Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dertill kommer, att skjutsbefordring i flere orter är anordnad vida utöfver hvad trafikens verkliga behof synes hafva påkallat, enär ej allenast finnas skjutsstationer i mängd, der ej en skjutshäst om dagen i medeltal utgår, utan ock sådana, som blott en eller få gånger i månaden och stundom ej ens hvarje månad, för skjutsning anlitas. Om ett förändradt sätt för skjutsningens utgörande införes, kunde visserligen en mängd skjutsstationer sammanslås med andra, i hvilket afseende exempelvis kan omförmälas, hurusom skjutsningen från Skara och flere i stadens närmaste omgifning belägna gästgifvaregårdar synes kunna, utan olägenhet för trafiken, sammanföras under en enda entreprenadanstalt i staden; men att indraga all befordring på en del smärre vägar, der sådan sannolikt aldrig funnits om mera svårighet mött att anlägga gästgifveriet lärer, sedan skjutsbefordring en gång blifvit utmed sådane vägar anordnad, icke finnas lämpligt. Befordringsväsendets uppehållande försvåras äfven genom rörelsens ojemnhet, föranledd deraf, dels att trafiken sommartiden underhålles genom en liflig ångbåtsfart, som likväl, vid jemförelse af skjutsåtgången under sommaroch vintermånaderne i de rigtningar ångfartygen gå, icke på skjutsåtgången utöfvar något anmärkningsvärdt inflytande på andra vägsträckningar, än dem från Stockholm till Upsala, till Arboga och till Norrköping, och dels att ett stort antal resande under de årstider, då vägarne i allmänhet äro lättast farbara, begagna egna hästar, så att vid åtskilliga stationer skjutsningen nästan blott förekommer under de årstider, då vägarne för det mesta befinnas i tungkördt skick.
Man har grundat sitt beslut, att ingen lindring skulle lemnäs uti Lotsoch Båk-afgifterne för inhemska inomskärs seglande fartyg deruppå, att en sådan lindring kunde hafva något inflytande på inkomst-beräkningen. Men de beräkningar, som af Stats-Utskottet i detta afseende äro gjorde, hafva skett efter de inkomster, som tillflöto Stats-Verket, innan den nya taxan utgafs , eiler åren 1817, ig, 19, 20 och 21. Således skulle jag tro , att den lindring jag i min reservation föreslagit , ej skulle åstadkomma någon brist. Dessa afgifter hafva hittills lernnat ett betydligt öfverskott och skola säkerligen ännu göra det. Dessa höga afgifter för inhemska kustseglationen verka skadligt på communicationerne mellan Rikets olika provincer. Genom dem blir t. ex. den Spannemål, som hitföres ifrån Skåne, så dyr, att den ej kan undersäljas den Finska , samt timmer och ved från Norrland så dyrt, att Finnarnes afsättning deraf på Stock - Den 8 December f. m. 433 Stockholm gynnas , m. fl. skäl, som kunde åberopas. Jag vågar således anhålla om återremiss. Friherre Cederström Jacob: Lika med den siste värde talaren , får jag anhålla om återremiss. De höga afgifterne medföra stor olä* genhet för afsättningen inom landet. En mängd af skogs-producter förblifva i våra skogar, och ruttna derstädes, derföre att afgifterne äro så höga , att det ej bär sig att transportera producteme till afsättnings orten. Staten skall, i afseende på sine inkomster, visserligen icke derå göra någon förlust, utan snarare vinst, ty flere fartyg komma att segla, i samma mån som afgifterne blifva mindre j och det är ej möjligt, att beräkna resultaterne af en lifligare rörelse inom landet. Jag får således äfven anhålla om åferremiss.
