Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qvestio an sätta de fleste ej mer i tvifvel, blott qvo modo, ty huru skall man gifva stadga åt den enskilta och allmänna crediten, utan förut gjord myntbestämnirig? Hvem vill lemna lån, utan att någorlunda kunna beräkna hvad han återfår, både i Capital och Räntor. Herr Grefve von Platen och Herr Hjerta hafva yttrat, att Sverige ej blifvit rikt genom sina utländska Statslån. Det kan ej bestridas; men då jag här omtalat Statslån, har jag aldrig ment sådane utländska lån som Gustaf III gjorde, för att betäcka enskilta reseoch prakt-kostn a der. Med Statslån förstår jag endast ett sådant Lå - Den i t April f. m. 265 nesystem af sednare tids uppfinning, som åstadkommit den förmånligaste verkan både i England, Frankrike och andra Länder, derdel blifvit infördt. Det sprider lif oell rörelse öfverallt och befordrar allmänna välståndet. Jag tillstyrker ej utländska lån; men jag tror att i Sveriges närvarande utarmade tillstånd, då stora, ökade anslag begäras på mångfalldigt sätt, det skall blifva ganska nyttigt för Nationen i allmänhet, att, i stället för att uttaga den sista penningen ur våra fickor, snarare fylla alla extra ordinarie behof genom inhemska lån, hvarå man endast behöfver betala räntan. För hela Nationen skall denna naturliga utväg blifva lika nyttig, som välkommen, och väre efter kommande skola så mycket mindre få orsak att klaga deröfver, som de derigenom just komma att ärfva större förmögenhet, än om detta Låne-systeme icke begagnades. Jag instämmer till alla delar med Herr Grefve von Platen i den önskan, att man må gifva akt på andra Länders åtgärder och begagna deras erfarenhet; ty med få undantag och vissa modificationer, tror jag att man i Sverige kan begagna hvad man i andra länder med ri)dta begagnat; helst samma orsaker måste medföra samma utgång.
Det är med ett slags hemnöje jag ännu alltid kommer ihåg, att knapt en half fjerdingsväg från mina föräldrars bostad vägen var slut. Det var, för den, som blott kan åka i vagn, ändan på den odlade menskligheten. Det är besynnerligt, att blott föra med sig det grundligaste intryck af lycka, från 80– och 90-talen i förra seklet, då verlden skakades i sina grundfästen, så att den bäfvar än. Man kände det ej i den nämnda ändan af verlden, eller betraktade skådespelet, såsom jag eldqvastarna ur smedjeskorstenen. Krig och hvälfningar på vederbörligt afstånd låta njuta sig som en efterrätt vid en middag. Märkligt, hvad man då kan utstå. Man känner äfven vid det förskräckligaste blott en ansats af hjeltemod. Förskräckta voro vi ej. De vackra talen i Franska National-församlingen, så mycket som deraf genljöd långt bort i skogen, gjorde oss ett oändligt nöje. På blodscenerna trodde vi ej stort emedan de alldeles ej passade till orden; och jag minnes ännu, huru en af våra hederliga grannar talade om Robespierre (ännu ej Dictator), såsom en förföljd man af dygd, som ej fick vara i fred. – Då kom öfver oss, såsom ett åskslag ur klar himmel – Gustaf III:s mord. – Jag erinrar mig det, som vore det i går, – hur den förskräckliga nyheten träffade oss vid bordet – hur första fasan gjorde rum för tårar – hur vi gråtande trängde oss omkring vår förträffliga faders knän, och hur hans ögon och händer upplyftades mot himmelen. Ännu tycker jag mig höra den dageliga dödsringningen. Dock – blef ännu det sista årtiondet af adertonde seklet för Sverige lyckosamt. Åtskilliga ytterligare märken, att tiden ej var ämnad till fredlig njutning skulle väl äfven här kunna anföras – efteråt. Då såg dem ingen eller glömde dem. Det finnes ibland de politiska väderspåmän få af de gamle lotsar, hvilka på tecken, som undfalla mängden, kunna förutsäga annalkande stormar. I allmänhet förspörjes före utbrotten af samhällets jordbäfningar en särdeles glädtighet hos menniskorna.
