Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föröfrigt har jag intet annat att önska, än att förevar, utlåt, måtte blifva återremitteradt, på det alt de aninärkn:r, som nu blifvit gjorda, malte blifva granskade och tagas i betraktande vid författande af det nya betänk., som Utsk. kommer, i följe af ålerremissen, att i detta ämne till R. St. afgifva. Ilr af Sillen: Med anledn. af Hr Gyllenhaals yttrande, får jag åberopa mitt för en stund sedan upplästa skriftliga anförande, hvilket jag icke Ilar grundat på egen erfarenhet, utan på de yttranden, som reservanlerne inom StatsUtsk, hafva afgifvit, och de hafva åter åberopat andras utlåtanden. I afseende åter på hvad Frih. Ridderstolpe anmärkt, så får jag nämna, att från min lilla egendom kan Frih:n ej få någon rättare. Icke heller har jag haft tillfälle att sjelf lägga handen vid plogen, ty min tid, såsom tjensteman, har varit alltför mycket upplagen af andra göromål. Hr Westfelt, Nils: Äfven jag vill med min röst biträda det anslag , som StatsUtsk. tillstyrkt för Degeberg, nemi. 10,000 rjdr, ehuru jag uppriktigt bekänner, att jag liade trott 5ooo r:dr vara tillräckliga. Men jag hyser den förhoppning, alt genom den föreslagna tillökningen af 5ooo r:dr, skall institutet vid Degeberg följdrikare fortgå på den bana del beträdt. Jag har sjelf varit på Degeberg oell tagit kännedom af institutet. Der finnes visserligen åtskilliga brister, som kunna afhjelpas, och jag hoppas äfven att de skola blifva afhulpna; men hvad jag isynnerhet har att anmärka emot Degeberg, och hvilket jag också tror lill en del vara anledn:n, hvarföre Hr Nonnen sett sig nödsakad att begära ökade anslag, är, att lian experimenterar med liela sin egendom. Det tillgår ej så utomlands. Jag har varit i Schweitz vid HofFwyl och sett institutet derstädes.
JM 66 till handlingarna. Ilr von Troil, Sam. Gust.: Jag vill icke bestrida alt förhållanden understundom kunna inträffa då undantagsstadganden i afseende på tullbestämmelserne för spanmål kunna blifva af nöden. För min del anser jag likväl ingen annan än Styrelsen vara i tillfälle att bedöma när ett sådant tillfälle inträffar. Det är endast Styrelsen, som, genom de uplysningar den ifrån alla trakter af riket inhemtar, kan hafva en öfversigt öfver förhållandena inom landet och således med säkerhet afgöra om en sådan åtgärd är nödig. Hvad R. Sl:r beträffar, så tror jag att åsigterne inom representationen måste vara mycket delade efter de serskilda uplysningar, som en hvar af representanterna får ifrån de orter hvilka de representera. De, som här hafva yttrat sig för bifall till Betänk, hafva gjort det dels derföre att dem föresväfvar tanken på en blifvande nöd, dels derföre att de tro sig handla i konsumenternes intresse, d v. s. deras, som köpa spanmålt. Jag kommer att yttra mig emot Ulsk:s Betänk, och det är derföre att jag betraktar saken i dess förhållande icke blott för ögonblicket utan äfven för framtiden. Efterser jag då huru saken för ögonblicket skulle slå ut så kan jag, äfven om ali tull borttoges, icke föreställa mig att någon liflig import af spanmål skulle komma Den 18 Mars e. m. 311 att ega rum. Det är med handlanden så att han köper varan för bästa pris, som står att erhålla, för att sälja den, der den bäst hetalar sig. Om således spanmål finnes till salu i Ryssland och Svenska handlande köpa den der, så skola de icke göra det för att föra denna spanmål till Sverige och här sälja den med mindre vinst, utan för att föra den till de Tyska orterne, der spanmålen står mycket högre i pris. Jag tror således icke att om äfven det nu mycket förordade borttagandet af import-tullen kommer att ega rum, någon egentlig spanmåls-import till Sverige derföre skall ske. Jag kan icke heller tro att spanmålspriserne här, genom den föreslagna åtgärden skulle i någon väsentlig män komma att sänkas.
