Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med godkännande i allmänhet af den grundsats, att parliela undantag från en allmän författning städse måste hära högst skadliga Rugter, och att den Kongl. Maj:t i Grundlagen til lagd e rätt att emellan Rikets Ständers sammankomster nedsätta tull-afgifterne, icke rättligen kan tillämpas så, att minskningen må kunna medgifvas någon viss person, ulan att densamma deremot endast hör få afse en viss vara, hvilken hvar och en sedermera eger att mot den nedsatta tullen ineiler utföra, hvadan Utskottet jemväl anser, att, så vidt möjligtär, de i Taxan befintliga stad gadden, hvarigenom åt serskild auctoritet upplåtes att, efter pröfning af behofvet, för vissa fall medgifva lindring i stadgade tull-umgälders beräknande, hädanefter bör upphöra, har Utskottet likväl, hvad beträffar den rättighet, som varit de Kongl. Personerna och Corps Diplomatique af ålder medgifven att tullfritt inbekomma varor, ansett densamma icke kunna borttagas. Härvid förekommer nemligen, i afseende först å de Kongl. Personerna, alt, då de äro från all annan bevillning fritagne, och denna omständighet otvifvelaktigt blifvit tagen i betragtande vid bestämmandet af anslagen f©r Deras Hofhållning, en uppenbar inconseqvens skulle ligga deri att yrka utgörande af den bevillning, sorn består utaf tull-umgälder, samt , beträffande sedermera de utländska missionerna, att, då dessa innehafva hvad man kallar extra territorial-rätt, och i allmänhet icke sortera under det lands lagar, hvari de vistas, samt icke eller för deras del ansetts kunna förp 1 igtas att deltaga i öfrige skatte-bidrag, någon giltig grund icke förefinnes dertill, att de ej skulle vara befriade jemväl från den afgift till Staten, Bevillnings-Ulskoltels Betänkande, N:o 2f. 25 Staten, som utgår under namn af tull; och har Utskottet på dessa skäl ansetl sig icke kunna biträda motionärernes framställningar, att befrielsen från tuII-umgälder för de Kongl.
Vi se t. ex. att den höga tullen på smör har hindrat tillförseln så långt, alt icke smör finnes till hufvudstadens behof öfver instundande vinter, men låt alla näringsämnen blifva tullfria och släpp penningehandeln eller räntan fri, så skall här komma till öfverflöd både matvaror och penningar. 1840 anmärktes som skäl mot min motion, att en nybörjad handlande skulle blifva ruinerad om räntan blefve fri. Härpå svaras: hvilket är bättre, att af kapitalisterna sjelfva få penningar mot 8 ä 10 procent eller af deras kommisionärer mot 20 ä 25 procent? — Så har det hittills gått. Dessutom får nu hvem som helst vara handlande, äfven qvinnor, endast de äro myndiga; således skall det nu icke mera blifva nödigt, att vara handlandens förmyndare. Äfvenledes har man hittills föga kunnat beskatta kapitalisterna, men blir räntan fri, blifva de sjelfva synliga och kunna efter deras penningerörelse taxeras. Om remiss till vederbörligt Utsk. anhålles vördsammast. Remitterades till LagUtsk. IL R. o. Ad. åtskildes kl. | till 8 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Den 2 December. lil Tliorstlagcn den 2 December 1847. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 4 prot.utdrag för d. 30 sistl. November e. m. samt pleci-prot. för d. 25 i samma månad. Upplästes följande af Hr Nisbeth, Carl Wilh., inlemnade anmälan: Enligt Ridd.Ordn. får jag afsäga mig uppdraget ali vara R. o. Ad:s Eleclor. Gr. Wirsén, Axel Emil, bade inlcmnat ett sålydande memorial: Härmed får jag, i stöd af Ridd.Ordms 23 §, vördsamt afsäga mig del hedrande förtroendet alt vara ledamot af BankoUtsk. vid iunevar. riksdag. Hr Gr. o.
