Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifrågavarande fästningsverk bör derföre fullbordas, och om man ej finner sig vid att dertill nu anvisa nödigt fyllnadsbelopp, bör man dock ej från afsedt ändamål bortrycka sådana medel, som redan blifvit anvisade och med hvilka den slutliga kompletteringen kan förberedas»; af Herr D. G. Bildt: »Då jag med min röst icke kunnat bidraga till åtskilliga af Utskottets beslut å denna hufvud-titel, hade jag hoppats att kunna motivera grunderna till denna min från Utskottets majoritet afvikande tanke, men då den tid, sorn varit af Utskottet bestämd till reservationers uppsättande, varit helt och hållen upptagen af den derunder fortgående behandlingen af jernvägsfrågan, måste jag inskränka mig lill att uppgifva de vigtigaste delar, hvaruti jag icke kunnat biträda Utskottets förslag och hvilka innefattas uti punklerne N:ris 28, 33 och 39. Tacksam för den välvilja Utskottet visat Arméen och erkännande det fosterländska uti dess beslut under N:o 6 (extra anslagen), hvarigenom pensioneringen för Arméens befäl blifvit ordnad på ett rättvisare och billigare sätt än nu eger rum, beklagar jag likväl att ej någon pensions-förökning kommit till godo de afskedade åldrige militärer, som nu äro i saknad af annan tjenst Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 74. 81 tjenst eller pension från Staten och för hvilka således, med de få undantag enskildt förmögenhet kan åstadkomma, under denna dyra tid måste lida brist och täras af bekymmer»; af Herr It. N. G. Montgomerie, vid 5 punkten, förra delen; vid 18 punkten, mom. a och b; vid 39 punkten: »Af samma vigt som de af Utskottet tillstyrkta skjutskolorna äro för infanteristen, äro ridskolor för kavalleriet. Då derjemte detta vapen är ganska fåtaligt i förhållande till de öfrige vapnen inom arméen, är så mycket mer nödvändigt att den befintliga rytteristyrkan är väl öfvad, hvartill oundgängligen hörer färdighet i ridkonsten.
Allmänna vägoch vattenbyggnader » 107—111. A miralitets-krigsm an skassan » 106—107. Anordning å Riksgälds-verkets inkomster. Bilagan litt. F. vid » 5. Anordningar å extra utgifts-anslagen ■■■■ » 9. — å hufvudtitlarnes besparingar » 9. — å riksstats-anslagen. Bilagan litt. A. vid » 5. Antiqvitets-alcademien » 187—188. Apothekare-societeten» bidrag till Pharmaceutiska Institutet 54. R. vid » 134. Arfvoden för 1’evisorernes biträden » 264. Bilagorna litt. H., I., K. och L. vid » 64, 70, 82. Arrnéens pensionskassa » 101—105. 328-330. Bilagan litt. P. vid » 104. Arrendemedels fond, Drottningholms broars » 23. Bilagorna litt. II., I., K. och M. vid » 64, 70, 82. Assuransfond. Post-verkets » 47. Avesta Krono-inspektion » 28. Bilagorna litt. A., B., C. och F. vid » 5. Balans-relationer, Fångvårds-styrelsens... » 137. 206—208. — Krigs-kollegii B 68-69. Barnhus, Stockholms allmänna » 201—205. 344-345. B ammor ske-under visning »anstalten i Gö- teborg » 53, 54. Barthelemys, kolonien S:t, räkenskaper » 261—262. Begrafningskassa, Kongl. Theaterns arbetares » 178. Behållningar, reserverade å hufvudtitlarne, » 8. Behållningen, kontanta. Bilagan litt. A. vid i » 5. Bergsskolan i Fahlun )) 179.
B3 stilla väsende jemte ordentlighet och flit, men efter mannens död befinner sig med de ännu hemmavarande barnen, af hvilka, efter hennes uppgift, ett skall vara ofärdigt, i fattigdom och nöd, med alseende hvarå Kongl. Maj:t jemväl, under den efter Nilssons död förflutna tid, två särskilda gånger åt enkan Nilsson meddelat tillfälliga nådegåfvor; har Kongl. Maj:t, i enlighet med Fångvårds-styrelsens uti berörda skrifvelse gjorda underdåniga förslag, föreslagit, att enkan Maria Catharina Nilsson, hvars yngsta barn inom kort uppnår 15 års ålder, måtte för sin återstående lifstid undfå en årlig pension af Ett Hundra R:dr Runt från allmänna indragnings-staten; och får Utskottet, på de uti den nådiga Propositionen anförda skäl, tillstyrka Rikets Ständers bifall till denna Kongt. Maj:ts framställning. 25:o.
