Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och det må vara en oafgjord fråga, huruvida någon har rättighet, moralisk rättighet nämligen, att dekretera: » Inga kransar eller blommor på min likkista eller graf! » Det är ju både möjligt och troligt, att den, som så bjuder, beröfvar sina efterlefvande kära en lindring och tröst i sorgen, som han helt enkelt för sin del ej mäktat i lefvande lifvet uppfatta eller uppskatta. Att dölja det förgängliga mänskliga stoftet med blommor, dessa naturens ännu mera förgängliga barn, tyckes för de flesta af oss vara ett lika stort behof som att plantera blommor gå, grafkullen, och det fåtal, för hvilket det är motbjudande, tvingas ju ej till att lägga blommor, vare sig i kistan eller på densamma, när den sänkes ned i jordens mull. Om man skulle önska någon förändring i de rådande sederna att pryda våra döda samt vid likbegängelser, så skulle möjligen de nu brukliga likdräkterna samt de många, stundom kanske tomma, vagnarne i liktåget kunna fresta åskådaren. Men både de, som handla med likklädslar och göra dyrbara likkistor, skola lef va, så ock hyrkuskarne. Mången människas meningar och tycken blifva förändrade, när lifvet griper tag i dem och uppmanar att omsätta teorierna i handling. Undertecknad har känt personer, som irrat starkt emot grafkransar och all slags ståt vid likbegängelser samt till och med gått sa långt, att de sade sig tycka det vore mer än nog, om liket lades i en ohyflad och färglös kista samt utan alla ceremonier antingen nedgräfdes eller ock uppbrändes. Kom så döden och ryckte bort någon af deras närmaste. Ja, då voro alla dessa teorier rent som bortblåsta, och de aflidna smyckades på öfligt vis. Det har likaledes inträffat, att en person, som offentligen tagit till ordet mot både grafkransar och storståtliga begrafningar, själf under flygande fanor, vajande standar och klingande musik fördes till sin graf i en kista, dold under kransar och med ytterligare en vagn fylld af dylika i liktåget.
Och då detta prestatecknet inom Kristi kyrka på jorden stundom är rätt fördoldt, må man vakta sig att genom för stor reglementarisk noggrannhet binda sig då fråga är att söka mannen som skall vara duglig till ett sådant embete. Ty jag tager för afgjordt, att den till ett sådant embete dugligaste måste upsökas, och lärer icke komma att anmäla sig som sökande. Summan af hvad jag nu här vördsamligen föreslår blir således: att Utsk:s vid denna Riksdag afgifna Betänk, måtte af H. Ståndet afslås, samt att Hr Ribbings motion måtte vinna R. o. 558 Den 9 Maj. Ad:ns samtycke, äfvensom att R. o. Ad. för sin del beslutar, att en underd. skrifvelse måtte till K. M. afgifvas, med anhållan, det K. M. täcktes låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva förslag till inrättande af ett Embetsverk, som kan handlägga och i andra instansen besluta öfver de till EcklesiastikDepart. hörande ärenden, rörande Kyrkans och allmänna Undervisningsverk ens angelägenheter. Hr von Ehrenheim, Pehr Jakob: Då detta Betänk, redan blifvit af 3:ne Stånd bifallet, vill jag icke länge uptaga R. o. Ad:ns tid. Jag skall blott erinra, att Utsk. icke absolut förkastat förslaget om inrättande af ett EcklesiastikColkm, utan endast yttrat, att den vid denna Riksdag framställda begäran om nedsättande af en Komité för utarbetande af en förändrad organisation af Förvaltningsoch StvrelseVerken, göra det olämpligt att nu framkomma med begäran om inrättande af ett specielt nytt Colkm, emedan man ej nu kan bestämma hvilken förändrad organisation af Kyrkans styrelse i sammanhang med den större reorganisationen kan komma i fråga. Det är således icke skäl att inveckla dessa båda frågor med hvarandra, och genom begäran af ett EcklesiastikColkms inrättande, binda i viss mån behandlingen af Embetsverkens allmänna reorganisation. Jag röstar för bifall till Utsk:s Betänk. Hr Ribbing. Arvid:
Majlis nådiga proposition, angående villkoren för nedläggandet af Norrtelje gevärsfactori. XXV. B. 479. XXVI. 1. .8. U. 63, 101. A. .06. E. 211. — N:o 54i. 1 anledning af Kongl. Majlis nådiga remiss å Apothekare-societetens underdåniga framställning rörande villkoren för det af Rikets Ständer till en pharmaceutisk läroanstalt beviljade anslag. XXV. B. 479 XXVI. A. 20. — N:o 542. i anledning af RiksStåndens stridiga beslut, an - ( »9« ) gående vissa bevillningsmedels ingående till Riksgäldscontoret. SlaisUlskottets Memorialer, Betänkande!) och Utlåtanden: — JV:o 543. angående reparerandet af det till local för Riksgäldsconloret nu anvisade hus. XXV. B. 479- XXVI. A. 18. — ]N:o 544- med förslag till ytterligare föreskrifter att intagas i reglementet lör Riksgäldscontorels framlida förvaltning. XXVI. B. 44- A. 47- — N:o 545. med förslag lill exprctanceoch pensions-stater vid Riksgäldsconloret. (Utlåtaiidel N:o 449-) XXVI. B. 44- A. 48. — N:o 546. i anledning af återremiss å memorialet N:o 5ig, med förslag till en loleiings-pi oposition. XXVI. B. 44. A. 49.
Hans tjenst höll honom ute hela förmiddagen; men den var helt och hållet mekanisk, vanligen endast fästad vid embetsrummet, och snart använde han derföre eftermiddagarne som en fullkomlig dagdrifvare. Hans fantasis spel närdes så i den bästa jordmån af sysslolösheten och ensamheten – ty ensam var Fredrik numera helst. Hans fordna glada vänkrets var skingrad, och den fyndiga malisen hade redan i verlden utspridt ett och annat om hans förhållanden. Sommaren hade nu åter väckt den sparsamma sanden mellan nordens granithällar till lif och grönska, och solens öga tittade halfva natten ned, förvånad öfver den saftiga fägring, hvarmed den skyndat att pryda sig, under det fåglarne begagnade dess nådiga blickar, för att fördubbla sitt sångarlif. Med dem vakade Fredrik, och hela timmar sågs han orörlig och drömmande sitta i kungsträdgårdens eller skeppsholmens alleer, sedan qvällen fördrifvit honom från hans favoritplats Mosebackes trädgård, der han kunde se ett visst tak, under hvilket hans irrande tankar helst sökte ett näste. Detta företräde att fly hemmet, då der saknas hemfrid, har mannen alltid, qvinnan vanligen blott i de högsta klasserna, der förströelser af alla slag bjuda henne ett tomt lif i stället för det rika, hon nödtvunget eller af nyck försakar. Men mängden af det svaga könet är kedjad vid hemmet genom vanan, pligten och nödvändighetens band, så att den här ej blott bör hafva sin verksamhets hela verld, utan äfven genom natur och sed är fängslad inom hemmets väggar, om för att vårda eller förstöra dess fred och trefnad. Huru borde derföre ej mannen omsorgsfullt lemna den svaga i oqvald besittning af denna hennes lilla verld, ja äfven mildt hos henne öfverse med ögonblickets harm, lynnen, svagheter, som hon inom den visar! ty han har ju sjelf utom den utrymme för det svaga och onda i menniskonaturen, men hon, hon har för godt och ondt, styrka och svaghet, endast denna trånga krets, der icke ens hennes minsta lyten kunna döljas. Lika orätt som oklokt handla dock de män, som blott ogerna tillåta sina hustrur umgänge med verlden.
