Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Långsamhet bör icke kunna förorsakas, utan snarare motsatsen, genom liktidig öfverläggning i 4 särskilda, mindre talrika församlingar. Men jag vill icke bestrida, ett öfverläggningarna ju stundom kunna blifva ensidiga. Likväl bör denna olägenhet vara temligen afhuipen genom målens beredning af talrika Utsk. , sammansatta af alla 4 Stånden. För öfrigt har Constit.Utsk.,genom förslag till grundlagsförklaring, öppnat en utväg för R St. att kunna bereda sig en möjlighet till gemensamma öfverläggningar; och jag, för min del, anser detta förslag kunna medföra stor nytta. Vidare har ofvanantydde motionär klagat att: ”Då in”gen grundlagsförändring kan gå för sig utan alpi a fyra Ståndens samtycke, får det allmänna ”bästa stå efter för de enskilda interessena.” Jag undrar just, hvad vi med tiden skulle få för vackra grundlagar, om tre Stånd på en riksdag kunde tillvägabringa ändring deri; och det torde lätt inses, af hvilket blindt och obändigt klanderbegär man måste vara lifvad, då man kan framkomma med dylika anmärkningar. Ytterligare säger samme motionär: ”Att Sverige och ”Norrige aldrig kunna blifva ett, förrän de få ”samma grundlag; och att Få, här i Sverige, känna Norrska grundlagan , och, tyvärr, torde deras antal icke vara särdeles stort, som riktigt känna vår egen. Ytterst få torde sålunda de vara, som kunna göra någon jemnförelse emellan båda ländernas särskilda grundlagar. För öfrigt är Norrige* grundlag så ung, att dess möjliga lyten ännu ej hunnit blifva riktigt synliga. Dessutom är det alldeles icke gifvet, att hvad som kari passa för Norrige, jemväl skulle passa för Sverige; och hvad den antydda sammansmältningen beträffar, torde det vara bäst att åtminstone ännu icke på lång tid ens tänka derpå, och kan hända aldrig företaga någonting till dess befordrande.
Herr Heijkenskjöld, laudvig Detlof, upplåste följande; (Se Bilagan N:o 10.) Grefve Cronstedt, Claes: I anseende till det af Herr Tham omtalade prasjudicat, vill jag blott upplysa, att det verkligen har passerat vid 1800 års Riksdag; men jag vill hoppas, att de obehagligheter, som då intiäflhde, icke nu måtte komma att äga rum. Friherre Cederström, Jacob: Den af Hr Heijkenskjöld väckte motion, år af en allmän beskaffenhet, hvaröfver Ståndet ej genast må besluta förrän den förut är vorden till Yeder - 56o Deri 17 Februarii, hörligt Utskott remitterad och derifrån återkommen ; och då 62 §. RegeringsFormen stadgar, att, sedan StatsVerkets behof blifvit af Statsutskottet uppgifne och af Riksens Ständer pröfvade, det ankommer på Riksens Ständer, att en deremot svarande Bevillning sig åtaga, lärer det icke blifva svårt för BevillningsUtskottet att besvara Herr Heijkenskjölds Memorial. Hvad åter Herr Heijkenskjölds begäran betråffir, att Ridderskapet och Adeln skulle ålägga BevillningsUtskottet att inkomma med den af honom begärda uppgift, så bestrider jag det, utan må remissen blifva att anse såsom Herr Heijkenskjölds ©nskildta önskan, hvaruppå Ridderskapet och Adeln icke fästat afseende. Herr Thami I anledning af Herr Heijkenskjölds anmärkning, det jag skall sagdt, att dess motion vore mot Grundlagen stridande, får jag förklara, att jag alldeles icke så yttrat mig, utan endast, att de upplysningar Herr Heijkenskjöld äskat väl icke åro i Grundlagarne förbjudne, men ej heller enlige med deras anda, hvarföre jag ock trott att det vöre ett farligt prsejudicat, emedan hokstafven i Grundlagarne böra för oss vara en helgedom.
