Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här åter kan en skuldsedel uppå 10 R:dr medföra, vid ouppfyld betalning, samma påföljd som en skuldsedel uppå en mil - 330 'Den 12 Februarii. lion. Ja tvärtom, den som är skyldig stora summor, ser man sällan föras till häktet, och deremot den som brustit i mindre skuldförbindelser, oftast blifva ett offer för fordringsägarens hårdhet. Det synes som hade lagstiftaren varit alltför partisk i sina bemödanden att freda den ägande för alla förluster, och nog sträng mot den som icke af öfverdåd eller af illvilja förstört andras egendom, utan som endast sedt sin lycka brytas af ödet. Å en annan sida så erkännes det att äganderätten och allmänna crediten behöfva lagens hägn och biträde: och att der en utgifven skuldförbindelse saknar bindande kraft, der i, försvinner ock förtroendet medborgare emellan som utgör samhällets starkaste lifskraft. Men månne intet en medelväg finnes, som kunde tillfredsställa rättvisan, utan att urarta till barbari? Denna medelväg har man trott uti andra länder skulle finnas uti fastställandet af en viss tid af år, nog lång att betaga den lättsinnige eller oredlige, som endast ville tillskantsa sig andras ägodelar, all nytta af en slik uträkning, och nog korrt för att icke för* vandla en sådan bestraffning till lifsstraff, eller betaga den olycklige allt hopp att återfå en frihet, sorn han icke gjort sig skyldig att förlora. Huru kär är icke friheten mine Herrar! Den 12 Februarii. 331 kan denna uppvägas af hvilken summa som hälst? och om den deraf kunde uppvägas, är det väl i ett häkte, som den olycklige bysatte kan äga den verksamhet, den arbetsamhet som skulle föra till det enda rättvisa målet fordringsägarens förnöjande? Jag kan icke derföre godkänna Herr Hammarskjölds förslag, att den skyldige skulle med arbete hos fordringsägaren återgälda sin skuld : l£tt slikt stadgande kan medföra flera olägenheter och dessutom förnärma andra fordringsägares lika billiga anspråk på ersättning. Aut in cere ant in cuto säde fordna Rommerska lagen.
Summa Fond. Deraf U 11 å n t. O a 11 å n t. U 11 å n t. O^u 11 å n t. U 11 å n t. Tillhör Banco-Fullm. Berätt. sid. 34)- Tab. Stockholms Handels-Discont Götheborgs D:o D:o Malmö D:o D:o S u m m a D. Sammandrag öfver Total-Summan af de vid Handels-Disconterne samfäldt, vid omförmälde tider, utlånade Fonder. i ■ n i Den 3o Decemb. Junii September 12. Den 3o Decemb. Mars 3!.
Dalum ut. 8u^,a. e^kD 30i;^n. ^z/esH' a/ />oMt.'o//sr ö/rze?' /zzstz/rze/le/izzz-Zezzzezztetc ^/^ezzz/ezz, /zzz//ek rz^äz^ //zzzr^ Mzr/.t ^ozzzzzz^ezz r 3tzzZa-//zrz/c/ zz'ezz 3 /zz/z 1,3/stt. lXäivaranäe: De,- Di-ilmrie ^ez/ez ö-tz ozzr, Dell I' liliene /.zz^ez, /^zz/zz'zxzza' , zr/ //^'zzFzrz-z/, //zz-e, ^ä>zze^/zrz//z. Diket? 8länc!ei', au^äeocle Da,»tima Dik86a^a>8 äterkomst kvart trctl^e ar, 8amt om loremälen ku,- Ultima Itikgrla^ar, Ilvilket 5or8>a» Uja^iä8te8; oell täckte? Kon-;I. Naj:t, u^p>4 3u8titigs-8tat8-Virn8teru8, samt. 8tut5-Däclet8 ökri^e Dezlamöter? uuciei l!ani»a lil!st)z> lillsele, oamrule Dio^v8itioo, 8äclan elen vill lietta Diotoeoll linne? ki!a»<!, i lXä-Ier ^iiia; kvarjemte XonAl. i^Iajit lacka licie, att 6eu8au>ma 8kulle, i tore8krikven orciiain^, ex^eclieras.
