Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då gäller äfven därvidlag att ha ett starkt m o d o c h att tro på sin lyckas slutliga seger, liksom landtmannen, trots allt, hoppas på skördens m o g n a d. » Mårten grep efter Elsas hand o c h tryckte den länge o c h innerligt. Nordström o c h fru Kajsa klingade m e d d e u n g a; allas ögon skimrade af en varm, fuktig glans, s o m framkallats af ordens underförmening. Fru Kajsa var nästan gråtfärdig, U n d e r s ö k Till Direktör C. H. Liedbecks kurs i och JProfva 1 Jakobstorg STOCKHOLM. Tandläkare TOM von HALL. — Hvard. Helgd. A l l m. Telefon 58 48. omsorgsfullt antagas fortfarande elever, damer och herrar, i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjukdomslära meddelas af läkare och medicine amanuenser. Fullständig undervisning i den elektriska vibratorns användande meddelas. Den n y a handvibratorn har undergått fullständig förändring, i det den fått dubbel af vackert opol. björkfanér, synnerligen axel, mera lättoch tystgående än m e d den lämpl. att glödritas, då en elegant, prakenkla. „ tisk och stark hattask erhålles. Levereras Kapten W. diam höjd 2S c m. till symaskiner för drifvande af Direktör G. H. 50 öre pr styck m o t järnvägsefterkraf Liedbecks vibrator finnes till sa u hos Dieller postförskott af Hagaryds fanérsittsrektör C. H. Liedbeck och K a p f e r W. A m a n. Humbers 1899 Velocipeder Hattaskar innan Ni k ö p e r något annat fabrikat. Återförsäljare: Humbers Filial, fabrik, Nässjö. • Billigast! STOCKHOLM. Grennaforssa B r u n n s - och. Såljes hos herrar SpecerI-, Delikatessoch Kaffehandlande. • J Drygast. * * K är kl V i sälja denna prima sort oblandad 3 å 4 kr. billigare pr kilo än vissa andra firmor. Mindre aromrikt. Utmärkt hvardagste. Insänd 40 öre i frimärken, så erhälles prof af önskad sort.
Medföljande glaskupor förlullas särskildt efter hvad för glas, andra slag, är bestämdt. Leksaker eller Nurnberg er kr arn,: af träd eller sammansatta ämnen, ined eller utan betsning, målning eller lackering . andra slag förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. — 10 — 1 12 — alla andra slag 1 skålp. — 10 — 1 Ljuskronor, eller delar deraf, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, och utan afdrag i vigten för påsatta glas. Luktvatten, alla slag (flaskornas vigt inbegripen) 1 skålp. 12 nr 8 — Lunta 1 skålp. — 2 — 2 Läder-arbeten, ej specificerade 1 skålp. 24 — 1 Lök, alla slag, ej specificerade 1 lisp. 10 — 10 Mais 1 tunna — 12 —- Lahn, oäkta; se Metaller, sammansatta. Lampvekar; se Vekar. Latun eller Trådband; se Metaller, sammansatta. Levantin; se Väfnader. » Limoner, friska; se Citroner. salta; se Frukter, inlagda. Limonsaft; se Citronsaft. Linön; se Väfnader. Linser; se Spanmål. Läder; se Hudar och Skinn. Lärft; se Väfnader. Machinericr, ej specificerade; se Redskap. Magnesia, hänföres under Apothejtsvaror. Magnetsten, infattad; se Instrumenter, fysiska. Malm, Cobolt-; se Cobolt-malm. Manchester; se Väfnader, bomulls-. Expedilions-Utskoltets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 136. 333 Tullvärde. Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko. R:dr sk. r. - R:dr sk. r. — 15 — Mandel 1 skålp. ____ 3 — 16 — Masker 1 stycke 4 _ 133 24 16 — Mattor af strå eller rötter Metaller, sammansatta:
