Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af väckt frå ga, om skyldighet för Ordinarie Domare, att af egna medel ersätta alla de rese-kostnader hans Vicarius, i och för sitt förordnande, får vidkännas utom Domsagans gränsor. Genom Protocolls-Utdrag från det Hedervärda Bonde-Ståndet, har till Utskottet blifvit remitteradt ett af Riksdagsmannen från Stora Kopparbergs Län, C. G. Fahlander, till det Hedervärda Ståndet ingifvet Memorial, hvaruti han fästat uppmärksamhet derå, att Ordinarie Häradshöfdingar, som under åberopande af hvarjehanda förfall, undandraga sig extra förrättningar och söka tjenstledighet, föreslå till extra-ordinarie Domare hvilken yngre Jurist de behaga, och t4 Besv. och Oecon. Utsk. ifrän hvilken ort utaf Riket som helst, endast den föreslagne lyder till den Hof-Rätt, under hvilken de sjelfve [utöfva Domaremagten. Och, då följden häraf vore sådan, att den, som af omständigheter föranledd, nödgades begära Urtima Ting, Härads-syn, o. s. v., måste betala Skjutslega ochTractamente till förrättningsmannen, utan afseende på afståndet mellan hans vistelseort och Domsagan, der vicariatet skall förvaltas, så har Motionairen, under öfvertygelse, att dylika HäradshÖfdingarnes förfoganden saknade minsta skymt utaf billighet, och förnärmade deras Domsage-boers rätt, föreslagit, att Rikets Höglofl. Ständer täcktes utverka det stadgande, att Ordinarie Domare bör, när han sökt och erhållit tjenstledighet, godtgöra sin Vicarius alla Skjutsoch Tractaments-kostnader, som, i anseende till afståndet från förrättnings-stället, öfverstiga den Ordinarie Domarens egen rätt till rese-kostuads ersättning, så att Allmänheten varder befriad från ali utbetalning af meranämnde Skjutsoch Tractamentskostnader för vicariens resor utom Domsagans gränsor.
De där höge herrarne skulle natyrligtvis aldrig ha tillåtit Struensee och drottningen att misshandla kronprinsen och kungen. För se, kungen har’et min själ icke bättre han! Han blir hvar dag klädd sprittande naken och hålls i iskallt vatten, tills han mister sansen. Då läggs han i en glödande säng. Och det kalla vattnet är förgiftadt, för meningen är att han skall bli galen! Hotande moln ha dragit upp på himmeln, det är svart mellan trädtopparna, men lyktorna lysa i lunden omkring springvattnet, och musiken spelar upp till dans. Då börjar det smattra på bladen. Alla sittande resa sig, rusa till tälten, knuffas och trängas under skrän och skratt. Stridare och stidare blir störtskuren, lyktorna slockna, hautboisterna fly med instrumenten instuckna under rockarna, unga jungfrur och äldre madamer slå utan falsk blygsamhet ytterkjortlarna upp öfver öronen och exponera sin brådska, medan far filosofiskt drar hatten djupare ned öfver öronen och kafvar hem i mörker och väta. Snart ligger hela trädgården öde. Men inne i tälten är trängseln ännu lika stor. Ölet strömmar i stånkor och stop. Gabel håller bank vid ändan af Faraobordet, medan regnet smattrar mot tegeltaket. Så börjar arbetsveckan ånyo; men arbetet går trögt. Det är tryckande tungt att andas; hufvudstadens invånare flämta af hetta och spänning. Det ligger någonting i luften. Öfverallt hvar två borgare mötas, sticka de sina hufvuden samman och hviska. Ölstugor och traktörsställen äro fulla och det diskuteras och divideras så, att blodet stiger alla åt hufvudet. Men veckan går och ingenting händer. På söndagen äro kyrkorna fulla, och prästerna läsa tacksägelsen. Men på måndagen flyger ryktet som en löpeld genom staden, att kungen utnämnt Struensee till geheimekabinettsminister. Hvad betyder detta? Ryktet ger godt besked. Han skall utfärda alla order, som kungen muntligen ger honom, och hans reskript skola gälla, äfven om kungen icke egenhändigt undertecknat dem.
