Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 116, i anledn. af väckte motioner, ang:de omarbetning eller ändring af Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna Elementarläroverk d. 14 Aug. 1856 m. m.; N:o 117, i anledn. af väckt motion om förklaring af 2 morn. 11 § i Folkskole stadgan, i fråga om Folkskole lärares pensionering; N:o 118, i anledn. af återremiss af Utsk:s Betänk. N:o95;och N:o 119, i anled. af återremiss utaf Betänk. N:o 99, i fråga om ändring af HandelsOrdn. d. 22 December 1846 m. m. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 10 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 120, i anledn. af väckt motion om utfärdande af Kungörelse, innehållande föreskrifter för resandes anteckningar i dagbok; och N:o 121, i anledn. af väckte motioner rörande SeglationsOrdn. d. 15 Maj 1843. Hr Akerman, Fredr., upläste en så lydande motion: K. M:s Nåd. Propos. om Kongl. BergsColl, indragning samt 106 Den 14 Oktober. de förut derstädes handlagde ärenders öfverlemnande till behandling af Kongl. KommerceColl., är utaf samtlige R. St:r bifallen. Af många skiil är det af stor vigt, att den sålunda af begge Statsmakterne beslutade förändring, kunde med nästa års ingång taga sin början, men då de förberedande åtgärder som härföre erfordras, icke kunna af Regeringen vidtagas, förrän underrättelse om Ständernes beslut inkommer till Regeringen, hvilket åter icke förr än närmare slutet af detta år lärer kunna ega rum, derest nämnde underd. anmälan först kommer att göras i sammanhang med R. St:rs meddelande om deras beslut i öfrige frågor tillhörande Sjette Hufvudtiteln, anser jag mig böra vördsamt föreslå det Rikets Högloft.
En vanartig människa, återskickad till sin hemort, och der cjvarletnnad utan tillsyn, utan hjelp, är en farlig skänk åt eri Landsort; öch hvad försäkrar, att icke hvar och en sådan från Hrifvridstadén åtérskickad; äfven örn hah der ej skulle hafva gjort sig skyldig till någöri förbrytelse, icke ändå är eri dylik farlig gåfva, just ge noin den olyckliga he^ kantåkap, söm han haft tillfälle att göra med den lägre Folk-classtris osedet och laster? År det i alla fall troligt, att en sådan, redan genom återskicknirigen inför sina bekanta kränkt, och, på visst sätt; såsom äfventyrare brännmärkt petson, skall kunna på sin hemort * urider så tvätydigä Omständigheter, få en god tjenst öch blifva ett dugligt och aktadt Tjenstehjon? jag tviflar derpå, eiler Ock misstaget jag ntig allt för mycket i min kännedom af fnänniskohjertafj Det är således icke blott billigt och nödigt, att den del af Landets Population, sorti Hufvudstadert icke behöfver, trien i mer elle? mindre män förderfvas, åter kommer Landet till goda, utan äfven att det återfår denna Population så förbättrad sorn möjligt. Det är äfven nödigt i ett Land af så ringa arbetsstyrka, Den 6 Detcmber. 17 f Som vårt, att det öfverskott, som sielfva Hufvudstaden lemnar, göres fjenligt att fötöka denna styrka.