Genom detta stadgande har, så vidt möjligt varit, vunnits control öfver mätningar al äfven öfrige städers fartyg, sorni annat fall icke kunrtat ske, utan att derstädes anställa serskilde Cons true tions -Officerare, hvilket åter skulle medfört stora kostnader. Utskottet betviflar icke, att den i Götheborg för närvarande befintliga Skeppsmätaren eger all den kunskap och pålitlighet, som i och fördess befattning erfordras, men då sådant likväl endast är tillfälligt, samt då erfarenheten visat; att Skeppsmätningar i allmänhet icke med säkerhet verkställas, hvadan det är nödigt, att desamma på allt möjligt sätt controleras; till vinnande af hvilket ändamål man jemväl i andra länder funnit angelägenheten af bestämda föreskrifter i ämnet, så finnef Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att den uti Kongl. Reglementet af den 9 Maji 1822 stadgade control-mätning af fartyg, hvarken i Götheborg eller annorstädes, må upphöra; hvilket dock underställes Piikets Höglofl. Ständers eget bepröfvande. Stockholm den i3 Junii i834- Allm, Besvärsoch Oeconomie-Uislotiets Utlåtande JY:o jg. N:o 79. Ankom till Exp.-Utsk. den i3 Junii. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om nedsättning af de afgift er, som Svenske och Norrske Consulerne ega att af Svenska fartyg uppbära. Inom Vällofl. Borgare-Ståndet har vice Talmannen, Herr TVijh, yrkat, att då, ibland de mångå utgifter, hvilka för närvarande betunga utrikes sjöfarten och göra redandet i skepp för Svenska undersåtare mindre lönande, afgifterne till Sveriges, på utrikes orter, varande Consuler, icke utgöra en bland de minst tryckande, den förändring måtte vidtagas uti de nu härom gällande föreskrifter, att all skillnad i beloppet af Consulad-afgift mätte upphöra och den samma bestämmas, att med 4 piaster af hvarje större eller mindre fartyg utgå.
barn som jag V a r, och görande jämförelser Det har möjligen förefallit en och annan, mellan de fruar, jag var van att se, och patrosom o m uttrycket nälpenningar innebure något nessan, fann jag denna skäligen enkel, ja, tarflig i sin gredelina bomullsklädning af ungefär oväsentligt, som det ej är värdt att stylta upp samma snitt som bondkvinnornas. Redan vid sä förskräckligt. Nåja, ordet har jag användt, första hälsningen kände likväl barnet af indärför att det är i bruk — själf skulle jag stinkt, att under den tarfliga klädningen visst föredragit ordet handkassa — men m å ingen ej doldes någon tarflig person. Och sedan tänka, att det representerar något oviktigt. under vistelsen i hennes hem lärde jag mig Penningen är makt — bristen därpå vanmakt. man, som lämnar sin hustru utan penvärdera och beundra henne. Uppe klockan Den fyra om morgnarne, hela dagen träget som en ningar, håller henne, medvetet eller omedvetet, myra sysselsatt med de tunga sysslorna i ett i ett slags förtryck; det är en vingklippning, gör henne tam och oförmögen att äfven stort landthushåll, var hon en föresyn för sitt som i minsti \ småsak följa egna impulser. husfolk. Och därtill ägde hon både hufvud Nålpenningar. 1893 En förgäten svensk hjältinna. 1 och hjärta. Med verklig saknad skildes jag om hösten från denna nyförvärfvade moderliga vän. Men hvad jag egentligen här ville omtala var det, att hon aldrig ägde en smula penningar att själf råda öfver. När västgötarne kommo och bjödo ut sina varor, handlade hennes tjä- nare, men aldrig såg j a g henne köpa en sak. Och nu efteråt har jag förstått, huru hon måste undertrycka hvarenda önskan, hon, som de flesta andra, kunde hysa. Hennes fordrande make gaf henne aldrig » ett kid att göra sig glad med ». Sex år därefter återsåg j a g henne i samma gredelina klädning, men nu åldrad, böjd och trött. V i talade ej om hennes betryck, men jag förstod det dä.