— Och starkare hästras, företrädesvis tjenlig till begagnande äfven vid jordbruket, ett anslag för en gång af . 10,000: b) lill slöjd-exposilionerS befrämjande ett lika anslag, sorn med 1,000 R:dr årligen för tre år vid nästlidne riksdag beviljades, eller 3,000: c) till utdelning vid landtbruksmöte!! af premier åt egare af kreatur utaf utmärktare slag 3,000: Summa R:dr B:ko 842,099: 8.— Kommande Styrelsens för allmänna vägoch vattenbygggnader ofvan omförmälda, den 19 sisllidne Oktober afgifna, berättelse och förslag, rörande verkställde och ytterligare ifrågasatta allmänna vägoch vattenbyggnader, äfvensom Kongl. Maj:ls nådiga beslut af den 9 sistlidne Juli, hvarigenom blifvit Bestämdt, hvilka allmänna väglinier företrädesvis böra utgöra föremål för nödiga förbättringar med bidrag af statsmedel, alt meddelas Rikets Ständers Statsutskott, hvaremot de kartor, kostnadsförslag och öfriga handlingar, hvilka för vidare upplysning kunna vara för Rikets Ständer erforderliga, blifva hos bemälde Styrelse alt tillgå. Enligt hvad Kongl. Maj:l nu föreslagit, skulle slutsummorna för behof, hänförliga till sjette hufvudliteln, alltså komma att blifva: för utgifter af ständig egenskap R:dr 966,770: 32. — deraf förslags-anslag 74,402: 8. 6. behof, som ej äro hit hänförliga 842,099: 8.— Sjunde Hufvud-titeln, innefattande anslag för Finans-Departementet. För detta departement upptager nu gällande riks-stat: Penningar R:dr 1,680,913. med under penningelöner beräknade 10,312 tunnor spanmåi, å 7 R:dr tunnan. Indelda räntor, kronovärdi, 3,905: 12. 6, ntfördt efter försiags markegång med 23,640: Transport R:dr 1,704,553: 48 Kongl. Majds Nåd.
Ett större motstånd väntade han sig deremot från den fennomanska sidan, framkallad i icke obetydlig mon af ofta omedveten, i alla fall obefogad fruktan för det svenska elementets fortfarande andliga hegemoni, en plats, från hvars bibehållande denna sidas kanske yppersta män med ädel hängifvenhet för det allmänna bästa frivilligt afstått, fordrande blott ett lika berättigande för sin nationalitet som för den finska i den gemensamma utvecklingen, och en förnuftig, icke brådstörtad öfvergång till detta nya skede af Suomifolkets lif såsom en egen, odelbar nation. Det var en sådan ståndpunkt som Birger Ros sträfvade att göra fullt klar för sig, ty han insåg att hans personliga uppgift i det förestående arbetet var ganska svårlöst. Det gällde nämligen, sådan var den vanne fosterlandsvännens åsigt, ingenting mindre än att öfvertyga såväl massan af det finska talande folket som ock särskildt, hvad svårare var, det starka fennomanska partiet om den oafvisliga nödvändigheten att förbinda sig med det i landet förhanden varande svenska elementet. Med själen helt och hållet upptagen af detta svåra värf kände Birger Ros dubbelt tyngre omöjligheten att förverkliga sin egen individuella lycka och behofvet af den själens styrka som blott tillfredsställandet af denna naturliga önskan kunde bereda honom, ty hjertats frid är en god skattkammare att i lifvets strid draga vexel uppå. Hans väns och systers äfven i yttre form försiggångna kärleksförening kunde naturligtvis icke underlåta att i ännu bjertare färgton framställa för hans själ mörkret i hans eget hjertelif. I denna sak såg han ingen möjlighet till en lycklig utgång. Han längtade derföre å andra sidan till och med efter den ädla stridens hetta för att i densamma kunna glömma sin personliga olycka. Leka ett blindt öde eller väsenden af en högre naturordning, än den vi menniskor tillhöra, med händelsernas gång i vårt lif? Sitta andar af högre rang, än vi äro, vid rodret af den makt vi kalla slump?
