Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se vidare Stats-Utskotlets Betänkande N:o 73. Offring till Presterskapet, angående densammas upphörande. II. B. 205. A. 219. Olofligt tillgrepp och tvångsarbeten, om förändrade stadganden angående. I. 423, 522. II. 9. R. 37. IX. B. 510. A. 530. Ombergs Kronopark, angående rättighet för Dahls häradshoer till utsyning å. Ombudsmannens vid Stockholms sjömanshus, angående redovisningsarfvode för. Se Skeppsombudsman. Ombyggnad af den ena och tillbyggnad af den andra flygeln vid Rikets Ständers hus. VI. B. 433. A. 459. Omlastning af varor. Se Stapelstäder. Oordningar i Hufvudstaden, angående vidtagne åtgärder i anledning af inträffade. III. A. 318. Operahusets upplåtande till klubb för Ridderskapet och Adeln. I. 5. ( 101 ) Ordförande i Landtmarskalkens ställe. I. 493. II. 222. VII. 207. IX. 325. — bans yttranden. II. 222. Ordinarie Bålsmansroteringen, med öfverlemnande af roteringsvcrken för den tillökade. Se Roteringsverken. Ordningsstadga, Ridderskapets och Adelns, om uppläsning af. Se Stadgan. Ordonnancev eller Stufvaktare hos befälet vid Kongl. Maj:ts Flotta, angående indragning af s. k. I. 470. R. 547. II. B. 223. A. 232. III. Organisation af Bankoverket, om förändringar deri. Se Bankoverket. Oxehufvud, Tönnes, yttrande. VI. 114. P. Palmstjerna, Friherre Carl Otto, utsedd till Ledamot i Talraansconferencerne. I. 6. Passviserings-inkomster, angående ersättning till Commendanten å Dalarö skans, Ofverste-Lieutenanten Johan Ulrik Cedercrona för af honom förlorade sportler af. I. 185. R. 186.
Majit i ämnet fattat Dess definitiva Beslut vid yppade vacancer bland Befäl och Underbefäl inom Regementena, icke sjelfve företaga eller hos Kongl. Maj:t föreslå några tillsättningar, som kunde i ett eller annat hänseende strida mot dea projecterade organisationen.. Constilutwns-Utskottets Memorial N.-o 7. Då sålunda Stats-Secreteraren, lika med Stats-Rådet, icke tillstyrkt siågot öfverskridande af den upprättade staten, eller ens någon medelanordning utöfver hvad Rikets Ständer för ändamålet anslagit, utan tvertom ansett frågan om de projecterade högre Lönings-staternes antagande förfalla, och endast den af Rikets Ständer åt Underbefälet uttryckligen beviljade löntillökning öfver förra staten böra för år i83o utbetalas, samt för öfrigt, under erkännande af den nya organisationens mililairiska företräde, och af lön-förhöjningens lämplighet i förhållande till tidens fordringar, föreslagit, blott såsom förberedande åtgärder, StatsContorets ytterligare hörande öfver tillgången på Tredje Hufvud-Titelns besparingar, och Nådig befallning till Regements-Chefs att uppskjuta företagandet eller anmälandet af vacancers tillsättning, finner ConstitulionsUtskottet ej skäl att den af Stats-Utskottet uppgifna anmärknings-anledningen till påföljd gilla. Stockholm den 22 Maji 1834- STOCKHOLM, Ecksteinska. Tryckeriet, iS34- Canst:t'ttien:-lJtskottets Mern. A':o 8. i N:o 8. Alik. till Exp. Utsk, den 28 Maji kl. 2 e. ra. Memorialj angående Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundssons anmärknings-anledning vid rådgifvande åtgärden till Resolutionen på Rikets Ständers underdåniga framställning rörande Halländska I\frkohemmanen.