Min mening härom skulle visserligen möta mycken motsägelse af dem som yrka Magazinslnrättningens t i 11 i ntetgöre Ise. Jag respecterar hvars och ens öfvertygelse, fastän den kan strida mot min egen, och föreställer mig fördenskull, att intet oef/erlagdt nit motiverat utfallen emot Magazmslnrättningen, utan att något hvar af de värde talarne tvifvelsutan, såsom sig bordt, väl öfvertänkt följderne för framtiden af denna förändring, och huruvida de allmänna Spanmålsundsättningaxne medfört nytta eller skada; men vid detta ifrande emot Statens mellankomst, såsom undsättoingsgifva* re, kan jag ej tillbakahålla min förundran deröfver, att man så plötsligen förgätit, det landet under förflutne missväxtår, endast genom dessa klandrade undsättningar blifvit räddadt från hungersnödens rysliga följder, och att allmänna erkänslan derföre flerfaUdiga gångor blifvit inför Kongl. Majit uttryckt, Qm min utsago behöfver att styrkas, så åberopar jag aila de här närvarande Herrar Lands* höfdingar, i hvilkas län tillståndet fordrat anlitande af Kronans Magaziner: de skola säkerligen lika med mig intyga, huru väsendtligen nyttigt det varit, att i tidpuncter af brist och förlägenhet, hafva säkra och tillräckliga förråd att påräkna. Vårt Fädernesland har emedHrtid just genom dessa Magazinsanstalter, hvilkas nytta en lång erfarenhet hitintills besannat undvikit de ytterligheter, hvaruti ett land lätteligen kan råka, der inga åtgärder l?6 Den 11 April f. m, från Sty^sens sida vidtagas för Folkets bLr springande med Spannemål vid utomordentlig» tillfällen. Sjelfva det rika och mägtiga England, hvars Statshushållningsrnaximer så ofta blifvit citerade, har i våra dagar visat följderna af detta systeme.
D, Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Öeconomie-Usskottets, den 20 sist-** lidne Junii, under N;o i38, afgifna och, den rg dennes förmiddagen, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 82, förut meddelade Betänkande, an-* gående förändring i nu gällande föreskrifter om tiden för väglagning, S. D. Föredrogos å nyo och bifållos följande Banco**Utskottets, den 7 dennes, afgifna och, den t 6 derpåföijde f. m, på bordet lagda Betänkandens N:o 5j, i anledning af väckt förslag, att Banken måtte för Almänna Brandstods-Bolaget för-* Prof, Utdrag den 3o Julii 1829, toi »kjuta, för ett år i seuder, alla Brandskade-ersättningar m. m,; N:o 58, i anledning af väckt motion, angående Assurancer på Lif oell derå grundad belåning i Rikets Ständers Bank; N:o 60, i anledning af vackt motion, att BanCO-Utskattet mätte inkomma med förslag om lamp. Jigaste sättet, och medlen att för alla möjliga händel-n ser ställa Bankens Silfverfond i största säkerhet; N:o 61, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 34, förut meddelade Memorial, rörande en vedergällning för den i Maji år 1823 tillförordnade och intill
