Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då synes närvarande Statsutskott ursäktadt, att icke hafva eftersökt anmärkningar; dess pligt är endast att granska StatsRevisorernes berättelser, och räkenskaper ne för den derefter passerade tid. Hvad beträffar det speciella af Friherre Anckarswärds anmärkningar, så är det visserligen möjligt, att Den 19 Junii f. ra. a45 skäl dertill kunde synas finnas, härrörande från obestämdhet i uppgift och framställning. Så må till exempel förhållandet vara med i6:de punkten eller de, till liquiderande af Eskilstuna Gevärsfactoris lån af CivilStatens Pensionsfond, afförde medel. Att de icke förr afskrefvos, härrörde förmodeligen deraf, att beloppet var okändt. Så äfven med det under i4:de punkten afförde anslag till Monumentets uppförande efter Högtsalig Hans Kongl. Höghet KronPrinsen Cari. August. Här fordrades nemligen ännu utgifter för åren i8a3 och 1824, hvarföre de uppfördes på samma afskrifningsfond, emedan anslag dertill saknades på någon af hufvudtitlarne. i:sta punkten handlar om ersättning för arrendehö till Hofstallet, och härrör från ett nytt arrende, hvarigenom minskning i den påräknade qvantiteten uppkommit. Beträffande 1 egde punkten eller kostnaderne för gränsregleringen, så har Friherre Anckarswärd anmärkt att det synes honom mindre klart, huru desse kostnader blifvit godtgjorde. Jag får upplysa, att godtgöringen skett till Titteln, och ej till Staten. Friherrens hemställning, hvarföre de under i5:de punkten för krigsskulders betalande afförde medel icke blifvit behandlade på samma sätt, som ersättningen för en stallbyggnad vid Veterinair-inrättningen härstädes, besvarar jag med åberopande af Ständernes beslut, att den sistnämnde ersättningsposten skulle balanceras. Jag vill *46 Den 19 Junii f. m. likväl medgifva, att det utgör en brist i räkenskaperne, att balancera så beskaffade medel, och icke i stället rent af utstryka dem, samt sedermera creditera StatsContoiret för de tillgångar, hvilka småningom skulle godtgöra förskottet.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 8 sistledne J.ulii under M:o 12 7, afgifne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver vackt motion, angående bestämdt stadgapde^ dals huruvida löftesman bör erhålla serskild uppsägelse, rjär gäldenär uti skuldebrefvet förbehållit viss uppsägelsetid, dels ock, huruvida Reversinnehafvares försummelse, att bevaka sin fordran i Gäldenärs Concurs, må medföra befrielse för, löftesmannen från betalningsansvar^ blef samma Betänkande, i anledning af der,viel, gjorde anmärkningar, till Lagutskottet återremittera dt. Ut Supra, S. D. Vid. förnyad föredragning af LagUtskottets den 22 sistledne Julii, under Nio, 128 afgifne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förlåt meddelte Betänkande, angående förändring, I: straffet för Hållkarl, som fordrar, drickspenningar, elter med ovett bemöter Resande* fann, Ridd^rskapet och Adeln, att, enär sistnämnde, betänkande redan blifvit af Ridderskapot och, Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne, Ut Supra. S. D. Då nuk nyo föredrogs Lagutskott-' Den 5 Augusti e. ni. 201 $ets dep 22 sistledne Julii, under N:o 129 afgifne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bprdet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelfe Betänkande, angående Testamentens bevittnande pch bevakning; fann Ridderskapet och, Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige 5:ne RiksStånden bifallet, %■ dess del dervid låta bero, Ut Supra. S. B.
