Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror visserligen icke att han behöfde göra någon ursäkt hos Ståndet för det att han för 3:dje gången begärde ordet, ty jag är öfvertygad derom, att della Stånd, tvertom håller honom räkning derför, alt han, såsom Bankofullmäktig, ensam bland Full mäktige af della Stånd, behagat med sin uplysning och erfarenhet gå R. o. Ad. tillhanda. Den fråga, som nu här är under öfverläggning, innefattar hufvudsakligen 2:ne afdelmr, nemi. frågan om myntvärdets uprättlvållande, och den om lånerörelsens underlättande. I afsennde på den första delen, så har ett tillägg i nu gällande Bankoreglemente blifvit af Utsk. föreslaget, hvarigenom indragning på lånerörelsen skulle vidtaga, i fall man hade anledn. att befara silfver uttagning i anledn. af sedelstockens ökning utöfver normala förhållandet: det är redan af flere talare anmärkt, huru obestämdt och omöjligt del är alt, på grund af denna mening fatta ett säkert omdöme, och det är visserligen icke efter hvad jag tror, full7 II. 8 114 Den 21 Maj. komligt riktigt hvad Gr. Liljencrantz yttrat, alt en ökad sedelstock ovillkorligen skall för Banken medföra fara för silfveruttagning. Sådant härleder sig efter min förmening från de källor som ökat denna sedelstock; men om icke Banken sjelf utvidgar sin lånerörelse, så kunna ej heller några andra åtgärder lynga på densamma, enär ingen enda sedel kan från Banken nlgifvas, med mindre han derföre erhåller valuta. Utvidgar icke Banken sjelf sin rörelse, icke minska andras operationer dess säkerhet. Hvad åter angår frågan om lånerörelsen, så finnér man, vid jemförelse mellan det gamla och nu föreslagna stadgandet, skillnaden egentligen bestå deruti, att enl. det förra, äro alla låntagare nära nog satta i lika kategori, då deremot efter det senare, man synes vilja bereda fördelar åt dem, som tilläfventyrs deraf kunna vara minst i behof.
Försäkring kan tagas: för egen räkning; för annans räkning, och då med eiler utan uppgift af den, för hvars räkning försäkringen slutes; samt utan tillkännagifvande om försäkring tages för egen eller annans räkning (»för vederbörandes räkning» eller dylikt). § 197. Försäkring för annans räkning kan tagas med eller utan uppdrag af den, för hvilken den slutes. Sker det utan uppdrag, vare den, som försäkringen afsluter, skyldig att denna omständighet för försäkringsgifvaren tillkännagifva. Underlåter han det; då är, ehvad den, för hvars räkning försäkringen sluten är, densamma godkänner eller icke, försäkringen ogiltig och försäkringsgifvaren lika väl berättigad att premien behålla. 100 § 198. Det försäkrade föremålets fulla värde är dess försäkringsvärde; den summa, hvartill det blifvit försäkradt, är försäkringssumman. Ofverstiger försäkringssumman försäkringsvärdet, är försäkringen af öfverskottet utan laglig giltighet. Understiger försäkringssumman försäkringsvärdet, då betalar, vid skedd skada, försäkringsgifvaren endast så stor del af skada och kostnader, som svarar emot försäkringssummans förhållande till försäkringsvärdet. § 199. Har samma föremål blifvit, i god tro, lör samma lära samtidigt försäkradt till belopp, hvilka sammanräknade öfverstiga försäkringsvärdet; då svara samtlige försäkringsgifvarne endast för försäkringsvärdet och hvardera i del förhållande, som den af honom tecknade försäkringssumma står till samtliga försäkringssummornas belopp. Försäkringar, innehållna i en och samma police eller afslutua å en och samma dag, anses såsom samtidiga. § 200. Ar ett och samma föremål genom flera, icke samtidiga, försäkringar försäkradt för samma fara och för samma tid; då gäller en sednare försäkring endast för så stor del af försäkringsvärdet, som icke genom en tidigare försäkring blifvit betäckt. § 201.
