Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter att således hafva redogjort för innehållet af ifrågavarande till LagUtskottets granskning hänskjutna motion, får Utskottet deröfver afgifva sitt utlåtande. Hvad dervid till en början vidkommer frågan om revisionsskillings afskaffande; så synas de af motionären för sin framställning i denna del anförda skäl ej vara tillfyllestgörande. Redan vid flera föregående riksmöten hafva de blifvit åberopade för enahanda ändamål; men lagens bud om revisionsskilling har qvarstått orubbadt; och nya förhållanden äro sannerligen nu ej förhanden, hvarigenom en sådan af klokheten hittills förhindrad rubbning skulle vara rådlig. Då revisionsskillings erläggande i 1615 års rättegångsprocess först påbjöds såsom vilkor för rättigheten att söka Konungens pröfning af Hofrätts dom, hade man för afsigt att dymedelst förekomma det Konuugen skulle utan verkliga or - J.ag-Llskollels Betänkande, N:o t!. saker besväras; och ur samma synpunkt hafva Sveriges sednare lagstiftare bibehållit påbudet. De hafva nemligen ej kunnat förbise otillräckligheten af det band, som ligger i det af motionären åberopade lagrum, I6:de § i Rättegångsbalkens 30:de kaj)., enär detsamma blott bestämmer ansvar för den, som pröfvas emot hattie vett och klara skäl hafva dragit sin sak under Konungen och således afser ett förhållande, som, ehuru grundadt i trätlystnaden, likväl ej kan antagas i hvarje yttring deraf. Den förblindar icke sällan; och för att stäfja dess förvillelser synes påbudet, med afseende å vår rättegångsordning, ändamålsenligt. Det hindrar icke den fattige att söka rättvisa hos den högsta domaremakten, ty al honom fordras icke någon nedsättning; och den, hvars klagan bifalles och som således med full befogenhet påkallat Konungens pröfning, får åter de penningar, genom hvars nedsättning han ställt en borgen derför, att han endast af öfvertygelse derom, att han drifver en rättvis sak, fullföljt densamma.
562. — till deltagande i högtidligheten vid aftäckande af Professor Anders Retzii minnesstod i Kongl. Karolinska Medico-Chirur . giska Institutets park: V. 343. — till Kongl. Akademiens för de Fria Konsterna exposition af konstarbeten: V. 537. — till öfvervarande af slutöfning med skolungdom vid Gymnastiska Ceutral-Institutet: IV. 115. — till beseende af Nafional-Museii-byggnaden: IV. 414.
Då den nya organisationen i afseende såväl å löneregleringen som arbetsordningen inom denna Hof-Rätt redan vunnit fullständig tillämpning, föreslår Kongl. Majit, att Hof-Rättens nuvarande lönestat må oförändrad bibehållas; äfvensom ej heller i anslaget till den Hof-Rätten underlydande Justitie-stat någon förändring äskas. 7:o. Krigs-Hof-Rätten: Med förnyande af den vid sednaste riksdagen af Kongl. Majit gjorda framställning om en förändrad lönereglering inom KrigsHof-Rätten, föreslår Kongl. Majit, att det då till Rikets Ständer aflemnade, i närlagde protokoll öfver Justitie-Departements-ärenden omförmälta förslag till lönestat för Hof-Rätten må antagas; och då, enligt berörda förslag, anslaget till Hof-Rätten skulle komma att uppgå till 12,850: — men nuvarande anslaget utgör 12,555: 50. äskar Kongl. Majit således en förhöjning af 294: 50. hvarjemte å allmänna Indragnings-st atén skulle uppföras ett, den nuvarande Notariens lön och ljuspenningar motsvarande, belopp af 1,544 Ridr, men deremot de frän särskildt anslag till Krigs-HofRätten utgående ljuspenningar 270 Ridr, äfvensom spanmålsberäkningen under lönerna, ej vidare komma att ega rum. 8:o. Reseoch Trakt'amentspenningar: Uti förenämnda särskilda Proposition angående tingstolknästens upphörande, bar Kongl. Majit föreslagit, att tingstolkarne inom Norrbottens län må förklaras berättigade att af Statsverket tillgodonjuta skjutsoch traktamentsersättning efter gällande Rese-reglemente i 1 lite klassen för biträde vid aliade förrättningar, som ej å vanliga tingsstället ega rum. Denna ersättning, om deri bifalles, äskar Kongl. Majit må af ifrågavarande anslag få utgå, utan att likväl Transport Runt Ridr 5,794: 50. 1C Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N-o 1, om Stat sver ket 1859. Transport R:mt R:dr 3,794: SO. någon förhöjning i dess nuvarande belopp ansetts deraf böra föranledas.
