Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Verkningarne af de åtgärder, sorn blifvit vidtagne till hästafvelns befrämjande, falla märkbart i ögonen, när man anställer jemförelse emellan för - Slatsoch Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 25. 17 förhållandena nu och för i5 till 20 år sedan. Ar 1828 var antalet publika hingstar 143, nu 193. År 184.2 utgjordes de tor Statens räkning unjåerhållne beskälla re af Strömsholms-hingstar 5a Flyinge d:o 48. Ottenby d:o i0- Sqvadrons-hingstar 62. Premie-hingstar i Skåne 14- Landtbeskällare i Jemtland 3 å 4. „ i Westerbotten - 1- „ i Skaraborgs Län - \. „ i Elfsborgs Län - 1. i Götheborgs Län - 1. igS. Då funnos vid Rikets Stuterier 3o2 hästar, nu 43q. Då försåldes ifrån Stuterien 34 hästar för en sammanlagd summa af 6080 R:dr och ett medelpris af ing R:dr. År 1842 afyttrades 69 hästar för tillsammans »4*334 R:dr, eller öfver hufvud 246 R:dr för hvardera. Då betäcktes omkring 45oo ston årligen af Statens hingstar; nu omkring 6©oo. Då uppgick den bekanta föl-afkastningen efter dessa hingstar till omkring i5oo; nu utgör den ungefärligen 1800 föl. Under de S åren 1820—ar4 införtullades, enligt G ener al-Tull-S tyr elsen s speeialeiv ifrån främmande orter tillsammans i2,8i3 hästar, upptagne, enligt då åsatte medelvärde af 76 R:dr 3a sk. stycket, till ett sammanlagdt belopp af 983,060 R:dr, eller för hvarje år i medeltal 2,563 hästar, värderade till 196,612 R:dr.
Numera, sedan den vanliga räntan är 5 procent, är sålunda den största delen af all penningeförmögenhet äfven lagligen frikallad ifrån allt bevillms-afdrag. Då hemställer jag om det är billigt att pålägga den ringa inkomst, som de kapilalcr afkasta, Den 8 April e. m. »1 sorn efter statens uppmaning blifvit nedlagda på stora företag af allmän nylla, hvilken ej uppgår lill mer än 1 procent om äret en så dryg bevilln. som af hela tjugondelen? Det är detta, som föranledt milt yrkande af en nedsättning i bevillnm för dessa slags bolag. Det skäl, sorn Utsk. anfört, alt de nuvar. delägare lili ifrågavar. bolag, hvilkas aktier slå dem högre än efter närvar, afkastningskapitalvärde, skulle vara ytterst få, är ett misstag. Om också en del af aktieinnehafvarne hafva sålt eller öfverlåtit sina aktier i annan hand annorlunda än genom arf, hvilket dock icke är fallet för alla, så är det deremot ganska få, äfven af de sist blefue aktieägarne, som köpt sina aktier för det låga pris, som motsvarar nuvar. utdelningar. Det är endast undantagsvis en och annan, som pä någon utmälnings-auklion, under de år dessa slags papper voro i största vanvärdet, köpt aktier till ett lägre pris, men det är ingalunda allmänna förhållandet. På nu anförda skäl, anhåller jag om afslag på Utsk:s framställning och bifall till den af mig gjorda motionen, nemi. att bevillnm för ifrågavar. kanalbolag, Höganäs stenkolsverk och dylika inrättningar, som blifvit framkallade af Staten, må ställas i samma förhållande lill deras utdelningar, sorn dessa hafva till aktiekapitalet. Gr. Hamilton: Om man blott ser saken ifrån den sidan, att den, som har 5 procent af sina penningar, icke betalar något, då deremot en annan, som har mindre afkastning af sina penningar, betalar 5 procent deraf, så synes visserligen en obillighet i nu gällande bevilln.-förordn. äga rum.