Be: örde anmälan och uppgifter pröfvades derefter af Kongl. Majits Befallningshafvande, som, derest icke allt befunnes i sin behöriga ordning, egde att återförvisa ärendet till ny behandling af landtmätaren, men eljest upprättade förslag till utflvtiningsunderslödets belopp och insände detsamma till Ofver-Direktöron vid Landtmä teriet, som, efter verkställd granskning deraf, hos Kongl. Majit i underdånighet hem ställde om nådigt beviljande af det utllyttnings—understöd, Kongl. Majlis Befallningshafvande föreslagit eller Ofver-Direktören funnit rätteligen böra utgå. Sedan Kongl. Majit bestämt understödets belopp och derom aflåtit nådigt Bref till Öfver-Direktörcn, meddelade deri sistnämnde detta Bref åt Kongl. Majlis Befallningshafvande, som genom utfärdad Kungörelse underrättade delegarne om Kongl. Majits beslut; hvarefter delegarne egde inkomma med sina ansökningar om medlens utbekommande, dervid dem ålåge att styrka, att utflyttningen af alla husen redan blifvit verkställd på föreskrifvet siil t, eller ock, om det ej skett, ställa borgen för understödets återbetalande. Redovisningen för de utbetalda utllyllningsbidragen tillginge vidare sålunda, att Kongl. Majlis Befallningshafvande deröfver förde utförliga, enligt af Stats-kontoret utfärdade omständliga formulär upprättade räkningar, och insände dessa, jemte en mängd verifikationer, till Stats-kontoret, som, efter det Ofver-Direktören vid Landtmäteriet granskat summa räkningar och öfver dem afgilvit utlåtande, pröfvade och meddelade beslut i ämnet; hvarvid, i händelse någon enda af de formaliteter, som bort iakttagas, blifvit uuderlåtne, Stats-kontoret vanligen vägrade ersältn ng åt Kongl. Majits Befallningshafvande för de utbetalda medlen.
Föredrogos och lades till handlingarne Konslitulions-Ulskoltels den 15 dennes bordlagda Memorial: N:o 02, i anledning af Riks-Slåndcns beslut rörande Konstitutions-Utskotlets i Memorialet N:o 57 framställda förslag till ändring i 14 § 5 mom. Riksdagsordningen; samt N:o 05, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande Konstilulions-Ulskottets i Memorialet N:o 58 afgifna förslag till ändring i 14 § 4 och 5 momenten Riksdags-ordningen. S. I). Föredrogos Slals-Ulskoltets ncdannämnda den 15 dennes bordlagda Memorial och Utlåtande, nemligen: N:o 179, i anledning af återremiss å Utlälandet N:o 29, angående hegardt anslag för reparation af S:t Maria kyrka i Sigtuna. N:o 101, i anledning af väckt motion angående förändrade föreskrifter i fråga om Kronogodsens framlida förvaltning och bortarrenderande. Afslogs. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 dennes bordlagda Betänkande N:o 10, i anledning af Riks-Ssåndens skiljaktiga beslut i afseende å Retånkandet N:o 15, angående Tobaks-skatt, afslog Ridderskapet och Adeln Utskottets inbjudning och godkände den föreslagna voterings-propositionen. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 dennes bordlagda Utlåtande N:o 17, i anledning af dels gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i alseende å andra delar af Betänkandet N:o 11, inuefattande Utskottets yttranden öfver väckta motioner om förändringar i Kongl. Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; fattade Ridderskapet och Adeln nedantecknade beslut: SS 2 11 och 15.