Bifölls; och skulle en Deputation härom Lill de öfrige Standen afsändas. Upplästes ett Memorial frän ConstitutionsUtstottet af den Zi Augusti, med öswericmnanLe ak förflag till Riksens Ständers HyllninasEd ät Kron-Prinsen, samt Kron-Prinsens Ed ät Kongl. Majtt, hwilka begge Acter sedermera upplästes; innefattande Memorialet derjemte en hemställan, att ät Hof-Canzleren kunde öfwerlemnas upprättandet af Kron-Prinsens titulatur. Detta Memorial jemte bägge Ederna lades pä bordet. Föredrogs ä nyo ett i sista lttenum uppläst Protocolls-Utdrag frän det Hederwärda Bonde-Ståndet, rörande hänwisning titt det, i afseende pä Riksdagens förkortande, förordnade särskildta Utstött, af en utaf Riksdagsmannen Oxelberg i samma ändamål gjord motion. Herr Baron och L.andt-Mar stålben hemställde titt Ridderstapets och Adelns behag, att remittera denna motion till berörde Utstött, eller titt ett särskildt, som kunde förordnas. Herr käll Iman yttrade sig att dä det förut walda Utskottet just wore sörordnat i ändamäl att yttra sig öfww medel titt Riksdagens pästyndande, och dä den i Bonde-Ständet gjorda motton, ägde närmaste gemenskap ryed detta - 1Z8 Den z September. ta ändamål, syntes honom densamma läknpeligen kunna dit remitteras, och ett särskildt Utskotts , förordnande icke wara af nöden. Någon tid skulle hermed winnås, och ehuru wäl Riksens Ständer otwifwelagtigt borde wara tillsammans intill desi swar ifrän Hans Kongl. Höghet Thronföljaren hunne ankomma, wöro det säkerligen allas gemensamma önskan att strapt derefter kunna fä ifrän Riksmötet skiljas. Friherre b^rrnnerlleim, Uar8 ^uAU8t, erinrade, att den princip förut under Riksdagen warit följd, och torde äfwen nu böra följas, att astid särskildt
Olikheten i förvaltningen af kronoparker och allmänningar häfver också frambringat olika resullater; och hushållningen med allmänningarne kommer icke på det rätta förr än de skötas efter samma grunder som kronoparkerne, med den skillnad att skogsafkaslningen af allmänningarne utdelas lill häradsboerne efter de af landshme utskrifne utsyningslistor och mot en modererad afgift, på det bidragen mätte endast drabba dem som få nytta af skogen, och i den proportion som de få större eller mindre utsyning. Dessa inkomster böra, tillika med hvad som hittills influtit, tillfalla skogskassan, hvilken bör tillkomma att genom en instruerad och pålitlig skogspcrsonal besörja både förvaltningen och bevakningen, ätersådder, hägnader m. m., som till skogarnes framtida bestånd fordras. På sådane villkor kunna både kronoparker och allmänningar få en borgen för framtida bestånd; men desse utgöra blott en ringa del af svenska skogarne. Kronoparkerne utgöra blott omkring 50,000 tunnland och allmänningarne omkring 150,000; och hvad vill denna lilla skogsrymd säga emot hela Sveriges skogsareal, som efter approximativ beräkning skall utgöra mer än 20 millioner tunnland. Huru desse skola frälsas från förstörelsen är ett problem, som icke så lätt slår alt lösa. Vi kunna i delta fallet icke rälta oss helt och hållet efter utländska mönster; men så till vida tyckes en föreskrift icke vara obillig, om hvarje skogsägare ålades att vid huggning af sin skog qvarlemna nödiga och fullväxte fröträd, och att, om desse kullblåsa eller borthuggas, skulle det vara hans ovillkorliga åliggande alt genom fröså ning uppdraga ny skog i den afhuggnes ställe, samt att rälta huggningarne någorlunda efter skogens arealvidd och beräknad efter en, mellan 80 och 120 år liggande omloppstid; honom likväl obetaget alt i ungskogarne göra nödiga hjelpgallringar, och att i den öfriga skogen borttaga alla vindfällen och förtorkade träd.
