Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
alt Skantz blifvit af Rosenschöld lockad och förledd att åtaga sig författare-ansvaret för skriften, samt den af Rådstufvu-Rätten i dess ifrågavarande beslut anförda omständighet, att Munck af Rosenschöld åberopat särskilda namnsedlar, innehållande namn på olika personer, do der erkänt sig vara författare till ifrågavarande skrift, så mycket mindre bort på beslutet inverka, som Boktryckare icke i allmänhet kunde anses känna, hvem som vore verklig författare till åtalad skrift, likasom Rådstufvu-Rättens antagande, att Munck af Rosenschöld icke vederlagt, hvad Skantz skulle gjort sannolikt, att Skantz icke varit i beröring med Munck af Rosenschöld förrän sedan åtalade skriften var tryckt och utspridd, utan sedermera låtit af honom förleda sig att öfvertaga författare-ansvaret, desto mindre bort ligga till grund för beslutet, som bevisningsskyldigheten i nämnda hänseenden icke ålegat Munck af Rosenschöld, och förstnämnda omständighet, angående tiden, då Skantz kom i beröring med Munck af Rosenschöld, icke i någon mån kunnat på frågan inverka; funne Kongl. Hof-Rätten, att Rådstufvu-Rätten saknat all grund för ifrågavarande beslut, derigenom Skantz förklarats icke kunna såsom författare till ifrågavarande skrift antagas, utan blifvit från målet skild oell i stället Munck af Rosenschöld ansetts skyldig att stå författare-ansvar, samt beslutet förty böra till ansvar såsom för lagskipningsfel föranleda; i följd hvaraf och då samma beslut sedermera haft den påföljd, att, efter det den utsedda juryn förklarat skriften brottslig, Råd* stufvu-Rätten, genom dess ofvanomförmälda utslag den 31 Januari 1855, dömt Munck af Rosenschöld, förutan annan påföljd, att hållas i fängelse å fästning i sex månader, och tillika förordnat, att Munck af Rosenschöld skulle ofördröjligen i häkte inmanas, i anledning hvaraf Munck af Rosenschöld den 6 påföljande Februari blifvit insatt i häkte, der han hållits förvarad, till dess Kongl. Hof-Rätten genom skrifvelse don 7 påföljande
I sammanhang härmed anser sig Utskottet böra fästa uppmärksamheten, särskildt Ridderskapet och Adelns, å innehållet af 29 punkten i Ridderskapet och Adelns privilegier af den 16 Oktober 1723, hvari stadgas, bland annat, “att ingen son, som icke fyllt sina ett och tjugu år, eller står under sina föräldrars vård, såsom ock icke heller någon dotter af adligt stånd skall efter denna dag drista sig till att inlåta sig i något åktenskapsförbund utan sina föräldrars ja och samtycke-, och att, om fader eller moder äro döde, då tages dertill rätte giftomans råd och samtycke.41 — Hvad sålunda blifvit särskildt för Rid lerskapet och Adeln stadgadt, står dock icke i harmoni med den allmänna lagstiftning i ifrågavarande ämne, som Utskottet, på säl t ofvanberördt är, föreslagit; men denna fråga, såsom varande af privilegii-natur, beror, enligt grundlagen, på bifall af samtlige Riks-Stånden; och Utskottet hemställer alltså vördsamt, det samtlige Riks-Stånden måtte för sin del besluta, att, derest of vanintagna författningsförslag varder af Rikets Ständer bifallet, jemväl ett nytt moment deri införes, af följande lydelse: 44Hvad i 29 punkten af Ridderskapet och Adelns privilegier finnes stadgadt i strid med de i denna Förordning gifna föreskrifter, varder härmed till kraft och verkan upphäfdt.“ Stockholm den 25 April 1863. Reservationer Lag-Utskottets Betänkande N:o 33. Reservationer:
På sätt jag i min förra underdåniga Berättelse omnämnt, har en nära derintill boende Landtmätare med mycken verksamhet och nit verkställt såningen och vårdat sig om planteringen och med den tillgång, som finnes i behåll, torde han ännu kunna bestrida utgiflerne till vakthållning och den unga skogens fredande från åverkan. Bland egendomar i Ssnnerbo Härad må nämnas Toftaholm, Fidekomiss i Grefliga Bondiska ätten, Stenenäs, tillhörigt Lilljebergska slagteri, en del af Yxkullsunds egendom, Skeen, Ryd, Ugglansryd, Bolmaryd, Erikstad, Bolmstad och Borsna. Ett jernbruk finnes här äfven, som afsätter sitt jern med fördel till Skåne. Skoglösheten gör, att större Bruk icke kunna anläggas i denna ort, ehuru grannskapet af Skåne, der Bruk icke finnas, skulle inbringa betydlig inkomst. En del af Häradet har utmärkt vackra trakter, och i de socknar, som