Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta ändrades sedan, och Höganäs har deremot fått uppbära visst för hvar tunna stenkol, som derifrån skeppades. Det ksn visserligen vara likgiltigt, huru Staten gifver detta, och huru Grufvan tilldelas dess prtemier om det sker genom upptagande sf tull på inkommande stenkol , eller genom directa premier för hvar tunna, som försäljes, men då det nu är fråga om en förändring i organisationen af Verket, och jag förmodar att Utskottet begagnat den gamla taxan, så ser jag ej skäl att nu nedsätta tullen, helst om Verket upphör, äfven behofvet af utbetalande af prtemier upphör, hvarefter Kongl. Majit kan lämpeligen nedsätta tullen. Friherre Wrangel; Då införsel år tillåten af alla vitror mot en modifierad tull, men tulltaxan bör förekomma att msn ej blifver öfversvämmad af utländska producter, så troe jag att det vore inconseqvent, att sätta en sä låg tull, ett Höganäs ej kan fortsättas. Orsaken, hvarföre detta verk ej hittills kunnat four-J nera så mycket kol som det borde, har varit den, att Engelsmännen kunnat hit föra kolen för bättre pris. Jag hemställer nu, om icke, i fall tullen bestämmes till 15 procent, Höga - Ridd. 0. Ad. Fröt. VII. Band. 53 834 Den 20 4 ugust i f rn. näs mäste upphöra, och då skulle en mängd af familier blifva tiggare. Jag tillstyrker således bifall till Utskottets förslag. Grefve Cronhjelm: En värd ledamot har yttrat, att om bidrag till Grufvan skall lemnäs det vore likgiltigt om det skedde genom direct bidrag från Staten, eller genom tullen. Detta är likväl ej detsamma. Det sednare drabbar blott consumenten. Således instämmer jag med Herr Hjerta, att tullen må bestämmas till a 5 procent. Friherre Wrangel: Jag får föreslå so procent. Herr Cederschjöld: Förhållandet med flen-* kol är detsamma, som med salt, hvad priset angår. I gamla taxan står stenkol till ett virde af 24 sk. och deraf betalas 6 sk. H.
Enligt de sednast reviderade räkenskaperna, elier de för åren 1852—1854, vår åter förhållandet, att, per medium beräknadt, de till embetsoch tjenstemän utgångna pensioner utgjorde samt understöd till deras enkor och barn R:dr 74,368: — Bih. till R. St. 167 då de förra till gemenskapen voro R:dr 13,523: — samt understöd till deras enkor och barn . » 413: — eller tillsammans R:dr 13,941: -— Nyssnämnde räkenskaper utvisade, att, i medeltal, de inkomster till Pensionskassan ensamt, hvilka härflöto från embetsoch tjenstemän eller »sådana förhållanden som med dem egde gemenskap» R:dr 20,456: — och från gemenskapen, eller »sådana förhållanden som med dem egde sammanhang» » 18,713: — x hvarjemte den upplysning meddelades, att förstnämnde år eller 1848, då båda fondernas inkomster i det hela beräknades till R:dr 49,237: 3. 8. utgjorde den andel deraf, som Staten under olika benämningar anvisat, ej mindre än R:dr 31,371: Vid jemförelse mellan fordna och närvarande förhållanden syntes således gemenskapen hafva under sednare tider varit i hög grad vanlottad; och staten måste anses så mycket mera skyldig att afhjelpa det uppkomna missförhållandet, i hvad på staten beror, som de förorättade voro genom reglementen uteslutna från rättighet att göra sin klagan hörd och icke hade någon del i förvaltningen af pensionskassan, som icke här, såsom vid Arméen, vore delad emellan befäl och gemenskap. En af de mest verkande orsakerna till det anmärkta missförhållandet måste tillskrifvas en för långt drifven önskan att, genom starkare omsättning, bereda staten en mera tjenstbar officers-korps.