De båtsmän, som är på kommendering vid mönstrings tiden, blir mönstrade vid hemkomsten eller av sina befäl. Alla avskedspass skall vara tryckta på särskilt formulär som här bifogas. Passen utfärdas genast efter mönstringen. De pass, som föreslås, får underhåll av Amiralitets Krigsmans Kassa avlämnas till kompanichefen som insänder dem till befälhavaren vid stationen. § 11 Alla gratialister av båtsmän och lotsar, som blivit med medaljpensioner benådade bör inställa sig vid mönstringen, i händelse de inte åtnjutit vad som dem tillkommer. Förteckningar på gratialer skall vid alla mönstringar läggas till mönsterrullorna. Mönsterherren upprättar en rulla på dem som fått medalj för tapperhet och därför är beviljade pension. § 12 Inspektören skall efter varje mönstring inlämna rapport till Kongl Maj: t. Ett exemplar lämnas till förvaltningen för sjöärenden, ett till befälhavaren vid stationen och ett till kompanichefen. Gäller det indelta eller roterande båtsmanshållet lämnas ett exemplar till landshövdingen i orten och förvaras i landskontoren. § 13 Då extra roteringar och sjöbeväringar inkallas till tjänst samt coopvaerdie sjöfolk hyrs i rikets tjänst, tillser inspektören att även detta manskap behandlas väl och åtnjuter sin rätt. § 14 I övrigt äger inspektören att noga tillse att alla föreskrifter följs både i ekonomiskt och militäriskt avseende. Att rotehållarna inom 3 månader rekryterar vakanser. Att manskapet vårdas och med rättvisa behandlas och i rätt tid kommer i åtnjutande av vad som bestås. Att bland friska och sjuka snygghet och renlighet bibehålles. Allt vad som strider mot god ordning och diciplin bör till rättelse anmälas. § 15 Befälhavande amiralen i Karlskrona och chefen för Stockholms eskader skall varje kvartal avlämna rapport till inspektören om förändringar av så väl befäl som manskap. § 17 Inspektören får en adjutant av flottans regementsofficerare som biträde, att föra journalen över alla rapporter, förslag och memorial och gå honom tillhanda med vad som behövs. § 18 Under sina ämbetsresor beräknar inspektören och medföljande adjutant, mönster kommissarie och fältläkaren skjuts och dagtraktamente enligt resereglementet efter innehavande grader.
Händerna hopknäppta, hakan lyft så att tvänne huggtänder glimmade hemskt. — Edete, bebete, kolealus, post multa secula pokullera Ulla — gled det upp och ned under konstiga svängningar med stämman. Den lärda visan injagade hos lärpojkarne helig bäfvan, ty aldrig var den uttryck för ofarlig lustighet, blott för ett invärtes raseri. Och ofta blef slutrefrängen den, att tjurmegan flög ned från väggen och tog sig en krigsdans på visst folks ryggtafla. Nu stod ung Jonas där kapprak, med luggen till väders och mathämtaren i handen, och stirrade ihärdigt in i gesäll Liljegrens röda, böljande skägg, liksom lefde hvarje strå sitt eget trolska, elaka lif. Stryk kostade det honom hvar gång »Skäggans» lifs stolthet öfversprutades med sjudande tenn, det hade han god tid att besinna, ty gesällen höll hans båda örsnibbar i ett stadigt nyp och rörde dem fram och åter i takt till sin commandering: — Oldtgesällen för 6 styfver hvitling, för 4 styfver pantofler och en half limpa med smör. Jag spicken sill, en hel. Mossjö Printz för 7 runstycken kryddlimpa med skinka ... Och hör på, kanalje, anackar du så mycket som yttersta ändan af sillstjärten ... Oldgesällen afbröt sången och ropade, att han önskade korf, och från djupet af halmbolstern svor Printz på, att han begärt hvitling. Men Liljegren fortsatte lugnt att diktera på sitt sätt, tills det hela blef ett oredigt hack af siffror och matvaror. Jonas ansträngde ingalunda hjärnan med att höra efter, rätt eller galet var det ändå beständigt på tok, och i stryk utmynnade alltsammans. När han slapp lös, passade han på att i förbifarten slå krokben för yngste gesällen, just som denne doppade sitt såpinlöddrade hufvud i kopparskålen. Männen fortforo att orera upphetsadt och stormodigt. Länge hade jäsning rådt inom stadens hedervärda gesällkår i anledning af förbudet mot tillträde till stadens offentliga park.