Den här lilla söta idyllen tänker jag skall passa för publiken — just en köptafla för grosshandlarherrskapet, när man flyttat in från landet på hösten. Jag måste sälja och inte bara måla, därför att jag inte kan lefva utan mat. » » Det få vi underkasta oss litet hvar, » sade Asp. » För mig har det aldrig varit annat än knog för brödbiten, » fortfor Aja. » När jag var liten, var det morsgumman, som knogade, sedan blef det jag själf. Vi flyttade oss in i hennes rum, som hon medels draperier, papperslyktor, solfjädrar och allt möjligt godtköpskram gjort så modernt parisiskt som möjligt. Ofta nog framställas till oss från våra läsarinnor förfrågningar eller uttryckas önskningar, dem vi gärna skulle vilja besvara och tillmötesgå, då de synas oss äga något allmännare intresse. Den vanliga Sreflå- dans trånga ram blir emellertid härtill för knapp, och ämna vi därför under ofvanslående rubrik då och då anslå en särskild afdelning för denna brefväxling. Hon hade redan fem, sex färska studier uppsatta på väggarna. E. ber o s s meddela den nyligen bortgångna författarinnans porBidrag mottagas med tacksamhet. a Palindromer. e Rättfram namnet på en skald, omvändt namnet på två djur. Om de tomma rutorna i ofvanstå- ende figur ifyllas, så bilda de särskilda raderna: 1) 2) 3) 4) 5) 6) 7) En matträtt. En skogens spelman. Medellid^bjälte. Ett sällskapsspel. En uppgift för skolbarn. Ett bibliskt namn. Ett religiöst öknamn. Begynnelsebokstäverna bilda namnet på ett medel för tidsfordrif och slutbokstafverna namnet på den, som i dålig mening för mycket hängifver sig däråt. Emma L. Figurgåta. Bokstäfverna i denna figur skola ordnas så, att i de h varan dra motsvarande genomgående vågräta och lodräta raderna samma ord bildas. Dessa ord betyda: 1) fransk statsman, 2) skräflare, 3) stad i Indien, 4) framstående svensk uppfinning. J C 1 e A O 1 11 k Säg mig nu hastigt ett adverb Af dröjande natur! Och få imperativ af verb, Väl kändt ju — eller hur?
Enligt beslut den 12 innevarande månad har Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning återremitterat Riksdagsfullmäktigen Ola Månssons från Christianstads län motion, om underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Maj:t, med anhållan om Nådig förklaring af Kongl. Brefvet den 1 sistlidne Juni, i hvad detsamma angår ansvars-påföljden för den, som å Söndag verkställer bränvins-bränning; men som, jemlikt Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag, Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 14, Högvördiga Preste-Ståndet den 12 och Vällofliga Borgare-Ståndet den 8 i denna månad beslutat, att nämnde motion skall behandlas af det för frågor, rörande bränvins tillverkning och försäljning, tillsatta Särskilda Utskott; så kan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet med ifrågavarande motion icke taga någon vidare befattning; hvilket Utskottet skolat lör Hedervärda Bonde-Ståndet härigenom vördsamligen tillkännagifva. Stockholm den 21 Juli 1854. Bih. till B. St. Prot. 1853 & 185i. 8 Sami. 27 Haft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, A.o i i i. Ani;, till Exp.-Utsk. d. 2G Juli 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss af 2:dra -punkten uti Betänkandet N:o 67.
Kammarrätten, efter det vittnesförhör blifvit så väl i Götheborg som Warberg anställde, genom utslag den 24 Oktober 4848 sig utlåtit, att som 2:ne vittnen intygat, att, vid den besigtning, som den 16 Juni 4 845 blifvit i Warberg förrättad å ifrågavarande spanmål, densamma, hvilken då väl icke varit stabbrunnen eller sammanhängande af sjelftagen värme, dock befunnits unken och behäftad med lukt, samt 2:ne vittnen, hvilka besigtigat rågen vid ankomsten till Götheborg, intygat, att densamma, vid upphemtningen ur fartyget befunnits utsvälld, behäftad med sur och unken lukt samt undergått bränning i fartyget till den grad, att största delen deraf måst med jernskyfflar lossas från dess sammanbrända stabbe; att rågens sammanbränning under transporten synbarligen förorsakats deraf, att den samma en längre tid varit vanskött, samt att spanmålen dessutom varit besvärad af så kallad lyxa och bränne jemte ovanligt mycket damm; alltså och emedan hvad sålunda blifvit utredt, icke vederlädes af de vittnesintyg, som blifvit ingifne derom, att spanmålen under magasineringen i Warberg skall genom magasinsluekornes öppnande blifvit vädrad och åtskilige gånger omskyfflad, samt magasinsförvaltaren Öhrvall icke gittat åstadkomma någon bevisning derom, att spanmålen vid utlevereringen från Warbergs kronomagasin varit torr, strid och god, funne Kammarrätten, med tillämpning af 4 Kap. 42 § Rättegångs-balken, skäligt ålägga magasinsförvaltaren Öhrvall hvilken från sin uppbörd utlevererat spannemål, som icke varit magasinsgild, att den kronan genom hans förvållande åbragte förlust, efter den af allmänna magasinskonloret uppgjorda, till riktighet obestridd lemnade uträkning, med 930 R:dr 26 sk. 7 rst. ersätta; men något ansvar derutöfver ansåg Kongl. Kammarrätten i detta mål icke böra Öhrvall ådömmas.
