Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke finna annat, än att Const.-Utsk. haft ganska rätt, då det förklarat att ”Konungens rådgifvare bordt finna för sig angeläget att lill prot. afgifva de yttranden, sorn kunde utmärka, om Konungens rådgifvare vid dessa tillfällen verkligen trodde sig ega anledn. att anse saknaden af praktisk erfarenhet i civila embeten kunna ersättas genom ådagalagda utmärkande egenskaper hos de ifrägakomne personerna, sä att skäl var för handen lill undantag från en befordringsgrund af dpn obestridligaste giltighet och vigt”, ”samt”, skulle jag här vilja tillägga ”hvars riktighet Konungens rådgifvare sjelfve hafva erkänt, då fråga varit om tillsättande af detta civil-embele". Jag märker nu, ali jag förbigått den 4:de punkten, ang:de lön för en tillförordnad Landshöfding, dervid blifvit anmärkt, att honom blifvit beviljadt ett arfvode, motsvarande fulla lönebeloppet för en Landshöfding, men att han tillika tilläts att fortfarande npbära sin lön såsom militär. Anmärknm är riktad mot Chefen Den 5 Juli f. m, 65 Chefen för Civil-Depart:tet, och jag instämmer fullkomligt med Hr Gripenstedt deruti, att anmärknm icke egentligen hade bordt vara framställd emot denne, utan emot Chefen för LandtförsvarsDepart:tet, hvilken hade varit pligtig att tillse det icke ifrån hans Depart. ulginge en lön, som icke erfordrades. Det är en orimlighet att man såsom tillförordnad upbär en större aflöning än den, hvartill man såsom ordinarie är berättigad, och måhända hade det jemväl varit de konsultativa rådgifvarnes pligt, alt härå fästa upmärksamheten, enär det åligger just dem att (ilise, det icke några så beskaffade olagligheter må ega rum.
Jag anser det sålunda icke vara vådligt att borttaga en rättighet, hvilken icke innebär någon verklig, utan endast en skenbar säkerhet, och som just derföre är mera skadlig än gagnelig för myndlingen. Jag tvekar således icke att förnya den motion, som så ofta inom detta hus varit väckt och af LagUtsk. vid föregående Riksdagar bifallen: att de s. k. tysta förmånsrätterna må hädanefter upphöra, på det att inteckning må eili ålla den säkerhet, som med densamma lagligen bör vara förenad. Lades på bordet. Hr Stuart, Carl Gust., uppläste följande: K. M. har, uti dess under d. 22 nasti. Jan. aflåtna Nåd. Prop. om Stats verkets tillstånd och behof, tillkännagifvit, det K. M., som sorgfälligt sökt undvika tillökning i Statsverkets årliga utgifter, så inskränkt deras samfällda belopp, ”att hela ”S t a t s r e g 1 e r i n g e n kan fullbordas inom redan för ”h anden varande tillgångar, utan förhöjning e 1- ”ler förändring i nu gällande grunder och bensta m 111 e 1 s e r för någon af de u t s k y I d e r och a f g i f”ter, som till Statsverket eller Riksg. Co 111, i n”gå. ” Då K. M. sålunda i Nåder förklarat sig icke vilja vid denna Riksdag äska nya elier ökade statsbidrag, lär Svenska Folket med allt skäl förvänta, att dess nu församlade ombud icke heller skola, emot K. M:s yttrade landsfäderliga afsigt, genom beviljandet af tillgångarna öfverstigande anslag ådraga sina medborgare en förökad beskattning. Till förekommande häraf är det alltså af högsta vigt, att R. St., innan något af de mångfaldiga, nu ifrågaställa, mer eller mindre nödvändiga och allmänt nyttiga, nya eller ökade anslag beviljas, erhålla fullständig kännedom om alla de behof, som oundgängligen måste vid denna Riksdag fyllas. Nu stadgas uti 66 §, Reg. F., att R.
