Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min afsigt har visserligen icke varit att ingå i sådana minutier, som den siste värde talaren framställt, och jag befinner mig i en så mycket besynnerligare ställning, som jag måste tala för ett tillstyrkande, gjordt af Den 17 Juli f. m. StatsUtsk., hvaremot ordföranden i detta Utsk. icke reserverat sig, men hvilket han bestrider, då det understödjes af mig, som icke är ledamot af Utsk. Jag vill då uppgifva motiverna till mitt yrkande, och de motiver, sorn förmodl. legat till grund för Utskts hemställan. De här ifrågavar. tvenne små summor, uppgående tillsammans till 5 ä 600 rldr, hafva visserligen icke varit af beskaffenhet att, i anseende till deras belopp, föranleda tillstyrkandet af en und. skrifvelse till K. M.; men i anseende till den s. k. riksdagstactiken, som åberopar missbruk af mindre vigt, hvilka vid en riksdag blefve oanmärkta, såsom prejudicat vid en kommande riksdag, har jag, för att stämma ån i bäcken eller mota Olle i grind, vågat tillstyrka den af Utsk. föreslagna und. skrifvelsen. Vöre jag öfvertygad, att på hvart 4:de år i framtiden ej större summa skulle utgå, än den nyssnämnda, så skulle jag anse frågan så lumpen, att jag ej skulle tro, att Representationen borde derom göra framställning hos K. M. Men då det kunde vara möjligt, att, om detta finge ske oantastadt vid en och annan riskdag, summan skulle växa till mångdubbelt belopp vid kommande riksdagar, har jag ansett saken ej böra lemnäs oanmärkt. En annan talare här midt emot vågar jag tillerkänna ett så godt hufvnd, om jag får begagna ett sådant uttryck, att han visserligen icke kan i denna fråga förvexla, hvad som är besparing eller icke.
Hon var stolt deröfver, och " nothing offended her niore than the iden that hecause a Tyonim had exceptional intellectual powers, herefoie it was right that she should absolve herself, or be absolved, from her ordinary household duties " (Se Gtoryt Eliots Yfe af hennes make, J. W. Cross, en intressaut och vacker autobiografi, 3 vol., Edingburgh and London 1885). 186 Maggie ') känner denna " pitying love almost as an inspiration ", och hon tycker, att den kan göra det mest försakande lif lätt. Ofta plägar hon sitta vid faderns fot på en liten pall, med hufvudet i hans kns och längtande efter en smekning, önskande något bevis på, att fadern kände sig lycklig, " tröstad i känslan af att ega en dotter, som älskade honom. " När hon sedan blir litet äldre, håller hon af en lytt man, och hennes kärlek är så mycket större, som hon vet, att den är en uppoffring. Mer och mer grubblar hon öfver sin syndfullhet, sin själfviskhet, särskildt under sorgen efter familjens ruinerande; hon känner verkliga yva1 öfver sina mindre ädla tankar, aldrig är hon god nog, inätt efter egen måttstock, och hon hatar nästan sig själf, da hon far orsak till nigon förebråelse. Ja, man skulle kunna säga, att hon är öfverspänd, öfverdrifven; hon lägger ' excessive feeling into very trivial incidents ", och hon yttrar blygt till Philip: ' Jag tänker ständigt för mycket på mina egna känslor och aldrig nog pB andras. " Den ligger äfven uttryckt i hennes väsen, denna själfuppoffring. Det är, som om den " lyste ur hennes anlete med ett inildt ljiis! ' Sedan, d i hon öfverväldigas af kärieken till Stephan, kusin Lucys fästman, som besvarar hennes böjelse, hur kämpar hon ej, plågas hon ej af outsägliga qval, och det är nästan med afsky, som hon cträfvar att skaka den af sig.