genomskäras af Laga å, är belägenheten i synnerhet angenäm. Större in - 8 — sjöar finnas icke utom Möckeln och Bolmen, hvilken sednare tillstöter gränsen af Jönköpings Län. 2:0 Jnnevånarne i Kronobergs Län aro ett villigt, laglydigt och fridälskande folk, men deras moraliska bildning Beror mycket af Presterskapet. På sednare tider hafva Nykterhetsföreningar Bildat sig inom flera församlingar, och om det åtminstone kommer derhän, att man anser för en skam att öfverlasta sig med bränvin, är redan mycket vunnet i sedligt afseende. En sådan reform synes vara af vida fördelaktigare inflytande än de flesta af dem, hvarom man både talar och skrifver. Efter 1838 års Mantalslängder utgör Länets folkmängd 114,836 personer af båda könen, deraf 52,489 äro mantalsskrifne och 5y,715 mantalsfrie. Enligt 1833 års Femårs-Berättelse utgjorde folkmängden då 107,207 personer. Den har således under de sistföi flutne fem åren ökats med 6,897 personer.
Bref den 29 derpå följande October, godkänna såväl Comiterades åtgärd, att på vissa, genom Kungörelser uti alla Sockne-kyrkor, utsatta dagar, låta, till justering, upplåsa Taxerings-längderna, hvarefter, då de lemnats utan anmärkning, all talan, till ändrings vinnande i Taxeringen, ansågs icke vidare vara öppen, som ock de grunder, hvilka vid Taxeringen blifvit följda, bestående hufvudsakligen deruti, att sällan eller alldrig någon mark taxerats högre ån till andra graden, och att skatten å ett Tunnland alldrig upptagits högre ån till 2 kappar; med fåstadt afseende å hvilken lägre taxering Kongl. Majit tåcktes i Nåder förklara, att inga frihets-år, för skattens utgörande, borde ega rum, vidare, ån att samma skatt, från och med 1818, för nämnde Mot,' skulle allmänt taga sin början. Härpå följde en underdånig anhållan af Bonde-Ståndets Fullmågtige från Ölands Norra Mot, vid Riksdagen Statssami Allm. Bcsv. o. Oec.-Utsk. Bet. No 106. 7 sistnämnde år, dels att den fastställda delningen tills vidare måtte få anstå, i anseende till de dryga räntorna, dels ock att samma delning, i händelse den ej kunde alldeles upphåfvas, måtte ytterligare öfverses, jemkas och råttas ; hvarå Kongl, Maj:t, under den 17 November 1818, meddelade det Nådiga Svar, att, efter hvad redan, i fråga om utmarksdelningen, forekommit, och serskilda gånger blifvit fåreskrifvet, Kongl. Majit funnit sökanden högst obefogad, att Kongl.
För 1,000 R:dr lön, betaldes då 5, nu 7 R:dr, o. s. v. Med anledning af hvad jag nu antydt vågar jag föreslå att första punkten af denna paragraf i Utskottets Betänkande erhåller följande lydelse: Bevillnings-Utskottets Betänkande ,yW 9. 61 Bevillning för inkomst af kapital eller arbete eger icke runi, när den skattskyldiges sammanräknade årsinkomster understiga Femhundra Riksdaler; öfverstiga de icke Ett tusell åttahundra R:dr åro Fyrahundra R:dr af inkomsten från kapital eller arbete fria från bevillning. § 25. mom. 5. Detta stadgande anser jag icke allenast öfverflödigt, utan rent af skadligt; öfverflödigt derför att i § 28 finnes sorn förslag åtminstone infört att taxeringsmännen ega rättighet från hvarje myndighet, således ock från Magistraterne, infordra de upplysningar der finnas tillgängliga, och skadligt emedan det på indirekt sätt tvingar den skattskyldige att lemna uppgift pä sin inkomst och således nödgar honom att taxera sig sjelf, d. v. s. vittna i egen sak. Med hvad rätt Magistraterne nu mera kunna infordra uppgifter pä fabrikanternes arbetare och tillverkningsbelopp och värde, sedan all kontroll genom stämplingens upphörande är borttagen, känner jag icke, men säkert är att dessa uppgifter komma att äfven i statistiskt hänseende förlora ali betydenhet, om de inblandas med beskattningen. Efter min åsigt bör således detta moment helt och hållet förkastas och uteslutas.” Af Herr Sv. Renström: ”Dä vid tillämpningen af den nu gällande Bevill ningsstadgan tvister uppstått om, på hvilket ställe bevillning för inkomst skall påföras fabriksbolag, sorn bedrifva rörelse på 2:ne ställen, och kommunernas rätt, i afseende på sådana bolags kommunala utskylder, derpå är beroende, har jag yrkat, att ett förtydligande i detta hänseende mätte ske i 9:de § af den nu föreslagna nya Bevillnings-stadgan, men som detta mitt yrkande icke blifvit af Utskottet bifallet, nödgas jag häremot reservera mig.