Naturligtvis med den jämmerliga ton hon anser vara den enda passande emot honom. – ”Låt mig vara i fred, det är det enda jag begär!” utropade han, förtviflad öfver att se sina lidanden tillökta med en hustrus närhet. Och så drog hon sig tillbaka från sin misslyckade expedition, naturligtvis på en gång slokörad och indignerad. Hvilket lämpligt tillfälle det varit för en scen i den ömmare familjestilen! Men – kan tänka – en vacker dag icke långt derefter så händer det sig att gubben med ens slår om. I stället för att ända sedan före jul icke ha bevärdigat sin maka med ett ord, började han plötsligt att bli höflig. Vid bordet räckte han sjelf assietterna åt Ida och frågade om hon ville ha. Han skickade upp Sofies bref till genomläsning, och en gång då han hört att Ida önskat sig ett par tidningar, bar han sjelf upp dem på hennes rum. En annan dag då Ida var illamående, och icke kunde gå till bords, kom han sjelf in och persvaderade henne ett par särskilda gånger. ”Det är hönskött,” sade han, ”det bör ju vara nyttigt för dig. – Vid hemkomsten från en begrafning kom han och gaf henne konfekt, som han gömt hem. O, hvad den goda gumman fick för myror i hufvudet af allt detta! Hur hon sökte utröna de hemliga orsakerna till detta omslag! Naturligtvis trodde hon Ågren vara förskräckligt svartsjuk öfver all denna hyllning. Hon bevakade motpartiets alla rörelser, blickar och miner, hon lade allting tillhopa och hon byggde upp de vidunderligaste teorier. Hon trodde att det i gubbens sinne vaknat några hemliga funderingar på henne sjelf. Och hon frågade mig på fullt allvar till råds om hur hon skulle bära sig åt om han gjorde henne något sådant förslag, som det hon väntade. Jag gaf mig till att skratta och menade att hon kunde vara lugn. Men hon trodde mig inte. Hon inbillar sig att gubben alla dessa år lefvat i celibat, och att det nu började bli honom öfvermäktigt. Jag hade ju ingen rättighet att draga fram min egen öfvertygelse i frågan; jag kan ju misstaga mig. Jag skrattade omigen och sade att om hennes förmodan visade sig riktig, så vore ju allting godt och väl; då kunde hon ju börja att kokettera för honom.
När han till sin fulla belåtenhet sprattlat i vattnet, låtit sig intvålas och afsköljas, blinkat mot ljuset, » skrattat », när pappa hvisslade åt honom, räckt upp armarne mot mamma — med ett ord förevisat alla sina konster och blifvit tillbörligenbeundrad, upptogs han ur vattnet och insveptes i filten, som Edith höll i beredskap. » Gif honom åt mig, Edith, » sade jag; » i dag är det min tur att kläda honom. » » Det säger du alltid, » genmälte Edith misslynt; » men kom ihåg, att jag var borta i går! » » Hvem kan hjelpa det? Jag rår inte för, om du inte är hemma och passar på din tur. Hit med min lilla rara socker-gull-juvelunge nu! » » Det är orättvist, » knotade Edith, men hon lade ändå den lille i mitt knä. » Säg, faster, är det inte orättvist? » tillade hon. » Ja-a, jag vet inte, » svarade faster långdraget. » Jag mins, att jag hörde dig en gång säga, att du egentligen inte hade något att göra med den der » » Fa-a-ster! » ropade Edith, rusade upp och slog armarne om hennes hals. » Om faster säger ett enda ord till, så — stryper jag faster! » » Hvad står på? » frågade min far helt förvånad. » Ä h, ingenting, » sade faster. » Jag vill blott minnas, att flickorna i början icke voro så förtjusta i att passa på lille bror. » » Det var bara för det vi inte visste, huru rysligt söta så ' na här små englaungar äro, » sade jag. » Och inte hur rysligt roligt det är att handskas med dem, heller, » tillade Edith. * Många år hafva flytt sedan dess. » Englaungen » går redan med studentmössa och gryende mustascher, och både Edith och jag hafva Inga ofrankerade försändelser lösas. i eget hem pysslat med mer än en så der » rysligt söt unge ».