Den är gjörlöf en despotisk Konung, den är gjord för et Ridderskap och Adel, som ägde ingen annan rätt och magt, än den Konungen wille förunna dem, dett är högst opatzande för fria Riddersman — Detta insägs äfwen 1720 wid dä förefallne Statsförändring: första frugten af den äterwundna friheten roar derföre en ny Riddarhusordning, der hwarje Ledamot sick lika rösträttighet, aenom uphäfwande I grund häraf fär jag hemställa, om icke Riddarhus ordningen af r 7-0 kunde warda antagen, och den af 1626 afffaffad. Ridderffapet och Adeln inser nogsamt, utan at jag behöfwer omtala det, nyttan af ändringen och afsigtcn med Ll-issiiic^tionens inrättning och bibehällande. Enighet och sämja äro högst nödwändige idelia wigtiga ögnablick; den kan ocksä lätteligen bibehällas dä alla wilja det stöda, men dä bör man ocksä, ä alla sidor, gä öppenhjertigt til wäga. Med största tilförsigt och utan afwentyr stulle man wal, utan manga förbehäll, kunna öfwerlenma sin wälfärd ät en Furstes omsorg, i hwars c^-rcLöi-e ädelmod är hufwriddraget , och som redan wisat wid de mest 114 Den i5 Maj. critiska tilfällen, prof af sin kärlek för Fäderneslander och omwardnad för desi inbyggare, hwarigenom han gjort sig berättigad til Folkets oinskränkta förtroende och störsia tacksamhet. Men hwad wi nu göre, skal ock tjena för efterkommande. Men dem känna wi ju icke — et mäl mäste ock sättas för den myndige Embetsmannens tiltagfenhet; derigenom grundlägges den i Hans Kongl. Höghets nädiga kallelse äsyftade landets wälfärd. Läter osi "derföre wara waksamme oä) päminna osi, at misitroende är klokhetens följeslagare, men deremot blindt förtroende enfaldighetens.
2. vid försäkring af fartyg, för den skada, sorn uppkommer genom nötning, bruk och ålder; 3. vid försäkring af gods eller frakt, för den skada, som bärrörer af godsetscgen lättf örderflighet, såsom när flytande varor förskämmas, eller, utan att kärilet af yttre orsak skadas, utlaka, när frukt ruttnar eller spanmål sammanbrinner, eller gods af ohyra uppfrätes; blifver dock resan ovanligt länge fördröjd genom en olyckshändelse, för hvilken försäkringsgifvaren ansvarar, är han skyldig att ersätta den genom dröjsmålet uppkommande skada af det slag, nu sagdt är; 4. vid försäkring af gods eller förmodad vinst, för den skada, som uppstår genom vållande af aflastare eller lastemottagare i denna deras egenskap; 5. för den skada, som uppkommer genom försäkringstagarens vållande, och icke tillfogas det försäkrade föremålet i afsigt att rädda fartyg och last från en fara, för hvilken försäkringsgifvaren ansvarar. § 233. Försäkringsgifvare vare förpligtad att ersätta timad skada, äfven i det fall, att försäkringstagaren är berättigad att fordra samma skada ersatt af tredje man, emot rättighet att inträda i försäkringstagarens rättigheter emot denne 213). Försäkringstagaren vare dock förbunden att till dess försäkringsgifvaren kommer i tillfälle att sin rätt bevaka, vidtaga de åtgärder, som i delta hänseende kunna vara af nöden. Det bidrag till gemensamt haveri, som blifvit af dispacheur eller annan behörig myndighet, å behörig ort, ineller utrikes, utredt och lagdt å försäkradt fartyg, frakt och last, vare försäkringsgifvare skyldig att ersätta. Denna skyldighet åligger honom äfven om det försäkrade föremålet blifvit vid haveriutredningen uppskattadt till ett värde, öfverstigande försäkringsvärdet. Är ej fulla värdet försäkradt, gälle hvad i § 198 mom. 3 stadgadt är. § 235.
