvar och en måtte bestämmas till 5 Ridr riksmit, och dels att lönen måtte förhöjas: för Korporal till 70: — Rimt. , » Vice Korporal till 45: — » » Hornblåsare till 45: — » » Jägare eller Spel i M till ... 31: ■— i> samt att detta manskap dessutom för framtiden måtte bibehållas vid den redan förunnade förmånen af fritt underhåll under möten, samt rättigheten till marchepenningar i föreskrifven ordning. Tili uppmuntran och ersättning åt dem bland Jägarne, som äro
Om hon, enligt Konungs och Ständers sammanstämmande mening, ur sadan, men hennes idkande dock tills vidare medgifves, på det att ett hastigt afbrott ej måtte vålla ännu större skada, hvarföre skulle samhället tillåta sina' tjenare en handtering, som det, enligt Utskottets förslag i l:sta §:s 3:djé mom. icke medgifver på sin jord? Den jäfvighet, som, genom bränvinsbränning, karn uppkomma för domare och åklagare, kan äfven äga rum för andra civila embetsman, lill och med för militärer, om t. ex. upplopp, för bränvinels skull, inträffa, och mäste, med väpnad hand, kufväs. Är det en samvetsoch hederssak för prester att icke tillverka en vara, hvilken gör samhället så mycket ondt, och i längden måhända mera än yttre fiender, hvarföre skulle handteringens underlåtande icke vara en samvetsoch hederssak, äfven för' krigaren, hvilkens stånd företrädesvis anses för hederns, och hvilken framför andra skall göra de största uppoffringar för samhällets upprätthållande? Om Utskottet kunnat tillstyrka hvad jag anser alltför strängt, nemligen åläggandet för vissa embetsman, som hittills idkat bränvinsbränning, att dermed upphöra efter 5 års förlopp, hvarföre skulle det icke hafva kunnat förbjud® dem, som sjelfmant afstått från yrket, eller aldrig drifvit det, att hädanefter befatta sig dermed? 1 hänseende till dem, som redan göra det, torde samhället emellertid böra hafva det undseende, att dem tillåtes dermed för framtiden fortfara, i samma mon, sorn förut. De hafva då lika litet att beklaga sig öfver, som de tjenstemän, hvilka åläggas att framgent fortsätta den underlåtenhet alt vara bränvinsbrännare, hvilken de af egen drift påbörjat. Ännu mindre kunna de besvära sig, som med vilkor att ej tillika vara bränvinsbrännare, erhålla tjenst, befordran' eller förflyttning. Vilja de ej, med sådant förbehåll, emottaga någondera delen: så förblifva de orub?- baue i sin förra ställning.
(Springer ut.) Sjunde scenen. HERRN och FRUN, båda generade; Frun undviker att se mannen i ansiktet. FRUN. Kan jag hjälpa dig med något? HERRN. Nej, tack, jag är strax färdig! FRUN. Du har så många som hjälper dig ändå! HERRN. mellan sina händer.) Får jag se på dig! (Han vill ta hennes hufvud Nej, låt mig vara! FRUN (lösgör sig). ­ 64 ­ HERRN. Hvad är det? Du tror kanske jag... att jag är svartsjuk? HERRN. FRUN. ville inte tro det förut. Nu tror jag det, när du säger det, men jag Pa en sådan där skolunge! Å! HERRN. FRUN. Två valspråk PERSONERNA : HERMENS, bankdirektör. FRU HERMENS. WALTER, kamrer i faderns bank ADA. HANNA, Walters fästmö. ERNST BERGENHJELM, häradshöfding, Adas fästman. WILHELM THORIN, artist. FRIHERRINNAN LEJONSKJÖLD. KONSULINNAN HORNER. FRU LETSTRÖM. KAMMARRÅDINNAN KULL. deras barn. FÖRSTA AKTEN. Elegant salong hos Hermens. I fonden dörr till matsalen. Till vänster två fönster. Till höger närmast till de inre rummen. Spegelbord mellan fönsterna. fonden dörr till tamburen. Till höger närmast scenen dörr Visitdag hos fru Hermens. Friherrinnan Lejonskjöld, fru Letström, konsulinnan Horner, kammarrådinnan Kull och fru Hermens tillsammans i en grupp. Hanna orolig än hos den ena, än hos den andra. Ada och Ernst hvarandras lif. Bergenhjelm något afsides i ömt joller med armarna om KONSULINNAN HORNER. härifrån. Vi äter fyra, och klockan är redan tre kvart. Ajö, ajö! (Tar afsked.) FRU HERMENS. Tack för visiten! KONSULINNAN (till Ada och Ernst). på kinden och hviskar högt, i det hon leende ser på Ernst.) Din fästman stannar väl kvar till middagen?