Wittegren uti särskildt votpm för sin tiel förklarat, det han ansåge icke allenast möjligt, att genom upplysande Cal euler visa Stats-Verkets ställning vid 1810 års början och sedermera de påföljande åren, utan ock, att medelst förändrad Method vid Fands-Bokgns författande, kunna uppfylla allt hvad Revisorerne i underdånighet önskat och föreslagit samt alt, om Rands-Contoiren anbefaltes, att insända Calculer af den enkla beskaffenhet, som i afseende på Besparingar af Stats-anslaget, till följd af Kongl. Stats-Contoirets tryckta Cir« eulaire den 13 Maj sistlidet år, Cheferne för Indeldta och Värfvade Regementerna äfven som Eands-Contoiren för Eönbesparingarna redan insändt för åren 1810 till och med 1813, skulle Calculen för åT 1810 blifva färdig till Augusti Månads slut innevarande år. Och har i anledning häraf Kongl. Maj:t, under den g Februari detta år, anbefallt Stats-Commissarien Widegren, att i afseende på fullständig kännedom om beskaffenheten och nyttan af det uppgifna Förslaget, inkomma med underdånig detaillerad upgift så väl om det föreslagna Redogörelsesättet för lSocj och förra årens medel, som i anseende till de af honom nödiga ansedde förändringar i Lands-Cbntoirens och Militiae - ContoixetsBöckef; hvarefter Kongl. Maj: t, 78 Den % 3 Juli ‘ Maj:f, sedan vederbörande blifvit hörde och möjligheten af utförandet närmare utrönt, ville Dess Nådiga beslut fatta och meddela; Derjemte Kongl. Maj:t, hvad Stats -Contoiret öfver Revisionernas åtgärd sig yttrat till Riksens Ständer öfv erlemnade, att till upplysning begagnas. Di StatsUtskottet sålunda funnit, att Råhets Högloft. Ständers Revisorer , hvilka med utmärkt nit sökt svara mot Ständernas förtroende och allmänhetens väntan, varit i anseende till utevarande Kandt-Räkenskaper och oafslutaide Riks-Hufvud-Böcker utur
Fären äro i allmänhet mycket förbättrade genom de schäfferier, hvilka här blifvit, aniagde, men som likväl började något urarta, hvarföre ett stort stamschäfferi pä den så kallade Frösön nu kommer att anläggas. Uti Länet finnas ig Socken-Magasin med en fond af nära 2000 tunnor, och 20,000 tunnor äro af Eders Kongl. Majit nädigst anslagne till Distrikts-Magasin, hvaraf 15,000 tunnor redan för flere år sedan blefvo använde till sitt ändamål, men 5,000 tunnor innestå ännu hos Kongl. Majit och kronan och erhållas småningom af de tiondedels af betalningar, som inflyta från Distrikts-Magasins intressenterna. Med anledning af Eders Kongl. Majits nådiga skrifvelse af den 17 November i83a, hafva flere af munioipalstyrelsernas ordförande och äfven andra kunnige och erfärne personer inom Länet, enligt kal - leise med mig sammanträdt, för att granska och bedömma de nådigst meddelade handlingarne, angående inrättandet af Spanmåls-Magasiner, sockeneller distrikts-vis, och förklarade deputerade enhälligt, med lifligaste underdåniga tacksamhet för Eders Kongl. Majit» landsfaderliga omsorger, att som Distriktsoch Socken-Magasinen redan här i Länet vore efter deras tanke, anlagde på det mest ändamålsenliga sätt, några andra tillägg än de som af mig hos Eders Kongl. Majit i underdånighet blifvit föreslagne, icke vore för denna ort af behofvet påkallade. Samma yttrande har äfven Länets Kongl. Hushållnings sällskap genom förvaltnings utskottet tillkännagifvet.