Jag har egentligen begärt ordet för att erinra de Herrar, som yrka återremiss af Memorialet, att en återremiss och ett afslag är af alldeles enahanda beskaffenhet vid detta tillfälle, ty om vi återremittera Memorialet så hinner det ej besvaras, och en återremiss verkar således att hela förslaget förfaller. Jag tror dessutom, att Grefve Gyldenstolpes anmärkning icke är af vigt; det synes mig likgiltigt om Fullmägtige väljas å nyo vid Urtima Riksdag eller icke. Grefve Gyldenstolpe har sagt, att man icke hör välja nya personer innan de gamlas åtgärder äro granskade; men Bankooch RiksgäldsFnllmägliges förvaltning granskas af Reviso - 144 Den g Mars f. ra. rerne hvart annat 3r, och deras berättelser meddelas allmänheten genom trycket. Grefve Gyldenstolpe har sagt, att Regeringen möjligen, i händelse den vöre missnöjd med Bankooch RiksgäldsFullmägtige eller JustitiasOmbudsmannen, kunde, för att få nya personer i dessas ställe invalde, sammankalla till Urtima Riksdag. Det är föga tänkbart, alt desse personer äro af sådan vigt för Regeringen, att densamma skulle för dessas ombytande göra sig ett sådant omak. Men om det skulle kunna inträffa, att desse personer blefve i en sådan grad besvärliga för Styrelsen, synes den mig böra äga rättigheten att genom nya val söka få sådane, med hvilka den bättre kan komma öfverens. I de fleste Länder, der NalionalRepresentationen väljes för flere år, äger Styrelsen rättighet, då den kommit i stridighet med Representationen, att, genom föranstaltande af nya val, förvissa sig, huruvida denna uttryckta opinion, äfven är Folkets. Hvad sjelfva förslaget angår, så anser jag det vara af mycken vigt för utvecklingen af den constitutionella principen i vårt styrelsesätt. Denna princip, som man understundom trott vara ständige stridigheter, är likväl alldeles motsattsen, nemligen öfverensstämmelse och innerlig förening mellan Styrelse och Folk.
Härvid anser sig Utskottet böra upplysa: att, efter hvad omförmälde Kongl. Bref innehåller, Öfver-Direcleuren Schwartz först efter en längre tids förlopp från trycket utgifvit beskrifning om den ifrågavarande Kolningsugnen och sättet att använda de vid kolningen uppkommande biproducter; alt Kongl. Vetenskaps-Åcademien, som i ämnet blifvit hörd, framställt åtskilliga anmärkningar äfven i afseende på den allmänna nyttan; och användbarheten' af förenämnde uppfinningar, samt att Kongl. CommereeCollegium ansett de för hela belöningens utbekommande stadgade vilkor icke vara i allo uppfyllde; men att deremot Bruks-Societeten, hvars underdåniga yttrande jemväl blifvit infordradt, förklarat det uppfunne kolningssättet vara af väsendtligt värde och nytta, isynnerhet der localen eller möjligheten af vedens flottning medgåfve detsammas begagnande, samt. att del sålunda redan medfört och jemväl i framtiden borde åstadkomma Mäsendtliga fördelar.. ao Stals-Utskottels Berättelse N;o 169. §. 6. Ersättning lill Svenske Consulerne för Svenskt sjöfolks understödjande. Medelst Nådigt Bref till Kongl Commerce-Collegiuin af den 3o Januarii i83o, liar Kongl. Muj:t, ifrån och med nämnde år, anvisat en summa ej öfverstigande 1,800 R:dr, att af egde Hufvud-Titeln årligen utgå och i moa af behofvet till Kongl. Collegii disposition emot redovisning utbetalas, för att, efter pröfning af utgiftens behörighet, användas till godtgörande af sådane utaf Kongl.
