Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hörnfeldt från Westernorrlands län och C. J. L. Lönnberg från Östergötlands län. Vid 81:sta punkten (angående löneförbättring åt Provincialläkare): af Herr Huss, M.: r. Sedan Rikets Ständer vid sistlidna riksdag, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, beviljade löneförhöjning af 500 Rdr åt hvarje af de 20 ordinarie Provincialläkare, som uti ordinarie eller extra Provincial-läkaretjenst varit längst anställde, utföll den första fördelningen häraf på det sätt, att den yngste, som erhöll löneförhöjning, hade tjenat såsom Provincialläkare 18 år, oberoende af deu tjenstgöringstid, som före inträdet uti dylik befattning kunde hafva egt rum. Den siste, som, efter första fördelningen, nu i år erhållit ifrågavarande lörmån, hade varit Provincialläkare uti 20 år och dessförinnan varit i det allmännas tjenst 11 år, egde sålunda tillsammans 31 tjensteår. Häraf följer att denna löneförhöjning ej kommer eller kan komma någon tillgodo förr än efter en relativt lång tjenstgöringstid och således längre framskriden ålder. De skäl, som vid sistlidna riksdag lågo till grund för Rikets Ständers beslut att bevilja löneförhöjning för de äldste Provincialläkarne, voro antagligen, att desse läkare äro af Staten särdeles knappt, i jemförelse med andra tjenstemän, aflönade — årslönen utgör endast 1,500 R:dr, — och att Provincialläkare!), så länge helsa och krafter medgifva, väl kan genom förvärf utom tjensten förskaffa sig nödtorftig bergning, men att han vid tilltagande ålder, då helsa och krafter blifvit af det trägna och mödosamma arbetet, Stats-Utskottets Utlåtande JS:o 66. (Fortsättning.) 47 ofta nog i förtid, försvagade och han ej vidare förmådde sträfva såsom i yngre år, då behöfde någon, om ock ringa uppmuntran från Statens sida.
Utan att blifva arbetare för dagspenning i en Manufactur eller på en Verkstad, kunde de der använda ett år eller flera, under det de tillika inhemtade undervisningen vid Institutet, och sålunda sammanbinda den med tillämpningen och blifva skicklige att förestå egna verkstäder. Åt fattiga ynglingar kunde i samma afsende anvisas smärre Stipendier, för inskränktare tid af ett eller tvenne år. Kostnaden härtill kan ej blifva stor i jemförelse med den deraf följande allmänna nytta; och borde skäligen kunna utgå af den betydliga Manufactur-Discontvinsten; helst den i längden utan tvifvel skulle täfla, i påföljder för våra Näringar, med hvad af sjelfva Discontinrättningen kan vinnas. Den 28 Februarii, Si* 9;ö. Att med enahanda afseende Mandelsoch NavigationsSkdor måtte upprättas, eller de redan befintliga reorganiseras, efter ett för alla gällande gemensamt system, så ätt undervisning i det practiska egentligen åsyftades* Det faller nog anmärkningsvärdt, att da feå mycket blifvit gjordt för den veten-t skapliga utbildningens underlättande, stå älla de inrättningar isolerade Och utan nå; gon centralförening, sorn egentligen hafva till föremål den närande Classens utveckling i särskilda yrken. Intet understöd från det allmännas sida lemnäs dem$ och ej heller finnes något inseende, huru vid de få befintliga enskilda inrättniogarha derom läses och läres Huru vigtig är likväl ej Navigationen för vårt naturliga Skeppsfartsyrke, och en redig räkenskapsföring, ej blott för Grosshandeln, utan för alla företag, ända till de mindsta hatidaslöjder, då de skola drifvas i en rigtig Ordning; så att det utan tvifvel mäste blifva nödvändigt, att några allmänna stad. ganden i desse delar, och några biträden från det allmännas sida, genom förutnämnda ömflyttnitig af tillgångar betedas; och. detta icke blott i hufvudstaden * utan I flera af våra betydligare Handelsoch Manufactur-städer. io:oAtt vid en, troligen fenart förestående, öfversigt ef Skråförfattningarna, Kongb