Nu så ska' jag säga dig att jag h ar fått rätt på moster din .. och hos henne har j ag tagi t tjenst för dig ! A N D E R S . Jo du , det kan du lita på ä' en fru som heter duga .. hon har trakketersställe der vi tog qvarteret, .. och hon var så glad att få veta att du var här! Hvad s äger du? Ja, kors Anders! viss t är det jag! R E D E R . Men flickan h ar ju redan tagit tjenst hos mig! M A R I A ( som betraktadt Albert , hvilken med ofrånvända blickar ser på Anna-Stina ). Det är ännu icke afgjordt, och om Anna-Stina sjelf vill, så må hon gå till sin släg ting! Hon kan i alla fall icke de sysslor som förekomma i ett sådant hus som vårt! M A R I A ( till Albert som står tankfu ll ). Hvad tänker ni på, Albert? A L B E R T vaknar u pp ur sin tankfullhet , och kysser var mt hennes hand ). På min l ycka, älskade Maria! A N N A -S T I N A ( ser han dkyssn ingen och säger afsides ). Det der skulle j ag i alla f all aldrig s tå ut med 62 att se! ( till Anders ) Jag går in och tar igen mi na egna kläder, och kommer strax! A N D E R S . Ja, och jag väntar nere i porten! ( g år genom fonden ). T ack så mycket f ör mamsells besk edlighet emot mig .. men inte passar jag här .. det ser j ag .. det är bättre att jag s öker opp min mos ter! ( nig er för Reder ) Adjö herr patron .. tackar ödmjukast för att patron ville bli' som en far fö r mig.. det! R E D E R ( för lägen ). Jaja .. l åt oss inte tala om A N N A -S T I N A . Adjö mamsell .. och adjö han också, herr... Nej ! nu står jag inte ut här l ängre! ( skyndar in till höger ). M A R I A ( afsides med en blic k på Albert ). Jag kan undra om h an älskar henne?
Domstolarne i allmänhet så mycket hellre böra afskaffas, som de äro ej allenast öfverflödige samt, i följd deraf, för Staten onyttigt betungande , utan äfven tnenlige för lagskipningens jemna och säkra gång. Likasom de öfverflödige instantierne i allmänna dormtols-inrättningen förorsaka långsamhet i lättegångsärendens behandling och afgörande , LaiiUtskoitets Betanian,le N:o 89. så villa de serskilda Domstolarna oreda och förvillelse. Ofta är nemligen gränsen emellan de allmänna och de serskilda Domstolarnes jurisdiction, äfvensom emellan de sistnämndes inbördes, så otydlig och obestämd , att ej allenast den rättsökande stannar i villrådighet, till hvilken Domstol han rätteligen bör vända sig, utan äfven Domstolarne sjelfve sakna grund för urskiljandet af sin behörighet eller obehörighet att den rättsökandes talan till pröfning upptaga; och denna ovisshet föranleder ej sällan icke blott till onyttig kostnad, omgång och uppehåll, då parten måste förgäfves söka den ena Domstolen efter den andra, innan han finner den rätta, utan ock till förlust af rättigheter, som på fataliers bevakande bero. Ehuru nu den enhet i förmer, som är ett bland hufvudvilkoren för en god rättegångsordning, efter Utskottets omdöme, för» drar, att de privilegierade Domstolarne upphöra, bar Utskottet dock funnit betänkligt att tillstyrka deras afskaffande på en gång, emedan oreda till äfventyra kunde deraf uppstå; och då Utskottet, i följd deraf, ansett indragningarne för närvarande ej böra sträcka sig längre, än till de serskilda Domstolar och ejceeutionssäten, hvilkas antingen skadlighet eller umbärlighet är uppenbar och allmänt erkand, får Utskottet nu endast LagUtskattets Betänkande N:o 8g. 79 föreslå: a) att Öfre och Nedre