Narr hos erkebiskopen. OLOF: Korgosse. MARTIN: Gråbroder. HELVIG: Husfru hos domherren. MARGARETHA: Jacques' hustru. CECILIA: Hans' fosterdotter; Gillets skyddsling. Tre Borgare. I Upsala, 1402. FÖRSTA AKTEN. Domherrens arbetsrum. bänk; spis, med en karmstol framför; dörr in till de inre rummen. Höger: fönster med fogelbur, blommor; framför detsamma arbetsbord med böcker, timglas, skrifdon o. s. v. Midt på golfvet pulpet med en större bok fastsatt med kedja. Ofvanför spisen Mariebild. Fonden: dörr midt i; till höger ett stort skåp. Venster: Scen I. DOMHERREN in; med OLOF som bär ciboriet, öfverhöljdt med rödt sammet (hvilket är besatt med små klockor som pingla), hänger den i skåpet der han äfven inställer ciboriet. HELVIG. samt med en lykta. DOMHERREN aflägger sin messeskrud och Scenen ligger i halfskymning. HELVIG sysslar vid spisen. Der ha vi Domine sjelf! Aldrig ett ord sa' han åt mig innan han gick i morgonbön, så att jag fick ha till reds åt honom något varmt. Om en kunde fatta hvarför han skall ut så tidigt i kylan, då det fins så fullt med kaniker och korprester så man har svårt att komma fram! DOMHERREN vid fönstret; drar undan gardinen så att solsläcker lyktan. Till fogeln: skenet faller in; Olof God morgon Peter! Låte vår nådige erkebiskop komma hem från Romaresan väl en gång, så att här blir ordning och tukt igen; och tror en att den välsignade kyrkan blir färdig i den här kungens tid; det lär väl ingen vån vara så länge gamle Hans skall sitta ålderman som hvarken ser eller hör! DOMHERREN mildt. Tyst, tyst, gamla qvinna! Hvarför ofredar hon mig nu igen? Onda naturen som icke lider att väl behandlas! Har hon gifvit min fogel mat och mina örter vatten? HELVIG.
Härtill komma de enklaste af relzgioneizs grunder, musik. och geogvn / £ska Gfningar eller historiska berättelser hvardera en gång i veckan. Dessa amnen omväxla med gymnastik, hztslzga smdbesgr eller lek-arbeten såsom vikning, staflagping, t e c h z i ~ g byg~ m. m. Ett arbete som ständigt undergande och ~nodeli~ring, håller barnens intresse .ar jgwsönt, hvartill material och mönster ursprungligen kommit oss tillhanda utifrån, men numera, tack vare fröken Hjelmerus med flera, äro genom hr Svanström ' att tillga af inhemsk tillverkning. Bäst och för barnen roligast torde vara tras10j ' jd, men under god ledning och enl. fr. Rhodes, i sam' rid med hr Saloman uppgjorda förträffliga modellserie. Under den varmare arstiden omväxlas med blomsterskötsel i trädgården eller på balkongen. Alla barnen förenas kring det s. k. om månads ämnet^. Ett föremål ur naturen eller lifvet, ett djur, en planta, eller ock ett handtverk, t. ex. snickeri ställes som medelpunkt för denna undervisning; verkliga erfarenheter ur naturen eller lifvet sammanställas med detta amne, hvarjamte företagas utvandringar samt besök i verkstäder etc. De sålunda vunna erfarenheterna blifva amnen för samtal .med barnen, sysselsättningarna knytas härtill, en visa hvars innehåll lämpar sig till ämnet föresjunges och inläres. Ämnet kan också vara en tafla, ur historien eller naturen, hvardagslifvet eller arbetsverlden, hvilken förklaras af lämpliga sagor oeh berättelser. Äfven bilderböcker sådana som fr. Nyströms, Adelborgs och Hendixons kunna med fördel användas. Denna sistnämda undervisning bildar egentligen niedelpunkten i mödrarnas småskola. Det väckande i valet och behandlingen af månadsämnet genomtränger och uppbär den öfriga undervisningen. I synnerhet stå talskrifoch läs-ofningarna dermed på det närmaste tillsammans. Till ledning för de sistnämda lämpa sig särdeles väl Sophie Adlersparres Laslära och fru Almqvists Läsebok, men endast i nödfall den förgldrade och i många afseenden olämpliga Folkskolans Läsebok. Valet af amne, hvilket bör växla hvarje minad: beror mycket på årstiden.