2:o att, på tjenligaste sätt disponera den fond, som genom föregånget växelköp eller annat aftal funnes hos Bankens hus i Hamburg tillgänglig, antingen medelst trassering af växlar eller reqvisition af silfver in natura, likväl under iakttagande dels deraf, att trassering ej borde ega rum förr äu växelbrist gifvit sig tillkänna medelst kursens stigande så högt, att remittenter hade mera fördel af uttagande och användande af silfver för sina utländska liqvider, än af vexlar, d. v. s. till 129 ä 129i sk. för 90 dagars eller 130 sk. för 67 dagars trattor, directe på Hamburg; varande latituden olika efter årstiden och deraf beroende större eller mindre lätthet i coranaunicalionernaj och dels att silfver in natura icke borde, utom när Ban - Banco-Ulskollets Memorialj N.o 21. 5 iens säkerhet sådant fordrade, reqvireras förr, än Bankens egande tillgång på Speciemynt blifvit, genom utväxling emot sedlar, så medtagen, att myntning kunde anses oundgänglig för uppfyllandet af Bankens förbindelser till allmänheten; och borde införskrifvet silfver alltid emot sjöfara assekureras; och 3:o att vidtaga lämpliga åtgärder lill vinnande af de förbindelser i Hamburg, som i och för alfairernes bedrifvande blefve af nöden, dervid Bankens säkerhet hufvudsakligen borde afses och förbindelserna derföre sökas hos ett eller flere bland de rikaste och mest ansedde Handelshusen på platsen.
I fråga om restitution af bevillningen för den af norrska statsmedlen utgående aflöning till embetsoch tjenstemän vid utrikes beskickningarne, yttrade Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse af den 19 April 1848: att, sedan Bevillnings-Utskottet vid riksdagen åren 1844 och 1843, medelst ett af Rikets då församlade Ständer godkändt utlåtande, förklarat, det utgörandet af den bevillning, som för nämnde beskickningars bela atlöningsanslag blifvit erlagd, icke varit en följd af något stadgande i Bevillningsförordningen, utan endast härrört af saknad upplysning om beloppet af den aflöning, som från svenska statsverket till Minister-staten rätteligen utgått, måste de vid dessa beskickningar anställde embetsoch tjenstemän anses berättigade att, i likhet med andre skattskyldige, utaf allmänna medel återbekomma, hvad, som kunde visas vara för mycket eller orätt affordradt och vederbörligen inbetaldt; att, beträffande den då föreslagna och tillämpade grunden för bestämmandet af det bevillningsbelopp, desse embetsoch tjenstemän under den förflutna tiden erlagt utöfver hvad som, enligt gällande Bevillningsförordning, belöpte för deras sådan beskattning underkastade aflöning, så ansåge Rikets Ständer denna grund, eller förhållandet mellan begge de förenade rikenas hela årliga bidrag till de diplomatiska utgifterna, vara den enda rigtiga samt härvid fullt tillämpliga och hade Rikets Ständer densamma fördenskull gillat och godkänt; att vidkommande åter liden, för hvilken vederbörande löntagare eller deras rättsinnehafvare borde komma i åtnjutande af de då ifrågast llda restitutionerna, så syntes det i allmänhet gällande stadgandet, att i statens kassor orätt influtna afgifter skulle, vid förlust af vidare talan, i föreskrifven ordning återsökas inom 3:ne år efter betalningsdagen, icke skäligen böra eller kunna tillämpas i afseende på restituerandet af den lönebevillning, som blifvit förenämnde embetsoch tjenstemän påförd samt af dem på stadgadt sätt erlagd, helst desse personer eller deras rättsinnehafvare, genom meddelade laga kraftegande beslut, varit förhindrade att sina anspråk i berörde hänseende med åsyftad påföljd framställa och dessutom varit urståndsatte att sjelfva utreda och styrka, huru mycket de debiterade bevillnings-afgifterna rälteligen bordt utgöra, emedan sådant naturligtvis först kunnat ådagaläggas, sedan den summa blifvit bestämd, hvarmed det af norrska statsmedlen anvisade bidraget för Minister-staten, i förhållande till Stats-Utskottets Utlåtande, N-.o 287.
Jemlikt nu gällande föreskrifter, skola Banko-diskontverkets i Stockholm och Lånekontorens i orterna räkenskaper och förvaltning granskas af särskildt dertill utsedde Revisorer, hvilka årligen å första helgfria dag i Mars månad sammanträda i hvartdera Verket, med undantag hvad angår Lånekontoret i Wisby, hvarest revisionen börjar örsta helgfria dag i Juni månad, och, enligt 2 § i den för bemälde Revisorer utfärdade instruktion, åligger dem att taga noggrann kännedom om Verkets styrelse och förvaltning samt granska det föregående årets afslutade räkenskaper, kassabehåll - Banko-Utskottets Utlåtande M 51. 7 ning, handlingar och lånedokument, dervid sorgfälligt tillses: att lånen blifvit inom fastställda tider antingen till fullo betalda, eller, med erläggande af föreskrifna kapital-, afbetalningar, omsatta; att förskottsoch öfverräntor, rigtigt beräknade, kommit Verket till godo; att lagsöknings-ärendena blifvit med all erforderlig skyndsamhet och nit handlagda och bedrifna, samt Verkets rätt och bästa, genom nödiga bevakningars anställande, med noggrannhet iakttagna; hvarförutom det tillkommer Revisorerne att bestämma hvilka lån skola, såsom osäkra, inom linien föras, samt hvad Lånekootoren angår, afgifva yttrande angående de fordringar, som af Kontorens Direktioner hos Banko-Utskottet föreslås till afskrifning.