Till Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdags Fullmäktigen för Ofver Torneå Härad af Norrbottens Län Eric Mörtberg ingifvit ett så lydande Memorial: ”1 anseende till Ofver Torneå Soc”kens vidsträckta omfång, hafva delägarne uti ”de der indeldte Soldate-rotar blifvit spridde till ”1 5 ä 20 mils afstånd från hvarandra, serdeles ”för de till Extra Roteringen anslagne hemman, ”bland hvilka atskillige dessutom, jemte det de ”deltaga i Soldathåll för dem af gamla Stammen, ”blifvit underkastade Extra Rotering för en del ”af deras skatt. ”Desse, utan nödigt Befäl på stället varan, ”de Soldater måste vid Kommenderingar till kom”pagniets mötesplats Haparanda, med mycket besvär, äfventyr och kostnad, da forslas 20 ä 24 ”mils väg upp och ned efter Torneå-Elf och dess ”starka forssar.” ”Den nytta, desse få, högst 7 ä8 Soldat-Ro* ”tar kunna medföra för Fäderneslandets krigsmakt torde ej kunna jemföras med den olägenhet i afseende på Soldaternes rustning, framskaf”fande till mötesplatsen, m. m. orten får vidkännas; Och för att afhjelpa detta högst tryckande 5 Onus, hemställes, om icke alla Soldater uti Pajala Kapell kunde indiagas och de Roterade från ”Knecktehållet befrias, emot bestämda afgifters ’ erläggande, samt att de hemman, sorn under”gått Extra Rotering, måtte sammanslås med gammla Rotaine i den inon, de träjfas vara hvaran. m 476 Ståts-Utskottets BetänkanJeit. ”‘Ira närmast belägna och efter hvarje hemmans ”beskaffenhet i enlighet med deri förut antagne ”Taxeringsgrund,” ”Eric Mörtberg,'’ Hvilket Memorial sedermera till Stats-Utskottets åtgärd blifvit öfverlemnadt.
Jag hinner ju aldrig tala med dig! Harald, jag vet ju, att jag är så dum och oförståndig, och att du är så god och rar! Men jag rår inte för, att jag blef så ledsen i dag och så och så DOKTORN. (Betraktar henne forskande.) Du ser ju alldeles utmattad ut. Sådana här scener får du inte ställa till mera, det är bara att förstöra sig! Jag skall ge dig litet droppar. (Vill gå.) LILLY '. (Håller fast honom.) Harald — jag — Men du är ju riktigt hysterisk! LILLY. (Sakta.) Det är bara något jag så gärna ville säga dig, men jag har ju inte kommit åt att tala med dig på flere dagar. Harald DOKTORN. Du är väl inte sjuk? (Ser henne in i ögonen.) Lilly! (Omfamnar henne.) Min egen, älskade lilla hustru. Är det verkligen — är det sant? Jag tror det. ledsen! Jag är så glad och jag är så DOKTORN. (Kysser henne.) Glad måste du vara, bara glad! Kan du förlåta mig, att jag gjort dig ledsen? Jag var så dum, jag tänkte inte på annat, än att det var litet dåligt humör, för att jag har så liten tid att vara med dig. Jag borde väl ha tänkt på LILLY. Det var jag, som var dum. Jag borde väl ha sagt det; men så var jag rädd, att du intresserade dig mer för dina patienter än för mig. Nu är du verkligen rolig! LILLY. LILLY. Ja! (Kastar sig i hans famn.) LILLY. (Gömmer ansiktet vid hans bröst.) LILLY. LILLY. (Snyftar fortfarande.) LILLY. LILLY. (Häftigt.) Ja, de få väl inte ha några känslor! De skola väl tåla allt, kan jag tro! (Snyftar.) Jag måste gå dit igen litet senare i afton, nu var jag på väg till ett par andra patienter. Jag gick bara hit hem i förbifarten för att be Emma bädda åt mig i mitt rum, ty jag ville inte störa dig, då jag troligen blir tvungen att gå ut i natt. Och du skulle naturligtvis vara så trött efter utfärden — tänkte jag. DOKTORN. DOKTORN. DOKTORN.