Lån erhåller lån till ett belopp, som motsvarar förhållandet emellan Länets intecknade skulder och hela Rikets, efter de uppgifter man redan äger; dock så, att om Lånsökande från något Län ej anmält sig, till erhållande af fulla beloppet af den för Länet sålunda berak nade Summa, detta ej får uppehålla fondens utlåning till Lånsökande från öfrige Länen. g:o När ränteoch Capital-afbetalning uteblir en månad öfver förfallotid, lagsökes låntagaren så väl derföre som derutöfver för af primitiva Capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen. Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3 gånger, vare hela Capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 10:0 Intecknings-förnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör Låntagaren vidkännas. 11:0 Å R:g:sContoirets sida äger någon uppsägning icke rum; men låntagaren skall efter 6 månaders uppsägning vara berättigad, att lånet sig afbörda. Vid belänad Egendoms försäljning må lånet i föreskrifven ordning öfvertagas af Köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse som ålegat förste innehafvaren. 12:0 Allt hvad som inflyter utöfver det belopp som till räntebetalning å Obligationerne samt till omkostnader erfordras, går till Amortissements-Fonden. 3g6 Stats-TJtskottets Allmänna Föreskrifter. 1:0 öfver den i Utlåtandet N:o 383 samt detta Utlåtande omförmäldte Uppoch Utlånings-Anstallt skall i RiksgäldsContoiret serskild räkning föras. 2:0 Hela Upplånings-beloppet skall på Depositläkningen i Bankeu insättas, och äga Banco-Fullmäglige, vid deras beräkning af SilfverFondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande, att anse den på denna räkning då inneslående behållning i Silfver såsom Bankens. 3:o De vidare föreskrifter som, för verkställigheten af utlåningen på jordegendomar, kunna erfordras, äge RiksgäldsContoirels Hrr Fullmägtige att meddela.
At Den 29 Mars. c. m. 1279 Ak Batsman icke njuta underhåll af Krigsmanshus-ar enligt med Författningarne; också contribuera icke eller Båtsmans-Rorarne pä något satt til denna , och hafwa äfwen i Utskottets förra Betänkande blifwit uttryckeligcn undantagne. Batsman äro berättigade til underhall af Amiralitets Krigsmans-c»^rrn och njuta äfwen understöd derifrån. Om Båtsmän skulle gifwas, som af ett sadant understöd icke blifwir delagtige, lärer fädan! härröra deraf, at de dertil efter Förfatmingarns icke funnits berättigade; och denna c-E lank icke mer än andre sadane Inrättningar wara tillåtit, ar utsträcka sin åtgärd utöfwer de föreskrifter, som för dest förwalkning blifwit i UeAlemc-nten och Författningar bestämde. Utskottet bör dock harwid tillägga, det Utskottet för sin del anser, at den afgift af En per mille wid egendoms köp, som blifwit föreslagen at til Wadstena Krigsmanshuserläggas, bör til Amiralitets Krigsmansinga för alla sadane Hemman, som halla Båtsmän til Orloqs-Flottan, men at til Kongl. Maj:t för öfrigt borde i underdånighet öfwerlemnas, at i Räder bestämma, hwilka Hemman desturom i de Orter, der Båtsmans-häll är, samt hwilka af Släderne böra til Wadstena Krigsmanshus-Las^n eller Amiralitets Krigsmans-Oansan denna afgift erlägga, och torde derjemte hos Kongl. Maj:t böra i underdånighet anhällas, at denna 6L88L mätte lika med hwad om Wadstena Krigsmanshus - OassLn blifwit hemstäldt, afRikfens Sränders Uevisorer fä öfwerses och granffas.
Alt hemmansegaren kunde använda sina statsobligationer till att köpa flera hemman, i st. f. de gamlas försämring, eller, huru som helst, öfverlåta dessa förskrifningar lill andra, hvarigenom hela allmänheten intresserades för deras infriande och innehafvarne betoges fruktan för betalnings uteblifvande i framtiden. Den temligen höga räntan, och den årliga kapilalafbetalningen, hvilken, med liden, möjligen ökades, skulle hälla förskrifningarne i pris. 5:o. Att allmänheten finge, utan någon skadlig skuldsättning för Staten, tillgång å goda statspapper; hvadan förskrifningarne borde utfärdas äfven å mindre summor, för att blifva tillgängliga för små kapitalister, och derigenom så mycket mera begärliga. Enkor, och andra flera kunde derigenom, utan besvär eller äfventyr, få sina små besparingar förräntade. Om hemman af bättre natur, hvilka förringades, vore starkt intecknade: så kunde det hända, all de sista inteckningshafvarne äfventyrade förlust genom hemmansvärdets fall. Till förekommande deraf, borde stadgas alt inteckningshafvare, skulle efter deras inbördes förmånsrätt äga att, om de så åstundade, göra sig betalda genom de statsobligationer, som skola hemmansegaren tillfalla. Detta förslag är af så vidlyftig omfattning, att det ej kan fullständigt utredas och framläggas utan Regeringens åtgärd, och vederborde embetsmyndigheters medverkan. Måhända torde en särskild komité behöfva, för delta ändamål, tillsättas, innan nåd. proposm, kan, efter vederbör:des hörande, och, om Konungen gillar grundtanken, i ämnet afgifvas. Första frågan är emedlertid om R. St:r anse förslaget af den vigt, att dess fullständiga utredning förtjenar del arbete, och de kostnader, som derpå skulle användas. I sådan händelse önskar jag, att underd. skrifvelse derom till K. M. måtte beslutas. Den 31 December e. m. 363 Medel lill nödig kapital-afbetalning å de stals-obligationer, som skulle utfärdas, kunde lagas af bränvinsskalten, hvilken, såsom varande af öfvergående natur, äfven borde till ett öfvergående behof användas.
