Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktion en till Direktionen eller order ställd förbindelse, betalbar efter sex månaders uppsägning samt åtföljd af hypothek, bestående af myntadt eller kontrolleradt guld eller silfver, eller publika papper, beräknade till det värde, hvartill de i Rikets Ständers Bank belånas, eller inteckningar inom 185Ö års taxeringsvärde i fastighet å landet, eller inom två tredjedelar af brandförsäkringsvärdet å fastighet i stad. c) Säkerheten pröfvas och godkännes af delegarne, jemte ett af Fullmäktige utsedt Ombud; skolande förbindelserne med åtföljande hypothek antingen i Länets Landt-Ränteri eller å säkert ställe i stad, der Direktionen har sitt säte, förvaras i kassakista, hvartill Direktionen och ett af Fullmäktige ulsedt Ombud hafva hvar sin nyckel. d) Filial—Bank oktrojeras pjt högst tio år. e) Från Rikets Ständers Bank undfår Filial-Bank försträckning, till belopp motsvarande den del af teckningssumman, hvarför säkerhet blifvit af delegarne ställd; dock ej någon Filial-Bank till högre summa» än Fern Hundra Tusen Riksdaler Banko. Banko-Utslwltets Memorial, M 77. 11 f) Å försträckningens hela belopp afgifver Filial-Bankens Direktion en till Riks-Banken ställd förbindelse, uti hvilken, till Riks-Bankens säkerhet för samma försträckning, Direktionen pantförskrifver tili enahanda belopp de förbindelser med hypolhek, Filial-Bankens delegare lill Direktionen aflemnat, samt jemväl underkastar sig alla de vilkor och förbehåll, som blifvit fästade vid rättigheten för FilialBank att försträckning hos Riks-Banken begagna. g) Af denna försträckning skola fyra femtedelar utgå i form af lån och återstående en femtedel såsom kreditiv. h) Den de! af förslräckningen, som meddelas i form af län, utgifver Riks-Banken i mån af reqvisition, och skall ovilkorligen inom ett år efter det Filial-Bank trädt i verksamhet vara lill hela beloppet från Riks-Banken uttagen. i)
Ånyo föredrogs Expeditions Utskottets, näst; lidne dag på Bordet) lagde Utlåtande, i frågad Prat, Uidr. d. aa, Dectntl itij. förändrade åtgärder vid tiycknirgen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll; Och emedan BorgareStåndet ansåg det tillhöra Riksens Ständer att vid hvarje Riksdag förordna om ifrågavarande tryckning, samt Expeditions-Uiskottets Memorial bland annat, innefattande sådane förslag, sorn angingo ändringar i Grundlagen, fann Ståndet sig icke kunna med nämnde memorial vidtaga någon annan åtgärd, än att lägga detsamma till Handlingarne, Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. B. Vid föredragning af Expeditions-Utskot; tets Memorial, med svar på återremissen af Ut, skottetsförslag till underdånig skrifvelse N:o 41st, angående förbättringar i Rikets Politi-författninga^ fann Bonde-Ståndet för godt instämma i den inom Högvördige Preste-Ståndet yttrade anmärkning at( den period, som innehåller orden: Att Konungens magt är i Lagstiftning inskränkt: Bihang till B, St, Brot. gide Sami* *1 qgt Trot, Utdr d, ax lettmb isis bör erhålla följande lydelse: ”att då Lagstiftande, Magten tillkomme Konung och Stander gemensamt en obestämd och godtycklig rätt utfärdande af författningar och vites.förbud ej eller utan Konungens och Riksens Ständers beslut bör ega rum.” R e g i s t e f i ö fver Nionde Samlingen af Bihang tilt Riks-Ständens Protocoll. Accisen, angående den af Städerne utgående Salu-; Bev. Utskottets betänkande bif, af Ädela s. 661* af Pfesteståndet. s. 665. återrem. af Borgareståndet. s. 667. bif. af Bondeståndet, s. 673.