Utskottet, som tagit innehållet af förevarande §§ under förnyad granskning, har dervid, för sin del, funnit desamma icke erfordra annan förändring, än att närmare bestämmelse meddelas derom, dels att värdet af kreatur, redskap och andra inventarier eller förlager vid jordbruks—fastighet icke må vid fastighets—värdets bestämmande tagas i beräkning, samt dels att, i de fall då uti fast egendoms uppskattnings-värde ingå sådana byggnader eller inrättningar, hvilka icke begagnas för jordbruket och dess binäringar tillhörande rörelse, uppskattnings-värdet bör fördelas så, att särskildt utsättes värdet af jordbruks-fastigheten med dc till jordbruket och dess binäringar hörande byggnader och inrättningar samt särskildt värdet af alla öfriga byggnader och inrättningar, för hvilka bevillning anses böra utgöras; och får Utskottet, med bifogande af nytt förslag till ifrågavarande §, hemställa, att detsamma mätte af Rikets Ständer godkännas. § 6. Emot denna §, som blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet återremitterad, men af de öfriga båda Riks-Stånden godkänd, har blifvit anmärkt, att, i följd af den olika grund, som, enligt §§ 2 och 3 uti Bevillnings-stadgan, blifvit bestämd för beskattning af frälseränta, mot grunden för beskattning af jord - 46 Bevillnings-Ulskottets Utlåtande M 34. bruks-fastighet, skulle, dä frälseränta förenats med eganderätten till jorden, tvetydighet uppkomma, huruvida bevillningen för fastigheten borde ökas med det belopp, hvartill bevillningen för frälseräntari, enligt derför stadgade grunder, uppginge.
Sedan kan hon gerna bland barnen och deras föräldrar vara liflig och glad, göra sig förtrogen och hemmastadd, sätta sig in i deras vanor och lif, och hon skall snart finna, att man vinner kärlek och välvilja genom att sjelf vara kärleksfull och välvillig, och ej genom att vara » dyster, afmätt och lillgammal », och föräldrarne lära sig snart betrakta henne som en välkommen, gammal bekant i huset. Har hon så tillfälle och tid till att då och då deltaga i barnens lekar eller anordna små fester och utflygter för dem, der allt skoltvång är bannlyst och de få tumla om af lif och lust, skall hon snart vinna barnens kärlek och förtroende, och månne det ej uppväger den nimbus af fruktan och respekt, som hon möjligtvis förlorar? Och skall hon ej fortare lära känna barnens individuella egendomligheter, lynne och karaktär och lättare lära sig behandla dem efter deras olika behof? Men det finnes ty värr många lärarinnor, som, genom att i skolan och hemmen alltid visa sig kalla, stränga och allvarsamma, göra skolan till en » iskällare », der barnen tvina bort af brist på sol, och sig sjelfva till en fasa för barnen, hvilka, så fort sig göra låter, springa undan, då lärarinnan visar sig i grinden. Och derför får denna aldrig erfara den ljufva känslan af att veta sig vara » älskad och afhållen » af de små eller efterlängtad, kanske mött långt borta på vägen af glada röster och öppna armar, hvilket i mitt tycke är den bästa uppmuntran och största glädjen. I P \ I I M I VJ U IM Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 6 öre pr * spalt, petltrad ( Ingen annons införes under I krona. och hvarför skolen I då missmodigt sörja? Söken hellre att draga all möjlig vinst af de ljusa sidor, de fördelar I egen. Han I en vacker natur, skog och sjö omkring er, ströfven då ut, hemten helsa och krafter, tagen barnen med er ibland och lären dem beundra naturens stora hemligbeter! Det är bättre än att sitta med strumpan inne i den qvafva luften och grubbla öfver » framtidsperspektiv ».