Grundläggning: fördämning, spåntpålning m. m. grundgräfning, 15 kub.famnar murning, 7 kub.famnar Landfästen, 23 kub.famnar mur i bruk doserings stenbeklädnad Öfverbyggnaden, 20 sträckfot Pålbro öfver Munksjön. Brons längd 1,360 fot. Pålarne 12 tum i fyrkant. Pålbockarnas afstånd från midt till midt 10 fot, ofvanpå bockarna läggas långsleepers. Före pålningen fylles till 8 fots djup under vattenytan. 18,200 kub.fot trävirke å — 50. 272 pålskor och ringar med påslagning ä 3: — 272 pålar med nedslagning å 10: — Aptering af pålar, tvärträn och lång-sleepers fyllning kring pålarne, till 8 fots djup, 2,200 kub.f:mr . k 5: — Svängbro öfver Kanalen vid Jönköping. Ett spann med 30 fots vinkelrätt afstånd mellan landfästena. keln 49°. Brons spännvidd 39 fot. Vestra landfästet uppmuras från grunden. För det östra pålas uti kista och murar från lägsta vat - Vin - tenyta. Vestra landfästet grundgräfning, 24 kub.famnar a 6: grundmuining, 20 kub.famnar ä 80: — inur i bruk, 57 kub.famnar k 95: — dito med huggen sten, 55 kub.famnar ä 129: — Ostra landfästet: pålkista med nedsänkning . 75 pålar med skoning och nedslagning hammarband och platfonn stenfyllning mellan pålarna mur i bruk, huggen sten, 9 kub.famnar k 129: — Öfverbyggnad med maskineri och uppsättning Bro öfver June bäck. Bions längd 10 fot. Landfästenas höjd 11, bredd 27 och tjocklek 5 fot. Grundläggning: (grundgräfningen förut beräknad). spåntpålning mm . grundmuining, 7 kub.famnar k 80: Landfästen: 23 kub.famnar mur i bruk a 105 Öfverbyggnad, 10 sträckfot k 20:
\ Banko-Utskottets Utlåtande N:o 81. 1 N:o 81. \ t ' Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1858, kl. 2 e. m. Utlåtande, öfver väckta motioner om beviljande af kreditivrält i Banken för Hypotheks-föreningarne i riket. Höglofl. Ridderskapet och Adelil och Välloö. Borgare-Slåudet hafva, den 29 uästlidne Januari, lill Utskottet remitterat af Friherre von Schwerin, C. J. och Herr J. Odmansson inom bemälde Riks-stånd väckta motioner att, då, under närvarande penninge-ställning, det kunde befaras, att läntagare hos Hypotheks-föreningarne icke skulle å utsatt tid verkställa sina ränte-liqvider, och stora svårigheter derigenom kunde uppstå för Hypotheks-föreningarne att fullgöra åtagna förbindelser till inoch utländska fordringsegare, Rikets Ständer, till undanrödjande af dessa svårigheter samt till befordrande af nämnde föreningars allmännyttiga verksamhet, måtte ät dem hvardera bevilja ett kreditiv å Banken till belopp af 100,000 R:dr Riksmynt, emot ränta. I anledning häraf får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att vid den reglering af Hankens laneoch kreditiv-rörelse, som af Rikets nu församlade Ständer blifvit beslutad, alla härför tillgängliga medel redan tagits i anspråk och blifvit till bestämda ändamål anvisade; hvadan någon ytterligare disposition af medel i förevarande afseende icke kan ega rum, utan att det för Bankens sedelstock fastställda maximum komme att Rik. till R. St. Vid sådant förhållande, och då genom det, i följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, till rörelsens underlättande inom landet nu mera upptagna utrikes lån, samt de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, angående sättet för detta Iåns användande, utväg för Hypotheks-föreningarne är vorden beredd att af stats-lånefondens tillgångar erhålla tilläfventyrs nödiga försträckningar, hemställer Utskottet vördsamt, alt ofvanberörde motioner ej må till någon åtgärd föranleda.