Detta värde beror icke allenast på olika personers olika upfattning af egendomens beskaffenhet, utan egendomen får i sjellva verket ofta ett helt olika värde i dea ene egarens hand. än i den andres, allt efter som den ene har större förmåga an den andre att uttaga afkastning af denna egendom. Jag tror således att, för att åstadkomma den jemlikhet i beskattning, som åsyftas, är ordet »rättmätig» på detta ställe riktigare användt än »verklig», sora Utskit begagnat. Sedan öfverlägguingen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. och Landtm., att, i afs:de å förev:de l:sta mom. af g 3, yrkats dels bifall till Utskits förslag oförändradt, dels att det å första raden förekommande ordet »verkliga» skulle utbytas emot, ordet »rättmätiga», och dels att före ordet »afkastning» å 4:de raden skulle införas ordet »behållna»; till följd af hvilka yrkanden den första delen af morrat, deri ordet »verkliga» förekommer, samt morrats öfriga innehåll skulle göras till föremål för särskilda propos: r. Härefter framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts å lista raden af lista mom. i § 3 intagna förslag, att »fast egendom skall upskattas till sitt verkliga värde», och sedermera propos. å bifall dertill med förändring af ordet »verkliga» till ordet »rättmätiga», hvilka båda proposir besvarades med blandade ja och nej; hvarefter förnyad propos. å bifall till Utskits ifrågavide förslag oförändradt gjordes samt besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Sedan Hr Printzensköld begärt votering, uplästes och godikändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller hvad Bevilln.Utskit uti listamomit af 3:dje j§:n i Utskits förslag till Bevilln.Stadga föreslagit, att »fast egendom skall upskattas till sitt verkliga värde», röstar Pen 22 Augusti f. ra.
A. derstädes upptagne allmänna föreskrifter ,,,,, Svar på återremiss Sammanjemknings-förslag , , , , , , , , Omröstniiigs-rcsullat, ,,,,, angående dess 5 Art. 1 Afd. I förändringar deruti »>>!>>) ^ , , t ,,,, , , Svar pa åt rrciniss angående dess 4 Art. 1 Afd.; förändringar der utl > > I ’ > » '^1 ) M ) ) M ) M J ) ) M I t ) „ i,var Pa återremiss ,,,,,, angående dess 6 Art.; förändring deraf ,,, Svar på återremiss ,,,,,, angående dess 5 Art. 2 Afd.; förändringar deru 1 r ’ ’ > > Svar pä återremiss ,,,,,, om förändrade föreskrifter i afseende ä Bankens beläning af adier och publika papper ,,, om förändrade föreskrifter i afseende å Discnitrörelscn på namn och reverser ,,,,, Svar på återremiss , , , , , om förändrade föreskrifter, angående låne-rörelsen genom Handelsoch Närings-Disconten , , , , , om förändringar i 4 Art. 4 Afd. deraf ,,, (l,to i 4 Art. 3 Afd. deraf ,,, "nnco-scdlar; se Silfverutvexlingen; Småsedlar; Scdelstoken. 1, Utskottet, med uppgift å till handläggning den ii Februarii i835 återstående ärenden ,,,,,, ” « om det uppehåll i dess göromål, som kan förorsakas af fördröjdL afgörande utaf frågan om myn t - enheten ,,,,,, , , »» it med förslag till Instruction för detsamma vid nästa Rikdag , , >, Verket; om Instructioncn för Rikets Ständers Revisorer öfver detsamma , , , , , Svar på återremiss , ,,,, Voterings-proposition ,,,, » >, förslag till Departemental-indelning deraf samt redovisningsoch tjenstgörings-ordning Svar på åtrerremiss ,,,, Förslag till sammanjemkning af o_ , . J lika beslut ,,,,,,, Hankenj angående:
Så vida Gr. Anckarsvärd med sitt yttrande afsett, att vi nu endast skulle företaga den första punkten och efter dess afgörande åtskiljas, utan att hafva bestämt sättet för Betänk:s föredragning i öfrigt, finner jag mig nödsakad att motsätta mig denna hans framställning. Deremot instämmer jag gerna uti Frih. Tersmedens förslag, att vi i detta plenum endast skola afgöra den l:sta punkten och föredragningssättet för de öfriga delarne af Betänk. Frih. Sprengtporten: Jag är förekommen af Hr von Troil och förenar mig med honom. Hr Cederschiöld, Eob. Theophron: Jag anser mig kunna såsom alldeles gifvet antaga, att då R. o. Ad. fattade det beslut, att Jernvägsfrågan skulle förekomma till hufvudsaklig handläggning denna dag, E. o. Ad. föreställde sig, att de allmänna sammankomsterne skulle sluta sednast i Lördags e. m. Då emedlertid ett annat förhållande inträffat, ithy att dessa sammankomster fortgått ända till kl. 6 i e. m. eller ända till dess detta plenum börjades så måste jag visserligen å ena sidan uttrycka min beundran öfver den ovanliga uthållighet, hvarpå Hr Gr o Landtm, så väl denna dag som under de föregående dagarne visat prof, men jag måste tillika å andra sidan erkänna, att jag för min del icke är mäktig af samma ihärdighet utan i detta fall är betydligt underlägsen vår ärade Ordförande. Jag tillstår gerna och upriktigt, att jag ganska väl behöfver något rådrum för att begrunda de många innehållsrika yttranden, som i frågan blifvit afgifna, och jag tror icke heller, att det kan vara meningen, att nu taga oss par surprise eller genom en öfverrumpling, utan att lemna oss tid att moget begrunda frågan, innan vi deri besluta.