Ii låter, ega rum, genom en kompromiss, hvilken kanske lämpligast och rättvisast kunde sammansättas af 5 personer, hvaraf 1 utses af Kongl. Maj:t, 2 af Köping-Hult-bolaget, 1 af Kongl. Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen och 1 af Husbållnings-sällskapet eller Konungens Befallningshafvande i Orebro län. Genom den i Sverige residerande Direktören för Köping-Hult-bolaget, kan för öfrigt Stats-Utskottet direkte erhålla de upplysningar, som för frågans utredning äro af nöden. Stockholm den 1 November 1862. David von Schulzenheim. Af Grefve Taube* Henning Edvard* om stiftande af en lag, rörande entledigande och pensionering af sådana Statens embetsoch tjenstemän, som, i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom, en längre tid varit urståndsatte att sina tjenster bestrida. Uti en den 30 November 1859 (l:a Häftet af Ridderskapet och Adelns Protokoller, pag. 569,) uppläst motion väckte jag det förslag, att Rikets Ständer måtte, för deras del, antaga en så lydande lag: Statens embetseller tjensteman, hvilken i följd af vansinne, blindhet, lamhet eller annan obotlig sjukdom under tre på hvarandra följande år oafbrutet varit urståndsatt att sin tjenst förrätta, utan att anledning vidare är förhanden, att han kan åter vinna tjenstbarhet, må, sedan detta förhållande blifvit genom föregången ransakning behörigen utredt och styrkt, vid domstol, derunder han för embete eller tjenst lyder, medelst dom kunna från tjensten skiljas. Dock att härvid iakttages: dels att, derest han då, enligt Författningarne, är berättigad till pension från Allmänna lndragningsstaten, eller allmän pensions-inrättning, sådan pension honom för hans återstående lifstid, genom vederbörandes förordnande tillägges: dels att, om han icke är sålunda till pension berättigad, eller den honom tillkommande pension icke motsvarar den lön eller de löne-inkomster 12 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
» Men det tror jag är dumt, Nästa år blir platsen här ordinarie, det har jag föresatt mig och då .. .&gt; » Tack, herr kyrkoherde, men jag vill försöka min lycka. » Kerstin fick ett utomordentligt vackert tjänstgöringsbetyg och med detta jämte ett liknande från Grästorp sökte hon platsen i Akelösa. Ett par veckor efter ansökningslidens utgång fick hon ett bref från prosten Thorell, däri han vänligen bad henne skicka sitt porträtt. » Det kan ju synas oväsentligt nog, till och med löjligt, » skref han, » men skolrådet håller därpå. » Kerstin efterkom naturligtvjs hans beaäran, och någon tid därefter fick hon underrättelse om, att profdag var utsatt till början af september. Hon skulle alltså resa långt bort för att profva, kanske med föga utsikt att få platsen. Det blef en dyr resa, men det kunde ej hjälpas. Det var nu en gång så, att sådant kunde åläggas fattiga lärare och lärarinnor, och ville hon komma med på förslaget, måste hon, som de andra, underkasta sig denna kännbara uppoffring. Och hon längtade Hans sätt var något besväradt, när han hälsade på henne, så att Kerstin hälft förundrad, hälft ängslig såg på honom. Då de gingo bort till skjutsen, som han .bestyrt om — Kerstin skulle under uppphållet i Akelösa bo hos skolläraren — sade han: » Du undrar väl på mitt uppförande på sista tiden, men jag vet, att du inte tänker illa om mig. Ser du, Kerstin, man måste vara klok, och när jag kom hit, såg jag genast, hur landet var beläget. Prosten har en dotter, en trettiårigj fyllig skönhet, som tycks ha till specialitet att svärma för faderns predikobiträden, i hopp att någon skall fastna för henne. Här är en framtidsplats, och sköter jag mig rätt, kunna både du och jag få nytta däraf. Därför har jag icke velat stöta bort den ljufva Aneite. » Kerstin ryckte till. Axel Filén fortfor skrattande: » Du skall inte svartsjuk, liten, när du får se henne. För öfrigt vet du nog, hvem som tagit mitt hjärta. Men ser du, här gäller att sköta sina kort väl, låta den sköna hoppas så länge.