Barthelemy influtne Medel, hvilken nådiga Skrifvelses innehåll Utsko-ttet ansett sig böra Riksens Ständer meddela. 4:0 I anledning af Kongl. Majrts Nådigs Remiss , angående Svenska Theaterns underhåll 'y deruti Utskottet tillstyrkt , att Riksens Ständer måtte i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj.t, att utaf Öfverskotten på StatsVerkets Intrader för år 1817, i nåder låta utbetala ett belopp af 30,500 R:dr, för att till Theaterns underhållande detta år användas, Den 16 Maji, 423 likväl med det uttryckliga förbehåll och vilkor, att Staten härigenom för alltid fritages från all vidare förbindelse eller utgift för Thea* terns behof, än de från längre tid tillbaka dertill bestådde 4,500 samt 1,400 R:dr för 200 famnar ved, som till Kongl Dramatiska Specs taklets underhållande finnas å Stat uppförde. 5:0 Öfver Herr Borgmästaren Nordströms Memorial, angående bidrag af Staten för ElementarScholan i Askersund j deruti Utskottet, på anförde skäl, ansett sig icke kunna tilld styrka, att några Statens medel till detta Läroverks underhållande anslås. 6:0 I anledning af Kongl, Maj:ts nådiga Remiss angående reglering af Postverkets Af-i löningsStat 5 deruti Utskottet föreslagit, att Riksens Ständer må till Kongl. Maj.ts nådiga åtgärd öfverlemna, att af besparingar under ani dra HufvudTiteln eller allmänna Indragnings! Staten låta bestrida den tillökta utgift, som härtill åtgår, intill nästa Riksdag, då belop-: j>et kunde varda i sin ordning å Stat uppfördt» Aj den i5 i denna Månad: 7:0 I anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets yttrande och förslag om Statsoch Riksgälds: Verkens behof, som genom allmänna Bevill; ningen skola fyllas j deruti Utskottet, med Ani märkningarnes besvarande, anmält, att de öfrige trenne Respective RiksStånden bifallit
Med all motla och kostnad för fångarnes förbättring och vård, skola vi hafva uträttat intet; det skall vara som att vilja bota ett vattensjukt land eller tömma en sjö, utan att hafva dämt de floder, som alltjemt ditföra nytt vatten; lika — må det tillåtas mig att yttra det, — som att vilja dämma en flod ofvanom desskälla. Skulle Utsk. ej‘finna den af mig föreslagna metod, i afseende på försvar, äfven tillämplig för de mindre städerna och landsbygden, hvilket jag dock tror, torde det likväl vara påtagligt, att vårt nuvar. försvarsväsende är olämpligt. Remitterades till Lagutskottet. Till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. remitterades Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om inrättande af pantlåne-contor i Rikets större städer. Föredrogs ånyo Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om revision af alla före antagandet af 1809 års constitution utgifna författningar, af hvad namn de vara må. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande: 39S Den ao M a r s f. m. Då det ej kan vara hvarken lämpligt eller möjligt att här i en motion genomgå alla författningar, som äro utgifna före antagandet af vår nuvar. Reg.Form, och bevisa deras förenlighet eller oförenlighet, strid idler harmoni med densamma; har jag blott velat fästa Ulskts uppmärksamhet på bebofvet af en revision, nödvändig, ej blott derföre, att vi ej skola hafva gällande författningar, som äro i rak strid mot vår gällande grundlag, eller mot hvarandra, utan ock derföre, att hvar och en må veta hvilka gällande författningar vi hafva.