En annorlunda beskaffad fördelning af makten imellan Landshöfdinge och dess biträden har säkerligen ej heller varit afsedd af den store Rikskautsleren Oxenstjerna uti dess åbero - — 11 — pade yttrande till förmyndare-regeringens protokoll 1636, nemligen att Sekreteraren och Kamereraren icke borde dependera af Landshöfdingen, utan immediate af regeringen. I detta yttrande ligger väl den mening, att Sekreterare och Kamererare ej borde kunna af Landshöfdingen afoch tillsättas, hvilket också icke varit eller är medgifvet; men omöjligen har det varit Oxenstjernas mening, eller låter det sig någonsin göra, att Landshöfdingen skulle blifva beroende af Sekreterare eller Kamererare, så att vid skiljaktighet med dem antingen intet beslut kunde fattas, eller ock Landshöfdingen kunna öfverröstas af sin Landssekreterare eller Landskamererare. Den lilla afhandlingen om Skogarna uti 1850 års berättelse innehåller en hänvisning till skiftesverket (landtmäteriet) såsom stående i samband med skogshushållningen. Men skifteslagstiftningen är ej blott skogarnes, utan hela landtmannayrkets förderf, om den skulle befinnas vara rätt olämpligen inrättad. Den bör betraktas i hela omfånget af sitt inflytande. Läsaren skall svårligen tröttna att följa denna betraktelse, om dess utförande icke alltför mycket misslyckas. Redan vid landets första besittningstagande måtte det hafva handt, att icke alla odlare sökte sig enstaka bosättningar. Vänner och bekanta slogo sig troligen ofta ned bredvid hvarandra, der de funno ett för flera tillräckligt utrymme till odling. Under fortgående folkökning tillväxte åboernas antal ej blott på dessa från början mångbebodda byar, utan ock på de ursprungligen enstaka. Att imellan delägarne i hvarje by fördela byns jord, blef en angelägenhet, för hvars besörjande anstalter icke länge kunde dröja att finnas oundgängliga. När sådana anstalter först vidtogos, skulle de naturligtvis blifva högst bristfälliga, då deras ändamålsenliga skick endast kan blifva en frukt af långlig erfarenhet i landtmannayrket och mycken vetenskaplig odling.
Vid förnyad föredragning af Beviilr.ingsUtskottets, den 26 sisi. September, under N:o 45, afgifne, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande lindring i Bevillningen för brandskadade i Madäng» By, af Vartafta Härad och Skaraborgs Län; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit, af Ridderskapet och Adeln, bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande bordo läggas till handlingarne. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Förstärkta StatsUtskottets den, 29 sisllidne September, afgifne, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagde Memorial: Angående Löntillökning för Secreteraren och Cancellisten vid Öfverlntendents Ämbetet. Angående understöd af Staten till någre inqvarteringsskyldige städer. Angående pension för framlidne RiksRådet Grefve Liljencrantz^ dotter, Friherrinnan Tornerhjelm, fann Ridderskapet och Adeln, att berörde irenne Memotiel borde iill StatsUtskottet öfverlemnas. Bihang till R. S. Prof. <f‘,de Sami. CQ trot. Utdr, d. 4 Qctober. iJ5*s* S. D. e. m. Då nn ånyo föredrogol förstärkta StatsUtskottets den 29 sistl. September aflätne samt den 3 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 501. Angående sättet för kostnadersies bestridande till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och verkstälda utrikes resa. Angående värderingsgrnnden till Bevillnings utgörande af brandförsakrada hus i Städerna samt om den ef Städerne utgående Salu Accisen; fann Ridderskapet och Adeln, att berörde svanne Memorial borde till BevillningsUtskottet öfverlemna:. Från Högv. Prutt Ståndet, S.
Ledamöterna av riksdagens i föregående § omförmälda utrikesutskott vare ock ledamöter av en nämnd med uppgift att med Konungen rådpläga om ärenden, som angå rikets förhållande till främmande makter. Rådplägning med denna utrikesnämnd bör i alla utrikesärenden av större vikt äga rum före avgörandet. Då ärende förekommer till behandling, skola alla tillgängliga handlingar och upplysningar meddelas. De beslut Konungen fattar i ärenden, som varit föremål för rådplägning med nämnden, varde delgivna dess ledamöter senast vid nästa sammanträde. Ministern för utrikes ärendena skall i början av varje riksdag och sedermera så ofta omständigheterna det föranleda lämna nämnden en framställning av de allmänna utrikespolitiska förhållanden, som kunna för riket erhålla betydelse. Nämndens ledamöter böra visa största varsamhet i avseende å meddelanden till andra om vad vid nämndens sammanträden förekommit. I fall, då Konungen eller den som i hans frånvaro leder förhandlingarna prövar ovillkorlig tystnadsplikt vara av nöden, vare ledamöterna därtill förbundna. De mål, som från krigsdomstolarna dragas under Konungens prövning, skola uti högsta domstolen företagas och avgöras. 1: o. Uti högsta domstolen kunna ringare mål prövas och avgöras av fem ledamöter, så ock av fyra, där alla fyra äro om slutet ense. Över viktigare saker skola minst sju döma. Ej må flera än åtta ledamöter på en gång i prövningen av något mål deltaga, där ej för vissa fall annorledes förordnas i den ordning 87 § 1 mom. stadgar. I samma ordning bestämmes, huru många av domstolens ledamöter skola deltaga i prövning av ansökan, varom i 18 § 2 mom. förmäles. 1809: Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, wrångwisa och orätt hindra och förbjuda, ingen förderfwa eller förderfwa låta til lif, ära, personlig frihet och wälfärd, utan han lagligen förwunnen och dömd är, och ingen afhända eller afhända låta något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordning Sweriges Lag och laga Stadgar föreskrifwa; ingens fred i des hus störa eller störa låta; ingen ifrån ort til annan förwisa; ingens samwete twinga eller twinga låta, utan skydda hwar och en wid en fri utöfning af sin Religion, så widt han derigenom icke störer Samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer.
