Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en, som söker hvad man kallar Kronans kaka, är skyldig att underkasta sig de vilkor Staten för tjenstens erhållande fastställt, och då biifver det icke något förnedrande för honom att anmoda två af sina vänner om en borgensförbindelse, som endast är vil korlig och hvilken i de allra flesta fall icke kommer att bringas i någon slags verkställighet. Då dertill kommer att en hvar, som ingått en sådan borgen, är berättigad att upsäga densamma, tror jag icke att det medför så många oLägenheter att dessa borgensförbindelser finnas, som Hr Nordenfelt påstått. Min snart tjugufemåriga erfarenhet i den tjenst jag bekläder, och hvilken satt mig i nödvändighet att undersöka hvarje rättsfråga inom Upbördsverket, har öfvertygat mig om att borgens-systemet, långt ifrån att vara olämpligt, snarare utgjort en säkerhet derför, att dugliga och pålitliga personer blifvit antagna i Statens tjenst. Man bör icke fördöma en institution derföre, att man sjelf möjligen anser den vara för sina begrepp om heder om stolthet förnärmande, utan man måste jemväl se på Statens säkerhet, och de medel han lämpligen må kunna begagna för att freda sig för påföljder, hvilka möjligen kunde upkomma, om en person genom konsiderationer befordrades till en upbördstjenst, som han måhända icke bort erhålla. För öfrigt må jag säga, att det icke ligger någon svårighet uti att personer, som ingått en borgens-förbindelse af ifrågavar:de beskaffenhet, så att säga hålla tummen på ögat på den de borgat för. De bo vanligen, efter hvad erfarenheten har gifvit mig vid handen, i den ort, der upbördsmannen vistas, och de äro således bättre, än till och med Landshöfdingen och hans närmaste kontrollant, Landskamereraren, i tillfälle att efterse, det upbördsmännen upfylla sina förbindelser, samt kunna esomoftast vara ett lämpligt biträde åt läns-styrelsen att utöfva kontroll på dessa tjenstemän. Går det så långt, att ett underslef kan befaras, upsäger Den 6 December e. m. Jöftesmannen sin borgen, och då har äfv.
K. isynnerhet tyckas fast beslutna att anse och behanda dem som martyrer, så fordrar rättvisan att någon ställer sig på husmödrarnas sida och försöker visa, att dessa verkligen ej äro sådana oresonliga styggelser, som allmänheten nu fått anledning att tro dem vara. E. K:s artikel genomgås ju visserligen af en god och human anda, men litet af välviljan borde E. K. låtit tillfalla äfven matmödrarna. Låt oss nu först se, hvarför det nu för tiden är så stark efterfrågan af tjänare. Fordom rekryterades tjänarinneskaran äfven från i städerna bosatta handtverksoch burgna arbetarefamiljer. Föräldrarne ansågo då ej som döttrarnas högsta lycka att de fingo en fin skoluppfostran med ty åtföljande kamrater och vanor. Numera göra föräldrarne stora försakelser just för att barnen skola bli så fullproppade med bokligt vett som möjligt, och det är ju ej att klandra dem för, de förstå ju mestadels ej, att det kan bli öfverbefolkadt äfven å de lärda banorna. I dessa hpm, från hvilka förr utgingo en eller flere tjänarinnor, behöfver man b u i stället att anställa en dylik, ty döttrarna dels kunna och hinna ej hjälpa mor, dels skulle de » skämmas ögonen ur sig », om en kamrat fick se dem sopa ett golf, skaka en matta eller hjälpa mor ett tag med tvättbaljan. När dessa flickor en gång bli färdiga att antaga en plats, så är det hvarken som » jungfrur » eller som fabriksflickorSå ha vi en annan klass, som visserligen till börden är de förres jämlikar, men som af en eller annan anledning ej vilja eller kunna » högfärdas i fina skolor och dito sällskap ». Men därför att de nöjt sig med folkskolebildningen, behöfva de väl ej bli » pigor » och ännu mindre » fabrikstöser », om de nu också inte fått lära främmande språk och spela piano. En sådan flicka kan hjälpa till i sitt hem, om hon vill och det behöfs, men vanligen måste hon — om ej för annat, så för att få vara lika fint klädd som andra jämnåriga — söka sig en inkomst. Det blir vanligen sömmerska och på senare år telefonist eller i bästa fall butiksbiträde af henne.