N:o Bergslcolan i Falun, om dessi förenande med Teknologiska Institutet och anj visande af medel till dess | flyttning 1,68 4 1 i 60 54 Berlin, Christian Gissel, Kyrkoi herde, om pension åt hans i enka, född Nordström i — 4 1 74; 48 Berättelse, om hvad i riket och i dess styrelse sig tilldragit; sedan sista riksdag ! » Rikets Ständers Revisorers, angående den år 1863 och j 1864 verkställda granskning j af Statsverkets samt andra' utaf allmänna medel bej stående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning uni der åren 1861 och 1862 | Stats-Utskottets utlåtan-! de i anledning deraf i — 4 1 21! » Rikets Ständers Revisorers, \ angående den år 1865 verkställda granskning af Statsj verkets samt andra utaf allmänna medel bestående \ fonders tillstånd, styrelse j och förvaltning under år J 863 Stats utskottets utlåtande j i anledning deraf » Rikets Ständers Revisorers, j angående den år 1863,1864 j och 1865 förrättade granskning af de under Kongl.! Kommerskollegiiförvaltning | ställda fonder och medel . j Stats-Utskottets utlåtande 1 i anledning deraf i — I 4! 1 30 » Rikets Ständers Revisorers, för år 1863, 1864 och 1865 Se Sjette Hufvud - Sei Nionde i Hufvud - Titeln. Berättelse: Bankofullmäk tig e s, till Banko-Utskottet, angå- ende Rikets Ständers Banks förvaltning.
Den frihet, som salunda är vorden lemnad åt kommunerna, att i nämnda afseenden vidtaga sådana åtgärder, sorn kunna vara för dem mest tjenliga, synes Utskotten icke böra genom det af Herr Frosten Runsten föreslagna tillägg inskränkas, helst Kongl. Majit förbehållit sig att granska lämpligheten af hvarje dylik öfverenskommelse; hvarföre och då i allt fall inrättande af tvångsarbetshus, korrektions-anstalter och tukthus, lika litet sorn sättet för brottslingars behandlande, torde utgöra föremål för fattigvårds-lagstiftningen, Utskotten vördsamt hemställa, att å omförmälda förslag afseende icke må fästas. 3 §. 2 mom. af Herr Kontrakts-Prosten Runsten, att, för fattigvårdens återställande under en rättskaffens kyrklig förvaltning, det måtte stadgas, att Kyrkolterdarne eller deras medhjelpare i embetet. skola i förenade Socken-Nämndsoch Fattigvårds-Styrelser vara sjelfskrifne Ordförande (lista punkten); samt af Peter Gabrielsson, att Pastor, äfven om lian ej är vald till ordförande eller ledamot i SockenNämnden, måtte vara i Fa ttigvårds-Sty reisen ständig ledamot, med rättighet att, då mindre vigtiga frågor till behandling förekomma och styrelsen anser hans närvaro obehöflig, fran dess sammanträden uteblifva. Ehuru det, i Utskottens tanke, ej lider något tvifvel, att inom flere kommuner, Kyrkoherden, till följd af sitt. embete, bättre än någon annan, eger kännedom håde om personoch sakförhållanden inom kommunen, tro Utskotten likväl det vara betänkligt, att förorda någon afvikelse frän det i besagda moment förekommande stadgande, att Kyrkoherde, om lian än icke är vald till ordförande eller ledamot i Socken-Nämnden, bör, sin embetspligt. likmätigt, såsom ledamot deltaga i Fattigvårdsstyrelsen, då han finner behofvet, det påkalla.
