Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att på hästs siitt sörja för, detta släktes ~noraliska och fysiska hälsa samt gifva det en fond af gods lcunskaper, som kunua blifva till verklig nytta och hafva viircle för lifvet, bör darför vara hvarje fram; iitsträfvande folks mål. Goda skolor iiro en nations biista prydnad, men skolan far icke h a h a sitt mål i sig själf, dess uppgift bör vara att uppfostra och bereda för lifvet. I våra dagar börjar man h e r och iner inse detta och glädjande %r att man just i våra follcskolor,. dar ju det stora flertalet af landets ungdom uppfostras, .lägger sig vinn om att bibringa barnen sbdana lrunskaper, som kunna blifva dem till nytta i det praktiska lifvet. Så har man under de senaste åren börjat införa undervisning i matlagning i de flesta af huféiidstaclens och %iven i. många landsortsstiders folkslro l or. Det var i Storlcyrlcoförsamlingen i Stockholm, som år 1889 ett första försök med skolk öl^: gjordes. Samma år hade man. dels p i enskilda personers dels p&amp; församlingar.nas egen be ' kostnsd börjat anordna iniddagsspisning i folkskolorna. De fattigaste barnen erhöll0 iirider vintermånaderna mot en ringa olleï alls ingen afgift ett ordentligt mal mat minst hvarannan dag, innan de lämnade skolan. Det var db d: r Sven Nilsson, förste 1Fw: are i Storkyrkoförsamlingon, kom att tiinlza på hur nyttigt det borde vara för slrolfl.i.ckorna, om de lcnnde få vara mod om tillagningen af maten. Sedan ett kök blifvit inredt i skolan och Öherstyrelsen för Stockholms folkskolor dartill gifvit sitt bifall, fingo dagligen i tur och ordning 5 ii O flickor ur högsta klasserna - dc flesta i en alder af 12 till 14 år - sluta skolarbetet M. 10 f. m. för ntt under de Rterstaende skoltiiniqarna undervisas i matlagning och därmed sarnmanhangando sysslor i k ' öket.
Konfirmationsdagen var en icke blott högtidlig, utan äfven i naturen synnerligt vacker dag, en ytterligare anledning att hoppas det bästa. Man erinrade sig mycket väl, huru naturen mottagit Karl XIII. Då de i Stockholm samlade trupperna skulle svärja honom trohetseden, hade himlen på det kraftigaste deremot opponerat sig. Det var den 7 Juni 1809. I samma ögonblick som eden skulle af-läggas, utbröt ett fruktansvärdt oväder, med fasansfulla ljungeldar och en rysligt dånande åska. Trupperna fingo order att marschera till sina qvarter, och trohetseden kunde ej svärjas förr än den följande dagen. De som den 7 Juni voro i Stockholm intygade allmänt, att de aldrig upplefvat eller ens hört talas om ett så förskräckligt oväder. O * Ögonblick öfverlemnades högstsalig kungens ring till Karl XIII, och denne visade sig ganska rörd samt skref till sin brorson, att han tog emot ringen som ett dyrbart minne, som han skulle alltid bevara. Hvart den ringen sedermera tog vägen, vet ingen. ' Det är möjligt att den begrofs med Karl XHI.Oaktadt de förhoppningar som vid påsken 1815 hem-tade ny näring i naturens bevågenhet, hade Försynen dock annorlunda beslutit. Om redaktionen af Dagens Krönika och dess läsare skulle en annan gång vilja lyssna till en gammal mans arfsägner, skulle jag kunna meddela åtskilligt, hittills sannolikt föga bekant om vasaättlingarnes i i Tyskland inre historia under åren 1815 — 1826, då den ädla drottning Fredrika lade sitt hårdt pröfvade hufvud till ro för alltid. För närvarande har jag blott dragit fram några enskildheter från i synnerhet revolutionstiden i Sverige, dertill manad af det underbara sammanträffandet, att Sveriges nu varande kronprins, som ju också är ämnad att blifva Gustaf V, på dagen jemnt hundra år efter Fredrikas födelse, som inträffade den 12 Mars 1781, trolofvade sig med hennes ättling, samt att dessa data sammanfalla med 12 — 13 Mars 1809, drottning Fredrikas sista födelsedagsfest i Sverige och hennes gemåls samt äfven hennes sons uteslutande från Sveriges tron.
