Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken åter hvarföre man föreslagit det Konungen skulle i händelse af hinder för Kronprinsen att öfvertaga regentskapet, ega rätt att dertill förordna en annan Prins af den Kongl. Familjen har H. Ex. Hr Gunther så fullständigt utvecklat, att jag betvitlar möjligheten för någon att kunna honom vederlägga; och att ett dylikt förordnande skulle innefatta ett afsteg från den inonarkiska principen, kan jag för min del så mycket mindre 468 Den 18 Februari e. m. fatta som denna princip just derigenom vinner tillämpning att man, så vidt möjligt är, låter regeringen föras af en enda person, hvaremot de 8 interimsregenterna aldeles icke kunde sägas representera monarkismen om också nödvändigheten understundom bjuder, att låta dem föreställa Konungens person. Frih. Haab tillhör äfven deras antal, som afstyrkt hela förslaget, likväl isynnerhet den första punkten deraf, hvars vådor han sökt förespegla genom exemplen af kronpretendenternas krig under Folkungarne och af de brödrakrig, sorn upstodo efter Gustaf I:s död. — Dessa exempel hafva dock ej mera än ett fel och detta är, att de icke passa in på de förhållanden som här äro i fråga. Den, som läst Svenska historien har sig nogsamt bekant det Sverige var under Folkungaätten ett valrike; ehuru, enl. ett urgammalt bruk som nästan öfvermått till lag. vid inträflände thronledighet man alltid till den aflidne Konungens efterträdare valde någon af Regentlrusets manliga medlemmar om sådana funnos. Nu är Sverige icke mera något valrike och när således orsaken uphört till det af Frih. Raab omnämnda förhållandet under Folkungarnes tid, så kan väl icke heller någon verkan deraf i framtiden inträffa. Hvad åter beträffar striderne emellan Gustaf I:s söner, så synes Frihtn hafva glömt det fröet till dessa strider hufvudsakligen låg nti Gustaf den Itstes okloka åtgärd att gifva sina yngre söner hertigdömen, öfver hvilka de regerade sjelfständigt, endast bundna genom länspligt till Konungen. Här är förhållandet helt olika.
Oro åt Vitterhets, Historieoch Antiqvitets-acadeurien dä äfven skall lemnäs o'i11— rackligt utrymme, så b lifver intetdera verket belåtet. Jag skulle derföre önska, att StatsUtsk. måtte toga denna sak i närmare öfvervägande. Förslaget att förflytta Sundhetscolliin till Kungsholmen, anser jag olämpligt. En bland de största fördelarna al de flesta embetsverkens befintlighet på Riddarholmen, eller på ett ställe, är just den, att det ena kan i ögonblicket få upplysningar från det andia ; äfvenså att parter och de som hafva med embetsverken att skaffa ej förspilla tiden på långa afstånd mellan dem. Skulle man deremot aflägsna deni så långt ifrån hvarandra-, så alt det ena lage på Riddarholmen och det andra på Kungsholmen, så förlorades begge dessa fördelar. Det torde äfven vålla större statsutgifter, ty tjenstemän, sorn nu få innehafva (lera beställningar, kunna sköta dem gemensamt, när embetsverken ligga nära hvarandra; men aro de skiljda på en half fjerdingsväg, så låter det sig icke görn, ulan Slaten måste åt den, sorn skall lefva af en lön, gifva en större. Andra olägenheter och vådor uppstå äfven häraf vid postens expedie - Den 23 November f. ra. rande och vid bärandet den långa vägen till Kungsholmen och öfver den långa bron af de penningebref, som ankomma eller skola afsändus. Jag afstyrker således alven detta förslag. Hvad Riddarholmskyrkan beträffar, så instämmer jag med de värda ledamöter, som yrkat det anslag Konungen begärt. Deras skäl äro så väl utförda, att jag ingenting har att dervid tillägga. Men jag hade önskat att grafvar tillhöriga Konungar, som aflidit för längre tider tillbaka, och hvilkas namn hvarken äro så lysande eller i så lifligt minne som deras de der hvila pä Riddarholmen, hade fått någon ringa del af de tillgångar, som finnas, för att förhjelpas ifrån det förfallna skick, hvaruti de nu befinnas. Dä det lyckats Frih. Boye.
