Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, för min del, att upprepandet, oin man så vill kalla det, eller den vidlyftighet, som nu finnes i vittneseden, der det nemi. säges: ”så att jag hvarken för vänskap, skyldskap, svågerskap, gåfvor och skänker, råddhoga, hat eller afund, nytta eller skada, eller hvad det vara må skall något dölja och förtiga”, etc. är ganska nyttig, såsom påminnelse för dem, hvilka aflägga eden, och att om dessa ord bortloges, det snarare vore skada, än det medförer någon fördel. Förändringen innebär också, i de ord, som Frih. Cederström anfört, något i min tanka alldeles oriktigt, nemi. att man ej får säga mera\ ty det kan ej alltid iakttagas, utan vållar lätteligen ovilliga öfverträdelser. Således, och på de skäl Hr Cederstråhle anfört, anhåller jag om afslag å betänk. R. o. Ad. afslog LagUtsk:s betänk. N:o 4S. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då jag tyvärr försummade att vara närvar, vid föredragningen af LagUtsk:s betänk. N:o 47, hvilket jag hörer att R. o. Ad. bifallit, så anhåller jag, att min reservation emot detta beslut mätte i protokollet blifva 144 Den 27 Maj. upptagen. Jag anser nemi. Utsk:s förslag först och främst hafva bordt vara affattadt, såsom ett lagförslag bör vara det, och ej som ett resonneradt betänk. För det andra anser jag, att en af de förändringar som Utsk. föreslagit, nemi. att utsökningsmål, som hos K, befh:de förklarats tvistiga, ej skola behöfva att fullföljas inom natt och år; jag anser att denna förändring medförer betydliga olägenheter, isynnerhet för sterbhus som skola utredas, äfvensom att den tid af 3 månader, hvarigenom laga qvarstad bör öfverklagas, är alldeles för kort i en del tingslag, der tingen ej förekomma mer än en gång om året. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 17 och 20 dennes på bordet lagda betänk.
SDtajit meb bänfeettbe bertill mibtaga be åtgäfs t>er, forn funna wara tjentiga. 3 antebning af diifetö ©tänberö ffrifs wetfe om anftatter för en förbättrab fjätamårb i ^ufwubflaben, hofwa förberebanbe åtgärber btifmit mibtagne, font i cfc ännu gunnit afflutaö. gran be orter i 9iifet, fjtiutfaö aflägsna belägenhet, jemte anbra förhådanbett, påfattat en ferffitb omforg från ©tatenö ftba t affeenbe på a»»,»«. w. religionéunberwiöntngenö wårb, hofwa trttfreböfiättanbe unberrättelfer in Cvn Catechet, nteb årtig aflöning utaf ©taten, får btifmit anffättb för 5app 3tf flera antebningar hot bet mifat ftg betwfligt, att ©menffa $pr Äongt. 2)taj:t uppbragit ett fåbant arbete åt faffuitnige män, font för bet ttärmaranbe bernteb äro fhfetfatte. Äottgl. 3)iaj:t fjor antebning förmoba, att åtminstone ben ena beten af arbetet inom fort flad mara färbig. 3)et ntöcfet gpnnfamma omböme om förflag tid titta prebifo Unbcrfiöb åt £>et i 35orbeanr inrättabe $aped för fjöfaranbe af proteftantiffa T^Hmauktroöbefännelfen f)ar fortfaranbe erhållit unberjtöb af admänna mebel tid tanber. ^ ftjr goo g;raucg årligen.