Aila indelta löner och boställen för landshöfdingarne indragas vid de nu varandes afgång från embetena, på det sätt Rikets .Ständer derom vidare Kongl. Majit underställa. 5:0 En ny reglering af länen företages, hvarvid iakttages, att Öfver-Ståthållare-embeiet i Stockholm organiseras i likhet med länsstyrelserna, hvarjemte motionären, för den händelse, att Utskotten ansåge sig ej kunna tillstyrka Rikets Ständer att genast i frågan besluta, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ett förslag till länsstyrelsens reorganisation måtte vid nästkommande riksdag blifva tRikets Ständer förelagdt, åtföljdt af förslag till nödiga instruktioner, m. m. Bih. till B. St. Besvärsoch Ekon.-Vtsk. Betänkande, N:o 7. Sedan Stats-utskotlet anset! nödigt att behandla förevarande motion gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande; men då motionären icke angifvit i hvilka delar länsstyrelsernas nuvarande organisation är felaktig eller icke uppfyller det med densamma afsedda ändamål, samt motionären icke heller antydt de fördelar, hvilka af dessa styrelsers organiserande på det sätt, motionären föreslagit, kunna vinnas, få Utskotten tillstyrka: att ofvanberörde förslag må förfalla. Stockholm den 12 Maj 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Maj 1851, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt fråga om berättigande för stamrote vid båtsmanshållet, att, utom planpenningarna, af strö-rotarne njuta ytterligare ersättning för lemnad åker, äng, mulbete, vedbrand och stängselvirke.
Med en enda medeltull på sinsemellan till värdet så vidt skiljaktiga varuslag, som de snart sagdt i oändlighet vexlande Ylleväfnaderna, kan intetdera af dessa ändamål ens approximativt uppnås. Detta länge och allmänt insedda förhållande springer så mycket mera i ögonen, som frågan här gäller en artikel, hvilken intager ett bland de främsta rummen, ehvad den betraktas ur synpunkten af landets industri eller af befolkningens behof, synnerligen i ett land med Sveriges klimat. Men om man närmare undersöker förhållandet, kan man icke undgå att finna samma orättvisa i beskattning, samma ojemnhet i skydd träffa de allra flesta industrialster, hvilkas tullbeskattning utgår efter vigt eller stycketal eller hvilken annan grund som helst, med undantag allena af den etter hvarje artikels verkliga värde. Icke blott alla slags väfnader, de må vara af silke, bomull, linne eller andra ämnen, utan hela den oändliga mängden af metaflarbeten samt andra fabriksoch handtverksvaror lemna rikhaltiga exempel, huruledes under enahanda varubenämning artiklar af de mest skiljaktiga värden i förhållande till vigt, mått eller stycketal förekomma. Och likväl har man här, likasom i de flesta andra länder, mer och mer öfvergifva! den enda till sin princip riktiga men i tillämpningen förkastliga förtullningsgrunden — efter värde, samt, i stället att söka andra oftast till osäkerhet och förvecklingar vid tillämpningen ledande klassifikationer, föredragit att ur helt och hållet praktiska skäl gifva tulltaxan högsta möjliga enkelhet. Komiterade hafva emellertid icke sparat något bemödande att utfinna åtminstone någon till mera rättvisa ledande indelning af ylleväfnaderna, än den, efter ffera likartade fruktlösa bemödanden, slutligen i 1858 års tulltaxa införda och ännu gällande. Men med en eljest sällspord enighet hafva icke blott den Svenska ylleindustriens idkare, utan ock köpmän, som företrädesvis sysselsätta sig med ifrågavarande artiklar, samt erfarne tulltjenstemän, och således just de med sakens praktiska sida mest förfarne män, enstämmigt vitsordat den nu varande enkla indelningens företräde framför hvilken annan som helst.