Efter fyllda a5 till och med fyllda 35 års ålder, skulle de beväringsskyldige en gång om året på kyrkbacken mönstras och exerceras; och skulle, i händelse af krig, fästniugsgarnisoner kunna, efter behof och genom lottning, uttagas från denna klass., och den activa hären äfven ifrån densamma förstärkas, om behofvet och en i landet inträngande fiende gjorde det nödvändigt. Ifrån 35 till och med 4° års ålder, skulle beväringsskyldigheten innefattas endast uti provinceförsvaret, eller resning uti massa, och för denna händelse beböfvas inga föreskrifter. —- 9 §. uti den Preussiska beväringslagen lyder: För att i allmänhet så litet sora möjligt hindra physisk och vetenskaplig ut - Den i December. i53 hildning, är det fyllda 2o:de året faststäldt för inträdet uti krigstjensten. För den activa krigstjensten medgifves rigtigheten af detta stadgande; men min åsigt skiljer sig i så måtto ifrån de hitintills rådande principer för heväringslagar, att dessa påse beväringskarlens bildande till soldat, då jag deremot anser ynglingen, under sin uppfostran och under sin lärotid, böra undervisas och inöfvas uti de stycken, hvaraf han en gång som sitt fäderneslands försvarare blifver i behof, på det han vid första inträdet uti rullorna, som beväringskarl, utan någon ytterligare tidspillan, utan någon ifrån näringar ne undandragen arbetskraft och utan det allmännas betungande, måtte redan veta, hvad beväringsmanskapet, efter nu gällande system , först mäste, medelst stora statsuppoffringar och ändå ofullkomligt, lära. — Krigsvanan vinnes endast genom kriget, och det ligger uti mcnniskonaturen, att härda sig under förefallande omständigheter. — Den, som hugger en famn ved på dagen; den, som kör ett tunnland jord; den, som slår ett tunnland äng; den, som ej sällan här en tunna råg; den, som ofta ifrån veckans början till dess slut förer i54 Den i December. slagan — är ej i brist af härdning lill mödor och besvär.
Lån arbetsskyldigheter tili Dahlby och Flyinge Kungsgårdar. 6) Om försäljning under Skattemanna-rått af Kungsgårdar och OfficersBoställen. 17") O n Kronans förpantade Hemmaq och Lägenheter i Riket. jQ Om Löfås Silfververk* Herr Grefven och Landt3farsla!ken till-d kånnagaf, att Friherre Cronstedt, Cari Fredric, jll Den 19 Januarii. afsagt sig den honom uppdragne befattning, att vara Ledamot i RiddarhusUtskottet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. half till 2 eltermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Onsdagen den 29 Januarii» Plenum kl. 5 eftermiddagen; Upplåstes och lades på bordet följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: 1) Angående fortfarandet af den så kallade tre skillings afgiften till den veneriska smittans hämmande. 2) Angående anslag å Stat för en särskild Provincialläkare i Härjeådalen. 5) Om antagande af en författning angå - '■Dea 29 Januarii. 2l& ende förändring eller utdömande af vattenverk, som skada jord eller hindra dess odling. Upplästes och lades på bordet det till Riksens Ständers underdåniga Utlåtande i Nåder öfverlemnade förslag till allmän stadga för fattigvården i Riket och Tiggeriers hämmande. Upplästes Riksens Ständers Revisorers den 10 och i4 December sistlidit år till Riksens Ständer afgifne Berättelser: 1:0 Angående den samma år verkställde granskning af Siats Verkets förvaltning och Räkenskaper. 2:0 Angående granskning af Allmänna Magazinslnråttningens Räkenskaper för åren 1819 och 1820 samt Inrättningens förvaltning för åren 1820, 1821 och 1822. 5:0 Angående den år 1823 verkställde granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCoilegium ställde Fonder och medel. 4:0 Angående förvaltningen af de till Strömrensningar och lättade transporters öppnande m. m. af Riksens Ständer anviste medel.