Jag kan icke underlåta att till besvarande uptaga detta yttrande; ty jag tror, att pluraliteten af svenska Arméns befäl äro ett bevis på motsatsen, emedan öfver hälften af detta befäl hafva inhemtat sina humanistiska kunskaper på andra ställen än Carlberg. De begge reservanterna i denna fråga äro just ett bevis på att ett sådant försök icke skulle misslyckas; ty den ene är och den andre har varit militär, men ingen af dem har genomgått Carlberg. Då här vidare blifvit sagdt, att ståndsskilnad icke kan undvikas, om man vill hafva en armé, så vill jag uttala min åsigt i detta afs:de. Ståndsskilnad kan aldrig undvikas; ty bildning, förmögenhet etc. skola alltid göra sig gällande, men att rent af organisera ståndsskillnader, anser jag vara mindre välbetänkt, och det gör man, då man inkasernerar ungdomar i upfostrings-anstalterne. I franska armén är likväl ståndsskillnaden så uphäfven, att det är möjligt att avancera från simpel soldat till de högsta grader inom armén, och det är denna möjlighet jag önskade skulle finnas inom vår armé, nemi. att kunna avancera, hvilket stånd man än tillhörde. Jag vill icke längre uptaga E. o. Ad:s tid, utan endast tillägga, att man ingalunda kan sägas »besvära K. M.», om ett Stånd bifaller hvad ett Utsk. föreslagit. Hr Weidenhjelm, Erik Oscar: Jag har redan i min Utsk:s Utlåt, bifogade reservation redogjort för de skäl, som förmått mig att icke godkänna Utsk:s förslag. Jag vill icke trötta E. Den 3 Oktober f. m. 17 o. Ad. med att uprepa dem. Det är endast ett, på hvilket jag anhåller att få fästa upmärksamheten, nemi. på den stora svårighet, som redan nu förefinnes, att få antagliga elever; ty fordringarne äro så stora, att en mängd ynglingar tillbakavisas på grund af bristande kunskaper. Till följe häraf hafva flere vakanser upkommit, och om nu de 2:ne lägre klasserna borttagas, så kommer detta förhållande att blifva ändå svårare; KrigsAkademien skulle komma att få ännu mindre elever, och de utexaminerades antal skulle i följd deraf äfven komma att minskas.
Om det är numren 3, som kan vara afskräckande, lemnar jag derhän; men för mig synes, sorn den närvar, tiden icke kan jemnföras med den omnämnda perioden från 1720-talet, ty så snart 1809 års grundlag icke är lika med 1720 års, synes mig som hela den på denna jemnförelse grundade argumentation måste förfalla. För öfrigt lära meningarna icke vara delade derom , att fröet till oredan låg uti denna 1720 års Reg.form, och att dessa oredor icke uppkommit, om man beträdt samma väg sorn vi, för att afhjelpa ofullkomligheterna uti nämnde Reg.form. Alen man söker äfven framställa dessa oredor ur en förstorad synpunkt; och kan jag så mycket mindre instämma med H. Ex. Hr Gr. Mörner, som följden af Hr Gr:s princip skulle blifva den, alt ju mera sällan riksdagar inträffade, ju lyckligare skulle landet anses, och allra lyckligast, om riksdagar helt och hållet uteblefve. Frih. Palmstjerna har besfridt riksdagarnas återkommande hvart 3:dje år utur en annan synpunkt, nemi. att förändringen skulle vara för tidig, emedan den borde följa på andra vigtiga förändringar; men jag hemställer, om icke denna är den cardinalförändring, som bör föregå de öfriga, till hvilka vägen öppnas just genom den ifrågavar., ty om vi nu låta detta grundlagsförslag blifva hvilande, äro vi inne på den banan att sedermera kunna tillvägabringa nödiga och nyttiga förbättringar Den 11 September f. m. Il7 i grundlagen, enär förslagen icke behöfva mer än 3:ne års liggetid. Om jag nemi., innan denna cardinalförändring försiggått, uppgör elt grundlagsförslag, skall det hvila i fem år, hvaraf följden blir, att detta förslag förkastas endast derföre, att riksdagsmannapersonalen vid den kommande riksdagen består af främmande personer, som sakna erforderlig kännedom om motiverna för det af föregående Ständer uppgjorda förslaget.