Vid hvarje sammanvaro borde tanken på andras välbefinnande löpa jemnsides med tillgodoseende af egna jaget. Tvifvelsutan främjas såmedels bäst allas intressen. Mödrarna eller andra uppfostrarinnor torde det i första hand tillkomma att i hemmet noga öfvervaka i i k I \ J IN Annonser mottagas endast mot kontant 11 q vi d 1 förskott af 2 6 öre pr 4 spalt, petltrad ( Ingen annons Införes under I krona. bordsvanorna och se till, att dessa blifva de allra bästa; framförallt att inga dåliga sådana derstädes innästla sig för att sedan, likt ogräs, skjuta fart i vida kretsar. Det är ju förnämligast i hemmet som goda vanor skola grundläggas, och bland sådana torde konsten att väl skicka sig Ull bords vara i allo värd att tidigt inlära och städse omsorgsfullt utöfva. Vare det långt ifrån förf:s mening att med ofvanstående enkla råd och fingervisningar vilja sprida oro och väcka storm i ett lugnt » matläger », tvärtom! Månne ej en liten räfst » inombords » dock hos hvar och en borde anställas, pröfvande och granskande de vanor, eller rättare ovanor, som möjligen insmugit sig i sättet att spisa? Mer än en torde dervid finna skäl till erkännandet: ännu återstår mig mycket att lära i konsten att äta, men med något, hittills förbisedt, aktgifvande på mig sjelf och fästadt afseende vid mina medspisandes » smakfulla fordringar », bör mitt önskningsmål vid hvarje; &gt;måh allt framgent blifva: större öfning i den ej betydelselösa, dock af mången alltför ofta ringaktade konsten att äta. Thea. J Konsten att äta. (Forts.) Man ej min rock i trasor slitit, Det vore synd pä plagget blott, Ej heller mig i kinden bitit Af hjerteve iorutan mått. Det kändes mycket hårdt för Klas att gå. Han lemnade bakom sig allt skönt och godt, ett välbefinnande för alla sinnen, vid hvilket han nu sedan länge hunnit vänja sig. Visserligen tilläto honom hans inkomster, nu mera stora, en annan bostad än den gamla. Han kände, huru menniskans anspråk växa; bortskämd trädde han nu ut i denna råa luft, mycket mera bortskämd än den första gången. Men det måste så vara.
Nit kar klikvit köreskrifvit, som ock reclan visat sin goöa verkan derigenom att efter källne gruncllige unclersökningar, förvaltningen vicltagit inställancle, eller åtminstone uppskjutancle tills viöare, ak bete sä goclt som reclan keslutacls arbeten, som bekuvnos meötaga en större Kostnaö, än meclköra allmänt gagn; —- när för öfver kälften, eller snarare Aclelar akerforclerlige 100,000 Rlclr ärligt anslag, tillgäng s Meöel linnés Utan kans Upptagancle;— ock när X. N?t täckts lemnä kögska Lkverinseenclet öfver öesse arbetens orclnancle ock utkörancle efter cleo n^a plan ät bl. X. IX Xronprinsen; -— sä mäste jag pä clet kogsta bestrida cleo njuggket i anslag, kvarak Utskottens förn^acie Utlätancle bär stämpel, ock ankälla, att clsnna min reservation kär Åtfölja först till Xcooomiellkskottet ock seöan till R. kl. 8ktr, kvilka jag Koppas skola upplyst linna, att utom clet tillstyrkta anslagets körköjancle till kvaö clet kittills varit, ock kvacl fconomielitskotlet i cless förra Letänkancle äfven förklarat sig anse clet böra förblifva, vinnes ej äoöamälet, öe/orelrancke a/° cket verksammaste meckel varu-prockuetrönens ocL c^sättm/rgeus^ Örtens ocL vä/magaas ö^anckc^ som öfver träffat alla anclra uppmuntringar ock kjelp-anstalter. 8tatsoell Lanco-Ii tskot te ns lil' Liskopen -r/^ /l^Hrgarci, samt Ilr torells bakva i clenna reservation sig förenat; äfvensom ilcrr //amm-rrä/e/,» , lii' Xrib. t^ecierstrv^r ^
