Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från henne utstrålade ett så omedelbart lifsjubel, en så oförbrännelig ungdomsfriskhet, ett så tindrande godt lynne, en så sinnrik lefnadsvishet att allt ungt trifdes och växte i hennes närhet. Hvar gång hon framskymtar i den åldrade Goethes Dichtung und Wahrheit får man intryck af att sonen bokstafligen solat sig i detta varma hjärta, bokstafligen sugit in i sig denna ljusa vishet, hvilka han som yngling förhärligade i Götz, som man i Herrman und Dorothea, på ålderdomen i Aristeïa. Men hans mors kloka, glada, ömma drag möta oss äfven hos många andra af hans gestalter såsom den ideala kvinnlighetens. Det, som framför allt gjorde Goethes mor till en egenartad och sällsynt personlighet, var det djupa verklighetssinne och den sprudlande, hälsofyllda omedelbarhet hvilka sonen med fullt skäl framhåller som hennes yppersta inflytande och hvilka äfven blefvo hans yppersta arf, själfva hans naturgrund. Därmed gaf hon honom äfven sitt hat till allt tomt sken, allt löst fantasteri, alla ihåliga fraser. Hon tackar Gud som låtit hennes själ slippa snörlif så att den fått växa och frodas af hjärtans lust och vidt utbreda sina grenar, icke likt träden i prydnadsträdgårdarna bli stympad och klippt! Denna starka, ofördärfvade naturkänsla, som hon långt in i ålderdomen inser vara sin sprudlande ungdomskälla, gjorde henne under hela lifvet ifrig att tillvarataga alla fröjder, att aldrig försmå ens de minsta. Som åldrad, kan »en solstråle, ett snöfall, ljudet af ett posthorn» vara nog för att fylla henne med rika stämningar och hennes lefnadsvishet bestod i att »fröjda sig åt tillvaron, att inga törnen uppsöka, att böja sig i låga dörrar, att lyfta undan den sten, som kunde lyftas, annars gå omkring den». Hon säger själf att två af hennes karaktersgrunddrag voro kärlek till ordning och lugn, och med hela sin viljestyrka hade hon omkring sig skapat ordning och lugn genom att hon lärt sig väl sköta sitt hus, ehuru hon som ogift i den grad afskytt husliga sysslor att systrarna kallat henne »prinsessan».
Majits och Rikets Ständers beslut, till Hans 16 Kongl. May.ts Nåd. Proposition N:o 35. Excellens, Grefve Carl Jolian Adlercreutz och hans rättsinnehafvare tilländagår den 14 Mars 1860, men, i afbidan af ekplanteringsfrågans afgörande, blifvit, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 6 nästlidne Augusti, förlängd genom utarrendering på ett år åt nuvarande innehafvaren, Kaptenen Grefve Carl Rudenschöld.
Det första, som vid inloppet till Grebbestad fäster vår uppmärksamhet, är Stö- bergets höga, nästan lodräta granitvägg. Den är dock icke alldeles k a l; ur en bergskrefva växa några buskar, som tjusa våra ögon med sin saftiga, gröna färg. Längre åt vänster på bergets ena sida har hela fiskläget klängt sig fast. Strax ofvanför detta ligger en vacker, nybyggd kyrka och omedelbart nedanför den finna vi folkhögskolan. Hvilken betydelse för detta län folkhögskolan har, anar blott den, som på närmare håll blifvit förtrogen med landskapets natur och folklif, och han uppfattar ock de svårigheter hon har att bekämpa. HELLBERG. J. Nordling. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. lduns Tryckeri Aktiebolag. 70 ö r e pr n o n p. - r a d. Alström, Hammarström. Bohusläningens håg ligger åt haf och äfventyr, och få äro väl de bland männen, som hela sitt lif vistats på landbacken. I den första ungdomen är kärleken till hafvet så stark, att folkskola och nattvardsläsning knappt hunnit slutas, förrän ynglingen plöjer vågorna, och sedan, om h a n ej väljer sjö- mansyrket, utan kommer tillbaka som jordbrukare eller fiskare, är lärotiden förbi: båten skötes och jorden odlas som far och farfar gjort före honom. Kvinnorna stanna i allmänhet hemma, såvida de ej resa öfver till Amerika eller taga tjänst i närmaste stad, och de, som dröja kvar på torfvan eller skäret, lefva samma lif släkte efter släkte, sköta sina S3 sslor som mor och mormor före dem, göra samma misstag och lida samma nöd. H u r det under sådana förhållanden skall se u t i hemmen, är lätt att tänka sig. Af gammaldags husgeråd och kläder finnes föga kvar. Männen ha stått alltför mycket i beröring med andra orter för att ej ha infört nya seder och nya moder, men luft och ljus, detta för människan oumbärliT IDUN 136 Tag väl vara pä minuterna; timmarne taga vara på sig själfva. Lord gaste i både lekamligt och andligt afsecnde, stängas ofta ute i fiskarens koja såväl som i bondens stuga.