Jag föreslår alltså, att jemkningen sker i sjelfva tariffen, och anhåller att om en liten stund få uppläsa förslag till en sådan jemkning, så snart jag hunnit skrifva det fårdigt. Frih. Nauckhoff: Orri Hr Rosenblad hade hört mitt yttrande, att jag mycket väl ihågkom Husets beslut att nu icke inga i sifJerbestämmelser, så hade han kunnat bespara oss föreläsningen i grannlagenhetsläran. Jag får upplysa, att min uppgift icke var ett förslag, utan ett i förbigående taget exempel till förtydligande af min mening. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner riktigheten af den anmärka., som blifvit gjord mot mig, nemi. att en förhöjd procentberäkning också föranleder olikhet. Men jag gjorde detta undantag från den riktiga regeln derföre, att min anmärkn. icke skulle anses härleda sig af egennytta, emedan jag, hittills åtminstone, är sjelf innehafvare af en högre embetsmanna-Iön och icke ämnar begära någon fördel för mig eller dem, som med mig äro i samma författning. Det rätta vore visserligen att til! grund antaga procent-beräkning och låta elen fortgå utan undantag. Men om detta anses olämpligt i sak eller för min person opassande att föreslå, så vill jag hellre tillstyrka flera underafdelningars antagande. Om en sådan underafdelning gjordes emellan summorna 600 och 700 r:drs inkomst, så kunde, (här är likväl icke fråga 0111 denna siffra, utan jag anför delta exempelvis, ) för 600 r:drs lön betalas i bevillning 7 rtdr, för 633 rtdr 16 sk. erläggas 8, för 666 rtdr 3a sk. q, och för 700 rtdr, 10 rtdr. Det vore således en grad för hvarje rtdr som tillädes. Bevilln.Utsk. kan möjligen uppgöra bättre afdelningsgi under, jag önskade blott att R. o. Ad. måtte bestämma sig antingen för procent-beräkningen eller för lämpligare underafdelningar, än de nuvarande. Hr von Qvanten: Jag tager mig friheten hemställa, om ej den frågan först bör afgöras, antingen man skall antaga en progressiv beräkning eller en viss ränteberäkning.
Sådane sammankomster böra, efter min tanka, icke få ega rum, ty jag har den erfarenhet, att de sällan verka lill förtroende, utan blott missförstånd emellan undersåter och Regering; men, på sätt Friherre Cederström anmärkt, kunna frågorne om omförmäldte contract lämpligast afgöras vid JemkningsCommissioner, och jag får således i denna del förena mig med honom. Friherre Cederström: Jag ämnar ej till besvarande upptaga hvad Herr Riben anfört rörande mitt med åtskilliga variationer citerade yttrande. Det var enkelt och klart. Det är blott i afseende på två omständigheter, som jag utber mig Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Först i afseende på Herr Ribens önskan, att Riksens Ständer icke mätte ofta komma i tillfälle att ändra, hvad andra Ständer före dem gjort. Derpå svaras, att så länge Riksens Ständer äro menniskor, måste det vara en följd, att * deras beslut och meningar äro underkastade ändringar, allt efter det större mått af erfarenhet, som vinnes. Den andra omständigheten, soto skulle kunna synas af vigt, var den af Herr Riken åberopade händelse, att sådane hemmansdelar möjligen firmas, sorn förut varit roterade, Den 7 Oelober J, m. 153 men nu utgått utur ordinarie rotering, och i stället blifvit extra roterade. Om Herr Riben emedlertid läst OeconomieUtskottets Första betänkande, skulle lian deraf hafva funnit, att alla sådane hemman, sorn tillförene varit roterade, borde uteslutas ifiån allt slags rotering, såsom redan i sjelfva verket roterade, ehuru ej belag de med Soldat. Här är således nu blott fråga om sådan privilegierad jord, som hittills icke varit roterad; och efter all rättsgrund bör densamma blifva lika roterad med den ordinarie roterade jorden, så vida den skall roteras. Jag får för öfrigt förnya min anhållan om afslag å den delen af Betänkandet, som innefatiar hemställan, att extra rotering endast med manskap ina utgöras; och tillstyrker, att Betänkandet till alla andra delar må bifallas. Friherre Björnstjerna : Denna fråga är redan så väl utredd, att föga återstår att tillägga.