Författarens afsigt att åskådarne först skola skratta åt den högfärdige lärdomstoken uppnås icke genom hr A. Örtengrens återgif-vande af rollen, enär detta saknar hvarje tillstymmelse till komisk kraft, och medlidandet, som sedan måste uppväckas genom Erasmus1 faflinga strid mot den gamla landtliga enfaldens afvita fördomar, infinner sig ej häller, då skådespelaren är lika jämntorr fran början till slut.Hr Norrby har väckt mycket bifall genom utförandet af Jeppes, Erasmus ’ gamle hederlige faders roll, och han förtjänar det otvifvelaktigt, äfven om det förträffligt åter-gifha bondlugnet kanske icke alltid är sa mycket att tillskrifva något särskildt bemödande hos den gamle skadespelaren. Hr Norrby är emellertid i denna roll en alt igenom älskvärd gammal landtman, som man maste riktigt hjärtligt halla af. Men allra främst af de spelande måste man dock sätta hr Fredrik Deland för hans ypperligt återgifne Per Klockare. Den i skadespelarens eget väsen radande godmodigheten kommer här i en oefterhärmligt lustig foreniug med rollens inbilske, skrytsamme och dumme bondkyrkotjänare. Per Klockare kan visserligen gifvas med större vigt, en mera i det yttre framträdande och storpösande myndighet, men under den utvärtes beskédlighet, som synes i hr Delands klockare, framlyser alldeles tillräckligt inbilskhetens storartade dumhet och verkar med så full komisk styrka, att åskådame alltid öfverlemna sig * åt ett länge ihållande skratt. Bättre verkan kan väl icke åstadkommas. Det har sagts, att hr Deland vore » lik sig öfver alfc » och att därför också hans Per Klockare vore endast en ny upplaga af hans oförgätlige Konjander, men den kvickheten — ty kvickt måste det väl vara, då det visar förmågan att finna likhet mellan mycket olika föremål — är icke på sin plats: hvarje någorlunda uppmärksam åskådare kan icke gärna undga att inse den stora olikheten mellan de tvä karaktärerna, sadana de framställas af hr Deland, och det tjänar till intet att uppehålla sig vid en så grundlös kritik.
Ämnet i fråga är af alltför Det vore ett brott att grumla det barnssin dotter jämt så mycket som är nödvänstor vikt för hela kvinnokönet och rör detliga medvetandet. Under antydan om, att digt för att varna henne för faran att följa samma alltför nära för att kunna förbigås barnet ännu saknar mognad och fattningsögonblickets strömningar. Hon bör råda i en sådan tidning som Idun. förmåga, kan man uppskjuta besvarandet henne att gent emot en älskad man söka af obekväma frågor till framtiden. Ett lugnt kraft i det medvetandet, att hans ömhet och tröstande ord är bättre att rekommenofelbart skulle förflyktiga, om han förloradera än barska tillrättavisningar. Dessa de aktningen för henne, och göra begripäro oförtjänta, ty intet är naturligare, än ligt för henne, att människan endast då f r å n dam-världen i f a n s. att det efter kunskap törstande unga sinnet står högt öfver djuren, när hon genom sin Studier för Idun forskar efter allt lifs sammanhang. För vilja förstår att hålla alla sina lidelser inom af Alvar Arfwidsson. den lifliga lilla hjärnan är frågandet ett skrankorna, samt att förhållandet mellan behof. De klokaste barnen äro också de man och kvinna endast och allenast genom II. - vetgirigaste. inre öfverensstämmelse kan varda helgadt Det » blå blodets » damer. Den rätta tiden för hithörande förklarinoch varaktigt. gar sammanfaller naturligtvis med den Att söka nå en dylik förädlande egenskap SjJen parisiska aristokratdamens lif är ... kroppsliga mognaden. Modern, hvilken, är framför allt kvinnans uppgift; det ålig|f ja, hur skall jag uttrycka mig? såsom fallet alltid borde vara, ständigt vager henne att genom inre älskvärdhet och &gt; Arbetssamt är det rakt inte, och häri rit sitt barns förtrogna och öfvat inflytande behag söka luttra mannens eldigare, men bildar hon en skarp kontrast mot medelklasspå dess hemligaste tankar, skall lätt finna flyktigare kärlek och förvandla densamma kvinnan, som i Paris mera deltar i det prakvägen till sin dotters hjärta.
