Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en democratisk majoritet i första kammaren skulle, i sitt val till den andra, dit inflytta samina förhållande, det vore ingen tvifvel lindel kastadt; och då båda kamrarne alltså tillhörde democratien, vore ingen enda af det verkliga systemets fordringar iippfyldt och dess karakteristik icke lie 1 ler att igenfinna. Af blotta namnet låter ingen tänkare förvilla sig; och hvad afseende man också vill lemna åt den för representanternes andra kammare föreskrifna högre ålder och dess fortfarande vid 3:ne riksdagar, kan ilian dock icke antaga dessa omständigheter, såsom ensamt godtgörande den brist i återhållande kraft, som vidlåder det nu föreslagna s. k. tvåkammar-syslcmet. Jag tror mig nu hafva ådagalagt förslagets oförenlighet med vårt besvurna regeringssätt och sålunda hafva gifvil det hufvudsakliga skäl lill förslagets förkastande, som afser både konungamaktens och folkets gemensamma säkerhet; men af de många öfriga, som synas vittna 0111 en ultradeinocratisk anda hos Utsk., anser jag mig skyldig att till R. o. Ad.-s eftersinnande framlägga de, i min tanke, märkvärdigaste. Då Utsk:s första mein. i detta ämne här förevar den 27 sisth October, anmäldes liera förslag till hiifvudgrunder för en blifvande representationsförändring, och i anleda, af det som Frih. Sprengtporten hade afgifvit och sorn först föredrogs, erhöllo vi af Hr Landtm, följande propos. i Bifaller Ståndet den tanke, att, 0111 Frih. Sprengtporten förslag antages, Ståndet förbehåller sig alt pröfva de öfriga förslag, som dermed ej stå i strid; inen förkastas Frih. Sprengtporten mening, så komina de efterföljande förslagen att pröfvas, utan hinder af samma beslut? Härtill svarade Ståndet ja; och detta svar Lief med klubbslag bekräftadt. Det var j8 Den 17 A p r i I f. 111. följaktligen i förlitande till berörde förbehåll, som Ståndet, elter föregången öfverläggning, begaf sig till votering öfver Frill.
Att den till 5 millioner således bestämda Riksgälds-Contoirets skuld måtte med nya obligationer reverseras i utbyte mot de äldre, hvarvid Banco-Utskottet för sin de! borde yrka, d< t oldigationerne afgåfvos på 5,ooo Rtdrs valeur och, för att vara desto mera afsättlige, med otiia räntefot uti serskilda serier : t. ex. 600 st. å 4 proc. i serien Litt. A. 0,000,000. 200 st. ä 4‘ proc. B. 1,000,000. 200 st. a 5 proc. C. 1,000,000, således 1000 st. obligationer å tillsammans 5,000,000 R:dr Banco, ställde till Rikets Ständers Bank eller ordres, under medgifvande, att kapitalets uppsägning endast må bero af låntagaren eller Rikets Ständer; men med förbehåll för Banken att genom Banco-Fullmäglige få, i händelse af behof, försälja nämnde obligationer eller beläna dem, på sätt för Banken finnes förmouligast. Alt den vid detta års slut, å de äldre obligationernc upplöpande ränta och kapital-afbetaiuing, uppgående till 246,400 Rtdr efterskänkas Riksgälds-Contoiret och att, hvad läulan å de nya obligationerna beträffar, densamma, så länge icke deraf göres behof, må giildas med lika beskaffade nya 4^ obligationer å 4 Pr°c. uti en, efter de första 600 st. följande, nummerordning, hvarefter och sedan på grund deraf räntebetalningen, såsom fullgjord, blifvit afskrifven å oldigationerne till alla 3'.ne serierna, 43 st-, af de först i nummertalet qvarstående, må kunna dödas och till Riksgälds-Contoiret återställas.