Under året inkomna 242. Under året afslutade 272. Till år 1859 balancerade 86. Summa 358. 11 Häraf synes, att antalet af ärenden, som fordrat Justitie-Ombudsmannens embetsåtgärd, för hvart och ett af de sednare åren minskats; men detta förhållande har dock i väsendtlig mån härledt sig derifrån, att, sedan Rikets Ständer vid Riksdagen '1853 och '1854- beviljade Justitie-Ombudsmannen ett extra anslag af 200 R:dr R:co årligen intill 1856 års Riksdag för fortskyndande af fångförteckningarnas granskning på det alt den deri af gammalt befintliga balance skulle kunna afhjelpas, så tillkommer den sålunda samtidigt inträffade granskningen för längre tid en mera än vanlig mängd skrifvelscr och åtal, med deraf följande nummer i sistnämnda Ars diarium, utaf hvilka sedermera åtskilliga, såsom beroende på förklaringar eller domstols-beslut, blifvit öfverförda till 1857 års diarium och så vidare, men sedermera hunnit att efter hand afslutas. Under sistförflutna och innevarande år är ock ett betydligare antal mål, angående åtal i följd af Justitie-Ombudsmannens förordnande hos Hofrätterne afgjordt, bland hvilka mål endast tre blifvit genom underdånig klagan hos Kongl. Maj:t fullföljda, så att på samma gäng denna berättelse kommer att omfatta ett antal redovisade mål större än vanligt, blifver Diariernas nummertal för balancerade mål i samma mån minskadt, hvilket förhållande likväl, såsom uppenbart är, icke härleder sig från någon vid ärendenas behandling inom expeditionen ådagalagd större verksamhet och drift, de der visserligen icke kunnat vara större under sista tiden än förr, utan har sin grund förnämligast i redan antydda orsaker.
Arik. till Exp.-Utsk. den 1 Okt. 1860, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om begagnande af\ postremissvexlar vid p en räng o fors än dn ingar emelian de förvaltande verken i hufvudstaden samt. myndigheter i sådane städer, der privateller filialbank är belägen. Motion i detta ämne är inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt af Herr Hierta, hvilken erinrat hurusom sistförflutna riksmötes Stats-Utskott då yttrade att, i den mån skattebidragens årliga belopp ökades och deras utgörande medtoge en större andel, än förut, utaf landets rörelsekapital, måste allt vigtigare och nödvändigare vara att tillse, det de medel, sorn i skatteväg indragas i Kronans kassor, så fort lämpligen ske kan åter blifva utlemnade i allmänna rörelsen, synnerligast vid sådane tider, då en af särskilda förhållanden föranledd tillfällig minskning af det för affärsoch näringslifvet oundgängligen erforderliga bytesmedlets och förlagskapitalets vanliga belopp hämmar och motverkar den industriela företagsamheten samt afsättningen af landets produkter och andra genom den enskilda verksamheten framalstrade varor; huru nämnda Utskott vidare erinrade om den tidspillan samt de kostnader och äfventyr, som äro förenade med det nuvarande remitteringssättet för de i landtränterierne och tullkamrarnc influtna uppbördsmedel samt de från Statsoch Riksgälds-kontoren till landsorten afgående penningesummor, samt hemställde om icke det förfaringssätt, som till undvikande af penningeförsändningar med posterna emellan Stockholm och de orter, hvarest Rikets StänBih. lill B. St. Statssamt Allm Hesv.- och Ehon.-lilslcoltets Betänkande N-o 33 ders Bank har lånekontor, blifvit föreskrifvet genom Kongl.