Vid öfverkomsten hit mölles jag likväl naturligtvis af alla privatbankers intressen, och jag lät hela den saken tälla. Men jag försäkrar eder, mine Hrr, all meddelandet af en tillåtelse till ifråga vande jeruvägs-bolag, att drifva en dylik diskontrörelse som Götha kanal-bolag ägde, skulle hafva varit ett vida kraftigare handtag för detsamma än någonsin den ifrågavartde garantien af 5 proc. utdelning. Gr. Anckarsvärd har sagdt att han icke kan förstå, hvilken rörelse jag ser eller förutser på den väg, hvarom nu är i ftäga och att man borde vänta med att anlägga jernvägar lill dess att det verkligen Annes någon betydligare rörelse. Det är dock ej på sä sätt man framskridit i andra länder. Hade man i Norra Amerika väntat med att anlägga vägar, och i synnerhet jernvägar, till dess att någon rörelse sjelfmant uppstått i dess urskogar; så skulle dessa skogar sannerligen slått qvar orörda tills de multnat bort. För min del har jag helt annat begrepp, än Hr Gr:n, om den rörelse som kan komma ali uppstå i Sverige. Äfven jag har rest genom den trakt, hvarom Hr Gr:n talade, och delta för ej längre tid sedan än 10 dagar. Jag färdades i Örebro län uppåt norra trakten, och tick det infallet, efter en stunds färd, alt räkna huru många jag mötte; och jag räknade lill ej mindre än 120 innan jag kom fram. Detta vittnar åtminstone icke om, att der ej tinnes någon rörelse eller att der ej kan blifva någon. Men der finnes äfven en annan uppgift i afseende härå, nemi. att man i fjol betalade 26,000 r:dr för blott forsling af köpmansgods på Den 29 Juli f m. 311 denna väg; hvilket man ej kan kalla en obetydlighet. Jag bar likväl ej kunnat i öfrigt anföra några bestämda siffror härutinnan, emedan vi i statistiskt hänseende äro ganska fattiga på uppgifter i allmänhet. Det har aldrig fallit någon in här i Sverige uudanlagandes Malmöhus läns hushållningssällskap att räkna efter huru stor rörelse kan vara i landet.
Uti Berättelsen för åren 1840 och 1841 är redan omförmäldt, huruledes, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts den 28 Augusti sistnämnda år slutligen meddelade förordnande, Lagberedningen sedermera blifvit organiserad och med början af år 1842 trädt i verksamhet; likasom uti Berättelsen för åren 1842 och 1843 i korthet är antydt, huru och i hvad mån Lagberedningens arbete blifvit fullföljdt. Med åberopande häraf öfvergår jag till följande vördsamma framställning af ämnet i allmänhet. Det af Rikets Högloft. Ständer fattade och af Kongl. Maj:t gillade beslut, enligt hvilket Lagberedningen förordnades, innehåller, att, innan de förslag lill civil och kriminallag, hvilkas beredning till antagande skulle utgöra föremål för denna Kommittés åliggande, till hufvudsaklig pröfning bos Rikets Ständer förekomme, den ytterligare granskning af dessa förslag borde företagas, som för ändamålets vinnande vore af nöden; hvarföre åt Lagberedningen updrogs att, ”med jemförelse af de vid lagförslagen gjorda anmärkningar, ytterligare granska och genomgå desamma.” Denna ytterligare granskning borde således, efter Lagberedningens uppfattning af föreskriften, utgöra vilkor och grund för de öfriga åtgärder, som skulle äga rum och gemensamt förutsätta lagförslagets antagande. Men då lagförslaget ännu icke hos Lagstiftande makten till pröfning förevarit, har man ej heller trott, att den föreskrifna granskningen skulle inskränkas till öfvervägande af redan gjorda anmärkningarne och införande i förslaget af de deri sålunda tillstyrkta förändringar, så vidt de funnos antagliga. Man har derföre ansett sig förpligtad att undersöka hvar och en af dessa, ej sällan ganska vigtiga anmärkningar, och att, vid deras jemförande med lagförslaget, likaledes undersöka, hvad detta i öfrigt innehåller, för att ej blott välja emellan de förra och 12 i? St. Just. Omludsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. det sednare, utan oek, der betänklighet mött vid antagande af någotdera, försöka uppställande af något annat, som kunde i stället antagas.
