Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det är af högsta vigt, att de personer, som inrätta skolor och deruti sjelfva undervisa, ega den skicklighet, sorn härtill erfordras, jemte det de böra vara kända för redlighet och oförvitlig vandel, sä torde det band, sorn Utskotten lågt på sådane personer, nemligen alt de böra anmäla sig hos Skol-styrelsen och stå under dess uppsigt; icke kunna anses annorlunda, än såsom både nödvändigt och nyttigt; och Utskotten finna så mycket min-* dre skäl att vidtaga någon ändring i förslaget, som, ehuru berörde anmälan bör hos Skol-styrelsen göras, denna likväl ej är berättigad att utan giltiga skäl förhindra inrättandet af sådane enskilde skolor. I anledning af öfriga gjorda erinringar yid denna §., få Utskotten de*s~ utom tillstyrka: Statssamt Allm. Bssv.- och Ekon.- Tits bottens Utlåtande, N-o 128. 3L att någon rubbning uti de vilkor, som kunna vara föreskrifne för serskilda, på enskildes bekostnad stiftade skolor, icke måtte ega rum, så framt ej dessa vilkor äro af den beskaffenhet, att de motverka undervisningens ändamålsenliga inrättande. Mot Utskottens förslag uti 16 §. har blifvit anmärkt, att Utskotten (§ ingått uti alltför mycket reglementariska stadganden, sorn det borde få tillhöra hvarje församling att sjelf bestämma, äfvensom serskilda erinringar blifvit framställda emot hvardera af de uti denna §. förekommande 5 Miomenter Efter öfvervägande häraf, hafva Utskotten funnit, att de uti samma §. föreslagna, ordningen inom skolorna rörande, föreskrifter, lämpligen böra öfverlemnas åt församlingarne sjelfva att bestämma; dervid Utskotten dock tro det vara af högsta vigt, att en närmare pröfning af dessa föreskrifter, innan de såsom gällande anses, bör bos vederbörande Slifts-styrelser föregå, på det dels deribland ej måtte inflyta stadganden, som äro onyttiga eller skadliga, dels ock, på detatt dessa stadganden måtte vinna den enhet, som ulan en sådan granskning och öfversigt ej lärer stå att erhålla.
De bestämmelser, förslaget innehåller, måste, enligt Rikets Ständers förmenande, göra öfverflödiga nu gällande stadgande!) angående så väl gerningsmän som dem, hvilka ega att såsom försörjningsmedel till afsalu åstadkomma tillverkningar. Genom borttagande af föreskriften om rättighet lör socken å landet alt å kommunalstämma antaga gerningsmän, kan så mycket mindre någon inskränkning anses tillkommen, som de med desse jemförlige näringsidkare, enligt Rikets Ständers förslag, äro, derest de ej utöfva näringen med andra biträden än hemmavarande barn, befriade från skyldigheten att göra anmälan, och i annat fall endast äro förpligtade att uttaga vederbörande Kommunal nämnds tillståndsbevis, hvilken föreskrift handtverkare, som är i tillfälle att drifva riik. lill II St. Skrifvelse, I\:o 132. sin rörelse i större utsträckning, ej lärer finna betungande. Att, utan afseende på qvalifikation, de, hvilka kunna hänföras lill en kategori, jemförlig med den, hvarunder de nu till sjelfförsörjning berättigade komma, icke böra vara underkastade skyldighet att göra anmälan och uttaga tillståndsbevis, anse sig Rikets Ständer kunna föreslå på den grund, att Bevillnings-förordningen lemnar utväg att utan svårighet påföra idkaren en efter rörelsen lämpad beskattning, och Fabriksoch Handtverks-ordningen redan nu i 1 och 2 §§, med erkännande af sjelfförsörjningsrätten, medgifver dels hvar och en rättighet att, utan särskildt tillstånd, med biträde af hemmavarande barn och i tjenst stadde arbetare, tillverka fabriksoch handlverksarbeten till eget och underhafvandes behof, och dels landtmän enahanda rättighet att till afsalu förfärdiga husslöjdsalsler. Den i Handels-ordningen nu meddelade hänvisning, bland annat, att hvad angående försäljning å marknader stadgadt är, skall gälla lill efterrättelse, synes, enligt Rikets Ständers förmenande, icke böra uti en blifvande ny författning inflyta, emedan de särskilda ordningsreglor, som i afseende härå antingen äro utfärdade eller vidare befinnas nödiga, tillböra polislagstiftningens område.