Utdrag af krotocollet, hallit hos Högloft. Nldderskapet och Adelli den I7:de Äkars i8lo. S. D. Beflöt Högloft. Ridderskapet och Aoeln, i anledning af et ifrån Högloft. Bewillningsilkskottet inkbmmit ökemc-iial, rörande Bräliwittss bränNiugsrättigheten för Släderne Stockholm och Götheborg, uti hwilken fragg 2:ne Ständ staönac emot twä ; ar som detta nial icke kunde anses hörande til ve frågor angäenve Stats-keAlermZ och Bevillninghwärom 69 och 71 § §-uti RegeringsFornien, samt zo och zr H.§. uti Riksdags-Ordningen särskildt stadga, skulle detta äretide behandlas, enligt de grunder som 73 Riksdags-Ordningen för alla ej särskilt undantagne mål i allmänhet föreskrifwer; och fann Högloft. Nidderskaper och Adeln, ar detta ärendesäsom til sm natur oeconomiskt, ehuru af Konungen til Sländernes afgörande updragit, borde af Oeconomi-Urskottet - förstärkt til et amal af 122 Ledamöter - med Stän - 82S Den 17 Mars. ders rätt afgöras, och wille Högloft. Nidderskapet och Adeln, dä wal af en ny Nämnd harti! erfordras, inbjuda sine UespeLve Med-Stand at härom pä det skyndsammaste ga i författning, samt ar med Ridderskapet och Adeln i det besiuc instämma, ar denna Nämnd skulle hädanefter tjena ril förstärkning för Utskotten i alla de fall, som 69 och 71 H.§. af Negcrings-Formen, samt zo och gr H.§. af Riksdags-Ordningen ej förur undantagit. Dt sup t g. Härefter upropades och afgick under anförande af Grefwe De la Osräie, ksLvb, den Deputation, som skulle til de andra Standell medföra detta kiotocoilsUtdrag.
Ånyo föredrogs LagUlsk-.s den 10 och i4 sisth Oct. på bordet lagda utlåt. N:o 138, i anledn. af erhållna flterremisser utaf Utsk:s betänk. N:o 81, öfver väckta motioner, dels angide förmyndarekamrars inrättande i städerna och på landet, dels ock om ändring af lagens stadganden rör:de de lysta förmånsrätterna. Ilr von Hartmansdorff, Aug. Jag anhåller alt få fästa Ståndets uppmärksamhet på den reservation, som Hr Halling vid detta betänk, afgifvit. Den lyder som följers ”Då jag ej kunnat deltaga uti Utsk:s, genom detta betänk., uttryckta åsigter och förslag, anser jag mig böra i korthet redogöra för min enskilda tanke i ämnet. De hufvudsakligaste skäl, som blifvit förr och nu anförda för framgången af hvad Utsk. föreslagit, äro: ofullkomligheten af den säkerhet, gällande lagbiul innefatta för omyndiges gods, och den osäkerhet för inleekningsägare, som likväl derigenom uppkommer. Det förra skälet vederlägges just dymedelst, att Utsk. sjelft tillstyrkt, alt omyndigs rätt äfven hädanefter bör genom tyst förmånsrätt förvaras, fastän den nu anses böra nedflyttas efter den säkerhet, som myndig person sjelf kan genom många för honom tillgängliga utvägar förstärka. Det sednare skälet är icke omöjligt att undanrödja, om den enkla föreskrift, som ofta blifvit ifrågasatt, tillkommer, att domare, som uppdrager förmynderskap åt person utom siu jurisdiction, derom underrättar domaren i den ort, der förmyndaren bor. Både tillförene har jag alltid trott och tror ännu, alt det icke är alldeles overkställbar!, att i vårt land inrätta förmyndarekamrar, hvarigenom omyndiges rätt kan betryggas; men intill dess sådant kan ske, måste jag motsätta mig hvarje försök att, om oek den omsorg om omyudiges säkerhet, lagen nu alser, är ringa, ännu mera inskränka den. Att den i sig -sjelf åtminstone någon gång måtte hafva ägt något värde, bevisas nogsamt af de bemödanden, som länge blifvit använda att den undanrödja.
