Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Comrnitéen anser i underdånighet något hinder icke möta desse Scholors indragning och anslagets flyttning tili andra ställen, der Elementar-verk skulle, efter Commitéens förslag, lomma att anläggas, så vidt likväl en sådan flyttning icke funnes strida emot Stadens Fun* dations-Bref och Privilegier. Ehuru denna tillgång vöre ganska betyd* lig vid ifrågavarande allmänna reglering, hälst, jned tillägg af ofvanberörde anslag till Lunds Schola, den komme att bestiga sig till 100O Tunnor Spannemål, anser dock Stats-Berednin* gen blifva betänkeligt att densamma påräkna. Så öfvertygad Stats - Beredningen gör sig, att Uppfostrings Commitéens grunder för dess Förslag lära nogsamt vara väl öfvervägade, och äf. ven med hänsigt till localens fordringar äga det sammanhang på det hela, att tillökning, men icke minskning I utvägarne till allmänna undervisningens begagnande inom hvarje Pro* vince blifver af den nya regleringen en följd; synes likväl med yttersta varsamhet dervid böra begagnas sådane medel, som rubba hvad allt hittills, under en lång följd af tid, varit påräknadt och utgått inom en viss local, såsom ali* SiatsUtskottets Tetiink anden. 959 mänt bidrag (ill Undervisnings * verket under hvad Titul som halst. Föremålet är så vigtigt på det hela, att må hända är, företrädesvis framför den besparing, som härigenom må kunna vinnas, att anse, det i regleringen af allmänna Undervisnings - Verkens nya Inrättning icke må kunna framtes exempel af någon så beskaffad indragning Uti de af ålder bestådde bidrag härtill, hvaraf minskade undervisnings-anstalter kunde blifva en följd. Enligt den af Commitéen bilagde förteckning på desse anslag, utgå de egenteligen till Rikets fattigaste Städer, De hafva till större delen uppstått tillföljd af den allmänna reglering och förbättring af Scholeväsendet, sorn under Högstsalig Konung G-USTAF ADOLF liss och Drottning CHRISTINAS Regeringstid ägde rum, dervid deli sednare förordnade, att i hvar
Hr Lagei hjelm har sagt, alt jag misstagit mig då jag yttrat, att jag vore mera restrictiv än han; men hvad denna fråga särskildt beträffar, så torde skilnaden emellan oss ligga deruti, att då jag yrkar att smidesrältighelen, äfven för de opi ivilogierade härdarna, må blifva oinskränkt, så anser deremot Hr Lagerhjelm, att deras smidesrätlighet bör bestämmas efter koll-illgången enligt beräkning al 1 5 t:r kol för hvarje Skaf smide, hvilket torde leda lill ungefärligen samma resultat, då troligen icke någon bruksägare kan tillverka ett Skfå stångjern med mindre än 10 t:r kol. Dessutom har Hr Lagerhjelm äfven yrket, att denna frihet genast skulle vidtaga vid alla inom tackjerns-bergslagen belägna hamrar. Jag erkänner gerna, att della är liberalare, men det är i min tanke alltför liberalt, och jag kan icke frånträda min mening. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att först förekomme frågan huruvida R. o. Ad. antoge Utskrs yttrande i första punkten angående tidsbestämmelsen; Utskrs förslag vore: "under de första 5 åren, beräknade från och med 1841 till och med 1846”, då nemi. de följande stadgandena skulle blifva gällande. Dervid hade den anmärka, ägt ram, att R. o. Ad. i denna del borde fatta samma beslut, som BorgareSt., och nämnda Stånd hade sagt: "under de första 5 åren, beräknade ifrån den 1 Nov. 184« till och med den 1 Nov. 1846;’’ en annan anmärkn. innehöll äfven att föreskrifterna skulle börja att vara gällande den 1 Nov. 1842 eller 1S43 och så fortfara i 5 påföljande år. Hr Landtm, ville nu först framställa propos. å Utsk:s förslag i denna del. Frih. Tersmeden: Jag tror att Hr Rosenblad yrka de, att tidsbestämmelserna skulle helt och hållet borttagas, och alt det förslag, som R. o. Ad. nu antager, måtte blifva beståndande, och deruti instämmer jag äfven.