Sjöbjörnarne infinna sig nämligen år efter år under somrarne på vissa bestämda i hafvet utskjutande näs (Rookeries), der de, samlade i hundratusental, tillbringa flere månader utan den ringaste föda. Först komma hanarne (oxarne) till stället, de flesta under loppet af maj eller början af juni månad. Ytterligt häftiga strider, ofta med dödlig utgång för den ena af parterna, uppstå nu om den rymd af ungefär hundra qvadratfot, som hvarje säloxe anser sig behöfva för sitt hem. De starkaste och i striden lyckligaste behålla de bästa platserna närmast stranden; de svagare få krypa längre upp på land, der utsigten att få ett tillräckligt antal gemåler just ej är så särdeles stor. Fäktningen försiggår med en mängd låtsade utfall och parader. Till en början gäller striden eganderätten till jorden. Den anfallne förföljer derför aldrig sin motståndare utom det område han en gång intagit, utan lägger sig, sedan fienden retirerat, Sjöbjörnar. Hane, honor och unge. Efter en aqvarell af H. W. Elliott. stolt ned för att i sömnens armar samla krafter till ny strid. Djuret grymtar härvid sjelfbelåtet, kastar sig på ryggen, skrapar sig med framfötterna, ansar sin toilett eller svalkar sig genom att långsamt vifta med en af bakfötterna, men är alltid flinkt och färdigt till ny strid, tills det uttröttadt får sin öfverman, som jagar det längre upp från stranden. Ett af de mest egendomliga dragen hos dessa djur är, att de under sin vistelse på land oupphörligt använda sina baklabbar som solfjädrar och någon gång äfven som solskärmar. Hundratusentals dylika solfjädrar kunna en varm dag samtidigt vara i rörelse på ett »rookery»114. I medlet af juni komma honorna upp från sjön. De mottagas i vattenbrynet på ett mycket förekommande sätt af några starka oxar, som lyckats kämpa sig till platsen närmast stranden och nu med lock och pock annektera de sköna för sitt harem. Men knappast är den från vattnet uppkomna honan etablerad hos säl-oxen n:o 1, förr än denne ilar mot en ny skönhet i vattenbrynet.
„ Öfverste-löj Inan ten, Friherre C. G. Adlercreutz, för utdikningen af Såfstakärret i Husby-Siutolfls socken af Trögds härad, emot ärlig inbetalning af 8 procent å hela lönesumman linder 1 i f, års lid elter 1851 års slut, , deltagarna i sänkningen af Tösjön i Tierps socken af Örbyhus härad, emot dito dito, .. dito i sänkningen af Wendelsjön i Wendels socken af samma härad, emot dito dito, .. dito i sänkningen af sjön Wiggen i Tierps socken, emot dito dito efter 1852 års slut, inom Stockholms län: lill Friherre Fritz Åkerhjelm, för utdikningsarbelen å Wårby egendom i Huddinge sorken af Svartlösa härad, emot årlig betalningsskyldighet af 5 procent å ursprungliga lönesumman, dervid 3 procents ränta beräknas för kapitalalersloden; hvilken betalningsskyldighet skulle vidtaga innevarande är 1849, ,. sedermera aflidna Friherrinnan S. M. Friesenheim, född Stjernstedt, för ritdikningen af en mosse å egendomen Fullerstad i samma socken och härad, emot ärlig inbetalning af 8 procent ä hela lönesumman under 14 ^ år efter 1851 års slut, .. förre Skräddare-åldermannen Stephan Linderberg, för utdikningen ‘APukeby kärr och mossar i Össeby Garns socken af Långhundra härad, emot dito dito, . .. Kapitenen //. Y. Zacco, för ett utdikningsoch aftappnings-arbete vid Lockstaholm i Husby socken af Erlinghundra härad, emot dito dito. Transport: 1,321,565: 40. 5. 1,317,978: 8. 6 — 22 Transport: till delägame i B årsjö kärr et på Söder Nånö bys egor i Estuna socken af Lyhundra härad, emot dito dito.
