Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bergsmän och Bruksägare hafva likväl under de år, då säden gälde mer, och jernet mindre, uppodlat sin jord, så att nu, då dessa varors pris stå i omvändt förhållande, taga Bergslagen och Bruken förhållsvis mindre spannemål än tillförene från de egenteligen åkerbrukande orterna. Jerntillyerkningen kan ej heller så som hon för närvarande bedrifves, betydligen utvidgas; ty om hon än vore obegränsad af privilegier: så är hon dock begränsad genom den aftagande tillgången på skog och kol. Endast i de Bergslag och vid de Bruk, som kunna bildas omkring de rika malmbergen i ^Norrbotten, lärer en större fortfarande sädesafsättning kunna påräknas; hvadan dessa anläggningar äro för det öfriga riket vigtiga äfven i detta fall, så vida de i andra hänseenden kunna drifvas. Men troligtvis förflyta ännu många år, innan dessa orters talrikare befolkande kan göra någon betydlig verkan på afsättningen i de sädesgifyande landskapen. På Städernas förbrukning af säd och andra landtmannavaror måste följagteligen den väsendteligaste och närmaste beräkningen göras. Likasom det första afgörande 266 Den 3o December f. m. steget till ett folks välstånd och odling är åkerbruk: så är bildandet af betydliga städer, det andra. Hos oss ville man, under frihetstiden omvända den naturliga ordningen, och uppdrifva städerna, innan man hade ett tillräckligt åkerbruk. Det kunde ej annat än misslyckas, emedan lifsmedlen först måste finnas tillräckligen och till billigt pris, innan någon vidsträcktare varuförädling kunde blifva lönande i ett så beläget land, som vårt. Nu är man ändteligen kommen derhän, att Sverige i stället för att köpa säd, behöfver afsätta den. De bemödanden, som tillförene användes i otid, för att uppdrifva städerna, äro nu på sitt ställe; och man har således orätt, att, i närvarande ögonblick, anse förkastligt, hvad som förr kunde så vara.
Fartyg här i Riket byggda, som för utländsk räkning köpas och utföras, njuta helfrihet för de Varor, som med dem första gången utskeppas. §. 20. Skeppare, inhemsk eller främmande, som, för trängande orsaker eller till inhemtande. af ordres för sin vidare resa, inlöper,i Svensk Hamn, der Sjö-Tullskammare finnes, må der, under iakttagande af hvad Seglations-Ordningen föreskrifver, samt efter att hafva skriftligen uppgifvit beskaffenheten och myckenheten af de till andra Ineller Utrikes Orter destinerade Varor, lossa större eller mindre del af medbragte Varor, samt jemväl intaga förfriskningar eller fyllnad i last af Varor, utan att erlägga tull eller annan afgift för mera, än 96 Bil. t. Exp.-Utsk.-sförsl, tund. skrif. N.o 386. som lossas eller lastas; men Skepps-umgälder för Fartyget skola i slika fall betalas till fullo, så snart större eller mindre del af lasten efter lossning qvarstannat, eller annat än provisions-förnödenheter intagits. Fartyg, inhemska eller främmande, som i Svensk Hamn intagit en del af sin laddning, må i annor Svensk Hamn, der Sjötullskammare är, intaga fyllnad i sin laddning. På hvart och ett ställe erlägges tull för hvad lastadt blifvit; men Skepps-umgälderne betalas till fullo endast på första inlastningsstället, derom bevis på Passet meddelas. §• 21.