Ehuruväl, vid jemförelse af de aflöningsbelopp, om hvars uppförande på ordinarie stat för de två äldste af Statens Agronomer Kongl. Maj:t nu gjort nådig framställning, med de löner, som för de öfrige sju Agronomerne, huru länge desse än må innehaft dylik befattning, äro bestämde, skilnaden dem emellan synes nog betydlig, har Utskottet, vid det förhållande att Landtbruks-akademiens af Grefve Mörner förordade förslag lill successiv löneförhöjning för bemälde tjenstemän redan utgjort föremål lör Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, ansett sig icke höra tillstyrka vidare anslagstillökning än Kongl. Mej:t funnit af behofvet påkallad. Beträffande derefter frågan om de tre så kallade Landtbruks-stipe:.diaterne, hvilka, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, äro afsedda att, med samma förmåner och skyldigheter i öfrigt, som tillkommit Agronom-eleverna, åtfölja Landtbruks-ingeniörerne samt af dem åtnjuta undervisning och utbildas till att antingen, allt eftersom ingeniörsplalser kunna blifva lediga inträda i Statens tjenst såsom sådana, eller ock såsom enskilde praktiska Agronomer blifva till nytta och gagn vid egna eller andras jordbruk, så torde det belopp, Kongl. Majit lillkännagifvit sig erna åt dem anslå, vara i egenskap af stipendium fullt tillräckligt, utan att någon särskild ersättning från Statsverket för deras resekostnader må anses behöflig. Med hänseende till hvad sålunda blifvit anfördt hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, med afslag å ofvannämnda enskilde motionärers förslag, måtte Kongl. M»j:ls ifrågavarande nådiga framställning bifalla och sålunda i anslaget till »Agronomer och deras elever» bevilja en tillökning af 3,000 R:dr eller frän nuvarande beloppet 26,550 R.dr till 29,550 R:dr. 25:o. Riksdagsfullmägtigen J.
Bör ega rum, utan att enahanda meddelande till RiksStånden af Utskottens Memorial och Betänkanden bör hädanefter, som vid föregångne Riksdagar, verkställas, deruti de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig förena; och 2:0 att, då med mängden af de till Rikets Ständers handläggning hänskjutne mål icke vore förenligt, att Riksdagen kunde afslutas inom den i 109 §. RegeringsFormen och 80 §. Riksdagsordningen föreskrifne tid af Irenne månader, ifrån det Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om StatsVerkets tillstånd och behof, den i5 November förlidet år, till Rikets Ständer öfverlemnades, bos Kongl. Maj:l underdånigst anhålla, om Riksdagens förlängande på en månad, ifrån det nyssberörde tid förflutit. Den 2g Maji. 363 6:0 Beroende vid nedannämnde Utskotts Utlåtanden: StatsUtskottets: Angående anslag af medel för fullbordandet af en vattenaflopps-trumma i Landskrona; i anledning af BancoUtskottets framställning, att allöningen för Utskottets Secreterare , Notarier och Canzlister jemte Yaktbetjening, måtte ifrån nuvarande Riksdag anordnas utaf de för Riksdagskostnaderne anslagne allmänna medel; angående Herr Santessons förslag, att hvarje Utskott måtte undfå några tryckta exemplar af de till dess handläggning remitterade Motioner; och i anledning af Herr Ståhles Motion, angående ett Jordbruks-Contors inrättande. BancoUtskottets:
stackars bleckslagaren, fatta hans hand och säga: » förlåt mig! » Men hur skulle han kunna förstå mig, hur skulle han kunna fatta, hvad jag menade, om jag riktigt uttalade mina innersta tankar, om jag sade så, som jag nu kände det: » förlåt mig, icke hvad jag yttrade, men att en dylik känsla af öfverraod kunde uppstiga i mitt hjärta, förlåt mig, förlåt oss alla, vi som aldrig behöft frysa och umbära, att vi i dessa omständigheter se en rättighet att behandla er, nödens och lidandets barn, med förakt eller i bästa fall med nedlåtenhet! Förlåt J a g drog en suck af lättnad och knackade oss, att vi lägga sten på bördan, förlåt oss, på. » Stig in! » svarade en röst därinifrån. att vi äro nog småsinta och hjärtlösa att icke J a g hörsammade genast kallelsen och öppförstå, att lidandet kräfver aktning, och att den ridderlighet, den älskvärdhet vi bestå nade dörren. Det var ett trångt, mörkt rum, men trots sammetskappan och bäfverpelsen, den skulle vi i stället skänka trasorna, som dölja ett mörkret kunde jag se en mängd verktyg och lidande människohjärta. » bleckkärl, som tydde på, att jag gått rätt. Och om han förstode mig, skulle han då Vid bordet ett stycke ifrån fönstret stod icke stänga sin dörr för mig, visa bort mig en man med förskinn; då han fick se mig, och utbrista: » Gå ifrån mig! Man ber icke hel sade han och gick därefter inåt rummet för att tända ljus. J a g stod kvar vid dörom förlåtelse, för att klädet i ens rock är firen och tyckte, att mannen var mycket långnare än ens grannes, och ingen ger heller sam och fumlig, hvilket just icke förbättrade förlåtelse härför. Man böjer sig under ommitt af det långa letandet retliga lynne. Efständigheternas makt, man tar emot snäsor ter några ögonblicks forlopp kom han tillaf grannen, så länge han bär den fina klä- baka med en nytänd lampa, som han ställde desrocken, man gömmer på sitt hat, tills — ifrån sig på bordet.
— Behållning till år 1854 4,053,296: 18. — Summa R:dr 5,030,022: 47. — Eevisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra och få, i afseende å den år 1850 hos dåvarande Karta-sigillata-kassören Widegren yppade uppbördsbrist, hvilken i sista revisions-berättelsen omförmäles och vid 1851 års slut uppgick till 9,551 R:dr 4 sk., upplysa, att ett belopp af 106 R:dr 35 sk. 1 rst. blifvit under år 1853 härå afbetalt, som ingått bland levererade karta-sigillata-medel för året och att således bristen vid sistnämnde års utgång utgjorde 9,444 R:dr 16 sk. 11 rst.; och äro, enligt hvad Revisorerne vidare inhemtat, under år 1854 ytterligare 1,525 R:dr afbetalte, efter afdrag hvaraf den o ersatta bristen alltså uppgår till 7,919 R:dr 16 sk. 11 rst. Allmänna Magasim-ärendena, hvilka omfatta: 1:0 Redovisningen för Stats-verkets spanmål in natura; 2:o Spanmåls-kreditiv-fonden; och 3:o f. d. Allmänna magasins-fonden. Stats-verkets spanmål in natura. Såsom i sednaste Revisions-berättelse omförmäles, redovisas denna spanmål i kronomagasinernas räkenskaper, sedan den hufvudbok öfver stats-verkets spanmålsrörelse, hvilken i f. d. Allmänna magasins-kontoret upprättades, från och med år 1850 upphört. Nämnde räkenskaper äro för båda revisions-åren granskade i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar.