Munktorps och Svedvi Krono,-Allmännings Måsse L Vestmanland, af mera än 2000 Tunnelands innehåll, vore med ringa kostnad odlingsbar. Att uppräkna alla sådana lägenheter i Rikets nordligare Provinser, blefve alltför vidlöftigt. Det hufvudsakligaste biträdet ifrån det Allmännas sida har hittills bestått i beviljandet af vissa Den 8 Mäfs. 197 •Olssa frlhets-ar ifrån Utsky Ider, döck icke för personer, utan endast för af dem anlagda Nybyggen. Denna åtgärd gifver väl i tidens längd Kronan en säker inkomst utan tillskott, men utställer äfven till tidens längd Landets odling och befolkning. När man eftersinnar alla de svårigheter fett Nybyggare haratt öfvervinna, undrar man ej derpå, att få andra, än de sorn ej ärft eller ej äga tillgångar att kunna förvärfva redan ödlad jord, företaga sig odlandet af ödeliggande mark. Utan ahnat biträde, ari sin egfen individuella arbetsförmåga, mäste han bygga Manoch Ladugursd hus, hägna, plöja och dika, och under ali den tid han väntar på skörden, med familj lefva på eget förlag, eller förvärfva fodan hos andra med det arbete han så väl behöft nedlägga på sitt nya område. Exempel härpå kunna hämtas ifrån Hille hed *). Denna i Westergöthland och Skaraborgs Län belägna Krono-Allmänning, hvilken, emellan trakter af flygsand, består af odlingsbar jord, ehuru af ganska medelmåttig godhet, har blifvit, med villkor af vissa frihets år, under Skattemanna-rätt upplåten år dem, sorn der sig vilja bosätta. Tid efter annan hafva omkring 50 hushåll sig der nedsatt, men deras åbyggnad och liushälIsställning bär fattigdomens stämpel. Deras belägenhet är dessutom försvårad genom en vid fiihets-årens förlopp ålagd hård Skattläggning *), hva’ ®) Kungörelser, Betänkanden Och Utslag i Oeconomieoch Poluie-Mlil af Konungens Befallningshafvande t Skaraborgs län. Den 8 Mars'. hvadan är att befara, att ett öfverdrifvet nit för förökandet af Kronans inkomster för framtiden liar en motsatt och afskräckande verkan.
Elementar-läroverken, angående anslag till lön åt en Generalinspektör öfver dem ; motion af Grefve Carl August Adlersparre: se Motioner. —, angående representations-rätt för Lärarné vid se Riksdags Ordningens 13:de, 16:de, 19:de och 22:dra §§. Elev-skola, Kongl. Theaterns, angående en så kallad uppvisning af densamma för Rikels Ständer: IV. 497. Elfsborgs Län, angående roterings-skyldigheten derinom och på Dalsland: B. IV. 276, 489, A. 489. —, angående tor längd t anstånd med återbetalning af ett åt jordbrukare inom nämnde län beviljadt undsättningslån: B. III. 86, 135, A. 135. —, angående inskränkande eller upphäfvande af den allmogen i sju härader af nämnda län samt städerna Borås oell Ulricehamn beviljade särskilda handelsfrihet: B. V. 445; VI. 428, 522, A. 523; E. VII. 354 Elg-jagt, angående förbud deremot m. m.;: motion af Herr Johan Maulitz Palmcrantz: se Motioner. Embets-berätteise, R ikcts-Ständers Justitue-Ombudsmans: se Berättelse.
RiksdagsBeslulet, §. 20. — angående ändring i nu gällande författningar om utgörande af arrendespannemålen från; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 2i5 — 219, remitt. till Statsutskottet, 11 s 1128, 1133, 1134» 1136. Utskottets Betänkande, IV 5. s 189 — 193, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 1129, bif. af BondeStåndet, IX 1133, af PresteStåndet, ix s 1147» återrem. af Adeln, IX s 1156. Ytterligare Utlåtande, IV 6. s 204 — 208, lagdt till Ilandlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 261, afsl. och Konungens Nådiga Proposition, bif. af Adeln, IX 3 s 286. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 20. Kyrkobeljente, om inskränkning af .Pastorers rösträttighet vid yal af; Ekonomi* i65 Utskottets Betänkande, Vill s 396 — 4°°> bif. af Adeln, IX s 217, af BondeStåndet, IX s 222, af PresteStåndet, IX S23o, af BorgareStåndet, ix s 23a. Kyrkobyggnader, om anslag af lånebilräden till understöd för, i Kumla och Halsbergs, Herrestads, Jemjö och Tvings Församlingar. Motioner, remitt. till Stalsoch BancoUtskotten, 11 s 1223, ia35, I377* Utskottens Betänkande, IV 3- s 517 — 521, bif. af PresteStåndet, IX s 718, af BorgareStåndet, IX s 729, af Adeln, IX s 963.