Han har derigenom gjort en anklagelse emot alla Konungens rådgifvare efter 1809 för öfverträdelser af grundlagen och på samma gång anklagat alla Consl.Ulsk. sedan denna tid, att hafva blundat för dessa öfverträdelser. Frih. Palmstjerna har ifrågasatt en modifieation i bestämmelserna för spanmålstullen. I detta hänseende instämmer jag fullkomligt i hvad Gr Lagerbjelke anfört; och hvad redactionen af den blifvande und. skrifvelsen till K. M. i detta ämne angår, så anser jag mig böra instämma i den mening, som Hr Skogman framställt. Gr. Frölich: Frih. Cederström, en så bildad man, har naturligtvis länge insett behörigheten för sig att följa den gifna grundsatsen af ”nihil admirari”; och att honom ingenting förundrar, är också ingenting förvånande, när man besinnar pä 254 Den 14 Januari f. m. hvilken upphöjd ståndpunkt af kunskap och upplysning, han lange slått. Der kommer han säkerligen ock att stå, intilldess att hans förundran blir väckt af någonting högst frappant, och hvad skulle väl det vara, öfver hvilket en sådan man kunde förundra sig, om icke öfver sig sjelf? Att Frihin ändtligen måtte en gång intaga en sådan ännu högre ståndpunkt, är hvartill jag önskade kunna ge honom en anledning just nu. Hr Frih:n har redan fått af den värde ledamot, som nyss satte sig, en sådan, i den replik, som gafs honom för hans sätt att tillämpa grundlagen; men Hr Fri!i:n bar tillgodo af mig i afseende på hans egna sätt med grundlagens tolkning. Det är utom ali fråga, det ju icke den värde Frih:n begått ett sådant misstag, som det Hr Fähraeus anmärkt; men det hörer till egenheterne i Frih. Cederströins sätt alt argumentera, att han icke kan antaga, det undantag gäller såsom undantag från regeln, utan att han alltid söker extendera ett undantag på ett eller annat sätt enligt sin beqvämlighet. När nu grundlagen säger: ”ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan R.
Majit då måtte, för så vidt sådan åtgärd ej redan blilvil vidtagen, till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning om de särskilda anslag, som i sådant hänseende kunna finnas erforderliga. Stockholm den 12 Oktober 1865. SAMMANDRAG öfver Förskotter, sorn böra hos Rikets Ständer anmälas till ersättande. Riksmynt lio. Af Stats-kontoret förskottsvis anordnade: R:dr ö. Kronan, i följd af rättegång och dom, lill utgifvande ålagde 1,863 45 För uppgörandet af formulär till de förvaltande Verkens räkenskaper 9,950: — Dito dito 3,050: — Dito dito 1,7 50: — 14,750 Till Kommissionen för utarbetande af ett fullständigt sammandrag utaf utkomna, ännu gällande administrativa, kamerala samt ekonomiska författningar och stadgar 23,510: 50. Dito dito 6,907: 21. 20,565 52 Kongl. Komitéen för undersökning af grunderna lill städernas i riket beskattning. 10,000 Kongl. Komitéen för uppgörande af förslag till ordnandet af rikets sjöförsvar efter tidens fordringar 11,899: 41. Dito dito 600: Flottans station i Carlskrona tillsatta Kommission för undersökning af segel-linieskeppens och fregatternas tillstånd, m. m , 1,256 9 Den vid Kongl. Flottans station i Stockholm tillsatta Kommission för undersökning af dervarande rodd-kanonslupars, kanonjollars och mörsarefartygs tillstånd och användbarhet, m. m 612 Kongl. Komitéen för pensionsväsendets ordnande 250: - Dito dito 250:
För dessa har jag trott det vara af någon nytta, att citera Den 5 Januarii. 327 allmänt erkände stora Författares ocli upplyste Statsmäns tankar. ”1 hvarje Monarkisk Stat i Europa,” yttrar sig Adam Smith, ”skulle KronoJordens försäljning gifva ett ganska betydligt Capital, ”hvilket skulle återskaffa StatsCassan en I11- ”komst, som vida öfversteg hvad denna Jord ”förut förmått gifva Kronan. Tillväxten i Jor”dens Production skulle öka Samhällets Folkmängd i den mån, den ökade den inkomst "och den Varumängd, som af Folkhopen förbrukades. ” I ett EmhetsBref till Kongl. KammarCollegium, yttrar sig Hans Excellence Herr Grefve • Georg Adlersparre, rörande KronoSkogarne: ”Jag kan ej annat finna, än att de sökta än”damålen skulle med säkerhet och evärdeli”gen vinnas, om vissa, nära intill Byggnads”ställen belägna Trakter anslogos till Skogsplantering för Kronans räkning, der en con'”centrerad bevakning vore både lätt och möj”lig, och om alla aflägsna och kringspridda "KrönoParker och Allmänningar, hvilkas evär”deligt fortfarande Bevakning torde böra an”ses för en omöjlighet, styckades i Trakter af ”i5 till a5 Tunneland, och försåldes till den ”mästbjudande.” ”1 detta fall skulle allt komma under ”ÄgandeRättens vård och omtanka. Kronan ”erhölle sina förnödenheter på stället. Ett allmänt tillfälle öppnades för Länets Innevånare 328 Den 5 Januarii. "alt erhålla egen Skog. De, som förskaffat sig "den, kunde efter frivilliga öfverenskommel"ser biträda de öfriga. Hvad som 'vore tjen"ligt till Odling blefve odladt och nybygdt, "och den Mark, som endast kunde gifva Skog, "blefve vårdad. Den nuvarande JägeriBetje"ningen kunde få rättighet att till Skatte kö"pa sina Boställen." "På detta sätt skulle, efter min tanka, "Kronan vinna en betydlig Inkomst genast vid "InköpsSummorna, och i framtiden af nya skatt”lagda Hemman:
Jag vet ej, hvad dig kan ha händt, hvad som dig isat så, om lyckan har dig ryggen vändt, jag vet ej, men ändå jag tviflar, att du är så kall, så liknöjd som du tror — att dö, o skald, är ingen lek, hos döden allvar bor. En härlig gåfva lifvet är, om sorgens skuggor än ibland månd ' skymma dagern där — det dagas nog igen. Mer rikt än förr syns lifvet dig, när döpt i smärtans flod du stiger härdad, luttrad upp med gladt och nyfödt mod. Upp, alltså, skald, till manlig strid mot sorg och lyckans svek! Upp mot en ond och hatfull tid till modig bardalek! Upp, sjung allt ädelt, skönt och godt, allt högt och stort du vet! Möt se ' n med gladt, frimodigt hopp båd ' död och evighet! — a. * U P notisboken. Hälsotillståndet vid hofvet. Drottningen, som sedan några veckor vistats å Ulriksdal, är nu ovanligt kry, rör sig med ledighet och vistas dagligen, åtminstone för en och annan timme, ute i det fria. Däremot är kronprinsessan fortfarande svag och en stor del af dagarne sängliggande. I söndags, då den kungliga familjen med anledning af prins Bernadottes 37 års födelsedag var samlad till familjemiddag, kunde kronprinsessan icke deltaga i densamma på grund af sitt klena hälsotillstånd. « Kvinnlig elev vid Tekniska högskolan. K. m:t har nu medgifvit, att Agnes Emma Karolina Magnell må, utan hinder af de för Tekniska högskolan gällande stadgar, efter fullgjorda prof vinna inträde såsom specialelev i fackskolan för arkitektur vid högskolan samt efter genomgången kurs därifrån erhålla afgångsbetyg i likhet med manliga elever. Enligt hvad nu uppgifves skall dock fröken Magnell ej vara den första kvinna, som antagits till elev vid Tekniska högskolan. En » gammal teknolog » meddelar nämligen, att redan åren 1838 och 1839 en fröken G. var antagen såsom elev vid tekneologiska institutet, såsom högskolan då benämndes, för att studera kemi och lära sig konsten att färga. Märta Eketräs moder, framlidne kabinettskammarherren och öfversten J.
Jag hemställer om det är möjligt att, med bibehållande af sitt anseende, såsom Representanter, lemna oanmärkt en så oformlig sak, att man afgör detaljfrågorne om förskottet, innan hufvudsaken behandlas. Jag skulle hafva önskat, att den begäran, som af en värd Ledamot vid sista öfverläggningen i detta ämne framställdes, att hufvudfrågan nu på samma gång som förskottsfrågan måtte behandlas, hade blifvit af Utskotten beviljad, och jag inser ej, hvarföre vi icke nu äfven kunnat få hufvudfrågan, för att slippa alt ännu en gång få detta ämne till discussion. Hvad mig beträffar, får jag åter upprepa hvad jag sista gången yttrade, att det skulle vara illa Den i3 April. handladt mot Bolaget, om vi genom ett lemnadt förskott inledde Bolaget i falska beräkningar på bidrag, sorn ej torde komma att beviljas. Man liar fÖreburit de förluster, som skulle uppkomma derigenom, att Bolaget ej finge medel till arbetets drifvande så tidigt, att något i år kunde företagas. Dertill får jag svara, ej blott att Rikets Ständer äro de mäst oskyldige uti en sådan händelse, utan ock, att då det redan år 1826 var kändt, att de anslagne medlen ej skulle räcka till, hade det varit Bolagets pligt, att anhålla omen sådan correction i arbetsplanen, att medlen åtminstone blifvit tillräcklige för att lemna Rikets Ständer behöfligt rådrum ätt yttra sig, och för att ej inlockas genom en sådan anläggning, som det att medlen äro slut, och att det vore nödvändigt för Rikets Ständer att besluta och bevilja hvad Bolaget så oförtrutet begärt och Rikets Ständer så obetänksamt leranat. Frågan är nu ej mera om Götha Canal. Här är ej fråga om huruvida Götha Canal skall fortsättas eller ej, utan blott om Rikets Ständer längre tilltro sig att beskatta Svenska Folket, för att bibehålla Götha CanalBolag. Det är otvifvelagtigt, att om detta Bolag tvingas att göra rätt för sig, kommer Banken i besittning af Canalen, emedan Bolaget ej kan betala de förskotter, hvilka blifvit det lemnade.
C ed er ströms förstas al! anledning att sädant ingått uti Friherre Ceder/ ströms beräkning, och deraf bedömmes utan swä/ righet, att detuppgifne medel, hwarkcn är annänd/ bart, eller lämpadt efter det ärendets egenskap hwa/ till det skulle gagnas. Bekymmerfull! skulle det blifwa för en Styrel/ se, att pä sä owifia grunder bygga företag, hwilka om de skola lyckas, mäste understödjas af medel, som, med säkerheten att icke kunna brista, förena tillgäng/ ligheten Len stund behoswen dem pakallaAf den/ na. Natur är icke hwad Friherre Cederström förestagit. Skulle nu i Swerige finnas penninge/ män, hwilka sammantagne wörö i belägenhet med/ dela en försträckning af 4 a 5 millioner Riksdaler. — En belägenhet som näppeligen kan förmodas un/ der en störd handel och en afbruten communication med de fleste andre magter, lärer man dock icke kunna wänta, mindre begära att defie Längifwack stola lemna det biträde de förmå åstadkomma, utan rvifihet om betalning af Ränta eller Capital. Denna wisthtt kan icke bestå i annat än anwi/ ste fonder, ställde under sadan säkerhet, som tryggar för dest rubbande. Denna säkerhet har Friherre Cederström icke uppgifwit. Han synes sjelf deremot haswa lwekat om möjligheten as dest utfinnande, da hem Den i; Junis. 6;r mer än sannolika händelsen, att penningar gervin län icke kunna crhällas, anwist den utwäg att Urtaga, som orden lyda, Resten, som krigsgärd.-» -Fen äswen denna utwäg föranlätes Utskottet anse Mmkelig att godkänna, såsom innebärande följder Os ten mäst wadeliga art.
Hvad sluteligen angar Lanken, färbällande tlll ensk,I6e, eller grun6en kör dess Länerörelse, bakva Lltskotten, som ansett 6enna fräga icke äga något omedelbart sammanbsng med det ämne, bvilket nu utgör busvudköremälet kur Utskotten, pröfning, trott sig böra inskränka sitt yttrande i delta afseende tili den tillstyrkan: att sädane åtgärder mätte as L. 8ltr vidtagas, att icke någon kö, minskning i Laukeli, Länerörelse kompaer att äga rum; Letänkanden, b':o 3. e>7 bvsrvid Utskotten kä tillkännagifva, att Iltlätaudea osördröjeligen skola as LancoLltskottet afgifvas öfver de särskilda delarne as Länkens Lånerörelse. Mgre Ledamöter, reservationer medfölja. Ilen ro lunii 1829. Leservatroner: ilo / g/seen^e g?-nrrc//orrc/. kärekve v. r5c/rrverr,r.- Jag anmärker, såsom en zrtterligbet bvilken som jag kopps, icke erbäller L. 8t:rs bifall, att 8tatens skuld till Lanken pä H,Hoo,ooo L:dr enligt pluralitetens förslag skall reversera, pä err sedel. Jag kallar detta en ^tterligbet, da vi i Zo Likast Ltatsobligationer i circulation, lvdande pä 16 sk. r:glds. Jag bekarar att dä detta beslut togs, ,'döen ak en grundfond för Lanken icke varit riktigt uppfattad. Ln Lank, som jemte det den fungerar säsom OepositLank, också drifver länerörelse, mäste ovilkorligen ka en egen eller grundfond. förlust kan drabba bvarje Länebank; känner den som bär medel derstädes pä deposition att Lanken inga egna fonder äger som kunna vidkännas denna förlust, sä dömmer kan en sädan Lank icke
SDfagtjlrat tnebbelar bent paff, b loit fet paff bör uttrpefeftgeu tnitcpålfa, att be tift en fåbatt panhet äro berättigabe. jernbärare, loit ©tångs ocp £acfjeru3 — Sammar jun tgfrtir, lifa tncb ©etfenter. 24 Setoiffntngösfyörorbntng 1854. ^Kammartjenare S3:co9l:br 5: — Sodav f)o3 prioate , 10: — ©beppsbodau, fe ©jömätt. 2Son(tbevtC>ave, Hinbanfare, elfer anbre frtttgrefanbe ttt Bii flott gnfbett etter fäferpet berför ftättb, oiotifotligen förcteS a beit ort, bit bc ftg Begt floa, innan någon reprefentatiou ber får uppföraö. Sifrcfer fåbatt pcrfott från orten, utan att pafioa benna ©etotttntitg för pioarje reprefentattonöbag crfagt, auftoarar bcrför ben, font pafs titt refatt tnebbefat etter för rcfanS fortfättaube betfamnta åtccfnat. flin iv våf a ve 23:eo 9t:br 2: — måtave , 2: — Padaue od; Padfmobavlav „ 2: — ©joman: Uttbcrftprutäu od) Coitftapfar famt Sttiatrofcr ocf) £im Äocfar ocf) Sttitgutän , 1: — ©tyrman, fe äftotn.