För hvardera af dessa 3:ne Afdelnings-Chefer anser jag mig icke kunna föreslå ringare lön än 4,500 R:dr R:mt (De motsvarande Embetsmännen i Danska Utrikes Miuistéren, Departements-Cheferne, hafva hvardera Rbd. 2,400 eller 4,800 R:dr Runt); och såvida alsigten att på dessa platser under längre tid kunna påräkna att bibehålla samma personer, skall kunna ernås, är denna lön visserligen den lägsta som kan beräknas, i synnerhet då man ihågkommer, att Tjenslemännen i Utrikes Departementet hvarken få, eller ens kunna, tillika innehafva andra tjenster eller befattningar, vare sig för Kronans, Stadens, allmänna eller enskilda Korporationers räkning. Deremot kunna 2:ne af de 3:ne förste Sekreterare, hvilka för närvarande finnas å staterne, nemligen 2 å den Svenska och 1 å den Norrska, indragas, så att endast en sådan tjensteman komme att finnas. Hans åligganden skulle då blifva att biträda dels Expeditions-Chefen, dels Chefen för den politiska afdelningen, dels föra Protokollet i Stats-Rådet, så länge sådant skall ske genom särskilde Protokolls-Sekre - 68 Bil. N:o 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket i856. terare för hvarje Departement, dels, och såsom en hufvudsaklig detalj, besörja chiffrering och dechiffrering samt utarbeta klaver m. m., hvilka sistnämnda bestyr i andra länder besörjas af en s. k. Chiffer-Bureau (Bureau du Chiffre), och hvilken detalj, enligt 1720 års Kansli-ordning tillhörde den ene af Registratorerne vid Utrikes Stats-Expeditionen. För honom, likasom för Arkivarien, som har samma värdighet, eller en Protokolls-Sekreterares, och sorn är ansvarig för vården af Departementets dyrbara Arkiver, och hvilken det åligger att besörja en del af de sub litulo Majestatis till Utrikes orter afgående expeditioner, föreslår jag en lön af 5.500 R:dr Bunt.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade i anledn. häraf upplysa, att, enligt den uti Utsk:s förevar, mern. intagna recit, de ifrågavar. delarne af utlät. N:o 23 blifvit af 3:ne BiksSt. bifallne; hvarefter H. Ex. hemställde, om B. 0. Ad. vid sådant förhållande ville låta bero vid hvad Utsk. i denna punkt yttrat. Bopades ja. 6:te punkten, angrde 2:ne till rättelse anmärkta tryckfel. B. o. Ad. lät vid Utsk:s yttrande i denna punkt bero. Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfriga BiksStm, nemi. från PresleSt. af d. 11, 14, 16 samt 18 och 19, frän BorgareSt. af d. 11, 14 och 16, samt från BondeSt. af d. 11, 14 och 18 i denna månad. Ex. TIr Gr. 0. Landtm, tillkännagaf, att Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., såsom ledamot i BancoUtsk. begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från nästa Thorsdag, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer, att utse en ledamot att under ledighelstiden tjenslgöra i BancoUtsk. H. B. 0. Ad. åtskildes kl. 9 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 28 December 1844. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.utdr. för d. 23 dennes. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Som jag var förhindrad att deltaga i öfverläggningen, när BancoUlsk:s betänk. N:o 34, i anledn. af Biskop Agardhs motion återremitterades, an-, håller jag att 1111 få framställa några tankar i ämnet, hvilka torde få åtfölja den af R. 0. Ad. beslutade återremissen.