Till Stats-Utskoltet remitterades följande motioner: Herr Lundbergs, N:o 158, angående anslag till hamnen vid staden Falkenberg; Herr Berglunds, N:o 164, angående arfvode åt vid Allmänna Garnisonssjukhuset i Stockholm anställd prestman; Herr. Berglunds, N:o 166, angående understöd till Lovisa och Hedvig Ekenmark; Herr Berglunds, N:o 167, angående anslag till hamnanläggning vid Trosa; Herr Bäckströms, N:o 169, angående ytterligare anslag till Institutet för döfstumma och blinda; Herr Bäckströms, N:o 170, angående anslag för anläggning af en hamnbrygga vid Norrtelje; Herr Bäckströms, N:o 171, angående anslag för en kanal, i ändamål att åvägabringa segelled innanför Rådmansö emellan Norrtelje-viken och FurusundsIj eiden; Herr Bäckströms, N:o 172, angående pension på Allmänna Indragningsstaten åt Lektor Ekendahls enka och barn; Herr Brincks, N:o 173, angående inlösen för statens räkning ifrån Skeppsbyggmästaren Weilbachs sterbhus af åtskilliga konstruktions-ritningar; Herr Brincks, N:o 174, angående förhöjning i löner dels åt Professorerne vid härvarande Carolinska Medico-chirurgiska Institut, dels åtskilliga tjenstemän vid Wetenskaps-akademien; Herr Heljestrands, N:o 175, angående löne-anslag till Eskilstuna elementarskolas lärare; Herr Ekelunds, N:o 178, angående föreskrifter, i afseende på reglementet för Riksgälds-kontoret; Herr Trägårdhs, N:o 180, derom, att bland de stats-jernbanor, hvilka under innevarande Riksmöte komma att beslutas, jemväl måtte upptagas en bana från Ystad, att å den punkt emellan Getinge och Remmarlöf, som dertill linnes tjenligast, sammanstöta med Malmö-Jönköpings-banan, samt att Rikets Ständer måtte anvisa medel till denna sammanbindnings-bana; Prot.-Utdrag den 4 December 1856.
Departemenls-chefen meddelat, hade, på grund af uppgjorda förslag, följande anslagssummor blifvit af vederbörande begärda, att under nästa stalsregleringsperiod utgå : vid Carlskrona station 242.450 R:dr, , Stockholms dito 196,800 „ „ Göteborgs depot 95,434 , samt dessutom för en vågbrvtare och till hamnens vid nämnda depot iståndssättande, likasom vid föregående slalsregleringar, en summa af 100,000 Ridr; dock hade, vid anmälan af dessa förslag, Förvaltningen af Sjöärendena upplyst: att bland de uppgifna behofven förekomme dels mindre arbeten, hvilka Förvaltningen ansett kunna af ordinarie statsmedel bekostas, dels ock byggnader och inrättningar, hvilkas behöflighet måste mer eller mindre blifva beroende af sjökrigsmaterielens förändrade beskaffenhet, hvarefter de vid stationerna erforderliga inrättningar, verkstäder m. m. mäste lämpas; samt ali innan, enligt Sjöförsvars-komitéens hemställan, en detaljerad plan för varfvens och dervarande inrättningars ordnande efter de genom sjökrigsmaterielens förändrade beskaffenhet framkallade nya förhållanden, äfvensom för denna maleriels anskaffning och underhållande, hunnit af sakkunnige personer uppgöras, några större arbeten vid varfven icke borde, enligt Förvaltningens tanke, företagas; hemställande likväl Förvaltningen, all, då angeläget vore, att, äfven under nästa statsregleringsperiod, medel funnes att tillgå, för att i tidsenligt skick försätta stationernas varf och dervarande inrättningar samt till uppförande af angelägna byggnader derstädes, den af E. K. Majit nu föreslagna summa mätte för sådant ändamål al Rikets Ständer äskas. Ehuru det visserligen icke varit för Rikets Ständer möjligt att tillförlitligt bedöma hvilka byggnadsarbeten och anskaffningar, som egentligen böra med nu äskade anslagssumma bekostas; så, enär uti E. K.