Det befarade missbruket kan då icke gerna ega rum, arbetstiden hos hvarje fordringsegare icke blifva långvarig, och den personliga friheten kränkes derigenom vida mindre, än genom den nesliga bysättningen, sorn sällan, åtminstone då fråga är om den arbetande classen, medför något gagn för fordringsegaren, utan endast beröfvar gäldenären en tid, som, använd till arbete, skulle vara tillräcklig till skuldens betalning. Yi äro öfvertygade» alt den, sorn på 6 Lag-Utskottets Betänkande N.-o SS. Sådant salt äfven emot sin vilja blifvit tvungen fullgöra sin skyldighet, skall derefter kaana en sann tillfredsställelse, i stället för det, alt han förut måst blygas att se sine fordringsegare i ansigtet.” Utskottet har ej kunnat undgå medgifva, att förslaget skulle vara nyttigt både för borgenär och gäldenär, och för vår del tro vi, att för den fattigare classen, hvilken nu saknar nästan all credit, skulle, derest arbetsdomar för mindre summor vore tillätne, beredas tillfälle, att i nödens stund erhålla en hjelp, som eljest måhända uteblifver. Ankom till Exp.-Utsk. den 7 Maji kl. 13.
Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, uti det på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning ännu beroende, af vederbörande afgifna förslag till en allmän Tullstadga, blifvit, i öfverensstämmelse med 1856 års Tull-kommittés af Rikets Ständer å sistlidne riksdag biträdda hemställan, bland annat, tillstyrkt, att nederlagsoeh kreditupplags-rättigheterna måtte sammanföras till en gemensam upplagsrält, under namn af »nederlag;» 64 Bevillnings-Ulskottcts Betänkande M 23. har Utskottet, under förutsättning att omförmälda tillstyrkande varder af Kongl Majit godkändt, ansett sig böra hemställa, att såväl den i Tull-taxan nu intagna tarif för kredit-upplaget och transito-afgiften, som, i sammanhang dermed, 11 och 18 §§:ne i Tulltaxe-underrättelserna, må ur blifvande taxa och underrättelser uteslutas. Underrättelserna till Tull-taxan. § 2. Med afseende å Utskottets härofvan gjorda hemställan om utbytande af de nu i taxan förekommande måttbestämmelser efter gamla måttsystemet mot närmast motsvarande dylika efter det nya, föreslås, ett 2 § i Underrättelserna till Tull-taxan må erhålla följande förändrade lydelse: »Med de i taxan förekommande måttoch vigt-bestämmelser förstås de, som uti Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 31 Januari 1855 äro föreskrifna.» § 9. För 9 § har General-Tullstyrelsen uti sitt härofvan ofta omförmälda underdå niga utlåtande af den 10 September sistlidet år, på anförda skäl, föreslagit elt förtydligande i redaktionen; men som ifrågavarande § nu är af Utskottet föreslagen att alldeles utgå, lärer General-Tullstvrelsens förslag i berörda afseende böra förfalla.
Mina Hrr! att man kan göra kläde for bättre pris i Tyskland än i Sverige, men är det derföre skäl för Sverige att säga: »Ehuru vi kunna få kläde utifrån för vida bättre pris, vilja vi dock icke begagna oss deraf, utan köpa det inhemska klädet Den 2 Joni e. m. till vida högre pris oell derigenom endera locka kapitalen till en industri, som icke af sig sjelf bär sig, eller ock på vår egen bekostnad oskäligt rikta några kapitalister, sorn lyckats att lura oss.» Jag kan icke förstå, att man genom en lag, det må vara hvilken som helst, kan göra ett land rikare, utan det måste vara kraften, arbetet, ihärdigheten, o tu tankan, förståndet, välberäknad företagsamhet, som gör det. Jag tror att den person, som sjelf vill nedlägga kapital och arbete på något företag, också förstår att sjelf bäst bedöma, om det lönar sig eller icke. Hr Wolffelt lia jemväl talat om tredäckare och en amiral, som styrer utan kompass. Jag vet icke, Mine Hrr! hvilken han egentligen menat härmed; jag har någon gång här på detta rum sökt efter bästa förstånd och öfvertygelse betrygga Sveriges sjöförsvar, och är det således kan ske mig som Hr Wolffelt åsyftar. Om så är, skall jag gerna medgifva, att, ehuru Hr Wolffelt ej skulle lyckas att lura kompassen från mig, jag dock skulle vara en dålig amiral. Jag har aldrig gjort anspråk på att vara amiral, men jag gör anspråk på att vara så mycket aristokrat, att jag aldrig skulle gifva någon skäl ait utbrista: Hr Brakel säljer smör, ost, spanmål m. m. och bestämmer sjelf i den lagstiftande församlingen för höga priser derå, samt tvingar sedan hela det öfriga Sverige att betala dessa nödvändighetsvaror mera, än de äro värda. Vidare har Ilr Wolffelt utbredt sig vidlyftigt öfver skyddssystemet och den lycka, som samhällena deraf i allmänhet njuta, hvarvid han sökt vederlägga Hr Gripenstedts anförande i förmiddagens plenum. Jag hyser i detta fall fullkomligt samma öfvertygelse, som Hr Gripenstedt.