Torp måtte varda från dess nu utgörande ordinarie roterings-skyldighet befriadt Bih. till R. St. 2 Band. i Haft. \ 2 Slals-Ulskollets Utlåtande, JYi 118. och densamma flyttas på andra närbelägna och oroterade, men icke privilegierade, hemman och lägenheter eller ock, i händelse det i roteringen måste qvarstå, i brist på tillgängliga hemman för flyttningen, få sig tilldelad rote-frihetseller vakans-afgift såsom vederlag. I afseende härå får Utskottet upplysa, att sedan, i anledning af hos Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer gjord framställning, att, då förenämnde komministers-boställe Torp icke vore i åtnjutande af den, preste-boställen i Riket tillerkända, rote-frihet, nämnda boställe måtte från detsamma påförd rotering, på det af motionäreu ofvan föreslagna sätt, befrias, Rikets Ständer, efter inhemtande af åtskilliga förhållanden, som i berörde afseende rörde de presterskapet anslagne boställen, uti underdånig skrifvelse den 26 Juni 1851 förklarat sig, icke vara i tillfälle att i alla delar pröfva befogenheten af det sålunda väckta förslaget, samt anhållit, att Kongl. Majit täcktes i Nåder låta granska det framställda anspråket och, derest detsamma skulle finnas grundadt samt med lag och författningar öfverensstämmande, vidtaga de åtgärder, förhållandena kunde påkalla; så och elter det Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena och Kongl. Kammar-kollegium uti infordradt och den 29 nästpåföljde November afgilvet underdånigt utlåtande upplyst, att ett. helt mantal Torp vore rustningsstam vid Sörbygdens kompani af Bohus läns Regemente, men att '/4 mantal häraf, enligt afhandling den 5 Juli 1790, blifvit från enskild man af Krogstads, Hede och Sanne församlingar inköpt för att till komminister-boställe användas; i följd af hvilket förhållande med hemmanet och genom Landshöfdinge-Embetets och Kongl.
N:o 81, ang:de uphörande af s. k. vakansoch förslagsliggetidssamt begrafningshjelps-besparingar, samt om årliga anslag lill vederbör;de pensionskassor, såsom ersättning för de inkomster, desse kassor af nämnde besparingar åtnjuta; N:o 267, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 207; och N:o 268, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: I anseende till en förestående resa i enskildla angelägenheter, nödgas jag, ehuru med ledsnad, afsäga mig den plats, i förstärkt StatsUlsk., hvartill R. o. Ad:s förtroende kallat mig. Den 29 Juli. 5 Hr Tham: Casper Wolrath, upläste följande. Vördsamt Memorial! Såsom närmare kan -inhemtas af bilagde tryckta exemplar utaf en från den sednast t. f. Direkt:n för Allmänna Barnhuset i Slockholm d. 27 sistl. Mars till K. M. aflåten underd. skrifvelse, har denna barmherlighetsanstalt råkat i en så betänklig financiel ställning, alt betydlig förstärkning af dess tillgångar erfordras, såvida inrättningens verksamhet skall kunna fortgå på ett sätt, som motsvarar ändamålet med densamma. På sätt berörde skrifvelse ock utvisar, har Direkt:n på grund af omförmälde förhållande, underdånigst anhållit, ätt K. M. matte allåta nåd. framställning till Rikets nu församlade Ständer om beviljande af Statsanslag, dels utaf 16,000 r:dr, för en gång, till iståndsältande och förbättring af Barnhusets byggnader, och dels af 30,466 r:dr 32 sk. årligen för innevarande och nästföljande två år, men K. M. har, under d. 7 nästl. Maj, af flere anförde skäl och deribland pä den grund, att Barnhuset i Stockholm såsom välgörenhetsinrättning förnämligast skulle afse sådane ändamål, hvilka det numera, enl. gällande författningar, ålåg vederbönde kommuner att bekosta, i nåder förklarat