Enligt uppgift af motionären, hade sedermera Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande, efter ytterligare hos Ilärads-rätten skedd undersökning, genom utslag den 28 Augusti 1821, förordnat, att ny bro borde byggas öfver Hallsnäs sund och att kostnaden derför skulle utgöras af hela Westra härad, med iakttagande, att hvarje hemman i Ramqvilla socken toge del i kostnaden dubbelt emot häradets öfriga hemman, äfvensom Ramqvilla socken ensamt skulle framdeles underhålla denna bro: men att, sedan Kongl. Kammar-kollegium, Sta/bIllak »Hels Utlåtande, N:o 10S. 3 dit frågan genom besvär fullföljdes, meddelat utslag och deruti förklarat, att Ramqvilla socken ensam skulle bestå kostnaden för en färja öfver det ifrågavarande sundet. Kongl. Majit slutligen den G April 1824 ändrat Kongl. Kammar-koilegii sistberörde utslag och förordnat, att bro skulle byggas öfver sundet af samtelig^ Westra häradsboer gemensamt, dock att Ramqvilla socknemän skulle taga dubbel lott i kostnaden och i framtiden besörja brons underhåll; samt att, sedan alla socknarne i häradet, med undantag af Ramqvilla, sökt, men icke erhållit tillåtelse att uppbryta en ny väg, i stället för att uppföra oftanämnde bro, hvars längd vore 149 alnar, skyldigheten i afseende å brons uppbyggande blifvit af häradet fullgjord. I betraktande af alla dessa förhållanden och då en total ombyggnad af ifrågavarande nära förfallna bro vore af beholVet påkallad, anhöll motionären vid riksdagen 1844—1845. att till byggandet och framtida underhållet deraf måtte få användas årliga hemmansräntan af ofvannämnde tillförene från rotering _ ° o befriade, men sedermera till ^ mantal roterade hemmanet Hallsnäs.
Frän Allmänna Besvärsoch Oeconomiesamt Särskildta Utskotten: 1:0 Angående medel och utvägar till Hampplanteringens befrämjande. q:o I anledning af väckt fräga om inskränkning i Halländska och Bohusländska Allmogens Seglations-frihet. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Togs ä nyo under öfverläggande Kgl. Majus Nådiga Skrifvelse till Stats - Utskottet af den 89 sistl. Juni, innefattande en framställning af anslagen å Ofverskotts-Inkomsterna för 1812, 1813 och 1814 utaf Ön St. Barthelemy, hvilken, enligt' 6 §. i 1812 års Riksdags-Beslut, blifvit af Riksens Ständer undantagen från Sveriges Stats-Författning, Administration och Drätsel , under ingen annan förbindelse å Kongl. Majus sida, än att, vid hvarje Riksdag, låta till Riksens Ständer komma hvad i denna del af Sty - g6Q Pen »i Juli. Styrelsen sig tilldragit, hvad fördel för Modern landet kunnat vinnas och att, enär något öfverskott af de influtna medel skulle sig yppa , deraf alltid hålla till handa , hvad sorn till fyllande af bristerna, derest sådana skulle uppkomma, erfordras ; och då Ridderskapet och Adeln häraf erfor, hvilka betydande summor af dessa inkomsier under ofvanberörde lid , blifvit af Hans Maj.-t använda till Sveriges omedelbara nytta, samt, i följe deraf, till lättnad för Svenska Statsverket och lisa i Nationens bördor; beslöt Ridderskapet och Adeln, intagna af detta Hans Maj:ts ädla handlingssätt, föreslå sina Respeptiva MedS tänder, att deröfver, genom en gemensam underdånig skrifvelse frambära gärder» kf siri upprigtiga och vördnadsfulla tacksamhet, TJt supra.