Maj;t, till und - Kongl. Majit» Kådigt Skri/vels■, N:o 7 3. 7 vältande af missförstånd och på det att all osäkerhet i afseende på tillämpningen af Rikets Ständers om dessa anslag redan fattade och vidare i sammanhang med nu förestående statsreglering meddelande beslut må varda undanröjd, härigenom velat, för vidtagande al i detta hänseende nödiga åtgärder, lemna Rikets Ständers Stats-utskott del af hvad sålunda hos Kongl. Maj:t i ämnet förekommit, under tillkännagifvande derjemte, att merariämnde serskilda anslagssummor väl äro uti den af Kongl. ftlaj:t nu gillade allmänna utgiftsstaten för innevarande år fortfarande upptagne, men att Kongl. Majit, vid meddelandet till behörig efterrättelse af samma stat, tillika förständigat Statskontoret, att någon utbetalning af berörda anslagssummor för detta år ej må ega rum, förrän Kongl. Majit derom vidare i nåder förordnar. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med all Kongl, nåd •ch ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Utdrag af protokollet öfver Finans-är enden, hållet inför H. M. Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 3 Mars 1848. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie Statsministern Grefve Possej Statsråden: Friherre Stael von Holstein, ' Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe , PFcernj Friherre Gyllengranat, Faxe och Fåhreeus. Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Munthe y föredrog i underdånighet : 4:o Statskontorets underdåniga skrifvelse af den 29 i nästlidne månad, mwl öfverlemnande, i följd af Kongl. Majit nådiga bref den 25 sisllidne Januari, af förnyadt förslag till statsverkets allmänna utgifisstat för innevarande år. 8 Kongl. Majds Nådiga. Skrif veise, N.o 7 3. Föredragande
Contoiret bör emottaga detta Capital och derföre godtgöra StatsWerket 5 Procents ränta, så utföres denna ränta med 4010 Sill - Upköpare - Afgift i Götheborgs och Bohus Län. Denna Inkomst har upkommif, för rättigheten, då Sillfiske inträffar, att uphandla och försälja denna vara, enligt Kongl. Majits Stadga och Reglemente för Nordsjö- Piskeiierne och Salterierne i Götheborgs och Bohus Län af den 21 Julii 1774. Som vid 1812 års Riksdag, Sillfisket hade uphört, och någon inkomst deraf icke blef 288- ,3i°- StatsUtskottets Betänkanden. att påräkna; så ansågs icke eller något under denna Titel kunna uti RiksStatenbland Inkomster uptagas; men som en ringa in. komst af denna Afgift för år 1816 influtit så upföres denna Titel å nyo och beräknas till 41:0 Kneckte Rotefrihets-Me. del. Detta är en afgift, som utgått med 10 Daler S:mt årligen, ä 3 Daler S:mt Riksdalern, af hvart helt Hemman och proportiona. liter af de mindre, som vid IndelningsWerkets uprättande ej blifvit roterade i Båtmanseller Kneckte-håll. Wiel 1812 års Riksdag blef denna Titel från RiksStaten utesluten, emedan Extra Roteringen då ägde rum, men sedan fredslugnet inträffat, har denna Afgift åter blifvit erlagd och för år 1816 utgjort en summa af 2,312. 47. 2. altså påräknas denna Inkomst intill nästa Riksdag med 42:0 Vacance-Afgift vid Skånska InfanteriRegementerne. Denna Inkomst är tillkommen år 1816, och utgår i Malmöhusoch Christianstads Län, saint utgöres med 6 Tunnor Spanmål årligen för hvarje inom 40 3,300 S 9 S Stats Utsiottets Betänkandeti, nämnde Län varande vacant Nummer af Skånska Infanteriet. Denna Vacance Reglering räc. ier i Femtio år, räknad från och med år 1816.
