Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Landtm, yttrade, att såsom följd af detta beslut alla de följande gg borde undergå ny nummerering som kunde iakttagas, utan att serskildt beslut derom brhöfde fattas. gg 9 och 10 lemnades utan änmärkn. g 11. Frih. Raab: Ronde 11 § tager jag mig friheten att yttra följande reservationsvis (Frilen uppläste derefter sin vid betänk, fogade reservation). Jag vägar således framställa följande förslag till förändring af detta morn.: ”Med enkel bränvinsbrännings-redskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande s. k. hatt och afkylnings-redskap för den uppkommande bränvins-immans afkylände. Pannan får ega hvad form som helst, med iakttagande deraf, i afseende på pannor som hädanefter stämplas, att höjden, mått å lägsta stället af densamma, skall vara minst J, af diametern. Hatten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylnings-redskapen eller mäskvärmaren, får icke utan med vilkor, som i 16 g 2 mom. säges, innehålla mer än | af pannans rymd.” Jag får fästa uppmärksamheten derpå att här äro tvenne förändringar som åsyftas med den reservation jag tagit mig friheten uppläsa. Hvad först beträffar formen af redskapen, så tror jag det icke vore billigt att föreskrifva ändring i detta afseende af nuvande redskap, men då del är obestridligt att qvantiteten af ånga bestämmer i det nogaste pannans afverkningsförmäga, så, för att kunna en gång beskatta pannorna på det mest rättvisa sätt, har jag föreställt mig att man bör tillse, att de må kunna beskattas icke i förhållande till deras pannerymd, utan i förhållande till deras afverkningsförmäga. För detta ändamål är nödigt att de enkla redskapen fä lika proportion emellan höjd och diameter. Jag har derföre trott, att det skulle vara ändamålsenligt att, hvad ny redskap beträffar, som göres och Den 1 Juli e. m. 419 stämplas efter den nya författningen, pannevidden icke bör få öfverstiga 5 gånger pannans höjd.
Om tryckning eller gravering ankomme på bolaget att bestämma, dock bör bank sedelns valör alltid tydligen vara utmärkt. Sammansatta Bankooch Lag-Ulsk. Banksedel skall ovilkorligen, då den i Bankens hufvud-kontor till invexling företes, inlösas med Rikets mynt eller Rikets Ständers banks sedlar. Vägras inlösen; vare sedel-innehafvaren berättigad att, jemte kapitalet, åtnjuta ränta efter sex för hundrade årligen från den dag, inlösen blifvit vägrad intill dess full betalning följer. Brister bank-bolag uti skyldigheten att sina utgifna banksedlar vid anfordran inlösa, ege se del-innehafvar en, efter deremot genom Notarius publicus verkstäld protest, för hvilken kostnaden skall drabba bolaget, om förhållandet anmälan göra. hos Kongl. Maj.'ts Befallningshafvande, hvilken, derest det ej genast kan visas att hindret af tillfällighet härrört, ofördröjligen skall om förhållandet till Kongl. Maj;t inberätta och under tiden hela bank-rörelsens drifvande inställa låta. På Kongl. Maj:t ankomme att besluta, huruvida bankens oktroj i sådant fall skall vara förverkad. § 17. Den genom Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 för skuldfordran i allmänhet bestämda prescriptionslid af tio år ege ej rum i fråga om banksedlar, utgifna af bank-bolag; ej heller skall bevakning af dem enligt Konkurs-lagen erfordras, i händelse bank-bolag råkar i konkurs-tillstånd, eller i anledning af årsstamning, som, vid bolagets upplösande, må utfärdas å dess öfriga borgenärer. § 18. 1. Enskild banks räntebärande förbindelse, ställd lill innehafvaren, eller till viss man eller ordres, må ej lyda å mindre belopp, än 500 riksdaler riksmynt, eller, derest betalningstiden ej efter uppsägning räknas, å längre förfallotid, än högst tolf månader. 2. Insättnings-bevis, med eller utan ut fäst ränta, ställdt till viss man, skall innehålla, att öfverlåtelse deraf skall till nye egarens säkerhet i banken anmälas. § 19.