BanCosedelns förbättring, försämring eller bibehållande vid 4a Hi a* 20 Den 21 September f. m. dess nu varande värde; och det är just af detta skäl, som jag anser nödvändigt att handla på sätt jag föreslagit, och så inycket nödvändigare; för opinionen skull inom Ridderskapet och Adeln, som här i synnerhet finnas representanter, hvilka draga en direct och enskild nytta af den nya Statsregleringen; ty ehuru jag medgifver, att inom detta Hus åtskillige representanter linnas, som äro ensamt Skattdragande, mäste det dock medgifvas, att pluraliteten utgöres af dem, som sjelfva äro löntagande. Jag tror ock; att ett sådant handlingssätt vore så mycket mera passande, som Ridderskapet och Adeln, då tvenne andra RiksStånd ännu icke fattat något heslut i afseende på myntregleringen, är nästan ensam i tillfälle att vid Statsregleringens antagande fästa ett villkor, sorn skulle styrka opinionen om nödvändigheten att göra ett slut på det nog långvariga kifvet om hvad hvar och en äger, skattar eller uppbär i lön. Jag får äfven härvid nämna, att jag ej kan tro det vara rätt att fastställa en beräkningsgrund af 128 sk. för Löntagarne, under det Skattebidragen skulle förblifva lika obestämda; det vore att endast trygga den Löntagande Embetsmannen, men icke den Skattdragande; för faran af en myntförsämring. Jag vet ej eller, hvartill det skulle tjena; ty redan vid 1823 årS Riksdag har man tillräckligt sökt hindra myntförbätlring, men icke mynt - Den 21 September f. m. 21 försämring; och hela risquen för folket skulle således qvarstå lika öppen. På dessa skäl tror jag, att man hör behandla sakerna sådana de i sjelfva verket äro; och jag får härvid förklara, att jag hembär Grundlagen all vördnad, och är alltid villig att lyda dess föreskrifter, der de äro bindande. Men jag kan aldrig tro, att alla omständigheter äro i Grundlagen föresedda, eller att det varit Lagstiftarens mening att öfverlemna åt en ministeriel tactik att bestämma , i hvad ordning Riksdagsärenderna skola företagas, utan att detta tillhör Stånden sjelfva att bestämma efter sig, företeende omständigheter.
Emedlertid, på det förändringen af Häradshäkten må, i bredd med Länsfängelsernes förbättring, kunna påbörjas och fortgå å de orter, der hinder derför tilläfventyrs icke möta, hafva Rikets Ständer till E. K. M;s Nådiga disposition ställt ett extra Stats-anslag af 100,000 R:dr, alt, under loppet af fyra år, från och med det innevarande, användas tili Häradshäktens ombyggnad och förseende med erforderligt antal celler, i den ordning, E. K. M., efter menigheternes hörande, pröfvar sådant kunna och böra före det nya lagförslagets antagande verkställas, efter en sådan allmän plan, som ofvan finnes omförmäld; dock att menigheterne icke i vidsti äcktare mon, än hittills skett, få vidkännas kostnaden för fångarnes vård samt inventariers anskaffande, äfvensom framtida underhållet af fängelsebyggnaderne; alt de så beskaffade byggnader, som redan finnas, användas för ombyggnader, om så lämpligen ske kan, eller ock menigheternes fördel att få fritt begagna de till fängelse förut nyttjade lägenbeterne tages i skälig beräkning till minskning af Statens kostnads-anslag, samt att, sedan Häradsfängelserna blifvit bragte till Expedit iöns-Utskottets Förslug till lind. Skrifvelse> N.o 366. 807 det ful lii n lade skick, sora nu åsyftas, fångarne der qvarstadna under ransakningstiden, så att de icke förr, än utslag i första instanlien är öfver dem fälldt, må till Länshäkte afsändas. Vid fråga om slädernes ransakningshäkten. anse Rikets Ständer böra tillämpas samma grundsats, som, i afseende på Häradshäktena, blifvit antagen, nemligen att kostnaden för ombyggnad efter cell-system bör af allmänna medel bestridas, men underhållet af fängelse-byggnaderne, inventariers anskaffande, samt fångarnes vård och underhåll fortfarande bekostas af inenighett rne.
ConstitutionsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående en från Ridderskapet och Adeln remitterad anmärkningsanledning emot Föredraganden för ColonialÄrendernas Departement.LXY. B. 434. LXVI. 122. A. 127. —- angående tvänne Stånds återremisser på Memorialet med förslag till Grundlagsbestämmelser om Lagtima och Urtima Riksdagar. LXV. B. 435. LXVI. Å. 26. U. 198. A. 204. — angående behandlingen af RiksStåndens skiljaktigheter om voteringspropositioner11a i trenne hufvudpunkter af förslaget till förändrad TryckfrihetsLag. LXVI. A. 169. — angående Ridderskapels och Adelns återremiss på Memorialet N:o 75 i anledning af återreraisserna på Memorialet N:o 53. LXVI. B. 198. A. 204. ConstitutionsUtskottets Ledamöter. Se Lista. ConstitutionsUtskottets, det Förstärkta, Memorial angående förloppet af en inom Utskottet anställd votering öfver ett tillägg i * 4 § Riksdagsordningen. ConstitutionsUtskottets, det Förstärkta, Ledamöter, val af. XLIX. 94. Constitutorial. Se Förordnande. ControllStämpel-afgiften å Guld-, Silfver - i5i och Tenn-arbeten, angående väckt motion om nedsättning af. XII. B. 352. XIII. 193. Å. 268. XX. U. 320. XXI. 48. XXII. A. 66. Correctionslnrättningarne i Hufvudstaden, oin nödige medel till fullbordande af. II. 210, 216. VI. Correctionsoch Arbetsinrättningar i åtskilliga delar af Riket, om anslag för. XXIV. B. 395. XXVI. A. 95. XLVI. U. 115. XLlX. A. 71. LVI. E. 45.
Grefven har sagt, att eomitéens arbete (man må icke säga comilerades, ty man vet icke örn det är en eller flere, som skola arbeta,) kan, om det sedermera skall begagnas i grundlagsenlig väg, upplagas antingen af enskild riksdagsman såsom hans motion, eller af K. M. framställas uti nåd. propos. Enskild riksdagsman, som vet hvad han vill, söker på förhand sjelf de upplysningar, som han för sitt ändamål behöfver och inlemnar sitt förslag vid en blifvande riksdag till Const.Utsk. Likaså, om K. M. linner för godt att aflåta en propos. i della hänseende, så låter han naturligtvis äfven på förhand infordra de upplysningar, som för ändamålet behöfvas. Men då ingen riktning är bestämd, hvad skall man då söka? Grefven har satt i fråga, huruvida denna R. St:s anhållan skulle kunna af K. M. afslås. Vi hafva förut sett, att. det så gick med en dylik begäran. Skälet var då måhända vida större, emedan R. St. då bade lagt ett eget förslag på bordet till grundlagsenlig behandling. Men i fall Konungens rådgifvare skulle hysa, rörande lämpligheten af denna åtgärd, samma mening, som tvenne talare här hafva yttrat; så skulle jag tro, att ingen comité varder nedsatt. I alla fall är det icke skäl för R. St. att begära annat, än hvad som med grundlagens bokstaf och anda förenligt är. Grefven har yttrat, att någon gång skall väl Regeringen säga sin mening, och ali det väl icke kunde uppskjutas längre än till nästa riksdag. Sant är viii, att ingen kan anse Konungen af grundlagen förhindrad att yttra sin mening. Men en hvar vet, att ehuru Presidenten i en rätt har betydligare röst än ledamöterna, så är det likväl han, som yttrar sig sist, på det att alla andra må kunua ohehindradc af hans mening säga sin. Jag instämmer med de ledamöter, som yrkat afslag på Utsk:s förslag. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Man har sagt, alt en önskan ifrån R.