Den i G O c t o b e r f. m. 3oi I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, sorn, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverrösta! Nej, Ridderskapet och Adeln således bifallit berörde punkt. Herr Rosenqvist anmälte till Protocollet sin reservation emot detta beslut, och anhöll tillika att få väcka en ny motion, som framdeles skulle skriftligen afgifvas, den alt Herr Grönhagen må förklaras berättigad beräkna sin pension ifrån och med år 1828. Lades på bordet. i6:cle Punkten. Angående Fröken E. Torn er hjelins Pension. Uppå gjord framställning, blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallen iy:de Punkten, Angående ifrågaställd Pension för f. d. LandsKamereraren_, Assessoren C. M. Wahlström. Herr Tollj Florus, uppläste följande: Assessoren C. M. Wahlström, hvars olyckliga ställning icke af honom sjelf varit beredd, lärer visst icke äga någon laglig rätt till åtnjutande af pension; men då fråga varit väckt om ett årligt understöd till hans lifs nödtorftiga bergning, och Kongl. Majit redan förut i nåder åtskilliga gånger tillagt Assessorn Wahlström gratificationer, så får jag vördsamt föreslå, det Ridderskapet och Adeln ädelmodigt täcktes behjerta 3o2 Den 16 O c to b er f. m. en oskyldigt lidande; och anser jag de gratificationer Konungen i nåder redan tilldelt Assessor Wahlström såsom en ytterligare anledning att Ridderskapet och Adeln täcktes anslå för honom ett årligt underhåll, hvarigenom han tryggas för nöd och Lehöf för sin återstående tid. Herr Nordenanckar, Gustaf: Utskottet har medgifvit, att ömmande omständigheter finnas för Wahlström, men ansedt sig emot Författningarne ej kunna tillstyrka hans pensionerande. Jag har äfven förut upplyst den olyckan han haft att afbryta ena armen, och att lian således är utur stånd alt föda sig. Hans skicklighet är allmänt känd.
B ^ t*-» »tCA. Ö O ^a< Sca SSe* Ä 3 ♦ 0 ra -äB. * ra «-s b 0 a ttj *"*' ^ •ss»-*,:?. ra Oi 1 Xräbgärb&näflaren ©röu o aine öfroerpbige betjenter ÄammarsStättö-JKSbet 9t. 9?. Cuoerretla. \ Sor (Faracter (i5) Xillbbr «Seu>UCu.sgörorbui!t3eu 1851. 4. Srogare famt åtfFilltge ZS JD 3<3> O: 2 3 2 guUmaften är af ben od) betaflb meb 00 9t:br Gfjarta ©igiltata. 5. Suni marit? if frätning öfwer Perfonlig afgift efter 1 2irt. af 18 # * are 23ewilliimg0*©tabga uti H. H. Sågberi för år 18 » > i s Söibiföfk ©otten 9?ofabt> bito . Sft:ö 6. (St.) Bammanötag öfroer fEajredttgs £årtg&ernc Xa:o 1 uti 17. t7 för «r 18» hemman. Srälfe-Stäntor. Sägen&eter. 25ergrcerf. iWamtfacfurier, ga&rifer, S33erf od> inrättningar. 20,000 00 000 gabrif^Snrättningar, font äro tarerabe efter utfatte <Elnf;er. £2 sa ©timma.