På dem kastar hvarje bordsgäst ett ben, ty det flammar beständigt ett villande sken af antågande barbari öfver alla förmenta eller verkliga nyheter inom konsten. Dunkelmännens upproriska värfvaretal är icke för Visan. Hennes plats är under den dammiga baldakinen, där hennes kroknästa och hvithåriga systrar Sonetten och Rondeauen sitta i guldkarmade stolar med lagerkvistar i sina knäppta, pepparbruna händer. Där sitter också hennes ålderstigna grefliga broder Madrigalen med det sista kärleksbrefvet stucket i västen, och hennes långbenta neveu Trioletten, som alltid förblef en sådan spelevink, att han aldrig rätt kunde tjäna sig upp till något ärofullt ämbete i staten. Själf är hon den enda lefvande på hela purpurestraden, men hon är en af sällskapslifvets mest firade skönheter och tillbringar sin mesta tid på soiréer och koncerter eller allmänna förlustelseställen. Med en beräknande skicklighet, som förråder hennes världsliga härkomst, har hon klädt sig i en kysk gretchendräkt, hvilken blottar allt, så att hon förefaller naken. Hon älskar att gå barfota på samma sätt som prinsarna af Borghese tycka om att visa sin ödmjukhet genom att påtaga kapucinerkåpa. Och hvilken kvinna med vackra fötter skulle icke helst önska att få gå barfota! Lustvandrar hon i skogen, sker det för att svärma som det är högborna jungfrurs vana, och stiger hon med barmhärtiga gåfvor inom stugdörren, krusas läppen merendels af ett lätt ironiskt leende. Hon höjer armarna, men icke mot gryningen, utan efter den sjunkande solen, efter klassicitetens aftonrodnad. Så mötte hon mig ofta under en vemodig aftonhimmel, och fast jag visste att hon i timmar lagt upp de oskuldsfulla lockarna framför spegeln, förtjuste mig hennes åsyn. Hon, Visan, den skogsdoftande med linneorna i knäet, hon är alltså en dotter af klassiciteten, men dunkelmännen de äro de äkta germanerna. De äro söner af det andliga uppror, som bröt väg för en Beethoven och en Wagner, som dagligen ruskar på skrankorna och som under härjaretåget mot
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att Hr Ehrenhoff hade yrkat bifall till sin motion, att utförsel af silfver i så väl myntad som omyntad form skulle förbjudas, äfvensom begärt att särskild propos. å detta yrkande måtte framställas; så och efter det H. Exc. förklarat, att den begärda delningen af propos. skulle ega rum samt att H. Exc. ansåge sig böra först framställa propos:u å bifall till Utsk:ts hemställan om afslag å Hr EhrenhofFs ifrågav-.de motion, blef en sådan propos. framställd och med ja besvarad. Härefter gjordes propos. å bifall till hvad Utsk:t i afs:de å H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelms ofvanomförmäldte förslag hemställt och besvarades likaledes med ja. Sedermera blef jemväl bifallet Utsk:ts yttrande i ani. af sistbemälde motionärs förslag om hamnumgälders erläggande uti metalliskt mynt m. m. Utsk:ts hemställan ang:de Art. Jern, gjutet. Frih. Raab, Adam Christian; Då R. o. Ad. afslagit Gr. Li]jencrants’s förslag att åsätta en viss tull vid import af tackjern, hemställer jag, om icke R. o. Ad. borde borttaga den tull, hvarmed export af tackjern är belagd. Jag yrkar således att jern må tullfritt exporteras. Hr Printzensköld, Carl: I motsats mot den siste värde talaren är jag af den öfvertygelse att icke blott borttagandet af all export-tull på jern utan äfven den nedsättning i tull, som Bevilln.Utsk:t föreslagit, komrner att utöfva ett ganska vådligt inflytande på stångjernshandteringen i vårt land. I fordna dagar, då man också trodde sig kunna tänka och handla klokt, ansåg man det nödvändigt att för stSngjernstillverkningen bibehålla rudimaterierna inom landet, emedan denna tillverkning var för landet en af de hufvudsakligaste näringarne, som också derföre borde skyddas.