Den 17 Juli. 137 lill R. o. Ad., att förena sig med Presteoch BorgareSt:n så, då frågan förra gången förevar, bevistes, som mig syntes, ganska tydligt, att R. o. Ad:s beslut voro riktigare än de öfriga Ståndens, enär, enl. det förra, skatten vore mera rättvist fördelad, i thy att den som vore i tillfälle att tillverka bränvin endast under en kortare tid, icke drabbades af den högre beskattningen, hvaremot den, som med dylik tillverkning sysselsatte sig, måste i samma mån vidkännas den högre afgiften. Af sådan anleda, anhåller jag, att, i afseende på första punkten, R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut. Hvad åter angår sista punkten, så tror jag, att Utsk. olagligen förfarit, ehuru jag anser, att denna olaglighet icke numera är af någon verkan, sedan BondeSt. antagit Utsk:s inbjudning och sålunda tre Stånds beslut äro i frågan sammanstämmande; men jag kan likväl icke undertrycka den tanken, att Utsk.olagligt gått till väga, då den gamla förordningen bestämt, alt endast två terminer skola linnas, men två Stånd beslutat, att tre terminer böra finnas och två andra Stånd åter beslutat, alt bränvinsbränningen må utöfvas under sex terminer. Således är genom alla fyra Ståndens beslut gifvet, att antalet af terminer skall ökas. Det oaktadt har Utsk. sagt, alt fastän intet Stånd vill vidblifva den gamla bestämmelsen, densamma ändock skall gälla. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville i afseende på denna punkt, med ogillande deraf, lägga Ulsk:s betänk, till handlingarne. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer i Gr. Lagerbjelkes anmärkn.emot Ulsk:s behandling af denna fråga. Men jag vet likväl icke, om Grefvens åsigt är den rätta, den nemi. alt, genom BondeSt;s antagande af Utsk:s inbjudning, saken vore genom tre Stånds beslut afgjord. Om regeln, att lagligt stånde och olagligt återgånge, bör tillämpas, så är det väl här. Att en inbjudning uti förevar, fall är olagligt har Gr.
Under åberopande af hvad Kommittéen förut i allmänhet yttrat, rörande stambanors utförande delvis genom enskilda bolag, samt då Eders Kongl. Majit redan vid sistlidne riksdag afgifvit nådig proposition till Rikets Ständer om låneunderstöd för en 14 106 jernväg af mindre dimensioner emellan Linde oell Frövi, anser Kommittéen sig böra i underdånighet tillstyrka, att, derest statens tillgångar för närvarande sådant medgifva och ett bolag varder bildadt för utförande af jernvägen emellan Frövi och Lindesberg, sökandenas underdåniga ansökan måtte i nåder bifallas, med vilkor, att jernvägen anlägges dels efter samma tekniska grunder som för statens stambanor äro fastställda, dels i sådan sträckning, som kan efter ny undersökning finnas förenlig både med banans fortsättning emot nordost till Norra stambanan och dess beröring med Lindesberg, äfvensom att staten förbehålles lösningsrätt i likhet med hvad för sådana banors anläggning i allmänhet kan vara föreskrifvet. Förening .vbanan emellan Örebro och Askersund. Kommittéen har, af anförde skäl i sitt yttrande rörande Vestra stambanan, redan beskrifvit och förordat en del af föreningsbanan emellan Örebro och Askersund, nämligen den, som ligger emellan Orebro och Halsberg på Vestra stambanan. För att ernå dels en något kortare banbyggnad, dels med iakttagande af föreskrifna lutningsförhållanden kunna öfvergå den bergås, som skiljer Nerikesslätten från Wetterns bassin, har Kommittéen sett sig föranlåten att förlägga utgångspunkten för den återstående delen af ifrågavarande föreningsbana till Gatugårda, 32000 fot vester om Halsberg. Derifrån har linien blifvit utstakad genom en dalgång upp till Mosjön och vidare mot Åsbro nära sjön Tisarens vestra ända förbi Skyllbergs bruk till Askersund. Längden af denna bandel utgör 2 mil 10000 fot med en beräknad anläggningskostnad af 2,547,485 R:dr, hvilket antyder, att terrängen i alla fall företer ej obetydliga svårigheter.