Reglementen måtte inflyta det stadgandej att j enär en RiddarhusStipendiat eller Cadett tillika erhåller understöd af annan allmän eller enskild stiftelse j eller eljest någon opåräknad inkomstj hvarigenom tillfälle för honom ber edes j att 3 utan det från Riddarhuset - Den 3o Jun i i f. in. huset (mslagne understöd, kunna sina studier vid Universitetet eller Krigs Academien fortsätta, RiddarhusDirectionen må uga att, efter sig företeende omständighet& pröfva, huruvida Stipendiaten eller Fr’ Cad etten vid det af Riddarhusets mede1 utgående understöd må varda biheJuVsn Bifölls. §• lJ’ Undertecknad Hdda rhus Secreterare afträd de, dä nu förekm ett ärende, hvaröfver serskildt Prolocll fördes. Sedan underteckad derefter åter tillträd t Protocollet, fo:sattes pröfningen af PiiddarhusUtskottets frågavarande Memorial. §• i» Att Riddarhus Di regionens Protocoll, vid det tillfälle, då de äerstående af Ridderskapets och Adelns Pleni-Protocoller, hvilka under Riksdagens lopp ej hunnit justeras, efter densammas slut inför Directionen varda justerade, illtid mätte, jemte Ridderskapets och A (kins Protocoll på StatsVerkets bekostnad till trycket befordras; samt att anslag af allmänna medel måtte tillvägabringas, för upprättande och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1815 års Riksdag. 3o H. B Den 3o Joni i f. m. Utskottets berörde hemställanden blefvo af Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet remitterade. Herr Cederschjölds Pehr Gustaf: I händell Register skall upprättas öfver i8i5 års RiqdagsProtocoller, hemställer jag, om icke någon örkortning kunde ega rum mot hvad som brukares vid sista Riksdagen. I Registret öfver iSia^rs RiksdagsProtocoller, som i öfrigt är gansa väl och förtjenstfullt uppställdt, finna t. ex.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats-Utskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar - Den 12 Februari! e. ni. 257 gar Lora föranleda lill delsammas återremitterande. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter proposition till bifall å berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till afslag å nämde Utlåtande. Ropades åter starka Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, det han ej kunnat tillförlitligen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet. Herr Tham, Wolrath, anhöll om votering. Herr Hjerta: Jag anhåller vördsammast att, efter votering ej kan undvikas, voterings-propositionen må blifva: Den som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, att Herr Crusells ifrågavarande pension må öfverflytt as från TheatcrCassans PensionsStat till Allmänna Indragnings Staten, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Friherre Cederström: Nej det går ej an. Jag anhåller att voteringspropositio12 H. 17 258 Den 12 Februaril e. m. nen må komma att innefatta bifall och afslag å Utlåtandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande voteringsproposition: Den som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, angående den Förste KammarMusicus Crusell tillagde pension af Goo Hulr, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå StatsUtskottets berörde Utlåtande. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
I BankoUtskottens Betänk and-en. 613 fråga åter om den af GöthaCanals Diskont-Direktioner till Kongl. Majas och Kronans säkerhet rneddeldtfe pantförskrifning af Diskont-Verket tillhörige Hypotheker och Reverser, för det understöd Kongl. Maja af allmänna medel i Nåder beviljat; finner Utskottet sig ock böra vid dess afgifne Utlåtande förblifva; helst Utskottet, äfven med fästadt afseende å de tvingande omständigheter som härtill gifvit anledning, ej ansett sig kunna godkänna en åtgärd , som, enligt Utskottets yttrade mening om ordaförståndet af de till Kanken utfärdade förskrift]ingar, stödjer sig på den princip, att penningar skulle kunna uppnegocieras på redan pantförskrifne Hypotheker. Vidare, och enär de, rörande Assignerir.g på Banken tid efter annan utkomne författningar, ickn allenast förbjuda, utan äfven utsätta ansvar för den som utöfver ägande behållning på Kanken assignerar; tror Kanko-Utskottet sig, med färtad uppmärksamhet så väl å desse, som de för Gäldenärer i allmänhet utfärdade författningars innehåll, hvarvid något undantag för Disconterne ej finnes medgifvit, icke heller hafva bordt underlåta, att om förhållandet med Gotha Canal-Discont, i sådant afseende anmälan göra. Hvad härvid blifvit af Utskottet erinradt tror Utskottet för sin del ieke sakna behörig grund , då Discontens Assignations-rätt aldrig bordt öfverskrida Creditivet, eller dess räkning i Banken.