Tvänne ledamöter af PresteSt., Professorerne Geyer och Thomander, hafva yttrat, att den academiska jurisdictionen må upphöra i alla de mål, som icke tillhöra den academiska disciplinen. CJtsk. har icke gjort denna skilnad. Jag yrkar, att den måtte göras, men tillika, att Utsk. måtte yttra sig bestämdare, än desse professorer gjort, om hvad sorn menas med fel emot den academiska disciplinen. Menas dermed icke andra förseelser, än de, som begås mot lärare eller andra academiska medborgare, eller menas dermed alla sådana förseelser, som de studerande begå? Det händer t. ex. ofta nog, att ungdomen slår in fönster hos personer, som äro bosatta i staden, men ej tillhöra academi-stalen. Är nu detta ett disciplinsmål eller icke? Om det ej är disciplinsmål, så önskade jag likväl, att sådana mål, hädanefter såsom hittills, blefve handlagda af academisk domstol. Om jag icke fått oriktiga underrättelser, så är kämnersrätten i Upsala för närvar, sammansatt af en vice häradshöfding, en glasmästare och en nummerlolleri-collcctenr. En glasmästare, såsom domare, torde tilläfventyrs icke anse förseelsen att slå in fönster vara så stor eller förtjent att beläggas med något särdeles straff; och likväl kan den, hos hvilken fönstren inslås, derigenom blifva lidande i flera hänseenden. Icke heller torde en nummerlotteri-collecteur anse spel med kort eller tärning vara värre än med lottsedlar; och likväl äro de förra äfven bland de D e ii 25 Junie, m 4äi ungdomsförseelser, som icke sällan inträffa och som böra rättas. R. o. Ad. torde ock lätteligen finna hvad aktning sådane domare skola åtnjuta af den studerande ungdomen, och huru det skulle gå med den academiska disciplinen, om den borde vidmakthållas af sådana allmänna domstolar. Troligen blefve de föremål för gyckel och åtlöje; och ordningen vore försvunnen. Jag anhåller, att R. o. Ad. ej måtte bifalla, utan återremittera detta betänkande.
I anledning af Utskottets yttrande i denna punkt, hafva Ledamöter af Ridderskapet och Jdeln yrkat, att, jemte det tillstyrkte förhöjde anslaget, jemväl bordt beviljas det begärde räntefria lånet till byggnaders uppförande, emedan desse begge villkor hade ett så nära sammanhang med hvarandra, alt genom afslående af det ena, motverkades fördelarna af det andra, äfvensom att Utskottets uttryck: ”om det skulle visa sig, alt Institutet icke vidare uppfyller sin bestämmelse” måtte mildras med tillägg af orden: ”hvad som ej är att förmoda”, hvaremot andre yrkat, alt allt anslag fördetta Institut måtte upphöra, då hvarken dess nytta, på sätt Utskottet trott sig kunna Bih. till R. St. Fröt. 184.0, 4 Sami, 1 Afd, 2 Band, 5 Haft, 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 217. antaga, vöre ådagalagd, eller ens någon föreskrift blifvit Föreståndaren meddelad, i afseende på Institutets organisation och undervisningens meddelande.