Dä jag, i känslan af den plikt, som åtföljer rättigheten akr tala ibland nationens representanter, upstigit ark yttra mig i detta wigtiga mål, har mig icke undfallit det misskännande, som manligen Åtföljer behandlandet af sä granlaga ämnen — men atr trotsa allt, för det man kror wara sanning, är plikt, och langwarigr kan misskännandet icke bli; ty hrvarje redlig medborgare mäste snart inse, att största faran för dess rättigheter ligger i deras sjelfswäldigq Utsträckning, och att deras sanna förswarare, är den, som strider emot missbruket. Derjemte anhöll Herr Grefwen om tillstånd, att la kommunicera sitt dickamen med de öfrige respektiv? Ständen. Bifölls. Friherre Ltael, Lorsttr l.uävig, yttrade skristeligen cili protokollet: Wördsaml Memorial! I all lid, sedan menniskor trädde i samfund, danades de genom lagarne antingen till lydande under en despotisk magt hwars behag gälde för lag. Tala, ffrifwa, ja till och med tänka, sa wida lankan äswen kan genom pantomine uttryckas, blef såsom brott anfedt, sä framt det ej more fullkomligt instämmande med en stafwisk rmdergifwenhet. Eller ock hade folket genom bestämda föreskrifter för de styrande faststält en gräns för deras magi och derigenom försäkrat sig om friheten, det högsta goda en menniska äger. Emel - Den r Juni!- Emellan ytterligheterna af despotisme som gös millioner menniskor kill flafwar under en enda, och en allför wida utsträckt frihet som urartar till sjclfs» wald och oordning, finnes modifikationer lyckligt det solk som funnit medclwägcn. Ibland de flere utwagar ett fritt solk tagit för att bewara fin frihet, är tryckfriheten ibland de kraftigaste. Dä det icke äe möjligt, att ett samhälle kan styras Utan Embctömäii; (desse mäste hafwa tillräcklig
Enligt Kongl. Brefvet den 28 Mars 1865. till Häradshöfdingen m. m. P. U. Stenberg Resekostnadsersättning 22:o. Komitéen för uppgörande af förslag till Kronans öfvertagande af bestyret med anskaffande och underhåll af båtsmännens kappsäckar och småpersedlar: Enligt Kongl. Brefvet den 9 Maj 1865. Resekostnadsersättning och traktamente till ledamöter i komitéen 23:o. Komitéen för •utredning af frågan om vissa förändringar i sättet för verkställande af de förvaltande verkens i Stockholm penninge-liqvider: Enligt Kongl. Brefvet den 19 Maj 1865. Gratifikation till Arkitekten P. U. Stenhammar: för utarbetande af normalritningar jemte beskrifningar öfver folkskolehus af olika storlek så af sten sorn trä, enligt Kongl. Brefvet den 28 April 1865 750 25:o. Enligt Kongl. Brefvet den 13 September 1864: 1865. Till Kongl. Krigs-kollegii disposition, ersättning för ökad tillverkningskostnad af 2,000 stycken infanterigevär, afsedda att ersätta ett lika antal till frivilliga skarpskytteföreningar utlemnade målskjutningsgevär för åren 1864 och 1865 11,000 Sgr Hvartill kommer: Förskott till betäckande af kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader: 213,587 32 1862 med 1864. Litt. B. Uppgift på de af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen anordnade medel, hvilka, jemlikt föreskriften i Kongl. Brefvet den 3 Februari 1860, höra till ersättning anmälas hos Rikets Ständer. Ro tefrike tsersättning till länsmännen i Wester-Norrlands län: Rotefrihetsafgiften till rotehållarne vid Norrbottens Fältjägare-korps: Summa Riksmynt. 18,006 18,912 Bilt. till R. St.
Denna störtflod har sin källa i bristande upfostran, i bristande vetande om något bättre, och denna brist lärer icke religionen ensam genom sina läror kunna undanrödja. Dessa läror måste hafva sitt stöd i skolan, och denna är derföre grundvalen till den moral, som inom samhället finnes. Religionen innehåller rättsgrunderna för en högre moral, men skolan deremot för den moral, som inom samhället utöfvas och som utgör grunden för en högre kommande. Det är således icke utan skäl, som alla de samhällen, hvilka hafva gått serdeles framåt uti folkets utveckling, hafva rikligen försett sig med skolor och serdeles väl omvårdat desamma. Häruti gifver oss Amerika, såsom uti många andra fall, ett stort föredöme, ty denna Stat gör sina största upoffringar just på skolorna och egnar dem den sorgfälligaste omvårdnad. Det är tydligt att om man vill att samhället skall lugnt och lyckosamt utveckla sig, så måste man hos de unga medborgarne redan i deras spädaste ålder inskärpa moralens hälsogifvande läror, ty det är hos barnen man grundlägger den kraft, sorn hos samhället utvecklar sig; det är hos dem man nedlägger fröet till de krafter, som i en framtid skola uppenbara sig. Missförstår man detta nödvändiga vilkor för samhällets bestånd och