Då Rikets Ständer anse det vara af vigt, att personer icke qvarstå i sina befattningar, när ålderdom eller bristande helsa och krafter neka dem att uppfylla sina tjensteåligganden, och då det lärer få antagas, alt Professoren Rabbén numera ej förmår med den ihärdighet, som erfordras och han förut i flera hänseenden ådagalagt, bestrida sin tjenst såsom Akademisk lärare, hafva Rikets Ständer funnit skäligt bifalla E. K. M:ls förevarande Nådiga framställning. 15:o. Sedan, uti en af Fångvårds-Styrelsen till E. K.
Ad. ogillade denna hemställan, borde hela Betänk:t återremitteras, och då Hr Gr. o. Landtm, föreslog att Betaniel skulle punktvis företagas till afgörande, hade det skett med förbehåll att om K. o. Ad. återremitterade denna punkt, Betänk:t i öfrigt icke skulle behöfva punktvis pröfvas, utan kunna i sin helhet återremitteras, för att undvika den formalitet, att äfven för denna eventualitet, Betänkut måst punktvis pröfvas. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Om jag fattat Hr Gr. o. Landtnäs yttrande rätt, böra vi nu uteslutande hålla oss till den föredragna punkten, om så är, instämmer jag fullkomligt med Gr. af Ugglas. Denna punkt innehåller endast Utsk:s svar på tvänne motioner, om att all bevillning måtte uphöra. Jag tror icke att dylika förslag kunna vinna något särdeles bifall här, jag har ej ens hört någon förorda dem. Jag vill således icke vidare uppehålla discussionen, utan hoppas endast att vi snart måtte komma till en annan punkt, der de vackra yttranden, som här blifvit fällda, bättre varit på sin plats. Hr von Koch: På sätt jag i början af mitt förra anförande nämnde, så hade jag icke ämnat yttra mig vid denna punkt, så vida icke Hr Gr. o. Landtm, föreslagit detta sätt att föredraga Betänk:t. Nu finner jag att jag missförstått Hr Gr. o. Landtrms yttrande, och får derföre förklara att jag icke har något att invända mot denna punkt, der Utsk. endast afstyrker tvänne väckta motioner om att all bevillning skulle uphöra; ty jag är visst icke bland dem som önska detta. Jag hade egentligen tänkt anmäla mig vid Pag. 7, der Utsk. tillstyrker något, som jag anser vara stridande mot de åsigter jag här framställt. Hr Adelborg: Jag har icke fattat saken som den siste värde talaren; ty då fråga är om att omarbeta hela BevillmsFörordnni, och bestämma nya grunder för densamma, sfi bör väl denna fråga afgöras innan man börjar att punktvis afhandla Betänk:t.
MAJsT # underdånighet afg i fn e EMBETSBERÄTTELSE för åren 1844, 1845, 1846 och 1847, STOCKHOLM, 1850. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl, Boktryckare. r n J: a 6 ft t c f • • - •* 7 : a i) t» » «> <Än,5 w •• f. i» **8. V. « ' - a h a v a 3 T i i a .^sei «*•>© as »i .si-et •!vs-8'€ sti>5« *?b ,:svOiri'jOTe. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Christianstads län för åren 1844, 1845, 1846 och 1847. § t lAinets atlmänna beskaffenhet har under loppet af förenämnde tid ej undergått några anmärkningsvärda förändringar. Alltjemnt fortgående uppodlingar, skogarnes förminskande i den egentliga skogsbygden skola dock slutligen inverka och åstadkomma de förändringar, som af dessa förhållanden äro beroende. Hvad som således i första rummet bör afhandlas, är: §2- JLänets invånare. En inom länet ökad produktion, som gifver rikare tillgångar till fyllande af menniskors behof, jemte en fortgående utveckling af en utvidgad näringsfrihet samt en ökad skicklighet och förmåga att af densamma hemta ökade fördelar för näringslifvet, har bidragit till en större folkökning inom detta län, som äfven visat sig i en större progression under dessa sednare 4 åren, än under de föregående. Följande uppgifter visa i hvad förhållande folkökningen inom länet tilltagit. Vid 1843 års mantalsskrifning uppgafs en foikmängd af 168,083 personer. Vid 1847 års mantalsskrifning befanns förhållandet vara: På landet skattskrifne personer . 90,830. Skattfrie af gemenskapen vid indelta arméen 1,259. och öfrige skattfrie 77,600. 78,859.