Krono, Karleby i Lexbergs socken af Wadsbo härad, har Kongl. Maj:t uti till Rikets Ständer under den 27 sisth Januari aflåten Nådig Proposition, införd i i:a sami. r:a afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll under N:o 6, hvilken af samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad, föreslagit, alt hemmanet Karleby, 1' mantal, med inberäkning i Kronofogdens lönevillkor, efter hemmanets nuvarande arrende, 42 tunnor, 24 kappar säd, och 166 R:dr 3a sk. i penningar, eller tillsammans å 6 R:dr tunnan, penningar 422 R:dr 3a sk., må anslås till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi, på det sätt, att han skulle, då nuvarande arrende derå, midfastan 1847, upphörer, få hemmanet tillträda, emot en tillökning i sina öfriga lönevillkor, svarande emot den af hemmanet sedermera efter författningarne utgående rotefrihets-afgiften, men intill nämnde tid få uppbära af hemmanet nu utgående arrende, emot det att hemmanet Esbjörnstorp, från den tid han finge delta arrende uppbära, till Kronans disposition afstås. I sammanhang med Bonde-Ståndets remiss å Högstberörde Nådiga Proposition, har Utskottet fått emottaga ett af Riksdagsfullmägtigen Änders Andersson från Skaraborgs Län hos Ståndet afgifvet yttrande i ämnet, tillika med en deruti åberopad skrift af nuvarande Kronofogden i Wadsbo härad, C. M. Hasselström, som, under anförande, att, då han år i836 hos Kongl.
Donna Elisa tänkte på hur vördad och älskad fra Felice varit, därför att han kunnat förutspå de nummer, som skulle komma ut på lotteriet. Och hon kunde ej låta bli att ge honom rätt. »Om jag kom vandrande framåt vägen i solhettan,» sade fra Felice, »så kom herden till mig och följde mig långa vägar och höll sin paraply öfver mig till skydd mot solen. Och då jag kom ned till arbetarne i de svala stenbrotten, delade de sitt bröd och sin bönsoppa med mig. Jag har ej varit rädd för röfvare och ej för karabinierer. Karlen vid stadstullen har blundat, då jag gått förbi med min påse. Det har varit en god gåfva, donna Elisa.» »Sant, sant,» sade donna Elisa. »Det har ej varit ett svårt ämbete,» sade fra Felice. »De talade vid mig, och jag svarade dem, det var det hela. De visste, att alla ord hafva sitt nummer, och de fäste sig vid hvad jag sade och spelade därefter. Jag visste ej hur det tillgick, donna Elisa, det var en Guds gåfva.» »Det blir en stor saknad för fattigt folk efter er, fra Felice,» sade donna Elisa. Fra Felice småskrattade: »De brydde sig ej om mig på söndag och måndag, då det nyss varit dragning,» sade han. »Men de kommo på torsdag och fredag och på lördagsmorgon, eftersom det är dragning hvarje lördag.» Donna Elisa började blifva orolig, därför att den döende ej tänkte på annat än detta. Plötsligen dök upp för henne minnet af både den ene och den andre, som förlorat på lotteriet, och hon kom ihåg flere, som spelat bort hela sin välfärd. Hon ville leda hans tankar bort från detta syndiga lotteriväsen. »Ni sade, att ni ville tala om ert testamente, fra Felice.» »Men det är ju därför att jag har så många vänner, som jag har svårt att veta till hvem jag skall ge arfvet. Skall jag ge det till dem, som bakat de söta kakorna åt mig, eller till dem, som bjudit mig kronärtskockor, brynta i färsk olja? Eller skall jag skänka det till barmhärtighetssystrarna, som skötte mig, då jag var sjuk?»
SRaj:t funnit cmmmoys gobt att, utan rubbning uti ben åt gmittitor enligt 1846 årö .fpanbelö* ^t!$e!.nt‘ Orbning reban utebgifua rätt tilt l)anbelö ibfanbe, i nåber förorbna att gaunita, forn är ©menff unberfåte od) uppfpllt be i nämnbe för* fattning fiabgabe milfor, (fall mara berättigab att, i föreffrifmeti orbning, erfjålla tidflånb belö att t jlab och A rifetö marfitaber ibfa mi Sifalebeö Im Äottgl. 2)laj:t, meb anlebning af Dtifetö ©tänberö atcfctonunberbåtiiga framställning, låtit utfärba nåbig fungörelfe angaeiibemng atqtra refefojlnaböerfättning och bagtraftamente belö för färffilbe bomare i m. m.' brottmål ocp belö till fjärabö^öfbingarö ffrifmare IRifet ocb befö forn marit af Äongl. 9Jtaj:t i ltåber lemnabt ©fwerden m. m. ©rtcfon t affeenbe d tebningen ocf) utföranbet af ifrdgamaranbe ^ögfl omfattanbe ocb wigtiga arbeten. EDefja arbeten f)afroa d SBcftra ftambanan btifmit utftrdcfte, belö från ©ödeborg tid Sierifeö fbbra gränö, på en längb af emtring 20 mit, betö från @tocft)olm tid Äatt)rinet)olm, pd en längb af mer än 12 mit. Sif förftnämnbe bet, eder banan genom 28eftergötf)tanb, öpp Äröfefuden, ber mer än 13,000 fubiffantnar jörb tndfte utgräfioaö, fanit flutligen be tio broar, forn mdfte uppföraö öfwer ben flingranbe ©äfwesdti.
Af andra åter yrkades bifall till Utskrs förslag. IS. o. Ad. beslöt, uppå derom särskildt framställda propositioner, alt utförseln af sill skall vara fri från tull; samt att denna artikel skall delas i (värme afdelningar, nemi. Sill i J-:dels tunnor och derunder, i afseende hvarpå i öfrigt 1835 års taxa ansågs böra bibehållas, neli Sill, ali annan, i afseende hvarpå Utsk:s förslag i öfrigt bifölls. Frih. Hamilton. Hugo, Hr Stuart, Fredr., Frih. Boye, Fredr., och Fiib. Ridderstolpe, Fredr. Christopher, reserverade sig emot detta beslut. Strömming samt Fisk, sallad oell inlagd, all annan; och Fisk, torr eller rökl: Grå sidor. Hvad Ulsk. härom föreslagit bifölls med den förändring, att utförseln, enligt flere ledamöters hemställan, skulle vara fri från tull. Fisk, torr eller rökt: Lax och Ål. Af en ledamot yrkades bibehållande af den tull 1835 års taxa stadgar, hvilket af en annan bestreds. Derjemte yrkades borttagande af ulförselsl ullen. Utsk:s förslag bifölls med den förändring, att utförseln skulle vara fri från tull. Fisk, torr eller rökt: Längor och Torsk, med derunder inbegripna Rotschel*, samt Klipp-, Stocko c h Platteller B r e d f i s k ; s a m l andra slag. Utsk:s förslag bi fri 1 lös med den förändring, alt utförseln skulle vara fri från tull. Fiskskinn. Utskottets förslag bifölls. F j ä d e r. Frihet från tull vid utförseln af denna vara yrkades af några ledamöter, hvarjemte äfven yrkades att införselstullen å ospiitad fjäder måtte bibehållas vid samma belopp, som i 1835 års taxa; detta sednare bestreds af andra ledamöter. Efter särskildt framställda och till en del förnyade pro18 H. 20 218 Den n December f. m. positioner, biföll R. o. Ad.