Utsh. för framtiden afhjelpa den af Motionairen anmärkta olägenheten, tror dock, att, enär, enligt redan gällande Författningar, alla utfattige personer äro befriade från kostnaden både till Charta sigillata och lösen eller annan afgift, i fråga om Autoriteters och Tjenstemäns betyg eller expeditioner af hvad innehåll som helst, det, i hänseende till nu förevarande fråga, endast torde erfordras föreskrift, huruledes fattigdomen må tjenligast varda constaterad; och får fördenskull Utskottet, för det ändamål Herr Grefve Cronhjelm föreslagit, hemställa, om icke Rikets Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:t anhålla om det Nådiga förordnande till vederbörande, att såsom fattig-bevis, i fråga om burskaps uppsägning, må gälla det intyg deröfver, som Borgersmannen eller dess enka företer, utfärdadt och underskrifvet af tvänne Borgersman, hvilka idka enahanda näring, som den från rörelsen afgående sig afsäger, eller ock, i händelse sådane inom Staden icke skulle finnas, af tvänne andra för redlighet välkände Borgare. Stockholm den 6 Mars 1829. Besv. och Oecon. Utsk. Betsele, iF.o -jq. io N:o 79. Betänkande, angående väckt fråga 0111 utvidgad Smides - rättighet, samt om upphäfvande af det nuvarande Smides-förbudet på vissa ställen inom Bergslag. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottet remitterat Riksdags - fullmägtigen C. G. Fahlanders memorial, hvaruti föreslås: alt alla egare af hammars-smiden, som sådant önska, må erhålla ökad smides-rätt i mon af deras skogsoch tackjerns-tillgång; i följd hvaraf det på vissa orter inom Bergslag exsisterande smidesförbudet skulle upphöra.
Man får icke besinclla sitt sinne och sin fantasi, trotsande på att man ändå icke tax skada, man måste höja sin ande till det lryslm och adla genom alla medel, framför allt ett godt val af litteratur och försiktighet vid ing&amp;ende af vänskapsförbinclelser. Låtom oss icke tro, att en ren ung kvinna skulle vara något sorts tilllionstladt helgon, f~11lt af sippt pryderi. Tvärtom, en ren kvinna känner sig trygg och modig; hon tror på. det goda ocli ar därför glad och lefnadsfrisk. Och hon har ett välde öfi~er mannen, som livilar på e11 säkrare griilid an kokettens flyktiga segrar. Det hm varit för mig en glädje - fortsatte talarinnm - a t t få vanda ögonen bort från de dystra och förfärande ting, som bedrifkas i mörkret, och livaroin en och annan hemsk hviskning då och då når oss, för att har under några ögonblick tala om hjärtats renhet. Det förefaller oss ibland som om tillstaiidet, särdeles i de stora staderna, vore liopplöst. Så mycket större glädje vacker det, att i en tid, då i både tal och skrift den fria kärleken proklameras som ungdomens rätt, höra uttalanden från iuiga män, att de i s&amp; val principer som lif liylla sedliglietens strängaste grundsatser. (Tal. framdrog exempel p&amp; ett dylikt uttalande.) Det varnihj ärtade föredraget slutade med följ ande ord: &amp; enhet finns dock icke annat an relativt i en syndbesmittad värld. Men skola vi uppge våra ideal darför, att vi icke kunna nå dem i frillkomlighet?
Cronhjelm lika orätt, då han påstått, att man velat åt ordet beskatta, i 5y §■, gifva en sådan tolkning, att det skulle innebära rättighet för R. St. att blott öka, men icke minska skatterna; tv ehuru statens, behof böra fyllas enligt 59 §. (och jag hoppas, att efterkommande Ständer aldrig skola vägra uppfyllandet af denna pligt, hafva likväl skatterna i sjelfva verket allt ifrån i8i5 års riksdag blifvit minskade. 1812 utgjorde allmänna b.evilfningen flera millioner mera än nu, oaktadt inkomsterna under tiden blifvit ökade genom ökad population och deraf följande ökade capitationsafgifter, samt oansedt flera ordi~. narie skatter blifvit borttagna. Den bevillning deremot, sora blifvit ökad och isynnerhet gifvit högre inkomst, är egentligen tullen, dock icke på sådant sätt, att man pålagt allmänheten högre afgifter, utan derigenom, att man delat med lurendrejareu. Detta hör nu likväl icke till saken, och jag har endast anfört det för att visa oriktigheten af Gr. Grönli jelms påstående. Slutligen får jag förklara, att jag icke vet, hvartill en återremiss skall tjena, i händelse man vill, såsom Utsk. hemställt, att beslutet om mantalspenningarna skall underställas Konungen; men då jag hört den förste talaren, som yttrat sig för denna åsigt, tillika förklara sig icke vara emot en återremiss, vill jag ej heller bestrida den. Frih. Cederström: Vore frågan, såsom den siste talaren förmenat, nu ingen annan, än huruvida beslutet om nedsättning i mantalspenningarna bör underställas Konungen, så vore återremiss öfverflödig; men första frågan är, om den af Utsk. föreslagna nedsättning bör äga rum. Jag instämmer för min del uti hvad en värd ledamot ganska riktigt anmärkt emot detta förslag. Man har väl sagt, att denna skatt isynnerhet drabbar den arbetande classen; men förhål - Dsn 28 April f. m. 3fi5 landet är icke sådant, ty den drabbar alla, oell hvad man bär i främsta rummet bar att iakttaga, är alt tillse, det ingen orättvisa emot någon blir begången.