Ehrensvärd anförda vågar jag anhålla om propos. derå, att R. o. Ad. måtte godkänna den upplästa §:n, med iakttagande af sitt nyss fattade beslut ang:de byggnader på mötesplatser m. m. Jag tager mig dessutom friheten fästa det Högloft. Ståndets uppmärksamhet derpå att redan vid början af föredragningen af detta Betänk, fattades, på Gr. Mörners framställning, ett beslut, som berättigar Utsk:t att i afseende å redaktionen af bifallna §§ vidtaga sådana förändringar. som,3 med hänsyn till Ståndets beslut vid andra §§, kunna befinnas nödiga. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. C e. m. Hr von Ehrenheim: Med anledning af de yrkanden å återremiss, som här blifvit framställda, får äfven jag, i likhet med den siste värde talaren, förklara, att jag för min del motsätter mig dessa yrkanden. Efter min tanke vore det nemi. att alldeles förvrida grunden för uppskattning af fast egendom, om man skulle förändra proportionen mellan de olika bevillningsproc:n. Jag får äfven motsätta mig Gr. af Ugglas’anförande, särskildt af det skäl, att just genom det af den värde Gr:n sjelf upplästa yttrande af Utsk:t i sista punkten af Betänk:t, synes Utskit Den 6 Juni f. m. 65 Utsk:t hafva så tillräckligt förbehållit sig att, för den händelse sådant skulle blifva nödigt, få vidtaga jemkningar i afseende å dessa siffror, att en återremiss i denna syftning tyckes vara fullkomligt öfverflödig. På dessa skäl anhåller jag vördsamt om bifall till den nu föredragna §:n, med iakttagande af R. o. Ad:s nyss fattade beslut i afseende å byggnader på mötesplatser, bönehus och enskilta personer tillhöriga kyrkor, hvilket beslut jag önskar måtte varda å sitt behöriga ställe infördt. Gr. af Ugglas: Få kunna lifligare än jag önska, att icke någon förändring uti allmänna bevillningen vid denna riksdag komme att ega rum.
Då det således, efter mitt omdöme, synes böra vara ostridigt, att Åklagaren måste yrka att skriften är brottslig efter något uppgifvet moment i Tryckfrihetsförordningen och uttrycket det lagens rum, efter ordalydelsen, utesluter åberopandet af flera än elt lagrum, har jag, för min del, ansett det vara uppenbart, att med benämningen lagen förstås Tryckfrihetsförordningen, hvilken är en Grundlag och således måtte kunna komma under benämningen »Lag», såsom den ock i 1 § kallas. För att komma till det resultat, att uti den till Nämnden framstälda fråga må kunna ingå ej blott det moment i Tryckfrihetsförordningen, enligt hvilket skriften påstås vara brottslig, utan äfven det allmänna lagens rum, som innefattar yrkad straffbestämmelse, måste, enligt min öfvertygelse, Grundlagen ändras och i stället för det lagens rum sättas det eller de lagens rum. Af de uti §:n förekommande momenter, som innefatta missbruk af tryckfriheten, innehåller det 12 mom. straffbestämmelse af böter från 33 Rdr 16 sk. till och med 100 Rdr, och det 13:de böter från 50 Rdr till 100. Dadé det varit lagstiftarens mening, att Jury skulle bedöma icke blott huruvida skriften vore brottslig, utan ock dess mer eller mindre biottsliga beskaffenhet eller brottslighetsgraden, hvarefter ansvaret borde lämpas, så skulle väl ett annat sätt för frågans uppställning till Nämnden hafva blifvit föreskri fvet än det nu gällande; ty det måtte ej kunna bestridas, att i nu nämnde fall åklagaren icke kan eller får åberopa något annat lagens rum, än det moment i 3 § Tryckfrihetsförordningen, efter hvilken skriften anses brottslig Det torde således vara klart, att sedan en skrift blifvit förklarad brottslig enligt 12 eller 13 momentet i 3 §, det tillkommer domstolen att pröfva och afgöra den större eller mindre brottslighet, som förefinnes, och derefter lämpa bötesbeloppet.
