Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Flottans ångmachiner de sednare åren ökats så, att densamma numera eger 12 större och mindre ångfartyg samt 6 ångmachinsinrättningar å stationerna; så ansåg Departements-chefen, med afseende härå och den allt större vigt, hvarmed ångkraften kommer att ingå i Sjö-försvaret, sig böra i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall till ofvanberörde föreslagna tillökning af flottans machinist-personal med 2 öfver-machinister, 1 machinist och 7 machinistlärlingar, äfvensom till de för bemälde personal i allmänhet ifrågasatte löne-förbättringar, helst den i sednare tider betydligt utvidgade ångfartygs-rörelsen gjort en dylik personal, i mån af sin skicklighet, mera eftersökt, hvarföre lönevilkoren äfven borde något så nära motsvara de högre aflönings-förmåner, som af enskilda bolag eller personer erbjudas; samt att den för tvänne af oflicerarne tillstyrkta lön-förhöjning äfven hemtade särskildt stöd från det förhållande, att officerarne vid machiniststaten hittills icke kunnat, genom befordran, komma ifråga till vinnande af högre löne-vilkor på denria tjenstcbana, hvaremot de, hvilka för närvarande äro vid denna stat anställde, varit från främmande länder erbjudna vida större förmåner; och hyste Departements-chefen den öfvertygelse, att, utan den föreslagna löne-tillökningen, Kongl. Maj:ts flotta ofelbart icke allenast komme att gå i mistning af de personer af större användbarhet, som deri nu i denna väg eger till sin disposition, utan äfven 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1833. blefve ur stånd att kunna för desamma finna ersättning, så val i högre som lägre tjenste-grader.
Jag skulle derföre anse öfverflödigt att yrka tillägg af mitt förslag, att till Kongl. Maj:t må öfverlemnas att bestämma sättet och tiden för Creditivets användande till spannemåls-undsättning, om jsg ej befarade, att Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsGontoret kunde begagna omförmälde tvetydighet i Betänkandet, för att i otid vägra Kongl. Maj:t Creditivets lyftning. Men då detta skulle kunna inträffa och vålla mycken olägenhet, finner jag det vara nödigt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den utväg, som kan begagnas, till förekommande -af en sådan händelse: en åtgärd, som är påkallad ej blott af jord bruks-i,n tresset, utan äfven af capitalisteines. Jag har vid hvarje Riksdag bos Representanterne funnit någon favoritide rådande, som ansetts nästan ensam kunna afhjelpa förlägenheten i Näringarne. Sålunda antogo Ständerne vid 1815 års Riksdag prohibitiv-systemet i sin vidd, dä de hos Kongl. 66 II. 7 98 Den 15 Mars f. m. Maj:t äfven anböllo om förbud mot införsel af en mängd utländska varor. Vid 1818 års Riksdag tog man sin tillflykt till RörelseCapitalets förminskning jemte inskränkning af den enskilla creditens begagnande och strängare utsöknings-stadganden. Sistlidne Riksdag åter trodde man sig vinna ändamålet genom en friare varu-införsel och Magazinslnrättningens upplösning. Nu är det realisation, som anses vara enda beliöfliga medlet; och för detta ändamål hafva till och med frihetens annars ilrigaste vänner velat uppoffra Rikets Ständers rätt att ensamme reglera financerne. Lyckligtvis har Konungen, i sitt svar å Ständernes beslut i frågan, emottagit den erbudna sanctionsrätten endast såsom prof på förtroende, ej såsom en rättighet. Men om ej kloka ekonomiska Författningar vidtagas, kan realisationen ej verkställas, eller ock skall Silfvermyntet vandra ut ur Riket, på någon tid, nog lång för att undergräfva jordägarnes välstånd och all industri i Landet.