Betänk, måste således föredragas till bifall eller afslag. Jag går nu till bemötande af några anmärkningar utaf Frih. Boye. Med det skarpsinne, han äger, då han företager sig att genomtänka sitt ämne, kommer jag vid detta tillfälle till den slutsats, att han alldeles icke läst det betänk., hvarom han nu talat. Han har nemi. sagt och nyttjat såsom ett af sina argumenter, att TJtsk, tillstyrkt inrättandet af två i stället för ett lagmansting om året, Enligt betänk, har Utsk. på goda skäl afstyrkt detta. Frih, Boye har vidare sagt, att vissa delar icke böra lösryckas till pröfning utan sammanhang. Jag är af samma tanka och har ofta yttrat mig emot för många partiella förändringar. Men frågan om lagmansrätternas afskaffande är redan gammal, var det redan , då lagcommitte'en började sina arbeten. Beslutet i det afseendet är således endast ett försök att få fram, hvad som blifvit påyrkadt alltsedan 1789, då vi genom inrättandet af Högsta Domstolen finga fyra domstols-instanser; ty så länge det Kongl. Rådet var endast ett cassations-tribunal, ägde vi blott tre instanser. 1734 års lag förutsätter nemi., att Konungens deltagande i lagskipningen endast borde sträcka sig till en revision, ett tillseende, att formerna blifvit iakttagna af domstolarna, samt att åstadkomma rättelse härutinnan medelst återförvisningar. Derföre äro ock höga böter bestämda emot klagomål hos Konungen i oträngda mål. Allt visar, att Konungens befattning i lagskipningsväg icke varit afsedd sådan, som Högsta Domstolens nu är. Jag återkommer nu till frågan om företrädet emellan fyra eller tre instanser. Jag anser endast tre böra finnas, och då sålunda en af de nuvar. bör försvinna, är det väl den, som är minst rationelt organiserad och mest allmänt anses öfverflödig. Jag har väl icke någonting egentligt emot Utsk:s förslag i nu förevar, betänk., att första domstols beslut må gå i verkställighet. Det kan vara oskyldigt; men ojuridiskt synes det mig vara, att verkställighet å första domstols beslut skall äga rum, då 3 instanser återstå att prpfva frågan.
Taga vi till efterrättelse hela sista de cenniumj från och med år 1820 till och med 1829, så visar sig följande förhållande: Utförd Spannemål . 5i5,495T:r. införd 4ö9>722 >» utförd mer än införd t5,773T:r. 78 Den i5 Mars f. ra. Infördt Mjöl 232,iopL». utfördt 2 24,o45 „ infördt mer än utfördt 8,064Lä. (ä 12 L® per Tunna Subtraheras dessa 672 Tunnor öfverskjutande import af malen Spannemål, från ofvanstående 15,773 Tunnor öfverskjutande export af omalen, återstår för de sist förflutne 10 åren t5,ioi Tunnor, hvarmed exporten öfverstigit importen, utgörande per medium den ringa summan af i,5io Tunnor om året. Men äfven detta i sig sjelft så ringa öfverskott är illusoriskt, om man i penningar evalverar de olika sädesslagen, hvilket nödvändigt måste göras, om man vill gå opartiskt till väga; förhållandet är då följande. Den importerade Spannemålen för sista decennium uppgår till ett värde af R:dr 4,599,187 R:gs. den exporterade till ett värde af , 4*577>®^4 » *) importerad Spannemål mer än exporterad för R:dr 221,983 R :gs. Hvad nu behållningarne i Landet beträffar, så kan med säkerhet antagas, att *) Bohvetet beräknadt till 10 Riksdaler Riksgäldssedlar per Tunna, Hafran till 6, Hvetet till 12, Korn till 8, Malt till g, Rågen till 10, Wicker till 10, Ärter till 12, Diverse till 8 Riksdaler. Den i5 Mars f. m. 79 dessa icke öfverstiga behofvet till nästa skörd (7 å 8 månader härefter) af följande skäl: j:o Att skörden förlidet år varit medelmåttig. 2:0 Att