Skulle Höglsstige Ridderskopet och Adel» bifalla Verta, har jag icke någor widare ar anföra; men arer, virr min propusttion asstas, tord-' der rillatas mig nämna de Ml, wm grundlagt UiskottetS Betänkande. Jag bör icke gensaga hivad af nimon Ledamot bbfwlt anförd; men da Herr Amiralen kinel!«j8lä behagat yttra, a! Lag-UMtter förgätit bewara omyndigas räcc, kan jag icke oanmärkt lemna, ak hwarken de Domare, som i Lag-Utskotret delragtt, underlaM sin öfwerförmyndarepligt, ej heller någon af Utskottets Ledamöter warit ykumug om hwad r thy fall bör iakttagas; mea dek ar klart för hwar man ar finna, dek stadgandet endast aspskar ägare, och at således en Förmyndare icke kan stura Lamrsistor för längre tid än hans förwaltning makar, samt at Omyndiges rätt således är bewarad utan ak ny Lag derom stadgas. Ehuru det ej hörer tj! förewarande amne, torde det Matas mig at anmärka, at det kroroLalls - Utdrag som ifrån det Hrdenvärda Bonde-Ständet i dag bljftvit genom en Deputation aflemnadt rörande Lagfartökidens förkorrrande innefattar en ny propolirion, hwilken efter min tanka lander ril störande af RidderskayelS och Adelns privilegier. Dessa sa mål som Allmänna Lagen lemna Ränkeägare af Frälse - Skatte - Hemman den rätt, ar da besittnings-rätten säljes utom börd, skall den Ränteagaren hembjudaö. Bönde-Ståndet förestår nu icke allenast at en sadan skyldighet skall nphöra, utan också Ranteagare förpliktas til Besittningsrätts Innehafware:, göra hembud af Räntan, dä dm säljes.
Den värda Ledamoten, som länge och sist talat, synes hafva inhämtat mer än vanlig Statitisk kunskap, och har verkeligen anfört flera Cardinal-sanningar, men jag nödgas yttra, att hufvudföremålet för hans motion att fixera Banco^ sedels-Riksdalerns redbara värde till QS sk., om det ock vore för innehafvaren, som ägt sin fordran före 1808, billigt, så är en sådan ny realisation nu i verkställigheten omöjlig; ehuru ock Banquen kunde utöfver sina skyldiga förbindelser äga en behållning om 5 Miliioner Riksdaler till godo. Vid denna tidens växelcours skulle det hårda myntet utströmma, och vi hade pappers-penningarne i behåll, hvilka voro ny agiotering underkastade. Hvarken låter en ideal penninge-stock eller vexelcours genom magtspråk reglera .sig, elier fixera sitt värde. Om en stor artificiel sedelstock kan hafva inflytelse på Coursen och på förhållandet emot andra Staters mynt-värde, sä kunna dock våra Bancosedlar, om de ej ytterligare förökas, vinna j kraft och värde, om Productionsoch Handelsbalancen för exporten kommer att öfverväga importen och consumtionen. Utom Sveriges egen erfarenhet, gifver Norra Amerika den mest öfvertygande lärdom om ideal-penningars både förmåner och olägenhe* Den 16 Maj 493 ter, samt om olika oeconomie-författningars skiljaktiga verkanDen NorrAmerikanska nationen var efter Revolutionen i under* balance emot hela verlden, den var besvärad af ett högt pris å daglöner och alla slags varor emot sina Creditsedlar, kallade lawfull money, den ägde föga inhemska fabriker, samt länge ingen actif handel, men genom en full näringsfrihet och väl använd armstyrka till egen sjelfständighet, utslog productionsoch consumtions balan* cen snart till samhällets fördel, och formerades såmedelst ett stort och mägtigt folk - Herr Tornerhjelm, Adolph Fredrik, hade inlemnat följande: Vördsamma Memorial, Ett värdigt föremål för Riksens Höglofl.