Yid i8a3 års riksdag blef frågan, såsom orden lydde, för närvarande uppskjuten, och flera skäl hafva sedan dess uppkommit för dess återupptagande: i:o är den allmänna löneregleringen inom indelta armeen nu verkställd, hvarigenom större delen af militieboställen numera icke innehafves af löntagarue, utan af en särskild boställsdirection, bestående af landshöfdingen i länet, reg:tschefen, några capitainer, några subalterner, m. fl. personer, hvilka hafva inträdt i förbindelse att hafva vård om boställena; 2:0 har ett bestämdt myntvärde nu blifvit stadgadt, vid erinran hvarom Frih. Boyes nyss framställda anmärkning synes förfalla, och 3:o hafva förslag till hypotheksföreningar börjat väckas, hvarigenom en säker emploi för medlen blifvit öppnad. Jag kan nemi. icke med motionären instämma deri, att statscassan skulle öfvertaga medlen; men jag är öfvertygad, att det blefve en vinst för enskilda, för hypotheksföreningar och privatbanker samt jemväl för det allmänna, om R. St. beslöte, att Konungen ägde försälja de boställen, som icke med gifven förder kunde bibehållas, likväl emot en så beskalfad försäljningssumma, att räntan derå motsvarade lägenhetens afkastning. Genom vidtagande häraf är det otvifvelaktig!, att, jemte det man kunde vara säker, att penningarna icke förskingrades, en mängd af statens jord, sorn nu illa vårdas, då kunde uppdrifvas till en vida högre production och betydliga ressourcer derjemte beredas för hypotheksföreningarna, hvarförutan Aromens Pensionscassas obligationer säkert då skulle uppnå den credit, de borde äga, men nu sakna. — På dessa skäl yrkar jag äterremiss af betänk. Hr Hjärne, Harald: Då jag anser betänk, af största vigt, men icke finner mig beredd att nu afgifva min röst i afseende pä alla de frågor, som deruti involveras, nödgas jag begära, att frågan må förklaras ytterligare hvitande. Frih.
Valerii enkas och barns befriande från bemälde Kansli-råd ådömdt ersättnings-ansvar i målet rörande den efter aflidne Tull-förvaltaren M. F. Finér yppade balans, afslogs Utskottets inbjudning till instämmande i Borgare-Ståndets beslut och blefvo de föreslagne voterings-propositionerne af Ridderskapet och Adeln godkända. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 27 dennes f. m på bordet lagda Memorial N:o 296, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 242, angående vackt fråga om ersättnings beviljande åt Advokat-fiskalen i Kongl. Kammar-rätten, Protokolls-sekreteraren C. Printzensköld, för det aktorats-arfvode, hvaraf han gått i mistning genom den Presidenten J. P. af Billberghs sterbhusdelegare medgifna befrielse från Presidenten i lifstiden ådömd ersättnings-skyldighet för en del af aflidne Tull-förvaltaren M. F. Finérs iråkade balans. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den 27 dennes f. m. på bordet lagda Memorial och Utlåtande: N:o 297, angående tiden för nästa revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper; och N:o 298, i anledning af väckt motion, rörande den från Andrarums alun-verk i Christianstads län hittills utgående alun-tionden.
Vore icke frågan väckt af Hr von Hartmansdorff och understödd af åtskilliga R. o. Ad:s ledamöter, hvilkas personligheter förtjena den största uppmärksamhet, så skulle jag icke påkosta densamma ett enda ord till vederläggning; ty lagen är i delta fall så alldeles tydlig, saken i sig sjelf så klar, att någon vidare véderläggning deraf är fullkomligt öfverflödig. Men då, såsom jag nyss sade, desse Herrars personligheter äro af beskaffenhet, att de äga förtroende af många, som blindt tro på dem, för att kunna utan egen sjelfgranskning bifalla hvad de föreslå; så är det nödvändigt att analysera hvad som kan ligga till grund för denna deras framställning. Jag ber då i första rummet alt få återgå till stiftandet af 1809 års grundlag, och den deruti befintliga Reg.F:s 114 §. Hr von Hartmansdorff och de, som understödja hans förslag till und. skrifvelse, hafva ansett, att denna § lemnar hägn och beskydd åt RiksStms särskilda privilegier. Orden äro likväl icke sådana i denna §. Den lyder nemi.: ”Konungen läte samtlige Riksens Ständer deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter åtnjuta; beroende det på samtlige RiksStåndens öfverenskommelse och Konungens bifall att låta dem undergå de förändringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra. Inga nya privilegier, ett RiksStånd rörande, kunna utan Konungens och alla RiksStms vetskap och samtycke utgifvas och meddelas.” Der är således uttryckt förbudet emot försök att, under namn af privilegier, skyddade af denna §, kunna tillvälla ett särskildt RiksStånd några rättigheter, förmåner 184 Den 8 Februari f. m. eller friheter. Man kan fråga: hvarföre tillkom då denna §, om den icke har den betydelsen, att hvarje Stånds särskilda privilegier genom densamma skyddas, utan blott R. St:s collectivt?