Emedan denne gjort sig bekant genom att skrifva, så tilltror man honom en mycket stor skicklighet framför mig. Nödvändigheten har därför tvungit mig att på liknande sätt såväl aflägga prof på mina krafter och insikter, som ock att därigenom föröka mina inkomster, hvartill jag icke skulle ha skridit, om det blott gällt fåfäng berömmelse eller ära. Jag var så olycklig, att i desamma journaler, till hvilka jag inskickat några uppsatser, tillika inrycktes främmande författares uppsatser, som befunnos anstötliga och sedan tillskrefvos mig, ehuru jag icke hade ringaste del i dem, lika litet som min vän Panning, hvilken uppehåller sig hos mig och som man likaledes tillskrifvit samma. Han kan dock blott beskyllas för en oaktsamhet och lättsinnighet, så till vida, att han icke i korrekturet utstrukit de anstötliga funna uttrycken, medan jag icke sett dem förr än de redan blifvit tryckta. För att i framtiden undvika slika tillfällen att bli anstötlig, har jag beslutat, att under mitt öfverinseende utgifva en månadsskrift hos de härvarande boktryckarna Burmester. Men äfven nu finner jag, mot förmodan, hinder i det företagande, hvarpå min lycka beror. De första arken af denna skrift äro, i enlighet med den kungliga förordningen, öfverskickade till nuvarande direktorn för gymnasiet, D. Meicke, för att censureras. Denne tror sig däri finna åtskilliga anstötliga uttryck och vill icke utan föregående ändring låta befordra dem till trycket. Jag tillåter mig därför underdånigast att underställa dessa omstridda ark Eders Excellens’ upplysta omdöme. Eders Excellens behagade därefter afgöra, om mina grundsatser och insikter äro af den art, att de kunna vara publico nyttiga eller skadliga. För att rädda min ära och utsläcka de förklenliga begrepp, som kanske mången fått angående min karakter och mina tänkesätt genom händelsen med den hamburgska månadsskriften, har jag gripit detta tillfälle att aflägga en offentlig bekännelse om mina tankar angående skriftställarens plikter. Jag kommer i den största förlägenhet och skada, om jag blir nödsakad att afstå från detta förehafvande, då såväl förläggaren som jag själf nedlagt betydliga omkostnader därpå.
— Jag rycker, att den, som .ej rustar för Jord eller annan rörelse, men af capitaler, actier och rnera sädant har 5002 N:d. Banco inkomst ärligen, bor minst anstasia en Soldat och sä i proportion för mer eller mindre inkomster. ^ . (Ärefwe Os lg Osillie, Jacob: ined hela kanstan af Fosterlandets kraf, med minnet fästade pa Swerigcs fordna tillstånd och tankan pä det närwarandc, kan wäl en 8liddcrsman med liknöjdhet kasta cn blick at cn kommande tids öden, se delta uräldriga Rike med ökade behof af förswar, men minstade tillgängar öppet för härjarcns roslystnad och hotadt alla ögonblick till sin sjelfständighet, ja till hela öeständet af att wara en Stat? Finnland sedan Seeler Swerigcs förmur, ej mera Swenstt, och delta tappra - 406 Den iZ April. pra folk, som i ärhundranden agnat sin trohet ät Moderlandets förswar, nu pligtigt att helga samma trohet samma förswar ät en främmande Magt. Större förluster hafwa synts sparve ät märt tidebwarf; men allt ar ej förloradt, och Swerige styckadt, ar likwal annu Swerige. Med samma nit för Fosterjorden, som under Ltursr och 'Msrsis tid lifwade Swensta bröst, med samma förakt för farorna, med samma hat för utländsk öfwermagt och samma fasta föresats att haldre allt uppoffra, an sin sjelfständighet, stall Swerige an för kommande tider njuta den, och, om eufoni fordom fruktauswartt och hotande för angränsande lander, ätminstone se sina egna gränsor fredade, och weta, att om fienden dem med wapen' beträder, han i hwarje Swensk man stall meta en förswarare af Sweriges frihet.
Utländning, tom här i Riket vunnit burskap ii Handel, ege ej tätt, att inom en tid af sex år, det, samina uppsäga. (Enligt Adelns och PresteStåndets yttrade mening, skulle detta stadgande rara oliinipcligt och $. således utgå), 102 Lagutskottets Betänkandets, §• 5. F5r Källarmästare ock vinskånkar, kommer1 ått gälla, hvad i allmänhet för vinnande af Burskap på Handel år stadgadt. §• 6- För de af Judiska nationen, som hädanefter vilja ingå i Handel, gålle cj mindre cle i denna Författning föreskrifna allmänna vilkor, ån hvad, angående deras Handelsrättighets inskränkning till vissa Städer, samt i öfrigt år eller kan varda särskildt forordnadt. §■ 7* Handtverkare må, i den ordning denna Stad-, ga i denna Årt:s 2 §. föreskrifver, ega frihet att ombyta Burskap, för att Handel drifva. Enahanda frihet vare äfven medgifven Skeppare,' som år Borgare, §• 8. Handlande, som uppsagt sitt Burskap, vare obetagen, att detsamma åter tillträda, då han hos Magistraten sig derom anmäler, och erlågger vanlige Burskapsafgifter., lagutskottets Betänkandeti. 10^ §• 9- Blifver Handlande dömd och straffad för brott, som medför vanfrägd, eller undergår han nesligt kroppsstraff, håfve han förverkat sitt Burskap och vare från Borgerskapet utesluten. §■ Johnita efter Handlande vare obetagen, att Handelsrörelsen’ fortsätta. Träder hon i gifte med någon, som för egen del ej är berättigad, - att samma Handel idka, vare bon förpligtad, att, sex månader efter det hon vigd år, Handeln öfvergifva. Efter Handlandes eller Enkas död, må Handelsrörelsen ett år för Sterbhusdelegares räkning drifvas, och skall äfven nämnde tid, med högst tvånne år, kunna ytterligare forlångas, om Magistraten, sedan Vederbörande blifvit hörde, finner särskilda skål dertill föranleda.’ §. 11.