\vV ■ • > statsverkets samt dertill börande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte de, i anledning af samma berättelse, till Kongl. Maj:t afgifna nnderdaniga utlatanden. „ biv .£> .tiil nalatia ,39 .RM .10—00 « Vt\io\\oA-*\v<'A f\jKi«Wij\»-i'«sW*t-v.K OOP. TnS .89-30 Bevisions-berättelsen. Utl&tandens. ,.17 Rit Afkortningar å statsverkets inkomster, Bil. litt. C. vid ...*.T.f .. .w.?. sid. 5. Aflöning, Krigs-kollegii, » 66—67. 303—305. Afvittrivgar i åtskilliga län » 166—169. Tabellen vid a 169. Akademiens för de fria konsterna räkenskaper ...r.„... » 194. — Krigsdito » 78—79. 305—306. — Krigsvetenskapsdito » 63. — Landtbruksdito » 159—1,61. 320—321. — Lunds dito » 210—211. 336—337. — Musikaliska dito » 194—195. ,| 335. — Svenska dito » 191. — Upsala '.dito » / 208—210. — Vetenskapsdito » 188—190. y.; -.m> - — Vitterhetshistorieoch antiqvitetsdito » 191—193. 333—334. Aktoratsråkning, Kammar-rättens » 175—177. Allmänna barnbördshuset » 49, 204—205. Allmänna barnhuset » 205—208. Allmänna bevillningen, om uppbörden deraf. Reservationen » 273—278. Allmänna enkeoch pupillfonden. Civilstatens pensionsinrättnings, •„
St. meddelade, i öfrigt upplyst, att Lägenheten Pihludden, hvarvid tomtplatsen, med afdrag af åbyggnaderna, utgör 12 kappland mycket bergbunden mark, år i8o5, i följd af förändrade Tullbevaknings-anstalter och Tullhus-anläggningar, genom byte emot den till Carlbergs Kungsgård förut hörande så kallade Hundgården, lagd till samma Kungsgård och 1806 med befintlige Bihang t. B. S;s Prot. iQ:de Sami. 50 394 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. N:o 166- åbyggnader utarrenderad, på 3o år, emot årlig afgift af o5 R:dr 24 sk. samt skyldighet för Arrendatorn alt, utan ersättning för förbättringar eller nybyggnader, vid arrendetidens utgång, Lägenheten afträda. Då det vid Pihludden anlagda Stilgjuteri för närvarande är ded, enda, som i Hufvudstaden finnes att tillgå, samt dess utvidgande, såsom för härvarande Boktryckerier af vigt, icke bör sakna uppmuntran; så, enär härtill äfven kommer, att denna Lägenhet dels icke af ålder tillhört Carlbergs Kungsgård, utan tillfallit Kungsgården, genom utbytet af en derunder lydande till allmänt föremål nu mera begagnad Lägenhet, dels ock, i anseende till dess mycket bergbundna mark, icke kan, förutan hyran af byggnaderne, gifva någon afkastning, hafva R. St. trott ifrågavarande Lägenhet kunna, utan afsaknad för Staten, merberörde Kungsgård frånskiljas, så framt Kronan om den årliga inkomst, som deraf nu upphemtas, varder förvissad. R. St. samtycka derföre i underdånighet, att, så vida ÖfverDirecteuren Norstedt erlägger till Kronan, såsom Skatte-lösaskilling för Lägenheten Pihludden, beloppet af 1 o års arrende, efter nu gällande Contract, med 655 R:dr Bancosediar, och derjemte försäkrar Kronan att i alla tider uppbära en årlig ränta eller afgift för Lägenheten af 65 R:dr 24 sk. B:co, full egandeoch dispositionsrätt deröfver för everldeliga tider må till Norstedt och hans rätts innehafvare öfverlåtas.