Att en så betydlig prisnedsättning på samma gång formatet utvidgades måste medföra stora pekuniära uppoffringar, är af sig sjelf klart, men huruvida den fastställda ersättningssumman är större än behöfligt i betraktande af den påräknade tillökningen i prenumeranternas antal, förmår jag ej bedömma, men är öfvertygad att Kongl. Maj:ts Regering först efter mogen pröfning och med behörigt afseende på en klok sparsamhet fattat sitt beslut. Såsom redan nämndt, hade summan bevisligen varit för stor för det assyftade ändamålet, om för detta anslag tillika kunnat fordras att tid35 — 274 — ningen skulle afstå från en redan befiulig inkomstkälla och utan ersättning infora statsdeparteinentenas inserater. Ett sådant arrangement, hvilket då bordt träffas med Svenska Akademien, synes mindre lämpligt på den grund, att det förutsätter en alltid osäker uträkning öfver nämnde vexlande inkomsters medelbelopp, hvilket staten sedermera skulle betalt, äfven om inseraternas antal betydligen nedgått, hvaremot om de betydligen tillväxt eller om inträffande händelser föranledt utgifvandet af extrablad, bulletiner m. in. utgifvaren skulle gått miste om all ersättning derför. Från dessa 10,000 R:dr böra väl ock rätteligen afdragas de belopp, som genom det nedsatta prenumerationspriset inbesparas för de statens verk, såväl i hufvudstaden som landsorten, hvilka hålla Posttidningen, så att i sjelfva verket statens ökade utgift endast kan anses uppgå till 8 å 9,000 R:dr. Lägges äfven härtill 2,000 R:dr för meranämnde inserater, tyckes mig hela beloppet, omkring 3 å 4,000 R:dr utöfver den af utgifvaren erlagda arrendesumman, icke särdeles betungande för statsverket i jemförelse med de utgifter, som i andra länder påkostas för officiella och officiösa tidningar.
Yid föredragning hos Riks-Stånden af 41:sta punkten, deruti Utskottet hemstäldt, att Rikets Ständer måtte förklara Sekreteraten i Landtbruks-akademien Johan Theophil Nathhorst berättigad, att, vid afgång från sin berörda befattning, på allmänna Indragnings-staten under sin återstående lifstid uppbära en årlig pension af 3,600 R:dr, hafva Borgareoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets hemställan oförändrad; h valjemot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med bifall till Utskottets förslag i öfrigt, bestämt omförmälda pension till 4,500 R:dr. Enär således, hvad pensionens belopp beträffar, två Stånd stadnat mot två, får Utskottet, för omröstning i förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voteringsproposition : ”Den som vill, att Sekreteraren i Landtbruks-akademien Johan Theophil Nathhorst må berättigas att, vid afgång från berörda befattning, från allmänna Indragnings-staten under sin återstående lifstid uppbära en årlig pension till belopp af 3,600 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, är ifrågavarande pension af Rikets Ständer bestämd till 4,500 R:dr.” 33:o. Uti 55:te punkten hade Utskottet förklarat sig sakna skäl att till bifall hos Rikets Ständer förorda Kongl. Maj:ts nådiga begäran, att aflidne General-tull-direktören, Friherre Carl Henrik Gyllenhaals enka, Aurora af Nordin, måtte på allmänna Indragnings-staten tilldelas en årlig pension af 700 R:dr; — och är Utskottets berörda yttrande godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med ogillande af detsamma, bifVillit Kongl. Maj:ts omförmälda nådiga framställning. För den omröstning, som i anledning häraf lär få anställas, föreslår Utskottet följande voterings-proposition: ”Den, som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af Kongl.