Vidare må nämnas fru Strandbergs drastiska » mutter på Tuppen », fröken Holmstrands Ulla Winblad, som dock ej skulle ha förlorat på att göras litet mindre vulgär, samt fru Lindens ståtlige kronprins Gustaf. Programmets senare del upptog först Snoilskys charmanta dikt » Amaryllis », som vackert reciterades af fröken Zetterberg, och till hvilken anslöt sig en stämningsfull tablå, tydligen anordnad efter Alb. Edelfelts motsvarande stora helsidesillustration i » Svenska bilder ». Härefter föredrog hofkapellet tre Bellmansmelodier, arrangerade för slråkorkester af Rich. Henneberg, en högst elegant rrfusikalisk bearbetning, som också lifligt slog an och applåderades. Det hela afslutades med en » Bellmansapoteos », mera fignrrik än egentligen meningsrik. Emellertid var tydligen tillfredsställelsen med operans » Bellmansprogram » i dess helhet synnerligen liflig bland de närvarande. K. Dramatiska teatern. Sedan några år tillbaka hade ryktet haft stora saker att förtälja om den ovanliga framgång Vwtorien Sardous och Moreaus komedi » Madame Sans-Géne » gjort, först i Paris, hvilket var mindre underligt, då man visste, att författarne hämtat sitt ämne från den förste Napoleons för alla franska sinnen naturligtvis så populära hjältehistoria, men sedan äfven på de stora kontinentscenerna, ja, i själfva Berlin. När vi sedan kommo så långt, att stycket förbereddes på vår egen Dramatiska teater, sparades ej heller här hemma på reklamen. Sedan långt ha tidningarna på förhand skvallrat om den gedigna prakt och sliltrohet, man ämnade nedlägga på uppsättningen, de öfverdådiga dekorationer, ' ' som sågo dagen på Grabows atelier, de bokstafiligeii taget furstliga möblemang, som genom själfva konungens tillmötesgående och intresse ställdes till teaterns förfogande, de dyrbara kostymerna från Berlins förnämsta teaterskräddaretablissement, hvilkas blotta uppackande lär ha väckt en riktig 55 1895 förtjusningsfeber bland teaterns artister o. s. v. i oändlighet.
Ira artikeln erlägga; — att vidare gemenskapen af armen och flottan borde från folkskolealgiften befrias; — samt att de, som enligt 147 § af nyssberörde förordning nu åtnjuta lindring i sistnämnda afgift, hädanefter måtte varda ifrån personella utgifter alldeles befriade; men att. för den händelse Rikets Ständer icke skulle anse den nedsättning af minst 40,000 rrdr i utskylderna, som häraf syntes blifva föranledd, icke kunna ega rum, i stället måtte, för vinnande af den afsedda förenklingen, stadgas, att alla personella utskylder skulle beräknas Irån t. ex. 17 till och med 60 eller 61 års å!d»r: i sammanhang hvar o med motionären uppgifvit förslag till mantalsoch taxeringslängdernas sammanförande och förändring i vissa delar. Hvad nu först angår doktor Sandbergs omförmäldta motioner, så enär, på sätt ofvan är nämndt, förslaget om personella skyddsafgifteus upphörande blifvit framställdt endast under den uttryckliga föi utsättning, att ett motsvarande belopp skulle utgå till fattigvården, men sistnämnde fråga funnits, såsom saknande gemenskap med allmänna bevillningen, böra blifva föremål för serskildt behandling, får Utskottet, med anmälan, att serskildt utlåtande kommer att angående sistnämnda motion »fgifvas, hemställa, att för närvarande och intill dess Rikets Ständer beslutat öfver den väckta frågan om utgörande till fattigvården af en afgift till lika belopp med personliga skyddsafgiften, denna sistnämnda må såsom beviilningsgruud bibehållas.