fortskridande, sä blifver följden lätt synbar uti det olyckliga skådespelet, alt de vackraste byggnaderna inom samhället äro fängelserna och att man åt brottslingarne upbygger palatser, under > det att skolan står undangömd uti samhällets mörkaste och aflägsnaste vråar. Detta är ett sorgligt bevis på huru man kan misstaga sig om den plats hvardera af dessa institutioner bör ega. Man har icke velat söka förekomma nödvändigheten af dessa cellfängelser; man har velat allt för mycket omhulda ett redan fallet slägte, med förbiseende af all omvårdnad om det upväxande slägte!, som genom sin utveckling skolat bevara samhället ifrån fortfarande förfall. Jag kan således icke medgifva att folkskolan har en så ringa upgift, som man här velat förespegla; jag tror tvertom att den har ett högt, ett vackert mål, fastän detta mål ännu på långt när icke är hunnet, men denna Den 29 Mars. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Enskild man, som kallar Justerare från dess hemvist, för att mäta eller stämpla bränvins-redskap, skall godtgöra honom resekostnad och ari vode, såsom för andra embetsförrältningar. Kallas Justerare lill uppmätning eller stämpling af flera redskap på en gång och på samma ställe, i en by eller socken, tillkommer honom resekostnad och arfvode endast såsom lör en resa, jemte den serskilda betalning, han bör erhålla, då mätning och stämpling sker i hans hemvist, eller 6 rst. för hvarje kanna, som den mätna och stämplade redskapen innehåller. Af panne-egaren må Justeraren undfå nödigt handtlangare-biträde, men med behörigen justerade och krönta målkäril hör han sig sjelf förse. Så väl öfver mätning, som stämpling, skall Justeraren, utan serskild betalning, meddela, enligt bifogadt formulaire, ett skriftligt betyg, inneö & fattande Beuillningssamt Allm. Besa - och Ehon.-Utskotteris Utlåtande, IV:o 5. 33 fattande noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, samt uppgift på den class, hvartill den hörer, och huruvida den iir inrättad för tillverkning med ånga. För hvarje månad skall Justeraren fullständigt delgifva Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sådana under tiden utfärdade betyg. §. ,6. Ej må, under något vilkor, annan del af bran vins-redskapen, än pannan, inmuras, härvid iagttages, alt stämplingen alltid förblifver synlig eller lätt åtkomlig; ej eller må panna och hatt med hvarannan sammanfogas genom nägling eller lödning. §• ll' Innehafvare af bränvins-redskap vare fri från allt ansvar för dess beskaffenhet, när den befinnes öfverensstämmande med Juslerarens betyg, och, i sådant skick, ej öfverstigande den panne-rymd, lill hvars begagnande innehafvaren tillstånd eger. Skulle dock bränvins-redskap vara, genom origtigt betyg af Justeraren, hänförd till lägre class än vederbör, skall redskapens innehafvare, för den uppgifna liden, erlägga en mot den högre classen svarande afgift.
Hos Eder Kongl. Maj:t har Lands-Kamereraren i Vester Norr lands Län, Kammar-RättsRådet och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden M. Selling i underdånighet anhållit, att, då han vid afskedstagandet, efter nu gällande Författningar, endast skulle få behålla ett ringare belopp i contant emot den indelta lön, lian unr der tjenstetiden åtnjutit, hvilket satte honom, med hustru och flere barn, i yttersta förlägenhet och bekymmer, den förmon måtte honom, i anseende till hans höga ålder af mer än 70 år samt långa tjenstetid, hvarutaf han i Tio år varit Läns-Bokhållare och utöfver 3a år Lands-Kamererare, i Nåder beviljas , att vid erhållande afsked få bibehålla sin lön på extra eller Indragningsstat, efter markegångs-uIWikning; och har Eder Kongl. Maj:t, efter det Dess och Rikets Stats-Contors underdåniga utlåtande häröfver blifvit infordradt, till Rikets Ständer, ge - 132. Exp. Utsi. Förslag till und. Slcrijv. N:o ofinom deras Stats-Utskott, medelst Nådig remiss af den 23 sist].. Januarii, öfverlemna! handlingårne i detta mål, till det afseende och den åtgärd, pensions-ansökningen kunde finnas förtjena. Rikets Ständer hafva häraf inhemtat, det Sökanden, enligt Kongl. Brefvet den i3 Mars 1770 och Kongl. Förordningen den 24 Januarii 1778, 5 Morn., hade .varit berättigad, att, så framt dessa författningar ännu voro gällande, vid afsk edstagandet, efter uppnådd 70 års ålder, få för sin öfriga lifstid behålla hela lönen såsom pension; men att, enär den förändring deruti, i afseende på Landt-Statens med. indelta löner försedde Embetsoch Tjenstemän, blifvit, uppå Rikets Ständers vid 1818 års Riksdag i underdånighet anmälde beslut, vidtagen genom Eder Kongl.