Å anmärkningen i 2Ö:te puncten mot 148 Constitutions-TJtskottcts Betnnkanden, underlåten föredragning af Riksens Ständers beslut om tryckningen af deras Revisorers Berättelser, kan afseende ej fästas, enär, så vidt Utskottet är veterligt, dessa Berättelser från Trycket utkommit. Hvad ändtligen beträffar Grefve Horns hemställan, på hvilket sätt Riksens Ständer må vinna upplysning, om orsakerna dertill, att kostnaden för Svenska Postföxingen öfver Danska Staterna, som före Fredstractaten i Kiel utgjort omkring 4»ooo R dr årligen, sedermera något år uppstigit ända till 90,000 R;d, så emedan denna ökade utgift, tydligen härrörande från den, efter Norriges afträdande till Sverige, upphörda reciprociteten, icke utgör och ej heller kan utgöra föremål för någon egentlig anmärkning, har Utskottet icke trott sig tillständigt att, för de äskade underrättelsernas erhållande och meddelande, vidtaga den genom 105 §. Regerings-Formen och 42 §• Riksdagsordningen, i särskildta bestämda fall, anvisade utväg. Stockholm den 51 Maji 1823. Constitutions• Utskottets Betänkanden. 149 N o 26. Ankom den 21 Junii 1823. Memorial till Riksens Ständer, med förslag till en rättelse af inledningen till nu gällande Tryckfrihets-Förordning. Dä citationen af 86 §. RegeringsFormen, införd uti ingressen till TryckfrihetsFörordningen, belinnes i så måtto origtig, att ordet endast emellan sedermera och inför Laglig Domstol uteslutits, samt att näst efter i förväg lagda, orden: af Tryckfrihetslagen ej föreskrifna blifvit i ett sammanhang tillsatta, får, med anledning af gjordt förslag, att §;ens 'verkliga lydelse måtte, utan stympning eller tillägg, återställas, Constitutions-Utskottet, för behandling enligt 56 §.
Från Vä'l 1 ofl. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Stärxlets protocoll för denna dagmed ondei ättelse, att nämnde Riks-Slånd i så måtto instämt uti den af Högloflige Ridderskapet och Adeln, rörande spärr n in gs-a usta 1 terne, i och för nu härjande cholera-farsotj gjorde inbjudning, att Bonde-Ståndet ansåg, att Rikets Ständer böra bos Kong!. Maj:t i underdånighet anhålla, att några allmänna spärrnings-anstalter inom landet icke må påbjudas, och, der sådane egt rona, desamma genast inställas, så vida ickede landsorter, till hvilka smittan ej ännu spri dt sig, skulle vilja bibehålla eller föranstalta om så beskaffade försigtig hets-mått, i hvilka fall samma landsorter sjelfve borde besörja bevakningen, inrätta tjenlige quaräntaines-anstalster för resande, bestrida de med spärrningen förenade kostnader, samt jemväl blifva ansvarige för de inom den inspärrade trakten boende fattiges underhåll; uti hvilket beslut Med-Stånden inbindas att sig förena; men BorgareStåndet fann icke skäl alt denna inbjudning antaga. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D, Till ytterligare handläggning föredrogos nu Högloflige Ridderskäpets och Adelns samt Högvördige Preste-Ståndets inbjudningar, rörande spärrnings-anstalterna, i och för nu härjande Cholera-farsoten; Bonde-Ståndet fann för godt att i så måtto instämma uti den af Ridderskapet och Adelil gjorda inbjudning, sorn Ståndet nnSåg, det Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit i underdåninghet anhålla, att några allmänna spärrnings-anstalter inom landet icke roa påbjudas och, der sådane egt rum, desamma genast inställas, så vida icke de landsorter, tili hvilka Trot. 'Oldr. d. S Sept. 183^.