— i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande pensions anslående åt förre Justitieombudsmannen Fxiherre Mannerheim. Nov. P. 585. StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af Konungens remiss på EnkeFru af Wibelii ansökning att få bibehålla hälften af den pension hennes Man på Allmänna IndragningsStaten innehaft. Nov. 2 A. P. 129, 279, 33o. Dec. P. 101. — rörande ersättning från Riksdagskostnadssumrnan, för reparationskostnaden å Storkyrko Församlingens orgelverk. Nov. 2 A. P. i3o, 280, 33o. — angående förändring i nu gällande föreskrift om Allmänna IndragningsStatens ulgifvande af trycket. Dec. P. 101. — om närmare bestämmande af SaltpetterFondens utlåning. Dec. 2 A. P. 14. 1— i anledning af Konungens remiss på Creditorernes uti afledne ÖfverDirecteurenKihlströms gäldbundna bo ansökning, med förslag till förlikning i Rättegången, angående det med bemälte ÖfverDirecteur ingåugne1 Arrende om Ädelfors GuldVerk. Nov. 2 Å. P. i3o, 280, 33 r. Dec. P. 520, dels om förhöjning i lönen för JustitiasOmbudsmansEmbetet, dels ock angående den Rang som Justitieombudsman, sedan han från Em be tet afgått., må tillgodonjuta. Nov. 2 A, P. i3o, 661, 676. 569 StatsTJIskottets Betänlanden, Memorial och ProtocollsUtdrag; angående förslag till Instruction för Fnllmägtige i RiksgäldsContoiret, i afseende på de lånebiträden och anslag, hvilka ifrån nämnde Contoir skola utgå till Canaloch andre Byggnader, samt anskaffas genom upplåning emot Contoirets Obligationer med 3 procents årlig ränta.
Skrifvelse, N:0 4' 5 större eller mindre behöflighet; men hafva, å andra sidan, icke kunnat undgå att erkänna, hurusom, derest bristande tillgång å medel skulle föranleda nödvändigheten att inställa det pågående dockbyggnadsarbetet och afskeda den dervid anställda och inöfvade arbetspersonal, sådant komme att, i händelse anslag för ifrågavarande ändamål sedermera blefve, vid statsregleringens slutliga uppgörande, af Rikets Ständer medgifvet, föi-orsaka en skadlig tidsspillan, med flera väsendtliga olägenheter, hvadan och på det arbetet vid berörde dockbyggnad må kunna, intill dess Rikets Ständer rörande nämnda anslagsfråga fattat hufvudsakligt beslut, utan afbrott fullföljas, Rikets Ständer för fortsättande af merberörde dockbyggnad, till E. K. M:ts nådiga disposition å Riksgäldskontoret anvisat en summa af 13,500 r:dr. Äfvenså och enär ofvan omförmälda gevärs förändrings ändamålsenliga verkställande onekligen hos arbetaren förutsätter en utbildad konstfärdighet, som i allmänhet icke kan förvärfvas utan en längre tids öfning, hvadan det icke synes lämpligt, att de vid flottans verkstäder med nyssberörde arbete sysselsatte och deruti inöfvade personer endtledigas, innan Rikets Ständer meddelat sitt definitiva beslut, i fråga om beviljandet af det utaf E. K. M.t nu äskade belopp, hafva, på det nödiga medel ej må saknas för arbetets fortsättande intill denna tidpunkt, Rikets Ständer, oberoende af det beslut, som i afseende på det äskade anslagets fortfarande kan framdeles fattas, till ifrågavarande gevärsförändrings verkställande för flottans behof anslagit ett belopp af 2,500 r:dr, att af Riksgäldskontoret utbetalas. Rikets Ständer framhärda &c, Stockholm den 12 Januari 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den 4 Jan1848. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående riksdagskostnademas bestridande genom Riksgäldskontoret. (Stats-Utsk.