Uppgår något gälls röstetal ej till det grundtal, vare ändock de, som i det gället valrätt ega och utöfva må, berättigade att En valman utse. Öfverskjuter röstetalet i ett gäll ett eller flera grundtal; varde öfverskotlet utan afseende lemnadt, der det ej utgör mer än halft grundtal: stiger det deröfver, vare såsom helt grundtal ansedt. När Pröfnings-comiten härom förordnat, besörje landshöfdingen, det röstlängden ofördröjligen varder till kyrkoherden återsänd med Comiteens beslut om det antal valmän, gället utse skall. Bih, till R. St. I hvart gäll skola de, som der valrätt ega och utöfva må, å allmän stämma, sist en vecka förr, än riksdagsmannaval för valdistrictet hållas skall, till deltagande i det val utse så många inom gället bosatta och lill Riksdagsmän valbara valmän, sorn Pröfnings-comitéen utsatt. Suppleanter för valmännen må ock, der de valberättigade så besluta, på samma gång och på samma sätt utses. Vid stämman före kyrkoherden ordet. 26 §. Kallelse till stämman varde utlärdad af kyrkoherden och i gällets kyrkor uppläst sist fjorton dagar före stämmodagen. Är i gället kyrka, der gudstjenst ej hålles den dag, kallelsen uppläsas borde, då skall i socknen, som till den kyrka ligger, ett exemplar af kallelsen följande dag skyndsamt sändas från gård lill gård. Derom besörje kronobetjeningen på presterskapets tillsägelse. Kallelse för sådan del af gäll, sorn slutet af 22 §. förmäler, varde i dess egen kyrka uppläst. Om kallelsens ditsändande drage den kyrkoher de försorg, sorn vid stämman skall ordet föra. Hålles i den kyrka ej gudstjenst den dag, kallelsen uppläsas borde, vare om kallelsens kringsändande i den delen af gäll lag, som förr är sagd. 27 §•
Sedan Stats-Contoret bestridt äfven detta påstående, genom bifall hvartill dej för ElementarLäroverken påräknade tillgångarne skulle minskas, i Stiften nied 3,oÖB: 36. 11., och i Hufvudstaden med 697'R:dr ii r:st, beslöt Kongl. Majit, dkn 21 Sept. sistl. år, att till Rikets Ständer jemväl öfverlemna detta anspråk, för att öfvervägas i sammanhang med frågorna om de enskilda anslagens och Prsebendenas undantaganda från den ständiga löne-regleringen, på det alt: dé ytterligare tillökningar i anslagen, sorn af en sådan minskning i de på räknade tillgångarne skulle föranledas, måtte,*om den ansåges lämplig,], äf ven varda bevil jade*.” 6 St 11 s-\Jr skottets Betänkande N:o För den del af ifrågavarande, utaf ofvannämnde 2:ne Consisforier gjorda framställning, som kan afse grunden för lönernas bestämmande, får Utskottet åberopa dess bär lörut, i anledning af punkterna a och b, af^iflie yttranden; och beträffande tiden, då lönerne skola bringas i öfverensstämmelse med den fastställde staten, samt besparingarne alltså skola taga sin början, och hvilken nämnde Consistoriel’ hemställt icke måtte vidtaga vid nuvarande innehafvares afgång, så kan Utskottet icke understödja denna hemställan, såsom läggande hinder i vägen för verkställigheten af den beslutade organisationen, utan tillstyrker Utskottet Rikets Ständer alt i detta hänseende yttra: att de löner, hvilka i förening med enskilda anslag, Praebendepastorat och Prasbende-heraman, m. m., eller dessa oberäknade, redan öfverstiga det löne-belopp, som för befattningen bestämmes, böra, ”vid först inträffande vacance,” till sådant belopp nedsättas.