St:rs mening på nöjaktigt sätt, så vågar jag hysa den förmodan att det Höglofl. Ståndets Hrr ledamöter, Hr Bråkenhjelm sjelf dervid inberäknad, ville skänka den upsatte skrifvelsen sitt gillande, nemi. af ordalagen deruti; ty hvad innehållet af sjelfva saken beträffar känna vi ju huru skiljaklige meningarne varit och äro! Hvem skulle väl, vid sådant förevetande, undra på om anmärkntr reservationsvis anmälas! Jag ville blott vördsamt hemställa om ej, (enär dylika anmärknir, uti hvilken riglning de än må falla, lätteligen kunna framkalla svaromål och nya inkast), den diskussionen kunde få sparas tills efter godkännandet af förevar:de skrifvelseförslag, på det att dess afsändande till de öfrige Medstånden, som derå vänta, icke måtte fördröjas. Jag beder alt få vid denna hemställan förklara att dermed icke a min sida förenas minsta invändning mot den af Hr Bråkenhjelm upställda kalkyl. Ifrågavaride skrifvelse-förslag blef af R. o. Ad. godkändt. Justerades jemväl nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet; N:o 55, ang:de förklaring öfver 2 mom. i 5 § af K. Förorda, oro Sockenstemmor i riket; Nio 56, angide anslag och lån för tillfälliga behof; N:o 57, angide Riksg:s-kont:s utgifter och inkomster; N:o 58, angide ett förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne; N:o 59, om hvilande grundlagsändrings förslag; Nio 60, ang:de skrifvelse!’ i bevillningsfrågor; samt Nio 61, angrde underd. skrifvelse!' i Banko-ärender. Föredrogs och bifölls Riddarh.Utskis i gårdagens plenum på bordet lagda mern. Nio 19, angide ackordsanbud från Ryttmästaren F. A. Björkenstams konkursmassa.
Institutet, uti 46 punkten moni. b, afgifna förslag, att den till läraren lör barnmorske-eleverne nu utgående aflöning, 900 R:dr, skulle förhöjas lill 2,000 R:dr, hafva Borgareoch Bonde-Stånden bifallit, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt PresteSlåndet ökat ifrågavarande aflöning till 3,000 R:dr; varande af det förra Ståndet inbjudning gjord till Borgareoch Bonde-stånden att i detta beslut instämma, hvilken in bjudning likväl blifvit af begge dessa Stånd afslagen. Utskottet föreslår, för frågans afgörande, följande voterings-proposition : ;Den, sorn vill, att aflöningen för den å Carolinska Med. Cbir. Institutets stat uppförde lärare för barnmorske-elevernes undervisning bestämmes till 2,000 R:dr R:ml, röstar J'a? den det ej vill, röstar nej; vinner nej, kommer nämnde aflöning att uppföras med 3,000 R:dr samma mynt.“ 27;o Uti 84 punkten hade Utskottet hemställt, att Kongl. Maj:ts Nåd. framställning om beviljande af ett anslag för en gång utaf 30,000 R:dr lill förbättring af den Botaniska Institutionen vid Lunds Universitet tillhörande byggnad icke för närvarande mätte af Rikets Ständer bifallas. Vid föredragning af nämnda punkt bi folio Borgareoch Bonde-stånden Utskottets hemställan. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva åter beviljat den Stals-Utskotlets Memorial N:o 197. 13 af Kongl Maj:t äskade summan, 30,000 R:dr, att, ställd till Kongl. Majrts disposition, användas till byggnader vid botaniska institutionen i Lund, dervid Ridderskapel och Adeln lik väl (östat det vilkor, att, om det framdeles skulle visa sig, att berörde summa icke vore tillräcklig för ifrågavarande byggnadsföretags utförande, Universitetet då borde af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunde erfordras.