Det blir en verklig kulturmålning, som går upp emot de bästa, Strindberg förut gifvit ur Stockholmslifvet — tecknad med denna bottensats af vemod, som gérna smyger sig in i skildringar från ens egen barndom, skrifna vid mogen ålder. Barnaåren kunna ha varit sorg-, liga, kunna haft ett mindre godt inflytande, det hjelper ej, detta vemod smyger sig in ändå i skildringen. Vi äro alltså inne i det gamla, trånga hemmet vid Klara kyrkogård. Instängdt, öfverfullt, sträng disciplin på gammaldags manér. Fadern, borgarearistokraten med det fina sättet och det vackra, sorgsna ansigtet, är i hemmet intet annat än en främmande person. Han betalar hela det dryga maskineriet, men det .visar sig aldrig att han har nägon glädje af sina uppoffringar. Han är borta dagen om *, och man hotar barnen med * Ettpafr tryckfel i bokens böljan verka missvisande. De gälla endast detaljer, men böra rättas. Sid. 8 står att fadern alltid var hemma, hvilket ja ej är meningen, efter han syntes » endast vid måltiderna. » Sid. 5 står » orakad » i stället for » rakad » .hans namn. » Det skall jag tala om för pappa ». Och så kommer han hem, trött, utarbetad, och blir just inte uppiggad af hvad soifr möter honom. Han lefver som på nåd i » ilt eget hus. Men en gång kommer Johan — berättelsens » jag » — ned på faderns ångbåtskontor vid Riddarholmen. Och der, i sin verksamhet, är fadern en helt annan menniska än hemma, munter och ungdomlig, då han språkar med sina vänner och kunder och bjuder sjökaptenerna på porter. Gossen såg från den stunden sin far med andra ögon än förr, en glimt af till-gifvenhet var på väg att slå ut. Tyvärr tryckte hvarda^sstäm-ningen snart den vanliga pregeln igen öfver hemmet, öch det båtade föga att de båda vid ett par tillfällen längre fram närmade sig hvarandra i någon mån — faderns nya giftermål kort efter moderns död gjorde Johan till en främling i hemmet. Klyftan mellan honom och de öfriga växte för hvaije dag. Modern var hemmets sammanhållande kraft.
— Drycker. — Efterrätter. — Tvätten. god grynkorf tillagas? Äfven några andia — Konservering. — Hvarjehanda. — Läkarebeskrifningår på korftillredning skulle tackråd. — Frågor, — Svar. samt emottagas af Helmi. S v a r. LED / GA Carola. D o k t o r A. PLATSER. Hvardagar ' / z3 — - ' / e4. Behandlar företrädesvis domar. H o Afzelius 2 A. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Lilla Vattugatan 24, 9-10 o c h 2-3. Företrädesvis magoch hudsjukdoTngen annons införes under 1 kr. mar. — Jag låter ibland min tjenarinna Ett ungt, bildadt musikaliskt frunläsa Id.ua, hvars smala spalter hon isynnerhet ifrigt studerar. Med n:r 44 i handen inkom timmer med goda kunskaper i t y s k a, hon häromdagen till mig, sägande: franska och engelska språken, kan er» Frun, i det här numret är det en ung hålla förmånlig plats som lektris och husmor, som vill veta, hur hon ska ' bära sig skiifbiträde hos ett äldre par, boende åt med pannkakslaggen, som inte släpper, hon smörjer och gnider den. Laggen är, vintertiden i Stockholm samt om somDorlchen. Åkomman Ur ytterst envis. Hvad fast förstås, ny och skroflig. Skrif, frun, och säg maren å landet. Den sökande bör vara ni kan försöka är penslingar med eollodium henne, att hon skall låta jungfrun skura och (huru dessa göras, se i svar till Tyne i n:r 2), gnida den riktigt blank och polerad med en af verkligt god familj, helst från landsoch, om dessa visa sig overksamma, använsandeller tegelsten och sedan riktigt dugorten, och torde skriftligen anmäla sig dande af den hehandling, som .föreskrifvits Lisa 21 år i n:r 7: Hvad medel Un må antigt gnida in den med fett. » med bifogande af betyg och fotografi Och jag skref.