På landsoch häradsallmänning, kronoskogar och boställsägor tillhör all ek Oss och kronan. Befallningshavanden får inte sälja ek till enskilda eller publika behov utan tillstånd från Oss och Rikets Krigskollegium eller Förvaltningen för Sjöärenden. Då ekar skall fällas för Vår Örlogsflotta finns särskilda instruktioner. Kronobonde och boställinnehavare får bruka ekskogen till husbehov. Är skog oskiftad mellan byar och hemman skall de komma överens om nyttjandet. Ek och bok och andra bärande träd som växer på stadsjord skall vederbörande ha lika rätt som vi i denna förordning givit kronobönder. Vindfällen och skräpved av ek och bok som blir liggande får nyttjas utan skillnad av skatteoch kronobonde eller innehavare av boställe. Det har förekommit den oseden att ta upp unga ekar med roten för att nyttja dem till tröskslagor. Det är nu förbjudet med böter på 1 riksdaler slagan, om de påträffas. Kronobetjäningen skall hålla noggrann uppsikt. Om master, spiror och storverksträd. Mastträd skall vara av 70 fots längd, 24 tums tjocklek, 12 fot från roten, och 16 tum i lilla ändan utan röta och kvistar, raka och jämnt växta. På frälsegrund hör master och spiror jordägaren till. Mastträd på skattejord får inte jordägaren utan hembud fälla. Vill han lämna hembud på sådant träd skall han meddela befallningshavaren om trädets beskaffenhet och växtplats. Befallningshavaren skall per brev höra med Förvaltningen för Sjöärenden om sådant träd önskas. Man skall då besiktiga och överenskomma om betalningen. Skulle trädet visa sig vara för gammalt äger jordägaren att sälja till vem han vill. På kronojord är master och spiror Vår egendom och där får kronoåbon inte fälla utan tillstånd. När träd fälls för Våra behov får åbon hälften av värdet inte som någon rättighet utan som belöning och uppmuntran, för hans vård av sådana för riket angelägna träd. Då träden vid besiktning visar sig övermogna meddelar befallningshavaren Förvaltningen för Sjöärenden detta och träden försäljs på auktion. Kronoåbon får halva värdet. På allmänningar, kronoskogar och boställsägor får ingen utan lov och tillstånd fälla storverksträd.
Ständer funnit sig icke böra i förväntan på det särskilda stadgande angående Norrmäns rätt i omförmälda hänseende, hvilket är att emotse, uppskjuta att i den nu väckta frågan yttra sig till förmån för brödrafolket, och detta desto heldre som, efter hvad Rikets Ständer erfarit, förslag i enahanda syfte är vordet understäldt Norges nu församlade Storthings pröfning. Rikets Ständer hafva sökt göra sig reda för, hvilka inkast skulle kunna göras mot en ömsesidig tillåtelse för de begge rikenas undersåter att, utan i förväg / uppställda hinder, idka borgerlig näring i hvilket af de begge länderna som helst, men hafva icke kunnat finna någon giltig anmärkning emot en sådan anordning, sedan näringsfrihetens grundsats blifvit i begge länderna erkänd, och då de begge, med så stor likhet i sociala förhållanden, religion, språk, seder, naturliga näringstillfällen och industriel utveckling, tillika hafva under en redan mångårig politisk förening gemensam Konung och häruti ett medel till ernående af öfverensstämmelse i lagstiftning och institutioner, som förete olikhet, der sådan med fördel för begge kunde försvinna. På grund häraf hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Majit täcktes vidtaga sådana åtgärder, att, jemte det Svensk man tillåtes att vistas och bosätta sig i Norge, och Norsk man i Sverige, enahanda ömsesidiga frihet tillerkännes de begge rikenas undersåter i afseende på rättigheten att i det ena eller andra riket idka handel och annat näringsyrke. Hvad särskildt angår behörigheten att föra fartyg, derom Kongl. Förordningen den 1 Mars 1841 innehåller, att Svenskt fartyg ej må »med sjömansrulla förses, derest icke befälhafvaren och styrmannen derå äro Svenske undersåtar», och Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842 stadgar, hvilka kunskapsprof böra vara aflagda Expt d ilians!J t skol tels Förslug till Rikets Ständers und.