I anledning af hvad den sista, värde Talaren yttrat, att de af 38 och 46 §§. tillstyrkte Redactioner icke kunna antagas, utan Förslaget härtill endast bör läggas till handlingarne, får jag förklara, det jag hoppas att Ridderskapet och Adeln icke lärer förkasta nyssnämnde Redaptioner blott af det skäl, att ett skrif-fel kommit att deruti insmyga sig. Hvad Redactionen af 38 §. angar, åsyftar den att förekomma Inactivile uti Utskotten, hvilken enligt nuvarande o m r ö s t ni n g s - gr u n d ofta inträffar derigenom, att två Stånd stadna emot tvä. Redactionen af 46 §. är åter af ännu större vigt sedan Motionstiden nu mera blifvit från t vänne Månader till en Månad inskränkt; ty om det icke är stadgadt, huru många Plena böra under Motionstiden hållas, skulle del möjeligen kunna hända att under en hel Månad något Plenum 423 Den 14 Martil. icke inträffade. För den som tviflar på möjligheten af ett sådant fall, torde jag få anföra ett exempel af Norrköpings Riksdag 1800, då öfver en månad passerade utan något Plenum. Jag tror dock för min enskildta del, att ConstitulionsUtskottets Memorial i afseende på sistnämnde §. icke varit nödigt. Men Ridderskapet och Adeln täcktes godkänna Utskottets Memorial i afseende på förstnämnde §. såsom dicteradt af nödvändigheten och den önskan att derigenom bereda möjlighet för antagning af nyssnämnde Redactioner. Friherre Cederström, Ulric, förenade sig med Herr Munck af Rosenchöld. Herr Påhlman, Otto Fredric: Som jag omöjligen kan anse någon förändring af Grundlagen vara så vigtig, som skyldigheten att alltid bibehålla och iagttaga Grundlagens föreskrift, får jag för min del instämma uti hvad Frih erre Cederström yttrat.
Ständer af den 4 sistlidne Maj, angående de ruslliålls-nummer vid Bohus Läns Regemente, hvilka, i följd af vägran att ingå på häst-vacans-afgifts-contractens förlängning, komma alt till cavalleri återgå. S. D. Uppdrog Ridderskapet och Adeln åt Conststutions-Utskottet att till Rikets Ständer afgifva sitt Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Propositioner till Rikets Ständer af den 3 dennes: l:o angående lagtima Riksdagars återkomst hvart tredje år, samt oin föremålen för Urtima Riksdagar; 2:o angående ändring uti 109 §. Regerings-Formen samt 80 §. Riksdagsordningen. S. D. Förklarade Ridderskapet och Adeln hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag de förslag, som af Constitutions-Ulskottet blifvit gjorde uti dess den 27 sistlidne Juni och den 4 dennes på bordet lagde memorial: N:o 15, med förslag till ändring i 68 §. Riksdags-Ordningen; och N:o 16, med förslag om borttagande af 8 mom. uti 4 §. TryckfrihetsFörordningen. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 27 sistlidne Juni och den 4 dennes på bordet lagde memorial N:o 14, med förslag till ändring af 109 §. Regerings-Formen och 80 §. Riksdags-Ordningen, rörande tiden för Riksdags fortfarande, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: Fröt. Utdr. d. 8 Juli i8efo 5 y5 l:o att till Conslitutions-Utskottet hänvisa dea af Slandet såsom dess gemensamma tanka förklarade anmärkning, att förslaget till förändring af 109 §. Regerings-Formen bör erhålla följande förändrade lydelse: ”Ej må Riksdag längre ”räcka än fem månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-Verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.