Det är uteblifvandet af dessa påminnelser, mine herrar! som grundlagt Const.Utskts nu ifrågavar. anmärka memorial, — och jag tror att Utsk. har handlat lätt; jag tror att då Utsk. fått lill svar, alt några sådana sjelfkrafda påminnelser ej blifvit afgifna, har Coust Utsk deruti ägt fullkomlig anledn. att lill R. St. framställa förhållandet under den form, hvartill 107 §:n Reg.F:n lemnar Utsk anledning. Jag hade hoppats, mine herrar! att, i stallet för det svar, som Ut*k. fåll, då del begärde att få del af .Statsrådets tillgöranden eller de påminnelser, hvilka Statsrådets ledamöter inför prof lill Konungen gjort, i afseende på ministerens Completlering, Utsk. 3iG Den 12 September f. m. ha le fått mottaga ett Statsråds-prot., som uttryckt Statsrådets bekymmer öfver förhållandet, som antydde R. St:s bekymmer deröfver, som upptagit tidens tecken, som anmärkt de instruetioner, med hvilka en del af de valda Ståndens ledamöter blifvit affärdade till denna riksdag i afseende på de ministeriella förhållandena. Jag hade önskat ett prot., som hade visat, att ministeren inför K. M. framställt, huru missbelåtenheten sprider sig ibland folket, huru de ofrälseSlåndens betänkligheter vid statsbidragens beviljande vinna syropathier hos folket, ty dessa sympathier uro omisskänneliga. De finnas verkligen, och då är det brist pä uppfyllande af pligt, alt Statsrådets ledamöter underlåtit att inför prot. fästa K. M:s uppmärksamhet på dessa förhållanden. För min del tror jag äfven, att de privilegierade Ståndens tjenstfärdighet vid statsmedlens beviljande till nästan allt hvad Reger;n önskat, de privilegierade Ståndens bifall till nära nog allt hvad de öfriga Stånden afslagit, bland allmänheten väckt lika mycken förtrytelse, som de öfriga Ståndens förfarande väckt bifall.
”Om kriget kommer på oss”, återtog Krabbe, ”så säger de att kungen skall fara hitned sjelf och ställa sej rätt utanföre Fredrikshall ackurat på den fläcken, der kong Carl sköts i sank, och der skall han skrifva lag för både norrmän och danskar, för de gå liksom i ett.” ”Nej, säger di det om kungen?” utlät sig Korpen. ”Det var allt hederligt af’ en ... Men jag ville hellre att han band kong Carls svärd vid sidan och toge alla sina män med sej och gjorde kål på hela Norge eller också la’ det under sej, för då kunde en oppta norrmännen och lägga vänskapslag med dem. Ser j – vore de en gång blefna svenskar, så skulle en inte hålla dem för fiender.” ”Så friskt du talar om såna högvigtiga ämnen!” återtog Krabbe. ”Om kungen sjelf i egen person komme hit, så vet jag inte om jag tordes gå fram en gång.” ”Det vet jag visst – jag både går fram och jag talar. Herr kung, skall jag säga till honom, jag vet väl att det är många som vill springa till striden, men ingen skall springa fortare än jag, om hans everldliga majestät ville framledes göra mej till amiral som kong Carl gjorde med en pilt, som kommit sej opp från Stångenäs. Sjöstjerna blef han kallad i namn. Mej kan höga majestätet kalla Sjökors, för jag vill krafteligt bära kongakorset, så länge jag lefver och har märg i benen.” ”Jo, det skulle du töras säga!” ”Så du talar, ditt nöt – är jag inte sjelfver kong från Morie land hvarenda julafton, hvarenda nyårsafton och hvarenda trettondagsafton, att inte räkna öfverspelsqvällarna, när jag sitter på min kongastol och j går omkring mitt majestät. Det är dagsens sanning att jag tycker det rinner kongsblod genom ådrorna på mej, då jag säger så här: Jag är en konung från Morie land, Det visar min röda gullkrona för sann, Och ingen mäktar emot mej strida, Det skall du, min trogne tjenare, förbida. Men nock nu ... Opp till strids, när jag trommar på mi tromma!”
