Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta innefattar, såsom sagdl är, ingenting positivt, och för min enskilda del är jag lika mycket emot att R. o. Ad. skulle i det ena eller andra fallet uttrycka något positivt. Om likväl R. o. Ad. skulle medgifva, att hegge frågorna, nemi. om val till så väl yngre som äldre kammaren, må åtskiljas, så får jag, i anledn. af Hr von Hartmansdorff^ upprepande af det skäl, som han i ett föregående plenum anfört för val dist cictvis till utseende af den yngre kammaren, erinra, att om icke några andra skäl finnas än farhågan, derföre att tidningarne skola obehörigen, antingen nedsätta eller upphöja de personer, söm kunde komma i fråga att väljas; så lär skälet helt och hållet komma att förfalla vid betraktande deraf, att val districtvis icke heller förhindra tidningarna alt begagna samma denigrationseller elevationsmetod, som blifvit förutsatt för den händelse att valen skedde öfver hela landet; vi skola nemi. icke glömma, att det finnes andra tidningar än hufvudstadens, och att landsortstidningarne utan tvifvel, i händelse man vill förutsätta livad jag hvarken vill eller har någon anledn. alt förutsätta, nemi. att tidningarne vilja blanda sig i riksdagsmannaval, skola kunna göra det med mycket större våda af deras inflytelse, likasom det är bestämdt lättare att organisera en sådan tidningsopinion inom landsorterna, än inom de s. k. stora tidningarna, hvilka både äro och måste vara mern sjelfständiga. Jag afstyrker således ifrågavar. förslag, så väl om det framställes i sin helhet, sådant det af Hr Landtm. Wifvi föredraget, som ock i händelse det framställes i tvänne delar. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då nu fråga åter blifvit väckt om föredragningssättet, Hr Landtm, finge erinra R. o. Ad. derom, alt först hade blifvit föredragen 4 punkten i Hr von Hartraansdorffs förslag, sådan den för flera plenidagar sedan blifvit af honora afgifven, hvarefter, om Hr Landtm, rätt mindes, Gr.
Derför» får jag nu, såsom ConstitutionsUtskottets Förman,' hemställa, huruvida, som här blifvit yttradt, någon afklippning genom Ridderskapets och Adeina be<i slut kan ske i ett ConstitutionsUtskottets yttrande, uppsatt af de 4 Stånden, och i ett mål där Utskottet afgjort med Riksens Ständers rätt. För min del finner jag det så oförenligt med form och rätt, att jag får deremot protestera. Vidare får jag på Utskottets vägnar förklara att vi ej erkänna några gränsor för de motiv vi anse os» böra afgifva, utan förvarar jag denna Utskottets rätt, att anföra sådane motiv, som det finner tjenliga. Sluteligen har man sagt något om yttrandets uppställning. Här vill jag ej inlåta mig uti någon vidlyftighet derom. Jag har ej, och har aldrig haft något anspråk på felfri uppställning af hvad jag yttrar, skriftligen eller munteligen; jag känner för väl, huru långt min uppfostran har gått, för att hafva denna pretention, men så mycket vet jag, att om vi börjat med att säga: detta är vårt bestämda beslut; och visedan uppräknat motiverne, så hade ingen kraft derigenom gått förlorad. Gerna medgifver jag, att stilen då ej bade blifvit så classisk och fullständig, som man möjligen hade haft rätt att vänta af andra mera undervisade Ledamöter. Jag kan dock ej erkänna, att för det ett motiv följt efter, det icke hör till saken. Herr Frinizenfkold, Axeli Som jag till alla delar är af deras tanka, som ansettifslutroe Ridi. o. Ad. Fröt, IX, B. Aod. Afd, 37 A 4i8 Den 27 Octoler e, m. ningen i förevarande Betänkande ej tillhöra dea remitterade frågan, får jag blott tillägga min öfvertygelse i afseende på hvad Grefve von Platen sagt, att ordet ”motiverade” varit den punkt, på hvilken Utskottet stödt sig. Jag hade förestält mig att när Utskottet skall motivera sitt beslut, matte meningen vara, att det skall motivera den stridighet emot Grundlagen, sorn 55 §.