För parter vid Härads-Rätt att före Tingets början erhålla underrättelse om dagen, då dem rörande mål skola till handläggning förekomma, dels ock att föreskrifterna om tid för varis erläggande och besvärs anförande emot Härads-Rätts beslut malte ändras. Bifölls. Bih. till R. St. N:o 44, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 2 §. i 41 Gap, Missgernings-Balken. AL er rem itterades. N:o 45, öfver väckta motioner om ändring och förklaring i vissa delar af 12 Cap. Rättegångs-Balken. Bifölls. N:o 46, i anledning af väckta motioner om ändring i 24 Cap, 8 §.» 34 Cap. samt 35 Cap. 1 §. Missgernings-Balken. Bifölls. och N:o 47, öfver väckt motion om ansvars-stadganden för inslåenda af fönster. Återremitterades. och 3:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets N:o 22, i anledning af väckt motion om inrättande af Curhus i Carlshamn. Återremitterades. N:o 23, i anledning af väckt motion om förändring i sättet att efterlysa brottslingar. Bifölls. N:o 24, 1 anledning af väckt fråga om närmare bestämmande af sälte! för kohl-mälning inom Bergslagerne. Bijölls. N:o 25, i anledning af väckt motion om anläggande af en Köping i Wrigstad i Jönköpings Län. Bifölls. N:o 27, i anledning af väckt fråga om för högt beräknade Hemmansränta’ inom Calmar Län. Bifölls. N:o 28, i anledning af väckt motion om afskalfande af Extra Länsmän och andra polis-tjenstemän utan lön. Bifölls. N:o 29, i anledning af väckt motion om upphörande af det så kallade HemförareBU-Gillet i Götheborg. Återremitterades. och Nio 30, i anledning af väckt fråga om bestämmande af den afgäld under namn af Tull-kappen, sorn egare af skaltlagde mjölqvarnar må uppbära för förmälning af annans säd. Bifölls.
Det hindrar icke, att, sedan en sådan propos. är gjord och besvarad med ja och nej, samt då en talare stiger upp och begär en ny propos. t. ex. på återremiss, för att utröna, huruvida Ståndet dertill vill lemna bifall, samt denna propos. af ordform göres, beslut kan utfalla med bifall till en sådan propos. Men då nu händelsen icke var sådan, utan sedan propos. var gjord till bifall eller afslag, som naturligtvis innefattades i ja och nej, ingen steg upp, då Landtm, förklarade Ståndets yttrande deröfver; så anser jag, att alla de ledamöter, som vilja hafva afslag på proposm, kunna ett af två, antingen påstå att den är afslagen, eller också yrka att få votera om propstn. Det ligger inom majoritetens rätt. Detta har jag endast velat erinra om, utan att yrka det; ty så måste efter min lanke ärendet afgöras, om majoriteten vill afstå betänkandet. Hr Lagerhjelm: Utan att betrakta denna sak, hvarken in abstracto eller in concerto, tror jag den vara ganska enkel. Sedan R. o. Ad. icke bifallit betänk., måste det väl antingen återremitteras för att omarbetas, eller också läggas till handlingarna. Den nästa propos. är då naturligtvis den, om R. o. Ad. bifaller återremiss; och det blir då, som Ståndet bestämmer, huruvida återremiss skall äga rum eller icke. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid den nu föredragna delen af Utsk:s memor. gjorda anmärkningar föranleda dess återremitterande. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå samma föredragna del af memorialet. Ropades starka ja, blandade med nej. I anledn. hvaraf Hr Frih, o. Landtm, förklarade, att han vid den sednast framställda proposm funnit ja hafva öfverröstal nej.