Den 14 September. 45g Hans Ex cellen ce Herr Grefwe kuutb mente, att i allmänhet gälde, det alla Bränverier finge fortfara till ärets flut. Hwad Götheborg anginge trodde Hans Exccllence sig med säkerhet weta, akt Entrcprenade-Contractet för Bränwins-bränningen derstädes uphört; hwarfbre det förmodeligen tilhdrde Allmänna Magazins. Oircctioncn att förse den Orten med Bränwin, till dess den nya regleringen wore faststäld. Herr Korflen8tc>1pe utbad sig fä göra en annan erinran; den, om det ej, i anseende till bristen och dyrhetcn pä wed, wore nägot betänkligt att läka Bränwins-bränningen i Stockholm fortfara; och ansäg detta sä mycket mera nödwändigt, som Hufwudstaden lätt kunde med Bränwin frän Landet förses. Hans Exccllence Herr Grefwe kuutk fann anmärkningen i anseende till afsigten riktig, men uplyste, att Stockholms Bränneri drifwcs gansta mycket med stcnkohl. Herr flrlntrskölfl, kaul, förmälte att eldningen derstädes bcstridcs till Adelar med stcnkohl, hwarigcnom en högst betydande wedbcsparing winncS. Herr Lnoilgky, Lustaf, yttrade, atk enligt nu i flera är brukad method ivid Kronans härwararde Bränneri-Wcrk, nyttjades wed endast till första antändningen, hwartill pä längt när ej ätgär ^-:del. Hans Exccllence Herr Grefwe kuut b tilläde, att ej nog härmed, wore Hans Excellcnce öfwertygad, akt ben kunde bestridas med till och med Adelar Stenkol. Den 14 September.
Direktionen föreslagit, att på föreståndarens plats måtte förordnas skicklig person, som, mot fullgörande af dennes pligter i deras hela vidd, ägde tillgodonjuta hans löneföi möner; och anhöll Direktionen, att denna dess öfvertygelse måtte genom Kongl. Collegium lill Eders Kongl. Maj:t i underdånighet framföras och med förord understödjas. Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har sig icke bekant om någon eller hvilken åtgärd derpå följt. 14 Folklynnet är lugnt, fredsamt och ordningsälskande. Afvikelser härifrån torde böra hänföras till undantagen. Förnärmande af eganderätten är merendels verkan af lättja samt dess följeslagare fattigdom och brist; likasom våldsamheter oftast blifvit föranledde af fylleri, hvilken last dock under sednare åren aftagit dels derföre att husbehofsbränningen mindre allmänt idkas, dels ock emedan nykterhetsföreningar, jemte de bildade folkklassernas efterdömen, börjat bland allmogen sprida deras välgörande verkningar. Hvad som synes tala häremot är innehållet af de vid Länshäktet förde fångjournaler. Dessa visa att vid samma häkte varit intagne: För grofva trott. För stöld. För mindre förbrytelser och på enkelt fängelse. Anhållne för lösdrifveri och försvarslöshet. Dömde till fängelse vid vatten och bröd i brist af böter. sorn ej tillhört detta Län. H fia S ■Ö 0 <s 1 Bil 3 jq Bi Bysatte personer. Harn sorn till häktet åtföljt sine mödrar. Men härvid bör dock anmärkas, att en mängd af desse fångar tillhört andra Län eller hitkommit från Pioniercorpsen på Carlsborg. Pass-journalerne ådagalägga det förhållande, att pass blifvit utfärdade För sådane, som i främmande orter sökt arbete. För sysslolöse, som förelagts att skaffa sig laga försvar. Vid jemförelse af dessa uppgifter synes, att antalet af för stöld häktade, utvandrade och försvarslöse, varit störst åren i838—1842. otvifvelaktig! en följd af nämnde och näst föregående årens svaga skördar och brist på arbetsförtjenst. Näring arne. Jordbruket är hufvudnäringen.
Men jemte ett sådant helt utlåtande, som hade bort innefatta en sammanjemkning af alla RiksStms tankar, hade Utsk., till följd af 56.§:s tydliga föreskrift, bort till Stånden anmäla de oförenliga skiljaktigheter, som uti Ståndens yttranden, i anledn. af det återremitterade utlåt., kunnat förefinnas. Endast denna sednare föreskrift har Utsk. fullgjort, och i stället för att rätta sig efter den förra, eller att sammanjemka samtlige RiksStms tankar, endast jenikat sitt af R. o. Ad. samt PresleSt. hufvudsakligen gillade förslag, efter de anmärkmr, som i dessa begge RiksSt. blifvit framställde. Att detta be - 422 Den 9 Maj. handlingssätt är både oriktigt och stridande emot grundlagens uttryckliga stadgande och mening, skall jag nu söka något närmare ådagalägga. I 5G § Reg.F. stadgas nemi.: ”Göras åter i RiksStms plena emot Utsk:s yttrande anmärkn:r; blifve de, hvilka hvarje Riks.St. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade. Utsk. åligge då, alt samtlige RiksSt:ns tankar till ett helt utlåtande i möjligaste målto sammanjemka, och om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtlige RiksSl:ns behandlande anmäla. Förena sig derefter samtlige RiksSt:n om ett enahanda utlåt., hvilc del till slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt,sorn ofvan föreskrifua äro.”