BorgareStåndet har Utskottets i detta ärende, tinder den z6te sistlidna Januari afgifna, Betänkande blifvit återremittera dt, med anmärkningar deröfver, att, då Utskottet rnedgifvit billigheten af dan sökta b •fri.vren, samt stridigheten emellan den skjutsrii^gsskyldighet, som nu blifvit Commini trar ie ilagd, och Högvördige PrestStåndets under den 2S Juni 1809 gjorde Concessioner, likväl icke någon utväg blifvit uppgifven, hvarigenom detta onus, som förmenes vara uppkommet genom en misskrifning uti Riksdagsbeslutet, kunde i lagaordning häfvas, och saken således försättas i sitt fordna och rätta skick. Utskottet har uti sitt förra Betänkande angifvit de skäl och giunder, hvarföre det då icke ansåg sig tillständigt ingå i någon Besv, och Kkoti. Utsh. Betänkande». 651 öfverläggning, om, och genom hvilken auctoritet rättelse härutinnan börtie sökas, utan b nistai!C detta till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning och afgörande. Men, då rm af Respective RiksStänden blifvit å nyo yrkailt, att något sätt till denna rättelses vinnande måtts bestämdt uppgifvas; så linner Utskottet intet hind r möta för dess vörd* samina tillstyrkan, a . Riksens Höglofl. Ständer, genom samfällt öfverenskommelse och derpå grundad underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anmäla sakens förhållande, jemte en lika underdånig anhållan, att denna Comministrarne uti kungörelsen af den 6 April 1810 ålagde skjutsningsskyldighet måtte, såsom troligen tillkommen af något misstag vid Ständernas då aflåtne underdåniga Skrifvelse, och det under den 2dra derpå följande. Maj utfärdade Riksdags-Beslut, i laga ordning upphäfvas, och Comministrarne således komma i åtnjutande af den yrkade, samt i Privilegier och billighet grundade, befrielsen.
Q Jan Andersson från Kopparbergs län, Anders Medin från Kronobergs län, Eric Carlsson från Stockholms län, Jacob Lindby från Gottlands län, Nils Svensson från Christianstads län. Jöns Pehrsson från Blekinge län, Anders Nilsson från Hallands län, Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, Magnus Mänsson från Östergöthlands län och Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län. Suppleanter: Johan Bergström från Kopparbergs län, Johan Johansson från Östergöthlands län, Lars Gezelius från Kopparbergs län, Olof Larsson från Gefleborgs län, Anders Bäckström från Norrbottens län, Eric Larsson från Wester-Norrlands län, Johan Westermark från Westerbottens län, Anders Magnus Andersson från Calmar län och Anders Larsson från Nerikes län. 1 Expeditions-Utskottet. Ledamöter: Liss Lars Olsson från Kopparbergs län, Häkan Petersson från Blekinge län och Anders Olsson från Jemtlands län. Suppleanter: Mäns Persson från Malmöhus län, Gustaf Johansson från Kronobergs län och Johannes Andreasson från Elfsborgs län. S. D. Sedan Ståndet, i afseende på de utsedde Suppleanternes inom Utskotten tjenstgöring beslutat att, då Suppleanter i Utskott inträda, de böra taga plats efter Utskottets ordinarie Ledamöter i den ordning de blifvit till Suppleanter utsedde, utan afseende å det rum de Ledamöter, i hvilkas ställe Suppleanterne inträdt, Bih. till R. St. Prot 1856 $■ 1857. 9 Sami 2 io Prot.-Utdrag den 31 Oktober 1856. förut innehaft, och att, då Ledamot i Utskott är hindrad att der tjenstgöra och han sådant hos Talmannen eller Sekreteraren anmält, den närmast i ordningen varande Suppleanten må ega att utan annat förordnande än bevis derom af Talmannen eller Sekreteraren uti Utskottet ingå; så skulle underrättelse härom Utskotten meddelas. Den 31 Oktober. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. 1). Öppnades Herrar Elektorers lista vid val af Ledamöter och En Suppleant i Expeditions-Utskottet; och befunnos nedannämnde Herrar dertill hafva blifvit utsedde, nemligen:
Stat uppförda, icke ser sig i stånd att detta tillfälle till högre Utbildning begagna, samt ändtligen , att p| de anbud af min Embetsåtgärd till Respensionairers anskaffande jag gjort åt flera Iliand de unga Konstnärer, sorn allaredan öfverhunnit den skicklighctsgrad, hvilken till utrikes resor erfordras, har ännu al-, drig följt annat än vägran. Örn således Konsternas storsta ändamål skall kunna be-, främjas, far Academien af det nya anslaget hålla det mesta disponibelt åt Respensionairerna, hvilka likväl då icke kunna blifva 4 på en gång, såsom det, i följd af Academiens Stat, varit tillämnadt. När följakteligen den föreslagna tillökningen är otillräcklig till detta blotta men stora ändamål, hvad skall då blifva af sj Ifva Läroanstalt ten? Hvad skall blifva af ett Läroverk, som ädelmodige främmande Konstnärer, för 8Q år sedan, stiftat och sjelfve en lång tid underhållit'? hvad skall blifva, säger jag, af en Inrättning, som danat redan så manget infödda Svenska män till elen högre skicklighetsgraden, och som sett ur sitt sköte framträda en man, värdig Konsternas tidJtvarf, en nian, som till alla bildade nation per kringfört det Svenska Snillets ära ? J)t?i2 2 Juli. e. ra. Då Höglofl. StatsUtskottets R tänkande icke innefattar annat än en totalsumma, b riri" ad till ungefärligen -j af hvad sorn uppgifvits vara af noden , är det för mig omöjligt att inse, det frågan om nya anslag ät de. Konstgrenar, som vid sednast skedda regleringar blifvit glömde, ådragit sigUtskottets granskande åseende. Skulla det väl kunna hända, att man misskände nyttan af någon Konst, och i synnerhet af den, genom hvilken känslan för alla de öfriga sprides, snart sagdt, till hela nationen — en Konst, genom hvilken ett Lands utseende och dess inbyggares sinnesodling öfverallt allmängöres — en Konst, den icke en gång slöjderne kunna umbära?
Brefvet den 18 Julii 1821, Kongl. Kammaroch Bergs-Collegiernas Kungörelse af den 3i Mars 1824 samt Kongl. Karamar-Collegii Circulaire-Bref den 2 April i83o; och att Collegiernes berörde Kungörelse innehåller, bland annat, att en andel af recognitions-skogarne, som Bruksegarne, i följd af hållna undersökningar, förklarats berättigade att för sina smiden behålla, böra, så fort ske kan, till hemman indelas och skattläggas efter den i orten gällande method samt af Bruksegarne till skatte köpas. Beträffande nu Herr Petrés motion och dervid gjorda tillägg; så få de förenade Utskotten vördsamt yttra, att de, af hvad Herr Petre anfört, så mycket mindre hemtat anledning tillstyrka någon förändring uti de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, efter en långvarig pröfning, redan stadgade vilkor för skattläggning och skatteköp af till Bruken anslägne recognitionsskogar, som Utskotten betvifla, att någon recognitionsskog finnes, hvilken är så ringa, att den hvarken för sig sjelf eller i förening med Bruket kan såsom hemman bestå; hvarföre Utskotten vördsamt hemställa, att ofvanberörde memorial och dervid gjorda tillägg må förfalla. Hvilket dock till Rikets Högloft, Ständers egen pröfning vördsamt ÖfYertemnas. En Ledamots reservation bifogas. Stockholm den 3 Julii 1834.. Reservation af Herr Petre': ”Någon egentlig reservation mot de förenade Utskott tens Beslut anser jag utan ändamål, då den vid omröstning dertill uppkomne respectabla majoritet tillräckligt öfvertygat mig, att någon ändring i det af Utskotten tillstyrkta afslag på min ifrågavarande, efter hvad jag ännu vågar tro, rättmätiga motion, icke är att inom Riks-Stånden* hoppas.