Nuj:ls 1,e li Mikels 6um->- mence (öolle^inen, uli sknil've!-e us elen 1-7 l^elnuuni innevununöe an, jeinls al»ilVan>Ie ul e^el ullälunele i ämnel, i nnilenilaniuliel osvenlemnal insonlinnele v llnanelen snän > 8 8j->niunsl»,s-Oineclionen; us I,villia yllnunelen in lieinlas: all 8j iiiianiI>us-D>neeliunen i //e,/„r^ae/ ussl^ilel konivzeosupptiö namle, såsom, i eless lunlia, söi nänmunele sjömännens näll, neli minsliunele usasainnnlnan sön inlnäele i niella sunil i elel slällel lillsl^nlit, all ås ele sjosananeles sliullelaielnu^ en viss elei linnele ailken assällas^ lön all sL 6 , sV.'c> 63. som pension eller gratial ester helios utdelas; att Oiieetivnen i ^V//cojo6?Z' ansett tillkomsten ut Ooiungen grunda sig ^ä en ailtageiv lag, livrirs förändring fordrade kegge 8talsmagtei nas samverkan, oel> t»i' ölrigt, utan att inga i nä gon sla-gs suosniug as etet iliäga vaiamde förslaget, trott, att om, säsom i l^^kö^ing laimr vara lörliällandet, alla rederier vill deras fartygs upslläggande «isatte en viss summa ester lästetalet, detta siitt ändamalsenligiiste tillgäng linnae vi un »8 till kekösv-inde sjömäns ninie,stör! s)ä elen ort, eler de voro kände; att Oireetionen i s^ö^/isAorg, uniler söiutsättning, att det gjorda löi-slaget liusvudsakligen afsäga att sorekomina 8venska sjömäns rvmning ^ä utländsk ort, förmodade, att andra as Oiieetionen u^jigilne oeir as viss-, re,le,ier i Liitlielrorg redan vidtagne kraftigare älgärder irärtill kunde varu att tillgä, men att, enär det vöre önskväialt, att tillgångar kunds keredas söiatt kilda en soini sör kiäoklige ooii oiOlöse sjömäns saint clerus enkors oek Ilains unde, käll, Oireetionen till Ouiigl.
Om detta Hospitals alder och första inrättning, berättar så val Landshöfdingen i orten, i 6 68 Stats-Utsiottets Betänkandcn. som Consistorium, skola nu förtiden inga Handlingar finnas, som derom någon upplysning kunna gifva; Dock förmenas, att det fått dess inkomster af de utjordar i och utom Staden be* lagné, hvilka de förstörde Kyrkor och Klostren innehaft för Reformationstiden. 1 förra tider skola Hospitals - Inkomsterne varit mycket ansenlige, så att det kunnat underhålla ett långt större antal fattige, än nu sker. Orsakerne skola förnämligast bestå deruti, att uti Staden och på Landet vore allmänt förmögnare Folk, som kunde genom frivilliga gåfvor understödja Hospitalet, och att Allmogen blefvo vid 1727 års Riksdag frikallade ifrån den Spannemålshjelp nemligen 6 Kannor af hvart Mantal, som de årligen utgjorde till Hospitalet, och nu få använda till sine egne Socknefattige. Efter Utdrag af 1754 års Hospitals - Räkning , som Lands - Contoiret verificerat, hafva Inkomsterne för samma år stigit, nemligen: Jordarne till 931 U:rst8ör. Andra Inkomster, såsom Bötespenningar , Jordars infästande och Håfpenningar * 39 5’ 3* Tillsammans 1,326 U:r 31 ör. Stockholm den 23 September i8i3» På Riksens Höglofl. Ständers KammarEkonomioch Commerce Deputations vägnar: J. J. Gyllenborg. Olof Celsius. Joli. Fred. Wessle. Otto Olofsson. Stats-Utsiottets Betankanderi. 1669 Att förestående Afskrift är lika lydande med det i Kongl. Seraphimer Ordens Gillet förvarade Registratur, intygar Ex Officio Dan. Hadorph. (Bilagan Lit. B, eiler Uppgift på Krono-Hospita* lens Inkomster finnes serskildt tryckt och hit intecknad.) N:r 375.’ Riksens Högloft.