Hon såg på löjtnant Pehr, och han besvarade hennes ögonkast med ett annat, som förvissade henne att de i grunden hade samma tankar, samma tro, ehuru qvinnans tålamod att lida och fördraga ej alltid föll på mannens lott. I sådana ögonblick af rörelse trädde alltid fru Kathrina fram till fönstret, pysslade med sina balsaminer, och sökte mellan deras blomrika grenar så oförmärkt en skymt af hafvet, hvars böljor sakta lullade sin eviga sång i hennes lyssnande öra. Sjunde Kapitlet. Hvad gnistrande smärta Upp i min hjerna, Ner i mitt hjerta Nej, i min hjerna Är det, de spjerna, Är det, det brusar, Är det, det susar, Är det, det gnyr. Håll styr – håll styr! Palméer. Det var vinter: på Tistelöns klippiga stränder bäddade sig allt högre drifvor. Storbåten låg overksam och fastfrusen vid strand, småbåtarne uppdragna i sina värnande skjul, och taklaget i sina skräpiga förvaringsrum drömde om höstens öfverståndna besvärligheter. Inne i stugan, der de isiga fönsterrutorna knappt tilläto en stråle af dagen framtränga, satt Haraldson vid den ensliga brasan och rökte sin knaster. Han syntes mörk och tankfull; och de moln, som sväfvade på hans rynkade panna, blefvo allt mera dystra, ju längre han stirrade på den vid ändan af rummet belägna dörren. Denna dörr förde till en smal, svart förstuga, dit aldrig någon af tjenstfolket gick, emedan det endast var igenom den stora dörrn på husets framsida som all känd och naturlig gemenskap egde rum. Den förra begagnades således blott af Haraldson sjelf och Birger, hvilken haft sitt rum i ändan af nämnde förstuga. Birger hade ej som vanligt hållit vinterhvila på Tistelön. Sedan den förfärliga blodnatten vid Pater-Noster-skären kände han en afsky att återse Erikas rena blick. Han återvände ej med fadern efter afslutandet af deras gemensamma lurendrejeri-affär, utan företog i det stället en länge påtänkt resa, och stannade på återvägen i Götheborg, der han för det närvarande sysselsatte sig med att läsa navigation.
Derefter öfvergår Utsk:t till uppräknande af de ämnen, hvilka ingå i medecinae-kandidatoch licentiat-examen och omförmäler, att dessa begge examina omfatta 18 ämnen, hvilka uppräknas. Utsk:t fortfar: »då medicinska fakulteterna hafva sig uppdragen såväl undervisningssom examensskyldighet för båda dessa examina, äro alltså de 18 ämnena fördelade vid Upsala på 10 lärare och vid Lund på 7. Det ville då synas rättare och för undervisningens bästa mera fruktbringande, att fördela de 18 läroämnena på de 18 lärare, som Carolinska Institutet eger, än att fördela dessa 18 ämnen, såsom t. ex. i Lund, på 7.» Utsk:t tyckes här alldeles förgäta, att den hufvudsakligaste delen af den praktiska undervisningen blifvit öfverflyttad på Institutet, och att de medicinska fakulteterna sålunda icke hafva med denna betydande del af undervisningen att skaffa. Utsk:t har också endast och allenast utgått från en rent arithmetisk sifferberäkning, att nemligen 18 ämnen skola fördelas på 18 lärare. Då man vet alt ett ämne kan fordra flera lärare, andra åter utan svårighet skötas af en enda, är också lätt att bedöma värdet af en dylik beräkning. Då det öfvervägande antalet lärotimmar vid Institutet är egnadt åt den praktiska undervisningen, huru skall man då derstädes medhinna icke allenast dessa läroämnen, utan äfven det plus af studier, som ytterligare skulle tillkomma genom den theoretiska undervisningen? I Upsala finnas 9 lärare, som förnämligast egna sig åt den theoretiska undervisningen; i Stockholm åter egentligen blott 5, som dermed sysselsätta sig. Institutets öfriga lärare egna sig uteslutande åt det praktiska gebitet; och på så sätt fullgöra både universiteterna och institutet sin funktion, som intetdera fullständigt kunde göra utan de andra, åtminstone under närv:de förhållanden. Utsk:t säger sig ock »lätt fatta den ifver, Carolinska Institutets lärare visat för att få behålla den theoretiska undervisningen, hvars borttagande från Institutet kastar på detsamma icke blott misstanken, utan beskyllningen för otillräcklig vetenskaplighet. » Må det tillåtas mig attjråga, hvar de hafva visat denna ifver? Månne inför Utskrt?