Friherre lljertr, H.xel, conformerade sig med Herr ZergbmLn, och erindrade dcrjämte at han ansäg af största wigt, at Riksens Ständer wid denna upteckning mätte äga sina af hwarje Ständ särffildt utwalda Ombud. Uplästes et af Grefwe 6y!IenborF, forian »ErinZ, inlämnadt Dictamen, sä lydande: I anledning af mitt i sista Pleno gjorde förbehäll, at fä bestvara den i Hsgwördige Proste-Ständet gjorde, och med Ridderffapet och Adeln commnnicerade anmälan, at jag, säsom Ordförande i Banco - Utskottet, sökt rubba et förut derstädes fattadt Beslut, fär jag mitt yttrande nu deröfwer afglfwa. Om den wärde Ledamoten af Högwördige Preste - Ständet, som af nit, älffan för ordning och Författningars helgd, det2lndr« Landet k?:» L6v, 16L. ta 1274 Den 29 Augusti ta förhällande anmält, behagat ässa, den, iconformitet med hwad en del L an 0 Utskottets Ledamöter prkat, af mig förcstagne voterings-proposition, förmodar -ag. der dan skulle hafwa funnit dcnsan.ma af sa skiljaktigt innehall, ifrän den han framställ, at all anledning förswunnit lil en anmälan, sä beffaffad, atBanquens Protocoller icke om en sadan nä,got exempel meddela; men dä, genom underlätande deraf, berörde anmälan i siere omständigheter icke sinnes wara med förhällandet öfverensstämmande, anhäller jag, at til uplpsande deraf, det mig mä tillätas, at denna händelse med hwad dermed gemenskap äger, i et sammanhang framställa.
Da hwar och en kan finna, att egenteliga hindret för Bostapsafwelns framgång och utwidgande häri Riket ligger i den swärighet, som genom nu gällande Handels-Författningar möter Landtmanucn att kiruna afsätta sina Ladugärdsproducter med den fl-i mohn, sorn godtgör kostnaden till deras anskaffande och kan uppmuntra honom att derom sig »vidare winlägga; sä är det wisterligen af högsta angelägenhet, att genom lämpeliga anstalter, söka undanrödja detta hinder; och jag får pä javan grund förestå den underdäniga Hemställan kill Kongl. Maj:t att, pä lika sätt som i afseende pä Spannemäss Handeln redan är förordnadt, för Landtman af alla Ständ mä medgifwa oinskränkt frihet att, utan afseende pä lid och ställe, upphandla Wictualiewaror, dem upplägga och Transportera, samt äter hwar som hälst försälja, utan hinder af hwad förre Författningar i ali - 86 Den 4 November. allmänhet om förbud emot Landthandel innehålla Z och att rörande Wictualiehandeln och Minuteringen i Städerna mä följas enahanda förhållande, som wid Spannemalshandeln, enligt Kongl. CommerceEollcgii kungörelse af den Z > Maji 1790, ager rum; afwen som att, hwad angar antagandet af Wictualie.Handels Idkare derstädes, arbetande tjenstehjon, Matroser, och försvarslöse personer icke lemnäs utwäg, att under sten af Wictualie-Handelns idkande, draga sig ifrän Jordbruket och de näringsfång hwar, uti de egenteligen böra och kunna anwändas. A, Lllkvarkolxa, Remitterades till allmänna Beswärsoch Oe, conomia - U.stoktet. Föredrogs följande; Utdrag af Prokocollet, hållit hos Riksens Högloflig» Ständers Banco-Utstott den g Oktober 1809.