St. hafva detta i öfvervägande tagit; och som, efter hvad i förevarande ämne upplyst blifvit, sex från tjenstgöring afgångnä äldre Lärares pensionerande ännu lägger hinder för flera vid Undervisningsverken i Stockholm anställda Lärare att komma i åtnjutande af de med deras befattningar förenade löneförmoner, och således den anledning, hvarföre R. St. vid sistförflutna Riksdag beviljat ofvanberörda serskilda anslag, ännu icke upphört; så hafva R. St. ock ansett rätta tiden ej ännu vara inne för samma anslags indragning. Beloppet, hvilket ännu brister för ordina - Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. N:o 256 43 rie tjenstgörande Lärares aflöning, utgör 287 Tunnor Spannmål; och då, först efter de pensionerade äldre Lärarnes bortgång, denna Spannmål kommer att till Scholfonden inflyta, samt skillnaden emellan nyssnämnda Tunntal och ofvanberörde i6o| Tunnor således erfordras med 77-* , innan någon indragning af samma i6o-| T:r kan ega rum; hafva R. St. för deras del beslutit, att en emot detta sistnämnda Tunnetal svarande Summa, efter Markegångsvärde, jemväl hädanefter må till disposition af Directionen öfver Undervisningsverken i Stockholm utgå; likväl på det sätt, att, sedan genom någon af de äldre pensionerade Lärarnes bortgång nyssberörde 77-y Tunnor först kommit Schol-fonden lill godo, vid hvarje sedermera skeende förändring i dessa Lärares personal, indragning till Statsverket, med motsvarande belopp af hvad en sådan äldre Lärare uppburit, bör af ifrågavarande 160-y Tunnor eller deremot svarande penningevärde verkställas; börande ock ofvanbemälde Direction årligen till StatsContoret afgifva berättelse om behofvet af detta serskilda löne-anslag, i öfverensstämmelse med dessa föreskrifter; med underdånigt tillkännagifvande af hvilket sålunda vidtagna beslut, Rikets Ständer framhärda etc. 44 Exp. Utsi;. Förslag till urul, Skrif v. N:o 257, N:o 2,5".
Den vida planen var höljd med snö, men då solen bestrålade den vidsträckta ytan, tycktes den på något afstånd förvandla sig till ett omätligt, djupblått haf, som rörde sig i klara vågor, utan skum eller grummel, längst bort till horizonten, der en smal ljusstrimma skiljde det från himlen. De båda bergpyramiderna, som stodo vid hvar sin ända af mossen, tycktes rörliga. Deras förr runda former bröto sig nu i skarpa facetter, hvilka än sköto ut såsom hvassa kanter, än åter smälte in i berget tillbaka. Det underbaraste var, att de mörkblå fjellmassorna närmade sig hvarandra, än vidrörde hvarann med de utskjutande kanterna, än nickade till hvarandra med sina höga hjessor, men derefter ögonblickligt ryckte sig åtskils och hoppade tillbaka. Den lilla gruppen af tallar, som stod midt på mossen, hade skjutit upp, så att träden tycktes vara så höga, som jättelika palmer. Deras mörka stammar rörde sig äfven hastigt i blixtformiga vinklar mot de blå vågorna. Allt var så underbart, så förtrolladt, att dess åskådande ingaf en känsla af förskräckelse och häpnad på en gång. "Hvad betyder detta?" frågade Thorsten ifrigt. "Det är en hägring!" svarade Bolla. "Sådana får man se ibland i fjellen. Men det bebåder att snön snart går bort; och smälter den, så få vi svårt att komma utför forssarna och öfver fjellryggen. Vi måste väl derföre skynda." Under det Thorsten ännu beundrade den majestätiska synen, skimrade ett rödt sken ett ögonblick längst bort vid horizonten. Det dröjde en liten stund, och en skarp knall upprepades af genljudet rundtomkring. "Det var ett skott!" sade Bolla: "Jag hoppas att de icke jaga efter oss eller söka våra spår, medan snön ligger qvar." Med dessa ord lossade hon båten och sköt den åter ut i vattnet. Båda fortsatte skyndsamt sin färd. Bäcken som de hittills följt, hade nu vext till en bred ström, och krökte sig emellan en reslig furuskog på den ena sidan och några bergshöjder på den andra.