– Jojo, min käre vän! – Hans tonfall företer en högvälboren blandning af ironi och blygsamhet. – Nu stiger er stjärna och min förbleknar! Ni får tusen tillfällen att vinna majestätets gunst – och jag tviflar icke på, att ni skall veta begagna dem! Men Struensee skakar sitt hufvud, som om han ville värja sig mot en frestelse: – Jag skall helt enkelt göra min plikt! Vaka öfver kungens hälsa och afhålla mig från deltagande i intrigerna. Se mig om i världen och njuta af lifvet! Jag har alltid längtat efter att få resa. – Resa? – Rantzau hejdar sin gång och hans hökögon glimma i tobaksmolnen. – Har ni då redan stoppat alla tankar på makt och framgång i nattsäcken? Ni brukar annars icke släppa tag i brådkastet! Under åratal har ni således satt alla era vänner och väninnor i rörelse och själf uppvaktat hvar holsteinsk magnat, som ni misstänkte för en smula inflytande – till och med den bistre nygrefven Reventlow – he! för att uppnå hvad? Att få komma ut och lufta på er! He? Han fortsätter sin vandring. – Utan tvifvel är det angenämt att resa – i synnerhet på en annans bekostnad och framför allt i sällskap med kung och fosterland – men – Ni tror mig icke? Och ändå försäkrar jag er, min käre grefve, att jag är fullkomligt uppriktig. Jag har för tillfället inga vidare önskningar. Jag ämnar se tiden an – intressera mig uteslutande för kungens hälsa och mina egna nöjen. – Godt! Jag förstår, he! Ni är en klok man – ämnar icke förhasta er. Nå, nå! Försiktigheten är en dygd, och det är alltid dumt att tala om sina planer, innan man vet, hur pass långt man kan nå! – Jag är visst mindre utspekulerad än ni tror! anmärker Struensee småleende. – Jag tänker njuta frukterna af min framgång utan att låta störa mig af tankar på morgondagen! När resan är slut, återvänder jag kanske hit. I så fall har jag åtminstone sett på närmare håll det lif, som hittills lockat min längtan.
Enligt nya förordningen skall den utgöra bevillning för inkomst ; denna har blifvit uppförd till 600 rdr, och qvarnen betalar således 6 rdr i skatt, hvilken således blifvit något höjd. Detta förhållande inträffar i allmänhet med säterioch frälseqvarnar, som varit lågt taxerade till fastighetsbevillning, men nu komma att utgöra en icke så ringa inkomstskatt, om denna författningsenligt beräknas; och häruti ligger jemväl i viss mån ersättning för förlusten af räntorna å kronooch skatteqvarnar. För öfrigt bör man icke tro att dessa skattläggningar, som nu ske, icke kosta staten något. Om också kronofogde och häradsskrifvare skola verkställa sådana förrättningar utan betalning, så måste dock nämndemän vara närv:de, som erhålla ersättning af statsverket. Denna ersättning uppgår, elter hvad en landtstatstjensteman upplyst mig om, ofta till 20 å 30 rdr för en qvarn. Om nu skattläggningen ogillas, hvilket icke sällan inträffar, så skall ny förrättning ega rum, och dermed följa nya kostnader. Besinnar man således, att staten lör skattläggning af en qvarn ofta kan få betala 40 till 50 rdr, under det att denna, i fall det är en frälseqvarn med ett stenpar, i rusttjeristbevilining för räntan ger staten 53 öre om året, så inser hvar och en, att det verkligen är en dålig affär. Den 28 Febrnjri f. m. 501 Under diskussionen har blifvit yrkadt, att de i Stats-Utsk:ts motivering förekommande orden »under förutsättning, att nu gällande författmr, så vidt desamma icke angå frågor om vattenuppdämning, skola i behörig ordning ändras, så väl i afseende å hittills meddelade föreskrifter rörande rättigheten för mjöloch såg-qvarnars anläggning, som ock beträffande den tull, som härvid bör utgå», skulle inflyta i sjelfva beslutet, .lag inser ej, att häruti ligger något oriktigt; men jag tror dock icke, att det vore nödigt, likasom icke heller att det är skäl att sönderrifva beslutet. Det skulle ske för att förekomma den händelsen att icke någon särskild författning vidtoges.