Med iakttagande af dessa förändringar blifver den erforderliga anslagsförhöjningen för ifrågavarande expedition 13,842 R:dr; och tillstyrker alltså Utskollel, med hänvisande till dess efter detta utlåtande intagne tabell N:o 1, ali Rikets Ständer må bevilja tillökning af expeditionens anslags-summa med sagde belopp, 13,842 R:dr Runt, all utgå på sätt Utskottet i tabellen föreslagit. 4 Stats-UIsko Hets Utlåtande N:o 71. lTli Kongl. Maj:ts Nådiga proposition följer dernäst frågan om ökadt anslag för Departementets Kommando-expedition; men då, efter hvad dervid jemväl erinras, Kommando-expeditionens anslag skulle, i händelse General-stabens af Kongl. Maj:l bifallna organisation af Rikets Ständer anlages, komma alt ingå i samfälda anslaget för General-staben, uppskjuter Utskottet handläggningen af försl nämnda' ärende alt i sammanhang med berörde organisalions-IVåga förekomma. 3:o. I afseende å Knip s-kollegium (med Utrednings-förråden) an föres uti den Kongl. Propositionen, att nuvarande statsanslag, 28,07(5 R:dr B.ko, är sålunda fördelad t, ritt 25,176 R:dr tillkomma Krigs-kollegium och 2,900 R:dr Ulrednings-förråden, me" alt bemälde Kollegium dessutom åtnjuter aflöning med 27,324 R:dr från åtskilliga kassor oeb andra medel, så att dess nu gällande Inlerims-stal uppgår lill 52,500 K:dr, samt att Ulrednings-förräds-personalen tippbär äfven af särskilda medel 2,366 R:dr 32 sk. hvarigenom dess nuvarande aflönings-belopp utgör 5,266 R:dr 32 sk., allt Banko; bestigande sig alltså för närvarande sammanlagda aflöningen för Krigs-kollegium och LJltednin«s-förråden till 57,766 R:dr 32 sk. samma mynt, motsvarande 85,600 Rsdr Riksmynt.
II. B. R. 97. — N:o 13. angående väckt fråga om skadestånd ät ågare af priviligierade kalkbruk å Gottland för lidna förluster i följd af medgifven utvidgad frihet att å nämnde ö tillverka kalk. II. B. 97, 101. A. 105. — N:o 14. i anledning af väckt fråga om ersättning åt Commendanlen å Dalarö skans, Öfverste-lieutenanten J. U. Cedercrona, för upphörda sportler af passvisering. II. B. 97. A. 105. — N:o 15. i anledning af väckt motion om särskildt tillskott af allmänna medel för de församlingar inom Stora Kopparbergs Län, hvilka, i följd af den personliga skyddsafgiftens nedsättning, fått vidkännas minskning i den bestämda skolafgiften. II. B. 97. A. 105. U. 491. A. 613. — N:o 16. med återlemnande af en utaf Peter Mårtensson inom Bonde-Ståndet väckt motion, angående nedsättning i poslportoafgifterne. II. B. A. 132. — N:o 17. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 3. II. B. 205. A. 218. — N:o 18. i anledning af väckta motioner, att de extra anslag, som af Rikets Ständer för allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under fyra år. II. B. 205. A. 218. — N:o 19. i anledning af väckt motion om inköp för Statens räkning af hälften utaf de Bruksegaren Elsvik tillhöriga silfvergrufvor i Lindes socken af Örobro Län. II. B. 205. A. 218.