Cromwell twekade icke att låta fullborda domen mot Carl I, oaktadt en förfärlig dröm som han hade natten före afrättningsdagen (d. 26 Jan. 1649). Han tyckte sig wara midt på en kyrkogård, en syn som bådar framtida lycka, och stod framför bödeln, tecken till blodiga händelser, som satte på hans hufwud en krona af menniskoben. År 1668 stridde Ludwig XIV, i drömmen, mot ett ofantligt stort lejon och nedgjorde det. Kort derefter eröfrade han Franche-Comté inom twenne månader. År 1713 hörde Joseph Tartini en utmärkt kompositör midt under en sommarnatt huru djefwulen spelte för honom, med en beundranswärd öfwerlägsenhet, en solo på violin uti en mycket originel styl och af en märkwärdig melodi. Knappast uppwaknad påminner Tartini sig hwarje not i denna utomordentliga musik, skyndar sig att uppskrifwa dem, och detta arbete är allmänt kändt under namn af: la Sonate du diable. Joseph II, tyska rikets kejsare, drömde, ännu som barn, att han swängde sig med fötterna uti stigböglor. Historien bewittnar hans paßionerade smak för resor, hwilket denna dröm tillkännagaf. Marie-Antoinette, drottning af Frankrike, såg i drömmen, under det hon satt fången, några timmar före sitt uppwaknande, olycksdagen den 21 Januari 1793, en röd sol, olyckligt tecken, som höjde sig öfwer en pelare, hwilken snart störtade omkull, hwilket bebådar en mäktig persons död. Jesuiten Maldonat, arbetande på kommentarier till de fyra ewangelisterne, såg under flera nätter en man som uppmanade honom att sluta detta arbete, ty det återstod honom få dagar att lefwa. På samma gång wisade denne man på en del af magen, der Maldonat kände häftiga plågor och i följd af hwilka han dog så snart han slutat sitt arbete. Jean-Jaques-Roßeau drömde ofta, då han ännu war helt ung, att han war klädd i uniform, hwilket bebådade hans ryktbarhet.
I sådant fall tror jag, att man, såsom Gr. v. Fersen be» gärt, kan dela frågorna, så att, i händelse R. o. Ad bifaller Utsktns sammanslående, särskild propos. göres i afseende på ledamöternas antal; men vilja de, söm yrkat detsamina som jag, afstå derifrån, skall jag icke uppehålla tiden, Gr. Horn; För att komma till ett hastigt och, sorn jag hoppas, lyckligt slut, är jag färdig alt afstå från hvad jag tillstyrkt i denna del; ty jag är icke säker på att haf» va funnit det rätta, och jag skall gerna afstå från allt, hvad jag i denna fråga yttrat, Öfvertygad, att ingenting stort är att vänta genom den nu föreslagna förändringen i den sam» mansättning, som för närvar» finnes. Frih. Boye: I consequens af den protest, jag vid nå» gra föregående tillfällen funnit mig befogad att afgifva, nödgas jag äfven nu protestera mot det handlingssätt, som då och nu ägt rum, nemi. att under form af anmärkningar emot Constit.Utskis förslag framställas alldeles nya förslag» Annat äro anmärkningar vid de förslag, ConstihUtsk. afgifvit, och helt annat äro nya och derifrån icke oskiljaktiga frågor. Jag tror icke, att det är grundlagsenlig! att begära och lemna propos. på något annat an anmärkntr mot det förslag, Utsk. afgifvit, och anser det ej vara grundlagsenligt att lemna propos. på alldeles nya förslag.