Åkern tillhopa innehållande 30 Tunni. 27 Kappl. af Sand och stenbunden Såg-jord, hvaraf fidei nyttjas till Träde och fidei till Vall, således a ( gä r Io Tunni. 9 Kappl. för Trädet Io Tunni, g Kappl. för Vallen. Äterstär to Tunni, g Kappl. till beräknande k q|- Korns äring, i anseende till Jordmånens magra be skaffenhet, hvaraf Kronooch PrestTionden belöper till 3 T:r ibf Kapptr, Åkern gör således . , Ang och Höslätt Skog och Mark , Sta Hvilka 1,280 Tunneland beräknade efter Savolaxska Methoden , u*göra , , Witklinten Skattlägges således till Ett halft Mantal med följande Räntor: Jordeboks Räntan. Penningar . — I. 4. I Skepp-d 14 Lisptd Tackjern ä 2 sk. d 1. Uisptdet 2 Dagsverken 2 Arliga Hästar 2 Kongl. Hästar Land fogs-gärden Arliga hjelpen Boskapspenningar Skjutsfärds Penningar I: 34* 4- — 16. — 6. Mantals Ränt an. Kongl. Majtts och Kronans andel af här ofvan upptagne 2 Ttr 185 Kapptr Krono-och PrestTionde , belöper till . s hvaraf ^tdel beräknas i Råg och |:delar i Hafre. Återstår 11 Tunni. 4 Kappl. till beräknande ä 2§ Korns äring, i anseende till Jordmånens magra beskaffenhet, gör 27 Tunnor 26 Kappar, hvaraf Kronooch PrestTionden belöper till 2 Ttr 25 Kapprr. Åkern utgör således . Äng och Höslätt *-* ♦ • Skog och Mark . Hvilka 1427 Tunneland 18 Kappl efter Savolaxska Methoden till utgör Eskilsberg Skattlägges således till sjEtt halft Mantal med följande Räntor JurdeboksRäntari. Penningar . , . 2 Skepptd Tackjern ä 2 sk. r. Uisptdet 2: 10. 8. Sta , beräknade f öre Srmt , KronoTionde.
Oaktadt sin flyktighet och nyckfullhet, hade Lovisa ett lättrördt hjerta, isynnerhet höll hon af dem hon känt sedan sin barndom. Med deltagande frågade hon efter gummans omständigheter. Hon var, enligt gummans egna ord, undergifven och nöjd med sitt öde, och tackade Gud och hederliga menniskor, som i en så svår och pröfvande tid kommit henne till hjelp. Väl hade det nu varit henne bra påkostande; då hon återkommit hit, der allt påminte henne om Lotta, men hon visste att ta förnuftet till fånga, och tro, som den plågade Job, att allt hvad Gud gör, är godt. Likväl, fortfor hon efter en paus, då jag genomsåg de saker jag hade i kistan deruppe, och såg hennes skrin, och derifrån tog fram hennes granna märkduk, hälsomsprofver och hennes skrifbok, då knotade jag åter att min snälla flicka skulle få ett sådant slut sådan är menniskan Jag tog allt detta ned med mig, för att visa det för kyrkherdskan. Icke utan en viss triumferande uppsyn tog hon nu fram dessa bevis på dottrens skicklighet. Hon hade hört prostinnan klaga, att i den dyra, förnäma pensionen Lovisa icke fick lära sig sådana nyttiga arbeten. Lovisa såg med likgiltighet derpå, men rördes af den tanken, att den som tillverkat detta, nu hvilade i den kalla jorden. Vill inte min lilla goda fru också se hennes skrifbok? frågade gumman, och framräckte den. Den innehöll blott några blad, men dessa voro fullskrifna. Vid bokens öppnande föll något på golfvet; det var ett sammanviket papper med något inuti. Ack se, det der kom jag alls icke ihåg, sade gumman, sedan hon tagit upp det. Här är ett par prestkragor, på hvilka den stackars flickan arbetade innan olyckan skedde. Aldrig vet jag om de voro beställda eller ej. Något står der utanpå, men jag kan icke läsa skrifvit. Låt mig få se. De tillhöra Walter.