Bengt går på sjätte året han, och. Maja är länge tre. Innan di nånsin v a k o m n a, sa far deras: » Ja, de säjer ja, inte bli ungarna h u s b ö n d e r här i stugan inte. » » För de vill du allt vara själf,&gt;- sa j a och titta på ' n. Inte för di blitt de heller, för hur skulle en kunna draga o p p d o m rätt, o m di inte har aktning för far o c h m o r. D e tänker jag på, när jag står på kyrkgåln på söndan o c h Olle står där rakare än de andres karlar. Men när prosten k o m m e r förbi, är det ändå Olle, s o m bugar m e d mera vördning än nå ' n af de andra. Så vill jag, att de ska bli m e d Bengt, vördning ska han få lära sej ha för de, s o m är högt, för m e d de blir en liksom rädd för de s o m uselt är o c h lågt. Krassliga har di allri varit, m e n så har Olle och j a g varit s o m andra nötkärnor, o c h sånt går väl i arf. Ja, G u d signe d e m, katiga är di bägge två, m e n inte är de min förtjänst, för de sä- jer jag, inte har jag tatt Olle, s:° granna ö g o n han än har, o m jag inte vetat, att j a g kunnat säja till pojken hans, » bli lik far din, så blir du n o g bra! » Men en vet ju allri hur de kan bli, för har inte vår allernådigste k o n u n g själf måst bjuda på, att de skulle predikas på böndagarna öfver u n g d o m e n i vårt land, o c h behöfs de inte kanske. Ja, när jag tänker på, att B e n g t kan bli förvillader, då tycker j a de vore bättre han låge i sin graf. Men så tänker jag på den gången han va liten o c h låg i vaggan; jag satt o c h sydde på den första klänningen hans, o c h Olle satt brefve och läste o m två barn i ett främmat land.
Utskottet, som, för bedömande af frågan, huruvida bibehållandet för Statens räkning af det uti Norrköping inrättade Ull-kontor kan anses utgöra något hinder för Ull-diskontens indragning, från vederbörande tjensteman inom Kommers-kol - Stats-Utskottets Memorial JYi 151, 3 legiutn låtit infordra upplysningar rörande detta kontors tillkomst och verksamhet, har i sådant hänseende inhemtat: att under år 1860 till kontoret inlemnats 218,704 tb ull att inoch utvägnings-afgifter samt afgifter för uilens sortering samt för dess förvarande utöfver 14 dagar, äfvensom för uthyrda lägenheter tillsammans uppgått att ehuru : törsta qvantiteterna ull blifvit inoch utlemnade under Juli månad, Ull-kontoret i mindre män begagnats äfven öfriga delar af äret; att kontorets utgifter utgjort: att tjenstemän och betjening utgjordes af 1 kamererare, 1 kontrollör och 1 ullsorterings-föreståndare samt 4 ullsorterare, 2 lärlingar och 1 vaktmästare; samt att ullmagasinet tillkommit på det sätt att, sedan Fabriks-societeten i Norrköping erbjudit sig att under vissa vilkor till hälften med Staten deltaga i kostnaden för dess nybyggande, Kongl. Majit genom nådigt Bref den 17 December 1831 medgifvit, att (ien på Staten belöpande hälft af kostnaden finge af gamla Ull-diskontfonden utgå, hvarefter äfven återstående delen af berörde kostnad blifvit, enligtKongl. Brefven den 28 November 1835, den 26 Mars 18.36 och den 13 Juli 1838, af samma fonds medel anvisade, så att Staten nu vore ensam egare till berörde egendom: hvarjemte blifvit upplyst, att lånerätten i Ull-diskonten, hvilken af motionären uppgifvits till 50 procent af den inköpta eller panttorskrifna ullens värde, numera, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 5 September 1854. blifvit förhöjd tili 6bf procent af samma värde.