Härwid -sä dock Riksens Ständer till Kongl. Majit yttra den underdäniga önskan, att om nägre af de till Pension uppförde, skulle wara kända att äga sä stor förmbgenhet, att de icke skäligen böra af Staten kunna emottaga understöd, detsamma mätte till Stats-Werkets lättnåd indragas, synnerligast dä när sädane kom. ma i fräga som icke för Fäders eller Mäns förtjenster mot Konung och Fädernesland kommit af Pensionen i ätnjutande. Härwid fä Riksens Ständer i underdånighet tillägga en sä lydande: 6:te punkt. De personer, som ännu äro i Tjenst och derföre ätnjuta Lön, men i anstende till förut innehafde Tjenster eller serskilte uppdrag, tillika uppä Allmänna IndragningsStaten ätnjuta Pensioner eller bibehällit hela eller Den 16 October. 263 eller wifia delar af deras förra Löner, men nu i stöd af föregäende punkter, pröfwas böra desamma frängä, kunna pä derom-gjord underdänig ansökning, framdeles, enär de genom af. skeds erhällande lemnat deras nu innehafwande Tjenster, äterfä den Lön eller Pension som för dem, enligt i:sta Punkten nu blifwer indragen, sä framt icke enskildt större förmögenhet häruti bör werka undantag. Dock komma icke att här. under begripas sädane Arfwoden, Gratificatio. ner eller Tractamenten, som, för en serskildt pä korrt och obestämd tid dem uppdragen, men sedermera upphörd förrättning lvarit dem tillagde. För öfrigt och dä Riksens Ständer inhämtat att Stats. Contowet till indragning i fräga stäldt de Löner ätskillige wid Kongl.
Den, som bifaller art antalet Borgare bland Tareringsmännen bestämmes i Första Clatzens Stader till Tolf i Andra och Tredje Cl-cherneS till Nio, voterar Ja! —; Den dtt ej will Ne,! —: Winner Nej! bör, enligt Prvtocolls, Utdrag frän Ridderstaper och Adeln, ett lika antal Ledamöter fastställas bland Skanssyldige af alla Srand, sa wrda tillgäng dertill finnes. Sedan Voterings-Sedlarne bliswit öppnade, besunnos 6z Ja! och 56 Nej! —: Och sem Ja! således wunnit, sä kommer antalet Borgare bland Taxeringsmannen i Första Clafiens Städer, att bestämmas till is, i Andra och Tredje Clafierne till 9. 9.-e propositionen. Den som bifaller, att antalet af Borgare bland TaxeringSmännen i 4:de och ;:te Clafiernes Skader bör biiswa Ser, såsom Bewillnings-lltsiottet det förestaglt, voteras ^)a! —; Den det ef will rrrej! ; Winner Nej! —, bör enligt Protocolls - Utdrag frän Wällofiige Borgare-Ständet, ett ftr ökadt - Den 14 Augusti. 2641 ökadt antal af inalles 9 Borgare, äfwen i besia Städer tillätas. Dä Voterings-Sedlarne öppnades, besunnoS 7Z Ja! och 46 Nej! — Och som Ja! således wunnit, sa kommer antalet af Borgare - Ständer bland Tareringsmän i 4-de och 5:te Claserues Skader att dlifwa Ser, säsom Bewillnings - Ucjkottet det förestagit. io:de Propositionen. Den, som bifaller att Studerande wid Rikets Allmänna Lärowerk stola fullt njuta den befrielse frän Krono, utstyldcr, hwarti» de i kraft af sine gällande Privilegier arv berättigade, voterar Ja! —; Den det ej will !7fej! Winner Nei-' stall denna befrielse, enligt Protoedlls.
