Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå härefter framställd propos. beslöts att Hr Odencrantz:s ifrågavande motion skulle remitteras till Ridd.Utsk. Slutligen anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne utlät:n, nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 168, i anledn. af väckte motioner om hemmantals-räntans afskaffande; N:o 169, i anledn. af väckte motioner om rättighet att köpa skatlejord till frälse samt bildande af en fond utaf de för dylika frälseköp inflytande medel; N:o 170, i anledn. af väckt motion om indragning af Kronofogde-ljensterne; N:o 171, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de nya Trollhätte Kanalbolags-direktions underd. ansökning att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet med tillhörande område; N:o 172, i anledn. af väckte motioner om anslag af allmänna medel för skogsplantering å flygsandsfälten vid Staden Ystad och i vissa härader af Hallands län. Statssamt Allm. Besv. o. Ekon-Utskotten: N:o 11, i anledn. af väckt motion att Hernösands Domkyrka mätte komma i åtnjutande af de från Stiftet utgående Domkyrkotunnor. N:o 12, i anledn. af väckte frågor om förändradt löningssätt för Presterskapet samt om S. M. Adjunkters aflönande till en del af Statsverket. Banko-Utskottet: N:o 49, i anledn. af förre gårdegaren C. M. Pettersons ansökning om eftergift af öfverränta å diskontlån; 17* 260 Den 26 Juni e. m. N:o 50, i anledn. af Enkan Guslafva Djurbergs och Bryggaren Robert Östermans ansökningar om eftergift af öfverränta å diskontlån ; samt N:o 51, i anledn. af väckt motion om utgifvande från Banken af 20,000 r:dr jemte ränta till afl. Kaptenen E. Skottes sterbhusdelegare.
Nu gäller det blott, lilla Annie, att se hvad din man duger till » Han såg vemodigt ut genom fönstret, men sade litet uppmuntrande: » D u skall se, snart kommer nog min tur i ordningen, och för öfrigt finns det nog många bland läkarne, som ha det än sämre ställdt för sig än jag — studieskulder med mera dylikt — och kanske IDUN 1899. stå de därtill ensamma i världen, utan en sådan här liten tröstarinna, » han förde smekande hennes hand mot sin kind, under det att de långsamt och tankfullt återvände till doktorns rum. » Jo, j o, det kan nog hända det, gossen min. Men nu skall du få höra till hvad resultat jag kom under min promenad — se inte så förvånad ut, jag kan nog hitta på ett och annat, skall du se — j o, hur jag grubblade, och hur ledsen jag var, kom jag slutligen till klarhet om hvad jag borde göra, och hvad jag kanske också gör en vacker dag. » Hon kröp upp i soffhörnet och satte sig riktigt till rätta, innan hon fortsatte: » En vacker dag skall jag gå upp till min gamle gudfar, professor X. påminna honom om min tillvaro och i all ödmjukhet hemställa till honom, huruvida han ej ville ha den godheten till dig öfverlåta några af de patienter han ej längre medhinner eller orkar besöka så ofta han skulle önska. På samma gång skulle jag också fråga honom, om han ej möjligea för den goda sakens skull ville hos några af sina mest anlitade äldre kolleger fälla ett godt ord — ej särskildt för dig, min vän, utan för andra unga läkare, hvilka de veta sig med allt skäl kunna vitsorda. Tror du ej, Erik, att om en sådan betydande person som han själf skulle taga första steget och visa vägen för andra, tror du ej då, att många skulle få ögonen öppna för det behjärtansvärda i saken? Det är j u ej fråga om att de skulle lämna ifrån sig några mera komplicerade fall, hvarvid deras längre erfarenhet vore oskattbar, de kunde j u i stället öfverlåta några enklare, mer allmänt förekommande sjukdomsfall, och tänk hvilken g o d gärning skulle de ej göra därmed! Att de naturligtvis först skulle vädja till patienternas eget fria val, faller af sig själft. Men de kunde j u föreslå, t. ex. ' min bästa fru A.