Häremot hör jag nog invändas, alt delta vore lagstridigt och icke tänkbart at en så sammansatt PröfningsComite', sorn Bevillnings-Utskottet beslutat; men, enligt min lanke, tror jag, att vid stiftande af en lag man al 1 tiri bör hafvasådane conlroller, altman kan vara förvissad, att lagen blifver ellerlelvad; och nödgas jag ty värr upprigtigt tillstå, att med den kännedom, jag eger om de ledamöter, som möjligen kunna utgöra pluralitet inom en Pröfnings-Comile, for mig synes vara af största fara att hos deni nedlägga en magt, den högsta, någon i detta land eger. Vill man blott se saken på litet närmare håll, skall snart det vara tydligt för hvars och ens omdöme, alt de fleste af Pröfnings-Comileens ledamöter icke kunna ega en så grundlig kännedom i BeviilningsStadgan, att de med bästa vilja i verlden förmå att rätt tillämpa samma Stadgas föreskrifter, utan äro tvungne att följa andras omdöme, och hvilken man genom förevarande stadgande i sådant läll gynnat, Kronans Embetsoch Tjenstemän eller deskallskyldige; della tror jag ligger klart för hvar och en. En sak bör icke lemnäs oanmärkt, nemligen den att, om en Pröfnings-Comitc, såsom jäg lätt kan föreställa mig, nedsätter den bevillning, som af Länet eller staden bör utgå under bestämda minimi-beloppel, så vet jag icke, hvilken som häruti skall kunna söka ändring eller hvarest den skall sökas.
Om ”åter Kongl. Maj:t funne för godt, att blott ”i vissa delar gilla Ridderskapets och Adelns ”förslag till ny Riddarhusordning, vill ”Kongl. Maj:t lemna Ridderskapet och A”deln del af de jemkningar Kongl. Maj:t "ansåge nödige, hvarefter det skulle bero "af Ridderskapets och Adelns fria val, att ”i det skick Kongl. Majrt framställt förslaget emottaga detsamma såsom blifvande ”Riddarhusordning, eller till ny pröfning ”i underdånighet föreslå en sammanjemk"ning af hvad å ömse sidor blifvit ifråga - 1 Den 9 April f. m. 35 "satt, eller ock låta bero vid den förut gäldande RiddarhusOrdningen.” RiddarhusUtskottet behagade godkänna det första momentet af mitt förslag, och förbättrade äfven uttrycket genom en större bestämdhet. Men det öfriga af mitt förslag ogillades såsom öfverflödigt, emedan man ansåg den följd af hvad således redan blifvit tillagt uppkomma, att Ridderskapet och Adeln, oaktadt afslag af den Kongl. Sanctionen, skulle hafva öppet att till Kongl. Majit sedermera inkomma med ett nytt modifieradt förslag, hvarigenom samma resultat vunnes, som det jag genom det ytterligare tillägget åsyftat. — Mig synes likväl, alt om, utan vidare förklaring, man stannar vid det stadgande, alt efter vägrad stadfästelse å förslaget, oförändradt, den förre RiddarhusOrdningen bör efterlefvas, skulle den slutsatts derafkunna dragas, att någon annan Riddarhusordning åtminstone vid den Riksdagen ej mera finge sättas i fråga, äfvensom att en sådan behandling af förslaget icke lemnar rum till den sammanjemnkning af ideer, som är möjlig, och hvartill försöken troligen oftast skulle hafva en önskvärd påföljd.
Den 4:de, jemte dermed sammanhang egande 88 6 och 145, den 16:de, 27:de, 28:de, och 73:dje, samt beslöt Ståndet tillika, att hela tredje artikeln, angående afgift för karakters-fullmakter, bör ur Bevillnings-stadgan utgå. Alla öfrige delar af så väl ifrågavarande Betänkande, som dervid fogade förslag till Bevillnings-stadga godkändes, så vidt hvad den sednare beträlfar, redaktions-förändringar deruti, till följd af här förut omförmälda beslut, icke påkallas. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-UIskottets Betänkande N:o 4, angående grunderna för den blifvande al Imänna bevillningen, samt föreskrifterna för deras tillämpning. Härvid förekommo, uti Betänkandet: Hvad Utskottet yttrat, pag. 2, dels i fråga om allmänna bevillningens upphörande, dels i anledning af väckt motion om nämnde bevillnings nedsättning. Ståndet lät vid dessa yttranden bero. Yttrandet, pag. 4, angående den personliga skydds-afgiften; återremitterades. Yttrandet, pag. 5, öfver ett af Herr von Koch, N. S., väckt förslag; bifölls. Yttrandet å samma sida, i anledning af Herr Rosenblads, B-, och Herr Henschens motioner. Ståndet lät vid Utlåtandet bero. Prot. -Utdrag den 24, 26 och 27 Maj 1854. 231 Yttranden, «pag. 6, öfver motioner angående nedsättning af bevillning å embetsoeh tjenstemäns samt beljentes löner m. m., pag. 8, i fråga om nedsättning af bevillning för rörelse och näring, samt för fast egendom, och första yttrandet pag. 9; återremitterades.