Man hade då ansett, att undervisningen i hemmet och vid folkskolan, den förre ställd under den sednare, skulle blifva tillfyllestgörande sedan man hunnit inrätta tillräckligt antal af dessa skolor; men det oaktadt förbjöds icke den mindre byskolan, der folket fann henne tillsvidare vara behöflig såsom en nödfallshjelp i vidsträckta kommuner; men att med statsmedel understödja hvad folket förut sjelf ombesörjt för sådana fall, ansågs ej lämpligt. Redan vid förra riksdagen hade motionären uttalat den öfvertygelse, att de åtgärder, som då i denna fråga beslutades, innebure icke ett fortgående på vägen emot det höga målet — hela folkets högre bildning — utan en återgång till hvad man af ålder haft och hvarmed man förr fått åtnöjas. Hvad derefter förekommit hade icke heller gifvit motionären anledning att i någon mån afvika från sin mening.
Barnaögon, bruna och blå, sågo på henne från hvarje vrå, barnaskratt och barnagråt fylde sjelfva tystnaden omkring henne. Hon var åter i Humlegården, satt framåtlutad på sin bänk, och en efter en drogo småttingarne henne förbi. Och för hvar o c h en särskild, som kom, fick hennes ansigtes uttryck en särskild nyans af ömhet, skiftade de mörka ögonen som en skogstjärn i olika belysning, spelade leendet kring hennes mun, än starkt, än blekt, som solskenet en aprildag mellan snöfylda moln. Der är den lille tidningspojken, han, som ser så ängsligt bortkommen ut i hopen af alla de andra. Det fins något i hans ansigte, som kommer henne att tänka på, att han tryckts ner hela sitt korta lif igenom, att han måst hålla till baka sitt skratt o c h hålla till baka sina tårar. Stackars liten tolfåring, så rädd och jagad och förskrämd han ser ut! Just en sådan liten varelse, som han, skulle hon vilja ha rätt att hålla af, att värma i sin famn o c h lugna med sin röst. En sådan förfrusen stackare — hur skulle han icke se upp till henne, tacksamt och gladt, vid smekningen af hennes hand och klangen af en vänlig qvinnoröst åh, hon skulle stryka öfver hans panna så sakta och varligt tills han förstod, att han kunde lägga sitt hufvud förtroenfullt intill hennes bröst • Hennes ansigtsuttryck skiftade, det kom ett hurtigt drag kring munnen, och ögonen fmgo glans som vid en häftig kroppsrörelse. Det är en liten präktig gosse, hon ser, en stark pojke med röda kinder och ett öppet frimodigt ansigte. Hon tar honom på sina armar och hissar honom högt i luften, så att han skriker af glädje o c h hans ögon stråla Men så tultar en liten flicka fram i sin korta kjol — uttrycket skiftade på nytt — Hon lyfter den lilla upp i sitt knä, o c h lillan ser med undrande barnaögon in i den bleka tantens ansigte. Och tant berättar vackra sagor — » en tilb och » en till » — tills barnaögonen slutas o c h lillan somnar med munnen halföppen af förvåning ännu i sömnen.
Beredningen medgifvit, att, vid Discont - Utrednings - Contoiren i stället för En högst ante Personer, såsom förut var föreslagit, skulle kunna blifva 3'ne, samt att de icke borde såsom Uppbördsman anses, utan ad. ministrerande under Riksgälds - Contoirets Öfver-Styrelse; skulle jag icke hafva någon serskild erinran att göra, derest det icke förekprn mig alltför obestämdt att icke ens grunddragen för desse Contoirs befattning blifvit i Reglementet intagne, utan allt i denne del till Riksgälds Contoirets Fullmäktige öfverlemnadt, hvadan man alltså icke kanner, huruvida någon pröfning af målen kommer att på desse Contoir bero eiler ej. ”Med den vigt som ärendet i sig sjelf äger, och med det afseende som i allmänhet gö* res derpå att icke ali Penninge-Omsättnings-röreise må dragas tjll Stockholm, och Eåntagarne med provisioner hardt belastas, hade jag ön» Satsoch Banio-Vtskottens Betan/tanden. 1979 skaf, ait Högloft, Beredningen fästat någon uppmärksamhet på ifrågavarande ämne.’’ ''Det generella förslag till reglementariska föreskrifter jag hade den äran afgifva , oell hvaraf en del utaf Högloll. Beredningen antagit blifvit, innehåller uti förenämnde afseende följande, nemligen: ”1 2.dra Momentet.” ”Under Riksgalds-Contoirets Öfver-Styrelse verkställes de speciella härtill hörande ärender af de Discont-Utrednings-Contoir, sorn uti Götheborg och Malmö fortfarande komma att förblifva. ” ”1 $:te Momentet.” ”Utrednings - Contoiren i Götheborg och Malmö, skola bestå af 3;ne Ledamöter ^vardera, , jemte Ombudsman och nödig Betjening. Riksgälds Contoirets Fullmäktige skola dem tillförordna.