Den 11 April f. m. 129 tror att denria § bör så mycket som möjligt sättas i öfverensstämmelse med hvad som nu eger ruin, och anser derföre att man icke bör ändra annat än det nödvändigaste. Hvad åter beträffar förslaget att liksom reservera vissa platser för talarne, så har man sagt mig utrikes att det fordras mycket mera mod att första gången uppträda i en talaretribun än yttra sig från sin plats. Jag tror äfven att R. o. Ad:S öfverläggningar i följd af Ståndets förändrade ställning hädanefter måste antaga en mera modest karaktär och derföre anhåller jag att §:n måtte antagas med de af mig föreslagna lörändringarne. Hr Anrep: Utom den fördel, som skulle uppstå, om mitt förslag antoges, att man icke, såsom nu sker, rusade fram och tillbaka, likt en fårskock, för att höra en eller annan omtyckt talare, tillkommer äfven den, att deri talande hördes mycket bättre af Adelsmarskalk och notarier. Hvad åter beträffar att platsen skulle afskräcka mången, så tror jag det icke vore svårare att tala derifrån än från sin egen bänk. Jag vidhåller derföre mitt yrkande. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Sedan R. o. Ad. nu utbytt ordet »Sammankomst» mot »Adelsmöte», anser äfven jag att benämningen »Ordförande» bör ändras, men kan dock icke instämma med Hr Ramsay uti hans förslag att bibehålla benämningen Landtmarskalk. Jag vet icke huru detta ord uppkommit, men det är väl sannolikt att det har en politisk syftning, hvarföre det väl vore mindre lämpligt att nu bibehålla detsamma. Jag instämmer sål. med Frih. Klinckowström uti att ordföranden måtte benämnas Adelsmarskalk. Hvad Hr Anreps förslag åter angår, så instämmer jag med föregående talare och anhåller således om bifall till §:n med den af Frih. Klinckowström föreslagna förändringen. Hr von Ehrenheim, Per: Jag kan icke instämma med dem, som yrka att ordföranden skall kallas Adelsmarskalk eller Landtmarskalk, då en så prunkande benämning synes mig ej rätt väl stå i sammanhang med beskaffenheten af de ärenden, som på sammankomsterne skola handläggas.
Rdr 32 sk. hvardera för tillsyn å lyshållningen, får Ståthållare-embetet, hvars underdåniga förklaring häröfver blifvit genom Riksmarskalks-embetet infordrad, i djupaste underdånighet anföra, att, på sätt underdånigst bilagde afskrift af Ståthållare-embetets, den 18 November 1850, aflåtna skrifvelse till Riksmarskalks-embetet och sistnämnde embetes derå, den 4 December samma år, meddelade svar utvisa, omförmälde arfvode utgör en, med Eders Kongl. Maj:ts nådigste tillstånd, utbetald ersättning för den afskrifningsprocent af olja, som Slottsfogden och Brandmästaren annars tillkommit; och hvilken procent ansetts olämplig, enär det allmännas fördel: att besparing å oljeåtgången må äga rum, stått i strid med kontrollanternes enskilda fördel, hvilken varit att erhålla procent å den möjligen största qvantitet olja. Med djupaste underdånighet framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste tjenare och undersåte, H. SCHUTZERCRANTZ. Stockholm den 12 Januari 1854. C. O. Lagerbjelke. Till Rik smarskalks-embetet! Enligt Kongl. Maj:ts förnyade nådiga reglemente, hvarefter uppbördsman och redogörare vid alla kronans magasiner må sig tillgodo beräkna afgången å de under händer hafvande uppbörder, af den 11 Augusti 1812, har Slottsfogden, i egenskap af uppbördsman och redogörare för det i och för lyshållningen vid Kongl, slottet erforderliga qvantum olja, fått sig till godo beräkna 4 procent; men hvaraf Slottsfogden, enär Brandmästaren varit den, som egentligen haft oljan under sin värd, besörjt utdelningen och i första hand kontrollerat åtgången deraf för dagen, till honom afstått halfva andelen, eller 2 procent.