För år 1827 har Tull-Inkomsten uppgått till högre belopp, än för år 1826; och ehuru det betydligare öfverskottet för dessa år till stor del uppkommit genom den af 1826 års missväxt föranledda Spannemåls-import, hvil Transport 3,859,768: 3a. — 6a Bil. till Ål. K. Nådiga Propos. c Transport 3,859,768: 3a. — hvilken nu upphört, torde likväl, efter förhållandetåren 1824 och 1825, Siats-Verkets Netto-Inkomst kunna med någon säkerhet påräknas till . R:dr 1,600,000: —.—■ hvartill läggas Tillgångarna till Tull-Verkets Stat och utgifter, sådana de vid 1823 års Statsreglering äro upptagna „ 388,388: 16.— 2:0 Salu-Accisen af Sfäderne _, vid 1823 års 1,988,388: 16. — Statsreglering beräknad till har utgjort för år 1821 . 1822 . rSaö . 1824 . 1825 . Bil. till K. M. Nadina Propos. N.o 2. 63 Transport 5,860,157: 3:o Post-Medlen äro vid 1828 års Statsreglering påräknade till Stats-Varkets Netto-Inkomst 116,322: 33. 4* Tillgångar till Posl-Verkets Stat och Utgifter 203,677: i4- 8> Tills. — Transport 5,860,157: 64 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o a. Och synes Stats-Verkets Netto-Inkomst kunna påräknas till , . R:dr 120,000: hvartill läggas Tillgångarna lill Post-Verkets Stat och Utgifter, sådana de af Rikets Ständer äro upptagna, dock med jenina skillingar 203,677:16.— 33367-* 16 4:o Charta; Sigillatce-Medlerij beräknade vid 1828 års Statsreglering till 277,000
”Nej det kan jag icke lära dig.” ”Hvad är det då du kan ?” ”Jag kan icke lära dig någonting.” ”Men det låg någonting i tonen som sade att du menade någonting som du icke ville säga. Sjung ut.” ”Det var ingenting.” ”Ah, kära Hilma, du kan väl åtminstone säga mig sanningen.” ”Sanningen sanningen,” upprepade hon och såg på mig länge, derefter tillade hon hastigt: ”sanningen är att alla menniskor säga att du är så oåtkomlig.” Hur är det möjligt att föra dissekerknifven i dag! Att föra den lugnt och kallt! – Solen skiner – skiner öfver gatan, in om fönstret, på jättebuketten som prunkar der nyplockad och frodig, med smekande färgöfvergångar, med klara genomskinliga dagrar och djupa mörkgröna skuggor. Jag kan knappt vända ögonen ifrån den medan jag skrifver. Och jag känner mig så lycklig, så förunderligt lycklig, ty lifvet är så vackert. Hvarför öppnar man icke våra ögon för det? – hvarför lär man icke menniskorna att vara lyckliga? Jag tänker just nu på att jag skall dö, tänker derpå med en svag rysning för smärtan och mörkret, men min glädje är oförminskad. Lifvet är ungt och friskt, lifvet skall fortlefva – det är det jag älskar öfver allt annat. Fantast. Jag kan icke annat. – Ah, hon var en verkligt ädel menniska. Jag. (Väntande med intresse att höra någonting närmare om de ädla dragen.) – Det tror jag nog. Fru T., lifligt och med öfvertygelse. – Ja, hon hade ett underlifslidande, som förorsakade henne de förskräckligaste smärtor, men hon deltog ändå flitigt i sällskapslifvet och ofta när hon led de ohyggligaste plågor kunde hon sitta der glad och vänlig bland de andra och deltaga i konversationen, alldeles som vore det ingen ting. En demimonde-dam i Göteborg hade tre – hvad skall jag säga? – tre – nå ja, jag hittar icke på något ord, det kan också vara det samma. Tre voro de emellertid och den ene visste ej af den andre, eller de andra. Hvar och en trodde sig ostörd njuta af sin privata egendom.