Lag mätte antagas så väl för Uppbördsman som annan Ämbetsoch Tjensteman, som förskingrar medel dem han i och för Ämbete och Tjenst emottagit, under hvilken Lag således jemväl LandsSecreterare och ConsistorieNotarier komma att inbegripas, får Utskottet såsom svar å Herr Linströms motion i denne del samma Betänkande vördsamligen åberopa; samt i anledning af Motionairens förslag att LandsSecreterare osli ConsistorieNotarier måtte föreläggas viss tid, inom hvilken de vid vite af dagaböter böra redovisa om händer tagne medel, yttra, att Utskottet anser de nu gällande stadganden i delta afseende göra tillfyllest. Hvad åter vidkommer den väckte frågan om skyldighet för LandsSecreterare® och ConsistorieNotaries närmaste förmån, att umgälla deras bristande tillsyn och efterlåtenhet i Controller med full ersättning af hvad som kan brista uti skadans gäldande af den brottsliges Egendom; så finnes en sådan ansvarighet vara Lands-* liöfdingarne genom 25 puncten uti Landsliöfdingelnstructionen den 4 Nov 1734, i allmänhet ålagd, så vidt vid inträffande Balancer hos underordnade Ämbetsoch LdgUtskittets Betänkande», 83 jru5^ LagUt skot tits Bitänkanit*. Tjenstemän, Landshöfdingen skulle befinnas hafva efterlåtit hvad honom i afseende på eftersynen och Controllen huru desse Ämbetseller Tjenstemän sine skyldigheter fullgöra, enligt Instructionen ålegat; och enligt Kongl Brefvet den i Julii 1791 åligger det Conåistorierne, att efter deras
Carlssons uppbörd, sterbhus-delegarne åiagde skyldighet att, en för alla och. alla for en, lill Stals-verkel betala i,5oe R:dr B:co, jemte 5 procents årlig ränta derå från den 24 Juni i834; så har nämnde Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet bifallet, hvaremot, efter det Utskottet, i anledning af erhållne återremisser från de öfrige 2:ne Riks-Stånden, under N:o 552 afgifvit förnyadt Utlåtande och deruti vidhållit sin förut yttrade åsigt i frågan, Presteoch Borgare-Stånden, med alsing å Utskottets yttrande, beslutat, att all upplupen och framdeles upplöpande ränta å skuld till Staten, i följd af den af Bruksidkaren A. W. Gyzander i lifstiden, gemensamt med J. Wedelin, för numera aflidne Kronofogden B. Carlsson ingångne uppbörds-borgen, skulle Gyzanders enda och öfrige sterbhus-delegare efterskänkas. Då denna fråga rörer oredovisad Krono-uppbörd och således inverkar på beloppet af sådane medel, som ingå bland Stals-verkets uti Statsregleringen beräknade inkomster, synes berörde skiljagtighet böra genom votering i Förstärkt Stats-Utskott afgöras, och får Utskottet i detta afseende föreslå följande proposition: Den, som anser Bruksidkaren Gyzanders sterbhusdelegares ansök»ing om befrielse från ådömd skyldighet att, i följd af Gyzanders i lifstiden, gemensamt med J. Wedelin, ingångne uppbörds-borgen för Krono Bih. till R. St. Proc. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Jfd8 Band. 47 Uä/t. a Stats-U(slottets Memorial, IV'o 0S2I fogden Carlsson, till Stats-verket betala i,5oo R:dr B:co, jemte 5 procents årlig ränta derå Irån den 24 Juni 1834 > icke böra bifallas, voterar Ja 5 den, det ej vill, voterar Nej. Vinner
Rikets städer, utom Stockholm och Göteborg, indelades vid sagda riksdag i 5 klasser med lika afgiftsbelopp inom hvarje klass. Såsom allmän grundsats föreskrefs, alt handlande, fabrikörer, handtverkare och andre borgare skulle taxeras efter deras vilkor, rörelse och förmögenhet. Särskilda, i 10 klasser upptagna afgiftsbelopp fastställdes dels för handlande och dels för fabrikörer, manufakturister, handtverkare och andre borgare. Hyresafgiften nedsattes till 5 procent. Stångjernsbruken skulle betala 75 d:r för hvarje skepp:d hammarskatt, men bergsmanshamrar endast 50 d:r. Hvart och ett af de i riket då befintliga 17 sockerbruk åsattes särskild bevillning. Högsta afgifterna, 1,200 och 1,100 d:r, skulle utgöras af två sockerbruk i Norrköping. Lägsta bevillningsafgiften för ett af sockerbruken var 300 d:r. Kungsgårdsarrendatorer, som enligt Rikets Ständers beslut komme att erlägga räntan med förvandling efter markegång, skulle icke utgöra annan bevillning, än den hemmansegare i allmänhet vore underkastade. Bevillningen för Norra Dykerikompaniet höjdes från 500 till 1000 d:r och för det Södra från 1,000 till 2,000 d:r. För fruktbärande kapitaler, innestående hos kronan eller banken eller emot inteckning hos enskilde, skulle erläggas 28 ii procent af intresset. Från denna afgift voro dock de kapitaler befriade, sorn tillhörde publika inrättningar eller omyndiga barn, äfvensom till pios usus nnsiugna summor. Bevillnmgen för de hos kronan eller i banken insatta kapitaler skulle innehållas vid utbetalningen af intresset. För de till enskilde utlånade kapitaler skulle bevillningen »observeras» vid taxeringarna i den ort, der inteckningen var lagen; hvadan inteckmngsprotokollerna borde tillhandahållas. Låntagaren skulle emot uppbördsmannens särskilda quilto betala denna bevillning; och var långifvaren, vid förlust af hela intresset, skyldig att dylikt quitto i afräkning å räntan ovägerligen emottaga.