Men der var klimatet ljufligt och mildt, kylan och snön voro förvista till bergshöjderna, men i dalarna var vintern ej mer än en kulen höst, der “rundt omkring bär jorden af sig sjelf en osådd skörd, hvad menniskan behöfver, och gyllne äpplen glöda mellan löfven och röda drufvor hänga på hvar gren och smärta pelarstammar grönska der, omhuldade af söderns rika rankor.“ Der fläktade ljumma, milda vindar, som förde seglaren varligt fram från ö till ö uti Archipelagens lustgård och längst bort till Asiens strand, der fägring och blomstring och allsköns yppighet funnos i rikaste mått. Och öfver allt detta den klaraste, renaste, ljufligaste himmel, den mest genomskinligt klara, balsamiska luft. Och hvilken skillnad mellan folken! Der thronade Zeus, sådan den Grekiske anden genom Phidias skådat och framställt honom i allt sitt Olympiska majestät, i rik harmonisk skönhet, nästan ohöljd, att kraften röjes i hvar lem, behaget i hvar form. Här gick Oden, enögd och sluten, i fotsid kappa, med bredskyggig hatt, dold, fast igenkänd af de sina. Der var lifvet en lek bland rosor och murgrön, en fröjd utan ända, en lust utan like. Och här jag minnes knappast ett enda tillfälle, då det i de Isländska sagorna och i de mythiska sångerna talas om en menniska eller gud, som lett ett barnsligt löje eller skrattat ett godt, oskyldigt skratt af det sorglösa hjertats fullhet. Tyvärr tala sagorna ofta om ett skratt, som ondskan eller hånet gjorde bittert. Det är sant, att nordbon, att Isländaren gaf sig ut på äfventyr och i faror, utan att alltid vilja dermed vinna något särskildt syfte, för äfventyrets och farans skull. Man kan, om man vill, säga att det var för ro skull, men vi må se till, att vi ej dermed mena allenast lättsinne. Bakom och under detta ligger samma gränslösa allvar, som gör leendet konvulsiviskt och ger åt äfventyret och striden en färgton, som vore himlen höljd af digra åskmoln.
Om också händelsen nu gör, att den ene af dessa tjenstemän för närvar, blott innehar lägre commissarielön, hvarmed han visserligen icke kan anses till fullo ersatt för sin ansvarsfulla och trägna befattning, så torde detta tillfälliga förhållande dock destomindre innefatta någon tillräckligt giltig anledn. till rubbning i allt hitintills utan olägenhet iakttagna stadganden, som någon besparing för Disconlverket genom den ifrågaställa förändringen icke skulle uppkomma, och den enda vinsten deraf följaktligen skulle blifva, att den commissarie, som vore ledamot af Discontdirecttn, komme i åtnjutande, af någon löneförbättring, derest han å Bankens stat endast inne - Den 6 April e. m. 49 nehade lägre commissarielön. Den af Hr Rosenblad uppdragna jemnförelsen emellan registratorn vid Discontverket och den med lägre lön försedde bancocommissarie, som är ledamot af Directtn, utfaller visserligen högst ofördelaktigt för den sistnämnde; inen särskilda anledn:r och omständigheter, hvilka troligen icke äro för Hr Rosenblad obekanta, lära hafva förmått vederbörande att tid efter annan tilldela registratorn vid Discontverket i Stockholm löneförmåner, vida öfverstigande hvad lian efter min åsigt borde åtnjuta. Jag tror således icke, att uti detta förhållande, som i allt fall för framtiden kommer att upphöra, finnes något skäl till förändring i hvad Utskts utlåt, att ifrågavar. hänseende innehåller. Hvad notariebefattningen beträffar, kommer densamma, vid innehafvarens afgång, att indragas, enligt hvad redan för denna riksdag blifvit beslutadt.