Beträffande löneregleringen för de tili 7:de Hufvud-titeln hörande embetsverk, korpser och stater, liar Utskottet redan uti föregående punkter af delta utlåtande, med föranledande af Kongl. Maj:ts särskilda framställningar, tillstyrkt, alt oflöniugsanslagen för vissa embetsverk skulle på stat definitivt uppföras. Sådant torde likväl icke lämpligen kulina ske för Postverket och Tullverket, enär dels aflönings staterna för dessa förvaltningsgi enar icke äro af Rikets Ständer pröfvade, och dels härvid för öfrigt förekommit, att icke allenast Postanstalterna, i anseende till de pä sednare tiderna inrättade nya och förbättrade kommunikationsmedlens inverkan på postväsendet, torde komma att i viss mån förändras, utan ock, hvad angår Tullverket, åtgärder för åstadkommande af en förenklad förvaltning deraf nu äro af Ut skottet ifrågaställda. — Anslaget för Skogs-staten, som ännu är under organisation, lärer icke heller kunna annorlunda än provisoriskt beviljas. I följd häraf, och under åberopande af de i delta ämne uli Utskottets sär skilda betänkande N:o 48 yttrade åsigter, får Utskottet hemställa, att aflöningsanslagen till de pä 7:de Hulvud-liteln uppförda embetsverk och stater, med undantag af Postverket, Tullverket och Skogs-staten, måtte af Rikets Ständer definitivt fastställas. För de under 7:de Hufvud-titeln hänförlige behof af tillfällig beskaffenhet, som således höra till den såkallade extra statsregleringen, äro nedan omförmälda framställningar gjorda: 14:o Uti sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Maj:t begärt att, till bestridande af utgifter för kolonien S:t Barthelemy, hvilken under sednare tider medfört för Statsverket en årlig kostnad, icke understigande 1,000 P. Sterling, eller i Svenskt Riksmynt omkring 18,000 R:dr, Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 54,000 R:dr, att med årligen utgå under den tid nästa statsreglering kommer att omfatta.
Alla dessa Allmänningar, såväl sorn Kronoparkerne, äro i sednare åren afmätta af Landtmätare och hafva befunnits innehålla tillsammans en vidd af 34.go5 tunnland g kappland skogsmark samt io,3oo tunnland 14 kappland berg, mossar och odelbar mark. k alla dessa skogar hafva de i i8o5 års Kongl. Förordning påbjudna Allmänningsransakningar skett åren 181 3, 1814> >da2, 1880 och 183y, hvarefter de flesta Häraders Ombud förklarat sig vilja bibehålla sina Allmänningar under allmän bevakning, men en del af Bälinge Häradsboer önskat Kimma Allmännings delande, hvarom frågan ännu är oafgjord. Från och med år 1833 hafva fullständiga trakthuggnings-indelningar skett å Kronoparkerne Högskogen och Tierp samt å Härads-Allmänningarne Bast-Lagnö, Ekskär, Tjärskär, Röllingen, Thorsviudd, Hornö, Tierps södra och Lagunda, och fortsättas dessa indelningar årligen, såväl å Allmänningarne, som å Parkerne. Förmånliga resultater hafva visat sig deraf, emedan skogarnes bevakning derigenom lättats samt utsyningarne och afhemtningen af det utkrönta virket kunnat ske med mera ordning och skyndsamhet än efter gamla melhoden, hvarjemte utsyningsbeloppet kunnat betydligt ökas, utan alt någon anledning är för handen till befarande af brist, då huggningsperioderne återkomma till de först afverkade ställen, k Kronoparkerne huggas årligen 5oo stycken byggnadsoch såg-timmer samt 400 famnar ved, hvilka blifvit å offentliga auctioner försålda för en summa, som under dessa 5 år utgjort 2,785 R:dr 45 sk. 2 r:st. Banco. Wendels Sockne-Allmänning bar blifvit på Hemmanen i Socknen fördelad och de smärre lotterna deraf dels uthuggna, dels ock, under omtänksammare vård, förenade med större skiften. Dannemora Grufvor innehafva ock trenne skogstrakter i Rasbokihls, Morkarla, Tegelsmora och Films Socknar.