De betänkligheter Hr Bergman anfört, och hvilka Hr Hjerta ytterligare upprepat emot den föreslagna förändringen, anser jag vara af den beskaffenhet, att, på grund derutaf, Utsk:s förslag i denna punkt bör återremitteras. I sista punkten af 25 § förekommer ett uttryck, som jag anser Den 5 Juni e. m. 445 bör rättas; det tyder sålunda: ”komma tills vidare alt fortfara, men må, vid varninförsel, ega rum endast för sådana fartyg, som, under loppet af 3 års tid näst före införseln, bevisligen, från Svensk till Transatlantisk hamn utfört last af Svenska produkter, motsvarande minst fartygets halfva dräglighet”. Hvarföre skall det stå Transatlantisk och icke utländsk hamn. Om laddningen vore af den beskaffenhet, att en del afsättes i Transatlantisk hamn, och en annan del i annan utländsk hamn, hvarföre skulle icke fartyget få njuta en sådan förmån till godo. I annat fall kunde betydlig olägenhet uppstå och den uppkommande osäkerheten möjligen leda till frakternas förlust. På grund häraf anhåller jagom återremiss af denna punkt. Hr Printzensköld, Carl: Visserligen har den Svenska sjöfarten blifvit på de sednare åren betydligt utvidgad, men mycket återstår ännu, innan den, med våra tillgångar för skeppsbyggerier, kan anses hafva hunnit den höjd, hvartill den bör uppdrifvas. Det är således, enl. min öfvertygelse, utaf vigt, att skeppsfarten i möjligaste måtto uppmuntras genom de medel som stå oss till buds för detta ändamål, hvarföre jag anser Utsk:s förslag icke vara antagligt utan förenar mig uti Hr von Hartmansdorffs hemställan att detsamma mätte, för sakens närmare öfvervägande, lill Ctsk. återremitteras. Hr von Hohenhausen: Hr von Hartmansdorffs anmärka, i fråga om uttrycket Transatlantisk hamn, förekommer mig vara af den vigt, alt jag medgifver att § bör återremitteras. Hr Åkerman: Man har sagt, att denna § icke vore behöflig, enär den endast skulle befordra en större import och minska kontanta inkomster af fraktfart främmande länder emellan.
St:r stulle wilja bifalla Utskottens förslag, tillstyrker jag, att i likhet med hwad i afseende pä reparationsfonden för Götha Canal blifwit föreslaget, hertvid mä göras det förbehäll, att reparations-fonden förblifwcr innestäende i NiksGälds-Contoiret mot ränta, intilldest behofwet af dest anwändande uppstär Friherre LpienZpoi tKn och Prosten ^orslinst hafwa uti denna reservation sig förenat. Af R. D. Fullmägtigcn Nils 8t> incklunst frän WesterNorrlands Län: Dä H. Statsoch Banco-Utstotten, i Betänkande N:o 25, bewiljat ett anslag till Södertelge Canal af 3o,ooc> R:dr B:co, fär jag mig deremot reservera pä följande grunder: När Utstotts-Lcdamoten saknar emot Ständs-Lcdamoten fördelen af Protocollets wittncöbörd, är jag twungen att säfom Ledamot uti H. Statsoch Banco-Utstotten, Medlem frän Hederwärda Bonde-Ständet, begagna den enda utwäg jag äger, Reservations-rätten. H. Stats-Utskottet enskildt och sammansätta Statsvch Banco-Utstotten tillsammans hafwa under detta Nils - l^Vlll Statsoch Vanco-Utfkottcns rnöte gjort här sig kändc för de» frikostighet, nied tillstyrkande af hwarjc »löjligt anslag, att, utan att dela krämare-asigcen af päräknad »edprlitiiing hos Nefpective RiksStändcii, alla wanlige tillgångar hos den skattdragande mäste anses redan wara medtagnc.