Och sorn Rikets Ständer, med afseende ä de härvid förekomna ömmande omständigheter och förhållanden, funnit skäligt lill E. K. M:ls sålunda gjorda Nådiga framställning lemna bifall, få Rikets Ständer delta sitt beslut, såsom svar i ämnet, härme delst hos E. Ii. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer &c. Slockholm den 6 Maj 1857. ExpeditionsU Iskot tets lill underd. Skrifvelse N:o 70. 147 JU: O m IJppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Maj 18S7. Presle-Ståndet den 4 —• — Borgare-Ståndet den <> Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående försäljning af tomtplatsen ejler Kronans nedbrunna spamndls-mugasinshus i staden Carlshamn. (Stats-Utsk:s S. A. K. Sedan E. K. M:ls och Rikets Stals-konlnr hos E. K.
Grsakerne, hvarföre våra Svenska näringar icke kunnat, under århundraden vinna ett verkligt sjelfbestånd, måtte sökas annorstädes, man må nedsätta nationallynnet huru som hälst. Uti andra länder, der man icke är bättre eonstituerad, och den ena näringsidkaren också kommer på obestånd efter den andra, samt oroliga massor af missledda arbetare förstör nyckfullt enskildtas välfärd och blandar sig uti industriens jemna gång till fullkomlighet; äro dock icke näringarne annat än tillfälligtvis eller temporärt nedtryckte. Nångon ständigt verkande orsak af en särdeles — 33 — särdeles omfattande beskaffenhet måtte finnas, som, oberoende af olika generationers ganska olika lynnen, leder till Svenska näringarnes vacklande tillstånd. Vår historia saknar visserligen icke epoker, under hvilka den allmänna föi lägenheten varit större än vanligt och vida större än den närvarande, om man fördomsfritt gör jemförelsen. Långvariga krig och en ofta ärorik inblandning uti andra Staters angelägenheter, föranledde detta inre välståndets tillfälliga rubbning, bär sorn annorstädes. Men att på mellanperioderne, näringarne icke skulle oagtadt alla välvilliga, om icke alltid välgrundade åtgärder, sakna den förkofran som de oftast under mindre fördelagtiga omständigheter vunnit i andra länder; kan enligt min oförgripliga tanka endast tillskrifvas ett så vida utsträckt skyddsoch monopolie-syslem, att till och med allmänna penninge-rörelsen blifvit monopoliserad för Statens räkning. Att en ojemn, sällan behofvet motsvarande penninge-tillgång, häraf skulle följa, var att förutse; att ombytet från brist till öfverflöd afdenna nödvändighetsvara, om jag så må kalla penningen, hvars producerande Staten uteslutande åtagit sig, skulle verka svindlande företag eller allmän miströstan; var också att förutse, hälst myntet af tillfälliga orsaker och ensidiga partiåsigter, ömsom indrogs, ömsom utsläpptes, olika evalverades, och oupphörligen förändrades, så till värde sorn beräkningar och benämningar — ja äfven på förhand fixerades till det belopp man fick röra sig med inom hela landet, under det näringarne drefs genom råd och uppmuntringar till utvidgade och illa beräknade företag.
Ut» skottet trott der wara mäst förenligt sä wäl med Kronans som Arrendatorns fördel, att dessi Ängar anwändas till hwad de arv, och ej till Äter förwandlas, och af sadan anledning anse t en stik Stängsel-skyldighet, som Högstberörde Kongl Förordning föreskrifwer, icke blifwa hit lämpelig; och dä Utskottet derjemte insekt, huru Skogsövande det skulle blrfma, om hwar och en af deste Arrendatorer wore stylvig att instänga sitt Skifte; sä har StatsUtstoltet icke funnit anledning, att tillstyrka nägot annat förhällande härutinnan, än det Utstvtker i dest förra Betänkande föreslagit. Emot Stats-Utstotlets Förslag, att Arrendatorerne ej mätte wara tilläm, an genom egne eller andras Kreatur löta beta Ängarne om Wären eller längre in pä Hösten, än nll flutet gf Sep tember Mänad, emedan erfarenheten bestyrkt' den stora stada Ängswallen täger, genom betande och trampning under de tider af äret, dä Marken är sank, har sa wäl hos Högloft. R.dderstapel och A' deln IZI4 Den 26 Zebruarii - deln som uti det Wällofi. Vorgare-Ständet blifwik anmärkt, att Arrendasorerncs rättighet, att begagna betet, icke borde wara inskränkt inom den af Ut skottet förestagne tiv. Utom dek stäf till en sadan föreskrift Utstoiket här vfwan anfört, har Ulstotter äfwen ansett härigenom böra förekommas de oredor och swärigheter, som annars ftu»e kunna upstä, enär Arrendatorerne ej i' godo kunna komma öfwerens, om liden, dä Beret stall börjas och sintas.