Nro 18. i anledn. af de till Utsk. remitterade motioner, af IJr Prosten Östberg, angrde ett bancolån till Srt Annae capellförsamling, samt af Hr Hahn, rörtde ett bancolån till Umeå stad; Nro 19. i anledn. af Biskopen Doct. af Wingårds motion, om fortfarande rättighet för vissa academier att tillvexla sig en bestämd mindre summa riksdaler silfver mot lika antal brcosedlar. Vid förnyad föredragning af BancöUtsk. d. 3o sisth Juli e. m. på bordgt lagda memor. Nro 20 i anledn. af anmärkningar emot Utskrs memor. Nro i3, med tillstyrkan, att R. St. måtte hos K. M. i underd. anmäla de hinder, som mött för silfvcrutvexlingens början d. 1 innevar. Juli, blef samma memor. Nro 20 lagdt till handlingarna. Föredrogs ånyo LagUtskrs d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk. Nro 82 öfver väckta motioner om upphäfvande af kämnärsrätter, lagmansrätter och riddaresynerätter samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rörrde rättegångsordningen. 111 Den 4 Augusti c. m. Frih. Boye, Ludv.: Jag anhåller, att detta betänk, tillika med samtliga efterföljande t. o. m. N:o 106 må få hvila på bordet. Hr Tham, Wolrath, förenade sig med Frih. Boye. Hr von Hartmansdorff, Aug : Jag torde få fästa Frih. Boyes uppmärksamhet derpå, att åtskilliga af dessa betänkm ej åsyfta någon förändring uti nu gällande lagstadganden, och hemställer fördenskull, om icke sådana nu kunde få till afgörande förekomma, hvilka äro så oskyldiga, som t. ex. det io5:te. Frih. Boye! Jag utbeder mig att i nästa plenum få besvara den värde talarens erinran. Till följd af Frih. Boyes och Hr Tharas ofvannämnda begäran lades ånyo på bordet ej mindre LagUtsk:s betänk.
Snart var den glada truppen framme vid Toimila gård. Det temligen stora boningshuset hade hvitmålade fönsterbräder och såg helt ståtligt ut i månskenet, omgifvet som det var af några präktiga gamla rönnträd. Gården var gräsbevuxen och hade alla uthusbyggnaderna ett stycke ifrån sjelfva stugan med sina främmandrum och förrådskamrar. Det var till boden Ella med sina kamrater nu styrde sina steg. Der uppe på loftet, det visste han, bodde Hedda. I sina klädskrank lågo gårdens tjenarinnor. Om somrarne äro rummen der nere för qvafva med sina dubbla innanfönster och dessutom alltför ljusa. Myggen, flugorna, bromsen och allt sommarotyget trifs deremot illa uppe på bodloften, der är mörkt och svalt och luftigt, genom de otäta brädena skimrar morgonsolen helt dämpadt in, det är högt till taket, fritt att andas och godt att sofva. På höga ställningar deruppe är husets hela sängklädsoch linneförråd uppstapladt, der ligger man så bra, och de upphängda väfvarne, kläderna och skynkena utgöra ett mångdubbelt hvalf af fladdrande gardiner, hvilka i fria draperier hänga ned öfverallt från bjelkarne i taket. Ella tog harmonikan från Jussi, stälde sig på midten af den höga loftstrappan samt började preludiera. Ingen syntes på hela gården, utom Ellas följe, som grupperat sig längre ner på trappan. Han hostade några gånger samt begynte med sin något hesa falsett sjunga en slagdänga, ett slags misshandlad kärleksvisa, med konstiga och onaturliga drillar och grannlåter. Ett hufvud stack fram nere i stugudörren, men försvann åter. I drängstugan öppnades äfven dörren på glänt, men ingen visade sig. Några sömniga kor bölade borta vid fähuset. Hunden morrade, men öfverväldigades af sin sömnlust och tystnade snart. Uppe från Heddas loft intet ljud. När Ella sjungit några verser, började tålamodet att tryta. Han steg upp ända till öfversta trappan, gick några steg på den balkongartade utbyggnaden, som kringlöper huset på denna sida, och bultade ett slag på Heddas dörr. Intet svar.