Majas höga kröning derstädes, sä har Stats Utskottet funnit sig icke kunna till åtgärd upptaga den inora Hedervärda Ronde* Ståndet framställde anmärkning vid Utskottets åberopade Utlåtande, utan kominer frågan , lik. mätigt 69 § i Regerings-formen, att anses afgjord: hvilket Utskottet får vördsamrrteligen anmäla. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Formen Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet skulle utgå, och i sammanhang dermed hela 89 § Regerings-Formen försvinna. Utskottet medger väl att, genom Riksens Ständers oinskränkta Motionsrätt, en myckenhet mindre mål komma under Riksens Ständers pröfning, som till sin vigt ej kunna jemföras med hufvudföremålen för deras öfverläggningar, Lagstiftning och Beskattningsrätt. Men vid öfvervägande af sammanhanget i alla våra inrättningar, Rar Utskottet ansett deri vara förvarad, för Regeringen, en utväg att lära känna Nationens önskningar, och för Nationen, ett sätt att med minsta våda till Regeringen framföra sina åligganden. Att efter en urskiljning af de mål, som vid Riksdagar borde behandlas eller ej, hvilken urskiljning i allmänhet ej vore så lätt, hänvisa de sednare till beredning af Hushålls-Committéer och framförande till Konungen genom en vidsträcktare petitionsrätt, skulle efter Utskottets tanka kunna leda till följder, hvilka man icke kan förutse, och, åtminstone innan Nationen finge vana dervid, betaga Riksens Ständer en rättighet, utan att på någon annan sida ersätta densamma. Utskottet har derföre ansett den nuvarande inrättningen af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, intill dess någon bättre till Allmänna Hushålls-inåls beredning kan uppfinnas, hvarigenom dessa angelägenheter hos Konungen kunna anmälas, med lika mycken säkerhet och lika mycket lugn kunna bibehållas.
— Hålla af, hålla af, muttrade den gamla. Hålla af, det kan också kissen här göra, men det vill allt något mer till i äktenskapet, det skall jag säga dig. — Det vill till att glömma sig själf och tänka på andra, inföll faster Malin medlande. Hon kände sig alltid generad, när gamla-mor vardt så där »ifrig», hon menade ju ingenting, men det lät så hårdt. Och att glömma sig själf det lär Ada sig nog, just därför, att hon tycker så mycket om sin fästman. Nu är hon ju så klen, att hon har rättighet att vara litet egoistisk, men när hon blir riktigt frisk, skall du få se gamlamor, hvad hon blir för en präktig hustru! Och att tycka om hvarandra, det är ju ändå hufvudsaken, det där felet att vara för ung, det går snart öfver, det är ju bara en tidsfråga, som du själf brukar säga. — Du med din hufvudsak! Hvad vet du om det? Jag kan inte påminna mig att du varit gift. Nej, det var odisputabelt! Faster Malin var inte gift och hade aldrig varit det, så att hon vid sina fyrti år ej talade om äktenskapet af egen erfarenhet. Hvad däremot angick att glömma sig själf för andra, så visste hon nog till punkt och pricka, hvad det ville säga, det behöfde man inte vara länge i hennes hem för att märka. Jag funderade mycket på faster Malins historia, hon hade helt säkert haft en historia, fast hon visst inte såg ut som en romanhjältinna med sitt kortklipta hår, som gaf henne ett visst gossaktigt utseende, sina oregelbundna drag med den mörka hyn och de små, fast lifliga och intelligenta ögonen. Och inte låg det något sentimentalt, på olycklig kärlek tydande i hennes sätt, som var raskt och hurtigt, en halfvuxen pojkes façoner. Men denna skrofliga yta utgjorde omhöljet för en varm, äkta kvinlighet. Och det var denna egendomliga blandning, som drog mig till den gamla ungmön, och som gjorde henne så olik andra, jag förr eller senare råkat i mitt lif. Huru otroligt det föreföll måste faster Malin ändå haft en historia, kanske en sorg i sitt lif, hon hade väl älskat någon, hon ej kunnat få.