Doctor Bexell: ”På de skäl sista Riksdags Lag-Utskott, i dess betänkande JN:o 131, afstyrkte ''att qvalification vid dödsstraff för närvarande må afskaff as/’ reserverar jag mig emot det lill Rikets II öglotl. Ständer nu allemnade tillstyrkandet och förenar mig för öfrigt i Herr Lagergrens reservation.” Ankom till Exp. Utsk. den 3i Mars kl. t e. m. Betänkande, öfver väckt motion om ändring i 2 Cap. i3 ,§*. Kyrkolagen. Yälloflige Borgare-Ståndet har till Lag-Utskottet remitterat ett memorial af Herr M Bagge, sorn föreslår, att stadgandet i 2 Cap. 13 §. Be tankande, N-o 17. derom, att i Städerne Rådstufvu-Rätts-predikan skall hållas i hufvudkyrkan yid årets början, och att Gudstjenst hör ske i början af Hof-Rätternes sessioner, måtte upphäfvas, på den grund, dels att dessa domstolar, lika som Konungens Högsta Domstol, äro permanente, och någon dylik föreskrift i afseende på sistnämnde domstol ej finnes, dels ock att nämnde predikningar sällan bevistas af andra personer, än domstolarnes ledamöter. Det är ett vedertaget och, i vissa fall, genom lag föreskrifvet bruk att, förr än förrättningar af allmän och större vigt börjas, genom Gudstjensts hållande åkalla den Högstes bistånd; och då de i Kyrkolagen påbjudna rättegångspredikningar medföra en nyttig väckelse för ej mindre domare än parter, samt något giltigt skäl till deras upphörande för Rådstufvuoch Hof-Rätter, efter Utskottets tanka, ej kan liemtas från de af motionären anförde omständigheter, anser Utskottet sig ega all anledning tillstyrka, att Herr Bagges ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. Slockholm den 27 Mars 1840. STOCK H O L M, eckstf.inska boktryckeriet 1840. Lag-Utskottets Betänkande , N.O iS.
Af de öfriga berättelserna är den om Sankta Elisabeth väl otrolig, likasom den unga hjeltinnan ä r nhgot för mycket helgonlik för att lefva i v h a dagar, och i den sista, den om Prins Dvargfot, framkommer icke den rätta sagotanen. Såväl denna som den föregkende berättelsen passar icke fullt i stycke med innehAllet för öfrigt i den lilla Boken. Den oförskräckta och rättsinnade pensionsflickans (Sarah Crewe) öden måste väcka medkänsla hos unga sinnen, och att efter hennes hårda erfarenheter af lifvet allt till slut går s % bra, niistan bättre an sannolikt är, a r ju icke att klandra, då frabga är om en bok för ungdom. Boken i sin helhet kan med skal anbefallas. - Tv&amp; prinsessor af C7mZotte M. Yonge. Ofversatt af Mathilda Langlet. Miss Yonges namn ar så väl kändt i vhr öfversattningslitteratur, att man tryggt kan sätta hvarje salster af hennes penna .i de ungas händer. Men en så produktiv författare som miss Yonge kan ej alltid skhfva lika väl och fängslande. Vi instämma fullkomligt i det som säges i sanmalan, till &gt;Två prinsessor, nämligen att, där förekommer icke något, som ej öfverensstämmer med de mest upphöjda sedliga begreppo, men vi frukta, att boken lider af en betänklighet - den att vara lhngtrådig. Atminstone hafva vi af bokens första hälft, som afhandlar de unga prinsessornas resa till Frankrike fått detta intryck. Den sista hälften, som omtalar vistelsen i Frankrike och prinsessornas öden i detta land, ar mer omväxlande och rolig. I boken förekonima så många ättlingar af huset Stuart och dessutom så många lorder, jarlar ocli grefvar, att vi af fullaste hjiirta instämma med prinsessan. Eleanor, då hon utbrister:, Jag kan aldrig reda ut detta släktregister. D Boken kan rekommenderas &amp; t iingdom, som a r intresserad af historisk läsning. Briggen Molly eller iifveiityr vid Golföarna af I. F. Cooper. Illustrerad, Pris 2,75.