Men här gäller det icke sådan malm allena, ulan äfven den bästa kopparmalm i riket, och talaren liar således, för att befrämja export af en här i landet förmodligen af föga eller intet värde ansedd rudimaterie, äfven förordat exporten af en af de vigtigaste rudimaterie!-, som är afgjordt behöflig och eftersträfvansvärd för en af landets vigtigaste niiriugar, nemligen kopparförädlingen. Att på detta sätt skära allt öfver en kam, som ordspråket säger, torde vara mindre väl betänkt. Jag skulle tro att klokheten bjuder, att just för de rikhaltiga kopparmalmernas skull bibehålla den nuv:de export-tullen, och jag vågar betvifla, hvad talaren tycks tro, alt K. M. skulle vägra en licens i afseende på export af så beskaffad malm, hvars utförande mot en obetydlig tull talaren ansett böra medgifvas. Tvärtom är det min fasta öfvertygelse, att Regeringen å ena sidan, viljande skydda rudimaterien för de^ kopparverk, hvilka hafva sådan som det lönar sig att tillgodogöra, å andra sidan äfven är mån om att bibringa landets barn någon inkomst af de kopparmalmer, som äro så litet gifvande att man icke finner det löna mödan att förädla desamma; och detta tror jag så mycket mera, som just derigenom erfarenheten skulle komma att visa huruvida det kan löna sig att exportera utrikes malmer, som kanske'icke ge mer än 3 proc., under det att man här på några famnars afstånd från malmfältet kari anlägga en kopparhytta och tillgodogöra malmen med de skogar, som existera straxt i grannskapet.
Det belopp, nägon en gang ärhällit pa LlxpeLMnce-Stat, får icke ökas, Utan bör twärtoin minstas, i den mohn han wid Riksgälds - Lontoiret eller annat Werk unvfar bättre wilkor. Den 29 Mars. e. m. Skulle wid Riksgälds-Merker finnas någon Tjensteman, hwilken oafbrutir derstädes gjort tjenst i fulla Tjugu ar, och wid annar Werk icke innehar nägon tjenst eller Lön; ochwid en steende ksZIerinZ af Staken icke får någon Sytzla eller Befattning med Twahundrade Femtio Riksdalers Lön eller arfwode, sä bör honom fäfom en wälförtjent belöning tildelas sa mycket, at han til sin lifsbergning får åtnjuta Twahundrade Femtio Riksdaler, inkildesi han antingen wid Riksgälds-Contoir^r eller wid annat Werk kan ärhalla Lön til «tt sadan t belopp. 4:0. Alla LxpsÄLMer ware, efter hwad har vfwansöre är stadgadt, styldige at infinna sig til tjenstgöring, da de päkallas, och icke äro af laga förfall hindrade. Och pa det ordning härurin nan mä kunna handhafwas, sa böra Ve LxpeckLiirer, hwilka åstunda at wistas pa annat Ställe, än har i Stockholm, hos Fullmägtige härtil söka särstild tillåtelse, pä lika sätt, som Tjenstemän per» mitteras; och ma en sadan tillåtelse, om Fullmägtize sa för godt finna, meddelas til och med för Ser mannder, men icke för längre tid pa en gang: Fullmägtige dock obetagit, at, uppå ffeende an. sökning, den samma ytterligare förlänga. De LxpeÄLmer, hwilka icke upp bära fulla Lönen, utan endast en del deraf pä LxpeckzncsStat, ware deremot befriade ifrån tjenstgöring wid Riksgälds-Werket. 5:0.