— Återigen om ingen förening kunde tillvägabringas, komme rättegången att fortgå i laga ordning, sedan stämningen af kommiléens ordförande blifvit påtecknad, att parterne iakttagit inställelse, utan att förening kunnat ske.” Ehuru omförmälde förslag väsendtligen afviker från Lagberedningens, utgå likväl båda ifrån den åsigt att ifrågaställde anstalter endast äro lämplige såsom kommunal-inrätlningar. En dylik åsigt har jemväl varit den, som företrädesvis blifvit omfattad af dem bland representationen, hvilka, vid de flera tillfällen ämnet varit föremål för öfverläggning, förordat saken. Men bör emedlertid lagstiftningen deråt gifva stöd'1? eller med andra ord: kan aD~ 4 Luff-Utskottets Betänkande, N:o 33. stalten anses vara af behofvet påkallad och skulle den kunna komma att medföra någon verklig fördel för det allmänna? Man invänder väl att de förhållanden, som i andra länder föranledt inrättandet af förlikningsanstalfer, eller domstolars otillgänglighet, nödvändigheten att anlita sakdrifvare och invecklade processuella former, ej äro för handen här i landet, der första domstolen isynnerhet är lätt tillgänglig, der rättsökande sjelfve kunna besörja sina rättsangelägenheter och utföra sina tvister; der rättegångsformerna äro enkla; och der domaren har till åliggande att råda parter att förlikas; äfvensom att staten måste anses hafva uppfyllt sin pligt, då den i domaren lemnat medborgaren en tillflygt och ett värn inot orättvisa och förtryck; — Men huru skall man då tyda den benägenhet för anstalten, som, på sätt nämndt är, under sednare tider här i landet omisskänneligen uppenbarat sig? — Ligger icke i denna benägenhet, i detta genom handling på mångfaldiga ställen uttalade tänkesätt, erkännandet af ett behof i omförmälde hänseende? Att befordra fridsamhet och försonlighet medborgare emellan är ock ett af statens yppersta ändamål. Derföre ålades
I kol. för ”Näfver”, sista afdelningen, står: J, sk., läs: 3 sk. , 5 „ 5. d:o för ”Mantal å 42 sk. utan förhöjning” för Orebro Län, står: 54,6, läs: 54,62. , 6 „ 3. I första kol., rad. I, står: 1, läs: 1,00. ,. 7 , 2. står: a. Mantal, läs: af Mantal. — „ — „ 24 sk., läs: å 24 sk. , 9 , 2. I kol. för ”Summa Summarum” och ”Kronovärde”, 3 vad. s tår: 23,057, läs: 25,057. Litt. E. Sid. 2. Markegångsvärdet å Sågstockar är upptaget till: 1 R:dr 8 rst., i stället för: 1 R;dr 8sk. Litt. I kol. för ”1 LS Smör” och ”Öland”, år 1843, står: 5, läs: 6. Litt. L. I kol. för ”Smör” och ”styfver” för St, Kopparbergs Län, står: läs: 3Jog. Litt. T. I alla kol. för ”Penningar” och i den för ”Presternes utlagor” stå r: st;, läs: sk. , 5 , 7. I kol. för ”Malt” i summan, står: O, läs: I. „ — „ — d:o för ”Smör” d:o „ 6:10 „ 6. „ 6 „ 2 och 4. I kol. för ”Ny Ränta” står: persedel värde, läs: persedelskalt. »»»3-tdOOl Stormähtigste, Allernådigste Konung! Sedan fråga, tid efter annan, förekommit om ej mindre förändring i vissa delar af de Författningar, som bestämma sättet och ordningen för grundskatternes utgörande, än en med tillförlitligare controller förenad förenkling af Uppbördsoch Kedogörelse-Verket, samt behofvet af en, efter förändrade tidsförhållanden lämpad re (Bil. lill K. M. Nåd. Trop. lill R.