Med Herr Professorn Doctor Forssell hafva förenat sig Herr Prosten Linderoth och Herr Professorn Doctor Thyselius, hvilken sistnämnde, jemte Herr Biskopen Doctor aE Wingård, tillika instämt i det särskildta yttrande, Herr Ehrenborg, såsom ledamot i Ekonomi Utskottet , bifogat Utskottets Betänkande till RiksStånden. Utskottet, som, i anledning af de gjorde anmärkningarne, tili förnyad öfverläggning förehaft ämnet och deröfver nu ytterligare vill utlåta sig, får dervid först erinra, att, då Utskottet inskränkt sitt tillstyrkande om Landsfiskals Vensternäs afskafFande till blott de Län, der KronoBetjeningen, genom innehafvandet af mindre districter och deraf följande mindre trägen sysslosättning, är satt i tillfälle att, utan försummelse af sine öfrige åligganden, beifra och utföra alla åtal för förbrytelser af den beskaffenhet, att de på allmän åklagares åtgärd bero. Utskottet desto mindre kan anse sig behöfva till besvarande upptaga det skäl för Landsfiskalernas bibehållande, hvilket Rest), och. Ekon. Utsk. Betankanden. 737 blifvit hemtadt från Kronobetjeningens många göromål, som det är en gifven följd, af Utskottets yttrande, att i de Län, der Kronobetjeningens tid odelad erfordras för skötandet af dessa göromål, Landfiskalatjensterne icke kunna komma i fråga till indragning. Beträffande åter hvad i öfrigt blifvit anfördt, till ådagaläggande af behofvet och. nödvändigheten af Landsfiskalernas fortfarande tjenstebefattning; så och enär den större skicklighet framför Kroncbetjeningen, ma» velat förutsätta hos Landsfiskalerne, hvarken, i allmänhet finnes eller kan vara att vänte, så länge icke är föreskrifvet, att Tjenstemän skola vara speciminerade, samt då vid Actoraters utförande i vigtigare mål, hvarvid äfven hittills Landsfiskalerne icke alltid blifvit begagnade, likasom vid åtals anställande emot Kronobetjeningen, tillgång uti intet enda
Betänknnclen. drade, samt rotarne efter görligheten sam* mansättas af de hvarannan närmast belägna hemman: att, i händelse under förrättningarna skiljaktighet i meningarne, committérade imellan, skulle uppstå, de flesta rösterne borde blifva gällande, och, i fall af lika mångå röster på hvar sida, beslutet rättas efter den mening, Ordföranden bifallit; att Landscamereraren ålåge författa roteringsverket, hvilket till Kongl. Maj;ts Nådiga stadfästelse borde insändas; att committe rade tillhörde för jordegarne skyndsamt afkunna sina beslut, och, om dessa yttrade sig dermed missnöjde, meddela dem Utdrag af Protocollet öfver Beslutet, med föreskrift, att de, inom tre veckor eller tjugoen dagar derefter, borde, så framt de ville hafva sin talan Öppen, sina, till Kongl. Maj:t ställde, underdåniga besvär till Kongl, Maj:ts Befallningshafvande inlemna, som då egde, att dem, jemte eget och öfrige committeradea underdåniga yttrande, till Kongl. l\laj;t qfördröjligen ingifva; samt att, om, under loppet af förrättningarne, några sådane omständigheter skulle sig förete, som fordrade Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande, corn* mitterade egde att genast och skyndsammeligen dem hos Kongl. Maj;t i underdånigt het anmäla, Knappt var likväl denna extra rotering efter de i den Nådiga Instructionen utstakade grunder verkställd, förrän klagan från Besy. och Ekon. Utsk. Betänhanden. skiljda håll hördes öfver dess ojemna fördelning.