Såsom anledning, hvarföre högre afgift, än den af motionären nu föreslagne, icke skäligen borde ifrågakomma, har slutligen åberopats laxfisket vid Norrforss by betydliga aftagande, hvilket, efter motionärens förmenande, hufvudsakligen föranledts, dels genom de under sednare tiden nedanför berörde by i Umeå eif ti Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 226. anlagde flere nya fiskerier, dels genom den betydliga timmerflottning, sora på nämnde eif egde rum och hvarigenom fiskens uppstigande i elfven förhindrades. Enligt hvad Högste Domstolens den 24 Mars 1831 gifne ofvannämnda Dom samt Svea Hof-Rätts och Under-Domstolarnes deruti åberopade Domar utvisa, har laxfisket i den vid Norrforss bys land och strand belägne del af Umeå eif genom serskilde, i äldre tider utfärdade, Kongl. Resolutioner, hvaribland ett Kongl. Bref af den i3 Januari 1587, blifvit byamännen till nyttjande upplåtet, emot viss till Kronan utgående stadga, dock utan att en sådan förmon varit dem ovillkorligen och för everldeliga tider förbehållen; och har för öfrigt samma laxfiske under olika tider varit dels för Kronans räkning begagnadt, dels åt enskilde personer på behaglig tid öfverlemnadt, dels under frälserätt upplåtet och dels slutligen, efter föregången auction, utarrenderadt.
R:dr; ty då Bolaget alltsedan i8i5, till följd af Rikets Ständers beslut, blifvit stäldt i det förhållande till Staten, att Canalen, dess område, hemman och lägenheter tillhöra densamma såsom pant för gjorda låneförsträckningar, så finnes icke mera någon möjlighet för Directiouen att upplåna medel af enskilda. Bolaget har aldrig kunnat förutse det fall, som nu inträffat, att Rikets Stan - Den 26 Mars e. m. der, hvilka till och med 1828 anslagit byggnadsbiträde, och den 4 November sammankommit, icke skulle innan April månad hinna besluta om detsammas fortfarande. Det har alltså endast kunnat öfverlemna åt sin Direction, att fullfölja arbetet, så framt ytterligare medel erhÖllos. Directionen har i annat fall ingenting annat att göra, än att låta det afstanna. Men att blott för ett år låta det afstanna, om det sedan skall fullföljas, innebär en tanka, som en hvar genast lärer finna icke kunnat hos någon uppkomma förr, än man nu ser det förvånande af våra öfverläggningars svårigheter och tidsutdrägt. Directionen måste låta arbetet för innevarande år afstanna, om ej det ifrågavarande förskottet erhålles innan den 20, högst den 24 April; ty uppköp och förberedande anstalter måste vara i ordning före truppernes ankomst, och då betydliga murningsarbeten äro i fråga, böra dessa trupper i tid ankomma, för att ej arbetet skall förlängas inpå vintern, då frost och köld hindra detsamma. Men om ej Rikets Ständer eller Konungen bispringa 13olaget, kunna medel icke erhållas, och då uppkommer det förhållande jag nu vill beskrifva. AflöningsStaten, som uppgår till minst 24,000 R:dr B:co, kan ej för detta år minskas med mer än 6000 R:dr. Engelska verkmästarnes aflöning kan icke upphöra, emedan de skulle nästa år behöfvas. Den utgör 6,5oo R:dr.