I England och Amerika råder den oinskränktaste trosfrihet, med fullkomlig jemnlikhet i det sednare landet, äfven i medborgerliga rättigheter, för alla trosbekännelser. Likaledes i Frankrike och Belgien. I Norrige lemnar den af Konungen i Juni 1845 sanctionerade s. k. dissenter-lagen frihet att öfvergå och bekänna sig till hvarje christen troslära, med bibehållande af sina vä - Den 23 December f. m. 399 sentliga medborgerliga rättigheter. I Preussen har Konungen genom sitt patent och tolerans-edikt af d. 30 Mars innevar. är, stadgat, att öfvergång ifrån en christlig confession till en annan står öppen, och ej medför andra följder än dem, som äro beroende af sjelfva bekännelsen, såsom för prester och skollärare, så att naturligtvis ej de ibland dessa, som öfvergått lill annan lära kunna fortfara med sitt lärarekall uti den förra. I Danmark blef resultatet af det s. k. Rocskilds-konventet d. 14 Oclober 1846 vid Seelands prestmöte, att med 43 röster emot 1, beslutades ingå till regeringen med anhållan om revision af kyrkolagen och om borttagandet af civile straff i religion smål-, slutligen, i sjelfva Päfvestaten, och i den katholska christenhetens hufvudstad, belägges öfvergängen ifrån katholicismen till hvilken annan lära som helst med intet straff. Efter hvad jag anfört, återstår mig ännu att bemöta de inkast som måhända komma att göras till försvar för de i Sverige, emot religions förändring gällande strafflagar, och att lugna de farhågor som möjligen kunna hysas för följderna af en mildring deruti. Vår kyrkolag, som redan åberopar de hårda straffen för affall från lutherska läran, daterar sig från 1686, eller blott några månader sednare än Ludvig XIV:s verldsbekanta återkallelse af Nantésiska ediktet (d. 22 Oct. 1685) hvarigenom till Frankrikes omätliga skada 700,000 af dess bästa, idogaste medborgare, för sin tro, nödgades lemna dess landamären.
» Choclait » (Cliocolat au lait). Högsta närande födoämne i fast form. Hygienisk, absolut bakteriefri. För barn och svaga personer. Liten volum, starkt näringsämne. För sportmän, militärer etc. Fran Amedée Kohler &amp; fils, H. M. Drottningens hofievcrantörer, chokladfabrik i L a u - sanne. Begär » Choclait till ätning * (' finnes äfven till kokning) i bättre Speceriaffärer, Konditorier s a m t hos Herrar P e r c y I. Hygienisk ansiktsfcenandling * med ånga och massage. (Behandling och borttagning af finnar, fräknar, pormaskar, frost, rodnad, rynkor, generande hårväxt m. m) Pedicure. (Behandling af frostskador, inväxta naglar, liktornar m. m.) Manicnre. (Handens och naglarnes skötsel och försköning.) Dagny Fredrika Bremer om odödligheten. Ur el1 brer till hennes 1h.m och v h, Prosten B6klin. @ et bref, soni har meddelas, ar odateradt, men ar antagligen skrifvet i Norge 1836. Brcfskrifvaren kommer, nu som s i ofta förr, till vännen med tankar, som tränga sig p3 Iicnne, som vilja reda sig och bli klara, nien ej förmå det på cgen hand. Det galler ingenting mindre an fragan om menniskoandens eviga fortvaro. Vännens isigter i ämnet har hon i in5nga punkter funnit tröstrika, men i dem hafva dock alltid funnits nagot, som statt Iicnne emot, franist d e antaganden, hvilka skulle innebära, att Gud kunde ha högre ocli lägre, battrc och sainre idbcr.