Utförseltullen å ben, oarbetade, krossade samt förmalde till s. k. benmjöl, bar jag ansett böra förhöjas lill 5 sk. lispundet, och får derföre reservera mig emot den nu till bibehållande föreslagna tullen af 3 sk.» 4:o af Friherre von Knorring, Wolrath: »Inom Utskottet har genom majoritetens beslut den grundsats gjort sug gällande, att utan undantag de i Svenska tulltaxan ännu qvarstående förbuden för inoch utförsel af varor, som utgöra uti tariffen för införseltullen 26 lill antal och tili tariffen för utförseltullen endast för artiklarna tackjern och malm, böra upphöra såsom eli nödigt medel för handelns och näringarnes förkofran. Jag har uti de Hesta fall icke häruti kunnat instämma och anser mig till följe häraf böra redogöra för mina motiver alt rösta för förbudens bibehållande. Före beslutets fattande uti detta vigtiga ämne har jag ansett det vara skäl att noga gifva akt deruppå, alt Sverige genom klimatiska förhållanden och rikedom icke är uti den lyckliga ställning, att det bör uppträda bland Europas stater med att experimentera uti sådana frågor som denna, hvaraf den sökta erfarenheten kan blifva allt för dyrköpt. Det rika England kan göra mycket, som vi derföre icke böra tilltro oss göra efter, men äfven uti detta lands tull-lagstiftning finnas ännu åtskilliga undantagslagar vid inocb utförseln af varor, hvarom der gällande tulltaxa lemnar tillförlitlig underrättelse. Men hvad är det väl, som satt England på en så hög ståndpunkt uti industri och rikedom? Jo, det är just dess från äldre tider uti högsta grad begagnade prohibitivsystem uti dess tull-lagstiftning. Detta land behöfver icke numera frukta medtäflan, utan traktar endast efter en stor och liflig afsättning på sin oerhörda mängd af fabriksalster. Låt detta land experimentera, men måtte Svenska fabriker och näringar ännu under några år få behålla skydd genom det för mången förhatliga ordet 84 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, M 5. förbuds qvarstående uti vår tulltaxa.
Solen glänste så ljust mot bottenvåningarnes fönster, himmeln var så blå, så blå, der klingade rundt om på trottoirerna så många perlande muntra skratt, och idel glada ansigten gingo förbi, tyckte han. Åh det var skönt, det var härligt att lefva! Han halfsprang nästan, hvisslade litet smått och slank, bäst det var, in i en mörk portgång, öfver hvilken det hängde en gammal, målad skomakar-skylt, gick öfver en smutsig, liten gård med en däst soptunna i midten och var i ett hopp uppför den vindiga skumma trappan i farstun, der hans far och hans gamle skomakare bodde. Han knackade hårdt på dörren. En trind, liten gumma öppnade. Han tyckte sig dunkelt igenkänna henne som skomakarens hustru, helsade, steg på, och svängande sin spatserkäpp litet sprättigt i luften, frågade han med en muntert klingande, sonor stämma: »Skomakar Fredriksson är naturligtvis hemma?» »Han är död.» »Död!» »Ja-a, vet inte herrn det? Det blir om onsdag jemt tre veckor, sedan han dog», svarades det dämpadt. Studenten tog utan att sjelf märka det ett steg tillbaka. Det klack lätt till inom honom. Han erfor denna egna känsla, som alla dödsbud, hur aflägsna de än må vara, föra med sig, detta lätta skälfvande, som om en iskall hand med tunna, blodlösa fingrar oförmodadt vidrörde ens nacke, och med stora, förundrade ögon fixerade han gumman, som kutryggig och framåtböjd stod framför honom. Nu först observerade han, att hon var helt och hållet svartklädd. Hon hade på sig en gammal sliten svart yllekjol, ett svart lif med blanknötta, matfläckade ärmar och knappar, hvilkas hvita knappformer stucko fram genom den söndriga öfverklädnaden, samt öfver hufvudets bruna med qvittenkärnor slätade hårvalkar en gammal, gammalmodig duk af något svart crepe. Hennes mormorsaktiga, hopskrumpna ansigte med sin torra, urblekta, pergamentaktiga hud såg aftärdt, trött och lidande ut.