Följden af detta förhållande har varit, att när tillfällig brist eller minskning i lärarekrafter uti något visst läroämne förefunnits vid någondera af de svenska högskolorna, så hår hjelp erhållits från den andra, hvadan Lund i dylikt afseende mer än en gång hulpit Upsala och Upsala har bistått Lund. Deremot har man vid dylika tillfällen uti Köpenhamn, Helsingfors och Christiania ej sällan nödgats hemta lärare utrikes ifrån, vanligen från Tyskland, stundom till ringa båtnad. Inom hvarje under längre tid bestående högskola utbildar sig efter hand vissa egenheter, vare sig till det bättre eller sämre. Stora vetenskapliga personligheter rycka både vetenskapen, de studerande och samtiden med sig, så att deras vetenskap företrädesvis blifver odlad. Så kommer också stundom en och annan vetenskap för längre tid att drifvas med mindre ifver, om en gång fullkomlig brist på skickliga lärare yppats. Då det sålunda ligger i sakens natur, att vid smärre högskolor, stundom den ena, stundom den andra vetenskapen tidvis kan komma att lefva ett mindre kraftigt lif, så skulle do derutaf möjligen beroende olägenheterna antagligen uti icke ringa grad förminskas och deras upphörande påskjmdas, om tillfälle gåfves, antingen att från främmande nordiska högskolor för någon tid hitkalla skickliga lärare till föreläsningars hållande i sådana ämnen, som jemförelsevis stöde lägre, — eller ock att till andra högskolor årligen utsända några af våra egna studenter. Af dessa tvänne utvägar torde dock den sednare böra obetingadt föredragas. Skulle man nemligen inbjuda unge lärde (ty äldre vetenskapens stormän kunde man väl icke påräkna) att hos oss mot bestämdt arfvode offentligen föreläsa, så blefve det dervid ofta ganska svårt att afgöra, hvilken vetenskap, som för tillfället kunde behöfva upphjelpas, och sedan vore det långt ifrån säkert, att det mest passande biträde annorstädes ifrån stöde att erhålla just i den vetenskapsgren, der det bäst behöfdes. Ej heller kunde det gerna gå an att antaga den förste, som erbjöde sig.
De stadganden, som förekomma i 6:te och 8:de §§. af 2 Capitlet uti Fiskeri-stadgan den i4 November 1766, hade nemligen, vid tillämpningen, i senare tider uppfattats utan behörigt iakttagande af det sammanhang, de sins emelian ega; och obestämdheten i förra §. af landgrnndsrättens vidd samt af hvad med hafs-stränder inomoch utomskärs rätteligen bör förstås, hade äfven lemnat rum för en tolkning, hvarigenom den för näringen skyddande verkan af senare § blifvit tillintetgjord. Sålunda vore, medelst tid efter annan tillkomne vitesförbud, snart sagdt hela kusten, åtminstone af norra delen utaf Gefleborgs Län, uteslutande fridlyst åt sfrand-egaren, och den egentliga fiskaren antingen från fisket alldeles uetstängd eller ock underkastad strand-egarens prejeri, hvilket, andra exempel att förtiga, drifvits derhän, att Hudiksvalls sLads fiskerskap för rättigheten alt idka strömmingsfiske vid en hafsstrand, kallad Hornslandet, hvars begagnande dertill, enligt ofvannämnde 8 §., ovedersägligen borde vara fritt, och för hvilket jord-egaren skattar till Kronan 2* R:dr, nödgas betala ett årligt arrende af 60 tunnor saltad och packad strömming, utgörande i penningevärde sällan under, men gemenligen öfver 800 R:dr B:co. Till afhjelj )ande af sådana lagstridiga intrång i fisknäringen, hemställde motionären, att en undersökning på Statens bekostnad i de norra Lagsamt Allm. Besv.- och Elson.-Ut sk o Hens Betänkande, N:o 67.