Styrelsen ej motsvarat nationens lältvisa fordringar, ej varit välgörande för landel, ej bevakat dess sanna intressen, ej hållit sig samvetsgrann! vid de former som i constitutionen uro utstakade, ej tillsett att oväld och rätt blifvit utöfvade vid domstolarna, ej i befordringsväg bevakat landets sannskyldiga nytta, ej i den allmänna hushållningen med Statens medel galt tillväga med tillbörlig sparsamhet och försigtighet, ej ulan considerationer och med tillbörlig stränghet sökt befordra försumlige och vårdslöse högre embetsmäns tilltalande och bestraffande, och slutligen ej sökt, så vidt som möjligt, rätta sig efter nationens allmänt utlalade önskningar; — har representanten denna visshet, säger jag, så torde allt uppräknande af specialiteter och enstaka faeta samt granskningen deraf och omdömet derom ensamt tillhöra R. •St:s Coust Utsk.; men det är systemet i sin helhet, sorn bör utgöra föremålet för R. St:s deliberationer och beslut i detta ämne. R. St. utöfva efter 107 §:n Reg F:n ingalunda något domarekall, utan endast en jury-befattning, den nemi. att tillämpa Coust.Utskrs anmärknrr, och utsäga orden skyldig eller icke skyldig till nationens misstroende och ogillande; Samt i förra fallet, eller om ordet skyldig blifvit uttaladt, hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur Statsrådet och från embetet skilja den eller deni, emot hvilka sådana anmärknrr blifvit gjorda. Det är denna jury-befattning, som nu åligger R. o. Ad., och jag anser, till följd deraf, hufvudfrågan vara, hu1 livida Ståndet linner skal att, i anledn. af Coust.Utsk:s betänk. uttala oiden skyldig eller icke skyldig; skulle likväl Utskrs anmärknrr vara sä ofullständiga och »å illa motiverade, att R.
Balans till år 1859 ; Skuld, antecknad inom linien, 1,432: 6. Credit. Balans från år 1857: Skuld, antecknad inom linien, 1,152: 8& Leverering till Kongl. Stats-kontoret Gratifikationer, pensioner och understöd Diverse omkostnader 295,626: 42. [Balans till år 1859: Kontant behållning i? Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 33,586:97. - Summa 3,253,117: 15.. (7:o Dilitie-boställs-kassan. Debet. Balans från år 1857 : Kontant behållning •—;••• 77 Utlånta medel •••• Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 13,110:3.6. Uppbörd: Ersättning för reservhemmans-räntor 25,460: 68. Balans till år 1859: Skuld i •' 2’475: ~ Dito, antecknad inom linien, 8,780: 82 r Credit. Balans från år 1857 : — Dito, antecknad inom linien, 5,852: 8. Diverse omkostnader Balans till år 1859: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 15,393: 44. Balans från år 1857: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 17,198: 32. Uppbörd: Stats-anslag: Balans till år 1859: Skuld, antecknad inom linien, 12: 50. (Jr edit: Balans från år 1857: Skuld, antecknad inom linien, 20: — Utgifter : Aflöning... 2,925: — Underhåll till f. d. invalider 3,367: 99. Gratifikationer och tillfälliga understöd 34,731: — Svärd s-pensioner 2,096: 25. Balans till år 1859:
Frågan är här, om ersättning till Svenska medborgare, som genom det sista olyckliga kriget med Ryssland och deraf följande fredsslut* genom den nya gfänsregleiingen sett sig afhändas sina hemman tillhörig jord, då den varit belägen å den nu mera Ryska sidan af Torneå Eif. Det har uti 1821 års convention, af de respective contraherande Makterne, blifvit bestämdt, att de hvar för sig skulle hålla sina undersåtare skadeslösa, medelst 83 R.dr i6 sk; B;co för tunnlandet af den mäst bördiga ansedde jorden, och för jord af sämre beskaffenhet* i den proportion, som flere tunnland derutaf kunde anses i värde jemförlige med ett sådant utaf den bästa sorten. Hemmarisägarne ilfi Neder Torneå och Carl Gustafs Socknar, komma med detta årets utgång att se sina jordägor förminskas genom det afträde af 185 tunland uppskattad och till bästa .sörten hänförd ägorymd. Ersättningen för denria förlust Uppgår till 15,417 R:dr B;co * och mången torde vid första påseendet anse denna betalning vära me. ra än fullkomlig ersättning för dén ifrågavarande jordrymden; riieri först och främst* bör tuani härvid taga i betraktande, att den verkliga jordavidd , sorn ofvannämiide Sockneinän £# Ven 11 jfugust i f. mi sig beröfvad, utgör 704 geometriska tunnland, sorn efter graderingsmefhod blifvit förvandlade till r 85 tunnland. Häraf synes således att ersättningsbeloppet för hvarje geometriskt tunnland på långt när icke blifver så högt, som det vid första påseenuet och utan en föregången undersökning tör mången torde synas. Ekonomen eller den verkliga jordbrukaren, inser dessutom huru en förlust af sådant slag sorn den här ifrågavarande, näppeligen genom ett blott till sjelfva den förlorade jorden beräknadt värde, kan ersättas.