Herr Friherre Skjöldebrand, Grefve Mörner, samt Förste Expeditions-Secreteraren Bergström, örste Expeditions-Secreteraren Bergström föredrag i underdånighet; FuUmagtiges af Ronde-Ståndet från Blekinge vid nu påstående Riksdag, John Jonssons, Öllöf Månssons och Måns Pettersons underdåniga ansökning, att den af Rikets Ständer den 27'de Julli 1815 i underdånighet hegärde undersökning om indelningen i Blekinge, såsom förberedande anstalt till en jemkning der.i> för denna Provins måtte anses fullbordad, och, utan afbidan af Lagtima Riksdag, Nådig Proposition, om lindring i Råtsmans-Indelningen derstädes nu göras, på det orten snarare måtte vinna rättelse deruti, seda» både Konung och Ständer 5~2-2S Ståts-Utskottets Betäniandenl redan förklarat Rustningen, sådan, den nu ut-* göres i Blekinge, vara tryckande och ojemt för* delt. Denna underdåniga ansökning med tillhörande handlingar hade förut uti Kongl. KrigsBeredningen förevarit, som sig deröfver i underdånighet yttrat, på sätt det derstädes den 9 Mars 1818 förde Protocoll innehåller, och hvarmed de öfrige af Stats-Rådets Ledamöter sig förenade. Kongl. Maj:t täcktes, med Nådigt bifall till hvad sålunda blifvit i underdånighet hemstäldt, i Nåder anbefalla att, i enlighet dermed, Proposition i ämnet skulle till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemnas. Ex Protocoll o C. Dalgren" ”Kongl. Majtts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats utskott angående förändring med Båtsmans-Indelttingen i Blekinge; Gifve* Stockholms Slott den 14 April 1818. Di Indelningen till Kneckteoch Båtsmanshåll vid slutet af löootalet öfver Sverige verkställdes och Carlscrona utsågs till Hufvudstation för Rikets Flotta, blef ock en nödvändighet att, i närheten af denna hamn, ägn tillgång på ett större antal
Icke såsom er, fullständig hjelp, ulan endast såsom ett tvedermäle af den goda wiljans seger äfwerr öfwer den inskränktaste förmåga, hemställer jag derföre vm icke 50 procents löne-tillökning kunde anfläs at Stats Secreterarne samt Ledamörerne uti Konungens Nedre Revision, Swea och Götha Hof-Rätter, jämte KammarCommerceoch Bergö» Collegierne samt Statö-Contoiret, hwilken löne-tillökning ej komme att utgöra större summa, än 20,800 R:dr Banco Specie. Berjeningens wilkor wid Nytznämnde EmbetSWerks Cancellie och Fiscals Expeditionen, torde afwen böra förtjena någor behjertande, ehuru deras omständigheter i de fleste afsecnden äro bättre än LedamöterneS. — Deras tjenste > utöfning hindrar dem gemenligen icke ifrän befattning med commitzionec och andrcr yrken, hwarigenom deras inkomster kunna sönnerås rist den grad, att de sällan söka befordran inom det WsrL der de tjena.