Kostnaden för hela ombyggnaden har af Öfverste-Lieutenanten Edström blifvit be - Siats-Utskottets Utlåtande N\o 435, Litt, C, 23 räknad till i,31 1,884 R:dr J3:co. Om nu dertill kommer aft disponeras of Statsmedel 750,000. — Värdet af de materialier, sorn Bolaget för ombyggnaden redan anskaffat, circa 20,000. Bolagets behållning i fordringar och contant 80,000. —. — samt genom ny actie-teckning, enligt Bolagets förslag, erhallne 200,000. tillsammans 1,050,000. återstår en summa af R:dr 261,884, till hvars fyllande Bolaget synes hafva beräknat inkomsten af canal-farten under byggnadstiden, till ett belopp af 17,459 R-dr årligen. Då denna inkomst de senaste åren icke i medeltal uppgått till mera ån circa 20,000 R:dr, och då härvid, på sått Bolagets Direction i sin underdåniga skrifvelse afven anfört, tages i betraktande, att flera omständigheter, såsom högre dagsverkskostnad, oförutsedda naturhinder eller andra tillfälligheter kunna betydligt höja kostnaden, saint att i förslaget icke åro upptagne utgifter för aflöningar till mechanici och för administrationen i öfrigt, företer det sig för Utskottet såsom ganska sannolikt, att Bolaget för arbetets verkställande skall nödgas tillskjuta mera, ån hvad sålunda finnes vara beräknad!, och att följaktligen det af Bolaget gjorda anbud att, mot ett Statsbidrag af 760,000 R:dr, på eget ansvar öfvertaga ombyggnaden af Canal-verket, måste vara grundadt på ett oinskränkt förtroende till det upprättade kostnadsförslagets tillförlitlighet, samt förmodan, att, i följd af en klok administration vid arbetets utförande, kostnaden möjligen må kunna nedsättas under hvad, som blifvit beråknadt; och tror Utskottet sig, vid sådant förhållande, kunna uttala den åsigt, att, så framt
Riks-arkivarien eger att i och för denna sin befattning uppbära endast 3,950 R:dr R:mt. 1 Aktuarie . 1 Dito 1 Förste Amanuens . 1 Dito 1 Andre Amanuens 1 Vaktmästare 1 Dito Till arfvoden åt biträdande personer » gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente Summa R:dr R:mt Stats-Utsk. föreslår löner och arfvoden R:dr Rimt 5,000 3.500 3.500 1,800 1,800 1,000 600 450 1,590 150 19,390| Anm: Tillökningen i Riks-Arkivets anslag blifver således 8,475 R:dr R:mt. Hör till Stats-Utsk:s, år 1857, Uti. Kongl. Bibliotheket. Nuvarande löner jemte andra anslag. Kongl. Maj:t föreslagit löner jemte andra anslag. Ståts-Utskottet föreslår löner m. m. R:dr 2,823 öre R:dr 5,000 öre 1 Kongl. Bibliothekarie Tillökningen i Kongl. Bibliothekets anslag blifver således 6,402 R:dr 50 ö»e. Hör till Stats-Utsk:s, år 1857, Uti. JW 148. Tab. N:o 4. \ Clerecie-Staten. Riksmynt. Ny anvisning. R-.dr öre A) Penningar. Bidrag till aflöning åt en Kapell-predikant i Tyngsjö till Malungs i Dalarne pastorat hörande kapellag 600:
Komitén, som, till förekommande af stridigheter härom, ansett ett bestämdare stadgande nödigt, har trott 450 skålpund vara den högsta tyngd, hvilken, åkandes vigt inberäknad, borde få efter en häst föras, dock, hvad hufvudpostvagnarne beträffar, med det undantag att, enär dessa måste anspännas med större och bättre hästar, än sådane, som i allmänhet till skjutsning begagnas, vigtqvantiteten kunde bestämmas till 500 skålpund efter hvarje häst. 16) Denna, för bref och tidningar reserverade, vigtqvantitet är beräknad efter de å väglinien nu gående posters medeltyugd. 69 17) Med ledning af gällande paketpost-taxa har Komitén ansett medelfraktafgiften kunna upptagas till 1 öre milen pr skålpund. Mindre paketer torde dock böra draga högre afgift, och för större deremot lämplig moderation äga ruin. 18) Af posthållningskostnaden belöper på hvarje station med 14 hästar 9,350 R:dr, och på hvarje sådan med 8 hästar 6,050 Hulr. En betydlig minskning i den upptagna totalförlusten skulle alltså vinnas, derest, vid postvägsbefordringens anordnande, förhållandena medgåfve inskränkning af antalet stationer. ( 70 Beräkning af skjutsning.?