Stad hädanefter betalar årlig bränvinSbränningSafgift efter det år 1813 med Kongl* Magasiris-Direktionen Upprättade Kontrakt, samt att bränningen på lika sätt sorn tillförene å ett enda aflägset ställe i staden Verkställes. S. D. Uti inkommit Protokolls-Utdrag af detl 18 i denne månad, tillkännagifves, att Höglofl, Ridderskåpet och Adeln, i anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande rörande väckte motioner om en friare handel ined Svenska Skogsprodukter, beslutif godkänna de af Herr Presidenten Friherre Edelcrantz uti dess serskilta yttrande i Ekonomi-Utskottet, i afseende å berörde ämne , uppgifne grunder, med tillägg, det borde hos Kongl* Majit i Underdånighet anhållas om vidtagande af de correctiver, hvilka emot missbruk af en lör vidsträckt handel med ifrågavarande produkter, kunde finnas nödige , hvarjemte Höglofl. Ridderskåpet och Adeln tillika ansett lämpligt, att, 1 enlighet med dess beslut vid 1815 års Riksdag, underdånig Proi. Utdr. d. 27 Junit 1818. 719 anhållan hos Kongl. Majit borde framställas att Product-pjacatet af den 10 November 1724 och Kongl. Förklaringen deröfver af deri 28 Februarii 1726, måtte blifva livilande intill dess Landets Bräde-Produktion kunde medföra en för Riket mera fördelaktig Utrikes händel j uti hvilket beslut de öfrige Respektive Riks Stånden blifvit inbjndne att sig med Höglofl. Ridderskapet och Adelil förena. Bonde-Ståndet, sorn i hufvudsaken fattat II. lea beslut med Höglofl. Ridderskapet och Adeln, fann för godt att uti de föreslagne tillägg sig förena; hvarom vederbörande skulle Vördsamt och Vänligen underrättas.
Bern. och Qeccn.-Vtsköttens Utlåtande IM',o 4r» *o behållas, För atl likväl förekomma ofvan berörde olägenhet, och, så vidt möjligt är, åstadkomma en hillig fördelning af hägnads-besvärel, hafva Utskotten trott sig böra föreslå, att egare till skog eller utmark , sorn möta in-egor, bör endast tili en tredjedel af hvad på honom efter oförmedladt hemmantal belöper i sådan stängsel deltaga. I följd häraf skulle redactionen af förslaget till Författning i ämnet rättas på följande sätt: Jemte rict 5 §. i Kongl. Förordningen, angående stängsel-skyldigheten ilen () Febr. 1802 förklaras till ail kraft och verkan upphäfven, varder härmed förordnadt, att uti frågor om stängsels upprättande och underhållande emellan byar och enstaka gårdar, eller emellan delegare inom samma by, der skog, utmark eller beteshage gränsar emot Aker eller äng, skall egare till berörde ut-egor, utan afseende på deras beskaffenhet eller brukningssätt, i sådan stängsel deltaga till en tredjedel af hvad på honom efter oförmedladt hemmantal skulle belöpa. Beträffande Riksdags - Fullmägligen Daniel Danielssons yrkande, alt Utskotten måtte till besvarande upptaga de af honom nli vackt motion framställde anmärkningar, få Utskotten yttra, att som alla dessa anmärkningar äro rigtade emot de serskilda föreskrifterna uti Författnings-förslaget, men dessa, på sätt förut är vordet an tyd t, icke kommit att blifva föremål för Utskottens granskning, så lärer något vidare besvarande å Daniel Danielssons motion icke erfordras.