Den skulle bära sig ännu bättre, om hållskjuten på den vägen afskaffades; ty ett företag, grundadt på vinst, kan svårligen i längden bära sig bredvid en inrättning, grundad på onus. Bäst skulle en Forvagnsinrättning lyckas emellan Helsingborg, som de fleste hitresande utländningar passera , och Stockkolm, i anseende till ofvannämnde serskilta kostnader, som, utom sjelfva skjutslegan, ut - Den 12 Augusti f. m. 217 JUndningen nu får vidkännas, och den skulle föranleda ett mångdubbelt större antal ylländningars, isynnerhet från Danmark, resa till Stockholm. Ju längre och vidsträcktare forvagnar varit inrättade, dess flere resande skola begagna dem, och en del enskilta resåkedon afskaffas, samt dymedelst inrättningen des? bättre löna sig. Jäg får derföre föreslå: i:o Alt hållskjutsen afskaffas, åtminstone eller först och främst på de vägar, der forvagnar inrättas; 2:0 Att skjutslegan höjes på dessa ställen; 3:o Att Entrepreneurerne, om så skulle hehöfvas, till en början få något sammanskott i foderpersedlar af dem, som blifvit befriade från hållskjutsen, och, der sådane ej finnas, något understöd af Staten. 4:o Att en Forvagnsinrättning förenas med Postverket, samt sluleligen 5:o att entreprenaderne befordras, genom bättre väghållning, om det ock vore medelst vägpenningar, ty dess ofullkomlighet, åtminstone i vissa provincer, och serdeles i Skåne, afskrämmer speculanter mera, än en fortfarande mindre skjutslega. Jag önskar således, att sednare delen af Betänkandet måtte bifallas, med de modificalioner och tillägg, som jag föreslagit, samt att således Betänkandet alldeles icke måtte afslås.
Den i 3:dje 'punkten af utlåtandet N:o 242 gjorda och i utlåtandet N:o 342 förnyade hemställan, att de på skattläggning grundade ordinarie räntor inom alla delar af riket, utom Stora Kopparbergs län, måtte till ett för hvarje i jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördt belopp bestämmas och utsättas i riksdaler silfver samt för framtiden beräknas och utgöras likmätigt myntbestämningslagen af den 4 Mars 4830, — är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet afslagen; såsom följd hvaraf den återstående delen af samma punkt blifvit af förstnämnde Riksstånd lagd lill handlingarne och af Preste-ståndet förklarad komma att förfalla. Af Borgareoch Bonde-stånden är deremot punkten i sin helhet godkänd. Då förevarande fråga, som angår sättet för utgörandet af de i riksstaten beräknade ordinarie räntorna, således rörer statens reglerande samt i följd deraf, sedan två Riksstånd derutinnan stadnat emot tvä, bör, jemlikt stadgandet i 69 § regeringsformen, medelst votering i förstärkt Stats-utskott afgöras, får Utskottet, för sådant ändamål, föreslå följande proposition: 2:o.
Med tillsörlitelig kännedom af den nytta de Utaf Fabriqneuren krestc gjorde inrättningar kunna anses tilljkynda Riket, j betraktande as de dryga kost» nadcr han derwid nedlagt och de olyckor honom öf» wergätt, stona Riksens Sländer det wara en pligt att upmunkra och understödja den idoge och arbetSsamme medborgaren, som med, upossiande af egne trasker och tillgängar sökcr gagna sill Fosterland med sädane in» rättningar, hwilka, da de pä hembygden öfwerföra wiu» sten as främmande nyttiga npfinlii»g>r, killika bereda ät den torftiga fliken en utwäg till bärgning och görg äswm «s den nödlidande en gagnaude medlem i Sam» häller. Dä ändamälet med Manufacttir.Dikcoiiten är att biträda ej mindre wäsweri än ätlkillige andra i de betydeligare flöjderna arbetande Fabriks Idkare och Ma, nusacturister till näringarncs hjelp och upkomst, has» wa Riksens Ständer bewiljat den af Fabrigucuren kresk sökte länrflyttning pä dek sätt och med de wilkor han begärr, emot det, att Mannsactnr.Disconten, hwars tillgångar synas, nian någons försördelan* be, lämna urwäg till en fädan flyklning, undsä de intrknings och, säkerhets handlingar som Viktualiehandlande» Kobina» nu innehafwer. Alen i händelse Manusaclur-Discont sonden icke skulle medgiswa hela Detta läns inlösning pä en gang bör sadant likwäl >ke s den mai» och sa sork Fondens tillgängar det möjeli gen - Den 16 December. 945 gen tillåta , helst Fabriqueuren ^rs->lr genom en längre rids utdrägt icke skulle winna den hjelp och förmän han nu asysrat. Detta beslut hofwa Riksens Ständer bordt hork Eders Kongl.