Skulle t. ex. någon enda fördel af sammanbindningsbanan gå förlorad om denna bana antages lagd såsom Baron Ericson föreslagit, men med en station vid Stadsgården och en annan vid Ny brotrakten förenad med norra och sammanbindningsbanan i grannskapet af Solna eller Carlbergs-alléen och ej förorsakande behof af en enda fot mera spår än dem Baron Ericson föreslagit eller erkänt behöfliga. Säkerligen icke! Men rörelsen skulle ega den ovärderliga fördelen att finna stationerna belägna i dennas centralpunkter, och direkt vid hamnarne. Ofta har invändts att en station ej kan, för bristande utrymme, anläggas vid Stadsgården. Erågan är lätt löst genom mätning af den terräng, som der kan användas för stationsområde. Denna terräng kan sträckas öfver en del af Stadsgården, Jernvägen och Mälarestranden framemot Ragvaldsbacke och har då en areal af 6^ tunnland, eller större än den vid Clara sjö föreslagna. Utvidgning kan genom utsprängning i södra eller Skinnarviksbergen bevisligen ske för mindre kostnad än hvad expropriationer af tomter vanligen medför. Utrj'mme finnes obestridligt. Huru skulle eljest Stockholms förnämsta godsstation der få plats? Stationshuset bör läggas på qvarteret Trehörningen, med faqad mot Carl Johans torg; Bazaren borde borttagas och Fiskargången öfverhvälfvas utan att derigenom hindrades dess användande. Äfven utan dessa åtgärder finnes en 50 fot bred plan framför stationshuset mellan detta och Bazaren. Stationshuset är mot torget, der ingång för passagerare bör beredas, en våning lägre än mot Jernvägen, der spåren läggas. Mellan detta stationshus och områdets södra gräns är rum för en 100 fot bred öfvertäckt platform, rymmande 5 spår, för ett ytterligare 50 fot bredt stationshus och derutanför 2:ne godsspår och en körväg. Stationens längd är 1,560 fot. Nedfarter för gods till stationsområdet finnas på 2:ne appareljer från Slussgatorna och fem vägar från Södermalm. Lastkajer finnas inom stationen såväl vid Mälaren som Saltsjön af sammanlagde 1,250 fots längd. I stället för nuvarande enda uppfart till Södermalmstorg borde 2:ne appareljer anläggas, en långs hvardera af Slussgatorna.
Läggas nu härtill de ytterligare föreslagne Creditiven för Jern-Contoiret och ManufacturDisconten, sorn böra sättas i rörelse successive, i den moa Discont-Obligationerne indragas, finnes lätt, att mynt-qvantiteten icke blir förminskad. I öfrigt motvägas betänkligheterne i denna del af följande omständigheter. 1:0 Genom antagandet af en Firiance-plau; som afser stadgandet af Sedlarnes värde, erhålla dessa bättre credit och circulationen blir lifligare samt ray nt - qvantiteten sålunda tillräckligare, i den nion förtroendet återkommer. 2-0 De i rörelsen utkommande Discont-Qbligationer svara dessutom till fullo för de första '928 Stats' celi Banko-Utsiottets Betänkanden. Två i Tre åren, så mycket heldre mot förra Discont-pa; peren, som Obligationer nu u(gifvas äfven för hvad förut stått på Afskrifnings-räkning och således icke circulerat. 3:0 Bör förmodas , att , i följd af DiscontReglerings-planen t mycken Discont-skuld varder öfverflyttad till enskilt stående Skuld. 4:0 Torde höra eftersinnas , att hvad Discont-Gäldenäierna inbetala, icke blir skrinlagdt, utan utgår i samma förhållande till andre Medborgare, som äro Fordrings-ngare , och hvilka, vid återkommen liflighet och ordning i Jordbruk och Näringar, under saknad af tillfällen till serskilda speculationer å penningar , ellet att k tinna dem, när sorn helst, disponera och emedlertid beräkna 3 Procents ränta, skola finna deras egen fördel kräfva, att penningen till förmon för idoghete. n i circulationen återbringa. 5:0 I den mon någon afbetalning på Bankens Fordringar för Discont Creditiven ingår , böra tillika Näringarnes ställning och behof af understöd tillses; i hvilket ändamål , och enär Banko Styrelsen får till pligt , att iakttaga Rörelse-Capitalets jämna bibehållande, det ock bör vara nämnde Styrelse ålagdt, att de sålunda ingående medlen i Diseont-väg återutgifva. 6:0