R:dr ehvad med dessa beställningar erhållas tractamente och andra förmoner, eller icke, men diplom för Consuler i Afrikanska Staterna cch för de Agenter, General-Consuler och Consuler, hvilka annars benådas med tractamente eller lön till det belopp, att 5 procent deraf öfverstiga ofvannämnde afgift, belägges med Canzligeb. till feni procent af den beställningen tillagda aflöning. Doctors-Bref, som utan prof utfärdas Ch. Sig. 25: Transporter och byten inom samma grad eller corps, som Kongl. Maj:t i Nåder beviljar, förses med stämpladt papper till lika belopp, som Constilutorial på behaglig tid. Resolution på tjenstebyte, eller Transport-fullmakt från en corps till en annan Ch. Sig. 2^ proc. Canzli-geb. proc. 10 proc efter samma beräkning, som för fullmakter. Afsked, då dermed icke någre löneeller pensionsförmoner följa, äfvensom då endast sådan pension dervid tillägges, hvartill den afskedstagande, enligt Författningarne, är berättigad, eller för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott Ch. Sig. — 12. Canzli-geb. 3: — 3. Men om den afskedstagande hugnas med förhöjning å caracteren, förses afskedet med stämpladt papper till det belopp, här ofvan för Caracters-fullmakter stadgadt är. Tillåter Kongl. Maj:t, af serskilda förekommande omständigheter, den afskedstagande alt bibehålla an tingen hela eller någon del af dess innehafvande lön, förses afskedet med stämpladt papper till 5 för hundrade af den lön och inkomst, som bibehålies, och efter hvilken bevillning beräknas, samt dessutom med Canzli-geb. 3 R:dr Öppet Bref eller Resolution uppå pension . Canzli-geb. 3: sk. rut. 12. — 14 Justitia; Canzler ens för Lands-Fiskaler för Stads-Fiskaler i samt l:sta Classen» Fullmakter: Ch. Sig. Canzli-geb. Stockholm och Götheborg 1: 5: Städ ei - Ch.
Riksdag har såväl i allmänna tidningarna, som man och man emellan, den opinion gjort sig gällande, att ett inhemskt fondsystem vore af största nödvändighet. Man torde dock icke hafva gjort sig full reda för hvad man dermed menar, ty jag har hört uprepade gånger påstås, att ett sådant skulle förebygga eller åtminstone rädda oss undan alla de olägenheter, som den sista finansiella krisen åstadkom. Jag bekänner att jag icke förstår detta, ty ett inhemskt fondsystem kan väl icke här i landet verka annorlunda än det gör i andra länder. Fördelen deraf beror naturl. derpå, att hvarje innehafvare af ett sådant statspapper kan i hvad ögonblick som helst utan förlust sälja detsamma. Uphör denna möjlighet, så förlorar tillika fondsystemet sin välgörande egenskap att vara en slags sparbank för den stora allmänheten, till följe af det bristande förtroendet. Då raan ingalunda kan vara förvissad om, att tillgången på penningar inom landet är tillräckligt stor för att lemna något öfverskott, som kunde placeras i dessa statspapper, utan snarare har anledning befara motsatsen, är det i högsta grad betänkligt att vid bestämmande af den summa, som skall utomlands uplåuås, taga i beräkning de till - 472 Den 15 Februari f. m. gångar, som åtskilliga hoppas att vårt eget land skall kunna er bjuda. Deremot syues det mig ganska rigtigt att försöka införa eller åtminstone bereda möjligheten för ett inhemskt fondsystem, och om man med upmärksamhet läser K. M:ts nåd. propos., så skall man finna, det afsigten verkligen varit endast att göra ett dylikt försök, men ingalunda att dess framgång skulle på något sätt vara ett absolut vilkor för anslående vid denna liiksdag af de för jernvägarna utförande erforderliga medel.