Bevillningssaint Allm. lies v.- och Ekon.-U(slottens Utlåtande, JY:o 5. 4 3 Skatt för Sex Månader. Pannerymd. lis ta classen. De i columnen för i:sta classen upptagna runstycksoch skillingsbeloppen, utmärka afgiften för hvarje kanna bränvin, som med de serskilda enkla panne-rymderne kan tillverkas; U) Beskattningen är bestämd efter apparaternes a/verk n ings-förmå g a, och denna afverknings-förmåga för de serskilda classerne, beräknad efter den grund, som i Utskottens Betänkande N:o 2, pag. finnes uppgifven. Den här antagna afverknings-förmågan bar af vetenskapsoch andre sakkunnige män blifvit gillad, och flere af Bevillningsoch Ekonomi-Utskottens Ledamöter, som sjelfva innehafva stora konst-brännerier, hafva erkänt densamma ej vara för högt beräknad. c) Skatten' för de sammansatta eller konst-apparaterna är beräknad efter 3 sk. för hvarje kanna bränvin, som med dem kan tillverkas, så yi - 44 Bevillningssamt Allm, Besa.- och Ehon.-Utslottens Utlåtande, N-0 5. da deras afverknings-förmåga ej understiger den enkla go-kannorspannan; i hvilken händelse de sammansatte apparaterna skatta lika med den enkla pannan, till hvars afverknings-förmåga det sammansatta apparatets uppgår. cT) Afverknings-förmågan i hvardera af de 5 classerne anses fördubblad, då äng-apparater dertill begagnas, och bör skatten för sistnämnde apparater beräknas efter enahanda grund, som i momentet c. är uppgifven. ej) I ofvanstående tariff är skatten utförd endast för hvar 5:te enhet. För de mellanliggande enheterna kan den med lätthet completteras, under iagttagande af att för de enkla panne-rvmderna ifrån 20 till och med do skatten för hvarje kanna bränvin, som kan tillverkas, ökes med |:dels r., och ifrån 3o till 90, med |:dels r. för hvarje enhet i panne-rymden.
Inom Utsk., der det blifvit utarbetadt, har makten fallit i liänderne på en compact majoritet, och huru har den blifvit begagnad? Jo, mine Hrr, att åt den dass inom samhället, sorn Utsk:s-majoriteten representerar, bereda större makt och ett ökadt inflytande på de öfriges bekostnad. Man säger, att det icke finnes något särskildt intresse, som tillhör denna dass. Detta kan påstås, men icke försvaras, ty påtagligt - Den 1 2 M a r s f. ig, 193 ligt måtte det vara för en hvar, att utom många andra, har den i främsta rummet det ganska bestämda och enskilda intresset, att åt Statens tjenster bereda de största möjliga emolumenter. Ät denna class, eller dess ombud, som skulle utgöra majoriteten af representationen, vill man öfverlemna folkets urgamla sjelfbeskattningsrält! Dessa Hrr skulle det tillkomma, att, obekymrade om de skattskyldiges försakelser och förmåga, till sin egen fördel få bestämma om den mödosamt förvärfvade frukten af deras arbete — och detta kallas för billighet och rättvisa! Man har vidare sagt, att förslaget vore så verkställbar!. Låtom oss äfven efterse i dess detaljer huru dermed sig förhåller. R. o. Ad. skulle för sig välja 24 ledamöter. Meningen torde väl vara, att hvarje valkrets skulle utse 2, en till yngre och en till äldre kammaren; ergo mäste landet delas i 12 delar, med någorlunda lika mångå adelsmän i hvarje. Månne detta blir så lätt? Eller är meningen att hela landets alla adelsmän skulle välja i en samfäldt class och inskicka sine röster t. ex. till Ridd.Direct.? Är detta meningen, då må jag säga, att det lätt kan förutses huru valen skulle utfalla, och för min del undanber jag mig en sådan tillställning. Men jag tager ett annat exempel. Presterskapets Esta class, innefattande det högre clereciet, skulle utse 17 representanter lill den nedre kammaren och 23 till den öfre, summa 40.