– Kors, Elin du! Gunnar som intet känner dig! Det mindes intet jag – sade Lena frimodigt. Men Elin rodnade och såg så blyg ut, och Gunnar gjorde just detsamma. Dessutom kom Lenas anmärkning till Elin, just då denna bjöd till att hålla sig för skratt åt en beskedlig bondgumma, som satt snedt emot henne vid bordet, och som väl, fast med någon svårighet, skar köttet på sin tallrik med knif och gaffel, men sedan lade bort båda delarne och åt med finggrarne. Elin hade hos sin moder, som varit uppfödd i ett herrskapshus och tjenat der tills hon gifte sig, samt nu var bosatt i en stor kyrkby, lärt sig litet mera folkskick än som annars belöper sig på bygdens allmoge, och som hon just aldrig gjort annat än suttit inne och spunnit, väft, sytt samt tvättat och stärkt grannarnes fina hufvudkläden m. m., hvarmed allt modern födde sig, så saknade hon en hel hop af de vanliga bondfasonerne, utan att derför på något sätt vara besmittad med stadspigornas snärtande och svissande, utan hos henne fanns något enkelt och behagligt, som vi ej kunna kalla vid annat namn än: god natur, och det är minsann den herrligaste gåfva en qvinna kan få af Allfader. Som vi veta «smakade Gunnar numera aldrig bränvin», utom någon gång när han blef förledd dertill, ty han var icke i «nykterheta», utan följde denna måttlighetsprincip af ren föresats, emedan det var egentligen icke utan att ej bränvinet och det lynne, som han deraf fick, behagade Gunnar. Imellertid visste mamsell Sara, att han nu på denna dag ej skulle smaka en droppa deraf, och hon lät således det starka, fradgande ölet så mycket flitigare gå omkring. Äfven vin, af någon mindre kostsam sort, omkringbjöds då och då, och när det kom till skålarne, så inburos tvänne stora bålar med punsch och bischof.
Nyttigare och lärorikare kunde ej denne använda sina ferier. Att dessa i allmänhet infalla samtidigt med de festa skolornas, bör ej blifva något egentligt hinder, enär de ambulatoriska fortgå och lemna ymnigt tillfälle till upplysningars både vinnande och meddelande. Af dessa skäl önskar jag alt Afdelningens i Prosten fVallins reservation upptagna förslag måtte vinna Rikets Ständers bifall. Häruti instämde Herr Grefve Taube, E. H., Herr Professor Carlsson, Herr Prosten Lagergren, Herr Doktor Björling, Herr Prosten Arrhenius, samt Herrar Hesselgren ocb Gustafsson. 6:0 Af Herr Lektor Söderberg, så lydande: ”De grunder, på hvilka Höglofliga Utskottet afslagit min motion om förändring i 8 § 5 mom. af Kongl. Stadgan om folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842 hafva icke förekommit mig tillräckliga eller öfvertygande. Utskottet medgifver väl, ”att barnens skiljande från föräldrarna är ett tvångsmedel, som just genom sin hårdhet och i följd af de svårigheter, som möta vid dess utförande i de flesta fall måste förfela den dermed åsyftade verkan”. Men detta medgifvande oaktadt önskar Utskottet fortfarandet af detta stadgande, emot hvars olämplighet redan vid förra riksdagen flere anmärkningar framburos. Utskottet betviflar, huruvida de af mig föreslagna böterna såsom korrektiu emot tredskande föräldrar skulle vara tjenligare och säkrare verka för ändamålet. Man befarar, att genom ett dylikt stadgande bötes-ansvaret lätt kunde komma att träffa de nödställda oeh fattiga. Denna klass af folket Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlets Betänkande, N:o iiö. liar jag likviil undantagit från följderna af ett sådant förändradt sladgande som jag föreslagit, då jag i motionen yttrat, att ”dessa böter skola af skol-direktionen efter noga bepröfvande ådömas de föräldrar, som utan laga förfall, och till dessa vill jag äfven räkna fattigdom, hålla sina barn från skolgång.