Jag har från lörsta början, sedan flera riksdagar, alltid varit af den tanke att dessa inbjudningar nästan alltid gå bredvid grundlagen, om man ock icke kan säga att de äro fullt grundlagsvidriga; men sedan de antagit formen af praxis och bäld och numera icke motsägas inom något Stånd, har jag ansett mig icke böra motsätta mig desamma, ehuru jag Dittills icke lemnat min röst, der det varit fråga om att uprifva något af R. St. förut fattadt beslut. Hr Stuart: Jag skulle för min del vara särdeles belåten, om aldrig några inbjudningar ifrågasattes inom RiksSun, utan att hvarje Stånd finge afgöra målet på grund af inkomne handlingar och förekommande diskussion; men då inbjudningar synas leda till enhet i RiksStms beslut, så vet jag icke hvarföre man vid detta tillfälle skall frånträda en åsigt, som ofta gjort sig gällande, nemi. att då ett beslut inom ett RiksSt. blifvit fattadt, och man önskar att detta beslut äfven måtte lända till verkställighet och såsom vilkor derför utgör att äfven andra RiksSt. fatta samma beslut, göra en inbjudning till dem. Här har, såvidt jag kunnat fatta af det uplästa prot.utdraget, blott ett enda Stånd, nemi. BorgareSt:t, förklarat sig godkänna Utsk:ts åsigt; 2:ne andra Stånd hafva lagt Utsk:ts yttrande till handiingarne och icke uttalat sig öfver frågan; den är således icke genom 3 Stånds sammanstämmande beslut afgjord, och vid sådant förhållande tyckes verkligen vara mera skäl för framgången af denna inbjudning än många andra. Att tala vidare i saken är öfverflödigt; den är tillräckligt utredd, då frågan 86<* Den 29 Angust! e, tn. här varit före i ett föregående plenum, och jag slutar derföre med att tillstyrka bifall till Hr Printzenskölds förslag. Hr Printzensköld: Då jag var nog djerf att framställa denna inbjudning, som icke fallit Gr.
Ständer gjorde om förvandlande till infanteri af större eller mindre delar af indelta kavalleriet, dessa förslag lemnats utan afseende, sedan de blifvit afstyrkta på grund af Kongl. Maj:ts nyssberörde nådiga beslut, äfvensom derföre att de om hästvakans-spanmåls erläggande vid afsutna rusthålls-regementen afslutade kontrakt vore för en längre tid gällande; i afseende hvarå nämnde Utskott inhemtat, att dylika kontrakt fort fara för den afsutna delen af Lifregementet och Smålands Grenadier-bataljon till och med år 1871; och för 2:dra Lifgrenadier-regementet samt Westgöta regemente till och med år 1870, äfvensom att södra bataljonen af Bohus läns regemente blifvit för tiden intill 1862 års slut till infanteri förändrad; vid betraktande af hvilket allt den föreslagna förändringen ansågs vara af den betänkliga beskaffenhet, att någon Rikets Ständers åtgärd i anledning af de väckte motionerna afstyrktes. Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har tagit frågan i öfvervägande; och då de skäl, hvilka föranledt Kongl. Maj:ts år 1840 gifna nådiga afslag på Rikets Ständers då gjorde framställning i enahanda syftning, som en af motionärerne nu föreslagit, samt hvilka skäl vid sednaste riksmöte föranlåtit Rikets Ständer att lemna utan afseende gjorde motioner om afsittning af Smålands Hussar-regemente och af en del af det i Skåne förlagda kavalleri, så mycket mindre kunna anses hafva sedan berörde tid upphört, som den alltjemnt tillvexande folkmängden och deraf för hvarje år ökadt antal beväringsskyldige måste allt mera öka missförhållandet emellan landets infanteristyrka och dess antal al beridet kavalleri; anser sig Utskottet böra, på de sålunda förut giltige befunne skäl, tillstyrka det motionerne ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Maj 1860. STOCKHOLM, Tryckt hos Sam.