Då Utslcottet icke vederlagt eller ens bestridt min anmärkning, att Brandredskapen i många år varit vårdad af nuvarande Slottsbetjening, och att tillökning deri således icke nu erfordras, qvarblifver jag vid mitt bestridande af ifrågaställde anslag. Några nybyggnader vid Kongl. Slottet äro icke kända, så vida man icke vill hänföra Lejonbackens reparationer till en nybyggnad, men äfven i ett sådant orimligt fall fordras ingen Brandredskaps förökning dertill, emedan den grusbacken icke innefattar något bränbart, sedan de nu deromkring varande ställningar och brädskjul en gång blifva borttagne; och då brandredskapen således icke behofver okas, bör ej eller mera betjening för densammas vårdande tillsättas. 58 Den 2i September e. m. Grefve Horn, Claes Fredrik: Då Utskottet sagt, att aflönmgen affyra nya Slottsknecktar vore af nödvändigheten påkallad, torde det hafva varit i okunnighet derom, att inom Kongl. Slottet tjenstgör en större del af Stockholms Stads Båtsmän, och hade måhända med kännedom deraf ej funnit fyra nya Slottsknektar nödiga för Brandredskapens vård vid Kongl. Slottet. Grefve Brahe: Det är blott för att i anledning af Grefve Horns yttrande om SladsBåtsmännens tjenstgöring vid Kongl. Slottet, meddela en upplysning, som jag begärt ordet.' Desse Båtsmän tjenstgöra nemligen aldrig i Kongl. Slottet oftare, än då de vid större féter ditkommenderas, för att användas till att bära stolar, bord m. m. som hörer till Ekonomien. Med Slottets Police och dess tjenstgöring hafva de intet att göra. Den bestrides endast af den betjening, som af Ståthållaren är antagen till detta ändamål. Friherre Palmstjerna: Att Friherre Anckarswärd och Herr Rosenqvist icke kommit till samma öfvertygelse i denna fråga, som StatsUtskoltet, beklagar jag; men det lärer härröra deraf, att dessa Herrar ej så noga som Utskottet tagit kännedom om heliofvet.
Commerce-Collegium, uti afgifvit yttrande, anmärkt, att Fartygens antal i Hufvudstaden äfven förut under sednare lider aftagit, men att deremot, enligt erhållne uppgifter öfver samtelige Svenska Fartyg, deras antal och dräglighet i andra orter af Riket ej vidkänts någon minskning, samt att under några och trettio år drägligheten af alla Slapelstädernes Fartyg omvexlat emelian 34>ooo och 66,000 läster, och år i83i utgjort 5i,i83 läster; hvadan det vill synas, som det anmärkta mindre fördelaktiga förhållandet i Stockholm härrör deraf, att Skepps-byggeri i Hufvudstaden och utrustning af fartyg härifrån äro förenade med större kostnader, än i landsorterne, och att Stockholms handlande, i anseende till de låga frakter, som nästan i hela verlden nu äga rum, jemförelsevis till förhållandet härmed för 2 a 3 decennier tillbaka, finna för sig mindre förmånligt, än förr, att idka Skepps-rederi. Beträffande
N:o i8> af den 18 Martii med återlemnande till PresteStåndet af en derifrån remitterad Motion, om nedsättning af terminen för civile Ämbetsmäns afsked, med rätt att bibehålla lön. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följa*, de Betänkanden: Stats - Utskottets af den 3 dennes: N:o 83, ilanledning af väckt fråga, om indragning af ProsteTunnan. N:o 84, om Rotebjelpen inora Kronobergs Län. N:o 8f, i anledning af en motion, om belöning till Peter Andersson i Domwalla för dess Cur-Method. N:o 86, om Ved för LandsCancellierne och LandtRänterierne. N:o 87 > i anledning af väckt fråga, om allmogens ersättning för anskaffade kläder till B«värings manskspet. : . i 13a Prot Utdr. d. 11 April 1523* N:o 89, öfver Motion om en MilitaiiLärares anställande vid Upsala Akademi. Af d. 29 Martil. N.*o 93, i anledning af Motion, om anstånd med inbetalningen af innevarande års Bevillning. Lag-Utskottets N:o 14, af den 10 Martii, i frågan om Domares skiljande från befattning med värdering å Fastighet, som pantevis lagfares. N:o 16, af den 13 Martii, i väckt fråga, om befrielse för parter från skyldigheten, att genom Ombud ingilva och till communication uttaga sine skrifter och besvär. N:o 19, af den 18 Martii, om afvittringsbevis för efteriefvande Maka, i händelse af nytt giftermål. N:o 20, af samma dag öfver en hemställan, om tjenlige Författningars vidtagande emot allmänna förbrytare. Allm.