Den ældgamle eddiske Sangvis gaar aabenbar igjen i Maalfylding og Strofens ensformige, men dobbeltartede Byggning, der svarer til det otteleddede og sexleddede Fornyrdarlag; hvortil ingen andre Udvidelser föjes, end Gjentagelsen af enkelte Ord eller Omkvæd, der staae i Forbindning med Vendingen i Dandsen”27. Har sålunda kämpavisans afsjungande varit i hela norden af gammalt beledsagad af dans, så återstår att skaffa oss kännedom om beskaffenheten af denna dans. Äfven härom lemna Färödansarna de bästa upplysningarna. De beskrifvas af Lyngbye på följande sätt: ”Än är en, än en annan försångare, och alla, som kunna sjunga, instämma åtminstone i omqvädet. Dansen består deri, att män och qvinnor hålla hvarandra i händerna och göra tre taktmässiga steg framåt eller åt sidan och antingen balancera litet eller blifva stående stilla några ögonblick. Sången afser ej blott att som dansmusik ordna stegen, utan tillika att genom sitt innehåll väcka vissa känslor. Man kan märka af de dansandes beteende, att de icke äro likgiltiga för det, som sången innehåller, utan genom sina miner och åtbörder göra de sig omak att uttrycka sångens växlande innehåll. Detta gifver dansen, oaktadt dess enformighet, så mycket intresse, att både gamla och unga fortfara med den flera aftnar i rad, nästan utan något uppehåll”28. Ungefär så måste dansen hafva utförts i Sverige under medeltiden. Den har haft en utpreglad mimisk karakter. Visan har sjungits af fördansarne och de öfriga instämt i omqvädet. Omqvädets enkla ord och den rythmiska rörelsen, som beledsagat dess afsjungande, hafva varit uttrycket för den allmänna stämningen, den grundkänsla, på hvilken hela visans innehåll kunnat återföras.
Kommunernas skyldighet att sjelfva bygga sina kyrkor bestrides icke, men detta åliggande bör icke kunna utsträckas längre, ån till uppbyggande af kyrkor till den storlek och beskaffenhet kommunens eget behof häfver; och det bör å andra sidan icke nekas, att der, såsom i en stiftsstad måste vara "förhållandet, en större kyrkobyggnad af vidsträcktare dimensioner, i annan och kostbarare stil kan anses behöflig, statens förbindelse inträder att komma till undsättning med afpassadc Statsbidrag. Hernösand har redan utgifvit för sin stiftskyrka vida mera, än en dylik byggnad, lämpad efter kommunens eget inskränkta StutsUtskottets Utlåtande, N:o 7i. 23 behof, kunde uppföras för, och jag anser dess fordran alt af statsverket erhålla understöd, billig, men, i betraktande af Statsverkets inskränkta tillgångar, vågar jag endast tillstyrka, att, under iakttagande i öfrigt af stadgade betalningsvilkor, halfva lånesuinman måtte af-1 skrifvas. Ett pi ejudikat, grundadt på rättvisa och billighet blir aldrig betänkligt., meri väl motsatsen.” rVto 71. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 2 e. ni. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående af Majoren G. Hennich sökt ersättning för innehafda häst-hemmans räntor vid f. d.
Inte frågade ni ju häller om jag ville bli kvar, eller bjöd städsel, invände Elias saktmodigt. Och då kände sig husbonden ännu mera förbluffad, men på samma gång starkt frästad att svära när man inte längre kunde vara säker ens med ett sådant fån! Men högt frågade han om Elias vore nöjd med två hundra femtio mark i likvid för de föregående åren. Elias klådde sig grundligt i hufvudet, försökte fundera ut huru mycket det kunde göra för åtta år och sade till sist att han skulle tänka på det till aftonen och räkna efter. En timme tidigare skulle det gjort fullkomligt lika mycket intryck på husbonden om han hört en af sina kalfvar säga sig ämna tänka på ett räkneexempel. Men efter Elias uppträdande nu senast kände han sig så förbryllad, att han om en stund sökte upp honom och sade sig ha räknat ihop att det blef omkring två hundra åttio. Inte lär det bli vinst för mig på det sättet häller, tviflade Elias. Men då han alls icke lyckats reda ut sina egna hågkomster, antog han budet samt ritade ett kors under det kvitto husbonden skref ut. Följande dag vandrade han i väg till Vasa, betalade för en biljett till Ishpeming i Michigan samt omhändertogs af agenten, för att i sinom tid utan vidare hufvudbry för sig själf aflevereras på destinationsorten. Om Elias Möykkä rätt vetat hvad det ville säga att resa till Amerika, är det antagligt nog att han i all sin tid skulle fortsatt att köra sin husbondes hästar och att lämna sina besparingar i hans förvar. Men därom hade Härmä-karlen icke sagt någonting, och själf kom han icke till klarhet, innan det var for sent att vända om. Redan på Nordsjön börjades det, med sådan köld och så hög sjö, att man alls icke kunde vistas på däcket. Och på mellandäck var det ohyggligt. Själf var han icke sjösjuk, men så godt som alla de andra voro det i stället så mycket mera, både dag och natt det var ett förfärligt elände! Men ändå värre blef det på Atlanterbåten, sedan de lämnat Liverpool och blefvo hopfösta med alla möjliga utländingar, som icke begrepo ett ord man sade till dem. Och lika litet kunde man tala med skeppets eget folk. Ingen enda förstod finska.