Schön, C. M., Kassör i Banken, angående förhöjd pension för honom: B. VII. 208, 236, 237, A. 237. Sedel-papper, angående ersättning till Konsuln L. W. Olde för kostnader i och för prof å ett af honom uppfunnet sådant: B. VI. 392, 439, A. 439. Sedlar å 1 Riksdaler Riksmynt, i anledning af det utaf 1860 års Revisorer väckta förslag om indragning af Bankens —: B II. 465, 483; III. 31, A. 44. Sekreterare, Bonde-Ståndets, om ändring i 52:dra §:n Regerings 15 - 226 — S — Formen samt 24:de §:n Riksdags-Ordningen, angående tillförordnande af —: B. I. 132, 133, 333, 394, A. 394. Sekreterare, Notarier och Kanslister i de särskilda Utskotten, om anställande af och arfvoden till —: se respektive Utskott. Serafimer-Lazarettet, angående anslag till detsamma för nödiga byggnads-arbetens verkställande; motion af Friherre Gustaf Wilhelm Johan von Diiben: se Motioner. Serafimer-ordens-gillet, i anledning af väckt motion om upphäfvande eller ändring af dess Cirkulär-Bref den 2 Mars 1804, i hvad det angår fattiga patienter: B. II. 411, 450, A. 450; E. III. 58. Sigtuna-fjärden, angående anvisande af medel till byggande af en jernbana från den af Kongl. Majit föreslagna Norra Stambanan tili Upsala, öster om nämnde fjärd; motion af Friherre Fredrik Hermelin: se Motioner. —, om en gemensam jernvägs-stambana från Stockholm till Hnsby-Odensala, öster om nämnde fjärd; motion af Herr Carl Johan Edvard Heykenskjöld: se Motioner.
Sällan går något år förbi, då icke räntmästarne fä en större2 eller mindre qvantitet öfverkorsad, och utan ersättning sjelfve få gälda skadan. Ett sådant förhållande bör väl någon gång upphöra, och, såsom Hr Stuart rätteligen anfört, bör, sedan banken har skiljemynt i silfver, detta och icke småsedlarne vara det skiljemynt som begagnas. Jag får således, i öfverensstämmelse med förenämnde reservanters åsigt, anhålla om återremiss. Derjemte och i afseende på den reservation Biskop TegneV med flere afgifvit emotUtskts tillstyrkande, alt sedlarne åi4och 10 sk. kopparmynt må utgifvas endast till och med år i84(, hvaremot reservanterne begärt, alt väl inga nya sådana sedlar må tillverkas, men att de redan befintliga må utgifvas, skulle jag anse lämpligast, att den förlust, banken redan gjort på dessa sedlar, må blifva en förlust för banken; och att dessa sedlar, ifall en förändrad mynlberäkning, genom införande af kurant-systemet, blir antagen, förnuftiglvis böra upphöra att utlemnas. Hr von Qvanten, Carl: Jag får vördsamt hemställa, huruvida icke detta betänk, borde företagas efter BancoUtsk:s betänk. N:o 20; och i händelse sistnämnda betänk., såsom jag hoppas, blir återremitterad!, anser jag nödvändigt att äfven återremittera det nu förevar. Jag får således till en början begära återremiss å nu föredragna betänkande. Hr von Troil, Emil: Någon ytterligare bordläggning af detta betänk. lärer väl icke kunna komma i fråga, då detsamma redan 2:ne gånger varit bordlagdt. Derföre får jag instämma i de skäl för återremiss, som blifvit anförda Den a3 Maj. »29 dels i den upplästa reservationen, dels i det yttrande Frih.- Cederström afgifvit. Jag får tillägga ett ytterligare skäl , sorn åtminstone för mig är af större vigt , än alla de förut anförda, nemi. det, alt realisationen, enligt milt förmenande, icke är fulländad, förrän silfvermyntet kommit i rörelsen.
Hvad den förra angår, anses den kunna medföra våda för akademiens nuvarande hus; —då återstår blott den andra, och för be - 48 fordrandet af möjligheten till dess begagnande har det helt nyligen lyckats akademien att på auktion få inköpa de hus och tomter, som utgöra den andra hälften af det qvarter, hvaraf akademiens egendom utgör den ena. Inköpssumman uppgår till 39,383 R:dr 16 sk. banko; ett belopp, hvarå egendomarne, om de fortfarande uthyrdes, kunde lemna ränta. Genom denna transaktion, hvilken för akademiens egentligen egna behof likväl icke varit erforderlig, ser den sig med .särdeles tillfredsställelse kunna åt staten erbjuda ett önskvärdt tillfälle att för framtiden bereda erforderligt utrymme till utvidgande af det naturhistoriska riksmuseum, och anhåller således, att Eders Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att inlösa ifrågavarande tomter och hus, antingen genom den af akademien betalade köpeskillingens erläggande på en gång, eller genom försäkran till akademien för ali framtid af deremot svarande 5 procents ränta. Skulle åter statens disponibla tillgångar icke medgifva samtliga gårdarnas inlösande på en gång, kunde detta till en början dertill inskränkas, alt de tre gårdar, som utgöra den nordöstra fjerdedelen af qvarteret och i inköp kostat 6,383 R:dr 16 sk., må af statsmedel inlösas eller akademien af samma medel erhålla 5 procents årlig ränta å köpeskillingen, kunnande likväl akademien icke nu till noggrannt belopp bestämma den summa, för hvilken ränta till akademien borde utgå, emedan dessa Tre gårdar äro bebyggda med en stor massa af trädhus, af hvilka mångå ligga i omedelbar beröring med akademiens hus och medföra en sådan eldsfara för statens i akademiens hus förvarade dyrbara egendom, att de böra nedrifvas. Vid ett sådant tillfälle betalar brandförsäkrings-kontoret en bestämd summa till husegaren, hvilken summa då afgår från köpeskillingen; men om också förutsättas kan, att nedrifning och tomtens planering kan verkställas för värdet af de borttagna byggnadsmaterialerna, måste dock tomten med ett plank instängas, hvilket naturligtvis ej kan falla akademiens fiskus till last.
Lindén pratar och söker hålla modet uppe. Han talar om lekkamrater, badställen och smultronplockning. Johan somnar. Vaknar vid en gästgifvargård med fulla bönder. Hästarne spännas från och vattnas. Färden går genom mörka skogar. Man får stiga af och gå uppför backarne. Hästarne röka och flåsa, bönderna på bagagevagnen skämta och supa, klockaren pratar med dem och säger roligheter. Och så åker man igen och sofver. Åker vaken, stiger af och rastar. Mera skogar, som det förr varit röfvare i, svarta granskogar under stjernhimmel, stugor och grindar. Gossen är alldeles bortkommen och nalkas det okända med bäfvan. Slutligen blir vägen jemn, det ljusnar, och vagnarne stanna utanför ett rödt hus. Midt emot huset står en hög, svart byggnad. En kyrka. Återigen en kyrka. En gumma, som han tyckte, lång och mager, kommer ut och tar emot barnen, som hon leder in i ett rum på nedra botten, der ett bord står dukadt. Hon har en skarp röst, som icke låter vänlig, och Johan är rädd. Man äter i mörkret, men maten smakar ej, ty den är ovanlig, och man är trött med gråten i halsen. Så föres man opp på en vindskammare, fortfarande i mörkret. Intet ljus tändes. Der är trångt; sängar, bäddar på stolar och på golfvet, och luktar förfärligt. Sängtäcken röra sig och ett hufvud sticker opp. Så ett till. Det fnissar och hviskar, men de nykomna kunna ej se några ansigten. Äldsta bror får egen säng, men Johan och äldre bror skola ligga skaffötters. Det var nytt. Nå, de krypa ner och börja dra på täcket. Stora bror sträcker ut sig ogeneradt, men Johan protesterar mot öfvergreppet. De sparkas och Johan blir slagen. Han gråter genast. Äldsta bror sofver redan. Nu hörs en röst från en vrå djupt nere vid golfvet. Ligg stilla, pojkdjeflar, och slåss inte. Hvad säger du för slag? svarar bror, som är en djerf pojke. Basrösten svarar: Hvad jag säger? Jag säger att han inte ska vara kitslig mot den lilla! Angår det dig, det? Ja det angår mig.
Jag har icke öfvervarit början af denna discussion; men hvad som sednast blifvit yttradl af Gr. Frölich, Hr von Hohenhausen och Gr. Hamilton, har för mig varit tillräckligt att erhålla en ledning till hvad sorn frågan rör, sedan jag jemväl fått läsa Hr Lagerhjelms förslag till återremiss. Jag skall bedja att få fästa R. o. Adis uppmärksamhet på det formella i denna fråga, hvilket hindrar bifall lill Hr Lagerhjelms förslag och lill hvarje annan åtgärd än den, att tillse huruvida Ulsk:s betänk, kan inpassas till verkställande af hvad grundlagen bjuder i afseende på en grundlagsförändring, som Utsk. vid denna riksdag föreslagit och som icke kan få förfalla; ty så snart Coust.Utsk. har afgifvit eli förslag till ändring af grundlag, så må icke R. St. vid samma riksdag göra andra framställningar af gemensamma tankar, som Gr. Hamilton, icke så fullkomligt i enlighet med grundlagen, kallat beslut, ty man besluter ingenting genom gemensamma tankar, ulan man yttrar sig blott. Detta kallas i grundlagen icke att besluta, emedan grundlagen förbjuder att vid samma riksdag, som ett förslag till ändring i grundlag väckes, någonting derom besluta. I ett helt annat skick vore frågan om man hade att sammanjemka olika beslut. — Detta anförande blef här afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet m. m. Sven Abrah. Munthe, som å K. M:s höga vägnar allemnade en Dess nåd. skrifvelse till R. St.; hvarefter Frih. Cederström fortfor: Jag sade, alt helt annat är att försöka sammanjemka olika yttranden och att försöka sammanjemka olika beslut. Maj beslut kan voteras, men yttranden, som innehålla oförenliga skiljakligheter, kunna icke sammanjemkas; det är helt tydligt. Emellan ja och nej kan deremot voteras, i fall det är beslut. Efter att hafva förutsändt denna förklaring i öfverensstämmelse med 2 mom. af 56 § Reg.F., så får jag förklara, att jag i den framställning, som Hr von Hohenhausen nyss gjort rörde det formella af behandlingen utaf grundlagsfrågor fullkomligen instämmer.
Om ett anslag vid en Itiksdag begäres för en byggnad och det skall blifva ett prejudikat att vid den nästföljande begära förnöjdt anslag, derföre att grunden befunnits oduglig, tomten, som inköpts, olämplig med alside på jordmånens beskaffenhet, och Stuten beredvilligt beviljar förhöjning af 50 proc. såsom hiir är förhållandet, skall det aldrig blifva ett slut på anspråken med hänseende till Statsverket. Jag kan således icke undgå att anmärka, att då StatsUtskis ledamöter tillkännagifvit det de vid denna IIufvudTitel haft sparsamhet för ögonen, det i sanning varit väl mycken frikostighet iakttagen vid beviljandet af detta anslag, och jag vågar hemställa, om icke skäl vore att något nedsätta beloppet, t. ex. till 20,000 Rdr för den -ena och 10,000 lör den andra läroverksbyggnaden. Sedan Hr Frilnn o. Ordfiden framställt, att i afs:de på ifrågavarule punkt blifvit yrkad den förändring, att de deri tillstyrkte ytterligare anslag till fullbordande af Lärohusbyggnaderne i Wexiö och Wisby, nedsattes för den förra byggnaden till 20,000 Edr och för den sednare till 10,000 Edr Ernt, samt den först till bifall å förev:de punkt framstälda propos:n blifvit besvarad med starka Nej och några Ja, blef propos. till bifall derå med förenämnde förändring framstäld och besvarad med starka Ja jemte några Nej, 660 Den §3 Noyomber *. m. hvarpå Hr Frih:n o. Ordf:den förklarade sig härvid hafva funnit Ja öfvervägande, 104:de punkten, ang:de anslag för utvidgning af skoloch gymnastikhusen i Nyköping samt för upförande af nytt skolhus i Uddevalla och af nya skoloch gymnastikhus i Götheborg. Härvid förekom först och bifölls Utsk:s tillstyrkande i fråga om anslaget för utvidgning af skoloch gymnastikhusen i Nyköping.
Åh det var jublande detta: att hon skulle fortsättas — kanske nå högre än hon själf någonsin kunnat hinna Men så måste hon vakta på detta nya jag — hon måste sätta sin prägel på detta barn. Hon måste börja att lefva med och för sitt barn redan nu, då dess lilla hjärna och hjärta blefvo till så nära hennes eget hjärta. Dess slag måste genombäfva hennes barn! Hon måste älska, förstå och lefva i denna värld, som skulle blifva barnets värld — lefva med sina bästa krafter. Då Arne i afton öppnade grinden, stod hans hustru stilla leende på verandan. Tveksamt och mörkt blickade han på henne, ty hans tankar hade hela dagen gått i motsatt riktning till hennes och slutat i idel åskmoln och dimmor. På bordet stodo läckerheter och en flaska vin. — Hvad i all mumlade han. — Min flickas skål — min nya flickas! ropade hon och föll honom nervöst gråtande om halsen. Han var icke säker på henne — höll henne på armslängd från sig och sade: — Är du inte ledsen mera? — Nej — jag är glad — hon blinkade genom tårarna. — Men hur skall det gå? — Det skall gå bra. Han kände sig som en syndare, där han med vargaptit åt af sina favoriträtter och drack sitt Kalifornia-sherry. — Gud gifve jag kunde fördubbla mig, suckade han sentimentalt. Hon skrattade. — Hör Arne —jag ämnar gå till fru Smith och bedja henne skaffa in uppsatsen någonstädes — Du?! Nu?! — Jag ämnar gå på som en galning, skrifva, läsa — lefva med — kanske bli föreläsare — Lönar det sig? Du får ju så snart afbryta. — Ja jag tror det lönar sig — det är en dag efter i morgon — efter tio år — Men, sade han medlidsamt tvekande — du är icke längre ung då, och det gör allt här i landet, där man tror så blindt på ungdomen och dess gärning ... Hon satt med armbågarna på bordet och hufvudet stödt mot de knäppta händerna och stirrade med ett hemlighetsfullt leende ut i mörkret, som genomskars af ljusflugornas eldstrimmor. — Kanske är jag om tjugo år yngre än jag är nu, sade hon långsamt. Naturligtvis förstod han henne ej, men han gladdes åt hennes ljusa stämning.
Dm controll fyärvib, fe 11 §. 7:o 2lfl>anblingar odj Conttacter emellan enjfilbe anfeS behörigen djarterabe meb ben berå befintliga jtämpeln, få framt be blifvit bertneb förfebbe enligt ben, vib betås utfärbanbe, till efterlefnab jfabgabe författning. 8:o Qvartering af konträrt gctHe enbaft emellan famina Sonttafjentet, men om Contractet febetmera förnpaS, odf> ben betingabe fumrnan ber vib förnöjes, jfall bet, t mån beraf, meb beläggningS*djarta förfeS. 9:o Dm, vib f>anblingaré eller äftenffapSlpSningatS cljarteting, Ijögre djat* ta, än förejftifvett är, af enjfilb perfon frivilligt begagnas, äge åtal berå ej rum. I0:o 3 be fall, ber flere än en tillämpning af författningens förejfrift jfulle funna äga rum för djartanS beräfnanbe, gälle allttb ben, efter fyvilfen afgiften blifvet f>bgft. §. 4. (Dtn charming af Rättegången famt anbra ffriftcr od? f?anbltngar. l:o 3 affeenbe på cfartering af JKättegång&ffrifter odj anbra fyanbltngar, fyvil» fa vib ^ubltfa (2Serf, (Smbetsffällen ocl> SORpnbigfjeter ingifvaS eller uppvi* faS, famt ©omar, Utjlag, fXefolutioner odj anbra Ijanblingar, font berifrån utfärbas, IjänföraS bejja (3Berf ocjj Sftpnbigljeter till fbljanbe fejo afbelningar, nemligen: 5 toffta 2(f&elnincjen.
Det är obestridligt att efter det beslut, R. o. Ad. fattat ang. omröstningssättet i kommunalstämman, denna g, med den ordalydelse Gr. Lagerbjelke föreslagit, blifver alldeles tillräckligt tydlig. Men om genom någon oförutsedd omständighet den 22:dra g:n, som handlar om beslut vid kommunalstämma, förblifver i sitt ursprungliga skick, såsom komiterade föreslagit densamma, torde det blifva trassligt att bibehålla redaktionen af denna § såsom Gr. Lagerbjelke föreslagit. Jag anser dock icke denna förutsättning böra föranleda något särskildt yrkande i afs:de å g:ns redaktion. Hr Hjärne: Förmodligen var Gr. Lagerbjelke icke närv:de då beslut om sättet för omröstning i kommunalstämma fattades. Det är den olikhet mellan omröstningen i kommunalstämma och bland fullmäktige, att i kommunalstämma eger hvarje person utom sin egen röst äfven att afgifva röst för den, som gilvit behörigen styrkt fullmakt, då deremot bland kommunalfullmäktige hvar och en har blott en röst, nemi. sin egen. Hvarken komiterade eller Utsk:t hafva ansett sig böra göra någon förändring i hvad som är gällande vid sockenstämma, att nemi. ordföranden har afgörande röst. Då jag tror att detta äfven öfverensstämmer med R. o. Ad:ns egna åsigter, torde det vara lämpligt att bifalla §:n oförändrad. Gr. Lagerbjelke: Enligt mitt förslag skulle §:n börja sålunda: »Vid omröstning ege hvarje kommunalfullmäktig en röst.» Således är omröstningssättet afgjordt. Vidare heter det enl. mitt förslag: »I öfrigt gälle kommunalfullmäktig till efter rättelse hvad för kommunalstämma stadgadt är.» Således finnes äfven antydt, huru ske skall, om rösterna utfalla lika, elier att den röst, ordföranden i sådant fall afgifver, skall bestämma frågans utgång. 76 Den 5 Oktober f. m. Sedan öfverlnggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall dertill med uteslutande af den medlersta meningen, framställde H.
Något giltigt stöd för anmärkningen lärer icke kunna hemtas från exemplet af inteckningar, emedan dessa vidlåda viss pant, utan hänseende till hvem, som är egare, och finnas således oberoende af förändringar i gäldenärens bo; hvarföre ej heller den äldre inteckningens företräde framför den yngre kan, på minsta sätt, förnärma den senares påräknade rätt. Att få den förmonsrätt, som nu tillägges barnaarf uttryckligen tillerkänd åt allt hvad omyndig hos förmyndare eger att fordra, har Utskottet, på sätt Betänkandet utvisar, ansett vara en vigtig lagförbättring; och, efter Utskottets förmenande, vore det icke rättsenligt att härifrån undantaga hvad genom gåfva eller arf tillfallit den omyndige under föräldrarnas lifstid, eller hvad han kunnat sig annorledes förvärfva, och hos-dem finnes inneslående, enär grunden för omyndigs förmonsrätt är hans af förmyndaren beroende ställning, och denna grund ofelbart inträffar i afseende på allt hvad förmyndaren i sådan egenskap har under sin vård. Det är att förmoda, att föräldrarne sällan skulle vara omtänkta eller hugade att hos domstolen göra den anmälan, som det väckta förslaget i detta ämne innefattar; och stadgandet blefve således ofelbart menligt för de 6 Lag-Uiskoltets Utlåtande IV.o tfo. omyndige. Den som vill bedraga sina borgenärer kan göra det på många andra sätt, än förslaget afser, och eorrectivet häremot måste egentligen sökas uti den upptäckte bedragarens alfvarsamma bestraffning. Hvarföre förslaget angår endast det fall, då bägge föräldrarne lefva, men icke den händelsen, att endera är död, äfvensom huruvida domaren skulle under söka, om anledning till bedrägeri förefunnes, innan han egde förordna angående egendomens emottagande under förmyndare-ansvar, eller om sådant förordnande borde utan all undersökning meddelas, är icke utredt; och flera frågor återstå i sammanhang härmed, hvilka ej böra -förbises, derest förslaget finnes påkalla vidare uppmärksamhet.
Detta år har också agitationen varit lifligare än någonsin, och i » House of Commons » anses frågan hafva en bestämd majoritet • — om mr Haldanes eller sir Algernon Bootbwicks motioner blott tillåtas komma före. ordniDgen, är De olika föreningarna: » Soeiety for Women ' s suffrage », » Franchise League », Women ' s Liberal Association » m. fl. arbeta nu med full fart, isynnerhet med fästadt afseende på nästa års omval af » House of Commons ». Vid en märjgd politiska möten äro denna frågas kvinnliga förkämpar anmodade att infinna sig för att tala, och de äro så eftersökta som talarinnor, att många af dem, som kunna ge en stor del af sin tid till det offentliga lifvet, resa från det ena mötet till det andra i olika delar af landet under vissa tider af året. I London äro » drawing room meetings » (salongsmöten) kanske de mest vanliga och mycket besökta. Hur går det då till på ett sådant salongsmöte? Jo, sedan någon dam lofvat sin salong samt » Chairman » — eller » Chairwoman » — talarinnor och talare blifvit bestämda, kringsändas tryckta inbjudEj mindre än 38,000 kvinnor äro i England ägare af större eller mindre jordegendomar — utom alla husägarinrcr — och det tyckes sannerligen vara en underbar orättvisa, att de sakna den medborgerliga rättigheten — som kvinnan här dock i forna tider ägt och deras underlydande aibetare nu äga — att lägga in sin sedel i valurnan. A r det ej antagligt att de stå högre i insikt och intelligens, såväl som i social ställning, än — d^ras kusk eller stalldräng? Och är det ej en orättvisa, att dessa som få bära sin del af skatter och taxering äro nekade öfriga medborgares rättighet — och skyldighet — att gifva sin röst med i valet af stiftarne af landets lagar? Men hvad tom framför allt ligger dessa ädla kvinnor om hjärtat är det tryck, de orättvisor, hvarunder så många af deras svaga och fattiga systrar lida.