Å inkommande varor, 8 §. tullas efter vissa procent af värdet, elsom, enligt Taxan, förtullas efter vissa ler för hvilka olika tull efter olika procent af värdet, eller för hvilka olivärde eger rum, bör godsegaren för ka tull efter olika värde eger rum, bör inkommande varor uppgifva deras pargodsegaren uppgifva inköpspriset, med fipris å lossnings-orten med beraktillägg af assurance, frakt och all liing af assurance, frakt och öfriga annan derå använd kostnad, intilldess omkostnader, men icke af tull och ande till lossnings-orten anländt, och dra afgifter vid införseln, och för utå utgående varor deras partipris i gående varor deras parti-pris i lastlastnings-orten. Godsegavens angifnings-orterij utan beräkning af tull nings-inlaga å inkommande sådane och andra afgifter vid utförseln. Godsvaror bör styrkas af factura och conegarens uppgift bör vara åtföljd af noissementäfvensom assurance-räkning, factura, assurance-räkning och condå försäkring tagen är. Vid saknad noissement; åliggande honom äfven af factura förhålles enligt 3i §. afSegatt sin uppgift edeligen fästa, då det lations-Ordningen; och bör, då placat - af Tullkammare-föreståndaren äskås; stämpel å sådane varor begagnas, å men, derest godsegaren sådant icke gitdenna stämpel antecknas, efter hvilket ter, skola Tullkammare-föreståndare, tullvärde varan blifvit förtullad, äfvensom vederbörande Fabrikseller Mom. i. Tullkammareeller liandtverks-Societeters ombud vara bePackhus-föreståndare vare berättigad rättigade att, emot det uppgifna väratt en inkommen, efter värde tullbar det, med tillägg af i o procent, varan vara, hel och hållen, så vidt den är af hel och hållen, så vidt den är af samsamma beskaffenhet, emot det uppgifma beskaffenhet och värde, inlösa; na värdet, med tillägg afl o procent, hvarefter tull, enligt Taxan, beräknas inlösa.
Om tidens inträffade omständigheter nu mern, till någon del, besannat, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag redan år 1814 framlade taflan af den Penningebrist, som skulle inträffa, i naturlig påföljd af de Pinanceprinciper, hvilka vid 1812 års Riksdag voro antagne; om närvarande förlägenhet bevisar, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag vid 1S15 års Riksdag talade emot den Capitalisterne förunnade fördel, att för 3 ProcentsSedlar deras Penningar insätta; samt visar , att man verkeligen gjort bättre, derest man antagit det Förslag jag då afgaf, till 3 ProcentsSed - Den 17 Märthy f. m. lames tidiga, men successiva infriande, än att afbida deras fall , i hela sin tygnd; så torde också, tilläfventyrs, icke heller allt afseende bura nekas af hvad jag nu haft äran anföra. Jag anhåller ödmjukast om Ålerremiss af Betänkandet; samt att Utskottet må tillhöra, att öfver det Förslag jag här uppgifvit, sig utlåta. Herr Grefven och DandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum korame klockan fern i eftermiddag att fortsättas Herr Flach, Carl Fredric, uppläste föl-' j mde :
Sedan, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers derom gjorda anhållan, Kongl. Maj:t anbefallt Kammar-kollegium att inkomma med utredning, huruvida, genom den lönereglering, som egde rum vid 1856—1858 årens riksdag, då Notarierne hos Kollegium tillädes kontant lön af 2,200 R:dr R:mt, hvaremot Kollegii expeditionslösen, deraf de förut haft del, till Statsverket indrogs, bemälde Notarier kommit i åtnjutande af sådan förbättring i aflöningen, som kunde antagas hafva varit för dem, i förhållande till deras vederlikar inom andra embetsverk, afsedd, hade, på sätt af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll öfver Finans-ärenden inhemtas, Kammarkollegium, uti underdånig skrifvelse, jemte tillkännagifvande att lönerna, beräknade i Bih. till R. St. Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 21 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 53. medeltal för de tio sistförflutna åren, enligt gamla staten, skulle för de två äldste Notarierne med endast 107: 28. och för de yngre Notarierne med 161: 84. understigit den lön, som genom sednaste reglering blifvit Notarierne tillagd, vidare anfört, dels att, enligt Kammar-kollegii åsigt, lönerna vid Notarietjensterna i Kollegium före 1856—1858 årens reglering icke varit större, än att de under dåvarande pilsförhållanden motsvarat hvad deras innehafvare skäligen bort åtnjuta, och dels att bemälde tjenstemäns tid och arbete, i anseende till målens vidlyftigare och mera invecklade beskaffenhet samt i sednare tid ökade antal, mera toges i anspråk, än motsvarande tjenstemäns inom andra verk; och har i följd häraf Kongl. Maj:t nu, i enlighet med hvad Kammar-kollegium hemställt, föreslagit att löneförhöjningar måtte beviljas för de trenne äldre Notarierne i Kollegium å 800