Dedikation af en predikan, som på begäran hölls och trycktes, innan författaren, nyss utnämd till Pastor Primarius, afflyttade till sin förra Station, för att efter två år återkomma. Frid vill jag dig, o Zions Dotter! önska, Der vördig du bland dina systrar står, Den främsta lik af cedrarne, som grönska I Herrans gårdar, år från år. Frid inom dina helga murar vare, Der Gud af fädrens munn förhärligats! Och lycka du åt söners söner spare I dina hyddor och palats! Den frid, som jorden icke har att gifva, Men dygden på sitt himla-arf bekom, Den lycka, som skall oförvandlad blifva, När tidens anlet skiftar om, Jag önskar dig; och dig i handen trycker Till minnestecken blott en ringa ting, Men som, när stunden ur din famn mig rycker, Dig vare som en trohetsring. Ty — lik en främling, som, förundrad, kändes Och valdes af en rikt begåfvad brud, Men ropas, innan bröllopsfacklan tändes, Från henne bort af pligtens bud; Det ömma hjertat och den trogna handen Dock höra henne till, hvarhelst han går, Tills han, en fjerran dag, de sköna banden Vid altarfoten knyta får Så går jag bort Och, kan jag dig förgäta, Förgäten vare då min högra hand! Jag vill din krans af Sarons blomster fläta Med dalens liljor deribland; Till dess jag än, bland Salems höga palmer, Dig helsar, min trolofvade! min brud! Och, under chorerna af Zions psalmer, Får viga dig och mig åt Gud, Och föra dig in på de gröna ängar, Och till de evigt friska källors språng, Och följa dig, vid klang af harposträngar, Till himmelen med bön och sång! SÅNG AF STOCKHOLMS PRESTERSKAP på Reformationsfesten, Af Gud är Sanningen. Förgäfves menskor mota, Förgäfves tända bål och höjda bilor hota En Man, en Andans Man, som, trygg i Christi spår Och stark i Herrans kraft, till strids mot mörkret går. Af Gud är Kärleken. Till hugnad, ej till häpnad,
Rätning af Stångån mellan Roxen och Nyqvarns lastageplats 16,666: 32. Hamnbyggnad vid Borgholm på Öland 21,600: , 1 från Götheborg 4,000,000: — Jernvägs-stambanor j från Malmö 6 1,000,000: Fördjupning i Arboga å 25,000: 10,000: — Jernväg mellan Gefle och Fahlun — 1,600,000: — Kanaloch sluss-anläggning mellan Mä laren och Eskilstuna 100,000: 137 — Jernvägens från sjön Ämänningen till Norbergs grufvor fullbordande Fördjupning af Ystads hamn Kanaloch slussanläggning vid Forshaga och Dejefors vid Clara eif Skogsplantcrings-kassan: Sänkning af sjön Eldmörjan på kronoparken Hunneberg i Elfsborgs län Handels och Sjöfarts-fonden. Jernväg emellan Norrköping och Fiskeby Fullbordande af farleden emellan Christianstad och Ahus Hppmuddring af han dels-hamnen i Carlskrona Jernväg för hästkraft mellan sjöarne Saxen och Yngen i Filipstads bergslag Statens
Stad från deltagande uti KronoUppbördsmännens derstädes Aflöning, samt anhållan om ersättning för hvad Staden i detta afseende redan erlagt. 2:0 Af Herr Norströms Memorial, angående, förbättring'af Lärarnes Lönevilkor vid Prins Oscars ElementarSchola i Askersund, samt Anslag till inköpande af Scholaehus. 3:o Af Herr Eckhofs Memorial, om åtgärders vidtagande till beredande af ersättning för Förluster, förorsakade genom Skcppsuppbringningar af de Utländska Magter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande. 4:0 Af Herr Thunells Memorial, angående yrkande att Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen ej måtte verkställa Införskrifning af utländsk Spannemål. 5:o Af Herrar Arfvidsons, Widebergs och Lefflers Memorial angående ersättning till Götheborgs Stad för dess förlorade andel af de Den 20 Januarii. 155 fordna Accisoch Bakugnepenningar i nämnde Stad. 6:0 Af Herr Lundgrens Memorial, angående lindring för Stockholms Stad uti dess årliga bidrag till Kronans UppbÖrdsmäns Aflöning samt andra utgifter i och för Uppbörds-Verket. 7:0 Af Herr Lundgrens Memorial, angående föreslagit utbyte, emot en Gränd här i Staden, af en Ladugårdslands KronoBränneri tillhörig Sjötomt, hvilken för Stadens behof skall erfordras. 8:0 Af Herr lillbergs Memorial, angående anslag af Lön på Stat åt Extra BrottmålsDomare i vissa delar af Riket. 9:0 Af Herr Linströms Memorial, angående upphörande af Anslag utaf Allmänna Medel till Tafflar vid Riksdagar. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomiceUtskotten : Af Herr Mitanders Memorial, angående en BergverksScholas inrättande. Till BevillningsUtskottet: Af Herr Eckhoffs Memorial, angående ändring i BevillningsStadgans Föreskrift, rörande Bevillning af Fiskare. 156 Den 20 Januarii.