Man har slutligen trott, att första inköpet vid nya Evangeliibokens antagande skulle blifva för mycket betungande för den mindre bemedlade folkklassen. Utan att ingå i pröfning af de oväntade och förmodligen mindre grundade beräkningar, som upptaga denna kostnad till millioner, bör likväl ej nekas, att dess större eller mindre tyngd, eller ock, att den alldeles icke blifver kännbar, beror på de mått och steg, som kunna tagas till bokens införande. Skulle detta ske på en gång, eller den gamlas bruk vid guds« tjensten förbjudas; sa medförde det visserligen någon betydligare känning för den medellöse. Men vid ett successivt införande, såsom skadde med nya Psalmboken, visar erfarenheten, att denna känning alldeles försvinner, enär det ankommer på hvarje pastorats fria val, om, och bär den derstädes skall antagas. Ärligen försäljas flera tusende exemplar af gamla Evangeliiboken. Den Bcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 1479 nya, äfven förenad med böneboken, utgör, efter skedd noga öfverräkning, mindre volume. Det kan således icke medföra någon förökad kostnad, att, när köp skall ske, förskaffa den sednare i stället för den förra. En hvar känner ock, att inköp af Psalmböcker bland allmogen vanligast icke sker på någon viss tid, utan vid tillfällige slägtförbindelse^ vid marknadsresor och vid svörre helger, till utdelande åt barn och tjenstefolk. Härtill kommer, att böneboken, som egentligen är ämnad för den enskilda andakten, kan skiljas från sjelfva Evangeliiboken och således af den mindre bemedlade till inköp undvikas, hvarigenom kostnaden betydligt förminskas, att förtiga den besparing, som uppkommer genom Psalmoch Evangeiiibokens sammanbindande uti ett band, hvilket hos allmogen vanligast sker. Upplysningsvis får Utskottet meddela, att den nya Evangeliiboken tillsammans med nya Psalmboken och beräknaduti tryckningsoch bindningskostnad efter samma grund, hvilken såsom villkor för den sednares försäljning redan stadgad är, blifver tillgänglig för ett pris af 1 Rd. å 1 Rd. 6 sk. banco, som likväl betydligen förminskas, om Böneboken derifrån skiljes.
När nu den till Marknaden resande Bonden vet att han der ej får köpa sig en sup, är naturligt, att han medtager sin Durnkeller Ankare, och äfven tydligt, att supandet och tracteringar allmogen imellan skulle således blifva_ mycket •m 783 Den i7 Juli. f. m !J)en 17 Juli f. mi 789 * .. ar, oeh hvad för en panna högst ar ti }i ika omöjligen kin na vara sä ymnigåatet. spridda ofver marknadsplatsen, som då eri krös; finnes i hvaije Bondkärra. Af dess:! 5’-dje Punkten. skäl finner jag Utskottet gjort ett stor! Grefve Lill} ener antz. För en stund se misstag, dä det tillstyrkt att Bränvin pål 1 r' : 1 Fylleri hämmas Säkrast och endast derigenom, att Länens Häfdingar hafva vill ja och förmåga att vid taga författningar deremot. Enär OeconomieUtskottets Utlåtanden nu företogos punktvis, stadnade Bfdderskapet och Adeln i följande beslut. irsta Punkten af det första Betänkandet. Härvid biföllos första och andra momenterna af dtt sednare Utlåtandet. 2'dra Punkten af Betänkandet bifölls jemte 5’.die och 4;de momenterna i snaret; och i anledning af en afHerr Danckwardt, Carl Gustaf, väckt fråga, fjärdes den tilläggning i afseende på utlåtandet om sådana pannoi, hvilka, sedan hatten blifvit påsatt, Lunna fylla*, att de samma till bruk och nyttjar de böra förbjudas, få vida hela hattens yrad icke uppgifven till bränning och med | annans kannetal inberäknas: hvartill det ‘ nimfD lagna kannerummet likväl icke får öfverstiga hvad mot hémmansvärdet sva - ”■ v w” v-*;; - ~ _ — •