Då sådana skolor som de ifrågavarande, enligt Utskottets tanke, utöfva ett särdeles gynsamt inflytande på utvecklingen af landets modernäring, och det städse ökade behofvet af undervisning i dess särskilda delar icke kan fyllas, oaktadt dylika skolor redan finnas inom rikets samtliga län och inom tvänne, nemligen Elfsborgs och Calmar län, två för hvartdera länet, tvekar Utskottet icke att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit i detta hänseende behagat föreslå. 28:o. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en af Riksdagsfullmägtigen Ii. J. Rudberg inom Bonde-Ståndet väckt motion (Nio 69), hvaruti föreslås, att Rikets Ständer måtte för inrättande af en lägre landtbruksskola å Öland anslå nödiga medel; men då Calmar läns södra Hushållningssällskap, enligt hvad af Statsråds-protokollet sidan 31 upplyses, hos Kongl. Majit gjort framställning i samma syfte, och, derest Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet i föregående punkt föreslagit, Kongl. Majit icke saknar medel att, i händelse den gjorda framställningen deraf finnes vara förtjent, densamma i nåder bifalla, hemställer Utskottet, att motionärens framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 29:o. Kongl.
Att, på det sätt Stats-Utskoltet föreslagit liqvid, anvisa medel på Reserv-fonden, anser jag ej behöflig!, då anordningar i alla fall ske, antingen på verkliga besparingar, eller ock som det kallas tills vidare af under händer hafvande medel, och hvilka anordningars honorerande ej lärer uteblifva så länge Kongl. Stats-Contoret anser sig vara endast Regeringens redskap, hvarigenom affärerna kunna fortsättas lika som hittills, utan alt sådant skulle kunna läggas den nya ministeren lill last, enär samma, vidkommande egna åtgärder, ej öfverskrider gifna föreskrifter och beslut. Skulle Statsmachinens gång i brist på nödiga medel försvåras, så är Regeringen alltid i tillfälle, att sammankalla Sländerne och för dem framlägga förhållandena, äfvensom sine egne handlingar, om hvilka senare jag då önskar kunna göra mig den förhoppning, att de skola finnas föi tjentare af bifall, än hitintills, från Ständernes sida, hvilka derefter säkerligen skola vidtaga ändamålsenliga regleringar.” V i d 4: d e Punkten Af Herr von Troil, E. ”Uti Utskottets tillstyrkande, att besparingarne ej skulle få användas förr än under andra året efter det då de uppkommit, har jag ej kunnat instämma, emedan detta lunga uppskof synes 111ig Stats - Utskottets Utlåtande, N:o 92. mig både onödigt och skadligt. Det är onödigt, emedan det sislförflutna ftiels besparingar kunna lill betydlig del vara kände redan vid början af det påföljande, och återstoden blifver det successive under loppet deraf; hvadan, då det aldrig torde vara lämpligt att genast vid årets början anordna alla under detsamma disponibla besparingar, hvilka tvertom under hela loppet al året böra finnas till större edler mindre del i behåll, för att fylla de sig efter hand företeende oförutsedde hehofven, så kan föreskriften, det ingen besparing får användas, hvars tillvaro och belopp ej åro bestämdt kände, mycket viii tillämpas, äfven om det sistförflutne årets besparingar under ett påföljande få användas.