Hr Biben har sagt, att B. o. Ad. ej äger rätt att tolka grundlagarna; det känner jag ock. Men om B. o. Ad. vill uti instructionen för deras directörer införa stadganden till förtydligande vid tillämpningen af vår StåndsOrdn., så måtte väl sådant icke vara att träda grundlagarna för nära. Gr. Cronhjelm har sagt, att han väntade, det ingen ledamot inom Direct. efter denna discussion valdes eller emottoge något uppdrag att deltaga i den omförmälda revisionen. Jag vet icke, hvarföre man skall behöfva från discussioner sluta sig till principer vid tillämpning af stadganden, hvilka kunna förekomma under utöfningen af en eller annan befattning, enär bestämda instructioner kunna gifvas. Frih. Palmstjerna har ansett, att Bancodiscontrevisionen ej kan ställas i kathegori med Statsrevisionen; men då granskningen af Bankens styrelse och förvaltning tillhör den sednare, samt Bancodisconten, hvarmed den förra har att göra, utgör en del af Banken, så lära förhållandena i båda afseenden vara ungefärligen enahanda. Tvetydighet kan således latt uppstå; och jag anhåller derföre, att frågan icke må läggas till handlingarna, utan beslut fattas, för att tjena till efterrättelse för framtiden. Gr. Strömfelt, Hans Fredr.: Jag ber att, i anledning af Hr Bibens yttrande, att denna fråga rörer Riksd.- Ordn., få erinra, att jag tror, det den endast kan hafva afseende på Ridd.-Ordn.; och då jag ansett Discontverket endast vara en afdelning af Banken, hade jag trott det föreskrifterna i 37 §. Ridd.-Ordn. jemväl omfatta revisionerna af förutnämnde verk. Jag anhåller, att R. o. Ad. mätte instämma uti den af Utsk. yttrade mening. Hr Riben: Derest jag kunde föreställa mig, att B. o.
* Såsom våra läsare torde erinra sig, innehöll senaste häftet af ” Dagens krönika ” under ofvanstående rubrik en granskning af hr C. D. af Wirséns författarskap. Yi fortsätta i dag med en af våra yngre författare och förbehålla oss att på detta sätt, när så lämpar sig, egna uppmärksamheten åt företeelser inom vår egen eller utlandets skönliteratur, nämligen medelst någorlunda genomförda karakteristiker, icke medelst literaturanmälningar i vanlig mening, h vilka i den dagliga pressen och äfven i andra af våra literära tidskrifter torde vara tillräckligt tillgodosedda. Red.# utseende, röra upp de djup, som ännu slumra osedda och okända. Det är karakteristiskt för ett litet land som vårt, hvil-ket ligger afsides borta i ett hörn af Europa, att egentligen «å få af de stora politiska hvälfningarna i vårt land satt sig ett blifvande märke i vår literatur. Den svenska diktningen är sent född, och när den kommit till lif, för det mesta barn af inflytanden utifrån. Hvar och en vet, hvar. han har att söka förebilderna till den diktning, som kom till orda vare sig i Dalins eller Gustaf III: s tidehvarf. Den ny-romantiska riktningen med Atterbom i spetsen tog blott förebilderna från annat håll än den närmast föregående tiden, och när den skola kom, som ville vara nationel, fans det redan bland deras egna samtida de, som påstodo, att utlandets diktare äfven här haft sin hand med i spelet. Enligt min mening är nu detta ingenting, som med rätta kan klandras. Det är blott en lag, som städse gjort sig gällande, att då hvarje nytt tidehvarf gjort sin insats i utvecklingsarbetet, denna tanke eller art af sträfvande som en elektrisk ström måste passera genom alla de särskilda ländernas ^tänkare och diktare, för så vidt det är fråga om ett land, som ej kämpat ut och börjat tillhöra de länder, somj varit. Men det ligger i sakens natur, att strömmen blir svagare, ju längre bort man kommer från det egentliga batteriet. Tänk t. ex. på reaktionen i början af detta århundrade. Hvilken mängd af fenomen inom den literära verlden blef ej en frukt deraf bara i Frankrike. Hos oss finnes andra delen i “ Lycksalighetens ö “ jemte en del lyrik.