Riksdagsmannen Anders Åberg ville gå in derpå, att tiden för frågors väckande af Riksens Ständer, bestämdes till hälften af deras lagliga sammanvaro, eller 1 1'2 månad. Men att göra denna tid hälften mindre än förut, vore att afstå för mycket, hvartill han intet kunde lemna sitt bifall. Herr Regerings Rådet Hallenst jerna föreslog, att, om Utskottet ej aldeles ville borttaga Ständernes motionsrätt vid Urtima Riksdagar, men likväl göra en skillnad emot de Lagtima, den då måtte bestå deruti, att tiden för detta ändamål bestämdes till 14 dagar för Urtimaoch 1 månad för Lagtima-Riksdag. Riksdagsmannen Pehr Nilsson ansåg vådligt, att aldeles, eller mera än vid Lagtima Riksdag, inskränka rättigheten att väcka frågor vid Urtima, och yrkade bifall på Andra Fördelningens Betänkande. Herr Grefven och Ordföranden: Då jag finner LRskottets Ledamöter hysa delade meningar så väl om den inskränkning motions-tiden i allmänhet bör undergå, som om den skillnad, hvilken deruti bör göras imellan Lagtima och Urtima Riksmöten, så torde jag med urskiljande af dessa 2 :ne föremål, först få fråga om Utskottet bifaller Fördelningens betänkande att, så vidt det rör er Lag - Den 7 Augusti 1812 365 tima Riksdag, Riksens Ständers rätt att väcka nya frågor, ej må räcka längre än En månad ifrån den tid, Riksdagens början, enligt 27 § Riksd. Ordningens, räknas f Svarades allmänt Ja utom af Riksdagsmannen Anders Åberg, som emot detta beslut reserverade sin förut yttrade mening. Herr Grefven och Ordföranden frågade vidare om Utskottet gillade en Ledamots nyss gifna förslag att motionstiden vid Urtima Riksdag bestämmes till fjorton dagar? Svarades Ja och Nej. Herr Borgmästaren Nordström: Om man ifrån närvarande tids erfarenhet får dömma om det tillkommande, så kunde det hända att aldrig annat än Urtima Riksdagar inträffade. Då vore 14 dagars motions tid för kort, och jag önskar att han måtte blifva lika med den vid Lagtima Riksmöte. Flera af Bonde Ståndets Ledamöter förenade sig i samma tanka.
Det är denna styrka, som anfrätes af nutidens öfveruppfostran, och det stora problemet är därför att finna de medel, som hos barnet motverka, hvad det alltid äger af vildens samhällsfiendtliga egenskaper, utan att dessa medel på samma gång komma att förtrycka barnanaturens egendomligaste energi. Vid denna barnaglädjens årstid torde må- hända detta ord om vikten äfven af barnafrid, i en djupare mening än den vanliga, hafva utsikt att icke förklinga alldeles ohördt. Ellen K e y. - 6X På en järnvägsresa. A f A m a n d a Kerfstedt. •&gt;|^ » errarne förde sina damer från middagsbordet in i salongen. Stämningen var glad, och man fortsatte ifrigt det redan vid desserten började samtalet. Medan man ännu gick i tågordning, korsade sig replikerna, och en och annan herre vände sig om för att lifligt besvara en anmärkning från något af de eftersta leden. Ämnet gällde kärleken, detta uråldriga och dock beständigt unga, aldrig slutdiskuterade ämne, som tages upp generation efter generation årtusenden igenom med samma intresse. Men sedan herrarne för sina damer gjort den vanliga konventionella bocken och m a n slagit sig ner i de bekväma stolarna och sofforna, inträdde plötsligt en af dessa tystnader, som äro dess mer märkbara, ju högljuddare sorlet förut varit, en sådan där tystnad, som utgör en värdinnas fasa. Det var också hon, värdinnan, som efter en stunds väntan tvingade sig till att bryta den. » Ja, nu ha vi disputerat så länge om det riktigaste sättet, bur kärleken bör uppstå, den basis hvarpå den bör grunda sig och andra klyftiga utredningar i ämnet, » sade hon med ett skälmaktigt leende, » om jag nu ville, så kunde jag, medan vi dricka kaffe, berätta er en liten historia som illustration till den ena af de teorier, som blifvit uttalade här. » » Ack, gör det, » ropades ifrigt omkring henne.