Skulle Respective Presteller BorgareStånden icke linna för godt, att häruti ingå, måste frågan, enligt Riksdagsordningens förut åberopade §, afgöras genom Votering, uti Förstärkt EkonomiUtskott, hvarvid, och då genom tre Stånds beslut är afgjordt, att böter för denna försummelse skola bibehållas, Utskottet lika vördsamt får föreslå följande Voteringsproposition. ”Den som bifaller, att böter för förfallolöst uteblifvande från RegementsSkrifvares så kallade restmöten eller andra uppbördsstämman nedsättas till 12 sk., voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer motion härom att förfalla, och böterne förblifva vid det belopp af 1 Rd., hvartill de nu stadgade äro. Stockholm d. 15 Dec. 1823. j53ö Besvt och Ekon. Vtsk. Eetänkanclertj N:o 224. Ankom den 19 Dec. 1823, Vördsamt Memorial. Med anledning af inkomne motioner, har Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott, under N:o 106, afgifvit Betänkande cm föreslagen ändring uti examina för intrade uti de civila ämbetsverken. Detta Betänkande blef af Vällofl. Borgareoch Hederv. BondeStåndet bifallet, men af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, samt Högv. FresteStåndet återremitteradt. Det förnyade Betänkandeti samma ämne, N:o 185, är afHögv. PresteStåndet afslaget samt af de 3 öfriga Resp. RiksStånden lagdt till handlingarna. Det är sålunda af 2:ne Stånd bifallet och af ett afslaget; men Höglofl. Ridderskapet och Adeln har ej deröfver behagat meddela något hufvudsakligt beslut, då det först blifvit återremitteradt och sedan utan något slags Utlåtande lagdt till handlingarna. Utskottet har ansett sig böra ett sådant förhållande tillkännagifva, under vördsam anhållan, att Höglofl.
1909: Konungen äger att genom naturalisation till svensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning och under de villkor, som bestämmas genom särskild lag, stiftad i den ordning 87 § 1 mom. stadgar. I den händelse 39 § omtalar, att Konungen, efter företagen resa, utöfwer Tolf månader ur Riket blifwer, sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riksstyrelsen förwaltar, genom öppet Påbud Riksdagen, och låte Kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufwudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra. Konungen äger att i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till kronan förverkadt gods. Öfver ansökningar därom höre Konungen dock regeringsrätten, beträffande mål af beskaffenhet att kunna tillhöra dess slutliga pröfning, men i andra mål högsta domstolen; och fatte Konungen Sina beslut uti statsrådet. Statsrådets ledamöter hava förtroendesysslor, varifrån Konungen må dem entlediga, när han prövar rikets tjänst det fordra. Uti riksdagens kamrar må frågor väckas om förändring, förklaring och upphävande av lagar och författningar, som rikets allmänna hushållning röra; om sådana nya lagars stiftande samt om grunderna för allmänna inrättningar av alla slag. Riksdagen äge dock icke makt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och vara Konungen, sedan statsrådet däröver blivit hört, göre det avseende Han för riket nyttigt finner. Af Statsrådets ledamöter skola sju vara chefer och föredragande, hvar för sitt departement, nemligen: Ministern för utrikes ärendena för Utrikes-departementet; En chef för Justitie-departementet; En för Landtförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för arméen; En för Sjöförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för flottan; En för Civil-departementet; En för Finans-departementet; samt En för Ecklesiastik-departementet. Den närmare fördelningen af ärendena, departementen emellan, bestämmes af Konungen genom en särskildt utfärdad, offentligen kungjord stadga.
» Barn — jaha, det har du rätt i, och då blefve jag — mormor, » log grefvinnan så hjärtevarmt och godt, att Ingrids starka själsspänning löste sig i stormande glädjegråt. Och hon störtade ut för att meddela Lars det fröjdefulla budskapet, att grefvinnan önskade ha gifta tjänare i sitt blifvande hem. Alla spår efter östanstormen voro undanröjda; de gamla träden utvecklade i fred nya knoppar, och nya vårblommor slogo ut, sedan Lars bortskaffat alla tegelskärfvor. Och under mild blå vårluft for grefvinnan med sina två vänner från en förödd borg för att bo bland nya blommor, kärlekens hvita liljor med outgrundliga färgskiftningar djupast inne i " kalken. Huru » vildarne » uppfostra sina barn. vJUÄaturfolkens sätt att uppfostra sina barn jp !s % berömmes ofta af forskningsresande så- som varande synnerligt fördelaktigt med hänsyn till de olika folkens förhållanden. Den tyske forskaren Heckewelder yttrar sålunda i ett arbete om de indianska folkstammarnes seder: » Det kan med rätta väcka förundran, att ett folk utan skrifna lagar och utan rättsvetenskapligt system, utan en bestämd regeringsform eller grundlag, ja, till och med utan en enda genom val eller arfsföljd tillsatt öfverhetsperson lefver i fred och endräkt och under utöfning af moraliska dygder; att ett folk kan regeras väl och kraftigt blott genom den makt, som män med högre andliga gåfvor ha öfver människor med mera vanliga, blott genom en tyst, men dock allmän underkastelse under erfarenhetens, talangernas och rättskaffenhetens herradöme. Detta är emellertid något, som en indiannation erbjuder främlingens ögon.