I motsats mot de 2:ne talare, som sist yttrat sig, begär jag bifall till StatsUtsk:s ifrågavar. betänk, på det hufvudsakliga skäl, att den person, som här är i fråga, vändt sig till advocatfiscalen i KrigsColhm, och att det är genom oriktigheten af dennes offentliga vittnesbörd, sorn personen blifvit lidande. Detta är det enda, men tillräckliga skälet för rättvisan af Utsk:s förslag. Jag vill icke ingå i pröfning, huruvida sökanden kpnnat hafva någon rätt till eftergift, i händelse hon icke på delin sätt vändt sig till advocatfiscalen; men då hon nn gjort det, anser jag henne oneklig! hafya en sarjan rätt, ty L D c n 4 Juli. 133 ingenting kari vara mera förvillande för den enskilde, iiti sådana af embetsman lemnade betyg, sorn sedermera finnas stridande mot förhållandet. Denna omständighet förmodar jag äfven hafvä ledt Utsk., och jag skulle tro, att hvar och en, som är uti enahanda kategori, med säkerhet kan påräkna samma resultat; hvadan jag anser det vara R. o. Ad, värdigt att bifalla detta betänkande. Frill. Boye, Ludv.: Till vederläggning af de tvenne första talarnes mening, hvilka båda erkänt de bevekande skäl, Utsk. upptagit, och begge Önskat, att Friherrinnan Eneskjöld kunde njuta någon ersättning för sin förlust, men skilja sig i det resultat, hvartill de kommit, då den ena begärt afslag och den andra återremiss, har Frih. Ehrenborgh redan anfört ett ganska kraftigt skäl; men det finnes ännu ett att tillägga. Friherrinnan Eneskjöld hade cassörens i KrigsCol]:m qvittenser på fullgjord räntebetalning; dessa qvittenser gällde sedermera icke, emedan en formalitet var förbisedd, hvilken hon icke kunde känna, emedan K. M. först efteråt utfärdat allmän författning om den eontroll, sorn här var underlåten och hvars värde hon icke kände.
Uti Riksbufvudboken finnes öfver stats-regleringen i sin helhet icke någon räkning, likartad med den Revisorerne här ofvan (sid. 4—5) meddelat; men deremot äro för delar af stats-regleringen, t. ex. inkomster, utgifter, reservationer o. s. v. upprättade särskilda conti, hvilkas resultater först träffas uti kapitalräkningen, hvarest stats-regleringen, som är ett helt för sig, sammanblandas med grundfondens och extra stats-regleringens räkningar under benämningen: Statsmedel j samt de fel, som vid bokföringen kunna vara begångna dessa fonder emellan, naturligtvis upphöra att synas. Af ofvan anmärkta 4 poster har statsreglerings-fonden således fått sig tillgodoräknadt för mycket, dels meranämnde R:dr 6,956: 5. 7. samt dels jemväl omtalda „ — 10. — tillsammans R:dr 6,956: 15. 4. eller netto för mjmket „ 6,928: 40. 3. på sätt förut åberopade Tabell utvisar. Sedan Rikets Ständer, i skrifvelse den 12 Maj 1841, angående några med stats-regleringen gemenskap ägande allmänna frågor, förklarat, att de besparingar, hvilka intill påföljde Riksdag kunde å någon eller några] Hufvudtitlar uppkomma, fingo utaf Kongl. Maj:t fortfarande användas till sådana, af Rikets Ständer ej förut pröfvade, utgifter, hvilka kunde finnas, för Rikets styrelse, af oundvikligt behof — 22 - påkallade för samma ändamål, som med hvarje Hufvudtitels ansia» afsåges, samt att vid denna disposition borde iakttagas, det de besparingar, sorn ett år reserverades, lmnde ett följande år användas; så ock efter det Kongl. Stats-Kontoret häröfver blifvit bordt, har Kongl. Maj:t, den 2 Februari 1842, gifvit bemälte Embetsverk tillkänna, att den tillgång, som för år 1841 och framgent, intill den derefter kommande Riksdagen, kunde förefinnas å någon Hufvudtitels besparingar utöfver derå för året anvisade utgifter, borde tili ett följande år reserveras.