De härvid i l:sta klassen uppförda äro följande, med för hvardera föreslaget under - stödsbclopp: Väganläggning från Åsele till Wilhelmina kyrkoby i Westerbottens län Rdr 50,000: — Väganläggning från sjön Bolmen till Wieslanda jernvägsstation å statens Södra stambana inom Kronobergs län „ 150,000: — Omläggningar å landsvägen mellan Wetlanda och Senarps gäst gifvaregårdar i Östra härad af Jönköpings län „ 40,000: — Vägomläggningar inom Lindes och Ljusnarsbergs församlingar af Örebro län „ 68,600: — Vägomläggningar och förbättringar å vägen inom Westerdalarna mellan Komtillmåtta och Rågsvedens gästgifvaregår dar „ 43,300: — Väganläggning från Linde stad i Örebro län till Kolsva bruk i Westmanland , „ 43,400: — Vägbyggnad från Ramsele sockens gräns genom Fjällsjö till Bodums kyrka samt vidare derifrån till Tåsjö kyrka , 76,250: — Rensningar för flodvattnets afledande i en del af Umeå eif ... , 1.1,000: — Sänkning af Finja sjö och en del af Alma å i Westra Göinge härad af Christianstads län „ 43,000: — Utdikning af Långebro mosse på Öland af 755 tunnlands eller 4,229 qvadratrefvars område, med kostnad för utdikningen beräknad till 17,351 Rdr 40 öre. Delcgarne, som, enligt Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes intygande, uteslutande bestå af Småkemmanslotters innehafvare, hafva begärt att erhålla 17,351 Rdr 40 öre, eller hela den för utdikningen beräknade kostnaden, såsom statsbidrag, och att derutaf 9,000 Rdr måtte dem förunnas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet samt 8,351 Rdr 40 öre såsom räntcfritt lån att återbetalas med 5V per år.
Hon visste inte själf, att hon sett så sjuk ut, fast hon nog märkte, hur mycket friskare hon nu var. Hon hade blifvit alldeles frisk på det sista året! Hennes tanke hade varit: — Det är ju ett riktigt barn! Men hans resonnement var icke barnsligt, det märkte hon snart. Hans uppträdande var icke tvärsäkert och öfverlägset, men han försvarade sina åsikter, till och med mot den häftige redaktören, med en sakkännedom och en skicklighet, som Marie Palmer aldrig väntat af den till utseendet blyge mannen. Samtalet, det gällde en af dagens brännande frågor, började intressera henne. Det förvånade henne, att det kunde göra det. Sedan Gerhards död hade hon blifvit så apatisk, så liknöjd, så trött. Men denna eftermiddag blef hon inryckt i diskussionen, deltog i den. Hennes vänner voro helt häpna; hon brukade vanligtvis sitta så tyst, man visste knappt, om hon hörde på; och äfven under Palmers lifstid hade de sällan hört henne yttra sina åsikter, hon hade bara beundrat honom och strålat af glädje och förtjusning, när han hållit några af sina paradoxala föredrag. Då hade hon tegat, därför att hennes man ej tyckte om, »att fruntimmer blandade sig i saker, de ej förstodo», och enligt hans mening var det inte mycket de förstodo. Och sedan hade hon tegat, därför att det inte fanns något, som intresserade henne att få sagdt. Men docenten drog henne in i samtalet och vädjade till henne. Han var förvånad öfver, hur väl hon hade reda på sig, och undrade hur det kom sig, att »en sådan kvinna» sade sin mening på ett sätt, som vore hon ovan vid att man hörde på henne, brydde sig om, hvad hon tyckte. På aftonen följde docenten henne till hennes port och fortsatte ett samtal, börjadt i tamburen hos Lenströms. Så mycket kvinna var fru Palmer, att hon ej hade svårt att märka, att hennes nya bekantskap kände sig intresserad af henne, och då han ett par dagar därefter kom upp och lämnade henne några böcker, om hvilka han talat, var hon glad att taga emot honom. Han gjorde sig god tid. När han reste sig upp för att taga afsked, fick han syn på en bok, som låg på bordet framför honom. — Hvad tycker ni om den här? frågade han.