Det torde vid nu i korthet antydda förhållanden icke vara af nöden att vidare utveckla af hvilken utomordentlig vigt en kommunikationsled genom anläggande af slussar vid ofvanangifna sammanbindningspunkter emellan sjöarne är såväl för det derpå helt och hållet vanlottade Dalsland, hvars befolkning numera upgår till omkring 70,000 innevånare, som äfven för Nordmarks Härad, der folknummern öfverstiger 20,000. Men icke nog härmed. Den förbindelse, som sålunda vunnes med alla de till Wenern angränsande provinser och vestkustens förnämsta exportort Götheborg, är af den allmänna nytta, att företaget icke kan anses lända till gagn ensamt för Dalsland och Wermland, eller öfriga nyssnämnda provinser, men för hela landet genom det ökade antalet och beloppet af för Rikets exporthandel användbara artiklar, och förminskande af transportkostnaden för dem. Den 1 December f. m. 61 Ännu större ur statsekonomisk och jemväl ur politisk synpunkt vigtigare blir företaget genom sambandet med en i Norige ifrågasatt och till en del redan påbörjad kanal-led från Fredrikshall genom sjöarne Arevandet och Aspern till ofvanomförmäld? gränsesjö, Stora Lée. Denna ända till 4 mil långa, till större delen inom Svenska området belägna, sjö har jemväl i Norige ådragit sig upmärksamhet och efter att redan i flera år hafva vid Fredrikshall bedrifvit kanal-arbetet, afbidar man blott beslutet om öpnande af kanal-led på Svenska sidan för att vid Othei, der redan på enskild bekostnad en provisorisk slussledning är anbragdt, öpna kommunikationen emellan samma sjö och nyssnämnde på Norrska sidan belägna vattendrag, hvarigenom således vunnes en ny förbindelse med brödrafolket, och derjemte en ny kommunikationsled emellan Wenern och Nordsjön.
Jag har ej kunnat undgå finna skälen till denna anhållans afslående vid första föredragningen så tydeligen ådagalagde uti Beredningens och Commerce-Collegii yttrande, att jag ej kunnat genast inse anledningen till behofvet för ytterligare underrättelsers inhämtande. Som jag likväl sedermera fått höra, att anlednin garne till återremissen funnits uti åtskillige af Sökanderne andragne skäl, och jag dessutom medger, att Mäklareattesten, som bör äga laga vitsord såsom med Ed bestyrkt, synes rättfärdiga det i grund deraf vidtagne beslut, är ej min tanka att yrka, det någon anmälan till Riks-Stånden om detta mål skulle göras, endast att för min räkning få i Protocollet förvaradt, att saken fästat min uppmärksamhet, icke i afseende på någon enskild person, men i afseende på vigten af den grundsats, som föreskrifver varsamhet vid utförseln af lifvets första nödvändighetsvaror, bland hvilka jag icke kan undgå finna att, jemte Spannemål, Sill och Salt äfven för Svenska Allmänheten måste räknas. Jag tror för öfrigt att det är af vigt, vid Styrelsens befattning med Economiska företag, att Enhet i princip alltid iagttages och då jag under samma tid funnit införsel af Sill från andra orter genom Tullfriheter eller lindring i afgifter vid flera tillfällen beviljad, har jag ej kunnat inse nyttan af ett deremot stridande särskildt undantag. Jag har väl hört sägas, att den Sill, som utfördes, varit skämd, men jag har svårt att tro, det utlänningen häldre än vi skulle emottaga en sådan vara. Likväl får jag ännu en gång upprepa, att något ytterligare än dessa allmänna anmärkningars förvarande i Protocollet icke är min afsigt. Herr Borgmästaren Nenzén, Riksdagsmannen Hyckert och Herr Professoren Doctor Wijkman ansågo, lika med Herr Grefven, att denna Anmärkning utan att till 38 Riksdagen 1810. Stånden anmälas endast måtte i detta Protocoll förvaras, och tilläde Herr Doctor Wijkman sig ej till detta mål kunna lämpa 106 och 107 §§ af Regerings-Formen.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 6 Haft. 1 2 StatsTJt skottets Utlåtande N:o 146. kunde förenas det skogsplanleringskassan tillhöriga, förra öfverjägmästareboställei Wensjö af omkring 500 tunnland. Någon nybyggnad erfordrades icke, synnerligast om det rymliga slottet upplätes till logementer åt lärare och lärjungar; och hvad beträffade tillförseln af lifsmedel, gynnades densamma genom ställets belägenhet intill segelled samt den omgifvande ortens produktivitet. Vidkommande kostnaderna för flyttningen kunde möjligen anmärkas, dels alt lärarne, som nu med sina befattningar vid Skogs-institutet, förenade andra tjensler eller på annat sätt beredde sig ytterligare inkomster, efter afståendet häraf, borde tilläggas högre löner, dels att reparationsoch iuredningskostnaden å Leckö slolt skulle falla sig alltför dyr; men enligt motionärens förmenande skulle besparingen å understödet till elevernes skogsresor fullt ersätta den löneförhöjning, som sålunda kunde anses nödvändig, och, genom Skogs-styrelsens inrymmande i Skogs—institutets nuvarande lokal, borde godtgörelse vinnas för reparationskostnaden. Enligt motionärens åsigt borde äfven Hunnebergs skogs-skola förflyttas till Leckö för att med Skogs-institutet förenas; och hade, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, motionären hemställt, alt Leckö kungsgård med allt, hvad derunder lyder, måtte, så snart ske kunde, öfverlemnas till Kongl. Maj:ts disposition för alt, på sätt lämpligast syntes, med tillhjelp af de medel, som redan finnas anvisade för Skogsinstitutet i Stockholm, användas lill skogs-instilut och skogs-skola samt möjligen, i förening dermed, landlbruks-skola för Skaraborgs län, till bildande af för landet behöfliga, skicklige såväl forstman som landtbrukare.