Den 8 M a j f. ra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att som 49 §tn Riksd.- Ordn. innehölle, alt då en från Utsk. inkommen sak förekomme tredje gången den skall till afgörande företagas, ansåg han icke att detta nu atne gånger förut föredragna mern. från Gonst.Utsk. kunde blifva ytterligare bvilande, utan måste det nu till pröfning företagas. Skulle R. o. Ad. icke finna, att dess innehåll vore af den beskaffenhet alt det kunde godkännas i sitt närvar, skick, så kunde Ståndet återremittera det, eller också kunde Ståndet antaga det, under villkor att BondeSt, ingår på det förslag, som Utsk. i delta mern. framställt. Under det att mern. härefter upplästes, hade ankommit ett prot.utdr. från BondeSt. i detta ämne, af innehåll, att Ståndet funnit för godt bifalla de af Utsk. uti mern. N:o io5 gjorda hemställanden och godkänt voterls-propostna. Frih. Boye, Ludv., hade inlemnat ett så lydande anförande : Ater ser jag mig nödsakad att i R. o. Ad:s prot. nedlägga en vördsam protest emot antagande af den propos. till votering i förstärkt Gonst.Utsk., som berörde Utskis mern. N:o to5 nu framställer; och åberopar jag till grund för denna min protest samma skäl, som jag, den 3o sisth Mars, hade äran andraga i och för den protest jag då gjorde i en alldeles likartad fråga. All tillämpning af lag förutsätter urskiljning hos den, hvars pligt det är att tillämpningen verkställa; men denna urskiljning synes mig alltför mycket uteblifva, då men tillämpar lagens ord till motsats af dess ändamål. Stiftarne af våra grundlagar hade till ändamål att gifva säkerhet, icke allenast åt statsmakternes oberoende af hvarandra, utan äfven åt RiksSttns ömsesidiga oberoende; och garantien i sednare afseendet gafs också i i 14 §:n af Reg.Ftn, der en ovillkorlig helgd är RiksSttns privilegier förunnad.
I Hr von Hartmansdorffs förslag var likväl en punkt, som lydde sålunda: "afgifters bestämmande till kyrka, skola, fattigvård och andra fromma ändamål.” Då R. o. Ad. bifallit denna punkt, torde Ståndet finna att propos. icke kunde framställas till bifall å Utsk-.ns förslag om afgifter na. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. genom fattade beslut ändrat så betydligt af io§:n, att det återstående svårligen kunde antagas såsom Utskm det föreslagit , torde Hr Landtm, få framställa propos. a de redactioner af denna §:ns återstående delar, som af särskilda ledamöter blifvit föreslagna. Då förekomme först att, nast efter den uppgifna och af' R. o. Ad. antagna specificationen , skulle införas följande : ”i hvilka afseenden sockenstämma jemväl äger all meddela föreskrifter om de hvar och en tillhörande göromål , med iakttagande af hvad för särskildta fall genom denna förorda, eller annars gällande lagbud finnes stadgadt, samt till noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt finnes, hos vederbör, embetsmyndighet begära föreläggande af vitén efter dess bepröfvande;” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag. Ropades ja. R. o. Ad. biföll derefter sista punkten i io §:n af Utsk:ns förslag, som börjar med orden ”För öfriga ärenden” och slutas med ordet ”fö res k r i f v e t,” med den förändring, att ordet ”öfriga” skulle utgå. Don 10 Mars f. m. Gr. Spens: Jag anhåller att till prot. få nedlägga min reservation mot R. o. Ad:s beslut att specificera föremålen för sockenstämmas handläggning. Jag tror att R. o. Ad. har derigenom gjort sjelfva communalinrättningen en obotlig skada. Hr von Hartmansdorff: Mitt förslag innehöll ett tillägg, som angick kyrkors medel, nemi. domkyrkornas och kyrkornas i de eröfrade landskapen. Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, behagade göra propos. derpå.