Syfrun var af Ortman känd såsom en särdeles hederlig fru, hvarföre åt henne anförtroddes och uppdrogs att icke allenast förfärdiga Stellas gångkläder, utan äfven verkställa de nödiga uppköpen af nödiga tyger m. m. Man verkställde en kalkyl öfver det ungefärliga beloppet af ett visst antal klädningar, hvilkas qvalité äfven var bestämd, samt af sjalar och linnekläder &c. ... och Harald, hvilken vid detta tillfälle tyckte sig ofantligt rik, ansåg, för hela uppsättningen per summa, hundra Rubel silfver vara mycket lindrigt tilltaget. Frun å sin sida sade sig tillochmed komma att vinna på företaget, så att kalkylen verkställdes till ömsesidig belåtenhet. Och då Harald förskottsvis erlade en god del af summan, skämde det icke alls bort saken, och syfrun bortgick nöjd men förvånad och hängifven åt gissningar om Stellas mysteriösa personlighet. Litet hade väl Ortman låtit henne veta, men frun tyckte, att det lilla icke var nog. Mot aftonen af denna intressanta dag, som gjort tre dessförinnan för hvarandra okända personer snart sagdt till syskon, tyckte sig både Erik och Harald finna, att Stella både bättre förstod deras språk, och äfven sjelf talade ett språk, hvari det svenska elementet nästan var öfvervägande. Antingen detta nu var en inbillning eller ej, så gaf Erik sig deraf det bästa hopp om hennes läraktighet, ehuru han å en annan sida medgaf, att menniskan, innan reflexionen vaknat, har ganska lätt för språkens praktiska del. – Huru ärnar du nu till en början ta på med Stella? Hvilken metod ärnar du använda – frågade Harald med ett leende, något sardoniskt ... kanske vid ordet metod ... men godt och fullt af tillit till den äldre vännen. – Hvad jag ärnar, till en början ja? Föra henne omkring i Guds herrliga natur, låta henne se åkrar och ängar, skog, berg och dalar och derunder ... Tala med henne. Och här i hemmet ... äfven här skola vi tala tillsammans, hon för att lära af mig; jag för att lära af henne. Eriks ansigte var vid dessa ord eftertänksamt och blygsamt.
» Min kära, lilla fröken, » sade hon, — detta » kära lilla&gt; lät inte alls kärleksfullt — » ni får lof att ha litet mera m e t o d i undervisningen. Får jag se schemat. » Schemat! Det hade j a g glömt eller ej ansett för nödvändigt o c h hade således intet att visa. » Jaså, intet något schema, det kunde j a g just tro. Nå, då skola vi väl hjälpas åt att sätta u p p ett Och ett sådant k o m, efter m y c k e t funderande, till stånd samt sitter nu uppfäst med knappnålar på väggen i skolrummet. Hvar gång jag nu ser därpå, tänker jag m e d förödmjukelse på, hvilken glömsk o c h okunnig flicka jag är. Ack, lilla m a m m a, skola ni blott få skam af mig d ä r h e m m a? Jag vill d o c k försöka att hafva tankarne med mig så m y c k e t s o m möjligt, o c h äfven vill jag bjuda till att se på min omgifning m e d litet kärleksfullare blickar, så kan jag kanske till sist vinna deltagande tillbaka. Det är för underligt, hur man får ö g o n e n ö p p n a för e n hel h o p saker, s o m man ej förr tänkt på, då man k o m m e r ut på egen hand. När far eller mor s a d e: den o c h den är en präktig människa, så trodde jag det obetingadt o c h gjorde mig aldrig besvär m e d att skaffa mig en själfständig åsikt därom. Nu åter måste jag själf studera de människor, med hvilka jag k o m m e r i beröring, o c h jag är blott m y c k e t rädd för att begå något misstag. Tag därför m y c k e t reserveradt e m o t mina iakttagelser, själf vill jag gärna tro, att jag misstagit mig. FL.