13 understöd, hans enka förmält sig hafva att påräkna ifrån Civilstatens pensionskassa samt af Wermiändska Brukssocieteten, svårligen torde komma alt emotsvara behofvet för hennes lefnadskostnad, ansåge Kollegium förevarande fall kunna jemföras med de flera dylika, då en i knappa omständigheter stadd enka efter en utmärkt tjensteman funnits böra hugnas med särskild pension af statsmedlen, hvadan Kollegium i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska beviljande af en årlig pension för sökanden. Med afseende å Bergmästaren von Schéeles, under en långvarig tjenstetid ådagalagda nitiska bemödanden för bergsbruksnäringens förkofran, äfvensom till åstadkommande af allmännyttigt gagn i öfrigt inom den landsort, der han hade sin verksamhet, samt i betraktande jemväl af den behöfvande ställning, hvaruti hans efter lemnade enka sig befinner, vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå, att enkan Maria, von Schéele, hvars pension från Civilstatens enskilda enkeoch pupillkassa, enligt inhemtad upplysning, kommer att, intilldess stadgade årsafgifter blifvit till fullo erlagde, utgå med 375 Riksdaler, men sedermera med 500 Riksdaler årligen, må af Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten uppföras till en årlig pension af Sexhundra Riksdaler. De till ärendet hörande handlingar skola vederbörligt Utskott tillhandahållas och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. GARL. G. Lagerstråle. Bih. till II St. Proposition M 124. Utdrag af Protokollet öfver Givil-Ärenden, hållet inför lian» Maj:l Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 28 Augusti 4863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Statsråden Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
Ar 1821 trädde denna inrättning i verksamhet, och det för densamma föreslagna reglementet erhöll Kongl. Majits stadfästelse den 28 Maj 1824. Enligt detta sednare uppdrogs nu Styrelsen öfver veterinär-inrättningen åt Suudhets-kollegium, på hvars stat de för densamma anslagna medel jemväl uppfördes; och inrättningen i sitt nydanade skick fortfor under några tiotal af år dels såsom sjukvårdsanstalt att betjena allmänheten, dels såsom läroanstalt att uppamma veterinärer. I anledning af ökadt behof af djurläkare i förening med stegrade fordringar på deras insigter, har likväl Sundhets-kollegium förnyade gånger hos Kongl. Majit gjort underdåniga framställningar om en ändamålsenligare reglering af veterinärundervisningen och af förvaltningen af de för densamma befintliga läroanstalter; och sedan en den 13 December 1850 nedsatt Kommitté under det nästföljande året afgifvit ett underdånigt betänkande, uti hvilket uttalades den åsigt, att läroanstalterna i Stockholm och i Skara borde hvar för sig vara fristående, men att, för bibehållande af samband dem emellan, Sundhets-kollegium borde öfver undervisningen och sjukvården hafva inseende, utfärdade Kongl. Majit, efter bemälda Kollegii hörande, den 20 Juli 1855, för hvardera undervisningsanstalten ett provisoriskt reglemente af hufvudsakligt innehåll, att hvardera anstalten skulle hafva särskild direktion, men Suudhets-kollegium inseende öfver det vetenskapliga vid båda. Dessa reglementen skulle vara gällande till 1858 års slut, hvarförinnan det ålåge Sundhets-kollegium att, efter direktionernas hörande, till Kongl. Majit inkomma med förslag till sådana ändringar, till hvilka under tiden vunnen erfarenhet kunde föranleda. Sedan Sundhetskollegium afgifvit förnyadt underdånigt förslag, utfärdade Kongl. Majit den 6 Augusti 1859 för veterinär-inrättningen i Stockholm det nu gällande reglementet, med befallning att för Skava läroanstalt skulle fortfarande gälla till efterrättelse ofvannämnda provisoriska reglemente af år 1855, intilldess ny stat för inrättningen blefve bestämd.
S. D. Vid förnyad föredragning af Stals-Utskottets den 29 och 30 sisth September på bordet lagda Memorial N:o 302, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 164, angående begärdt ytterligare anstånd med inbetalningarne å staden Cimbritshamns hamnbyggnadslån, fann Ridderskapet och Adeln, för godt, att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, afstå hvad Utskottet i förevarande Memorial tillstyrkt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 29 och 30 sistlidne September på bordet lagda Utlåtande N:o 303, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Skrifvelse samt väckt motion, angående begärdt understöd för fullbordandet af Norbergs jernväg. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 30 sisth September och 1 dennes på bordet lagda Memorial N:o 52, med förslag till ändrad lydelse af 2 och 9 88 Successions Ordningen, antog Ridderskapet och Adeln det i förevarande Memorial afgifna förslag, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet en denna dag af Friherre Cederström, Rudolf väckt motion om utfärdande af ett lagstadgande i fråga om företrädesrätt till återbetalning af lån, som utaf allmänna medel blifvit beviljade för beredande af odlings-företag medelst utdikningar eller vatten-aftappningar Från Högv. Preste-Ståndet.