Hvilket Beslut skulle genom, Protocolls-Utdrag meddelas, så val Banco Styrelsenj som Borgare-Ståndets Cancelli-Direction, Från Hedervärda Bonde-Ståndet. 5, D. Som Resp. Med-Stånden redan godkänt Lagsamt AUmäntn Besvärsoch Ekonomi-Ut - Prut. Ut dr. d. ig Daemb. mg. skottens Betänkande, N:o 74, angående jemnkning i Seglations Ordningen, till förmån för Rikets mindre Sjöstäder, fann Bonde-Ståndet vid föredragning af Utskottens, i anledning af återremiss, afgifne Utlåtande, N;u 254, för godt dervid låta bero. S. D. Bonde-Ståndet, sorn redan bifallit Lag-Utskottets Betänkande, N:o 130, angående behörig Domstol för upptagande af åtal mot Hof-Rätter och Collegier med fleia Ämbets Verk, fann, vid föredragning af Utskottets, i anledning af återremiss, i ämnet afgifne förnyade Utlåtande, annan åtgärd dervid icke nödig, än att lägga detsamma till Handlingarna* S. D. Som Bondé-Ståndet redan godkänt BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 65, angående, en ny författning mot Lurendrägeri oeh Tull försnillning, fann Bonde-Ståndet, vid föredragning af Utskottens, Trot, Vtdn d. is Dtctmbr.
När inga anmärkningar blifvit gjorda, som finnas kunna föranleda till återremiss , är intet annat öfrigt , än att antaga eller förkasta det. Ståndet kan ganska väl , med antagande af hufvudgrunderne, öfverlemna allt det öfriga till Kongl, Maj:t, eller i annat fall afslå alltsammans, om man anser sig icke kunna besluta öfver ämnet för närvarande. Jag vill visserligen ej bestrida Herr Ribbings nyss gjorda yttrande; men det må vara den värde Ledamoten sjelf förbehållet, att anse afslag för detsamma sorn uppskof. Herr von Hohenhausen: Jag vill icke uppehålla Ridderskapet och Adeln med supposttioner, hvilka skulle göra , att vi aldrig hunne till något slut på saken. Jag vill blott hafva äran fästa uppmärksamheten dervid , att det förslag jag framställt, icke innefattar någon rubbning i Ridderskapets och Adelns förut fattade beslut Då Konungen icke har öfverlemnat detta mål till Ständerne såsom en Lagfråga , hvilken antingen skall bifallas eller afslås, utan endast Den 14 December. 679 för att deröfver inhämta deras yttrande , så tror jag icke något sådant yttrande innefattas i ett beslut , att iåta fråsan hvila. Det forde vara CT vår vördnadsfull skyldighet , att utveckla skälen dertill , hvilket jag tyckte att Grefve von Platen sjelf önskade ; men det är blott ett tillägg , i afseende på de förberedande åtgärderne, som jag önskade ethalia , på det man , åtminstone sä mycket möjligt, må kunna gä Kongl, Majits gjorda begäran till mötes, Herr Cederschjöld : Herr Mannerstam har ansett den af Friherre Cederström föreslagna Pioposition för laglig, emedan den vore föranledd af Särskildta Utskottets jemkningsförslag. Men jag utber mig att få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam derpå, att detta jemkningsföislag grundar sig på den supposition, att Preste-Ståndet bade öfverlemnat Betänkandet till Kongl. Majit.