Dock är det ieke » gatorna », som intressera mig; det är folket, som går på dem, folket, som bebor de små rödmålade husen jag ser. Dessa ligga lika långt från vägen, som de äro åtskilda från hvar andra, och tillhöra alla en försvunnen tid. Det är i synnerhet ett af dem, en koja med fönster mycket mindre än deras grönmålade luckor, som tager mitt intresse i anspråk. Belägen vid foten af en vidsträckt, gräsbevuxen höjd, från hvars topp en gammal förfallen väderqvarn reser sig, är denna koja en af de minsta jag sett. Man har sagt mig, att den upplefvat öfver sju decennier, att den för en tjugo, tretio år sedan var en illa beryktad utkrog och ett tillhåll för Stockholms drägg. Huru dermed förhåller sig, vet jag ej, men » Lill-Jans », till hvars omgifningar den hörde, har icke haft det bästa rykte om sig. • Men tiderna förändras. Slopadt är det gamla » Lill-Jans », och blott några enstaka ruckel här och der bära ännu vittne om, hur trakten såg ut. Nu reser sig några hundra steg här ifrån och omgifvet af en präktig skogspark ett prydligt stationshus; man hör lokomotivets hvisslingar då och då och ser ständigt folk, som går till eller från stationen. Jag för min del finner dock vida större behag i utsigten rakt framför mig och allra mest i den rödmålade kojan. Den bebos af en fattig arbetarefamilj, en enkling med tre barn. Hvarje afton vid åttatiden ser jag honom komma hem från sitt arbete och mötas vid grinden af sina barn. Det äldsta är en flicka om sjutton år, lång och smärt, blond och med de vackraste blå ögon jag sett. Hon är alltid prydligt, men tarfligt klädd i en ljusgrå drägt och på huf tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör vudet bär hon en röd sjalett. För sina syskon, två gossar, är hon som en mor, och hemmet sköter hon med en raskhet och duglighet utan like. Hon är mer utbildad till förståndet än farsgubben sjelf, som beundrar henne.
Enligt nu gällande förordning utgjorde hemmantalet delningsgrunden. Men hvarföre skulle detta lagas till rättesnöre, då hemmanen äro hvarandra så olika? Om hälften-principen antoges, bleTve åter den jordrymd, hvarje jordegare innehar, måttstocken för hägnadsbesvärets fördelning, hvilket ock vore det enda rätta. Åtminstone vore detta för Gottland det lämpligaste, hvarom erfarenheten der lemnat det bästa vitsord. Genom byordningar, som af Härads-rätten i orten stadfästas, är nemligen der • allmänhet stadgadt, alt grannar böra till hälften hvardera emellan deras egolotter utgöra stängselskyldigheten, hvilket bruk der vunnit seklers häfd och ansågs af alla jord - 4 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 24. egare på Gottland såsom en orubblig lag, hvarifrån endast uudantag egde rum, då någon trätosajn jordegare genom domaremakten sökte tillämpning af nu gällande stängselförordnings föreskrifter. På dessa skäl och då Gottlands insulära läge och öfriga för detta län egendomliga lokala förhållanden gifva skälig afledning dertill, att en särskild stängsel-lag kunde stiftas för Gottland, har motionären föreslagit att, med upphäfeande af allmänna lagens föreskrifter om hägnadsbesväret, äfvensom af Kongl. Förordningen den 9 Febr. A802, genom lag stadgas måtte, alt de inom Gottland upprättade by ordningar måtte, i fråga om stängselskyldighetens utgörande, lända till efterrättelse. af Pehr Erik Andersson från Westmanland, som anmärkt det obilliga i stadgandet uti 5 kap. 2 §. Byggninga-Balken, att då skog, beteshage eller utmark möler åker eller äng, den skali hålla gården allena, som åker eller äng eger. Om detta stadgande kunde vara rättvist i några orter af riket, der skogen eller betesmarken, jemförelsevis till åker och äng, egde intet eller ringa värde, så vore förhållandet annorlunda på andra orter. 1 Westmanland t. ex. hade nästan all jord ursprungligen varit af lika god beskaffenhet och nästan utan impedimenter, och betesmarken vore der af lika god beskaffenhet som ängen.