Detta Norrland, det framställes nu såsom ett riktigt förlofvad! land. Der finnes icke allenast hela berg af jernmalm, ulan äfven liela berg af silfvermalm, omätliga skogar, de yppersta vattenfall, koppar i öfverflöd, samt en befolkning, sorn är starkare, ihärdigare och i alla afseenden förträffligare än i det öfriga Sverige, jemte mycket annat smått och godt. För mig, som tillbragt en längre tid i Norrland och vistats ett helt år i Lappland, är dock förhållandet uppfattadt Den 11 Maj f. m. 203 uti en ganska olika dager. Älven jag tror pä dessa trakters framtida storhet; men dessförinnan kommer dork säkerligen läng lid att förflyta. derföre anser jag icke heller att denna jernväasanläggning hör ställas på förhoppningar, hvilka först efter sekler kunna realiseras. Vid anställd jemförelse mellan antalet innevånare på hvar qvardratmil land vid 1860 års slut, finnér nian för Malmöhus län 7,201 personer; men i Norrbottens län 81. Uti Stora Kopparbergs län 649, tili Gefleborgs d:o 867, uti Westernorrlands d:o 609, lili Jemtlands d:o 153, lili Vesterbottens d:o 171, och, på sätt jag redan tömt anfört, uti Norrbottens län 81. Ulan att jernvägsstyrelsen nedsätter den nu gällande frakltaxan till en lusendedel af nuv:de belo|)p, tviflar jag för min del deruppå, alt Norrlands trävaror och malmer någonsin kunna forslas på jernväg. Då man här, å andra sidan, talat om banrayoner och citerat det stora antal hästar, som dagligen i skjuts utgår från Rotebro gästgifvaregård o. s. v., tillåter jag mig, med föranledande deraf, erinra om ett yttrande af Kammarjunkare!! Rääf, välbekant i åminnelse, hvilken karakteriserade dylika bevis såsom »lögnaktiga uppgifter i ziflror, sorn nu kallas statistik;» och på samma sätt säger äfvensom Thiers, det »konsten att gruppera ziffror är stor, men bevisar icke något»
– Då jag bättre än någon annan känner John Halls lynne, vet jag hur omöjligt det är att i godo fråntaga honom idén, att han bör medverka i styrelsen, och då under sådant villkor allt åsyftadt gagn af administrationen kommer att förfalla, yrkar jag att gode män efter konkursstadgan måtte väljas såsom det enda medlet att både till gäldenärens och borgenärernas bästa försätta boet under nödig vård. Detta David Carnegies yttrande bestämde beslutet. John Hall & comp. förklarades i cession, och till gode män utsågos Björnberg, Carnegie, Law och Åkerman. När målet den 14 mars fortsattes, inkom åter John Hall med en skrift, däri han, under framställandet af att hans totala undergång skulle bli en oundviklig följd af tillgångarnes för hastiga realisation, begärde trenne månaders anstånd med lagliga förfarandet i anledning af den inlämnade skriften. Borgenärerna beviljade detta anstånd med afseende hufvudsakligen på den säkra förvaltning, hvarunder boet nu kommit. Det var hårda ord för John Hall, men så länge ännu intet enda af de bruk, inte en enda af de egendomar, som fadern efterlämnat, blifvit försålda, trodde han beständigt, att allt skulle reda sig, och på denna fasta tro drömde han vidare om den tid, då allt skulle bli som förut, och han själf åter få komma till makten. Hade ej hans salig far otaliga gånger sagt honom, att det Hallska contoiret var det största, solidaste och ansenligaste handelshus i Sverige, och att John Hall aldrig kunde bli fattig? Och hade ej gamle far haft rätt i allt, hvad han gjort och sagt? Lugn mellan stormbyarne. Constance hade varit till ypperlig tröst för John. När hon första gången efter sitt tillfrisknande satt inne i sitt kabinett med den förgyllda korgvaggan bredvid soffan, ty Constance ammade själf sitt barn, såsom alla förnäma damer brukade, hade John kommit in för att hälsa på henne. Han var mycket blek, och hade märkbart åldrats. Också sade Constance genast: – Hvad har du tagit dig för, medan jag legat i barnsäng? John kysste sin hustrus hand och lutade sig ner öfver barnets vagga. – Du vet, min älskade Constance, att jag varit sjuk, stammade han.