I fråga om införseltullen å Porcelainej hvit t j gulaktigt och omåladt, hade Utskottet, uti Betänkandet N:o 29 föreslagit en gemensam införseltull af 3 sk, skålpundet för så väl fat och tallrickar som andre piecer. Vid närmare eftersinnande och tagen kännedom om beskaffenheten af det skydd, inrikes fabricationen af denna vara påkallar, som är, att det så benämnda Terringodset, hvarmed förstås i synnerhet kupige piecer i allmänhet, måste bibehållas vid en högre införseltull, för att kunna täfla med utlänningen, har jag funnit, att, å ena sidan, afseende härå bör fästas, men också å den andra, att icke förbises bör de svårigheter, som möta vid tillämpningen uti gränsens uppdragande emellan hvad som vid förtullningen bör räknas till fat och tallrickar eller andra piecer. I följd häraf har jag vid återremissens besvarande ansett böra föreslås både annan tullbestämmelse och redaction, så att det såkallade Tallrick-godset, hvarmed förstås fat och tallrickar i allmänhet, kunde erhålla en annan definition, till förekommande för framtiden, bland annat, af den orimlighet, som nu existerar, att t. ex., af fat med låck, det förra förtullas olika mot det senare, och således måste hvar för sig vägas, och har jag således tillstyrkt följaude af p!uraliteten inom Utskottet ogillade nya redaction och tullbestäm<nelse; Porcel/aiae: Oäkta, Steneller Fayence: hvitt, gulaktigt eller omåladt: Till värde 6 sk, Tallrickar och fat af alla slag med eller utan låck , . 1 Skålrpd a sk. tull — *— 12 — Carotter med eller utan låck, Spilkummar, Naltcommoder och Tvättkannor , 1 Skålrpd 4 sk. tulk Hör till Bevillningi-Utskottets Utlåtande N.-o 4$- )5 Till värde 18 sk. Alla andra piecer i Skålp:J 6 sk. tull.
Med resande Gesäll, som tigger, förfare ortens Myndigheter i öfrigt, enligt gällande Författningar mot tiggeri. 17:0. Blifver Gesäll för andra gången beträdd med tiggeri, då fråntages honom - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vt skol tens BetänkandeN.o 22. 9 norn vandringsboken af vederbörande Myndighet i stad och pä landet, och behandlas han derefter såsom lösdrifvare. i8;o. Alla i vandringsboken tecknade intyg böra, för att anses giltiga, vara egenhändigt underskrifna och alla Embets-myndigheters bekräftas med Embetets sigill (svartstämpel). De i dylika betyg förekommande numertal gälla endast, då de utskrifvas med bokstafvera I9:o Förfalskningar i vandringsbok straffas, enligt allmän Lag, såsom annat förfalskningsbrott. 20:0. Vill Gesäll, efter återkomsten lill den stad, der han sin vandringsbok uttagit, återbekomma de vid samma tillfälle aflemnade betyg, vare det honom icke förvägradt, sedan betygen blifvit öfyerkorssade och i vandringsboken antecknats, alt han dem återfått. 21:0. Blifver vandringsbok så fullskrifven, alt endast sista sidan återstår, ege •innehafvare^ att anmäla sig om utbekommande af en ny, hos närmaste Magistrat, som å den gamla bokens sista sida intyge , att ny bok blifvit utfärdad, och å den nyås första oskrifna eller otryckta sida , att boken utgör fortsättning af en äldre, samt, i bägge, dagen, då förnyelsen egt rum. Den gamla boken annulleras medelst ett tvärstreck öfver hvarje sida. 22:0. Gesäll, som rest på sitt yike och vill blifva Mästare, bor vid ansökningen derom bifoga alla sine vandringsböcker^ och ege vederbörande att vid pröfning af skälen för ansökningen äfven fästa afseende på vandringsböckernas innehåll. Igenom hvad