Detta förslag är så sväfvande, att Komitén kan taga hela frågan i öfvervägande, men hufvudsakliga åliggandet för Komitén är likväl endast att utreda, huru skjutsskyldigheten må kunna skiljas från jordbruket. Detta är väl ett desideratum, som väl icke så snart kan vinnas. Enl. min åsigt bör Komiténs updrag vara vidsträcktare, så att ämnet må i dess helhet blifva utredt. Om så sker, behöfver man icke utsätta hvad Hr af Edholm i sin reservation framhållit. På det att Komiténs arbete må blifva fullt omfattande, skulle jag vilja föreslå, att efter orden i Utsk:s förslag: »från jordbruket skiljas», inflickas orden: »eller, om så icke ske kan, huru denna vigtiga angelägenhet må kunna i framtiden på lämpligaste sätt ordnas.» Blir detta R. Stms beslut, så har Komitén fria händer. Jag kan så mycket mindre understödja Hr af Edholms förslag, som, i händelse 2 Stånd stanna emot 2, frågan om nedsättandet af en Komité kommer att förfalla. Jag anhåller om bifall till mitt förslag. Frih. Sprengtporten: Såvidt jag fattade den siste tala rens yttrande, afsåg det anmärkn. emot Hr af Edholms förslag. Uti detta förslag synes mig ligga en motsägelse, enär man, enl. detsamma, skulle hos K. M. begära nedsättande af en Komité för utredande deraf, huru skjutsningsbesväret må kunna skiljas från jordbruket, och sedan huru detta besvär skall på jorden fördelas. Det är temligen klart, att om jorden skall befrias från denna tunga, kan något bidrag från jordbruket icke komma i fråga. Således är det ju en uppenbar motsägelse i detta förslag. Det af Gr. af Ugglas framställda förslag anser jag ganska oskyldigt, och kan det vinna bifall har jag intet deremot. Frih. Paykull, Johan Gustaf: Jag understödjer Utsk:s förslag, som åsyftar att lyfta skjutsbördan från jordbruket. Gr. af Ugglas förslag innehåller något tvifvelaktigt, och just detta tvifvelaktiga vill jag komma ifrån. Jag anser att R.
Ankomsten af en prest, som hade sig anbefaldt att bereda Brahe till döden, blef för denne ett verkligt åskslag. Nu först begrep han tomheten af sina så väl anspråk som förhoppningar. Nu utropade han i sin förtviflan: »att Deras Maj:ter icke förtjente, »det en bra karl lade sig ut för dem.« Nu sammanskref han för sin son (densamme, som var tillstädes vid faderns arrestering) en instruktion i sexton punkter – ett politiskt testamente, hvars äkthet likväl sedermera är vorden ifrågasatt – i helt annan anda och riktning än de satser, Brahe förut bar på tungan, och den vandel han förde. »Var mån om friheten – hette det nu – och lagens »bestånd. Sök icke öfverhetens förtroende, och kom »ihåg, att din fader varit den enda af hela ätten, »som, med allt menskligt förakt för favoritskap, lik»väl till sin olycka, stött sig på hoftrappornas falska »halka, endast deraf, att han glömt Guds styrkande »hand, och förlitat sig derpå, att förr än något ondt »skall ske, så kunde han väl hålla tillbaka. Skulle »din öfverhet fråga dig om något råd i dess företa»gande, så visa den med underdånighet till dem, som »detta embete bekläda; och gå icke obuden till råd»gifvare. Du torde väl tro, att det är hvar under»såtes pligt att råda sin öfverhet; men frågas dig »något olagligt, så påminn dig hvad lagen säger, att »ej derutinnan ingå. Sker det annan gång, gif det »vederbörligen tillkänna. Frågas dig åter något lag»ligt, så vis ifrån dig på dem, som råda skola. Skulle »fåfängan förleda dig att tjena och du sjelf blefve »Rådsperson, så gif ej andra råd i kabinettet, än som »kunna stå i Rådsprotokollet.» Så hade det Braheska öfvermodet snöpligen sjunkit ihop, och bäfvan, vemod och ruelse intagit dess ställe! Den stolte hofmannen hade på en gång blifvit en ångerfull syndare, enväldets apostel en laglydig republikan.