Denna artikel godkändes och åberopades serskildt i Upsala mötes beslut J593. Till följd häraf rådde i Sverige under 17:de århundradet mycken liturgisk frihet, och i de serskilda stiften gällde serskilda s. k. Ordinanlier, tills dess år 1693 en gemensam handbok biet antagen. Den 7 Mars 1811 utkom det stränga påbudet, att den förbättrade och af Konungen stadfäslade kyrkohandboken skulle från och med d. 1 Dec. samma år ”blifva antagen samt utan afseende till stånd eller personer, tjena till orygglig och oförändrad efterföljd, så att det vid ansvar icke må vara någon tillåtet att derifrån afvika.” Delta oaktadt förfor män förr härutinnan med stor varsamhet och tillät de gamla böckernas begagnande, såsom ock 1819 års psalmbok ännu icke blifvit anbefalld till ovilkorligt antagande. Utsk. yttrar visserligen, icke, att den ifrågasatta enheten är nödvändig, utan endast att den är önskvärd. Men då förflutna tiders erfarenhet visat, att en sådan önskan svårligen kan upfyllas, Den 1 Juni, 27 ilä till och med Romersk-katholska kyrkan, oaktadt all ilen vigt den lägger pä yltre enhet? likväl aldrig lärer hafva lyckats åstadkomma en dylik liturgisk enformighet, och då erfarenheten sedan sista Riksdag väl tydligen ådagalagt att äfven hos oss en sådan enhet nu icke kan förverkligas; så synes intet kunna byggas på denna önskvärdhet. Utsk:s andra skäl är, att stora svårigheter skulle upstå vid tillämpningen, om olika kyrkohandböcker finge begagnas. Det har förut af insigtsfulle män blifvit visadt, att dessa svårigheter kunna öfverlännäs, och jag vill nu icke inlåta mig i en utredning härom; men om ock dessa svårigheter voro aldrig så stora, måste de dock vara än större och olideliga, om man fortfarande, såsom hittills, skall genom borgerliga straff söka uprätthålla denna enhet.
Skulle, enl. komiterades förslag, erläggandet i kommunalutskylder af minst 5 skatteören utgöra grunden för egandet af rösträttighet och deltagandet i kommunalstämmans öfverläggningar, så kunde hvilken torpare som helst, blott hans kommunalutskylder upgingo till detta belopp, komma i åtnjutande af nämnde förmånsrätt, under det att den indelta soldaten under alla förhållanden derifrån vore utestängd. Det är blott denna oegentlighet jag velat anföra mot Gr. Lagerbjelkes förslag, hvilken likväl utgör för mig tillräcklig ani. att motsätta mig detsamma, och får jag på grund deraf, med yrkande om afslag å den värde Gr:ns i detta hänseende gjorda framställning, hos Hr Gr. o. Landtm, vördsammast anhålla om propos. å bifall till komiterades i ifrågav:de g afgifna förslag. Hr von Koch: Sedan Gr. Lagerbjelke ej velat medgifva upskjutandet af undantagsstadgandena till 58:de §:n, hemställer jag blott att frågorna måtte så åtskiljas, att beslut först fattas rör:de de af Utsk:t föreslagna båda mom:u samt att sedermera särskilda propos:r framställas på de yrkade tilläggen till 2:dra mom:t. Gr. Lagerbjelke: Man kan visserligen ej förneka att ej gemenskapen vid landtoch sjöförsvaret i afs:de på samhällsställning äro fullt jemförlig» med åtskilliga andra personer, som till deltagande i kommunens angelägenheter äro berättigade, men orsaken, hvarföre jag ansett att de helt och hållet böra uteslutas från denna rättighet, är den, att det, enl. mitt förmenande, är en i vår lagstiftning förut antagen regel att krigsmakten, som sådan, ej bör deltaga i Statens styrelse, och under sådane förhållanden har jag ansett som en pligt för representationen att äfven i detta hänseende sätta dessa stadgande!! om kommunens styrelse så mycket som möjligt i harmoni med hvad för öfrigt i lagen är stadgadt, och derföre får jag fortfarande framställa min vördsamma anhållan om bifall till det af mig nyss framställda förslag. Frih. Tersmeden:
Den största olägenhet är, om lika valörer och lika storlek på sedlame hafva olika färger. Skulle någon förändring i de sammansatta Utskrns förslag, ronde färgen på sedlarne, medgifvas, bör åtminstone bestämmas, att hvarje serskild enskild bank skall hafva en och samma färg på alla sina sedlar. Genom den rätt, enskilda banker nu äga, afl låta förfärdiga sina sedel-blankeller, hvar heldst de behaga, inom och utom riket, finnes ingen kontroll mot missbruk och förfalskning, hvarigenom ej allenast den enskilda banken, utan äfven den stora allmänheten kan blifva lidande, emedan det är ganska läll, i våra upfinningsrika tider, att anbringa Direktörernes och Kamrerarens namn på sedeln, det enda som felas, för att göra densamma gällande i den stora rörelsen. För att förekomma denna olägenhet, hvilken jag vill kalla fara, föreslås, alt de enskilde bankernes sedel-blanketter hädanefter må förfärdigas vid R. Stms Bank under nödig kontroll och tillsyn, dock mot skyldighet för de enskilda bankerne alt ersätta alla omkostnaderne. Frih. Tersmeden: Det bar länge försports ett allmänt klagomål öfver den mängd olika sedlar, hvilka bär i landet varit gängse. För att afhjelpa detta klagomål hafva Utsk:n föreslagit, att alla Privatbankssedlar skola hafva lika valörer, storlek och färg, hvilket äfven till en del öfverensstämmer med hvad Finans-kommitéen tillstyrkt. l:sta mom. af 9:de §:n utaf denna koitfmitées förslag till förfalln. lyder nemi. sålunda: ”Sådana kredit-sedlar eller förbindelser, som i l:sta §:n «l:sla momdet omförmälas, skola utfärdas på blanketter, hvilka, likformigt uprällade och lydande på samma valörer för alla enskilda banker, genom vårt Finans-Departement tillhandahållas emot ersättning för kostnaden.” Häraf synes det, att nämnde kommité ansett likhet emellan sedlarne endast behöfva finnas i afseende å formen och valörerna. Della öfverensstämmer äfven med hvad Frih.
Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande N:o 32, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkanden N:is 12 och 13, det förra öfver väckta förslag till dels upphäfvande eller 366 Prof.-Utdrag den i3 Juni i857. inskränkning af börds-rätten, dels annan förändring af lagarne, angående börd, dels ock upphörande af nabos och frälse-ränte-egares lösnings-rätt, och det sednare öfver väckta motioner om förändring af lagstiftningen, angående testaments-rätten samt gåfva af fast egendom. Utskottets i l:a punkten gjorda anmälan lades till handlingarne. I öfverensstämmelse med Utskottets afstyrkande afslog Ståndet det i 2:a punkten omförmälda förslag om upphäfvande af frälse-ränte-egares rätt att lösa skatte-jord, då den säljes utom börd. Likaledes afslogos de i 3:e punkten under litt:is A. och C. framställda förslag till lag-förändringar, hvaremot Ståndet biföll de författnings-förslag, som förekomma dels under litt. B. af nyssnämnde 3:e punkt, dels på 24 sidan i slutet af detta Utlåtande. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets följande Betänkanden: N:o 35, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum; N:o 37, i anledning af väckta motioner, angående stiftande af en lag emot misshandling af djur; och N:o 38, i anledning af väckt motion, angående utfärdande af en lag, som jörekommer olägenheterna af det i handeln rådande utborgnings-system. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 94, i anledning af väckta motioner om stadgar, rörande arbetsfolk, som utgår för vinnande af arbetsförtjenst.