Här är endast fråga derom, alt i st. f. den nu föreslagna grunden, att hemman taxeras till ett jemförligt värde, de skola uppskattas till deras verkliga, och sedan detta värde blifvit alla hemman åsatt, delas hela summan med antalet hemman. Denna åtgärd fordrar icke längre tid än den vanliga taxeringen. Hr von Hartmansdorff: Jag är alldeles nöjd med del förslag lill propos., Hr Gr. o. Landtm, gjort, och tillåter mig blott hemställa lill de ledamöter hvilka yttrat sig i ämnet, om de ej skulle vilja åsidosätta de särskilda tvisterne sig emellan, för att låta oss komma till den propos., Hr Gr. o. Landtm, ärnar i ämnet framställa? Hr Aminoff: Äfven jag instämmer meden föreg:de talare, att vi mätte komma lill slut i delta ämne. Slen jag mäste dessförinnan mot Frih. Raabs framställning anmärka, att hemmanens verkliga värden icke kunna erhållas, relativt till hvarandra öfver hela riket, utan alt en jemförelse verkställes faslighelerne emellan af samma personer; och derföre har jag ansett att en comité'bör tillsättas, för att handlägga detta högst vigtiga ärende. Om nu R. o. Ad. skulle antaga det förslag, som blifvit framstäldt lill propos., så kunde deraf följden blifva, att detta riksvigtiga ärende icke komme att afgöras innan riksdagen upphörde. Men Bevilln.Ulsk. är likväl skyldigt, sedan statsbristsnmman är känd, att uppgöra grunden för den allm. bevillnm. Bevilln.Ulsk. måste således vara overksamt i detta afseende, måhända till sista ögonblicken för riksdagens afblåsande. Och om detta är rätt handladt mot Utsk., som för ämnets slutliga beredning behöfver tid och omtanka, hemställer jag till hvar och en, som om denna affär ta - Den 20 Maj. 71 gil en närmare kännedom. Jag fortfar derföre att yrka, det den nuvar. minimitariffen på hemmanens värde må blifva gällande till nästa riksdag, och således bifall till Utsk:s betänk, i denna del. Hr Printzensköld:
Ja, det låg nästan en älskares ömhet i hans sätt att servera henne de bästa bitarne, slå i hennes vin och betrakta henne, när hon drack. Det var en gammal man, som kärleken gjorde ung på nytt, men som var allt för diskret att fordra smekningar tillbaka. (Forts.) Literatur. Dur och moll. Illustrerad musikkalender, utg. af Frithiof Oronhamn, Sthlm, Looström &amp; C: is förlag. Pris: 2 kr. En liten elegant publikation som väl pryder sin plats pi salongsbordet pä samma gång den är en oumbärlig handbok för alla som gifva musiklektioner eller som öfver hufvud älska musikens sköna konst. I musiklexikonet, som inleder kalendern, erhåller man en mängd biografiska notiser och får veta icke allenast hvilket år omkr. 700 framstående musikidkare äro födda, utan äfven hvilken dag och månad. Tänk så roligt för våra teaterhabituéer att veta t. ex. att lilla fru Edling har sin födelsedag d. 14 november, att Anna Klemming har sin d. 6 febr., Carolina Östberg d. 17 maj o. s. v.! Så mycket blommor här ska * vankas! Och serenader sedan! Den fyndigt anordnade födelsedagskalen-dem är interfolierad med blad för notiser och födelsedagsanteck-ningar. Bokens senare hälft omfattar en särdeles intressant redogörelse för musiklifvet så i hufvudstaden som i provinsstäderna: uttömmande öfversigter öfver Musikaliska Akademien, Musikkon-servatoriet, K. operan, K. stora teatern med dess symfonikonserter under förra spelåret, Musikföreningen, Filharmoniska sällskapet, Musikaliska konstföreningen, Mazérska qvartettsällskapet, Sällskapet för qvartettsångens främjande, Qvartettsångarförbundet, Allmänna sångföreningen, samtliga musikföreningar i landsorten. Här får man vidare förteckningar å musikdirektörer vid universiteten och h. elementarläroverken, regementsdirektörer och musikföreståndare samt domkyrkoorganister, redogörelser för musikpen-sionsinrättningar, för svenska musikpressens originalnyheter under året o. s. v.