Ludv.: Då ingen af Ståndets ledamöter tyckes vilja yttra sig i denna fråga, finnér jag mig uprnanad att i korthet redogöra för några betänkligheter, som hos mig upstått vid tagen kännedom af ifrågav:de Kongl, proposins innehåll. Min första anmärkn. gäller bränningens fortfarande bindning vid jorden. Denna förening upkom ganska naturligt pä en tid, då bränningen uti vida mindre skala, och såsom binäring till jordbruket drifven, afsåg, att till ansedd fördel för jordegaren till bränvin förvandla någon del af på den egande jorden växande produkter. Della förhållande är betydligen förändradl. En mängd stora bränneriet' hafva redan upstått, hvilka ingen egendom, äfven af de största, förmår mata. Bränningens sammanbindning med och beroende af egendomens storlek, är sålunda redan de facto uphäfd Då, såsom en följd af den K. propos:n, detta förhållande ännu mera måste tillvexa, enär denna propos. pätagligen alser fabrikationens drifvande uti större, men lill antal mera inskränkta fabriker, kan jag ej fatta anledmn till bibehållande af ett gammalt stadgande, hvilket icke med den föreslagna förändrade principen för bränvinsbränningens drifvande sammanhänger, och hvilket stadgande jag derföre anser borde hafva utgått. Således har, enl. min åsigt, s jelfva grundorsaken för bränvinsbränniugens fästande vid jorden, längesedan uphört. En annan betänklighet hyser jag i afseende å de grunder för näringens beskattning, hvilka i den nåd. propOs:n äro föreslagna. Då den ritning, enl. hvilken de enkla pannorna skola vara konstruerade, icke åtföljer proposm, är det omöjligt att bedöma, huruvida den produktion, en sådan panna ansetts böra kunna åstad 1! * 164 1) e n 10 December. komma, är rikligt beräknad.
Frågan handlar här om tvänne särskilda saker, nemligen dels om en tillökning uti de förut bestämda 3 millioner med den halfva million, som hittills varit anslagen för lån på Actier och Documenter, och dels om bildandet af en reservfond. Lika med Herr Hjerta finnér jag visserligen att en Bank, som upplånar å vista, behöfver alltid äga en cassabebållning för inträffande starkare penninguttagningar, men deremot finner jag ingen nödvändighet af ständiga cassabehållningar vid en Låninrättning, grundad på Obligationer, som äro ställde på två månaders uppsägning; ty under det uppsägningstiden förflyter, kan Banken alltid hinna insamla så 158 Den 4 December e. m. mycket, som erfordras. Det är således blott för Bankens upplåning å vista, som eu reservfond behöfves; men då genom det beslut, som på förmiddagen blef taget, intet bestämdt förhållande blifvit faststäldt mellan de tvänne olika upplåningssätten, skall det kunna bända, att ganska litet blifver upptaget på Afskrifnings-räkningen, och nästan alltsammans mot Obligationer, eller, ock tvärtom. Jag anser det derföre vara orimligt, att bestämma reservfonden i visst siffertal, utan tror, att den bör bestämmas i visst förhållande till Bankens skulder å vista, på sådant sätt, att ett visst maximum fastställes, som alltid bör hållas inne, likväl med rättighet för BancoStyrelsen att minska detta maximum, då uttagningarne äro få och ske till ringa belopp. För min del skulle jag tro, att en tredjedel af skulden ä vista vore i detta afseende lagom; ty då BancoStyrelsen innehåller *:del af de medel, som upplånas h procent, blifver Bankens vinst derpå lika stor som på de medel, hvilka mot 3 procent upplånas, och åter till fullo utlånas; och i händelse fulla tredjedelen icke behöfver innehållas, blifver Bankens vinst på det förra upplåningssättet i alla fall till och med större, än på det senare. Jag anhåller derföre om den proposition, att den cassabehållning, som alltid skall i reserv innehållas, må bestämmas till högst f:del af de skulder, som skola betalas å vista, men med rättighet för Banco - Den 4 December e. m.