I förstnämnde afseende upplyser Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets ofvannämnda Betänkande: att Riksens Ständer åtagit sig rotering, under krigstid, af all inom Rikets gränser då varande oroterad jord, efter den method och de grunder, som med den förut i hvarje province redan verkställda ordinära regleringen, och den oroterade jordens kända förhållande till den roterade, närmast stod att förena: att, under förbehåll af nämnde extra roterings ofelbara verkställande,^idpåkommande krig. Rikets Ständer samtyckt, att, när Rikets gränsor af fiendtligt anfall hotas eller oroas, föistärkningsmanskap finge uppsättas och antalet deraf af Kongl. Maj:t bestämmas, dock aldrig öfver 50,000 man; och att detta antal borde utgöras af stridbara personer imellan fyllda 20 och 45 år, som skulle utses, antingen genom legning och öfverenskommelse, eller genom lottning inom Eocknarne, i mån af deras folkmängd, från hvilken likväl antalet, ej allenast af stäentle armeen, utan ock af roteradt eller värfnadt krigsfolk, borde vid beräkningen afdragas. Vid sådant förhållande lärer det vara uppenbart, att, ehuru den oroterade jordens indelning till knektehåll under krigstid utgjort ett villkor för det personliga atagandet af national armering, meningen il mycket mindre^ varit, att betaga rättig - i 1014 Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden. het
Huru lätt skulle det icke varit för mig, att öfGi H. jG* 244 Den n Februarii e. m. vertyga tvä å tre, om ej flere, att Ridderskapet och Adelil omöjligen borde kunna antaga contra-propositionen att endast låta bero vid livad de tre Stånden utgjort, utan att bryta mot sin pligt, utan att uppoffra sin egen värdighet såsom en integrerande del af Representation? Jag hade troligen lyckats i alt ådagalägga, det Ridderskapet och Adelil väl kunde nyttja den, från vanlig juridisk lagskipning lånade term; att låta vid en minan Auctoritets omdöme bero; derest Ridderskapet och Adeln ville medgifva, att de icke ägde rätt eller pligt att besluta om tiden till nästa Riksdag och att sådant ansetts endast vara de öfrige 3 RiksStåndens praerogativ, I sådane fall endast, då en domstol ej eger competence öfver hvad en annan Auctorilet beslutat, eller då parterne sig förenat, eller då, med ett ord, ingen pröfning är af Lag påkallad, nödig eller behörig, då endast kan en Domare låta bero vid hvad redan är gjordt. Men är väl Ridderskapet och Adeln i denna kategori? Är icke Ridderskapet och Adeln ett RiksStånd, och bör icke detta RiksStånd, så väl som de öfrige, uppfylla Grundlagens bud att utsätta tiden till nastpåföljande Riksdag. Hvad gjorde då Ridderskapets och Adelns pluralitet när de förenade sig om contra-propositionen? Jo, den ställde, såsom motsatts mot min motion alt utsätta viss lid för nästa Riksmöte, ett beslut, alt icke vilja Den ii F e b r u a r i i e. m. 245 deltaga i en skyldighet, som Grundlagen dem ålagt. Flere ibland dem, sorn, jemte LandtMarsknlken, yttrade sin öfvertygelse vara, det Riksdagen borde utsättas till någon dag år 1833, gåfvo sitt votum i saken för den motsätta meningen derigenom, att de inbillade sig låta bero, det är göra ingenting, hvilket dock stridde både mot deras egen öfvertygelse och deras skyldighet efter Grundlagen!!
Bankrörelse, med rättighet att vid penningeförsträckningars utdelande till allmänheten afdraga ända till högsta lagliga ränta, dock icke för längre tid, än högst ett år, äfvensom att efter förfallotiden uppbära 4 Bancooch Lag-Utslcottens Betänkande, N:o i. straffränta, må utaf enskilde personer endast i förening till bolag bedrifvas, efter dertill af Kongl. Maj:t meddeladt tillstånd, under iakttagande af de vilkor och ordningar, som i denna Lag bestämmas. § 2. De, som anmäla sig till att Bankbolag upprätta, böra vara minst 12 namngifne, en för alla och alla för en ansvarige, välkände män, som dessutom förbundit sig genom vid den underdåniga anmälan bifogadt bolagscontract och uppoch utlånings-reglemente till följande iakttaganden: a) att, innan Banken träder i verksamhet, uti Rikets Ständers Bank på räkning insätta minst 200,000 R:dr Banco, hvarpå Assignationer, dock icke under 10 R:drs valör, må kunna utställas; b') att äfven, innan Banken träder i verksamhet, hos Konungens Befallningshafvande i Länet hafva nedsatt antingen intecknade godkände skuldförbindelser eller publika räntebärande papper till minst lika belopp.