- Riksmynt. Landet. Antalet år 1855 vid 1,308 gästgifvaregårdar å dessa vägar utgångne hästar utgjorde 932,813, eller dagligen i medeltal 2,556. För uppehållande af denna skjutsning erfordras, enligt förut angifven grund, att hvarje häst måste hvila hvar fjerde dag, j:del större hästantal, eller 3,408 hästar. 3,408 hästar å 350 R:dr R:dr 1,192,800: — 1,704 skjutsare å 350 R:dr » 596,400: — För skjutsbudning vid 1,308 gästgifverier ä 100 R:dr .. » 130,800: — 1,920,000 Städerna.
De n i December. 45 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Kongl. Mnj:ts högstberörde Nådiga proposition kunde tills vidare ytterligare hvila på bordet. Bifölls. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den 19 sistl. November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, angående Curhusafgiftens fortfarande. Herr Hjerta, Gustaf: Jag anhåller, att få fästa BevillningsUtskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att efterse, att dc vilkor blifvit iakttagne, som Rikets Ständer vid sista Riksdag föreskrefvo för afgiften till Kurhusen. Jag vill minnas, att ett vilkor var, att LazarettsFonden skulle meddela bidrag, i mån af antalet sängar å Sjukhusen. Om detta blifvit iakttaget, så är ej något att anmärka; men i annat fall bör Utskottet inberätta förhållandet till Rikets Ständer. Friherre Ridderstolpe, Fredrik: Sedan numera det bidrag 700 R:dr Banco upphört, som Kongl. Serafimer-Gillet förut lemnat LazarettsFonden i Westmanlands Län, har öfverskotta af 3 sk:s-afgiften influtit i LazarettsCassan, och Länets Prof - 46 Den t December. ningsComite, i anseende till Cassans behof, beslutat, att afgiften skall för detta ändamål fortfarande utgå med 5 sk., hvarförutan Lazarettet ej skulle kunna underhållas. Jag har endast velat upplysa detta, i afseende på det Län, hvars Styresman jag är, och för att visa nödvändigheten af denna afgifts fortfarande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition, som de af Friherre Ridderstolpe och Herr Hjerta i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till BevillningsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Männc det icke dessutom är af nägon wälgöranbe wcrkan pä waruprisen, öfwer hwilkaS stegring man klagar, att dessa sedlar fä omlöpa, och derigenom mcdwerka dertill a t de ännu tcmligcn allmänt bibehällna räkningar i RikSgäldsscdlar man och man emellan, tjcnstefolks och arbetsfolks aflöningar, daglig handel m. m. s. i nämde sedlar mä fortfara. ' Kanske bör i alla händelser dock de utwägar betraktas, som kunna finnas eller ernäs till realisationen. RikSgäldS-Kvntorct är icke utan tillgängar för en betydande del, om man päräknar den bchällning samma Kontor äger, jemte det öfwerlkott som af närwarande ärs Bewillning uppkomma kan, och jag tillsammanlagdt anser gä upp till hälften af allt hwad som behöfs, ja dktöfwer, dä man antager att en del gamla Riksgäldssedlar rent af förswunnit. Min mening är ingalunda den, att Kontoret vn.ödigtwiS eller Utan det yttersta behof, dä nöden ingen lag k uner, skulle nyttja bess kilgängar, hwangerrom bädc cnstiltas , ränn» 1182 Den 2 Gctsber. kännbara lidande i närwarande ställning och Societeters olägenhet skulle uppstä: jag will hoppas att all sädan utwäg är öfwcrflödig om man tillätcr utbyte, och man mäste stundom wid wista omständigheter öfwerlem, na sig lill nägon del ät hasarden och sannolikheten, da man ej utan sädana srvärigheter, som gränsa till omöjligheten, kan se sig med full säkerhet afhjelpa dem.