Den båtsmansroterade jorden borde befrias från skyldigheten att anskaffa båtsmän emot det att rotehållarne till Staten erlade en viss, årlig vakansafgift och jag är fullt öfvertvgad att, om Staten öfvertoge anskaffandet af båtsmän, skulle flottans bemanning få ett mera passande och dugligt folk, ty nu, då rotehållarne skola anskaffa båtsmän, får flottan mången karl, som hvarken är van vid sjön eller har fallenhet för sjömansyrket, emedan han är uppfödd vid jordbruket och endast af ekonomiska skäl egnar sig åt båtsmanstjensten, hvilket ofta medfört stora olägenheter, så väl för båtsmannen sjelf som ock för rotarne. Jag förnyar derföre ännu en gång min framställning, att Staten måtte öfvertaga anskaffandet och underhållet af båtsmän, på det att flottan derigenom skulle erhålla ett mera sjövant folk med håg för båtmansyrket. Beträffande åter en del persedlar, såsom de s. k. hängmattorna och ryorna, blefvo rotehållarne för flere år sedan härifrån frikallade och af Staten öfvertagna. Sedermera blefvo rotarne genom Kongl. Förordningen den 22 December 1848 frikallade från lifgifvande af en del af båtsmansbeklädnaden genom särskilde mellan Staten och rotarne uppgjorda kontrakt, deri rotarne för dessa klädespersedlar förbundit sig att till Staten erlägga en särskild vakansafgift. Deremot qvarstår ännu skyldigheten för rotehållarne att anskaffa och underhålla kappsäcken och de s. k. småpersedlarne. Jag vågar derföre föreslå, att båtsmanstruppens uppsättning och underhåll öfvertages af Staten och rotarne derifrån befrias mot erläggande af vakansafgift, samt att kappsäcken och de s. k. småpersedlarne måtte af Staten öfvertagas och statsmedel dertill anvisas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Ii. J. Rudberg, från Calmar län. 158 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Ola Bosson Olsson från Christianstads län, om ändring af nu gällande stadga flir rikets allmänna elementarläroverk.
Rikets Ständer, sorn jemväl ansett alt undervisningen för den qvinnliga delen al nationen bör blifva på el t ändamålsenligt sätt ordnad, få med anledning af inom Riksstånden i detta ämne gjorda framställningar, i underdånighet anhålla, alt Eders Kongl. Majit läcktes låta uppgöra och lill Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag lill undervisningens ordnande för den qviuliga ungdomen, med hufvudsakligt afseende fästadt på bildandet af lärarinnor. Folkskolorna. 24:o Sedan hos Rikets sednast församlade Ständer framställning blifvit gjord om ersättning till Rektor i staden Lindes Skola för, till följd af nådiga kungörelsen den 24 Januari 1835, Reklors-beställningen frångångne så kallade djekneeller socknegångs-penningar, men Rikets Ständer i frågans dåvarande outredda skick icke funnit skäl att till samma framställning lemna bifall, har Eders Kongl. Majit täckts från vederbörande myndigheter infordra upplysningar i ämnet, hvilka genom Eders Kongl. Majits nådiga Skrifvelse till Stats-Utskottet af den 10 Januari sistl. år blifvit Rikets Ständer meddelade. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Efter tagen kännedom af hvad i delta ämne förekommit, hafva Rikets Ständer nu funnit skäligt, medgifva, all ersättning till Rektor i Lindes stads Skola för Rektorsbeställningen frångangne djekne-penningar eller soeknrgångsmedel skall för innevarande oell följande, är med 28 R:dr 27 öre R:mt ärligen ä stat uppföras samt enahanda ersättningsbelopp för åren 1854—1857 med tillhopa 113 R:dr 8 öre samma mynt från Riksgäldskontoret utgå. 25:o Sedan Rikets Ständer beslutat, att.