LftsrnecroutL, duckak. 2156 kurenllam, Olok. 2188 rrk Klinteberg, Lreckr. Lnckvig. 2 2 os . IckallenIijernL, dullak. 22 r r — Lornell, ^oban ^braksm. Höglofl. Ridderffapet och Adeln älfkildeS klockan ^ till 2. In 6ckem protocolli. 6. Zilverkolpe. Tisdagen den 21 April. Plenum klockan 8 om aftonen. Sedan Herr Landt Marskalken tillkännagifwic, att Herrar Bänkman inlämnat sitt Protocoll öfwer ElecrorS walet, hwilket nu komme att uppläsas, anmälte Grefwe Oe la dnrclie, l^^ob, såsom den främste bland Bankmannen, att utom de 24 personer, som kill Electorcr erhållit flere röster än alla öfriga, hade stne nämligen Friherre Wrangel, Lbrilban, och Herr von LcblleZt, L!iL8, schälin 20 röster hwardera, och att Bänkmännen, osäkre hnrnwida lottningcn deni emellan borde blott inför Bänkmännen eller in xleno för sig gä, e - Den 2i April25 när Riddarhusordningen ej om denna casus inne, fattade yagot stadgande, trott sig böra bagge personerneö namn i Protokollet uptaga, hwarigenom samkelige perfonernes nummer nu utgjorde 26 i stället för 2A.
Proposm äro de sådana, hvarom kyrkans lärare äro ense; men nu är det kändt, hvad äfven numera ErkeBiskopen Reuterdahl uti sina tidigare alhandlingar i theologisk qvartals-skrift medgifvil, att om vår kyrkas föreskrifter skulle tydas efter ordalydelsen, skulle vi få en papperspåfve, som är vida värre än en Påfve i Rom, ty den dör och kan efterträdas af en bättre, men icke så papperspåfven. Det är således lätt möjligt, att kyrkan kan begagna denna § till att, såsom man gjort i de katholska länderne, tillintetgöra all forskning. Man kan visserligen säga, att våra läroböcker, som uptaga åtskilliga Evangeliska grundsanningar, innehålla så sväfvande satser, och så bestämda motsägelser att ganska stora kontroverser kunna upslällas, och lärobyggnaden måhända i sjelfva sin grund skakas, utan att man behöfver gå utom de urkunder och läroböcker som finnas, men jag befarar, att om denna g antages och för framtiden bibehålies, skall detta gifva anledn. Lill en sådan reaktion, att man söker återgå till fordna tiders drakoniska åsigter emot separat,ismen. Efter denna § skulle nemi. icke blott Voltaire och Rousseau utan äfven Kant, Fichte, Schelling, Gartesius, Hegel, Göthe, Leibnielz, Leasing, Spinosa och Wieland, med ett ord de utinärktaste skalder, tänkaro och filosofer som vårt eget och det förflutna århundradet haft att upvisa kunna dömas till ansvar, emedan i deras skrifter förekomma sådant, som enligt en pedantisk bokstafstolkning måste anses stridande emot Evangeliska lärans grundsanningar. Jag anser det derföre vara oklokt, att bibehålla en sådan § och att man bör ihågkomma regeln: principiis obsta. Vid g 5 vill jag icke uppehålla mig, enär anmärkntr deremot blifvit fullständigt framställda, då får jag erinra, alt det är ganska möjligt att bekännare af främmande trosläror kunna vid sammankomst af Svenska Lutheraner hålla andliga föredrag, som alldeles icke äro dogmathiska ulan blott moraliska, och då äro de ändock hemfallne till böter.