Och tiena i mitt hoff stadeligh. Hillatus. Nådighe herre iagh edher högt tackar Men iagh ey edher her fadher försakar. Ty williom wij till honom ingå Och höra om han will haffwa så. Gåår i heem och frågher honom ått Sedan få wij wäll finna rådh. Hillatus. Ney kommer i mz, thz tiänar bättre Att i honom sådant berätte. Karick. Juda achta tigh, gaack icke tijt! Jagh råder tigh mz allo flijt. Judas. Ney, iagh will här gå och spatzera. Hillatus. Jagh seer thz will inthet lyckas meera. Juda tu skalt nu föllia migh medh Eller tu får hugg hör tu thz. Judas. Tagh tu thz först, huad iagh får igeen Få wij see sedhan, nu war ey seen, Forta aff Juda, thz är titt rådh. Hillatus. Jagh skall wel tigh hinna, lijta ther på. Å twij warde thz så illa iagh full. Så sant ware migh herren hull Som iagh ey orkar migh hädan röra. O wæ, o wæ, hwadh skall iagh göra! Får min herre weta hwadh iagh haffwer hördt Thz Judas haffwer vnge herren mördt, Och iagh haffwer honom therföre ey antastadt Tå bliffwer iagh både bunden och bastat. Thy ähret bättre iagh tigher stilla Än förer migh vthi sådana willo. Act. IV. KARICK. Ha, ha, thz togh som thz skulle Att hoffmestaren öffwer ända full Och slapp aff honom oskadd till wägz Tijt honom nu något werre tillägs. Thy will iagh åstadh och fly honom fölghe, Att han må komma öffwer the blåå bölgor Till Jerusalem ther han är född, Ther skall han och warda vth ödd. Hij, hij, iagh kiänner röök Lijka som vthaff bonda löök.
Öfwer deffa omständigheter har Kongl. Majck läckts meddela Hemliga Utstottet Dest strifteliga Nädiga Svar, hwilket Hemliga U.skottet utöedt sig den naden at harwid fä bifoga. Hvilket allt genom Utdrag af krotocollst skulle exxeäieras. bilt lu^ra. In käem ?rotOE)1I! L. L. I.a§eriieim. Härefter uplästes Kongl. Majus i anledning häraf gifna Nådiga förklarande, sä lydande: Kongl. Maftt har tagit i Nådigt öfwerwägande, hwad Hemliga Utskottet, rörande Branwins-brän ningen, i underdånighet föreslagit, samt lemnar bertil Nådigt bifall med följande förändringar; I Kongl. Majus Nådiga kll-opolnion om detta ämne har Kongl. Maftt undantagit Stockholms Stad, der Bränwins-branningen an widare mäste drifwas för Kronans räkning, om Spannemals-MsggrinsJnrätkningen, som ar angelägen för Riket, och hwarr lil Kongl. Maj:t ansiagit afkastningen af de flesta Krono-Brannerier, skall kunna underhalla en mängdMsZsrinsr och lVIaZaLmr-Bttjening öfwer hela Riket» Winst pä Spannmåls, handeln e-Milldt ar fH piycket mindre at påräkna, som Kronan i mipwäpcar näppeligen kan undgå förluster pa Spanneuiäls. förMotter til nödställda fattigas understöd. I goda ar ater kan Säden icke fastas, utan t>! underpris, hwilket strider emot ändamalet af denna Anrättning.