Kostnad pr axel-mil i R:dr för dagligen framoch återgående tåg. 17,5 mil i en eller 35 mil i bada rigtningarne eller årligen 1,533,000 axel-mil. 8,75 mil i en eller 17,5 mil i båda rigtningarne eller årligen 766,500 axel-mil. 3,5 mil i en eller 7 mil i båda rigtningarne eller årligen 306,606 axel-mil. Anm. l)e uti 9 och lO beräknade kostnaderna erhålla ett mot banförhållandena svarande tillägg, ifall all materielen ej under alla årstider skulle finna full användning. Litt. // Resultater, då räntan å anläggningskapitalet (oberäknadt materielens kostnad) ej tages i beräkning, men till 9 och 10 i de föregående båda tabellerna lägges 25 proc. för under vissa tider öfverflödig materiel. Tågets benämning, dess storlek efter deri Summa kostnad i R:dr pr axel-mil. befintliga vagnaxlar (alltså med uteslutande af lokomotiv och tender-axlarne). Vid en daglig tur af 70 mil. Vid en daglig tur af 35 mil. Vid en daglig tur af 14 mil. Vid en daglig tur af 7 mil. Vid en dag Vid en dag Vid en daglig tur af lig tur af lig tur af lig tur af 50 mil. 25 mil. 10 mil. 5 mil. Vid en dag Vid en dag Vid en dag Vid en daglig tur af lig tur af lig tur af lig tur af 35 mil. 17,8 mil. 7 mil. 3,8 mil. It! J B ■: ‘Ä ftf 'b Kl ; !'•< Sisi.- ■ ■■ filii 'ib ' M' i»C* : > ■ uti d .1 "pIxP-Mf '■>{19} ; r>o frt-ifupäi^ •. Aproximativ beräkning öfver anläggningskostnaden för en mil jernväg, utförd efter samma profil i ordinär terräng med olika spårvidder och byggnadssätt. Kubikfamnen jordarbete beräknad till 5 R:dr, Rälerna till 6 R:dr pr centner, Tunnlandet jord till i medeltal 500 R:dr.
H o n stälde ifrån sig det ena bleckspannet, drog fram en liten pall ur en buske oeh satte sig ned hos den närmaste kon, ur hvars fylda jufver den fradgande mjölken med ett klingande sorl strömmade ned i bleckkärlet. » D u kan då heller aldrig stå still, ditt kräk, » brummade hon o c h gaf den bruna kon en liten vänskaplig knuff på länden, så hon måste flytta sig efter henne; » d e t blir väl att dansa hela hagen ikring med dig i qväll igen. » » A h nej, vars, » sade en frisk röst på andra sidan o m Brunan, » jag ska ' hålla i ' ua, m e ' du mjölkar. » E n ljushårig bonddräng steg med det samma fram oeh tog den motsträfviga kon i hornen. H a n var helgdagsklädd o c h såg » vådligt stilig » ut i sina nya sommarkläder, tyckte Stina-Lotta, der hon satt o c h fortfor med sitt arbete, som om ingenting passerat. » sade hon slutligen, tydligen blott för att säga något. » J a, » svarade han; » följer inte du m e d te Lammsjö i qväll. D e t ska ' bli en obegripligt granner messommärsstång der, säjer di, o c h öl och traktering åt alla. » » Åh, jag. » det ä ' fäll bara åt godsare, förstår » N e j, vars, det blir åt alla, som k o m m a dit, för si grefven ä ' hemkummen nu m e ' si ' unga grefvinna o c h derför så ska det kalasas så dant o c h di ska ' skjuta m e ' kanoner, m e '. » » A h, kors, d å! » sade Stina-Lotta, helt häpen öfver sådan härlighet. » frågade flickan, o c h det liksom blixtrade till i de bruna ögonen. » J a, än se ' n d å?