Meit wära full, magrer bära också Konungens höga underskrift och ehwar denna sinnes, mäste den »nan twifwel med, söra enahanda helgd. Dä werka» af denna Kongl, underskrift i anseende kil Statens nöd och bristande tikgängar mäste rubbas, bör wäst della gälia lika för alla, ehwad doeumcntet, som med Kontingens böga namn är äteckuadt, än mä hela, och, jag uprepar det, ca Kongl, sullmagt anser jag i delta fast sä helig som någon annan med Kongl, un, derskrift försedd säkerhet, hwilket aldrabäst deraf be, w>seS, att, utan dom och ransakning» kaningenan, nan än innehafware af förtroendes sytzla, skiljas frän den tjenst och dermed atföljande förmäner, en Kongl, fnllmagt honom tillagt. Om en ohjelplig brist pä tilgä"gar kan berättiga Slaten alt rubba salundq försäkrade rättigheter i anseende til werkeligen tjenstgörande och fullt tjenstbar? Ojsicerare, med huru mycket mera skäl är staten ej bertil berättigad i anseende til Ojsicerare, som icke mera ärv och pä längre tid ej warit tjenstgörande, och som icke alla äro »jenstbara, sedan albern fält » taga sin rätt eller läng owerksamhet afbrutit dera» bang och förlamat deras förmögenheter. Dl detta argument slutar sig elt annat. Denna Stat har ulan tw>fmel resurcer, mcn den hax siv, Den 2r Junti. 7n stora behof, och en del as desta stiga dageligen genom mynt systemetö beskaffenhet. Nyligen hörds jaa med glädje, art Ridderskapet och Adeln med ädel wärme äkagit sig wära Tyska kamcrarers öde. Mä der tillärras mig att här upfylla den skyldighet jag förra gängen mot min wilja genom min fränwaro försummade.
Af Herr Möllerhjelm: ”Ehuru äfven jag icke kan underkänna de mo tiver, som föranledt Utskottet att afstyrka allt beviljande af anslag vid innevarande Riksdag till uppförande af den ifrågasatte Casern-byggnaden för Svea Artilleri-Regemente, kan jag likväl icke underlåta reservera mig mot det af Utskottets pluralitet vägrade bifall till det af mig framställda förslag, att 3o,ooo R:dr Banco måtte af Utskottet föreslås, till beviljande af Rikets Ständer och ställande till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för inköp af de Tomter och lägenheter invid Nybrohamnen, der den ifrågavarande Casern-byggnaden är afsedd att uppföras, belst denna förberedande åtgärd är af serdeles vigt för det äfven af Rikets sednast församlade Ständer uti deras underdåniga skrifvelse af den 20 Januari 1841 afsedda ändamål. ” Häruti instämde Herr Lagerborg. N:o 221. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Febr, kl. 3 e. m Vt lutande„ i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer_, angående Incjvarteringen i de Skånska Städerna och Götheborg. (U. A.) Uti Kongl. Maj:ts till Stats-Utskottet af samtlige Riks-Stånden remitterade Nådiga Skrifvelse, som finnes intagen under N:o ^5 i Första Samlingen, Första Afdelningen 7:de Häftet af Bihanget till Riks-Ståndens Protöcoll, har Kongl. Maj:t, med föranledande af Rikets Ständers den 20 Januari 1841 till Kongl. Maj:t allåtne underdåniga skrifvelse, angående grun - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 221. (Jerne för Inqvarlerings-besväi ets utgörande af Städerne utom Slockholm» dels gifvit.
Vi behöfva icke gå så långt för alt vinna erfarenhet i denna sak; vi hafva den inom värt eget land, och der är förhållandet det, att i de orter, der privatbanker herrska, finnes ingen enda riksbankssedel; privatbankerna anamma dem alla genom sina uteliggare. Hr Rosenblad har ansett högst betänkligt, om icke nu gällande octrojer för privatbankerne förnyas. Jag anser deremot, såsom jag redan haft äran antyda, högst betänkligt och ganska orådligt att begära en sådan förlängning. Vi böra komma ihåg, mine Hrr, alt här icke är fråga om att privatbankerna skola upphöra, ulan blott om sättet, på hvilket de skola suppleras, i händelse en eller annan af dem icke skulle vilja fortsätta sin rörelse efter den nya lagens antagande. Jag tillstyrker afslag å 1 mom. och bifall till det sednare, med den förändrade redaction, som jag tagit mig friheten föreslå. Frih. Stjernstedt, Jacob Theodor: Det synes mig som skulle »let vara något inconseqvent, om R. St., pä samma gång som de hos K. M. anhålla om K. M:s nåd. sanction på en ny lag för privatbanker, äfven till K. M. inginge med en und. skrifvelse, att K. M. täcktes i nåder förlänga octrojerne för nu befintliga privatbanker, i händelse någon af dem icke skulle finna sig vid att 470 Den 10 April e. m. vidare drifva bankrörelse i öfverensstämmelse med den nya lagens stadganden. För min del kan jag icke finna, att den föreslagna lagen är af den beskaffenhet, att icke några privatbanker efter dess antagande skola kunna uppstå. Men det torde vara fullkomligt säkert, att i händelse en sådan und. skrifvelse, som den, hvilken här är föreslagen, skulle åtfölja den und. skrifvelsen, med anhållan om K. M:s nåd. sanction ä lagen för privatbanker; sä skall just det förhållande inträffa, att privatbankerne skola säga, det de icke kunna fortfarande drifva sin rörelse i enlighet med den nya lagen, alldenstund onekligt är, att denna lag för privatbanksintresset är mindre förmånlig, än den nu gällande. Hellre skulle jag vilja biträda den mening, alt R.