Som det, ehuruväl känd en sak ock för öfrigt må vara, kan blifva skadligt, om ett uttryck, som innefattar ett origtigt begrepp om denna sak småningom får inrota sig, så nödgas jag reservera mig emot en sådan förklaring, hvilken, om den af menigheterne på alfvar tillämpades, skulle beröfva Staten den nedersta, men derföre ej mindre vigtiga, länken i landets förvaltning, till följd hvaraf antingen en mängd nya på stat drygt aflönade tjenstemän skulle nödgas sättas i stället, eller ock läns-styrelserne genom denna länks borttagande försättas nära nog i omöjlighet alt fullgöra sitt kall. Jag tror derföre, att Utskottet, då frågan om rätta beskaffenheten af fjerdingsmanseller, som det på andra orter säges, Krono-rättare-sysslan nu åter var bragdt å bane, hade bordt, till undvikande af framtida strider af samma art, utreda, huru dermed rätteligen sig förhåller. Det hade då, så väl till följd af utkomna äldre författningar, som afen uråldrig praxis varit klart, att denna befattning, i anseende till dess åligganden, är af ren krono-tjenstemans-natur, så mycket mera som fjerdingsmannen ej har att emottaga den aldraringaste befattning af communen, utan i sjelfva verket endast eger alt fullgöra hvad länsmannen åt honom uppdrager,; Eger ett annat förhållande någonstädes rum, hvarpå dock ingen ledamot af Utskottet kunnat anföra bevis, så har detta troligen tillkommit deraf, att i någon landsort socknarne öfverenskommit derom, att fjerdingsmanne n, som nu en gång fanns, skulle äfven vara socknen behjelplig med ett eller annat municipalt bestyr.
Föredrogos å nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betälikanden, N:o 5, rörande väckt fråga om förändradt sätt att insamla Stamboks - och Collectmedel; N:o 8, i fråga om Åsele Lappmarks Församlingars skyldighet att deltaga uti Allmänna Beväringen; oell N:o 9, angående yrkad rättighet för Barnmorske-Lärlingar på Gottland, att undervisas och exampteras af någon Läkare .derstädes, S. D. Yid förnyad föredragning af Stats* 35 Fröt. TJtdr. d, n Jan. F*?. Utskottets på bordel: lagda Utlåtande, N:o ta, i anledning af erhållen Remiss i fråga om sättet för utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar, remitterade Ståndet nämnde Motion till Lag* saint Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, S, D. Vid förnyad föredragning af Revillnings - Utskottets Memorial, Nto 4, af en från Hedervärda Bonde-Ståndet renrtterad Motion, af Riksdagsmannen Anders Nilsson från Malmöhus Län, om jemkning; i räntorne för TullVäderqvarnar, beslöts, att samma Motion skulle remitteras till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten. Från Högloft. Ridderskapet ^och Adeln. S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmoda Stats-Utskottet, att till Rikets Ständer afgifva, inom den 24 nästkommande Januarii, det så kallade Inkomst-Betänkandet, samt inom den 10 nästkommande Februarii, det så kallade Utgifts-Betänkaudet; uti hvilket beslut de öfrige Respec - Proj. Vt dr. d. 15 Jan. 1829. 37 tive Riks-Stånden skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Vore persona quoestio - Den i April. nis en vanlig brottsling, en brottsling, som brtitit emot de för samliällslefnaden faststäldta villkor, eller något derpå grundadt bestämdt lagbud, samt, i följd deraf, blifvit dömd enligt tydlig och bokstaflig lag; så skulle jag icke tillåtit mig att för honom anropa R. St:s deltagande, hvarken i anseende till den ena eller andra förmånen; men han kan icke hänföras under en sådan cathegori, utan tillhör det slaget brottslingar, hvilka ena ögonblicket för sina tänkesätt och gerningar äro förfallne lill stupstocken, men åter i ett annat beträder presidentstolen eller taburetten. — En ännu icke utur minnet gången tid kan härom erinra oss. — Assessor Crusenstolpe mäste rättvisligen hänföras till antalet af politiska brottslingar; och Europa har ju visat oss, alt sådane till och med blifvit beklädde med purpur n. Utöfver allt detta, om man genomläser Just.-ombudsmannens embetsberättelse i ämnet, så finner man deraf, att sjelfve denne väcktare å embetets vägnar anmärkt, att Hr Assessor Crusenstolpe, i afseende på sin ädömda bestraffning, icke fått tillgodonjuta jura formalia; och man har ju deri ett skäl mera för deltagandet. Lägger man nu härtill det allmänna missnöje, som från Haparanda till Ystad låtit höra sig, i och för denne enskilde mans bekrigande; så vill jag förmoda man gör mig den rättvisan, att min väckta motion för anlitandet af den K. nåden var tillräckligt motionerad; och vore jag Regent, skulle jag i sanning icke betacka mina satelliter, om de af illa förstådt tjenstenit, eller af andra skäl, vid en sådan fråga som denna, arbetat på att betaga mig tillfället utöfva mitt skönaste prerogativ. Sedan jag sålunda sökt rättfärdiga den endast af min rättskänsla framkallade första motionen för Hr Assessor Crusenstolpe, vill jag öfvergå till den andra,-derifrån härflutna.