Gyldenstolpes yttrande, att hvad Ständerne förklarat vara allmän lag, det skulle också gälla. Jag anser saken icke förhålla sig så, jag glömmer icke, att Konungen har veto i den civila lagstiftningen, och att utan Konungens samtycke blir ingen lag stiftad i Sverige, samt alt Ständernes förklaringar öfver lagens rätta förstånd gälla jemnt detsamma som ingenting, utan att Konungen till desamma sitt samtycke lemnat. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Afven jag måste lemna min röst till antagande af förslaget, och jag gör det på den grund, att, efter mitt förmenande, en större öfverensstämmelse åsladkommes mellan 38 och 106 §§, om den ifråga var. förändringen uti den förutnämnde § antages. Så länge besvärsmål föredragas och afgöras omedelbarligen inför Konungen, så anser jag, lika med talare före mig, det vara af mycken vigt, att inga rådslag fattas eller tillstyrkas, som äro uppenbarligen stridande emot allmän lag, äfvensom jag finner det ändamålsenligt, om så hända skulle, att en rådgifvare vore nog pligtförgäten att tillstyrka Konungen till en lagöfverträdelse, att denne rådgifvare då vore nödsakad att ifrån sin plats afträda. Att efter kraftiga föreställningar d. v, s. efter en afgifven reservation likväl qvarblifva vid sin befattning, anser jag vara i högsta måtto olämpligt och inconstitutionelt, hvarförutan jag icke finner någon våda dervid, att, som en värd ledamot yttrat, öfvcrträdelser mot allmänna lagen sedan skulle dragas under Ständernes pröfning. Detta inträffar nemi. aldrig, ty om en Den 7 September. 255 sådan öfverträdelse angifves af Const.Utsk. (och endast af Const.- Utsk. får det ske) så drages anklagelsen under domaremaktens pröfning, men aldrig under Ständernes. Jlr Printzenskjöld: Jag får förklara, det jag icke funnit mig öfvertygad om riktigheten af det lagstadgande, som här blifvit föreslaget.
på en soffa till venster). EBBA FLEMING (blickar upp från honom och ser utåt). EBBA FLEMING. Re’n sol går upp, och flydd är ändtligt natten, Den långa natten efter rastlös strid I fyra dar; men ack, hur går den upp! Vänd, stjernors drottning, sol din glans från mig! I veklig klagan sjunker jag, – och der, Derute, obevekligt såsom förr Fiendtlig flotta står, och intet segel Till hjelp oss skyndar öfver liknöjdt haf, Och intet bud om våra vänners öde Framtränga kan till oss. – Tyst! Upp han vaknar. JOHAN FLEMING(vaknar och reser sig upp). Ack, hvilken herrlig dröm! Jag känner mig Så styrkt, så glad! EBBA FLEMING. Du drömt? JOHAN FLEMING. Och idel ljus Och frid och lycka! Jag på Qvidja var. Till mig kom kungen dit uppå besök, Då fridens första skörd på gyllne fält Jag in med folket bergade tillsammans. Allt var förändradt: rika parker, der Nu vildskog står, uttappadt var hvart kärr Och bytt i åkerfält. Mig kungen tog Inunder armen och så gingo vi Igenom folkets högtidsklädda leder, Och blommor ströddes rikt uppå vår väg, Och mössor svängdes vid hurrah i luften, Och suckande såg Sigismund på mig Och sade: Byt ditt rike emot mitt! Så man sig sjelf kan smickra uti drömmen Och glömma bort i denna lifvets afbild All strid och omsorg. – Moder, ingen visshet Om landthärns öde än? Andra Scenen. De Förra. ARVID STÅLARM (som inträdt). Senare OLOF KLAESSON. STÅLARM. Ett bud har kommit I denna natt; igenom sorglös vakt Det lyckats smyga hit. JOHAN FLEMING. Och detta bud? STÅLARM(pekar på Olof som inkommer). Här är det. EBBA och JOHAN FLEMING. Olof Klaesson! OLOF KLAESSON. Ja tyvärr! EBBA FLEMING. Och krigshärns öde? OLOF KLAESSON. Spridd är den och slagen, Och jag hardt när att bli tillfångatagen.