Först glada sagor, teckningar ur skolen, Så en roman, som sluts vid kullerstolen, fortfarande innehar och i hvilken hon utfört sin största gärning. På grund af den erkända skicklighet, hvarmed fröken Casselli skött denna inflytelserika och ansvarsfulla befattning, hafva under årens lopp andra viktiga pedagogiska värf blifvit henne anförtrodda. Hedern att vara en af de båda första kvinnor, som fått säte och stämma i en kunglig svensk komité, tillföll henne sålunda 1885, då hon jämte fru Sophie Adlersparre invaldes i den samma år upprättade Flickskoleundervisningskomitén. I det verk, kalladt » Undersökning af Sveriges högre flickskolor », som framställer resultatet af komiténs arbete, hafva de båda kvinnliga komiterade gjort én betydande insats. För närvarande ledamot af utställningskomiténs undervisningsutskott, har fröken Casselli dessutom vid flere skolmöten varit medlem af skolmötesstyrelsen. Genom att framställa de yttre dragen af fröken Hilda Cassellis verksamhet i förening med de vördnadsoch tillgifvenhetsbevis hon rönt på sin högtidsdag hafva vi endast velat antyda hvad hon varit och är på uppfostrans och undervisningens område. Med den utförligare skildring af hennes lifsgärning, som ensam skulle kunna klargöra hela innebörden af denna, måste vi, med kännedom om fröken Cassellis stora anspråkslöshet, för denna gång låta anstå. " JTTin page, tjoarför står bu så ensam? Kom meb mig i ljuset fram! OTig lyster meb big att bansa! iEtbs nog blir! man alloarsam! " prinsessan unbranbe lybbes G l i orb, som bon fnappt förstob, IfTen öfoer sfogarnes toppar Stob månen, röb som blob. — Det nar prinsessan, s o m talte; Ejon Då fom en äbltng till slottet tog tionom meb till bans. Det låg som ett sfimmer af osfulb ITTeb fouungstig bållning ocb s f i d, 3 ögonens bjupa glans. ITteb fagra orb på sin tunga ©cb elb i sin bunfla blicf.
Grm har vidare förklarat, att de Hera serskilda resolutioner, som i denna fråga blifvit afgifna, varit föranledda af presternas ständigt upprepade försök att hvälfva byggnadsoch reparations-skyldigheten på församlingarne. Jag frågar då den ädle Grm, om del förslag till omförmålde § i berörda Cap. sorn af Grm blifvit framstålldt, är så beskaffadt alt icke det, likaväl som nuvande ordalydelse, deraf kan föranleda tvister? Kan Hr Grm påstå, att någon enda § finnes i hela lagen så skrifven, att icke den trätgirige kan deraf laga sig anledning all processa? Då är det något förmätet, att 530 Den 30 September. Iro sig genom en lagförklaring kunna undanrödja detta onda. Grin har vidare sagt, att det ord som influtit i den ifrågavar:de § i 26 Cap. B.D., nemi. ”bättra”, skulle hafva åstadkommit förvillelsen om rälla betydelsen af stadgandet. Jag medgifver, alt della ord ej linnes i 1681 års husesynsordning; men Hr Gr:n har sjelf uppläst ett äldre stadgande ur landslagen, der detta ord uttryckligen blifvit nämndi, ty det är der sammanfördt med ”bygga”. Der står nemi.: ”bygga och bättra”. Således hafva 1734 års lagstiftare icke såsom nytt insatt della ord, ulan endast begagnat de ordalag, som i förut gällande lagar voro begagnade; och att de så gjorde, tror jag var ganska rikligt och ändamålsenligt. Gr. Sparre: Den siste värde talaren har sagt, att Utskm icke voro berättigade, att på grund af de gjorda motionerna göra ett förslag i förevande ämne; hvarå jag först och främst försvara genom denna fråga: Om en motion är väckt derom att församlingarna skola befrias både från byggnadsoch underhållsskyldigheten af prestgärdsbyggnader; äro Gislen då berättigade att tillstyrka, det de skola befrias från underhållsskyldigheten men bibehållas vid byggnadsskyldighet? Det är delta som jag föreslår, då jag säger alt det endast är nybyggnad eller ombyggnad, som åligger socknen, och underhållsskyldigheten presten.