Reservation er: af Riksdagsfullmägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län: »Då tvänne Riks-Stånd godkänt de af Utskottet i Memorialet N:o 19 framlagda förslag till voteringspropositioner, så anser jag Utskottet hafva saknat skäl att nu frånträda dessa förslag, hvarföre jag emot Utskottets nu framlagda förslag får anmäla min reservation;» samt af Riksdagsfullmägtige Johan Bergström från Kopparbergs län, Anders Jonsson från Wermlands län och Magnus Svensson från Skaraborgs län. 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv-. och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 28: N:o 28. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Juni 1866, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af återremiss utaf Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13, öfver väckta motioner om förändring af gällande föreskrifter angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål. Omförmälda Betänkande har af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit till Utskottet återremitteradt, i syftning att det af Utskottet i dess hemställan begagnade uttryck: »Underrätts beslut i ekonomiska och administrativa mål», måtte, enär de myndigheter, af hvilka flertalet bland dylika mål pröfvas, gemenligen icke inbegrepes under benämningen Underrätt, utbytas mot några mera omfattande ordalag, såsom »underordnad myndighets beslut i ekonomiska och administrativa mål», eller dylikt; och ehuru man sålunda skulle kunnat mera fullständigt uttrycka hvad Utskottet, på sätt af motiveringen för dess ifrågavarande hemställan framgår, med sitt förslag afsett, likväl och då, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, Betänkandet blifvit af öfriga Riks-Stånden bifallet samt i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen icke till någon Utskottets vidare åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed får gifva Borgare-Ståndet tillkänna. Stockholm den 5 Juni 1866. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell. 1866. Sammans.
Andra slag, hufvudsakligen af metall, 2 r:dr stycket, af träd, 1 r:dr stycket; kommande alltså att under rubriken »andra slag» inbegripas flöjter, oboer och klanih. till K. St. prot. 1847 och 1848• 1 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 6 Ister. Jern. 42 Kongl. MnjUs Nåd. Skrifvelse, N:o 40. rinetter, guitarrer och lutor, violer, violonceller och kontrabaser, valdihorn och trompetter, samt trummor och pukor; börande tillika föreskrifvas, att särskilt inkommande tillbehör, som för närvarande förtullas efter värde med lika procent som sjelfva instrumenterna, skall i allmänhet draga 15 procents tull. Införselstullen å ister, nu utgörande 2 sk. 3 r:st, synes skäligen kunna jemkas till 2 sk. skålpundet. För jern föreslås i underdånighet, beträffande först det gjutna, hvarå gällande förbudsbestämmelser, enligt hvad ofvan är i nåder förordnadt, böra bibehållas, att afgifterna må bestämmas å kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, till 2 r:dr 24 sk. skeppundet, stapelstadsvigt, vid införsel; att de bägge särskilta rubrikerne »hällar öfver 1 l/2 tums tjocklek, samt lod och lödjor öfver ett skeppunds vigt stycket» och »hällar af 1
Sitt, fåfom grunD för utgöranDet af få roal ^ronotionDe och SlfraD&fpanmål, forn. anDra af hemman och lägenheter utgåenDe räntor, antagcö meDium af feDttaffe tio årené marfegång^priö, få# lunDa uträfnaDt, att, feDatt åreté marfegång&prié blifroit fafiffälDt, Detfamma hopfuntmcraö meD De näftföregåenDe 9?io årené marfegångö* prié i famina Sän eiler SMflrict; blifroanDe tionDeDelen af Denna funt* ma, uti jemna jfilltngtal, Det för åretö ffatter gällanDe marfegångb* prié; och 2:o Sitt början DermeD jfer år 1835, Då, efter upprättaD mar* fegång&fättning för året, 1835 åtö marfegång tillägget Dem för åren 1834, 1833, 1832, 1831, 1830, 1829, 1828, 1827 och 1826, hroaraf meDeltalet eller T'ö:Del, jcmnaD till jfilltngtal, blifroer gällanDe marfegången för 1835 årö jfatter. b) Slngåettöe fårånDraö tnethoö för tKarEegångs^fått* ningen: 23if). till St. ©t. spröt. 1834 & 1835. 10;be ©ami. 1 2lft>. 2 23anbet. 4 StifS&aggsSBeflntet. l:o Sitt få beffaffaDe prisuppgifter, forn t>e afkmnaDe, innef)åUanbe
Dä emedlertid , i öfverensstämmelse med den af Utskottet ofvan antydde åsigt, föreskrifter om Embets-Verkens. åligganden i och för Revisions-iörrällningen icke böra uti Instruclionen för Rikets Ständers Revisorer upptagas och i förevarande fall det äskade stadgandet örn Kongl. Kammar-Rättens Revisions-skyldighet vore destomera öfverflödigt, som en dylik skyldighet redan är genom den af Kongl. Majit för bemäld e Em bets-Ver k utfärdade Nådiga Instruclion faststäld, och den, enligt samma Instruclion, vederbörande tjenstemän derstädes tillagde observations-procent dessutom synes medföra full säkerhet för revisionens behöriga förättande, har Utskottet vid delta förhållande trott sig böra vidblifva innehållet af ifrågavarande 2:dra §. 3:o Jemväl har utaf en Ledamot af Preste-Ståndet blifvit yrkad t, alt, då det vore likgiltigt, utur hvilket Embetsverk Revisorer nes Secreterare samt Kameraloch Canzli-bilräde an loges, stadgandet uti förslagets 3:dje §., att lill dessa befattningars bestridande helst skola utses sådane embetsoch tjenstemän, som varit eller äro i Kongl. Stals-Conloiret anställde, måtte uteslutas, och att, i händelse något Embetsverk i detta hänseende företrädesvis borde nämnas, det vore mera lämpligt att föreskrifva, det bemälde Secreterare samt Kameraloch Canzli-biträde skulle väljas bland Kongl. Kammar-Rättens embetsoch tjenstemän. I sammanhang härmed har blifvit föreslaget, att beloppet af de arfvoden, sorn böra tillkomma Revisorerne sjelfve, den upplysande Ledamoten af Kongl. Stats-Contoiret, Kanzlipersonalen och Vaktbetjeningen , måtte varda u'4 Instruclionen en gång för alla fastställde. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 386.