Den 26 Fciruarii. 837 ändamålet, i afseende på undervisning för allmogens barn; och då Herr Riben i anledning deraf, yrkade alt fresterskapet. för att rigtigt kunna uppfyllasin egenteliga bestämmelse såsom folklärare, borde befrias från en mängd verldslig förrättningar, sorn borttaga tiden och hindra dem från utöfningen af deras rälta yrke, utbad jag mig att till Höglofl Ridderskapet och Adeln få göra framställning om en förbättrad organisation af läro-staten. Nu vill jag hafva äran att underställa Höglofl Riddcrskapet och Adeln mitt vördsamma förslag i detta afseende. Sedan Statshvälfningen 1809 och den förlust af länder, hvarigenom hon föranleddes har det både bordt vara, och varit, ett gemensamt föremål för Konungens och Riksens Ständers ornborg, att genom en efter det förminskade rikets krafter inskränkt, och till sam mansättningen bättre beräknad organisation af Statsförvaltningen, gifva alla delar af samhällskroppen en större trefnad eller en ökad styrka. För att dels undersöka hvad krafter och tillgångar riket ägde, dels uppgifva sättet huru de förmonligast kunde till allmän nytta användas, hafva åtskilliga Comittéer af vidsträcktare syftning blifvit nedsatte. Flere hafva ägt rum i anseende till Landtförsvarett organisation och vissa förändringar i den samma hafva blifvit utförda. Ea Comitté har varit nedsatt för reglering af Flottornas ärender, och har afgifvit sitt betänkandeI anseende till den Allmänna Lagskipningm har domstolarnes 838 Den 2 6 Februarii. organisation blifvit utarbetad och föreslagen, samtidigt med den nya lag, sorn nu nalkas sin fullbordan. Sluteligen har äfven en Committé varit förordnad till granskning af den Inrikes eller egentligen så kallade civila StatsFörvaltningens åtskilliga grenar, och dess arbeten , sorn redan blifvit till Kongl. Majrt öfver* lemnade, komma förmodligen att innan korrt föreläggas Riksens Ständer. I anseende till lärojlaten, har, sä vidt det angår de allmänna undervisningsverken, utom universiteten , en ny organisation både blifvit Utarbetad, och satt i verkställighet.
Dessa begge förvaltningsgrenar hafva visserligen hittills kunnat förenas under öfverinseende af en enda person, då det blott varit fråga om några få mils jernväg, men som arbetena fortskrida med hvarje dag och som det inom några år blir fråga om administration af järnvägssträckor af några och SO mil, så tror jag det är nödvändigt att öfverlemna denna förvaltningsgren åt en särskild styrelse. Det är för öfrigt just på grund deraf, att jag lifligt önskar, att vi så länge som möjligt måtte få behålla den nuv:de byggnadschefen och att han derå måtte använda hela sin tid och sin kraft och blifva befriad från att äfven samtidigt ingå i detaljer rör:de administrationen, som jag fortfarande vidblifver min förut framställda önskan att en särskild trafikstyrelse måtte med första möjliga organiseras. Hr Bildt: Lika med Gr. Mörner anser äfven jag, att en vakande styrelse erfordras för trafikförvaltningen, för att några inkomster af densamma skola kunna påräknas, men orsaken hvarföre Utsk:t valt varsamma ordalag för sin anhållan och i densamma låtit inflyta det af Gr. Mörner öfverklagade mom:t »när sådant lämpligt kan ske», var den, att Utsk:t ej, med afs:de å den styrelseorganisation, som f. n. finnes, ansåg det lämpligt, att Ständerna skulle bestämma tidpunkten för den önskade åtgärdens vidtagande, utan att K. M. sjelf borde pröfva och förelägga Ständerna förslag om huru denna reform lämpligast kunde verkställas. Utsk:t ansåg nemi. att, med fästadt afs:de på det utmärkta och talentfulla sätt, på hvilket dessa angelägenheter hittills blifvit, under öfverinseende af Hr Öfverste Ericson, förvaltade, och i betraktande deraf, att han icke förr än helt nyligen tillkännagifvit sin önskan, att berörde updrag i dess närv:de omfattning måtte uphöra, under sådana förhållanden man ej borde gå allt för brådstörtande tillväga, utan visa som denna anhållan blott i förbigående blifvit K. M:s Nåd. pröfning underställd.