Här äro således 3:ne alternativ, ehuru de icke kunna vara mer än 2:ne. Denna uppställning synes mig så otydlig, att, ehuru jag genomläst motionen mer än 5o gånger, jag icke kunnat fälta meningen deraf, hvarföre jag anser motionen oundvikligen böra remitteras. Hvad angår företagande af BondeStts inbjudning, skulle jag icke hafva emot att särskildt företaga densamma, om icke R. o. Ad. redan beslutat att i ett sammanhang företaga Frih. Palmstjernas motion och nyssnämnde inbjudning. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Beträffande formen för detta ärende hyser jag, lika med Gr. Posse, åtskilliga betänkligheter vid att yrka bifall till BondeSt:s inbjudning. Jag tror i allmänhet det icke vara rätt, att ett Stånd upphäfver ett beslut, som det förut fattat. Lika med Gr. Posse tror jag ock, att ett försök dertill skulle misslyckas. Jag vill derföre endast uppehålla mig vid Frih. Palmstjernas förslag, hvilket jag finner både så tydligt och ändamålsenligt, att jag vore färdig att utan remiss bifalla detsamma; men då jag äfven i detta fall befarar, att majoriteten icke skulle dela min åsigt, vill jag förena mig uti H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts och Gr. Posses anhållan om remiss deri. I öfrigt anhåller jag att i största korthet få upptaga till besvarande de a:ne invändningar, som egentligen blifvit framställda mot Frih. Palmstjernas förslag, hvilket i sitt resultat är detsamma som StatsUtsk:s betänk. Den ena anmärkningen framställdes af Frih. Boye, som förmenade, att det skulle innefatta en stor orättvisa, om räntegifvarne finge bibehålla sin uppsägningsrätt, under det att räntetagarne förlorade deras. Jag får likväl fästa Ilr Frih:s uppmärksamhet derpå, att såväl Utsk:s tillstyrkande som Frih. Palmstjernas förslag innehålla, att, i händelse räntegifvaren vill begagna sin uppsägningsrätt, han är skyldig att erlägga skillnaden emellan löpande årets lägre pris och 10 års markegångspriset.
N;o 50, om anslag af medel till fyllande utaf brist i tillgångarne för Räntans godtgörande å köpeskillingen för det, till GevärsFactori inköpte Carl Gustaf Stads Bruk. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, d. 12 dennes, afgifne och, d. 19 derpåföljande, eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, om understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping, blef samma Utlåtande, i anledning af åtskilige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet åtarremitteradt. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls LagUfskottets, d. 13 sistl. Febr. afgifne och t). 19 dennes e. m. på Bordet lagde Betänkande, angående föreslagen ändring uti 5 och 7 af 24 Cap. RättegångsBalken, så vidt de stadga böter för försummad inställelse af Parter till afhörande af Utslag och Dom, eller för underlåtande att sådane Expeditioner utlösa. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets d. 13 sistl. Febr. afgifne samt d. 19 Prot. Vtdr. i. 25 Mars 1823. 79 dennes e. m på Bordet lagde Betänkande, om närmare bestämmande af den tid, inom hvilken hinder för lysning till ägrenskap bör anmälas och styrkas, blef samma Betänkande, i anledning af den utaf Grefve von Schwerin, Fredr. Bogisl. dervid gjorde anmärkning, till Lagutskottet återremitteradt.
I anledning af Utskottets Memorial N;o 144 om återlemnande af en från Ridderskapet och Adeln remitterad motion om revision af förvaltningen af ön S:t Barthelemy, har väl Utskottet emottagit Ridderskapets och Adelns, genom Protocolls-utdrag den 8 dennes, meddelde beslut, att motionen skulle till Utskottet återlemnas; men, enligt Protocolls-utdrag från Preste-Stånclet den 10 samt från Borgareoch Bonde-Stånden den 8 dennes, är Memorialet af sistbemälde Stånd lagdt till handlingarne; och sora det, enligt 44 §• 3 mom. Riksdags-Ordningen, ankommer på samtlige Riks-Stånden att yttra sig, under hvilket Utskott de anse målet höra, tror sig Utskottet icke ega att med målet taga befattning, så vida icke derom förordnas, på sätt åberopade stadgandet innehåller; hvilket Utskottet lår till respective Riks-Stånden vördsamligen anmäla. Stockholm den 18 Maj 1841 - N:o 1G0. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Maj 1841, kl. 11 f. m. Memorial, om sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i anledning af Utskottens B et ank anden N:ris 116 och 141. Sedan Utskottet, genom Utlåtandet Nio 14 * » yttrat sig öfver de anmärkningar, som blifvit Utskottet meddelade vid återremiss af Betänkandet Nio i 16 om upphörande af dubbla årsberäkningen vid befordran till ecclesiastika embeten och tjenster, har Borgare-Ståndet, som förut bifallit