Utskottets yttranden och förslag, pag. 23, i fråga om 88 88, 89, 92 och 119; 7:o Utskottets hemställan, pag. 26, rörande Herr Flachs i afseende på 88 116 och 125 väckta motion; 8:o 8 73 och i sammanhang dermed 88 74, 75 och 76; 9:o 8 91; 10:o 8 108; och ll:o l:sta mom. af 8 145; afslogosl l:o Det, pag. 17, föreslagna tillägg i slutet af 29 8:s Usta moment; 2:o Det, pag. 18, i 35 8-'s Usta moment föreslagna tillägg af orden: ”sorn ega sedelutgifningsrätt,” och utbyte af ordet ”utdélningen” emot orden: ”årliga behållningen;” hvarjemte i afseende på detta moment beslöts, att detsamma borde sammanföras med 2:dra momentet af samma § och erhålla följande lydelse: ”Bevillning utgöres vidare af Enskilde Banker, alla öfriga Aktie-bolag, Associationer, Societeter, Werk, Hypotheksoch andra allmänna Inrättningar med fem procent af ärliga utdelningen," samt uti 8 146, i stället för orden; ”årliga behållningen,” infördes orden: ”årliga utdelningen 3:o
Ja någongång kunna väl lån skada sjelfva producenterne af desse artiklar, men icke landets öfrige innevånare. — Men desse olägenheter äro icke vidhängande lånens möjlighet, utan den onaturliga vägen hvarpå de lämnas, och hvilken icke erbjuder alla de anledningar och tillfällen till iagttagande af ömsesidig försigtighet, som då Lån privata emellan afhandlas. I det skick myntväsendet och Credit-Lagarne nu äro, bör emedlertid undsättningsmedels existerande icke anses hvarken för en nåd eller för en välgerning af Staten mot de enskilda, utan för en pur ovilkorlig skyldighet, så länge ett så bakvändt förhållande skall fortfara. I andra länder tackar man icke så mycket för ett lån, då man bjuder säkerhet och ränta. Långifvaren och Låntagaren mötas åt på en naturlig väg, och (jvitta höflighetsbetygelsernc med livaran - 2o8 Den i3 Mars f. m. dra. Lät det blifva så här, så att innevånarne på södra och västra kusten kunna slippa att på 4o å 5o mils afstånd söka sine nödige förlager, och man torde då, med eller utan glädje, det lämnar jag derhän, icke eller så ofta få se dem nitälska för Creditivers brytande, hvilka då aldrig behöfde existera för sådane ändamål. Om nu vid det behof af Lån från Statens Cassör, som år 1826 förefanns, Creditivet bordt tillgripas eller andre medel voro till hands, det öfverlemna!* jag till sakkunnigare att bedömma, och torde ett möjligt misstag i detta afseende ej böra lillräknas de lånesökande, för hvilka sådant var ganska likgiltigt; men det vågar jag öppet yttra, såsom min fasta öfvertygelse, att derest inga andra tillgångar funnos disponibla, så lämnade ofvannämnde calamitet full anledning och följagteligen full rättighet till Konungen, att i enlighet med 63 §. RegeringsFormen fordra lilla Creditivets brytande. Ordalydelsen är härom icke tvetydig, dess bokstaf och mening stå i fullkomlig öfverensstämmelse med sundt förnuft. Creditivet skall afsättas, heter det, till Rikets försvar — eller till andra högst vigtiga och angelägna ändamål.