Med anledning af hvad i omförmälda nådiga Skrifvelse blifvit af Kongl. Majit anfördt, meddelade Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 16 Februari 1858 till svar, dels att Rikets Ständer, lika med Kongl. Majit, ansett vården om rikets skogar kräfva inrättandet af en särskild Skogs-stvrelse i hufvudstaden, dels ock, beträffande sjelfva skogslagStiftningen, att i afseende på de af Kongl. Majit föreslagna stadganden rörande den dispositionsrätt öfver skogen, sorn skulle tillkomma innehafvare af kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt, äfvensom boställs hafvare, sådana betänkligheter förekommit, som hindrat Rikets Ständer att godkänna dessa stadganden; men att Rikets Ständer för öfrigt icke funnit något vid de af Kongl. Majit angifna allmänna bestämmelser eller grunder att erinra vidare, än i frågan derom, huruvida det ovilkorliga förbudet mot getters utsläppande i skog borde utsträckas äfven till de sex nordliga länen; hvarjemte Rikets Ständer till Kongl. Majits disposition anvisade ett årligt reservationsanslag af 75,000 Ridr Runt till bestridande af de ökade kostnader, som kunde komma att äf de nya föreskrifterna föranledas. Till följd af dessa Rikets Ständers beslut blef derpå genom Kongl. Brefvet den 21 Januari 1859 den ifrågaställa Skogs-styrelsen organiserad. I betraktande deraf att den nya skogs-ordning, som af Skogs-komitéen föreslagits, och hvilken Komitéen, vid upprättandet af dess förslag till Skogs-stvrelsens organisa tion, förutsatt såsom gällande, ännu icke blifvit utfärdad och således under den närmaste framtiden icke kunde komma att tillämpas, äfvensom att den grundsats, hvilken Komiterade uppställt angående
Allt sedermera, och synnerligast från detta århundradets början, har emellertid hamnbyggnaden i Malmö fortsatts och fortgår ännu efter den vidsträckta plan, som de lokala förhållandena medgifva och stadens betydligt stigande rörelse påfordrar, och denna hamn är numera den största konstbyggda i riket. Kostnaden sedan 1800-talets början för de utförda arbetena och byggnaderna jemte dessas underhåll öfverstiger redan En Million R:dr Ranko. En - 63 samt under åren 1817—1843 hade för denna byggnad utbetalls 688,337 R.dr1 20 sk 6 rst., hvaraf 282,366: 44, 11 under åren 1813 —1842; och enligt elt år 4843 uppgjordt förslag, ansågos ytterligare 552,810 R:dr blifva erforderlige för hamnens försättande i det skick sorn afsetts.» Hamnbyggnadens grundläggning tillvägabragtes af dåvarande Handlanden, sedermera Kommerserådet och Riddaren Frans Suell, som derefter, i egenskap af hamndirektionens ordförande, ända lill sin död'år 1817 ombesörjde byggnadens fortsättning. Sedan 30 år tillbaka innehar Handlanden och Riddaren Lorens Isac Bager befattningen såsom hamn-direktionens ordförande och har, vid ledningen af hamnens angelägenheter under de 17 sistförfluten åren, varit biträdd af Herr Majoren och Riddaren Carl Gottreick Beijer, i egenskap af hamnens ingeniör. Oen verksamhet och drift, hvarmed hamnarbetet blifvit utför dt, samt det oafbrutna nit och den synnerliga omtanka, detta arbete erfordrat, derom upplysa hamndirektionens årligen afgilna berättelser till vederbörande embetsverk, och derom ka» äfven lemnäs vittnesbörd af en hvar, som varit i tillfälle se alla de svårigheter, hvilka lokala förhållanden medfört. Likasom, enligt hvad här ofvan omförmälts, stadens tull-intrader ökats i mån af hamnens utvidgande och förbättring, likaså har hamninrättningens uppbörd af tolag, homnafgift och extra ordinarie inkomster, oberäknadt statsanslag, tillväxt.