Januarii afgifne och, den 27 i samma månad e. m., på bordet lagde Memorial: Bihang till Rikt-St, Prat. 1828—30, 9 Sani' 3 Bandet I 4-ds Hit. a Prot>' Utdrag den i Februarii 1830. N:o gg, med Förslag, angående grun* derna för Liqvid, då ett, emot återbetalnings» skyldighet i silfver, erhållet Banco-lån kommer, före utsatt termin, att till sitt återstående belopp på en gång gäldas; N:o 100, med förslag till reglementa* riske föreskrifter, i sammanhang med Rikets Ständers beslut om Läns meddelande från Banken emot Pant af Tackjern, S. 13. Föredrogs E nyo Uag Utskottets, den 5 sistl. Januarii, under N:o j 5 5, afgifne och, den 22 i samma månade m., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o g5, förut meddelade Betänkande, i anledning af åtskilliga motioner om ändringar i Kongl. Förordningen, den 24 Augusti 1813 , emot fylleri och dryckenskap; i sammanhang hvarmed äfvert upplästes Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag, af den 29 sisth Januarii, innehållande, att Bonde-Ståndet bifallit Lag-Utskottets Betänkande, med den förändring, dels att, i stället för det föreslagna stadgandet , att den för fjerde resan fylleri pl i k t fäl
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. N:o 140, ang:de anvisande af årliga anslag till Simlärarne F. A. Gjörke och J. Larsson. Remitterades till Stats-Utsk:t. Upplästes och bordlädes en af Hr Nordenfelt, Leonard Magnus, ingifven motion, N:o 141, ang:de en underd. anhållan hos K. M. om utarbetande af en ny förordning i fråga om vattenverk m. m. Upplästes tre utaf Hr af Donner, Gustaf Wilhelm, inlemnade motioner, nemi.: N:o 142, ang:de berättigande för cmbets» cali tjenstemän vid militiae-staten att uppbära reseoch traktaments-ersättningar vid åtskillige förrättningar. Remitterades till Stats-Utsk:t. N:o 143, ang:de ändring i instruktionen för taxeringsförrättningarne, i fråga om hyresbeloppets läggande till grund för taxeringen. Remitterades till Bevilln.-Utsk:t. N:o 144, ang:de ändringar i K. kungörelsen om stämpelpappers-afgiften. Remitterades till Bevilln.-Utsk:t. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en utaf Hr af Wetterstedt, Alfred, inlemnad motion, N:o 145, ang:de lönetillökningar åt Ivainmarskrifvarne i K. Statskontoret och åt Kammereraren i nämnde verks Kammarkontor. Upplästes och remitterades lill Stats-Utsk:t en af Frih. Bonde, Knut, inlemnad motion, N:o 146, ang:de förökning af anslaget till K. Musikaliska Akademien. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en utaf Hr af Burén, Didrik Pontus, inlemnad motion, N:o 147, ang:de statsanslag till fullbordande af Kinda båtled i Östergötland. Den 29 November f. m. 219 Slutligen föredrogs ett ifrån Vallöf]. Borgare-St. ankommet prot.-utdr.