Utskottets förslag ogillades och antog Ståndet följande redaction af denna §: ”JNu gällande vilkor för utlåningen genom Handelsoch Näringsdisconten varda i så måtto förändrade, att från och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den stad, der disconteringen sker, böra företrädesvis framför andra creditpapper disconteras emot fyra procents ränte-afdrag, om de äro inom tre månader förfallne, men emot fem procent, om de äro å längre förfallotid, hvilken dock aldrig må öfverskrida sex månader”; 56 §, angående Rikets Ständers underdåniga skrifvelse lill Kongl, Majit, dels om förlängning af Privat-Bankernas octroyer, och dels om förordnande af en comité lill undersökning och utredande af den allmänna penninge-slällningen och credit-förhållandena inom Riket m, m.: Ståndet fann icke skäl alt antaga Utskottets omförmäda förslag; Hvad i öfrigt Utskottet föreslagit och tillstyrkt, från och med i:sla till och med 55 §§, blef af Ståndet gilladt. Hen Pt '0t.-Utiirag3 den so April 184$- 801 Den 10 April. S. D. Fortsalles öfverläggning*.-» om Bancc-IJtskottets förut omförmälda utlåtande, N:o 44: Ståndet gillade Utskottets framställde förslag uti 57 till och med. 64 §§ med följande förändringar, att 59 § erhåller en så lydande re daction: ”Banco-fullmägtige skola, genom inköp af silfver inom Riket eller från etc. etc.» att 62 § sålunda förändras: ”Rikets
Och han är här; derinne sitter han med sina vänner. Nu förstån I alla det; mellan Salmen Ella och mig är det slut! Finnes det någon af er, som utan hennes vilja skulle önska föra en hustru i sitt hus! Eller tron I, att en qvinna sådan som jag vill gå i ett hus, der hon icke är tåld Åh nej! Och nu, bort med er! Till dig, Ella, säger jag bara en sak! Gå genast hem och gör dörren hel; i morgon innan gudstjensten skall den vara ny och insatt på sin plats här; eljes stämmer jag dig för inbrott och hemgång, och då får du tänka öfver det i fängelset. Och nu godnatt för sista gången... Viljen I komma hit på dans i morgon afton, så välkomna, du med Ella; du skall få se min Paawo, han är tjugufem år, och ... han är min fästman. Så försvann Hedda för de utanför ståendes blickar. Ella gick baklänges ned för trappan. Han var blek som lärft och tyst. Äfven de andra tego. Man anträdde återfärden under samma tystnad och med sjunket mod. Sjelfva Jussi hade tappat koncepterna, åtminstone för den första qvartstimmen. När Toimila egor voro passerade, rättade Jussi upp sig en smula. Han drog ett tag på sitt spelverk, och redan den första tonen tycktes upplifva honom. Neej, utlät han sig slutligen, man skall inte på lördagsqvällen ge sig i delo med hins anhang, för sådant der qvinfolk, det är allt hemma från den trakten. Men en så dugtig hustru har ingen i hela socken, som Paawo får, menade Jaako, och ref sig i hufvudet. Att du, Ella, som är så stark, stod der och hörde på predikan utan ett muck, framkastade Weikko, som kände sitt mod växa underbart, ju längre han kom ifrån gården. Tig, killing, eljes blir det inte på länge du kan öppna din mun och bräka mer, hotade Ella, mörk i hågen, der han gick något före de andra på vägen. Nu gossar, skynda er hemåt byn! Jag lemnar inte Salmen Ella för det han kommit i olycka!