Störanbe öfmerläraretjenften mib foffffotan för gofjar i ©efie, famt lärare* befattningarne mib ffolortta t SBeftcrlöfa förfamling inom SinföpingS ftift od; SerbädS förfamling inom ©trengnäö ftift, l;ar Äottgl. 9)la]:t mcbgtf* mit, att till beftribanbe af befja fpfflor, I)mitta dittills inttcf)aftö utaf preftntätt, lärare four mib feminariunt blifmit epaminerabe må för frams tiben förorbttaS. — 33eträffanbe ben i $n;unS paftorat inom ©fara ftift utaf framlibne proften 3onaS ©itotuö grunbabe fiola tjär Jlongl. 9Jlaj:t förorbnat, att benfantma ffatl mara en allmän od; fjögre folfffola, famt att lärare, epaminerabe mib feminarium, må funna äfrnctt mib benna fiola minna anftällning. — 3 affeenbc på ben af bomproftcn .fpåfan ©fägren ftiftabe Iäfe Still tn;a ffolpuöbpggnaber mib Sanböort famt i Storrå ocp ©öbra Sinttffoga förfamlingar inom ©arlftabs ftift, äfmenfom till reparation af ffoll;ufet i SlrjeplougS förfamling inom .fpernöfattbS ftift, äro unberftöb af allmänna mebel bcmiljabe. ©om ben för barn af 2app
Prenumeration sker ä a l l a postanstalter i riket. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Leontine Tryckeri Aktiebolag. ' Utgifningstid: hvarje hinns helgfri fredag. Nordling. AnuonspriN: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonprad Deutgen. vårt land räknar vegetarismcn jämförelsevis få anhängare och dess r sträfvanden vinna ganska långsamt fotfäste, ehuru detta på intet sätt får tillskrifvas bristande viljekraft eller för svaga omvändelseförsök från vegetaricrnas sida. Nej, tvärt om, dessa hafva namn om sig att vara behäftade med ganska stor svada, hvilken cn gäng föranledde en icke troende att dräpande utbrista: » Inte är det väl nödvändigt att rårna, fastän man äter gräs. » » Äta gräs » eller i bästa fall äta grönsaker, detta är den oinvigdes uppfattning af vegetarismens hela troslära, som om densamma vore ett uteslutande magovangclium. För den, som vill göra sig besvär att med vaken blick och utan förutfattade åsikter studera densamma, skall den visa sig innehålla cn mängd beaktansvärda sanningar, äfven om man ogillar dess dictiska föreskrifter. Tyskland är vegetarismens vagga, och namn sådana som pfarrcr Kneipps, doktor Lahmanns och professor Wintcrnitz ' äro en borgen för att den minst af allt gör skäl att kallas idiotism. Frän Tyskland har den banat sig väg till Schweiz, de stora reformernas land, till England, där den ästadkommer cn välbehöffig motvikt till de blodiga rostbiffarne och den traditionellla tekannan, samt till Skandinavien. En bland vegetarismens första och förvisso varmaste och mångsidigaste förkämpar i vårt land är fru Leontine Deutgen, hvars distingucrade bild vi i dag hafva nöjet bringa Iduns läsekrets. De flesta vegetarier känna den förut, och många tidningens öfriga läsare hafva hört talas om denna energiska dam, om ej annat genom hennes (L. D:s) vegetariska matsedlar, som hvar månad införas i Idun.