Uraktlå tenhet att intaga dessa omständigheter i räkningen är mycket gynnsam för de mindre spårvidderna, enär vagnarnes lastförmåga för många sorters gods beror på deras rymlighet, och vagnsöfverbyggnaden, eller sidor och tak, ökar vagnens vigt och gör förhållandet emellan nyttig vigt och bruttovigt, i tåget mindre fördelaktig , och det i högre grad för svagare lokomotiver och mindre spårvidd. Dessutom måste, såsom jag förut anfört, vid mindre tåg en jemförelsevis större del af tågets vigt upptagas af tender, bagagevagn och vagnar i reserv för under vägen ankommande passagerare och gods, som genast skall expedieras. 6:o. Angående årliga utgifter för trafik och underhäll vid de olika banorna. Herr Major Adelsköld har antagit, att vid en bana med 4,83 fots spårvidd, 20 fots bankbredd och 20 tiis rälsvigt per fot, utgifterna för drift och underhåll skulle uppgå till 45 procent af brutto-inkomsten, samt att 55,8 procent af dessa utgifter, eller 25 procent af brutto-inkomsten, skulle vara oberoende af spårvidden och — såsom af tillämpningen synes, ehuru det ej finnes i tabellen uttaladt — äfven oberoende af rälsvigten, bruttovigten af tågen och tågens antal. Dessutom skulle, enligt Herr Majorens antagande, den återstående delen af utgifterna för drift och underhåll, eller 44,8 procent deraf, på en bana af nyssnämnda spårvidd, bankbredd och rälsvigt uppgå till 20 procent af bruttoinkomsten, och denna del af utgifterna vara underkastad den förändring för de olika banorna, att den förhölle sig som medeltalet emellan bruttolaslen och antalet tåg. Någon grund för dessa antaganden har icke blifvit uppgifven och torde icke heller i verkligheten förefinnas. Förhållandet emellan inkomster och utgifter beror nemligen, utom på många andra omständigheter, Stats-Utskottets Memorial M 77. 63 mest på trafikens storlek och på frakt-taxornas mer eller mindre lämplighet. Detta förhållande varierar så, att, då de banor, som arbeta under fördelaktiga omständigheter, sällan kunna nedbringa utgifterna under 43 procent af inkomsterna, andra finnas, hvilkas trafik-utgifter öfverstiga inkomsterna.
Detta står ej i någon strid med reservationen, ty den antyder att Konungen skulle afgöra denna fråga, men ej såsom specialfrågor, utan att Rikets Ständer borde inse nyttan deraf att Konungen i Bevillningsfrågor måtte, lika som uti alla andra, hafva rätt att i sista instancen i Nådeväg pröfva förekommande ämnen. Jag önskade, att Rikets Ständer ville fästa en noggrann uppmärksamhet på vigten af detta ämne. Detta rörer enskildt hvad jag yttrat. Jag utbeder mig dessutom att nu få fästa uppmärksamheten dervid, att det är för sent att afgöra sådane frågor, då Rikets Ständer komma tillsammans. Författningarna medgifva ej ett så långt uppskof med verkställigheten. Det är ingen våda uti, att lemna denna Nåderätt åt Konungen; utan det är tvärtom rätt och billigt att den vid alla tillfällen utöfvas. Uti målsägandens andel ligger en motvigt mot missbruket, och den gör att afskrifning ej tillstyrkes, om ej vigtiga skäl dertill finnas. Om Ridderskapet och Adeln bifaller återremiss, anhåller jag, det Ståndet ville förena sig i den önskan, att Utskottet måtte fästa en närmare uppmärksamhet deruppå, att man kunde få ett allmänt Stadgande i detta afseende. Hvad sjelfva saken angår, så skulle det ej vara svårt att Visa, huru litet deras begrepp om Författningen, som påstå, att en olaglighet i Beslutet ägt rum, öfverensstämmer med Den ai April f. ra. 39 Författningens rätta tolkning; men jag anser olämpligt, efter mitt begrepp oin rätta förståndet af go §. Regeringsformen, att liär ingå i någon vederläggning af hvad i sjelfva saken blifvit anfördt. Uppå derefter af Herr Grefven och Ordföranden framställd proposition, blef BevillningsUtskottets ifrågavarande Betänkande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 84 afgifue, och den 6 dennes e. m. på Bordet lagde Betänkande, i anledning af väckta Motioner rörande Forväsendet samt Gästgifveri-skjutsanstalterne.