Hrr Elektorers lista vid i går anstäldt val af en Ledamot uti LagUtskd. efter N:o 1,386 B., Hr Adlercreutz, Axel; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 213, Frih. Armfelt, Magnus. Öpnades Hrr Elektorers lista vid i går förrättadt val af en Suppleant uti Allm. Besv.- o. Ekon.Utskd efter N:o 1,351, Hr Muhl, fullm. Hr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal; och befanns dertill hafva blifvit utsedd Nio 848, Hr Wattrang, Nils Adolf. II. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkannagaf, att vid den tacksägelse och bön, som i dag kl. */2 2 e. m. kommer att i K. SlottsKapellet förrättas med ani. af H. K. H. Hertigens af Gottland födelse, platser för R. o. Ad:ns Hrr Ledamöter blifvit beredde. Företogs val af Bänkman efter följande Hrr, nemi. inom Förslå Bankmans Afdelningen: N:o 55. Gr. Cronhjelm till Flostad, Lars Fredrik. Andra Bänkmans Af delning en: » 100. Gr. Stackelberg, fullm. Gr. Taube, Fredrik Wilhelm. Den 10 No vem be r f. m. 143 Tredje UånkmansAfdelningen: N:o 17. Frih. Fleming af Liebelitz, Axel. Sjette Hånk mani Afdelningen: » 245. Frih. Lagelfelt, Israel Carl Adam. Tionde UånkmansAfdelningen: » 258. Hr Svenske, fullm. Frih. Cederström, Rudolf. Elfte Bänkmans Afdelningen: » 494. Hr Croneborg, fullm. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm. Trettonde Bänkmans Afdelningen: » 1,960. A. Hr Montgomerie, Robert Nils Germund. Sextonde UånkmansAfdelningen: » 1,337.
Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, hade inlcmnat ett sålydande anförande: Det gifves optimister, som anse Bankens bestånd fullkomligen betrvggadt så länge man icke öfverskridaden nu fastställda proportionen emellan metallisk valuta och sedelstocken, samt strängt tillämpar den 121 § i Banko-reghtet. Jag delar ej denna mening. Jag tror nemi., att alla de finance-projecter, som i form af motioner, reservationer, flygskrifter m. m. förekomma, icke endast härleda sig ifrån dagens reform ■— eller omstörtningsbegär, utan från beliofvet af något bättre, — isynnerhet något säkrare. Vi kunna icke dölja för oss, att realisationens bestånd berodde 1844 hufvudsakligen på en tillfällighet, som icke inträffat i mannaminne, måhända icke på sekler, den nemi. att Sverige förskonades för missväxt, då större delen af vestra Europa hemsöktes deraf. Vi kunna ej heller neka, att utsiglerna helt nyligen ej vore så lysande. Ett Europeiskt krig eller missväxt hos oss hade troligen satt realisationen i största våda. Ilypothcksföreningarnes upkomsl och jemna tillvext, Privatbank-lagstiftningen och den kris, söm deraf redan upstått, den allmänt öfverklagade kreditoch peuniugebrislen, borgessystemet och kreditlagstiftningen, hvaraf blifvit följd att räntan, äfven på goda papper, stigit t. o. m. öfver 8 proc. — allt delta, som i sin mån inverkar pä Bankens bestånd, gifva anledn. lill oro. — Och nu tillkommer 216 Den 30 April. det vigtigaste, den pä sednare tiden ökade importen, som ej kunnat salderas af exporten, utan hufvudsakligen blifvit det genom de utrikes lånen och nu sednast, när sådana ej gjorts, genom Bankens silfver. Såsom medel häremot föreslå några indragning af sedlar, t. ex. Bankovinstens skrinläggande.