Framför allt passa till floe o ' clock tea de olika slag af engelsk paste, som man nu erhåller i delikatesshandeln — hos Percy Luck i Stockholm exempelvis — hvilka blandas med smör och bredas på tunna hvetebrödskifvor — färska eller rostade — ett mycket omtyckt och smakligt tillbehör till tebordet. På tallrikar lägger man små brödskifvor med olika pålägg (spicken och kokt skinka, tunna äggskifvor, garnerade med sardellstrimlor, kaviar o. s. v. användas därtill), ej heller få saknas skifvor af hvetebröd och råglimpa, enbart bestrukna med smör. I en silfverkorg ordnar man lätt bakverk, och en skål fylles med konfekt, bonbons och färska och kanderade frukter. Allt efter smak kan man också placera på bordet en liten glasskål med gelé eller marmelad och en dito med pickles — men alltsammans måste ordnas lätt och sirligt. Bredvid den plats, som är bestämd för värdinnan — hon intar vid flee o ' clock tea vanligen den vänstra soffplatsen — placeras det lilla tebordet med ett tillräckligt antal koppar, tallrikar, assietter, skedar o. s. v liksom tekök, kanna, gräddsnäcka och sockerskål. Värdinnan kan vid flve o ' clock tea uppträda i elegant hemdräkt med lös jacka eller blus, de vuxna döttrarna i hemdräkt med ett af dessa koketta små förkläden, som redan fått namnet » teförkläden ». Frun och döttrarna i huset tillreda utan hjälp af tjänare teet och servera det åt gästerna. Dessa komma i promenadeller visitdräkt, aflägga i tamburen kappor och schalar, men behålla hatt och handskar på. Nu sprakar man tillsammans bort en stund vid en kopp doftande te, så lämna de besökande platsen för senare ankommande. Äro inbjudningar till fl.ee o ' clock tea utsända, så aflägga gästerna äfven hatten i tamburen, och af en liten stund kunna bli flere, som man i all trefnad tillbringar tillsammans. Cl. F. Sen till, att Idun tidning och Iduns Modefinnas hos alla edra bekanta I Spanska hem. H. E. R — y. 1894 alltid ö p p n a.
Propositionen skall inrättas efter ty som öfverläggningen föranleder. Innef.ltar målet liera delar, eller varder det under öfverläggningen i flera delar skiljdt, då skall proposition öfver hvarje del serskildt göras. § 1.8. Besvaras propositionen med allmänt ja, må väl erinringar dervid i tjenliga R. 0. § 53. ordalag göras, men ingen försöka, att beslutet genom ny öfverläggning upprifva. Besvaras propositionen medja, blandad! med några nej, eller tvärtom, och begäres ej formlig votering af dem, som öfverröstade äro; vare ock då saken afgjord, och må de öfverröstade, om dem så godt synes, få sina särskilda meningar i protokollet intagna, när de dem skriftligen aflemna. § 129. Begäres af en eller flera formlig votering, då skall voterings-proposition, R. o. § 53. med tydlig kontra-proposition, genast författas, justeras och anslås, samt voteringen straxt derefter försiggå; och må proposition ej göras, om votering ske skall, ej heller någon votering derom tillåtas. Votering verkställes öppet, med ja eller nej, efter upprop, på sätt ordningssladgan närmare bestämmer. Blifva rösterna för ja och nej lika många, då, men ej eljest, lägge talmannen sin röst för endera sidan till, att dem emellan skilja. § 130 Ej må någon deltaga i votering, då målet personligen rörer honom sjelf eller R. 0. § 41. den, som med honom är i sådan skyldskap eller svågerskap, som efter lag utgör domarejäf. Finnes så beskaffad! deltagande hafva egt rum, vare voteringen ogild, i fall vid nästa sammanträde styrkes, att den kunnat af den jäfviges röst bero. Hvad nu sagdt är, gälle, ehvad del beslut, som i målet lättas skulle, rörer preliminärfråga eller hufvudsak. § 131. Vid justeringen kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådane tillägg göras, r, o. § §8. hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer.