Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af allmänna fonden bestridas alla kostnader vid kurhuset i Wadstena, och det öfriga blir att disponera för Länslazarettet, äfvensåväl som den sista femtedelen af så kallade kurhus-afgiften hörer ensamt till lazaretlsfonden, hvilken äfven har inkomst af collectoch gåfvomedel. Nu finnas hopsparade kapitaler till belopp af 35,000 R:dr Banko. Vidsträcktare anstalter för helsovården hafva under dessa åren ej erfordrats, mera än de veckor af år 1834 då Cholera Morbus hemsökte riket. Uti detta Län var det egentligen Wadstena stad och Motala socken, som deraf ledo; och på båda ställena voro de nödige mått och steg, hvilka då forordnades, understödde af iuvånarnes i orten bemödanden för det gemensamma hästa. 45 Helsobrunnar, med. goda och omsorgsfullt inrättade anstalter, för dem hvilka ditkomma alt stärka helsan, finnas tvenne af ålder bekante, nämligen Medevi och Söderköpings brunnar. Den förslnämde är mest besökt, och bär, förutan hos de mera bildade klasserne, älven särdeles förtroende bos ortens allmoge, hvaraf mera än 1000 hvarje sommar pläga begagna den i Juni och Juli månader. De fattige intagas på dertill af välgörenheten väl doneradt lazarett. Af öfrige helsokällpr inom Länet, äro alt märka 5 st., nämligen Himmelstalund vid Norrköping, Ekkällan, mindre betydlig vid Linköping, Flistad, talrikt besökt af gammalt, Kisa der brunsgästernas antal årligen ökats, samt en uti Ö. Eneby socken. Allmänna åtgärderne för rofdjurs utödande, hafva ej blifvit lillfylletsgörande, och blifva del aldrig för längre tid, emedan de stora skogstrakterna i söder och i norr alltid skola snart nog ersätta det antal som bär förslöres. Anslalterne gå nu hufvudsakligen derpå ut, att genom högre prtemier eller skottpenningar för Varg, föranleda dess ifrigare jagande och dess ungars uppsökande om våren då de med lätthet uti ide dödas.
Jag önskar äfven att Utskotten ville afstyrka och Ständerna afslå Friherrens uti dess 8:de punct gjorda förslag att böja räntan å JernContoirets creditif, samt å Lån på metalliska effecter. För Creditivet betalas 5 procent, om räntan härå höjes, måste BruksSocieteten afstå från Creditivets begagnande, ty eljest skulle förlust för JernContoirets cassa uppslå. Lån på metalliska effecter äro för Banken och Landet lika förmonliga; för Banken, som kan anse Panten lika med Silfverfond och lätt realisera Lånen; för Landet, som derigenom vinner en betydelig ökning i rörelsecapitalet. Det af Friherren med anförande af Bruksägares lyckliga conjunctur nyttjade skäl är det emot denna näring så ofta använda afundens språk, hvilket jag icke trodde, att någon upplyst man nu skulle nedlåta sig att yttra, då Jordbrukarens bestånd lill stor del hvilar på Bruksägarens styrka att ihärdigt kunna drifva sin näring, och denna åter, hvilken grundar Landets största Export, hvilar på en lycklig afsättning, sorn städse försvåras genom dels andra Länders l5a Den 29 December c. m. täflan, dels höga tullafgifter. Om exporten för något år försvåras, som lätt kan hända, är det då nyttigt alt beröfva eller försvåra de metalliska Lånen? Oeh hvad blir följden?
Ståndet dess förut fattade beslut i ämnet; och utlåtandet lades till liandItn gar ne. S. D. Aler föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets 756 Prot.-Utdrag, den 2 April 1845. utlåtande, JV:o 136, i anledning af väckt motion om tillsättande af en comité, för att utarbeta förslag till en förändrad national-representation: Ståndet förklarade, i anledning häraf, att, då frågan om nationalrepresentationens ombildning, efter återremiss af alla Riks-Stånden, för närvarande beror på Constitutions-Utskottets vidare utlåtande, Herr de Mares ifrågavarande förslag om förändrad åtgärd af Rikets Ständer till frågans framdeles behandling, såvida detsamma, vid det nu omförmäldte förhållande, grundlagsenlig! kan erhålla remiss till något af Rikets Ständers Utskott, lämpligast borde öfverlemnas till Constitutions-Utskottets handläggning; efter hvilket förklarande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets ofvanberörde skrifvelse lades till handlingame. Den 2 April. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevilhiings-Utskottets den 31 sistlidne Mars på bordet lagda memorial, N:o 30, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, angående Tull-be vill ningen, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o, Bifölls den af Utskottet gjorda hemställan, i afseende på grunderna för Tulltaxe-regleringen; 2:o, Bifölls jemväl Utskottets yttrande, angående Ridderskapet och Adelns skiljagliga beslut, rörande spanmålstullen; hvarjemte den af Utskottet föreslagna voterings-proposition, JV:o 1, godkändes; 3:o, Bifollos äfvenledes såväl Utskottets hemställan, i afseende på Kongl.
* I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att den förev:de punkten blifvit af de tre öfriga Riks-Stånden bifallen. Frih. Cederström: Vid det nu tillkännagifna förhållande, att de öfriga Riks-Stånden bifallit den ifrågav:de punkten, hemställer jag, om det kan vara skäl, att R. o. Ad. skiljer sig från Med-Ständens åsigter i detta hänseende; och detta hemställer jag så mycket mera, sorn Utsk:t synes mig hafva fullkomligen rätt, och nu i alla läll den af Hr von Schéele föreslagna återremiss icke kan leda tili något praktiskt resultat. Hr von Schéele särdeles utförligt redogjort lör sin uppfattning af denna fråga, må det tillåtas mig att, ehuru icke lika utförligt, försöka besvara åtminstone några af bans anmärkningar. Orsakerna, hvarföre Utsk:t har ansett sig böra afstyrka de i delta ämne väckta motioner, hafva hufvudsakligen varit, dels att man ansett sig ej böra förrycka skillnadsgränsen mellan folkskolan och elementarläroverket, då den enas ändamål är att såsom ett afslutadt belt bibringa allmogens barn det kunskapsmått, som för deni anses tjenligt, och det andras att lägga första grundvalen för den bildningsgrad, sorn erfordras för deltagelse i det offentliga lifvet; dels ock, att verkställandet af motionärernas förslag skulle möta nästan oöfvervinnerliga praktiska svårigheter i anseende till den förmodade bristen på lärarekrafter, men i synnerhet till den betydligen ökade aflöningskostnad, hvartill, såsom lätteligen befinnes, en sådan utsträckning af fordringarne på en folkskolelärares kunskapsmått skulle ovilkorligen leda. Bonde-St., som väl måste antagas såsom målsmän för allmogens 392 Den 17 Mars f. ni. önskningar i en sak, sorn närmast rörer allmogens uppfostran och kostnaderna för dess bestridande, liar med stor röstölvervigt biträdt Utslcts afstyrkande; älven var förhållandet så inom Utsk:t.
Att den i år liksom föregående år kommer att locka talrika deltagare, kan man taga för gifvet, helst som intet sparats för att göra anordningarna och det hela så lockande som möjligt. (Forts.) en fjärde augusti — - en onsdag — samman-. trädde stiftmötet. Redan.pH morgonen hade det förmärkts ett ovanligt lif i staden, ty från landsbygden hade infunnit sig öfver ett hundratal lärare och lärarinnor samt nära ett femtiotal präster. Klockan nio ringde kyrkklockorna till gudstjänst, ocb man samlades i det vackra templet till gemensam andakt. Det var högtidligt. Tre präster stodo för altaret, öfverallt bland de festklädda skarorna syntes de hvita prästkragarne. Och sången, utförd af en blandad kör lärare och lärarinnor, ljöd mäktig och fulltonig under de åldriga hvalfven. Så besteg kyrkoherden och folkskoleinspektören O d e n predikostolen. roman. IDUN 96 växt, ståtlig man med en klangfull, ehuru något sjungande stämma. Och hjärtevarmt, flärdfritt och lättfattligt utlade han ämnet för sin predikan: » Utan tro är det omöjligt att täckas Gud. » Kerstin lyssnade uppmärksamt, men hon kunde icke hjälpa, att hennes tankar gång på gång gingo till honom, som hon gifvit sitt hjärtas jordiska tro. En sådan ordets förkunnare skulle just han blifva. Samma välljud i stämman, samma innerlighet i hvarje ord som talades. Hon kom långt efteråt ihåg långa stycken ur denna predikan. Särskildt fäste sig i hennes minne dessa ord af Luther, hvilka predikanten citerade: » I ett samhälle äro skolläraren och skollärarinnan af lika mycken vikt som kyrkoherden. Vore jag icke präst, så vet jag intet ämbete på jorden, som jag hellre skulle vilja bekläda än en skollärares, och bör man icke se efter, hur världen belönar och anser deras kall, utan hur Gud aktar det, och hur han på den yttersta dagen skall värdera det. » De orden blefvo mången gång sedan under svåra, mörka dagar en tröst för Kerstin. 1 procession tågade man sedan till folkskolehuset, hvars samlingslokal var upplåten till mö- teslokal.
Slussplan ' - (Räntmästarehuset) JBtau t e l. Institutet Sfalmtorgsgatan s o n J i:ma H.u.sh.å.llslsol. (Grundad. 18SO) Erik Dahlbergsgatan 2, hörnet af Parkgatan. Nya hufvudkurser börja den 17 okt., den 1 och 15 november. Vid läroanstalten emottagas såväl kvinnliga som manliga elever af hvarje samhällsställning och utan afseende på ålder eller förkunskaper. Grundlig och fallständig undervisning i dubbla italienska bokhålleriet, räkning, skönskrifning, rundskrift, stenograf, svenska, tyska, engelska och franska språken. Ämnena äro valfria. Skolan är äfven behjälplig, att så vidt möjligt är, anskaffa platser åt sina elever. Vårterminen börjar den 34 januari 1900. Bref besvaras per omgående och prospekt kostnadsfritt på begäran. Göteborg i oktober 1899. KARL O. LINDEBERG, (S.T.A.08791) skolans föreståndare. näringsmedel för 30-årig barn. framgång. Säljes på alla apotek. Partiförsäljning Instruktionsapoteket Nordstjernan. Prof gratis från HECTOR &amp; C:o, Skeppsbron 18, Stockholm. o l i m p Eiksi 79. ^ o Colses. Hushållsräkning 5 %. u t r a | » Vi kg. tvål kokas i 3 liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes under omröring 20 ä 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som sköljvattnet hafva 36 å 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. — N:r 29 S:t Paulsgatan. E NG, BÄTTRE FLICKA önskar nu i höst plats i Göteborg eller dess närhet att gå frun tillhanda. Har genomgått Handarbet. Vänner .. samt äger någon vana uti matlagning. Önskar anses som familjemedlem. Svar med angifvande af referenser emotses tacksamt under adr. » A S. », Söderhamn p. r.
Tomas gick ned åt Blasieholmshamnen. Då han kom förbi Grand Hôtel, gick han in på Oriental för att dricka en vermouth. Det var mera folk därinne än det brukade vara. De svårmodiga uppassarna, vilkas bleka skuggor förr likt fredlösa andar hade glidit fram och åter utmed väggarna i korridorernas dödsstillhet, hade försvunnit och blivit ersatta av odalisker i brokiga sidentrasor. Med dem hade publiken kommit; det dracks och röktes runtomkring. I en av alkoverna, där en röd gaslåga ständigt fladdrade i halvmörkret, satt löjtnant Gabel med ett halvt dussin andra unga officerare, av vilka några voro i uniform. De hade kommit in på unionsfrågan. Tomas slog sig ned vid ett öppet fönster, på samma soffa där han hade suttit med Hall en av dagarna närmast efter sin examen, i slutet av april. Ja, var blev Hall av? Vid den danska badorten hade han stannat i tre veckor; sedan hade han åter börjat resa omkring på måfå. Kunde det vara något nöje i längden... Då han senast skrev, var han ännu i Tyskland. Men nu måste han komma hem med det snaraste, ty eljest blev Tomas tvungen att höra sig för hos tegelhandlaren. Nå, det kunde han för övrigt göra när som helst, ju förr dess bättre. Kanske redan i dag. Han ämnade bara gå upp och fråga om villkoren; det medförde ju ingen risk i och för sig. Wannberg, som stod i förbindelse med ett par förläggare, hade visserligen lovat att försöka skaffa honom någon översättning; men det kunde draga ut på tiden. Han räknade i stället på denna inkomst längre fram, då det gällde att betala det viktigaste av skulderna. Tomas hade fallit ihop, där han satt på soffan. Hans huvud hade sjunkit ned mellan axlarna, utan att han själv visste av det. Han var trött. Icke egentligen kroppsligt; men hans inre människa hade mattats under de ständiga sprången från den rödaste glädje till eftertankens gråa pauser. Det var ögonblick, då han trodde sig hålla själva den leende lyckan i sina armar, fångad för alltid, och i nästa sekund famlade hans händer i den tomma luften. Han rätade upp sig, drack ur sitt glas och slog i ett nytt. Officerarna i alkoven hade bytt om samtalsämne; det talades om fru Wenschen och Grothusen.
Denna bilaga innehåller ett med G. A. Silverstolpes handstil skrivet betänkande, vilket undertecknats med A. G. Silverstolpes hand och i vilket en del mindre rättelser införts med den senares stil. A. G. Silverstolpes yttrande återfinnes emellertid också såsom senare delen av det tryck, vilket (bilaga 1) är fogat till protokollet och där Carl von Rosensteins yttrande upptager de första sidorna (se ovan!). Silverstolpes betänkande är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 819 ff. Aktstycket återgives här efter den handskrivna bilagan. Överst å första sidan är antecknat: »Till Constitutions-Utskottets Protocoll den 30 Maji 1815». Den 30 Maj 1815 599 ifrån Konungen, har motionen eller propositionen derom alltid blifvit gjord hemställningsvis om hvila: och denna hvila, har, såsom innefattande afståendet af en individuel rättighet för hvarje Riks Stånd och Konungen, icke ansetts vara erkänd med mindre än alla fem rösternas enstämmiga samtycke. När åter hvilan ej är enstämmigt medgifven, står icke ela saken quar i det skick, at såsom slut-beredd, afgöras? Gör det något til saken om 4 eller 1 Stånd vägrat, hvilandet? Är det icke Grundlagen som föreskrifvit uptagandet vid nästföljande Riksdag, sä vida ej samtelige myndigheterne begagnat sig af ordet först, för at afstå sin rätt till deras afgörande? Det vill säga, är det icke lagen sjelf, icke någon eller några af de fem myndigheterna, som förbundit till upptagandet? Kan då någon af dem vägra det? Til hvad jag nu ytterligare utvecklat får jag den äran tillägga, at det vigtiga vid detta tilfälle alldeles icke är det, hvartill et tilstvrkande öfver närvarande fråga sluteligen skulle leda, nemi. om inga, vissa eller alla Grundlagsfrågor böra uptagas eller hvila. Detta är en klokhetsfråga, som jag, i närvarande tidepunkt, anser nästan med lika goda skäl kunna på tvänne stridiga sätt besvaras.
Ämnena, som böra föredragas i folkskolan, aro efter min förmening desamma, som ämnena för en skollärares egen examen. Om nu, på sätt Gr. Hamilton föreslagit, K. M. bestämmer för hvarje ämne de läroböcker, som böra begagnas i folkskolorna inom bela Riket, så äro med detsamma föremålen för undervisningen i folkskolorna derigenom gifna. Då behöfves ej att bestämma något annat än det minsta kunskapsmått, som af hvarje barn bör fordras. Här tror jag att somlige sträckt sina fordringar för långt, och andre nedsatt dem till alltför ringa. Jag vill för min del i detta hänseende underställa R. o. Ad. ett förslag, hvilket jag först tager mig friheten uppläsa, för att sedermera deröfver göra de förklaringar, som möjligen kunna behöfvas. Enligt Gr. Hamiltons förslag hemställer jag, "att K. M. bestämmer för 5 år i sender hvilka läroböcker böra i folkskolorna inom hela Riket i hvarje ämne begagnas." "Intet hain af någotdera könet må upphöra med hemläsning eller med skolans begagnande, förrän det hunnit lära; "a) att väl läsa innantill Svensk och Latinsk stil; ”b) biblisk historia och den religionskunskap, som erfordras för alt af presterskapet emottagas till nattvardsläsningen ; "c) kyrkosång; "d) skrifva; ’’e) de fyra räknesätten i hela tal. "Undantag må endast för bristande naturanlag beviljas." Bär har blifvit yttradt, att man icke borde af en torpares dotter eller af en bandtverkaregosse fordra att de lärde sig skrifva. Denna torpares dotter blir tjenstehjon, hon blir det måhända i en stad. Då behöfver hon ofta att kunna Dan 13 Februari e. m. skrifva, om hon af sin matmoder begagnas att, såsom i hushåll ofta förefaller, köpa hvarjehanda saker, då hon bör kunna anteckna livad hvarje sak kostar. Vid samma tillfälle kommer henne räknekonsten lika väl till pass. Man bör icke invända att dessa kunskapers inhemtande medtager alltför mycken tid.
Man fann då, att dessa lagar blott i afseende pä löpande förbindelser svarade mot den nya tidens fordringar, och man förskräcka tes då man erfor, att lagarne genom exeptioner de facto störde ägande-rättens helgd, emedan de icke såsom grundsats antagit, att inteckning, lagligen erhållen, skulle vara gällande äfven i det fall, alt låntagaren före inteckningen» beviljande i hans egendom, var förmyndare, kyrkooch fattig-medels föreståndare eller upp. bördsman. För den lagkunnig© eller den som blott öfverskådat våra lagar voro do skadliga exeptionerne i detta fall ej någon ny upptäckt, men för massan af långifvare, som endast fästat sig vid det allmänna begreppet om inteckning, och hvad jag hår förut nämnt har afseende på deni, var det visserligen en sådan. Dels genom den sålunda uppdagade osäkerheten, dels ock genom mångfaldigheten af Den 17 Felruarit, 4l5 formaliteterne vid utmätning och försäljning af fastighets-pant, tvingade »ig de löpande reveraérne till ett i och för sig sjelf obehörigt företräde, som hastigt måste försvinna om lagarne satte långifvaren i tillfälle att inom korrt tid få dylik pant förvandlad i penningar. Låntagares och långifvares gemensamma fördelar fordra att exeptioner af förenämnde art ej må äga rum, ty de hindra den förre att med lätthet erhålla, och den sednare att med trygghet gifva lån mot inteckning. Det år tid att dessa mågtige parters klagan höres, och att Lagen icke förnärmar utan beskyddar dem. Nationen hoppas, att sådane financiella åtgärder nu blifva vidtagne, som återbringa förtroendet, och med förtroendet en lifligare penningerörelse. - Örn detta hopp svikes eller icke skall tiden utvisa, men det, hvarom jag år viss, år att det ©tvifvelaktigt skall svikas om executions-lagarne förblifva i det skick de nu åro.
Majit, det har i sanning icke kunnat undgå att fästa min synnerliga I2G Den i5 December f. m. uppmärksamhet, helst vid betraktande deraf, alt Vällofl. BorgareStåndet vägrat remiss å Herr Lagman Norei motion, samt Ridderskapets och Adelns Ledamöter till stort antal yttrade samma mening om Herr Lefrens motion, ehuru densamma med en mängd anmärkningar ändtligen blef till vederbörligt Utskott remitterad. Jag skulle handla mig mycket olikt, om jag kunde en hårsmån förändra min mening, eller se saken från någon annan synpunkt nu, då samma fråga kommer från Styrelsen, än förut, då den framställdes af en enskild Motionär. Saken är precist densamma, och handlar om ingenting mindre, än att, förmedelst obligationers tillskapande, skuldsätta både oss och våra efterkommande. Uti min till Protocollet afgifne Reservation mot den af pluraliteten medgifna myntbestämning ingick äfven det som skäl, att jag ägde farhåga för Statsobligationssystemels införande; och jag ser beklagligtvis mina sorgliga aningar vara på vägen alt realiseras, förrän jag förmodat. — Jag kan icke från mig aflägsna en hemsk rysning vid betraktande, att ett medel skall användas, af den beskaffenhet, alt vårt mynt icke allenast aldrig skall kunna komma på en säker och solid fot, utan tvärtom ännu mera försämras, än livad det nu en lång Den »5 December f. m. 12.7 tid varit; och om vi tillika besinna, att vi på våra efterkommande skulle öfverflytta skyldigheten att betala de skulder, som våra obetänksambeter, vårt yppiga lefnadssätt, och våra, genom dåliga beräkningar felslagne, speculationer ådragit oss; så torde väl en närmare betraktelse böra företagas, innan vi fatta vårt beslut. Den Kongl. Skrifvelsen innehåller väl det yttrande bland annat, att Statens financiella tillstånd är blomstrande, hvilket genom dess väl ordnade räkenskaper vore utrönt.
En af de förnämsta orsakerna dertill att, oaktadt ganska aifvarliga bemödanden, att hämma biribiklubbarnes verksamhet, desamma merändels icke kunna undertryckas, torde vara svårigheten att bevisa förbrytelsen. Biribi-bankörerne hafva slängd port och dörr. Ingen inlåtes uti spelrummet som ej tillkännagifver sin önskan vara att uti spelet deltaga; och Bankörerne tillse nog att den yttrade afsigten upfylles. Med ett ord, det är ett sällsynt undantag, att någon öfvervara spelet i en biribiklubb utan att hafva deltagit uti lagöfverlrädelsen och sålunda gjort sig till enahanda ansvar förfallen som bankören. Åtalas spelet och bankörerne genom vittnens berättelser öfvertygas om förbrytelsen, är ganska vanligt att på angifvelse af bankörerne samma vittnen sedermera blifva förvunne att hafva uti spelet Den 31 December e. m. 38? varit delaktige och följaktligen äro underkastade den stadgade bötespåföljden. En annan orsak är att då den genom biribispelet upkommande vinsten för bankörerne ofta är ganska betydlig, någon gång betydligare än man i allmänhet tror, utgöres ansvaret, då de å spe let vågade penningar ytterst sällan kunna af beslagaren åtkommas, af jemförelsevis ringa böter, högst utgörande 50 R:dr b:ko, hvilket förhållande i ändå högre grad förvärras deraf att efter en icke ovanlig lagtolkning biribispelaren, sedan han blifvit ställd under tilltal för föröfvadt äfventyrligt spel, kan ansvarsfritt fortsätta lagöfverträdelserna intilldess slutligt utslag i målet fallit, emedan särskildt ansvar för under tiden föröfvadt spel icke tillämpas. På grund häraf anser jag mig böra föreslå: Att ansvar för biribioch andra äfventyrliga spel af ofvannämnda beskaffenhet endast eger rum för värden och dem, som i egenskap af bankörer sköta spelet eller dervid biträda, men icke för punktörerne.
De tillökningar och förändringar Utgifts-Titlarne, i följd af Riksens Höglofiige Ständers beslut, för öfrigt erhållit, äro följande: Första Hufvud - Titeln, innefattande Hofoch Slotts-Staterne: Hans Maj:t Konungens Hofhållnings-Summa, förut bestämd till 3ao,ooo R:dr, har, blifvit tille kt med 100,000: Stats-Ut skottets Betänkande n. 717 Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofhållnings-Summa, förhöjd från 100,000 R:dr till i5o,ooo R;dr elier med 5o,ooo: Äfvensom till Handpenningar för Hennes Kongl. Höghet Tillökning uti anslaget till anskaffande af nya Meuhler och reparation af gamla för alla Kongl. Slotten 3,000: D:o för Kongl. Hvaremot under Inkomsterne blifvit debiteradt, såsom motsvarande i Markegång af Hof-Stallet förut emottagne men nu indragne Räntehö och Räntehalm, 10,000 R:d. så att verkliga forhöjningen utgör endast 1,757: 39. 3. samt tillökning i Stats-anplaget för Haga Kongl l 718 Stats-Utsktotets Betänkanden. Lust-Slott. i,ooo: Summa irj5,rj5r]: 3g. 2. Hvartill kommer: Markegångs-tillökning på förslag å Gripsholms Slotts IndelningsRäntor 133: 16. förhöjdt värde å Strömsholms Stats Spannmål in natura 55: 4o. tillökning i Minimi priset å Spannmålen under Löner ne 296 T:r a ifR:dr ^o3: 24. Hvaremot denna Hufvud-Titel blifvit minskad med hvad som varit å Stat uppfördt för Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen Hedvig Elis.