I)en 30 Ju gust i e. m. Kjelfve gjort det de försälja. Hela §:n fnrdrnr således en omredigering. Saken har jag ej något emot. 5:d e Artikeln. Om Handels Societeter. Vid §. 1. gjordes icke någon anmärkning. Herr Hjerta-. Vid andra §;n anhåller jag lå göra en anmärkning. Jag tror, alt., om meningen omställdes, så att mellanmeningen: enligt denna Författnings 5 Art. uteslöts, bie tve det båttre. Meningen komme då att lyda sålunda: Handels-Societeten dge, jemte befattning med granskning af deras skicklig, het , forn i hände Is-yr ket vilja inträda, jemväl i öfrigt att iakttaga och bevaka hvad lill Handelns förkofran och fördel lända kan. Eljest skulle åt HandelsSoeieteten lemnäs rättighet , att taga likasom elt Förmynderskap öfver handeln på stället, som, 0111 Magistraten deruti sammanstämde, kunde leda derhän, att en enskilt handlande klefve inskränkt uti sitt yrke. Jag vet ej, hvartill detta skulle tjena, och kari ej anse Handels-Societeterne, såsom öfve; läggande församlingar. Jag anser således, att den. lia redacfion bör förändras; och tror, att i småståderne kunde chicaner och hinder uppkomma, om den linge stå qvar. Vid §§. 5 och 4 var ej något att erinra. Sfi} 30 Augusti c. tffo 359 ör.de Artikeln. Om inf rifning i Handel, samt om Handlandes och Handelsbetjenters ömsesidiga förhållanden. §• i* Herr von Hohenhausen: Jag anser min pligt vara, att vid denna §. göra, samma anmärkning, sorn jag förut gjort, i afseende på contracter för lärlingar. Jag tror, att ett allmänt stadgande i detta afseende blifver nödigt, så att contracterne blifva undantag, men icke regel, hälst samma skål gälla håra som jag anförde vid det förra tillfället. Vid §. 2 framställdes icke någon anmärkning.
419 denna försäljning destoheldre bora ega rum, som räntan å berörde köpeskilling uppgår till vida' högre belopp, än det årliga arrende, hvilket, enligt Contract, af Fabriks-Interessenterne betalas för begagnandet af omförmälde byggnader , jemte g tunneland, l8~ kappl.-s jord. Vidkommande dernäst upplåtelsen till Fabriks-Interessenterne af den under Gripsholms Kungs-Ladugård lydande Tegelhagen, inom hvars område Gripsholms f. d. Krono-bräcneri , med alla dess tillhörigheter, finnes beläget; så, ehuru Riksens Ständer, i saknad af närmare kännedom både om localens och Fabriks-inrättningens beskaffenhet, ej kunnat bedöma, huruvida hela denna lägenhet vore För Inrättningens behöriga bedrifvande erforderlig; likväl och enär någon anledning icke förefinnes , att betvifla FabriksInteressenternes uppgift i denna omständighet, samt härvid förekommer, å ena sidan, att eganderätten till detta nödiga utrymme otvifvelaktigt skall stadga och bidraga till ytterligare utvidgning af ifrågavarande Inrättning, hvilken, ej mindre i anseende till dess större omfattning, än för det tillfälle densamma lemnar ortens innevånare till varU-afsättningoch arbetsvinst, för» tjenar Uppmuntran och understöd, samt, å den andra, att Tegelhagen, hvaraf en del hittills begagnats under Gripsholms f. d.
