Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så väl poemet som teckningen verkstäldes på några minuter. Poemet behöll författaren för att omarbeta det, men teckningen visade sig sedan i tidskriften Husliga Härden och förestälde: Wilhelm von Brauns afsked från syndens stad. Sedan Braun väl lemnat det farliga Stockholm skref han till sin husvärd och vän August Blanche nedanstående bref, hvilket nu, nött och gulnadt, framtages från det konvolut der min man förvarade de Braunska papperen. Blanche måtte ha läst det många gånger. Asarumsdalen vid Carlshamn den 18 maj 1859. Redlige broder Blanche! Här sitter jag lugn uti Asarums dal, Befriad från tuppar och helvetesqval Och tänker på vänner, dock mest på min Blanche, Som alltid har varit min »räddande Ange» O, måtte du lefva, din skugga förlängas Och friheten segra, tyrannerne hängas! Detta var rim, nu till reson! Ehuru jag af långlig erfarenhet nogsamt vet att du aldrig svarar på dina vänners bref, skrifver jag ändå, för att till dig frambära mina hjertligaste tacksägelser för allt det goda du gjort mig, för all den uppoffrande vänskap du visat mig i alla tider och icke minst nu senast vid afskedstagandet. Jag fick ett grundligt »fylle» med thy åtföljande hufvudvärk, som räckte ända till Carlshamn. Men Gud välsigne Er ändå, allihopa, för den vänskap mig bevisades! Jag tror mig icke vara någon inbilsk narr, utan tvärtom en temligen stor sjelfföraktare (emellanåt, åtminstone) men då Sveriges snillrikaste män förklara mig sitt bifall, må det förlåtas mig om jag för ögonblicket känner mig litet stolt. Någon balsam i sorgebägaren bör det väl ock förunnas en stackare som valt det usla författareyrket. Min hemresa gick för sig, ehuru med motvind och half storm. Rundt omkring en kapital sjösjuka, men jag stod mig tappert, tagande en djeflastark erkegrogg alltemellanåt. Konjak är och blir dock, enligt mina mångåriga erfarenhetsrön, det förnämsta lifselixir som finnes.
Dvn 32 Augusti t. ht, 1911 Nådiga proposition om upplåtelse af den under Gripsholms Kungsladugård lydande Lägenheten Tegelhagen kallid, N:o 164; X anledning af Kongl. Majlis Nådiga Remiss å Ola Jönssons underdåniga ansökning om eftergift af skillnaden i, Arrendesumman lör Lotten N:o g under jQahlky Kungsgård, m m. Uppläste* och lades på bordel följande från nedannämnde Utskott inkomne M,emona,l pch Utlåtanden: Af den 12 dennes: N:o 149. Öfver vackt fråga angående bestämdt stadgande, huru i eådane fall, då cn å Bankens Auction försåld fastighet inropas af fprre ägaren, vid liqviden hör förhållas, Af den 19^ dennes : N:o 150. ‘ öfver gjorde anmärk-ningarvid Utskottets förut meddeldte Betänkande s angående yrkad ändring i 5. §• af 4Q Cap. Missger ningsBalken. N;o 151. anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående föreslagen ändring uti 9 Cap. [JtsökjningsBalken och 25 Csp. RättegångsBalken. Wrån Allmänna Besvärsoch OecnnomieUt skott et,: Af den 19 dennest N ö 164. 1 anledning af vackt fråga om loll Den 2a /fuguiti e. m. rättighet för Ägare af Enstaka hemman i allmänhet , att till aodra personer under full ägande rätt upplåta pn viss del af hemmanets ägorymd. N:o 165- I anledning af väckt fråga om förändring af tiden för Mönstringars förrättande. I anledning af yäckt motion om upphäfvande af stadgandet, rörande uteslutande användande af Ekebark yid de så kallade Engelska Lädergarfverierne. N:o 167. } anledning af yrkad rättig het , att vid Skattlagde Husbehofseller Legosåg-qvarnar få försåga så stort antal stockaf sorn hälst. Från ExpeditionsUtskottet :
Ahlbo ms underdåniga anhållan, om nedsättning af arrende afgiften för samma Kronolägenhet ; N:o 230, i anledning af Auders Erics* sons motion om Curhusafgiftens användande lill understöd för Helsobrunnar; Ntosöi, i anledning af Herr vim Hart. inansdorjjs motion, att Manufactur-Discontfon* dens räkenskaper må undergå granskning i Kongl, Kammar-Rätten , och N:o 333 , i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Eric Svenssons mo« Prof. Utdrag den 5 October 1829. aj tion , rörande Garnizons-Sjuk husbyggnaden i Stockholm ; äfvensom Stats-Utskottets Utlåtande , N:o 29 1, i anledning af anmärkningar vid Utskottets i åtskilliga ämnen afgifna och af frenne Riks-Stånd godkända Betänkanden, blef, vid förnyad föredragning, lagdt till handlingarne, S. D. Stafssamt Allmänna Besvärsoch Oecotiomie-Utskotiens Utlåtande, N:o 71 , } anledning af Herr Friherre Carl H'redes motion, om upphörande af KrigsCollegii befattning med Militiae-Boställens utarrenderande samt Militiae-Boställs-Cassans framgena förvaltning, föredrogs å nyo och bifölls, SD.
Men för att motsvara detta ändamål, hvilket ock synes vara det i fränrsta rummet afsedda af dem, som yttrade sig för prestexamens bibehållande, när frågan derom i det HögvördigaStåndet sistlidne riksdag förevar, synes den, åtminstone så länge, som oj större förändringar i fordringarna för prostens bildning i det hela blifvit gjorda, lämpligen endast böra utgöra en pä en gång inför biskop och domkapitel anställd pröfning af prest-kandidatens ståndpunkt i och för det presterliga kallet i praktisk syftning: hans kunskap, tolkning och uppfattning af den Heliga Skrift, samt förmåga och sätt att såsom lärare göra dessa gällande, o. s. v., liksom ock blott ett intyg öfver hans härutinnan aflagda prof afgifvas. Hvad åter angår pastoralexamen, synes intet skäl vara till dess bibehållande. Jag kan i afseende ä densamma åberopa ej mindre de grunder, som anfördes för i detta Ständ under sistlidne riksdag väckt motion, gående ut på dess afskaffande, än hvad, som blifvit andraget, i en uppsats om prestbildningen i Biskop Beckmans theologiska tidskrift, 4:de årgången, häftena 5 och 6. Här må i största korthet erinras om tveggehanda. Det kan naturligen ej falla mig in att förneka, att icke pastoral-examen kan tagas och ofta blifvit tagen på ett sätt, sorn vittnar om stor och grundlig lärdom. Men jag vägar påstå, att de fordringar, på hvilka pastorandi måste släppas igenom, enligt sakens natur skola blifva sådana, att absolvcrad examen måste komma att mera bero af konsiderationer, än utgöra resultatet af verkliga prof på examenskunskaper, hvadan ock den garanti för tillvext i kunskaper, som genom denna examen skall vinnas, mera blir nominel än reel.
Jag tillstyrker altså Hr Cederschjölds motion, såsom ganska nyttig, så länge vår närvarande Eiksd.-Ordn. skall äga bestånd; fast önskligt vore, om Constit.-Utsk. ville föreslå en annan, så att Utsk:n komme att utgöras af en vida mindre personal än nu. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.C För min del har jag trott, att i grundlagens både anda och ord finnes uttaladt, att inträde i Utsk:n i egenskap af suppleanter icke bör äga rum. Val säger 79 §. Eiksd.-Ordn., att andra ledamöter skola ingå i frånvaro ställe; men jag anser bruket i de 9 II. ao *54 Sen 4 Juli. öfriga Standen, att låta de sålunda ledigblifna platserna ersättas med suppleanter, icke äga stöd i Jag; likasom jag tror det icke vara enligt med 79 §. att, sorn BondeSt., i början af riksdagen äfven välja suppleanter för Utsktn. BorgareSt. tolkar ock grundlagen på det sättet och väljer icke suppleant, förrän någon ledamot fått tillstånd att resa bort, eller af Jaga förfall nödgas vara frånvarande. Alt stadgandet härom influtit i 79 §. är en följd deraf, alt de öfriga Stånden icke äga någon annan ståndsordning än grundlagen, oaktadt det varit förutsatt, att de ofrälse Stånden skulle för sig upprätta vissa ståndsordningar likasom B., o. Ad., fastän sådant icke blifvit utaf. Lika med Hr Cederschjöld anser jag B. o. Ad. äga både samma rättigheter och pligter vid utöfningen af deras representantkall, som de öfriga Stånden; men våra beslut måste likväl stå i harmoni med grundlagen, och jag skulle derföre vilja i sä måtto understödja motionen, att uppkommande ledigheter kunde ersättas, utan att de ersättande inträdde under namn af suppleanter, fastän de likväl valdes endast för den tid, ledigheten varade.
Dessa molioner, hvilka ansetts tillhöra Utskottens gemensamma behandling, hafva Utskotten till granskning förehaft, och hvad först angår det framställda yrkandet om skyldighet för bruk, qvarnar och andra dylika inrättningar, att deltaga i brooch väghållningsbesväret, så enär nämnde lägenheter, genom en från äldre tider erkänd och således häfdvunnen befrielse från ett sådant deltagande, ovedersägligen måste hafva erhållit ett ökadfc värde, hvilket vid inträffade arfskiften eller köpe-afhandlingar utan tvifvel kommit i beräkning, och rubbning i samma frihet föliaktligen skulle leda till förnärmande i enskild eganderätt, finna Utskotten för sin del icke lämpligt att tillstyrka bifall till den uti förevarande ämne gjorda framställning. Utur enahanda skäl och i betraktande deraf, att, om lindring uti allmänna utskylder icke skulle vara en följd af skedda förmedlingar, ändamålet dermed förfelades, hafva Utskotten äfven ansett sig sakna anledning att understödja det af Olof Lindbeck framställda förslag. Vidkommande slutligen Johannes Anderssons och Jonas Kylanders hemställan om förändrad grund för deltagnings-skyldighet i vägoch brobyggnad, så enär, dels verkställigheten af berörde förslag skulle möta många svårigheter såsom vidlöftiga uträkningar, rättegångar m. m., dels ock beståndet af en skedd vägdelning icke skulle kunna påräknas fortfara längre än tio år, då i följd af förändrade förhållanden i hemmanens värde ny delning erfordrades, fa Utskotten, jemte erinran, att en rnefl ifrågavarande likartad motion vid de två sistförflutna Riksdagarna varit väckt, men blifvit 4 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk\s Betänkande N'o 27. hos samtlige Riks-Stånden afslagen, yttra, att Utskotten icke kunnat fästa något afseende å omförmälda förslag, hvars ogillande alltså tillstyrkes. Antom till Exp.-Utslt. dea 12 Not, Betänkande, öfrer väckte motioner om skyldighet för säteriegare och vissa boställs-innehafvare, att deltaga i byggnad af Tingshus och Häradsf ängelse.
Sl:r beräkna Statsverkets tillgångar något olika med K. M. och afse dem till företag, hvilka K. M. ej kunnat föreslå, emedan den af K. M. upgjorda beräkning af tillgångarna ej sådant medgifvil. Hr Printzenskjöld: Jag anser mig böra, i ani. af hvad Hr Gr. Hamilton anfört, förklara, det jag icke såsom Hr Gr:n antagit, gjort framställning derom, att de medel, som K. M. i sin Nåd. Prop. äskat till fortsättning af södra stambanan, skulle dragas från sitt ändamål. Jag besvarade blott Hr Hjärnes fråga, hved jag skulle hafva gjort, i dén händelse tillräckliga medel funnits till den södra stambanans fullföljande från Finja-sjön ända upp till Jönköping. Svaret var det, att, om annan utväg ej funnes, jag ej skulle tveka, att, för fullbordande af bibanan mellan Borås och vestra stambanan, taga af dessa medel hvad sorn erfordrades, äfven om det skulle ske på bekostnad af södra stambanan. Hvad sålunda Gr. Hamilton funnit klandervärd! mot mitt anförande, grundar sig helt och hållet på en oriktig upfattning af detsamma. Flere ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr Hjärne: I ani. af hvad Hr Printzenskjöld sednast yttrat, att det varit endast för att svara på min till honom ställda förfrågan, som iian framkommit med sitt förslag om medels anskaffande till Borås-bibanan, så måste jag erinra Hr Printzenskjöld, att så ej var förhållandet. Jag hade i det stället aldrig yttrat mig andra gången, om ej Hr Printzenskjöld föreslagit, att om medel sa.knades på annat håll, man gerna kunde taga af dem, som yoro anslagna til! södra stambanan. Jag vädjar i detta fall till protd, när det blir juste rad t. Uppå framställd propos., blef den förevide motionen, jemte de deraf föranledda yttranden, nemitterad till StatsUtskd. Härefter upläste Gr. Sparre Iva så lydande motioner: 1:0.
Men då sålunda i lag varder bestämdt det belopp, som minimisumman får utgöra, torde det icke derjemte böra öfverlemnas åt K. M:s godtycke att höja detta belopp. Jag anser således följande mening böra ur lagen utgå: ”Pröfvar K. M. ändock, att rörelsen i den del af landet, der actiebank anlägges, klafver en större tecknings-summa, äge K. M. fastställa densamma Den 19 Mari e. m. till Sn högre belopp.” Med denna förändring tillstyrker jag bifall till i:sta punkten af 18 5 i Utsktns förslag. Hr Stråle: Det är visserligen sannt, att skillnaden är stor emellan personel och real-credit, och att actiebanken hufvudsakligen grundar sig på bankens capitaler och den solidariska banken på delägarnes personliga ansvarighet; men skillnaden emellan dessa banker är måhända icke så stor, sedan B., o. Ad. äfven i afseende på actiebankerna antagit, att directtns ledamöter skola ansvara en för alla och alla för en för bolagets gäld. I öfrigt torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att vi redan i Sverige äga en privatbank ungefär på de grunder, som vi här hålla på att stadga, nemi. Ystads privatbank. Der äro directörerna solidariskt ansvariga; der finnas actieägare, som insätta sina capitaler. En bank existerar således redan på de grunder, som vi stadga. Har man väl funnit några olägenheter deraf, att denna bank icke är större, än den är. Jag har icke hört något påstående, som klart och tydligen bevisat, att derfö re, att banken är så liten, densamma medför någon våda. Är detta icke förhållandet, så hemställer jag, hvarföre man skall stifta en lag, som förbjuder, hvad som redan finnes, och som icke medfört några bestämda olägenheter. Om vi stifta en sådan lag, så synes mig, att Calmar län, att Kronobergs län, att andra län och provinser skola säga: hvarföre få vi icke hafva en bank, sådan som i Ystad? Hvarföre skola vi vara utestängda från fördelen att äga en egen bank, emedan vi icke kunna få ihop en så stor teckningssumma, som man föreskrifvit oss?
Grundlagsstiftarne i Sverige voro af en annan tanka. De hade erfarenheten på sin sida, att Styrelsen ofta behöfver tillåta, det Representationens tankar om lagstiftning göras gällande och framläggas till beredande af modificationer uti de lagförändringar, soin t. ex. genom Konungens Högsta Domstol kunna utfärdas. Representationen kan Den 13 Februari f. ra. nemi. directe deltaga i lagstiftningen, den kan äfven afgifva förslag, som visserligen till följd af Konungens veto kunna förkastas, men också antagas. Formen härföre finnes i grundlagen föresluifven och representanten må icke vara derom okunnig. Ett förslag, att remissen af förevar, fråga till CJtsk. skulle innehålla förständigande att icke till handläggning upptaga frågan, kan deremot icke ske, emedan sådant icke står tillsammans med grundlagens föreskrifter. Den värde ledamoten har frågat, om det vore vårt fel, att näringsfriheten icke blifvit decreterad. Derpå kan man lämpligen svara ja; felet är vårt i första rummet och Styrelsens i det andima; ty hade Representationen gjort hvad den bort från och med 1812, hade näringsfriheten redan varit decreterad. Gr. Anckarsvärd har vidare, i fråga om tillsättandet af ett säi-skildt Utsk., förmenat, att R. St. borde sätta sig i ett nytt systeme, samt att genom den förändring, att Statsråden klefve föredragande i stället för Stats-secreterarne, de herrligasle påföljder skulle äga rum; jag ingår likväl icke nu i svaromål härpå, det är nog om det sker, då frågan förekommer till afgörande hos R. St. och hos Konungen. Jag vill nu allenast erinra, att det tillhör så väl Gr. Anckarsvärd, som hvarje annan, hvilken genom polletts uttagande gjort sin riksdagsmanna-rält gällande, att icke glömma det vi böra iakttaga de lagar, som finnas och gälla. Gr. Fröfichs förslag, att Utsk. borde anbefallas meddela utlåt, inom 8 dagar, står väl tillsammans med Gr.
Hvarföre skall det då vara så omöjligt, att vid innevar:de riksdag åstadkomma ett dylikt särskiljande? Här har talats om riksdagens sönderbrytande. Delta är något, hvilket bordt sist omnämnas. Meningen med detta yttrande lärer väl vara den, att man vid riksdagens slut eller då riksdagen fortfarit längre än man önskat, man icke längre har tid att gå lagligen tillväga, d. v. s. att man följer grundlagens föreskrifter, sä länge man har god lid och icke röner något motstånd. Men Den 23 Sep t em ber f. m. 3S1 när man liar brådtom, oell röner invändningar, lemnar man grundlagens föreskrifter åsido. Gr. Lagerbjelke har sagt, alt Konungens sanktionsrält i denna fråga icke verkade på ämnets egenskap att höra till statsregleringen. Men, mine Hrr, om den allmänna regeln för behandlingen af riksdagsärender med undantag af Bevil1n:s-, privilegiioch grundlagsfrågor är, att när 2 stannade emot 2, skall frågan förfalla, derest frågan kan förfalla, hvarföre skall regeln då icke tillämpas här? Vöre man ense om hufvudsaken, eller att förändring skulle ske, då mäste man rösta öfver verkställigheten och om detaljerne. Men hufvudsaken kan förfalla, emedan hon icke rörer statsregleringen. Hvarföre kunna statsregleringsfrågor icke förfalla? Jo derföre, att innan R. St. åtskiljas, mäste Staten vara reglerad. Deraf följer äfven, att till Statens reglerande icke höra sådana ärender, hvilka kunna för Konungens andel i beslutet afgöras, sedan R. St. äro åtskiljde. I alla de frågor, der Konungens sanktion erfordras, förhåller det sig sä, alt Han utom hvad grundlagsärender beträffar, kan gifva sitt samtycke sedan H. St. äro åtskiljde. Så förhåller det sig äfven med den förevande. Om hon anginge statsregleringen och Konungen icke lemnade sin sanktion förr än efter riksd:s upplösning, så vore ju icke någon statsreglering uppgjord? Delta bevisar att frågan kan förfalla derigenom, att Konungen vägrar henne Sin sanktion. Kan bon förfalla så mäste hon göra det, när 2 Stånd stadna emot 2; följaktligen kan hon icke blifva föremål för omröstning i förstärkt StalsUtsk.
Ständer inskränka verkställande magtens rättighet att vaka öfver tillämpningen af Rikets Ständers beslut uti beskattningsfrågor, synes mig den sannolika följden blifva, att Rikets Höglofl. Ständer hädanefter blifva besvärade med flera Motioner, innefattande klagomål öfver ojemn taxering, än de, medelst hvilka man nu fruktlöst sökt öfvertyga om Domare-magtens origtiga tillämpning af Bevillnings-förordningen. Uttrycket af denna min öfvertygelse har varit min pligt; erfarenheten, mer eller mindre dyrt köpt, kommer att bekräfta det rätta af saken. Bih. till R. St. Ankom till Exp.-Utsk. d. 3o Julli 1829. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial, No 3 r, sned en af Herr Friherre Carl Hinric Anckarswärd begärd Tableau öfver Bevil klingen s fördelning; Sedan Utskottet, vid Öfverlemnande! af en utaf Herr Friherre Anckarswärd genom Motion hos Högloft. Ridderskapet och Ådein, begärd Tableau öfver Bevillningens fördelning på olika folk-classer, hemställt, alt de Tjenstemän i Kongl. Kammar-Rätten, som samma Tableau upprättat, måtte, utaf anförda anledningar, erhålla en gratifikation af 666 R:dr 3a sk. Bro; så har, vid föredragning af detta ärende, Högloft. Ridderskapet oell Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet bifallit., men Yällofliga Borgare-Ståndet afslagit denna hemställan, Bih. till R. St.
Sparre föreslagit, så återstår likväl, att de af Gr:n föreslagne 7,000,000 Ildr skola användas icke blott för att framdraga vägen till Götha kanal utan äfven derifrån till Örebro. De af BorgareSt. beviljade 7,610,000 Rdr 8ro deremot afsedde för en jernväg, som från Götheborg går genom Westergöthland till Götha kanal samt derifrån öfver Katrineholm till Stockholm så långt medlen räcka. Det är äfven möjligt, att med de af R. o. Ad. samt PresteSt. anslagna 7,000,000 Rdr vägen kan dragas från Götha kanal till Örebro, likasom de af BorgareSt. anslagna medel kunna åstadkomma banans framdragande från Götha kanal till Katrineholm. Huru man än betraktar saken, så lärer icke kunna bestridas, att i de tvenne ifrågavide besluten anslagen lemnats till olika vägar. Man har sagt, att det föreslagna tillägget kan grundlagsenlig! göras, och att erfarenheten visat att äfven sådana blifvit gjorda. Jag anser dem absolut olagliga, och Hr Gr. o. Landtm, har redan fullkomligt klart ådagalagt detsamma. Det är väl äfven gifvet, att om dessa tillägg skola hafva någon betydelse, och meningen är väl att de skola något betyda, så måste de göra en förändring i redan fattade beslut, och då är jemväl klart, att, antingen man begagnar sig af ett tillägg eller en. förklaring, man åstadkommer förändringicke blott i det beslut, som R. o. Ad. genom instämmande i PresteSt:s beslut i dag fattat, ulan äfven i det uti hufvudfrågan efter anställd votering fattade. Icke lärer någon vilja på allvar påstå, att ett Stånd skall frångå sitt en gång fattade beslut med mindre än att anledn. dertill finnes genom inbjudning, vare sig från Utsk. eller något Stånd, men alldeles icke genom en ledamots framställning. Godkännandet af en motsatt åsigt har till följd uphäfvande af alla beslut, hvarföre, så vidt jag vet, sådana förklaringar eller tillägg aldrig ägt rum, och Hr Gr. o. Landtm, har än ytterligare visat olämpligheten deraf.
Väl medger jag, att det stundom kan vara svårt, kanske till och med omöjligt att der finna en lämplig person, men derför är det föreslagna stadgandet icke absolut, utan föreskrifver, att personen skall vara »helst inom distriktet boende;» så att Konungens Befh:de eger rätt att i nödfall låta valet falla på någon utom kommunen boende person. Jag kan således icke firma annat, än att man genom det föreslagna tillägget sökt så mycket som möjligt bevara folkets sjelfbeskattningsrätt; och jag får således på det varmaste tillstyrka bifall till Utsk:ts hemställan. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de förslag och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Bergenstråle begärde votering. Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts öfverst å sid. 12 af Betänka N:o 3 gjorda hemställan om införande i Bevillnings-Stadgans 32:dra § af orden »helst inom distriktet boende» emellan orden förordnad och person, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan». Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut, sedan den förseglade sedel blifvit öppnad, rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 28. Nej — 29. § 38 och § 53. Utsk:ts hemställanden och förslag biföllos och godkändes. Instruktion för taxeringsförrättningar. Utsk:ts hemställan medlerst å sid. 13. Bifölls. Utsk:ts hemställan öfverst å sid. 14, jemte texten till § 7. Hr Den 10 Mars e. m. 257 Hr Lagerbjelke:
I anledning af hwad nu anfördt är, fär Utskottet tillstyrka, det hos Kongl. Maj:t den underdäniga önskan rnä andragas, ^ att alle, som dertill äga skicklighet mä uppmuntras bi. draga dertills att dels hela Balkar af allmän, na Lagen, eller flere med hwarandra gemenskap ägande, warda, med deri skedde ändringar och förklaringar, som förtjcnat bibehällas, eller an. dra, som synas oumgängeligen nödwändige att inköra, i systematisk ordning sammandragne, dels ock större delar af andre Författningars föremäl i lika ordenteligt sammanhang fram. ställde, säsom särskillde Lagböcker för hwarjs clast deraf, dels ock de grunder utredas och no. ga bestämmas, hwarefter Lagar och Författnin. gar mä, enligt Negerings Formens 87- och 89- §. §. bringas under twänne ätskillde claster. Hwarförutan Utskottet äfwen tillstyrker en lika underdänig hemställan om förordnande af en Lag-Comitee af sakkunnigo män, med särdeles omsorg walde af ätskillige corpser och frän särfkillde landsorter, till sädant antal, som Kongl. Majit för godt finner, att, icke blott tillfälligt, wis, och pa inskränkta ämnen, utan med ode. lad uppmärksamhet pä hela Lagwerket, utarbeta ofwan - Den 8 October. 269 vfwanbeskrefna Förflag, att underkastas sädan granskning och slutelig pröfning, som förmäldt är. Rätteligen sammandraget intygar: äob. tjolmbsrgtoo. ^105 6 Oäkob. iFrS* Wördsamt Memorial. — .iksens Högloft. Ständers Stats, och Oeco. nomie. Utskott, hafwa lemnat Banco.