Hvad Revisorerne salunda anfört och hemställt, hafva Riksens Hdglofh Ständer, genom Remiss af ofvpn berör de Berättelse, öfverlemnat till Stats-Utskottets åtgärd och yttrande; och har Kongl. Majit i Nåder den 22 sisth Januaiii täckts till Utskottet remittera det underdåniga utlåtande, Kongl. General-Tull-Directionen, efter erhållen del af Revisorernes andrag3nden, deröfver afgifvit, och hvilket utlåtande, såsom till trycket befordradt, Utskottet härvid får åberopa samt jemväl bifoga; hvarförutan TullVerkets Böcker och Räkenskaper ej mindre för åren 181*3,1814 och 1815, än ock för år 1816, blifvit infordrade och Utskottet tillställde, i: och för handläggningen af förevarande ämne. Af dessa Handlingar har Stats - Utskottet utrönt, att den, af Revisorerne ifrågaställde Summa, som varit insatt uti Götha Canal Discont* Verk, bestått af följande till 1813 års Uppbörd hörande Tull-medel, nemligen: 1. af serskildte uppbörden för de med Kongl. Majus nådiga tillstånd införde Engelska vahror 266,831: 3 5- Nederlags-Recognitiou 106,37b: 15. 4. 6 Att denna Summa varit förräntad i bemälte Discont-Verk har väl utaf sjelfva HufvudBoken icke kunnat inhämtas, emedan Summan ingått såsom Balance från 1813 i 1814 Sfs Hufvudbok, samt, efter hvad Kongl. Directioneu €taUi-Utskottets BetHnkandeti'. förklarat, hvarken blifvit eller bordt blifva afförd i och för insättningen i nämnde Discont; men genom Kongl. Dixectionens utlåtande samt de upprättade och derjemte meddeldte omsluten af 1813, 1814 oell 1815 årens-Hufvud-Böcker, har blifvit upplyst, att ifrågavarande
Samtliga här omnämnda vardepapper, förvarade uti 2 Styrelsensa kassafack i Stockholms Enskilda Bank, anse vi som god säkerhet och äro alla utgifter bestyrkta med allegater. Då styrelsen alltsa, efter var uppfattning, p&amp; ett mycket berömriiïdt satt iakttagit alla .Förbundetss intressen, är det oss ett nöje att harmed tillstyrka, att densamma beviljas full och tacksam decharge f6r 1890 års förvaltning. E. ron der .Lancken. Expeditionschef. Riksdagsman. I komiténs sammansat.tning har under a-et ingen förandring intriidt. Såsom i berättelsen om komitens verksamhet kr 1889 blifvit niimndt, besökte en af komitkns ledamöter, fröken Gertrud Adelborg, under senare hälften af detta år de trakter af riket, - från hvilka allniogeflickor i största antal utvandra till Danmark, äfvensom Köpenhamn, i afsigt att dels lära känna denna utvandrings orsaker och följder, dels insamla sadana uppgifter rörande utvandrade. allmogeflickors öden, hvilka kunde tjena såsom material för folkskrifter, hvari utvandringens följder skulle belysas genom exempel, hemtade från det verkliga lifvet. Fröken Adelborgs redogörelse för sin