"Föreställ dig min öfverraskning, då jag här såg den gentile Walter, för hvilken ni alltid brydde mig så snöligt. Han är nu här hos oss såsom informator för mina bröder. Han, som alla ansågo för så rik och oberoende Skratta du, och kalla mig egenkär åter, om du så vill, men jag tror att något ligger under denna tillställning. Huru många romaner och komedier utveckla ej sådana intriger?" ... "Apropos af komedi och spektakler! Jag torde snart komma att uppträda som prima donna vid en liten sällskapsteater på Holmsjögård. Mera en annan gång, från din vän Lovisa." Samma dag var Walters tid så upptagen af skrifning för egen räkning och af disciplarnes undervisning, att han blott visade sig under middagen och som alla anmärkte, synbart förstämd. På eftermiddagen vandrade han, för att besöka ryttmästaren, som var opasslig och ej varit med i gårdagens sällskap hos baronen. Walters väg förde honom förbi Dragontorpet. Villrådig stannade han vid den gångstig, som förde till stugan. Då såg han Lottas mor komma utför den väg han lemnat, bärande en kruka med vatten, som hon hemtat från en aflägsen källa. Han inväntade henne, och frågade huru det nu stod till med hennes dotter. Dåligt, mycket dåligt, herr magister, svarade hon bedröfvad. Hon yrar allt jemt, och klagar öfver en så brinnande törst, och fastän både prostinnan och i dag baronessan varit så hederliga och skickat henne så rara soppor, vill hon blott ha kallt vatten, från källan i Kyrkby ängen; derifrån kommer jag nu... Hvad säger hon då under sin yrsel? frågade Walter, icke utan att litet sväfva på målet. Ja, hvem kan få reda på sådant, menat magistern? Ofta ropar hon på mamsell Lovisa, ja till och med på magistern sjelf. Talar om blommor, kransar, hjertan och dylikt. Ibland vill hon ha papper, och säger att hon skall skrifva till mamsell Lovisa... För all del i verlden! låt henne icke få sin vilja fram, varnade Walter ifrigt. Hon kunde under er frånvaro skicka någon med en sådan billet, uppfylld af galenskaper, till mamsell Lovisa, som ännu är okunnig om er dotters sjukdom.
R:dr förhöjda calculations-priset å Kronans behållna spanmål under flera inkomst-titlar, kan föranleda förlägenhet i förvaltningen, då inga eller alltför otillräckliga öfverskott uppkomma till betäckande af brister å andra inkomst-titlar och af förslags-anslag, i hvilken händelse Riksgälds-Contoret måste hålla Statsverket de bristande medlen tillhanda, utan dertill beräknade tillgångar, anser jag spanmålen i beräkningen af inkomst-titlarne icke hafva bordt värderas till högre pris än 5 R:dr. Skulle några slutliga öfverskott uppstå genom denna lägre beräkning, äro de icke förlorade, emedan de till Riksgälds-Contoret ingå.” STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. (Hör till Stats-Utsk. Betänkande, i84<>, N:o 640 Tabell öfver Stats-Verkets Inkomster. Påräknade Inkomster Räkenskaperne uppta ga för åren. Medium för åren Kongl. StatsContorets Kongl. Maj:ls Nåd. Förslag. Rdr 3 Tionde-Spanmål - Tndeldt . Bil. till Ståls-Utskottets Utlåtande, 2V.-0 64. X N:o 64. Litt. A. Ank. till Exp Utsk. den 23 April, kl. 4 e. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner om Hemmantals-räntans upphörande eller förminskande. I fråga om Hemmantals-räntans upphörande eller förminskande, har Utskottet emottagit följande motioner: l:o Af Herr Grefve Anckarsvärd, C. 11., sorn föreslagit Rikets Ständer, att besluta den så kallade Extra ordinarie eller Hemmantals-räntans upphörande ifrån och med 1841 års början, samt i sådant afseende hufvudsakligen anfört: att någon bevisning icke erfordrades om jordbrukets behof af nedsättning i sina tryckande utlagor, enär sådant ändock vore af Nationens Representanter fullkomligen kändt; att motionären ej eller ansåg sig behöfva ingå uti speciel u