Tredje Samlingen, innehållande CONSTITUTIONS UTSKOTTETS Memorial, Utlåtanden och Betänkande!!. N:o i. Memorial till Höglofl. Ridderskapet oell Adeln, med utlåtande om grundlags-stridigheten eller enligheten af en fråga, hvarå Herr Ordföranden vägrat proposition. IVtedelst Protocolls-Utdrag af den 8 nevarande December, ankommet den ii i samma månad, har Högloflige Ridderskapet och Adeln behagat gifva Constitulions Utskottet tillkänna, att, sedan motion blifvit gjord , det Herr General Intendenten, Riddaren af Kongl. Nordstjerne Orden, F. d Orchimont måtte anses icke behörig att för Adeliga Ätten d'Orchimont N:o 2,237 intaga på Riddarhuset säte och stämma, samt Riddarhus-Utskottet, i häröfver infordradt utlåtande, anfört alt, med tillämpning af 83 §. Regerings-Formen, Utskottet ej funné Herr General Intendenten, emot berörda Grundlags 37 §., för närvarande berättigad lill sådant inträde, Herr Grefve Lewenhaupt, Gustaf, såsom för tillfället; Höglofl. Ridderskapets och Adelns Ordförande, på framställda skäl, ansett sig ej kunna till bifall eller afslag å Riddarhus-Utskottets utlåtande meddela hegard propo§ik, till II. S. Fröt. 1828., 1829, 3;dje Sami■ 1 x. Haft. 4 Constitutions Utskottets Betänkande N:o i sition, utan, enär denna icke dessmindre af Höglofl. Ridderskap^ och Adeln yrkades, förklarat, jemlikt Riksdags-Ordningens 55 §., öfverläggningen hvilande; i följd hvaraf frågan förvisades till Constitulions-Utskottet, sorn borde, inom åtta dagar efter delfående!, öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen sig yttra.
St. haft obestridlig rätt att af Utsk. fordra en fullständig utredning af frågan, så att hvarje motion blifvit särskildt uptagen och af Utsk. särskildt besvarad. I)en af K. M. utfärdade ölvergångs-stadgnn angår endast formen för undervisningen, och det, som rör nödvändigheten att vidblifva det gamla, innan mari öfvergår till formen af Apollogist och Lärdoms-skolans sammanslående såsom föreg de Ständer framställt, har således icke att. göra med anmarkn. i sak. Samma är förhållandet med Utsk:s yttrande, att K. M. icke lärer underlåta att vidtaga de förändringar, hvartill förhållanderne kunna föranleda. Det är gifvet, att när man i den gamla Skol-oidn. bibehållit det hufvudsak ligaste af det klandervärda, måste B. St. fästa alside på den erfarenhet, som under nära nog en hel generation blifvit vunnen, och söka hos K M. att. erhålla något annat än det lappverk, som man fått i den nya Skol stadgan. På grund häraf yrkar jag At erremiss i den rigtning, att Utsk. måtte inkomma med ett nytt. förslag, upgjordt i enlighet med det Kyrkoherden Sondén i sin reser - 123 Den 17 Oktober. vation framställt: att It. St:r i en underd. skrifvelse hos K. M. må anhålla, att innan den läse ordning, som innehålles i Kongl. Stadgan för elementar läroverken i riket, till fullo tillämpas, denna stadga måtte, sedan den undergått behöflig granskning, så förändras, att dels de s. k. liniernas antal behörigen inskränkas, dels läroämnena inom hvarje klass icke blifva flere eller lärokurserna större, än som af lärjungarne utan skada för deras fysiska och intellektuela utveckling kunna medhinnas. Äfvensom jag anhåller, att Utsk. mätte i enlighet med Hr Cederschiölds motion föreslå en underd. skrifvelse roed begäran, att det klassiska studiet framflyttas till ynglingens sista läroår i elementar-läroverket.