resa finnes intagen i förbiindets tidskrift Dagny för år 1890, och hafva af densamma särtryck tagits, hvaraf utdelning skett till ICongl. J1aj: ts Befal !ningsIiafvande i rikets sydligare lan, till kyrkoherdarne i de församlingar hvarifran utvandringen eger rum, samt äfven till andra för fragan intresserade personer. Sedan det lyckats komiten att finna ' iliiga och länipliga personer till författandet af de folkskrifter, hvarom nyss ar namndt, och sex s i - dana smärre skrifter blifvit färdiga, lät kornith af hvarje sådan skrift trycka 1,500 exemplar, hvilka alla, oafsedt en mindre restripplaga, afsedd för framtida disposition, utsändes till paistorsembetena i utvandringsdistrikten, med begaran att de på lämpligaste satt initte utdelas genom deras försorg.
Utlåtande om yrkad förhöjd Tull-afgift på Bohtrycheristilar, som införskrifvas. H öglofl. Ridderskapet och Adeln härunder den 4 sistl. Aprill behagat återremittera Utskottets, af de öfriga RiksStånden gillade Betänkande rörande väckt fråga om förhöjda Tullafgifter för Boktryckeri-Stilar, sorn utifrån införskrifva, på den grund att Herr Grefve C. G. Spens dervid anmärkt, det han icke ansåg några procent ökad Tull på Stilgjuteriarbete-n kunna öka Tryckningskostnaderne af ett ark med någon beräknelig qvantitet, och vid ett sådant förhållande, när intet hinder för upplysningens kringspridande derigenom skedde, trodde Utskottet hafva bort fästa uppmärksamhet på den välgörande principen, att uppmuntra alla de näringar, hvartill inländska råämnen finnas, i synner - 646 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. het om tillika ett inskränkt behof är gifvet. Utskottet får vördsamt tillkännagifva, att Utskottet delar med Anmärknings-Författaren öfvertygelscn rörande vigten af den åberopade principen, om Svenska industriens företrädesrätt; men att vid tillämpningen deraf till denna fråga förekommer den omständighet, att, utom den Tull af 5 proCent, Sorn för sjelfva Stilarne måste erläggas, kunna andra kostnader vid Utländska varors införsel antagas, till ett belopp af minst procent; så att i nförskrif ningen af Utländska Boktryckeri-Stilar kan anses besvärad med 2o procents förhöjning i pris ; och finner Utskottet icke skäligt att, vid ett sådant förhållande, till förmon för Herr Lindks Stilgjuteri, sora till sina egenskaper är så litet kändt, tillstyrka ännu högre tullumgälder5 hvartill äfven kommer den allmänt erkända principen, att täta ombyten af Ekonomiska författningar böra undvikas. På dessa grunder anser Utskottet sig böra förblifva viå den i Betänkandet yttrade jmening, sorn dessutom redan af de öfriga BiksStånden är gillad, Stockholm den 28 Aprili 181S. Riksens Höglo/l.