Om under dylikt förhållande Banken, till följe af för litet förråd, urståndsättes att tillhandahålla allmänheten de myntsorter, som derstädes begäras, så kan det omöjligen hjelp as elior förekomma^ genom något slags ordnande af arbetet vid Myntverket. Angående Kontrollverket hafva Revisorerne ansett benämningen »expensmedelsräkning# böra förändras till »redogörelse för förslagsanslaget till omkostnader för Kontrollverket». Mig »ynes det vara temligen likgiltigt huru denna räkning benämnes, men då jag icke förmår inse, att någon egentlig vinst genom förändringen kan uppstå och det väl skulle kunna hända, att, om den föreslagna långa benämningen eller definitionen nu antages, ett annat års Stats-revisorer efter någon tid tycka densamma hellre böra utbytas mot en annan lämpligare, finner jag mig föranlåten att i underdånighet icke tillstyrka nådigt bifall till förändringen. Med djupaste underdånighet, trohst och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte: JOACH. ÅKERMAN. Stockholm den 31 December 186J., — 291 — Öfv er-direktörens vid Landtmäteriet underdåniga utlåtande öfver livad i 1861 åra revisionsberättelse förekommer rörande böter och vitén vid General-Landtmäteri-kontoret. Underdånigste Utlåtande.
Jag förmodar visserligen att författningens anda och mening varit sådan, men jag hemställer, om icke för tydlighetens skull det vore nyttigt, att förständiga Utsk. att upgöra en redaction i denna syftning, på det att olika meningar icke måtte kunna upstå om taxeringsmäns rätt att verkställa tidsenlig och tillförlitlig upskattning af alla de löneinkomster, som af boställen härflyta. I ani. af detta yttrande erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. då den nu nämnde 2 §:n föredrogs, hade fattat det beslut att densamma borde erhålla samma lydelse som i nu gällande BevillnrsFörordn. med endast den förändring att de deri förekommande lönebelopp och afgifter skulle utföras med motsvarande belopp i Riksmynt. Någon annan förändring i denna § kunde således icke, mot R. o. Ad:s beslut, vidare framställas till pröfning. Hr Palmcrantz: Enl. Hr Gr. o. Landtm:s yttrande, skulle man tro det vara omöjligt att erhålla en annan än den af Utsk. föreslagne redaction, och om så är, får jag f. n. med reservation afstå från mitt yrkande i ämnet. Jag hade likväl trott det vara af stor vigt och tillbörligt, att TaxeringsKomitéerne tydligt tillerkännas en sådan rätt och att ett stadgande derom uttryckligen i §:n intoges. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, då vid besvarandet af den sist framställda propos:n, Hr Palmcrantz anmälde sig, hade trott att det var Hr Palmcrantz mening att yttra sig öfver någon af de Den 1 April e. m. 39 frågor, hvarom icke förut propos. blifvit framställd, och finge nu ånyo hemställa, om lt. o. Ad. godkände de redaktionsförändringar i Bevilln:sUtsk:s förslag, som icke förut varit särskildt underkastade R. o. Ad:s pröfning. Ropades Ja. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. Onsdagen den 1 April 1857.
Län för år 1823, fråga blifvit väckt om anläggandet af en serskild Curtius.Inrättning för invånarne i norra delen af Länet, sorn bodde så aflägse från Gefle, att de af Cur-anstalterne derstädes ej kunde med fördel sig begagna, och flere bland Revisionens Ledamöter ansett tvän* ne dylika nya inrättningar nödvändiga, nemligen en i Hudiksvall för norra Helsingland och en annan i Söderham för södra Helsinglands invånare; så hafva de senare, jemte inbyggarne i Söderhamns Stad, uti en till Kongl. Majit ställd och af Dess Befallningshafvande i Länet ingifven skrift, på sätt och under de vilkor, Mo« tionairen uppgifvit, underdånigst anhållit om Nådigt tillstånd att i Söderhamn få inrätta ett Curhus; öfver hvilken ansökning Kongl. Majit genom Nådig Remiss den 22 Julii 1825 in - Statssamt Allm. Besv.o.Oec.- 1'tsk. Uti.
Jemte det Utskottet bordt tillkännagifva, att, enligt Utskottets öfvertygelse, de påräknade fördelarne af ett nytt mynt-system komma att förfelas, derest icke samma enhet fastställes för myntoch räknevärde! samt att Utskottet fördenskull icke kunnat biträda Herr von Troils förslag att, jemte en ny räkne-enhet bibehålla den nuvarande Silfver-Riksdalern, har Utskottet, i fråga åter angående myntoch räkne-enhetens värde, i eniighet med den åsigt, som, vid de 2:ne föregående Riksdagarne gjort sig gällande, för sin del jemväl ansett, att denna enhets bestämmande till ett värde, som motsvarar RiksgäldsRiksdalern, måste vara mest ändamålsenligt, enär denna Riksdaler i nästan all slags handel begagnas och med lätthet kan jemnföras med den i förra tider brukliga räkningen i koppar och silfverdalen Utskottet föreslår fördenskull, att den gemensamma myntoch räkne-enheten må bestämmas till ett värde, som motsvarar en Riksdaler Riksgäld. Som det, i afseende på denna enhets benämning, icke torde vara lämpligt att bibehålla Riksgäld, och ordet Courant möjligen kan leda till förvillelse angående myntets värde, enär uti andra länder med denna benämning förstås ett mynt, sorn eger ett ringare värde, än sjelfva lnifvudmyntet; har Utskottet, som ej eller kunnat instämma i det af 2:ne motionärer framställda förslag att gifva mynt-enheten ett nytt namn, nemligen Krona, emedan allmänheten möjligen af denna nya benämning skulle föranledas till den förmodan, att någon skiljaktighet i värde förefunnes emellan den nya enheten och en Riksdaler Riksgäld, — af sådan anledning och enär numera i allmänhet uti handel och vandel med ordet Riksdaler menas Riksdaler Riksgäld, funnit sig böra hemställa, att den nya myntoch räkne-enheten må benämnas endast ”Riksdaler”; hvilken Riksdaler, Utskottet, med biträdande af Herr von Troils här ofvan afgifne alternativa förslag, anser böra indelas i 100 delar, hvardera i det närmaste lika i värde med tvåstyfver Riksgäld.
Men förutsatt att vi kunde skydda oss både till lands och vatten, försvaret hvilar dock på en vigtig omständighet, som heter penningar. 1809 bestod stora kreditivet af 2 millioner silfverspecier lika med 8 millioner sedlar. — Genom myntförsämringar och realisationen har det sednare blifvit bestämdt till 3 millioner i sedlar. Dermed kommer man icke långt i krig. Om Eyssland, troget sin vänskap och sin politik 1808, då det midt under freden anföll oss och tog Finland, skulle blockera våra kuster, hvad skulle vi då företaga? Flottan otillräcklig och penningarne ännu otillräckligare. Här finnes ännu i denna kammare veteraner, hvilka 1820-talet yrkade på att samla en krigsskatt. I ett land, med förvirradt kreditoch bankväsende, bilda sig icke kapitaler. I händelse af krig stöde vi redlösa, så framt vi icke kunde få låna penningar. Men hvar skola vi låna dem? Ingalunda i Eyssland, ty det landet lånar sjelft. Det finnes knapt mer än ett land, som disponerar verkliga kapitaler och det är England. Ett förbund med England, sedt ifrån alla synpunkter, är sålunda för oss en politisk nödvändighet. Det skyddar oss med sina skepp, det understödjer oss med sina penningar. Med utvecklade handelsförhållanden mellan England och Sverige, öka sig intressen och sympathier. Englands politiska och ekonomiska fördelar mana det till stöd för vårt oberoende och existens, ty England hotadt af Eyssland från någon Svensk nordsjö eller Norrsk hamn förlorar herrskarmakten öfver håfven. Låtoin oss derför ärligt och öppet ansluta oss till denna makt, ty ett förbund med England skall gifva lyftning åt nationalkänslan och kraft åt nationalförsvaret. Hr Adelborg, Anders Otto: Utsk:s motivering har af den siste talaren och under de gemensamma öfverläggningarna blifvit så fullständigt nagelfarne, att jag icke behöfver mycket derom orda. Ingen, som vet, huru svårt det är att dana en oerfaren till soldat, bör framkomma med sådana skäl som Utsk:s; dock kunde man väl säga, att det vore kanske icke för mycken utsträckning i tiden, då man tager i betraktande behofvet. Man vill, att man skall göra afseende på folkets tänkesätt.