Hrr, om det gifves många husbönder, hvilka, utan att inse det landets sjelfbestånd står på spel, skola låta sina tjenare under en längre tid vara borta från arbetet. Jag betviflar det. Jag betviflar ock, att en driftig och duglig arbetare, som varit nog olycklig att blifva utlottad, skall finna någon särdeles stor uppmuntran i den dagsaflöning af 1 rdr, Utsk:t föreslagit, då han i följd af sin beväringspligt finner sig utestängd från möjligheten att erhålla årstjenst och inskränkt till att söka arbetsförtjenst för dagen. Helt och hållet instämmer jag i de ädla åsigter, Hr Mannerskantz uttalat ang. lottningssystemets förkastlighet. Det af Gr. Björnstjerna föreslagna sätt att förtaga förhatligheten af detta system, kan jag icke heller gilla. Jag tror nemi. att, vare sig friköpningen går före lottningen eller lottningen före fri - köpningen, blir skilnaden endast den, att friköpningen i senare fallet blir dyrare, och att således endast de förmögnare kunna begagna sig af denna förmån. Men, de som försvara Utsk:ts förslag, hafva rätt att fråga, hvad viljen J, som anfallen det, sätta i stället. I detta fall instämmer jag i hvad Gr. Björnstjerna föreslagit, eller att Den 7 Maj e. m. 119 öka öfningstiden för beväringen. Utsk:t har ansett, att hela beväringen ej borde öfvas, utan endast en del, och denna i 62 dagar. Om nu i stället hela beväringen öfvades i 60 dagar (40 dagar det l:a året och 20 dagar det andra), skulle vi derigenom erhålla en här, så öfvad, att vi med hopp om framgång kunde möta fienden. Jag tror visserl. ej, att 60 dagar äro tillräckliga att utbilda en god soldat, men jag tror ej heller, att ett krig kommer så brådstörtadt att en fiende, innan vi veta ett ord derom, kan ställa 60,000 man framför Stockholm. Det vore särdeles ledsamt, om våra diplomater, som kosta oss så betydligt, icke skulle kunna göra så mycken nytta, att de två månader före ett tillämnadt fiendtligt anfall kunde underrätta oss derom.
Innan jag slutar, bör jag — för att ytterligare, och äfven från synpunkten af denna krigsmateriel ändamålsenligare förändiing, visa huru angeläget är alt behålla det man har — här omnämna, alt jag, sedan ofvanstående var nedskrif-» vet, erhållit kunskap, att man i England redan håller på alt applicera den s. k. skrufven på (vänne redan färdigbyggda vanliga seglande fregatter, som dymedelst på samma gång blifva svårt armerade seglandeoch ång-fnrtyg, således kanonslupar i stor scala. Att dessa försök snart följas af ännu djerfvare, är så mycket sannolikare som menniskösnillet måste söka att förena segling med ånga, emedan denna sednare kialt enbart är alltför kostsam, att ej säga minös äfven för rikare stater. För mindre rika blir framskridandet ännu förmånligare, ty då kunna vi, 0111 jag så må uttrycka mig, åter få vara med, och sjömanna-skickligheten återtager sin rätt; men dertill fordras, äfven med de bästa anlag deni Svenskarne ej sakna, ändock alltid öfning. I följd af dessa pågående innovationer, är det ganska sannsynligt, att skärgårdsvapnet och skä.igårdskriget äfven måste undergå högst betydliga förändringar. Lika gifvet är det, alt våra stora skepp oundgängligen måste bibehållas och fullbordas; deraf åter uppstår nödvändigheten alt färdigbygga dockorna, dels för att bevara sjelfva skeppen, och dels, efter insättningen, på skröfven applicera skruf och machinerier. Medel härtill kunna endast Ennas inom deal H. M. Konungen begärda extra statsanslag. Jag har nu slutat. Må opinionen stadga sig huru som helst, och R. St , eller deras Utskott, eller förstärkta Utskott, hvart och ett efter sin åsigt, tjena fäderneslandet; — jag har gjort min skyldighet att gifva upplysningar efter mm bästa och orubbliga öfvertygelse. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s ilen 29 sisth Augusti på bordel lagda betänk. JN:o 64, angtde lifgifvande från banken Den 2 September f. ra. af dess, enl.