Så här samspråkade de båda ynglingarne, medan ekstocken med raska årtag hastigt gled fram öfver sjön, och den som ville kunde lätt anmärka huru klarsynt vänskapen, äfven hos en rå och obildad varelse är, då kärleken åter är blind hos denne, och nästan lika blind hos menniskoslägtets första, i ljus och lärdom. – Nej, nu måste vi väl vända om hemåt – sade Gunnar, när aftonsolen sagt godnatt och blott lemnat röda släpet, hvilket äfven färgade sjön till ett haf af blod. – Vore jag nu min egen, så satt jag qvar här tills himmelen blef mörk och sjön med, och nytänningen började att lysa, för ser du, det är det grannaste jag vet, när månen glänser på sjön och hvart årtag ser ut som ett silfverregn. Se det är vackert, det! Och när man så sjunger till, med full hals, det är roligt, det! – Nå så sjung då nu, mennas vi ror hem – bad Bengt. – Ja, jag vet just icke hvad jag skulle sjunga – svarade Gunnar, med samma undvikande ton, som en af våra salongsnäktergalar, då man ber dem sjunga något ur Norma, eller Hugenotterne eller Lucie, eller deras vederlikar. – Jo! – sade Bengt – sjong den der om: «Eli’ ä’ mi’ sockerdocka», den har jag intet hört dig sjunga på så länge. – Ah, de’ ä’ intet värdt – svarade Gunnar och tog så ojemna årtag, att ekstocken vickade häftigt. – Hvad tusan! – ropade Bengt, som icke kunde simma. – Jag tror sannerligen att du vill lägga oss här på hafsfruas blå bolstrar, men ser du, det går jag slättes intet in på, för jag kan intet ligga som e’ gås och flyta och dyka, och svänga mig kors och tvärs i vattnet, som du kan. – Ha! ha! ha! – skrattade Gunnar ungdomligt och gladt, och vickade ändå starkare på farkosten, för att få den annars så käcka Bengt att skrika; men när Bengt såg att ingen fara var, så teg han stilla, och då upphörde äfven Gunnar med sjögången, och Bengt började åter be honom sjunga «en rolig visestump». – Ack, sjung nu du om:
Jag instämmer viser ligen deruti, att längdmåtten böra uti taxan utsät - Den 20 Augusti e, m. utsättas, på det man ej , under namn af sådana varor, må införa annat, som ej är sådant. Herr Grefven och Landt Marskalken frågade* Om Riddcrskapet och Adeln önskade, att dimengionerne å Master och större Bogspröt borde på enahanda sätt i nya Tulltaxan specififceras , som i gamla utgående Tulltaxan; Ropades Nej Uppå derefter af LLrr Grefven och LahdtMarjhalken framställde särsxilde propositioner j fann Ridderekapet Och Adeln för godt , bestämma inkommande Tullen å hedannätiindé Artiklar sålunda : Å ”Pipenholtz” till 10 proc, Å ”Pumpträd”, borrade, - io — Å ”Pumpträd”* obotrade, - — 8 ”Trädvirke* Spsirrar, af Furu eller Gran , ”kanthugsne på fyra sidor , längre eller kor”tare, ifrån 5 till g tum tvärt öfver sidan; ”Utgående Tullproctnt 6.” Friherre Cederflrsm: Jag får härvid gö ra deri anmärkning , att spsrrar ej få vara under 12 alnars längd, När de äro derunder, böra de bära en högra afgift, enligt Grefva Frölichs yrkande Ridd. 0. Ad. Prot. VII. Band. 58 9'4 Den 5o Augusti t. m. Grefve Frölich'. Mitt anförande afsåg e» genteligen sådana , sorn äro under 10 tums diameter. Herr Hjerta-. Namnet sparre gifver tillkänna, att det hvarken är blockar eller balkar eller bjelkar. Som dessa sparrar högst hålla 8 tum, hafva de stått under en särskilt rubrik i gamla taxan från 4 till 8 turn. Oin man läser rubriken näst under, i nuvarande tulltariff, så finner man förhållandet här vara detsamma som i den förra taxan. Äro de tjockare blifva de bjelkar. Grefve Frölich', Jag har ej något emot att detta blifver som Utskottet föreslagit.
St. vid sista riksdag blef gilladt, lär R. o. Ad. finna, att förslaget rör:de bestämmelser ang:de urtima riksdagar och dessas föremål endast bör läggas till handlingarna. Hr von Troil: Sedan R. o. Ad. nu afslagit den föreslagna förändringen af § 49 Reg.F:n, och det således är gifvet, att grundlagen ej kommer att bestämma dagen för böl jan af nästa lagtima riksdag , så får jag föreslå, att R. St. måtte besluta, att nästa lagtima riksdag skall taga sin början den i4 Jan. i845. Denna motion torde böra remitteras till Exped.Utsk. Den a6 Mars f. ni. 483 II»■ Lefren: Om det icke vore klindt, all PresteSt. redan afslagit frågan, skulle jag visserligen, i betraktande af frågans vigt, hafva Legal t votering. Jag begär den icke nu, ehuru jag icke kan tro, att R. o. Ad:s pluralitet i denna fråga är så gifven, att icke jag nästan skulle hoppas att erhålla den. Jag inskränker mig således nu, alt anmäla till prot. det jag sörjer öfver, att man icke vill gå framåt med tiden, ulan blott tala om alt man vill framåt. Hr Frih. o Landtm, yttrade, att den af Hr von Troil väckla fråga skulle blifva föredragen, då hans framställning blifvit skriftligen lill prot. aflemnad. Hvad åter anginge Frih. Cederströms yrkande, så hemställde Hr Landtm, om icke R. o. Ad., då ett meni. i ämnet vore från Const.- Utsk. att förvänta, fann, alt ett beslut deröfver af Ståndet nu vore för tidigt. Frih. Cederström: Jag tagér mig friheten fästa Hr Frih. o. Landtm:s samt R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det ifrågavar. meinor, som innefattar uppgift å hvilande grundlagsändrings-förslag, icke är någon uti grundlagen bestämd handling, som från delta Utsk. skall till R. St. irigifvas: del innehåller blott de frågor, som sedan sista riksdagen äro på bordet hvilande till afgörande vid den innevarande.
Man måste nemligen erinra sig att dessa lagar härflyta frän en tid, då den protestantiska läran icke ännu ansågs djupare rotfäslad i vårt land och innan för öfrigt den allmänna meningen ännu hade klart uppfattat allt hvad protestantismen verkligen innebär. Att ett folk erhåller större fasthet och styrka genom religiös enhet, — liksom krigarnes leder, när en och samma ande lifvar dem alla, — är en obestridlig sanning, som ock finnes antydd i Upsala mötes beslut af år 1593. Det synes vara från nämnde grundsats, man utgått, då man utbildade lagstiftningen om affall frän den rena evangeliska läran, sådan den finnes stadgad genom Kyrkolagen af år 1686, hvarifrån den infördes i 1734 års lag. Men med den fria forskningen, som är vår tids lösen, står det ej tillsammans att söka befästa religiös enhet genom kyrkligt tvång, — upprätthålla en gemensam tro genom strafflagens hot, äfven om sådant för öfrigt vore möjligt. Den fördragsamhet i trossaker, som dock i sjelfva verket utmärker Svenska folket, kanske framför de flesta andra nationer, visar sig bäst deraf, att så snart en större frihet i detta fall hos oss varit af behofvet påkallad, en sådan ock blifvit villigt medgifven. Så tillerkändes redan i sjuttonde århundradet fri religionsöfning åt de bekännare af den Grekiska kyrkan, som genom fredsslut med Ryssland blifvit Svenska undersåter. Så tillförsäkrades, genom en Kongl. Kungörelse af år 1741, likaledes fri religionsöfning åt de medlemmar af den engelska och reformerta kyrkan, som nedsatte sig i Sverge, jemte rättighet att, under vissa vilkor, bygga egna kyrkor och i öfrigt åtnjuta alla medborgerliga rättigheter. Och genom Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 förunnades religionsfrihet jemväl åt öfriga kristna trosförvandler, som hit inflyttade; och icke blott allmänt medborgerliga, utan i viss mån äfven politiska rättigheter blefvo dem beviljade.