Tablå. i t:»ta Hufvudtiteln » 2:dra o » 3:dje » * 4:de s » 5:te » » 6-.te » (oafgjord) » 7:de » » 8:de » (oafgjord) » 9:de » (oafgjord) För rörliga jeruvägsmaterielen » n. v. stambanan melian Christinehamn o. Arvika » central-station för jernbanan i Stockholm . » enskildt motionerade jern - af R. S' :r beviljadt. beroende på förstärkt St.ats-Utsk. af Stats-Uisklt j (eller dess afdelningar) föreslaget. j Olika emot ofvanstående kalkyl. j mera mindre mera mindre mera mindre | 55,000 — 133 1.542,882; 11,840 1 154,300 ~T 250,000 3,424,000 970,000 24,794,620 133 |55,UU0 250,000 11,840 30,885,802 Drager man, hvad i denna tablå blifvit beviljadt eller tillstyrkt mindre än begärdes, eller 30,940,882. från hvad enligt samma tablå blifvit beviljadt eller tillstyrkt mera än som blifvit hegardt eller 261,973. återstår, att från den i kalkylen upptagna totalbrist draga . 30,678,909. Då bristen skulle endast blifva 11,528,927. Genom ändå mera sparsamhet i beviljande, så väl af de anslag eller lån K. M:t äskat, som dem enskilde motionärer begärt, kan bristen ännu mera förminskas. För att, i den mån sådant varit mig möjligt, komplettera taflan af Statsverkets närv:de financiella ställning, må det slutligen tillåtas mig framlägga en uppgift å Sveriges fonderade stats - Den 28 Februari f. ta. 627 skuld, ehuiu denna skuld icke upptaser allt hvad Statsverket är skyldigt, ej ens dess ouppsägbara gäld.
Likaså riktigt som det första synes mig — Norden har då sjelf valt sin politik, och Europa erkänner den eller delar sig i två läger, det ena för, det andra emot — likaså förtvifladt förekommer mig det andra alternativet: det vore att på förhand göra * Kosen berg var alldeles vilseledd. Korrespondensen i Norsk Rigs-tidende var författad i Köpenhamn af jur. kand. Krabbe, medarbetare i den tidning, Fsedrelandet, för hvilken Ploug var redaktör och ulgifvare. Jmfr. bil. 34.de nordiska rikena rent af till de makters vasaller, som ville understödja den åsyftade politiken; det vore att stålla Nordens inre förhållanden under utlandets garanti och nppsigt, att förklan att Danmarks och Sverige-Norges regeringar kSnna sig oförmögna att taga ett steg, som dock icke ingriper i någon annan stats rättigheter, ulan att först bedja om de öfriga makternas alleral * digaste tillåtelse. Jag har hela tiden trott, att det första vore meningen; men genom Aftenbladets » ramaskrik », som för öfrigt skedde i bästa afsigt, blef jag uppmärksam på, att det verkligea icke af dina yttranden eller af sjelfva förslaget var tydligt hur man tänkte gå till väga. Skrif snart till mig och låt mig höra hvad dn kan sägm. Är det af någon betydelse att Carlsen blifvit minister? Jag talade i dag med B. Christensen. Han » trodde sig våga förmoda, mea också endast förmoda, ehuru han egde någon anledning att anse sin förmodan för icke ogrundad, o. s. v. », att de Geer ej stod så helt och hållet utanför det hela? Ligger deri någon sanning? Eller kan du säga mig det? Det vore jo utmärkt bra! * Aftenbladets framställning hvilade i allo på missuppfattning. Naturligtvis kunde endast det fors ta alternativet komma i fråga.Slöjan dragen från en fyratio-årlg hemlighet.