Om i ett annat land, vid frågan om landels försvar, man möjligen kunde finna, att dess fullständighet kunde erfordra, att landet mäste åtaga sig ökade bidrag, t. ex. att för 1000 R:dr egendom betala 2| R:dr, i stället för 2 R:dr, för tillverkningen eller förtäringen af en kanna bränvin några skilling mer än förut, så hemställer jag, om ej sjelfva den kallaste egennyttas egoism skulle finna sin uträkning vid att underkasta sig denna ökade beskattning, ty om man i motsatt fall utan resistance Öfverlemnade sig åt grannars god - Den 22 December f. ra. 12r tycke, skulle dessa säkerligen icke underlåta att snart utskrifva vida drygare gärder, visserligen icke för landets försvar, men för ändamål, som för hvar och en sorn ännu ägde en national-känsla, skulle fördubbla bördan af deras utgifvande. Flere hördes häruti instämma. Friherre Silfverskjöldj Carl: Det är blott i anledning af Grefve Frölichs yttrande om det oförklarliga innehållet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , i afseende på det begärda anslaget af 146,000 R:dr för J3elägrings-artilleriets iståndsättande, som jag begärt ordet, för att upplysa , att under benämningen af Belägrings-artilleri förstås här ingalunda endast det Artilleri, som är ämnadt att användas emot fästningar, utan äfven Positionsoch Fästnings-artilleriet, samt det för oss högst vigtiga kustförsvaret. Sveriges tillgångar medgifva icke, att vi under ett krig i landet kunna underhålla ett större Fält-artilleri; men Sverige erbjudes deremot alla fördelarue af det så kallade Positions-kriget. Härtill är likväl Artilleriets materiel för närvarande otillräcklig eller bristfällig, och jag finner ingen ting oroande uti att iståndsätta densamma; men jag skulle deremot för min del finna oroande, om man alls icke tänkte på detta försvar, och om man underlät att under, freden bereda sig pä kriget, ty att, sedan detta utbrustit, skapa krigets elementor, I 2 2 Den 22 December f. m. lyckas sällan, och aldrig utan förstorade kostnader.
har sin fulltoniga Det klang, o c h k r i n g d e t flätar l j u s e t s i n strålkrans, lek, att ty högt värderadt aktning känna som mött och det, oss nämns vördnad och det såsom ljuset o m k r i n g sig. d e t m e d käraf d e m, s o m lärt bars af en person, e n solstråle, spridande Fredrique Paijkull i Stockholm den 22 september 1836. fader, den löjtnant Carl intagande Schenson. flere b a r n, tredje dom och Och Broström, älskvärda hade föddes Hennes var gift fröken dessa hennes med Kerstin föräldrar af hvilka dottern Fredrique var d e n i ordningen. föräldrar, sta efter tidigt socken. en medlemmar hon vann lifvet. egendom Sina och ädelsinnad i hos hvilken honom hon sympati sköna i människa nog allt och l y c k l i g att det h ä n g i f o a kärlek. trädde döden impulsen 1868 mannens såsom till vid hindrande gaf stod, plötsligt upprättade M o t denna hans plans verkställande men emellan för honom på s a m m a gång hans hustru dess utförande. T y då hen en förkrossad o c h djupt den den älskade m a k e n s bår, tanken, plan. att Denna hon tanke och ningen år sörjande vaknade skulle syntes utföra henne ett t e s t a m e n t e af h e n n e s h ä n s o f n e m a k e ett ännu Själf rikare tillfälle samt såg höll hon d e och göra snart ett flesta klart stor afslutning på folk, till föreframställlätt som den ungas ansågs som för att och uppförstådd innerlig glädje de högtid af sig med inflytande, utöfvade en att i folkupplysämnen och lyckades genom innehåll förädlande sanna bildsinnen. Så- hvarje då af det termins från alla håll höra den allmänt o m - föreståndarinnan, till hvars innehållsföredrag o c h välljudande s t ä m m a m a n så gärna lyssnade.