St:rs undeid. Skrifvelse d. 21 December 1823, en dylik ersättning af Svenska StatsVerket i Nåder medgifva; men Betänkande n. 3ir då, utom andra bevekande omständigheter, härvid förekommit, att Handlanden Egge icke fått sin förlust af Kaparen godtgjord samt något serskildt stadgande icke blifvit af R. St:r meddeladt för en sådan händelse, hvarigenom en förlust för Reclamenten, utom dess eget förvållande, uppkommit, så mycket hårdare, som handelsföretaget varit af så loflig beskaffenhet, att uppbringningen blifvit ogillad af Domstolarne i sjelfva den uppbringandes Fädernesland, vill K. M:t, som, efter ytterligare utredning af målet, inhemtat, att reclamenten icke försummat någon åtgärd till ersättningens utbekommande af Kaparen, och att förlusten i öfrigt är ersättningsgild till ett belopp af 6800 R:dr, i Nåder hafva öfverlemnat detta mål till Rikets nu församlade St:rs pröfning. i5:o Galeasen Delphin, i November månad i8n anhållen af Svenska Douanierer utan för Liebau, men beslaget ogilladt af PrisConseillen i Paris. — Ersättning för Fartyg och Last reclamerad af Handelshuset i Wisby G. M. & J. N. Donner. Den Kgl. Remissen, i afseende på detta reclamationsmål, lyder sålunda: ”K. M:t, som bland andra frågor om godtgörande af Svenska Medborgares förluster genom uppbringningar, till pröfning förehaft ett af Handelshuset i Wisby G. M. & J. N. Donner gjordt anspråk på ersättning, i och för Galeasen Delphins i October månad år 1811 timade uppbringning, har då ersättningsskyldigheten blifvit Kaparen i behörig ordning ålagd, 3i2 S t a t s - U t s k o 11 e t s ansett sig ej kunna, emot innehållet af i5 punkten i R. Stms underd.
Men sorn för de första une åren eller till och med år 1817, någon brist likväl ej kan blifva, då de summor, tillsammans 33,490 "Rtdr 42 sk., som derunder förfalla, vida understiga anslagsbeloppet, som för dessa frenne år sammanräknadt utgör f>o,ooo B:dr, samt ej mindre härå, än genom rentans årliga förmindskning i mån af capital afbetalningarrta, såsom ock af Expectancelöners indragning, uppkomna besparingar, hvilka kunna påräknas, för deri sedermera år .1818 inträffande större utgift; så har, vid detta förhållande och då Statens tillstånd nu fordrar al! den inskränkning i anslagen, som kan göras .utan olägenhet, Utskottet ansett sig icke böra tillstyrka något vidare anslag härtill , utan i stället, att besparingen å det förra, de trenne första åren, jemte indragande Expectance-löner, reserveras och afsättas för behofvet och bristen år i8t8, samt att, så vidt Det» S<J Maj. Vidt detina tillgång icke förslår, Och Riksdag ej irudiankonimer, fyllnaden må tagas utaf Indragiringsslatens besparingar. 3:0 Statsanslaget till Spinnhusens i Landsorterna underhåll, 4Ö83 R:dr 2*1 sk. 6 r:st, har* enligt Kongl, Stats Contoirets berättelse, i anse* ende till stegrade varupris och Arrestanternas förökade antal under de serlnast förflutna åren, befunnits i så måtto otillräckligt, att Kongl, Majit, på Cotnmerce-Collegii derom gjorda underdåniga hemställan, varit föranlåten, att för 1813 af Hufvudtitelns besparingar bevilja ea tillökning af 5000 R:dr utöfver berörde anslag jemte 1699 R;dr till betalande af brist för i8i2j> såsom ock för 1814 likaledes låta utgå 5000 Rrdr utaf nämnde besparingar; “hvadan tillökning i detta anslag vöre nödig, om