Antalet af Slädernes Hus och Tomter, Hemmanoch Tunnland-talet af dem tillydande jord, utsädet och medelafkastningen samt antalet af der Miderhållne kreatur, tillika med Städernas Uppskattningsvärden och Stats - 2 4 Bidrag, värdes Eders Kongl. Maj:t i Nåder inhämta af den för desamma upprättade härhos underdånigst bilagde Tabell. Med djupaste undersåtliga vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste Tjenare och Undersåte N. SNOILSKY. Örebro Slolt i Lands-Cancelliet den 28 September 1833. Alb. Nyberg. I Tabell för Städerne K C 0 CO g. o Jord. Utsäde af Medel-afkastning sedan är afdraget. utsädet Underhållne Kreatur. Uppskattadt värdehST 3 H CO C/2 3 s t—4 O §E 3 cn - SJ O >• 3 aq >g och Bmark. Potate Häslai Oxar w 0 d 3 cn er 0 VI P3 Svin. Hus och Tomter. JorJ Eruk, Jtanufactura» Qvarnar» ^a_ Summa O *-s rO vt 1 n P p p P. p y briger J*1* m. Örebro Stael. PSt. T:ld. Jtld. T:ld. T. k. T. k. T. k. T. k. T. k. T. k. T. T~ T. k. T. k. T. k. T. k. T. k. T. k. T. k. St. St. St. St. St. St. Hus och Tomter . Hus och Tomter Eiler Bevillnings-Förordningen. 265 7 Personer , ej hörande till viss näring. 03 P: B. ? 00. p *>p ■-K S>£ sfs* ►J Efter Nådi gste Förordnande, N. Snoilsky. Nybei'i -if » Tabell Frälse-Säterier Säterie Rusthåll . Rå- och Rörs-Hemman .
Rikets 8t8nders Revisorer ocli Rammar-Rätten, anvisas till unclerstöcl kör (le mat-inrättningar inom bukvudstsdens garnison, ak livilka, pä grund ak i5 ä 20 krs tillfredsställsndc erkar-enbst, ej blott soldatens treknad, bslsa ocli sedligbet^ men äfven bukvudstadens ocli dess invänares tr^ggliet mot n^3 anledningar till brott oeb väldsbandlingar med skäl anses beroende. Ökver-Oommsnd sntens ocb Lecu nd-kHiekerneI b var kör sig ! ämnet akgikna utlätanden, tillika med dervid fogade calculer, vards till närmar» "??!/^ning okver bärmed gemenskap egande körbällanden, 8lat8-Hlskottet bärjemts meddelade. Longi. Naj:t korblifver Rikets 8länders 8lats-IItskott med ali Longi. Näd ocb önnest välbevägen. Datum ut supra. L^.KD 6. 77. Xo»Z'?. kV^.o §s. k/^/'KZ' «/ ^/-Okoco^SL ö/vsr /ia»^-köo>^t7/^-^r6NLks/7, /?r /o> /kcrn§ Ma/.-r L^onr^nAs/r r Äar^-^äc/er c? »§roe^^o//»r ^/ott t/e?r ^ Deeem^e^ /§^o. Lärvsrsnäe: Ltsts-Lsäen:
Utskotten ansett sig icke kunna tillstyrka öfverlemnande t med full eganderätt till Staden Landskrona af den sä kallade Prippska Barracken, af Ridderskapet och Adeln bifölls; -a:o att Riktts Ständer borde, i afgående Skrifvese, i underdånighet anhålla, att, i händelse de nu mera vidtagna anstalter, i afseende på sysslolöse och vanartige personers af mankönet försändande från Götheborgs Stad till Corrections-Imättningen i Malmö, icke skulle svara emot behofvet, Kongl. Maj:t då täcktes låta linder söka lämpligheten af den af Götheborgs Stads Fullmägtige alternativt föreslagna utvidgning af berörde Stads Spinnhus, i ändamål att derigenom erhålla ett efter ortens behof afpassadt utrymme till en Arbetsoch Corrections-anstalt lör personer af mankönet, samt resultatet af en sådan undersökning, tillika med uppgift å den med tillbyggnaden förenade kostnad, vid nästinträffande Riksmöte, Rikets Ständer i Nåder meddela; och ansåg Ridderskapet och Adeln, lika med! Utskotten, att, innan en så beskaf f fad undersökning förutgått, några medel för detta ändamål icke borde anvisas eller afsättas; P ot. Utdrag den g Nov. 1829. 53 3:0 att Ridderskapet och Allein lade till Handlingarne Utskottens hemställan, att, i den händelse Götheborgs invånare icke skulle, oaktadt fortfarande beredvillighet, kunna intill nästa Riksdag vidrnagthålla den, uppå Stadens enskilda bekostnad, derstädes inrättade Arbetsoch Corrections-anstalt, samt utrymme och tjenlig sysselsättning för till allmänt arbete dömde personer af mankönet således skulle komma att inom Staden saknas, Götheborgs Stad och Län ina vara tillåtet att, tills vidare, afsända sådana personer till Arbetsoch Corrections-Inrättningen i Hufvudstaden. Från Högvördige Preste-Ståndet.
Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 och 22 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 12, i anledning af väckta motioner derom, att krono-brefbäringen dels måtte öfvertagas af Post-verket och bestridas på Statens bekostnad, dels verkställas af enskilda, men kostnaden derför ersättas af Staten efter bestämmande af Härads-rätt och Konungens Befallningshafvande, dels att all i mantal satt jord måtte efter hemmantalet lika deltaga i krono-brefbärings-skyldighetens utgörande, dels ock slutligen att ett förslags-anslag måtte anvisas och ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att användas till bestridande af krono-brefbäringen. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handling arne Konslilulions-Utskotleis den 18 och 22 dennes på bordet lagda Memorial N:o 9, i anledning af två Stånds återremiss å Memorialet N:o 8, innehållande grundlags-ändrings-förslag rörande Riks-stvrelsens förande i vissa fall m. m. S. D. Föredrogs en, med åberopande af 56 § Riksdags-Ordningen och Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående uppförandet af en hufvudsakligen för Post-verket afsedd byggnad å Kongl. Maj:ts och Kronans intill Kongl. Operahuset i Stockholm gränsande tomt, den 22 dennes väckt och på bordet lagd motion af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, i fråga om förbud för innehafvare af boställs—lägenhet, att densamma till annor person borthyra eller till begagnande öfverlåta; och blef, sedan motionären nu inskränkt sitt yrkande dertill, ”alt innehafvare af boställs-lägenhet i det möjligen blifvande Posthuset må förbjudas alt till annor person sådan lägenhet borthyra eller till begagnande öfverlåta”, den sålunda förändrade motionen, jemte i ämnet afgifna yttranden, till Stats-Utskotlet remitterad.
Jag vill icke bestrida rigtigheten af en föregående talares påstående, att dröjsmål vid landtmäteriförrättningar kan föranledas af skiftesdelegarnes processlystnad, men ännu långt oftare torde detta dröjsmål kunna tillskrifvas landt - mätaren, som åtager sig så många förrättningar att han icke kan hinna i ordentlig tid afsluta dem. Han företager resor hit och dit, lyser ut sammanträden och tyckes påbörja arbeten, hvilkas afslutande han dock ingalunda påskyndar, enär det ligger i hans eget intresse att draga ut på tiden. K. Beflude kan visserligen genom en ovanlig raskhet något afhjelpa detta missförhållande, men det är derföre icke säkert att K. Befh:de deråt egna sin omsorg. Särskildt inom Gr. Sparres län återstår mycket i detta afseende att önska, och just inom detta län är det som ett skifte fortaått i 15 år och nu är i det skick, alt det helt och hållet måste göras om. Allmogen har en särdeles fruktan att klaga öfver landtmätares förrättning; den befarar att stöta sig med honom och derföre blifva lidande. Om klagan anställes, måste alltid någon herreman gå i spetsen. Första gången målet är före, uteblifver landtmätaren; lian förelägges ny tid och vite. Han infinner sig likväl icke och pliktar. Tredje gången är han kanske tillstädes och nu förelägges han att företaga arbetet. Emellertid utdrages tillen och arbetet iir fortfarande oafslutadt. För de vitén, han får betala, bekymrar han sig löga, ty han vinner på andra arbeten under tiden. Här talas om omöjligheten att utöfva kontroll med mindre den, som har sig densamma uppdragen, går ut på marken och der anställer mätningar; men en landtmätare, som har vana, ser en hel del saker a priori. Till kontrollanter böra användas äldre landtmätare, som förlorat sin vigor och icke stå ut med att hela året ute på marken anställa mätningar, men som, till följe af sitt utbildade omdöme och den erfarenhet, de förvärfvat, kunna vara särdeles lämpliga till en sådan befattning.