LandsKamereraren, Assessoren C. M. Wahlström skall å Indragnings-Staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig Pension af 300 Rdr; 3:0 att antaga det af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet beslutade tillägg i afseende på den i I3!de punkten af Utlåtandet, 2ST:o 254, af Utskottet tillstyrkta ersättning till Landshöfdingen i Kronobergs Län, för indragning af den honom på lön anslagna dagsverksskyldighet till Kronobergs Kungsgård af Inhyseshjo, nen i nämnde Län, så att denna ersätt - Fröt. Utdrag den i Nov. lSSag. jr ning äfven kommer att uti fonden för Landsliöfdinge-lönernes reglerande ingå; 3:0 att Ståndet, under förblifvande vid dess i öfrigt fattade beslut, gillade de af Utskottet gjorda framställningar samt föreslagna Voterings-Propositioner, i anledning af skiljaktiga beslut vid 8;de och ro:de Hufvud-Titlarne samt Allmänna Indragnings-Staten, äfvensom af det förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit, som Utskottet i dess Memorial, N.'o 304, sid. 50g, framställt att afgifvas i sammanhang med anvisningen af ett förökadt Statsanslag för regleringen af Indelta Arméens Befäls löner. S. D. Str.ts-Utskattets Utlåtande, N:o 298, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 2x7, i fråga om föreslagen afskrifning af BruksIdkaren S. Owens skuld till Manufactur-Discont-Eonden, samt Qin ytterligare låne-understöd för honom å 50,000 ttdr B.’co, blef af Preste-Ståridet, som redan bifallit Betänkandet M:o 217, till Handlingarne lagdt.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift af åtskillige embetsoch tjenstemän ådömdt ersältnings-ansvar i följd af Läns-bokhållaren Caspar Langlels bedrägliga förhållande, beslöt Ridderskapet och Adeln, att icke allenast bifalla den eftergift Kongl. Maj-.t uti förenämnda Nådiga Proposition behagat för Lands-sekreteraren, Lagmannen Engelblom föreslå, utan äfven för sin del medgifva, det enahanda eftergift må General-löjtnanten Herr Grefve Lö wenhjelm och Kronofogden Pettersson tiilgodokomma. S. D. Vid förnyad föredragning af Stals-UIskottets den 8 och 13 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 80, angående väckt fråga örn löne-förhöjning åt Statens embetsoch tjenstemän för år 1857, bifölls, såsom Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisa och till Kongl. Maj-.ts disposition ställa dels en summa af 118,170 R.dr 45 öre, att, efter i Utlåtandet angifven grund, såsom gratifikationer tilldelas i tjenst varande under-officerare och deras vederlikar vid Garnisons-regementena, vid Artilleriets tygoch handtverks-stater samt vid Flottan och Marin-regementet, dels en summa af 63,000 R:dr att likaledes gratifikations^-vis för detta år fördelas mellan nuvarande personalen vid Flottans handtverks-, timmermansoch machinisl-stat, äfvensom att Rikets Ständer medgifva, att ett belopp af 513 R:dr, allt Riksmynt, må få på enahanda sätt till under-befäl m. 11. vid Artilleribatteriet i Norrland utgå af Norrbottens Hästjägare-sqvadrons-fond; men återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, den del af förevarande Utlåtande, hvari Utskottet för öfrigt afstyrkt bifall å de gjorda framställningarne om löne-förhöjning för innevarande år åt embetsoch tjenstemän m. 11., tillhörande stater och korpser under 2, 3, 4 och 5 Hufvud-titlarne.