Efter nägon korrt öfwerläggning stadnade Rldderffaper och Adeln, uppå derom af Zerr LandtM«r - Den 24 November. 1509 Marskalken gjord proposition i dek beslut, att ur denna §. hela sista momentet, ifrån order hw»rjäm1e ffulle urgä. !8, 19, 20, - i, 22, 2Z, 24, 25 och 26 L.§. biföllos Derefter, och i anledning af ConstitukionöUlffotrekL i Betänkandet afgifne försina besiötS, att Justitia.Ombudömannens befattning ifrån den 6:te Iunii, da den nuwarande Grundlagen antogs, skalle taga sin början, samt att wid hans Expedition Lfwen en Waklmästare skulle pä Stat upföraö. Ridderjkapet och Adrln åtskiljdes klockan ^Z. In käein krotocolsi 6. 8i1ver6oIxe. iZio . Den 24 November. Fredagen den 24 November. Plenum klockan Z eftermiddagen. Justerades Pletii-Protoeollerne för dett t 8 Nö^ Bember föroch eftermiddagen. Derefter företogs till justering protokollet för dett 22 November förmiddagen, hwarunder och ses Lan Herr Qrjpeinvaläts, ^acob Lric, dekuii intags tre ffrifteliga anförande rörande Expeditions.Utskottet blifwit, pä Friherre LeckerlirömSj ^scob^ begäran särskildt upläst. Grefwe koiner, 6öran, sig yttrade! Jag har haft den äran wara Ledamot i samma Utskott med Hnr Ofwerste Lieutenauten 6rixenvvalclt, och jag har funnit honom der hofwa ädagalagt werkeliga prof af palrioric-me, drift och skicklighet.
Det är allmänt kändt, att från Banco-Discont-Verkets början 1816 och intill sista Riksdag, då Discontfonden för hela Riket till utlåning på Reverser med borgen utgjorde blott 6 Millioner Riksdaler och utlåningen deraf endast skedde bär i Stockholm, var denna fond sällan fullt ut begagnad, och vid 1S32 ars sJut nära en Million deraf outtagen. Nu deremot, är samma fond på det hela Eanco-Discont-Direct. Berättelse. gg .8 Millioner, och ensamt för Stockholms Diseonl-district, efter frånskiljandet af vestra och södra Provinserna, 5 Millioner Riksdaler, hvilket utan tvifvel gör en tillökning mot förut, äfven vid detta Contoir. Attén sålunda betydligen större utlåningsfond nu mindre uppfyller ändamålet, än förut en ringare, lärer svårligen kunna tillskrifva.? några yttre orsaker, utan snarare böra förklaras för en följd af förändringen i sjelfva Lån vi] koren. Visserligen måste det medgifvas , att en och annan tillfällighet kan hafva verkat en teraporair tillökning i Lånbehofvet, såsom stagnationen ett år i trädvaruhandeln, och ej längesedan Allmänna Brandförsäkrings-Verkets obestånd, som föranledde uppsägning af någon del af detta Verks utestående fordringar. Men icke hafva några allmännare förut ovanliga förändringar i eonjuncturen för handel, bergverk och näringarne i gemen under de senare åren inträffat, och ett års mindre fördelaktiga skörd kan ej antöras sorn grund till en förlägenhet, hvilken både före och efter detta år ägt rum. När man nu tillika besinnar, att de af Rikets Ständer beviljade ereditiv på Banken till utlåning i annan väg icke undorgålt så beskaffad förminskning, som kunnat öka allmänna behof vet al Discont-Verkens biträden, och att icke eller anledning dertill kail hämtas från något fortfarande fall i myntvärdet; så är det, åtminstone efter Bircctionens omdöme, uppenbart och oemotsäglig! att hufvudsaklig^ skälet till Discont Läns - ioo Banco-Discont Direct. Berättelse