De olägenheter, man trott sig finna i nu gallande fölfattning om hemmansklyfning och jord-afsöndring, hafva mindre bestålt i sjelfva bestämmelserna uti författningen, än de hafva bestått i tillämpningen deraf. Det är nemi. stadgadt i nu gällande författning t. ex. i detta afseende: "Besutten kallas den åbo, som af sin hemmansdels afkastning i vanliga ar kan påräkna bergning och jemväl deraf utgöra de med hemmansdelen förenade utskylder; och thy erfordras till besuttenhet under benämning af heraman, alt till hemmansdel finnas så goda ägor af åker, äng och betesmark, att, med begagnande af tillgänglige odlingslägenhet, elt hushåll af minst tre arbetsföra personer må kunna af ägornas behållna afkastning unde: hållas; börande ängen och betesmarken ovillkorligt vara af den vidd och godhet, alt, roed tillhjelp af halmfodret från åkern och löftägt, en häst eller ett par dragoxar, 2 0 3 kor och 5 å 6 får eller getter deraf kunna vinteroch sommarfödas, allt efter hvarje orts särskilda beskaffenhet;” och det är ej någon brist eller otillräcklighet i detta stadgande, som egentligen orsakat behof af ändring i den - Den 3 Februari f. m. denna författning, utan det är bristen pä tillämpning oell verkställighet, sorn egentligen öfverklagas; och det är på nästan intet ställe hemmansklyfningen blifvit så inskränkt, alt den icke sträckt sig betydligt längre än bestämmelserna i författningen medgifva Rättelser härutinnan hafva också så väl comiterade som de samfällda Utskm afsett, och det är på denna grund, sorn de i 8 §:n gjort förslag om en sockennämnd, hvilken hädanefter skulle komma att bestämma minimum för hemmansklyfning, och derigenom har man trott sig kunna komma till det ändamål, att vid alla tillfällen en så beskaffad undersökning, som afses, skulle komma att ske, och att således icke gerna klyfning hädanefter skulle komma alt äga rum till mindre hemmansdel, än att åbo der kan vara besutten.
Skulle någon, det ware sig pä Land eller i Stad, wilja nyttja särskilde pannor till afwerkning och klarning, sa beräknas likwä! allid bränwins afgisten, enligt förutnämnde Tariff, ester alla eller bägge pannorncs sammanräknade innehall; sä att till exempel, den som har en bränwinspanna pä etthundrade kannor och särskild klarpanna pa femtio kannor, ester Tariffen bör erlägga afgift såsom för en 15» kannors panna; dock mä distilleringepannor af 6 kannors rymd utan särskild afgift fä begagnas. Krogar hwarest bränwins minutering tillätes, laxeras utom hwad för Krögare i Allmänna Bewillnings Förordningen är föreslagit, till 5, lo, 15 och 20 R:d. alt efter deras mer eller mindre förmänliga läge, under hwilken förstnämnde afgift ingen krog fär tax-ras. Taxeringömännen ware likwäl icke förbundne, art i hwarje ort taxera de der befintlige krogar efter alla fyra graderne, sa wida icke nägra sä beskaffade finnas, att de till de högre clasterne skäligen hänföras kunna. Den som utan behörig anmälan till bränwinsbränning nyttjar eller i sitt förwar finnes hafwa Lränwinsbränningsredskap, eller gagnar större panna, än hwanill han sig angifwit, hwarwid Twä kannors öf - »546 Den 24 November - öfrvermäl dock ej mä såsom boon anses, har hwarje gäng förbrytelsen siker föcwerkac all redft.ipen u.d Hwad dertill hörer; och den som dertill o^rärnaa , i minut försäljer bränwin, gör sig derigenom förfallen kill Sexton R:d. Z2 si. böker, hwilka l ka » d sörbruten redffap, pä del sätt böra fördelas, t iwärredjedelar tillfalla angiswaren och en tredjedel f)ios utu8 i den Socken der förseelsen skett.