Vi hafva alla sett den vackra slussbyggnaden, här i Stockholm. Vi vela alt den är omsorgsfullt utförd och alt kostnaderne likväl understigit förslaget. Hvarföre har della kunnat inträffa? Jo, derföre att man med fullt förtroende har lemnat updraget ät en utmärkt byggmästare. Om nu detta updrag blifvit honom lemnadt af Staten eller af Stockholms Drätsel-kommission, så måtte detta komma på ett ut, ty hufvudsaken med alla sådane - företag är att Slaten skall, så mycket som möjligt är, borttaga alla onödiga kontroller. Del är dessa kontroller, elier skyldigheten alt vid hvarje tillfälle följa formerna, som göra, att de allmänna arbetena blifva dyra, men jag tror, att om dessa onödiga kontroller borttagas, så kunna allmänna arbeten på Statens ' bekostnad och under dess ledning verkställas fullt ut för lika billigt pris, som om de utföras af enskilte, och jag vågar på, alt arbetet blir bättre. Jag ber att få fästa npmärksamheten derpå, att 'det är en entreprenörs intresse alt göra så dåligt arbete som möjligt, flan måste göra det så pass godt, att det måtte blifva antagligt, men hvem kari, Isynnerhet på en så vidsträckt linie, som en jernbana, följa honom onphörligt? Oaktadt all sorfällighel, kan då inträffa, att kontrollen icke blifver tillräcklig, men denna svårighet kan undvikas, om arbetet sker på Statens bekostnad. Här är äfven yttradt, alt om banorna öfverlemnas åt Staten, så är det möjligt, att koslnadsförslaget icke blifver tillräckligt, och det är troligt att, inom kort tid, Staten kommer och begär nya anslag. Detta är visserligen möjligt, men precist samma förhållande inträffar med enskilt» bolag. Jag ber alt få fästa npmärksamheten derpå, alt vid 1847 års Hiksdag, då det var fråga om anslag till Orebro-Hult-banan, så ansågo de, som då drefvo saken, sig kunna vara fullt belåtna med fyra proc:s garanti. Det dröjde icke längre än till påföljande Riksdag, förrän de inkommo med ny begäran lill Riksdagen och förklarade att, utan 5 procrs garanti, arbetet icke kunde verkställas.
De väljas till halfva antalet från hvardera kamaren. § 82. R. 0. §§ 34 Derest i någondera kamaren väckes fråga, som icke tillhörer ofvan uppräk och 56. nade utskotts behandling, men är af beskaffenhet, att utskotts yttrande deröfver erfordras, skall, för frågans beredande, ett serskildt tillfälligt utskott, bestående af fem ledamöter, inom kamaren tillsättas; kamaren dock obetaget att, under det ett eller flere sålunda utsedda serskildta utskott äro i verksamhet, till något af dem hänskjuta med föremålet för dess tillsättning likartade frågor, som sedermera inom kamaren blifvit väckta. § 83. Å urtima riksdag skola flere utskott ej bildas, än som erfordras för beredning af det eller de ärenden, hvilka då förekomma. § 84. Ledamöterne i utskotten skola tillsättas genom elektorer, hvilka, vid början af hvarje riksdag, medelst val utses till ett antal af tjugufem i hvardera kamaren; tillkommande hvardera kamarens elektorer, ej allenast att vid utskottens första bildande invälja i dem det antal ledamöter, som på kamaren belöper, utan äfven att under riksdagen genom nya val fylla de ledigheter, som i utskotten kunna bland kamarens ledamöter inträffa. Hvardera karaarens elektorer välja inom sig ordförande. Kongl. Maj:ts Nåd. Utskotts-elektorerne skola, vid fullgörande af dem åliggande förrättningar, vara fulltalige. Fördenskull böra suppleanter, till det antal kamrarne ega att bestämma, utses för att, när förfall för elektorer inträffar, i deras befattning inträda. § 86. Statsråds-ledamot må icke deltaga i val af utskotts-elektorer, och kan ej eller R. O. § 41. dertill eller till ledamot i utskott väljas. - Justitise—råd må icke väljas till ledamot i utskott. Den, af hvilken Riksförsamlingen kan omedelbart fordra redo och ansvar, må ej deltaga i val till utskotts-elektorer eller till elektor utses, men är doek valbar tili ledamot i utskott, der redovisning för hans egna embetsåtgärder icke kan förekomma. § 87. Ledamöterne i utskotten utse genom val inom sig ordförande och vice ordR.