Jag tror ej heller Herr Hammarskjölds satts vara formlig efter rätts-princip, ty den som brutit sitt löfte att återställa en annans låntagne tillhörighet, som ej har löst eller fast eller lön att betala med, eller kan öfverenskomma med Borgenären om hans godtgörande med sådant arbete, som denne kan begagna och Gäldenäfen förmår utgöra , måste anses närmast i likhet med en lös person, och träda i häckte. Det beror af den bysatte, att genom sitt försättande i Cessionstillstånd, påkalla Domarens pröfning huruvida han må anses berättigad att ifrån detta häckte endtledigas; emellertid instämmer jag dock fullkomligt med Gref. ye Lövenhjelm och är af honom förekommen i tankan derom, att häcktandet ej borde räcka Ridd.' o. Ad, Prot. I. B. 3o. 466 Den 12 Februarii, Öfver en viss tid, eller oek ett vidsträcktare utrymme lemnäs för nämnde pröfning, än det ConcursLagen nu medgifver; men sådane modificationer torde ej vara af den angelägenhet, att icke med deras vidtagande kan anstå tills den nya lagen utfärdas, då de lämpligast ske i sammanhang med och behörigen iakttaget förhållande till de Öfrige lag-bestämmelserne. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Då jag i Sista Plenum hade den äran att framställa min motion, vågade jag ej ens hoppas att den skul. le blifva på ett så utmärkt sätt understödd, som Herr Grefve Lövenhjelm nu behagat göra. Jag har således uppsatt några tillägg till hvad jag sist yttrat, i anledning af de anmärkningar emot min motion, som blifvit mig i privat väg meddelade. Dessa tillägg anhåller jag att få för Ridderskapet och Adeln uppläsa* Herr Hammarskjöld uppläste derefter följande; (Se Bilagan N:o 6.) Hvarefter Herr Hammarskjöld mundtligen yttrade: Jag får blott tillägga, att sedan jag hört hvad Herr Grefve Lövenhjelm i ämnet anfört, finner jag skäl återtaga en del af mitt förra yrkande; och hoppas för öfrigt att min motion må gifva anledning att närmare utveckla ämnet Den 12 Februarii, 46? till någon nytta både för långifvare och låntagare.
Då likväl den olagliga brännvinsbränningen icke låtit sig verkställa, med mindre än att jemväl andra delar af redskapen dervid tillika blifvit begagnade, och hvilka delar kunna vara just de, som egentligen hafva något värde, hafva Rikets Ständer ansett orden ”sorn olofligen nyttjas eller innehafvas” böra utbytas emot: som nyttjas vid förseelser eller olofligen innehafves; hvarjemte till redaktionens förtydligande, ordet ”med” emellan ”brännvinspanna” och ”kittel”, blifvit uteslutet. För att icke behöfva att, såsom hittills skett, på hvarje ställe i författningen, der något penninge-belopp förekommer, utsätta, alt det i bankomynt beräknas, har vid slutet af densamma införts ett allmänt stadgande härom och har slutligen uti det vid författningen fogade formulär till mätningsoch stämplings-bevis å brännvinsbränningsredskap iakttagits den ändring, som bör blifva en följd af redaktionsforändringen i 17 §. Med anmälan om hvilket allt Rikets Ständer, få i underdånighet anhålla det E. K. M:t täcktes bilagde förslag i nåder godkänna samt låta författning i enlighet dermed till allmän efterrättelse utfärda, att gälla från och med 1852 års ingång. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 23 Augusti 1851. Expedition»-Utskottets Förslag till md. Skrifvelse, N.o 199. 635 Förslag till Förordning9 angående vllhoren för tillverkning och försäljning af Brännvin, Forsta Artikeln. Om Brännvinsbrännings-rättig heten. §• l Brännvinsbränning af hvad tjenligt ämne sorn helst, skall med den pannerymd samt emot de afgifter och öfriga vilkor, bär nedan föreskrifvas, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November oeh December, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning. Den tid af året under hvilken brännvinsbränning är tillåten, indelas i tre serskilda terminer af två månader i hvardera, nemligen: