Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brot, ■ igig, i266 Stats-Utskottets Betiinkanden. bjuder.. All rubbnng uti Indelnings - Verket har efter hittills gällande Författningar varit till den grad förbuden, att icke en gång utbyten af Mililien och Indelnings-Verket anslagne hemman emot fullt genfullo fått äga rum, därom den uppå Riksens Ständers underdåniga tillstyrkande utfärdade! Kongl. Förordningen af den 4 Februarii 177V Stadgar, att ingen eho det vara må, skall understå sig, hvarken uppå eller emellan Riksdagarne antingen hos Kongl. Maj:t, Riksens Ständer eller Rikets Collegier under hvad prsetext som förebäras ina, att söka och begära utbyten af något Militien och Indelnings-Verket anslagit Hemman , utan skall den, som en sådan ansökning andrager, eller på något sätt befordrar och understöder, varda ansedd, enligt de vid Indelnings-Verken följande och af Flögstsalig Hans Majrt Konung CARFi XI underskrifne slutmeningar, samt, efter föregående Dom-utan någon eftergift, för ett slikt brott belägga* med 1000 Dal. S:mt .Böter lill Krigsmanshuset. Detta alt undeistäl es vördsamt Riksens Höglofl. Ständers egit ompröfvande. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande öfver gjord motion om anslag å Stat för Inr ät ätt unde af Exer - Stöts-Utskottets Tletilnkanden'. 1367 ciiice Esqvadr otter vid Lif-Regementets Ca vallerie-Corpset\ Cjl enom Remiss Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet erhållit till dess yttrande ett Memorial af Capitaine Dieutenanten, Öfversten och Secund-Chefen för Kongl» I/if-Regementéts Dragon-Korps, m. m.
Jemte erinran, hurusom Rikets sist församlade Ständer åt Artisten N. Mandelgren anvisat för innevarande statsregleringsperiod ett årligt understöd af 1,500 R:dr, för att derigenom sätta honom i tillfälle att genom resor inom landet insamla ytterligare materialier till fortsättande af det vackra arbete, rörande de i vårt lands gamla kyrkor ännu befintliga konsthistoriska lemningar från förgångna sekler, hvilkets utgifvande han med understöd först af Fransmännens Kejsare och sedan af Svenska Statsverket begynt under titel: ”Monuments Scandinaves du moyen åge”, har uti en inom Preste-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 46) Doktor Lindgren föreslagit, att Rikets Ständer ville för år 1867 åt Mandelgren anslå ett fortsatt understöd af 1,500 R:dr, med förbindelse för Mandel - Stats-TJtskottets Utlåtande F:o 66. (Fortsättning.) 35 gren att vid slutet af det år, för hvilket han anslaget uppbär, till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar och ritningar han under året gjort. Enahanda vilkor är jemväl fästadt vid det Mandelgren för innevarande statsregleringsperiod beviljade understöd; och finnas vid motionen fogade utaf Sekreteraren vid fria konsternas akademi utgifna intyg derom att Mandelgren åren 1864 och 1865 samma vilkor uppfyllt. Denna framställning har Utskottet tagit i öfvervägande; och då det ©tvifvelaktigt i konsthistoriskt hänseende är af vigt, att
Utskottet, som framdeles kommer i tillfälle att närmare granska Fullmägtiges berörda åtgärder, hemställer att Rikets Ständer må för närvarande låta vid desamma bero. § 7. (Rev. Ber. af 1865, § 3.9.-) I berörda § äro omförmälda ej mindre de flera anmärkningar, som vid granskningen af Norrbottens läns Filialbank för är 1864 blifvit dels af Revisorerne samfäldt dels särskildt af det å Riksbankens vägnar förordnade Ombud vid revisionen framställda rörande denna Filialbanks förvaltning och räkenskaper, än äfven den af Filialbankens Direktion öfver amnärkningarne afgifna förklaring; vid hvilken Banko-fullmägtige låtit bero. Utskottet, som för sin del funnit Direktionen ingalunda hafva i alla delar, och särskildt icke beträffande anmärkningen om öfverskridande af Reglementets bestämmelse i fråga om utlåning mot borgen, nöjaktigt förklarat de gjorda anmärkningarne, anser hvad som emot Filialbankens förvaltning vid revisionen förekommit vara af den beskaffenhet, att skälig anledning för Fullmägtige icke saknats att, med stöd af 46 §, mom. 1, litt. k) i gällande Banko-reglemente, förständiga Direktionen öfver Norrbottens läns Filialbank att för framtiden ställa sig det för Filialbanken utfärdade nådiga Reglemente till noggrann efterrättelse. § 8- (Rev. Ber. af 1865, § 44 och Fullm. Ber. § 20.) Sedan Rikets Ständer, enligt 49 § 3 mom. i Banko-reglementet, åt Fullmägtige öfverlemnat att inleda och afsluta aftal med allmänna Hypotheksbanken om öfvertagande uf Bankens fordringar mot pant af inteckning i fastighet på landet Angående postvexelrörelsen och dithörande föreskrifter. Anmärkningar vid förvaltningen af Norrbottens läns Filialbank. Öfverlåtelse till Allmänna Hypotheks-banken af Riks-bankeus fordringar mot inteckning i fast egendom på landet. 8 Banko-Utskottets Berättelse N:o 3.
Förordning i ämnet utfärdad den 9 November 1844. f$:o af den 26 Oktober 1844, angående tillhandahållande af gesällböcker (19). 1844 den 1 November remitterad till Kommerskollegii underdåniga utlåtande, som ännu icke till Kongl. Maj:t inkommit. H©:o af den 9 November 1844, angående val af Juslitie-ombudsman och dess Suppleant (27). - 1844 den 19 November i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. !f:o af den 30 November 1844, angående förtydligande af Kongl. Brefvet den 25 September 1777 (35). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit bifallet. Förordning utfärdad den 19 Maj 1845. IS-o af den 4 December 1844, angående upphäfvande af 3 § i 2 kap. Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t bifallet. Förordning utfärdad den 19 Maj 1845. J3:o af den 11 December 1844, angående afskrifning af Majoren C. Venus’s skuld till fordna Spinnoch korrektions-inrättningen i Stockholm (44). Under den 19 December 1844 nådig skrifvelse till Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket aflåten-, med befallning om verkställighet af ifrågavarande afskrifning. 14 af den 18 December 1844, angående bestämmande af viss tid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 bestämda preskriptionstid för fordringars utsökande räknas rnå (49). Kongl. Majit har ej lemuat bifall till Rikets Ständers förslag; hvarom underrättelse blifvit meddelad Ständerna å rikssalen den 19 Maj 1845. 34»:o af den 18 December 1844, angående förtydligande af de i lag och särskilda författningar innefattade bestämmelser af straffet för in brottsstöld (50). Kongl.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredvogos å nyo oell återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Banco-Utskottets, den 1 dennes, afgifna och, den i3 derpåföljde e. m„ på bordet lagda Betänkanden: N:o 5o, angående Bankens till utlåning på orörlig pant och på längre Terminer använda fonder, och dera» disposition intill nästa Riksdag; N:o 5i, angående Lånebiträden från Banken till vissa Städer ocfi Corporationer, så ock för anmälde tillfälliga och locala behof; N:o 52, angående Bankens till utlåning i Discontväg anslagna fonder och deras disposition intill nästa Riksdag; N:o 53, angående en på uplåning grundad discontering för Handeln och den större Rörelsen; S. D. Föredrogs å nyp och bifölls Banco - Prat.
Hvad för medel är då öfrigt, annat än att genom en lindrigare medfart föra henne på den tanke att hon är mor, att komma både henne och barn till undsättning då den bäst beliöfves, att u prat ta ifrån ett begånget fel, men ej störta henne för hela dess lifstid uti olycka och nöd, eller uti en förtviflan, som slutas med förspillning af tvenne lif, det ena oskyldigt, det andra brottsligt. Inrättningar för barnens underhåll och upfostran, som tillika blifvit påtänkta, hafva redan visat sin verkan der de kommit i gång. Att lå dem mera allmänna, dertill fordras tid och penninge-tillgångar. Om ett enda lif blifvit frälst, bevisar det nyttan, huru mycket mera örn många blifvit frälsta? Längre är icke möjligt att komma.» Detta svar, skulle jag tro, innehåller motiver för det Kongl. Brefvet, hvars uphäfvande allmänna opinionen icke rättfärdigar. Jag befarar, att inqvirerandet inom familjen hvartill uphäfvandet af Kongl. Brefvet tilläfventyrs skulle gifva anleda., icke medför nytta, utan tvertom frestelsen att beröfva de oskyldiga barnen lifvet på sätt K. M. i sitt ofvannämnda svar antydt. Jag tror icke, såsom Hr Dalman, att åsigterna förändrats, så att vanära icke träffar qvinnan för sin förseelse. Tvertom tror jag, att samma åsigter i detta fall råda nu som fordom, och jag önskar att de så må blifva; derföre synes mig också frestelsen, om det Kongl. Brefvet uphäfves, blifva större för den olyckliga qvinnan, att genom utrotandet af barnets lif, utrota spåren af sitt felsteg. Möjligen kunna olägenheter af det Kongl. Brefvet upstå, det vill jag icke bestrida, men frågan är likväl endast: skall man väl afhjelpa dessa olägenheter genom återinförandet af ett tillstånd, sora möjligen upmanar till barnamord? Efter noggrann pröfning har jag icke kunnat komma till öfvertvgelsen, att|uphäfvandet af ifrågav:de Kongl. Bref är af behofvet påkalladt.
Vid uppgörandet af denna taxa borde, enligt motionärens åsigt, afseende fästas å följande omständigheter: att, i fråga om smärre skulder, till exempel understigande 20 R:dr R:mt, det i allmänhet vore gäldenärens fattigdom eller verkliga oförmögenhet att anskaffa penningar, som föranledde behof af utmätning, hvarföre ock billigheten syntes kräfva, att här icke allt för mycket lägga sten 8 Allm. Ites v. och Kkon.-Ulsk. Betänkande N:o 19. på börda; — att nämnde skäl till undseende försvagades i den mån skuldbeloppet vore större, hvaraf följde, att utmätnings-arfvodet, när summan öfverstege ett visst minimum, borde gradvis ökas; — samt att, då fråga icke kunde vara, att genom utmätnings-bestyret bereda för kronobetjeningen en verklig inkomstkälla, arfvodets ökning likväl borde stadna vid ett visst lämpligt belopp, hvilket skulle utgöra den högsta ersättningen för en utmätning, huru stor skuldsumman än vore; och föreslog motionären, på dessa grunder, exempelvis en taxa, enligt hvilken skulle erläggas för skuldbelopp under 20 R:dr Runt 4 R:dr; för ett belopp från 20 till 50 R:dr 4 R:dr 50 öre; för ett belopp från 50 R:dr till 100 R:dr 5 R:dr; samt för hvarje öfverstigande 50 R:dr en afgift af 50 öre, dock så, att arfvodet ej i något fall öfverstege 25 R:dr R:mt. För auktion å utmätta lösören ansågs arfvodet böra beräknas efter enahanda grunder, i alla de fall, då det, som såldes, ej öfverstege 20 R:dr Runt; men om försäljningssumman öfverstege detta belopp, borde auktions-arfvodet i ett för allt beräknas till tre procent af summan.
Vid sådant förhållande och då Kongl. Majit, af ofvan anförde skäl, finner aierberörde Fyrbåkars inlösen för Statens räkning både lämplig och ledande till allmänt gagn , samt den för Landsorts Fyrbåk begärda köpeskilling, i förhållande till den å inkom3terne dervid, enligt hvad utredt blifvit, årligen återstående behållning, icke synes vara för dryg, bar Kongl. Majit velat frågan härom, jemte de dertill hörande handlingar, till Rikets Ständer öfverlemna, för de till inlösningen erforderliga medlen» anvisande. Hvad åter angår Korsö Fyrbåk, så och i anseende till de uti f, d. Amiralitets-Commissariatets, om denna Fyrbåks anläggande och vidmakthållande, den 31 Maji 1754, upprättade Contrakt, gifne och på Kongl. Majits Nådiga beslut grundade stadgande, rörande förhållandet med besittnings-rätten af samma Fyrbåk för framtiden, anser Kongl. Majit inköp af Fyrbåken för dess och Kronans räkning, väl icke kunna ega rum för det närvarande, och intill dess t vederbörlig ordning utrönt blifvit, huruvida berörde stadganden kunna lägga hinder i vägerf för Båkens egare, att densamma till Kongl. Majtt och Kronan afstå; men Kongl. Majit vill likväl härmed öfverlemna handlingarne, angående denna Fyrbåk, lill Rikets Ständer, på det i händelse besittnings-rätten af densamma, kan i laga ordning på Kongl. Majit och Kronan varda öfverflyttad, Riksens Ständer, ina vara i tillfälle, att till Fyrbåkens inlösande nödige medel anican; till Rik>-St. Prat, luta Sami. I$r3. 5 1 7 gä Proposition om Statsverkets till stanli och lehöf* visa. De till arbete i Ankarsmedjan vid ÖrlogsFlottan för lifstiden dömda fångar hafva, hittills, directe från Kongl.
Hära något hinderi då säkerheten för Discont-Inrättningen af ett sådant förhållande icke minskades» och Låntagaren å sin sida ej ellet risqileräde något, när anteckning derom skedde i Böckerne; äfvéhsöm ätt, då fråntagare vid omsättning gjorde större inbetalning än söm varit af nöden » LaneDocu me'litet ej derföre borde cässeras, utan begagnas föt så stört belopp, som derå verkligen återstoden men som det förra af desse förslag skulle leda till samma olägenheter, sorn vid f. d. HiksÖisconten, der én dylik ihéssure hägoti tid begagnades» blifvit ärirhärkte, nemlieéri, att till Éxémpel den, söm Önskade ett Lån på lood H:dr, 1 osäkerhet öiri hurö mycket deraf kun. dé blifva äfprutadt, begärde dubbet summa etler mera, o* s. v.» hvarigenom rhytsken oreda ■uppkom, och hvilket föranlät fiirectionen af Banco-DiscortteH» att, genast flan detta Verks början» stadga såsom vilkor» atl intet nytt larl hnge tltgifvas på annan eller mindre summa än détt, sorn reversalet innehöll; och det sednare tillstyrkandet Synes mindre tjenligt egentligen af den orsak, äti den person, söm vill ■verkställa en större afbetalning öfch derefter lätteligen kan rätta omSättnings-réversaléts innehåll, i annat fall skulle göra en rubbning i deh förrä föreskriften nödvändig; alltså linner Utskottet §:s lydelse böra oförändrad bibehålla^» RaneoViskottets Béiättkänderi. Hi §. ig. Inom Högvördige PresteStåridet öch Vallöf!. BorgareSfåndet hafva uppstått betänkligheter för bifall till Utsköttets i denna §. gjorda förslag; af den orsak, att det med BnnquenS Stadgar 'och dess Säkerhet icke skulle Idta förena.
Då jag satt pålitligheten af dessa berättelser i fråga, är ingalunda meningen den , att de skulle vara falska och origtiga. — De kunna ändå vara af den beskaffenhet att snarare föra till mörker än till ljus 5 exempel derpå må jag anföra.— Om en Landshöfdinge inberättar, att Krono -skatterne utgått till fullt belopp, utan restantier, och deraf nu dragés den slutsats att Folket är förmöget, och skatterna icke drygare än de kunna bäras; så får man ett helt annat begrepp om förhållandet, än om den upplysning derjemte vore gifven, att en stor del deraf, måst genom utmätningstvång indrifvas, hvarvid handt att panterne, t brist af köpare, blifvit försålde till halfva värdet, den Skattdragande således måst betala dubbelt. Att en del Skattskyldige åter varit nödsakade låna till Skattens afbördande, och då sadant årligen måste ske, sluteligen blifva så fördjupade i skuld, att de med Hustrur och Barn måste gå från hemmanen och öka Tiggarehopen. Likväl gifves exempel derpå, att Rapport från Landshöfdingar varit alldeles stridande mot rätta förhållandet. Vid sista Riksdag blef anmärkt, att en stor del af Bevillningen innestod i Götheborgs och Bohus Län. Landshöfdingen ålagd häröfver förklara sig, afgaf en berättelse att allt vore i god ordning; hvaröfver Konungen förklarade honom Sitt höga välbehag, hvilket allt är Ridd. och Ad[. Prat. IB. 2J > 36, *94 Den 8 December. kändt af Allrränra Tidningarne. Kort derefter befants likväl, att en stor Balance existerade, tillkommen genom den grofsta förfalskning. Denna Embets-berättelse var således icke pålitelig. Den bedröfveliga beskrifning på allmänna Tillståndet och Nöden i Riket, som uppgafs vid sista Riksdag, synes af Serskilda Utskottets Betänkande.
S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Utskottets den 7 och 16 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 354, litt. F., i anledning af ifrågaslällda Extra-stats-anslag till åtskilliga allmänna och enskilda föremål. S. D. e. m. Då nu ånyo föredrogs 3:dje punkten af Stats-Utskottets memorial N:o 370, med framställning 0111 föreskrifter, i afseende å åtskilliga till statsregleringen hörande frågor, hvaruti Rikets Ständer stannat i skiljagtiga beslut, Fröt. Uldr. d. 28 Nov. 1840• och sedan genom Välloflige Borgare-Ståndets Protocolls-utdrag af den 23 dennes blifvit upplyst, alt nämnde Stånd, beträffande ifrågavarande 3:dje punkt, som afser anslaget till Dramatiska spectaclet, förenat sig i Hedervärda BondeSlåndels beslut samt godkänt volerings-propositionen, fann Ridderskapet och Adeln äfven för godt att samma voterings-proposition godkänna. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stals-Utskoltets, den 7 och 16 dennes, på bordet lagde Utlåtande N:o 355, i anledning al väckta motioner om alla bevillnings-medels samt öfriga contant! stats-bidrags ingående till Riksgälds-Contoiret. Från AV ä 11 o f 1. Borgake-Standet. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 354, Litt. C, i anledning af ifrågasatta extra stats-anslag för lättade communicationer och andra allmänna arbeten, blef samma Utlåtande, på grund af de vid serskilda punkter deraf gjorda anmärkningar, återremitterad t. F r å n Hede r v. Boxde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets, på bordet Ii vilande Utlåtande N:o 354, angående anslag å extra stats-regleringen, företog
De qriiilign Iakarne der stå fullt i jenibredd med sina manliga kolleger ocli verka med stor framgång såviil inom familjerna som vid sjukhus för qvinnor ocli barn. Dct uppgifves, att Förenta Staterna redan 1868 hade 300 qvinliga lakare; och i884 angafs d u a s antal till 2,533. Storbrittannien. Den qvinliga lakareskolan i London grundlades, som bekant. Från densamma hafva utgatt 50 Iakarinnor med fullständiga doktorsdiplom. En bland de första och verksammaste Elisabeth Gawct-Amferso~i, hvilken af Englands Iakarinnor är ~llrs. afveii med frarnghg deltager i ~iieiiiiigsbytet inom pressen rörande smitara frågor. Bland annat har hon gifvit ett - allanierande. ocli enligt vårt sätt att se val befogadt inlägg mot den öfveransträngning, soni det nya flickskolesysteniet i England medfor. Mrs. Garret Anderson är sedan 1883 anställd vid den inom Geiieralpostbyrån tjenstgörande lakarekåren. h r z c r s Elizabeth Hoggan fyller afven med utmärkelse Iakarens kall vid sidan af sin man, som också ar praktiserande ' .The Lars of lire with special refercnce to the phlsical educntion of &amp; Is .. ISSa: .How to keep r houschold in hcdih., 1870; rnmt .Counsel to parenis on the nioral educaiion of iheir children in rclntion io sex .. isig. 229 läkare, och tillsaniinans arbeta nian och hustru afven med pennan i medicinska frågor. Af dcssa och andra lakarinnor Iiafva sjuk \ ~5rdsstatio1ier upprättats fdr fattiga i London och flera andra städer, och liar mer an en af dessa anstalter sni~ningom utvecklats till ett fiillständigt sjiiklius för qvinnor, vardade af.qvinrior.
Memorial, angående verkställd omröstning v fråga om den förre Justitieombudsmannen Theorell tillerkända pension. Öfver nedanstående, i Stats-Utskottets Memorial M 250 omförmälda, af samtlige Riks-stånden godkända, proposition har Förstärkt Stats-Utskott denna dag anställt omröstning: »Den, som anser, att, på sätt Stats-Utskottet tillstyrkt samt Borgareoch Bonde-stånden beslutat, den förre Justitie-ombudsmannen, Kammarrådet Theorell tillerkända årliga pension å samma belopp, 4,260 R:dr Banko, eller Sextusen trehundra nittio R:dr R:mti som Justitie-ombudsmanna-lönen utgjort under den tid, han varit Justitie-ombudsman, bör beräknas och af Riksgälds-kontoret qvartalsvis utbetalas från och med månaden näst efter den, hvarunder merbemälde Kammarråd erhåller afsked ur Statens tjenst, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer från beloppet af den Kammarrådet Theorell tillerkända årliga pension att, så länge han i Statens tjenst qvarstår, afdragas den inkomst, han af sin innehafvande syssla åtnjuter; och får denna pension beräknas samt af Riksgälds-kontoret qvartalsvis utbetalas från och med den dag, då Justitie-ombudsmans-lönen af merbemälde Kammarråd frånträddes.» Bih. till R. St. Och som denna omröstning utfallit med 67 Ja och 52 Nej, hafva Rikete Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll; Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet härigenom skolat anmäla. Stockholm den 19 Februari 1858. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1858, kl. 1 e. m. Memorial, angående verkställd omröstning i fråga om eftergift af den f d Lands-kamereraren Svante Lindberg ådömda ersättningsskyldighet.
Utlåtandet N:o 206, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda äboerna å de s. k. kyrko-hemmanen i Halland dispositionsoch besittnings-rält lill samma hemman, afslogs, och beslöt Ståndet i stället, att Rikets Ständer måtte, i förevarande ämne, aflåta underdånig skrifvelse af innehåll, som upptages i det af Utskottets inkomst-afdelning afgilna samt af Herrar A. W* Björck m. fl. reservanter åberopade förslag till Utlåtande; Utlåtandet N:o 207, i anledning af väckt motion om ersättning till Westerås stad för minskning i våg-penningar, bifölls; Memorialet N:o 208, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 140, angående dagsverks-skyidighet till kungsgårdar och andra krono-lägenheter, lades till handlingarne; och Utlåtandet N:o 215, angående förhöjd aflöning för Rikets Ständers Justitieombudsman samt den vid hans kansli anställde personal, bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstilutions-Utskoltets Memorial N:o 62, med förslag till ändring af de i Tryckfrihets-förordningen genom hänvisning till 8 kap. Missgernings-balken fastställde straff-bestämmelser, antog Bonde-Ståndet samma förslag att hvila till grundlagsenlig behandling nästa riksdag. S. D. Remitterades till Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Paul Fritz Mengels från Upsala län i gårdagens plenum väckta motion om aflålande af underdånig skrifvelse med anhållan att, vid tull-behandling af utländskt bränvin, vissa föreskrifter måtte till iakttagande meddelas; och skulle motionen kommuniceras Med-Stånden. Frän* Högloft. Ridder skåpet ock Adeln. S. D. Föred logos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 9 och 16 dennes på bordet lagda Betänkande och Utlåtande:
Sedan Kongl. Majit, till följd af 1809 års Ständers önskan, år 1811 utsett en kommitté till lagarnes förbättring, fästade kommilterade uti ett underdånigt betänkande Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på olämplighelen af åtskilliga i gällande lagstiftning antagna bestraffningssätt, i synnerhet spö och ris, såsom motarbetande ändamålet med allt straff, hindraude den brottsliges förbättring och kränkande menskligheten i det dyrbaraste och heligaste hon öfverlemnal åt Lag-Ulskoltels Betänkande, JS:o 58. 5 samhällsmaktens skydd, under hemställan om man icke, i likhet med Europas mest upplysta nationer, genom användande af fängelse, arbetsoch korrektionsstraff, i stället för kroppsstraffen, borde söka aflägsna det barbari som vållat deras uppkomst; och detta betänkande, hvilket af Kongl. Maj:t godkändes, blef af Honom öfverlemnadt till 1815 års Ständer, hvilka, efter frågans pröfning, förklarade, att rättsläran och envis lagstiftnings grunder till alla delar talade för förslagets antagande, samt att Rikets Ständer derföre lemnade kommittéen öppet, att efter en sådan plan föreslå så beskaffade bestraffningar, som instämde med nämnde tids hyfsning och som, skilda från förra tiders barbari, voro afpassade efter en bättre bildning, till upplysning och känsla hos hvarje individ af dess eget värde. Om än, på sätt Utskottet ofvan yttrat, hvad föregående Ständer beslutat i afseende på grunderna för ifrågavarande förslag ej inskänker närvarande Ständers pröfningsrätt; så torde man likväl, vid frågans ytterligare bedömande, ej kunna förbise vigten och betydelsen af dessa beslut och de åsigter, som derföre legat til! grund. Att strafllagarne äro säkra mätare på folkens kulturtillstånd lärer icke kunna motsägas.