Detta är en urgammal Landssed, fom icke hatwer oskäl med stg, ulan lwärlom wid'manga tillfallen är af högsta nytta och förthy mäste, enligt igide 06) 2o:de Domare-Reglorne, desto heldre bibehailaS, som den eljest lyckliga Regements lö^lndringen skulle i motsatt händelse och twart emot försäkringen nri RegeringS-FormenS rk4 §- bcröfwa Swenffa Folket en af Dest fordna ostndiga rälugheker, den nänckigeu, atk hos Konungen winna undantog fran lagens allmänna bud. enär gällande och wigriga anledningar bertill frambringas. Sedan jag salunda fullgjort min skyldighet, alt anföra de skäl, hwa,pa sig grundar min öswertygelse, a t det af Herr Iustiriä-Räder Ltrokirck ingis - Den 27 November1707 Hiftie memorial, eller rättare sagt de ämnen hwarUlinnan han päkallar Riksens Högloft. Ständers up. märksamhet böra hänföras kill ändring, förklaring och tillägg, ingalunda uri wär RegeringS-FokM och grundlagar utan mi wära Civile och OcconoMiska Lagar och Författningar; Air wiste undantag derutinnan allid funnits och ostridig! äro i särskildt fall tlöttvändige. ehurn hälsosam werka» dö allmänNa päbuöen ,vch söreffrifierne i der hela än mage! medföra, och arr denna angelägna dispensanons rätt hök tilikomma Högste Lägst,pande MagteN nämligen Konungen med Dest StakS-Rad och Högste Domstol, fordrar ock ordningen akt meddela utlärande hnruwida en sadan diöpcnse kan wara nyttig i de lagrum Herr Jnstitiä-Rgdet egemeligen sasoM eJempcl föredragit. De hnswudsakeligaste skäl, att bewisa oödwändigheken deraf har Författaren sjelf Meo Voto ganska wäl grundadr andragir. Lagarne Hajma stadgat L allmänhet, att
Detta har jag icke sagt; jag har endast anfört såsom ett faktum, att bland den mängd motioner, i afseende på bränvins-lagstiftningen, sorn blifvit väckta, har, så vidt jag vet, icke någon enda åsyftat tillåtelse att införa bränvin. Då således icke något föranledande, hvarken från enskilde motionärers eller K. M:s sida, blifvit gifvet Bevilln.Utsk. att frångå hittills gällande föreskrifter i berörde hänseende, har jag också tagit för afgjordt, att-samma Utsk skulle anse sig sakna anledn. att föreslå R. St:r något sådant. Delta har'jag sagt, men icke något annat, emedan jag alltför val vet att Bevilln.- Utsk. icke föreslagit någonting i berörde hänseende. Det förundrar mig, att Gr. Lagerbjelke vid denna Riksdag är så ifrig att yrka på ett så beskaffadt stadgande, som han här föreslagit, då man, mig veterligt, vid ingen föreg:de Riksdag satt något sådant i fråga, ehuru förhållanderna dä varit alldeles enahanda som nu, enär man ofta skrifvit den nu ifrågavande författn:n, innan Bevilln.Utsk. fattat sitt beslut, i afseende på tullen för bränvin, och>man har ändock vid föreg:de Riksdagar haft lika mänga eller lika få anledmr, som vid denna, att föreställa sig borttagandet af förbudet å införsel af bränvin. Ja, jag tror, att just nu, då vi beträdt en annan väg i bränvins-lagstiftningen, vida större anledn. är att förmoda, det man önskar förbudets qvarstående. Jag beklagar, att Frih. Raab på ett så klent motiv, som det han anfört, frånträdt sin mening. Jag är också mycket angelägen om att mot de talare, som här upträdt, visa så mycken höflighet, som man kan; men jag kan dock icke föreställa mig, att man endast af artighet mot en talare hör frångå sin öfvertygelse i saken. Det skulle fördenskull glädja mig, om Frih. Raab i detta fall närmare besinnade sig och heldre förenade sig med Hr von Hartmansdorff, som mera träffat den rätta sidan, än Gr. Lagerbjelke, och jag hoppas, att Gr.