Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
af Aftonbladet berömda » Tryckfrihets-harpan » erhöll han en egen nidsång, under titeln Chemisten Poliiicus. Sålunda förföljdes en institution, juryn, som just enkom blifvit inrättad till ett värn för pressens sansade frihet. Efter det ryktbara uppträdet i Svea hofrätt, läste man i Aftonbladet * * *: » gårdagens händelser röjde tydligen tecken till ett steg, som allmänna opinionen antingen redan tagit eller står i begrepp att taga ». — » De, som beredt denna opinionsyttring, må 8jelfve bäst veta hvad del det förflutna eger deri, och hvad * Aftoubl. * * * N: o 141, sid. 1, sp. 4.för flet tillkommande vidare är ait vänta ». — Efter denna inledning omtalas det ohyfsade tilltaget — att stampa, hvissla, hyssja — med en ton af fullkomligt bifall, ehnru redaktionens kända slughet aktade sig att uttrycka det med bestämda ord. Förtjenade detta tilltag mot Hofrätten bifall, så måste alla sådana åtgärder förtjena - det; ty den enskilda handlingen har ingen annan rättsgrund — det borde hrr publicister Således skulle en hvar, som fann sig obelåten med ett utslag, hafva rättighet att samla sina vänner och föra oljud eller förolämpa den - domstol, hvars domslut kändes obehagligt Likaså vore det åklagarens eller rättens fel, då den fälde eller hans anhang visade missnöje med utgången af målet. N: o 141 af A. B. upptog ytterligare ett anfall mot jurymännen, ett utpekande, att någonting förväntades vid hr Nermans hus samma afton, och dessutom diverse » ragoutanta och insti-gerande » bitar ur Crusenstolpes sista försvarsskrift. Det är obestridligt att allt detta skedde för att » lugna sinnena »! Uppträdena i Ålandsgränd (utanför justitiekansleren Nermans hus) inträffade samma afton, som man läste ofvan upptagna » stillande artiklar », samt huru » allmänna opinionen stod i begrepp att taga ett steg » för att uttrycka sin makt. Det var eget hur A. B. kunde på förhand veta, hurusom » opinionen stod i begrepp att taga det der steget ». Nu var emellertid rabulismen lössläpt Den 21 juni talade A.
Jag delar icke Utskottens tvekan, att söka bestämdt bidraga till de af Motionären föreslagne Remonterings-Directioners organiserande. För min enskildta del tror jag, att om dessas förvaltning vöre oberoende af förvaltningen af Beklädnadsoch Beväringsbidraget, skulle de blifva af gagnande egenskap så väl för de Rustande sorn för tjensten. Jag anser till och med ganska verkställbart, alt desse Directioner kunde föranstalta om hästens underhåll utan ökad kostnad, i längden, för de Rustande, hvarigenom desse skulle undgå mycket besvär, och missförstånd deni samt Befäl och Ryttare emellan skulle undvikas. En önskan från Rikets Ständer i den delen borde naturligtvis vara ett ytterligare skäl, alt öfvertyga de Rustande, vid sakens framställande till deni, om förslagets fördelar. Grefve Horn synes ogilla sättet, hvarpå Den 7 Januari i e. in.' "9 persedlar underkastas cassation vid Generalmönstring. Svårligen tror jag man kan åstadkomma något tjenligare, ty det har just införts på grund af anförd klagan rörande de partiella Cassationerne. Hvad i öfrigt den så mycket och obilligt omnämnda godtyckligheten i behandlingen af de Rustandes angelägenheter vidkommer, så, och då den värde Talaren ej anfört, hvilka tilldragelser i sådant fall föranledt dess klander, och han dessutom nogsamt lärer hafva sig bekant, huru man bör förfara för att göra klagan gällande, till vinnande af upprättelse, om någon orättvisa vore begången, anser jag olämpligt att nu med detta ämne upptaga Ridderskapets och Adelns tid. Jag tror likväl, att opartisk undersökning af det omnämnda så mycket stegrade så kallade prålet å uniformer, skall lemna helt andra resultat än hvad Herr Grefven anför, och tvertom öfvertyga, att senaste åtgärder i den delen afse besparingar.
Och lofvade ett löfte, och sade: Herre Zebaoth, om du ville se till dina tjenarinnos jämmer, och tänka på mig, och icke förgäta dina tjenarinno, utan gifva dina tjenarinno en son, så vill jag gifva honom Herranom, så länge han lefver, och ingen rakoknif skall komma på hans hufvud. Och som hon länge bad för Herranom, gaf Eli akt på hennes mun. Ty Hanna talade i sitt hjerta, allenast hennes läppar rörde sig, men hennes röst hördes intet. Då mente Eli, att hon var drucken; Och sade till henne: Huru länge vill du vara drucken? Låt vinet gå af dig. Men Hanna svarade och sade: Nej, min Herre, jag är en bedröfvad qvinna; vin och starka drycker hafver jag icke druckit, utan hafver utgjutit mitt hjerta för Herranom. Räkna dock icke dina tjenarinno såsom en Belials dotter; ty jag hafver utaf mitt svåra bekymmer och sorg talat allt härtill. Eli svarade, och sade: Gack i frid; Israels Gud gifve dig dina bön, den du af honom bedit hafver. Hon sade: Låt dina tjenarinno finna nåd för din ögon. Så gick qvinnan sin väg och åt, och såg icke mer så sorgeliga ut. Och om morgonen voro de bittida uppe; och då de tillbedit hade för Herranom, vände de om, och gingo hem igen till Ramath. Och ElKana kände sina hustru Hanna. Och Herren tänkte på henne. Och då någre dagar voro framlidne, vardt hon hafvandes, och födde en son, och kallade honom Samuel, sägandes: Ty jag hafver bedit honom af Herranom. Och då mannen ElKana for upp med hela sitt hus, till att offra Herranom offer efter sedvänjon och sitt löfte; For Hanna intet med upp; utan sade till sin man: Jag vill icke fara upp, tilldess barnet är afvanat; då vill jag hafva honom med, att han må hafvas fram för Herran, och blifva der sedan evigliga. ElKana hennes man sade till henne: Gör såsom dig täckes; blif, tilldess du hafver afvant honom; Herren stadfäste det han sagt hafver.
Att bevillningen, såsom en följd af det taxeringssätt, hvilket fortfarande gäller, drabbar i orättvist förhållande egendomsvärdet och embetsmannalönerne mer än den rörliga förmögenheten, är ett faktum, hvarigenom missförhållande uppkommer emellan städernas och landets skattebidrag. Roteringskostnaden är oförändrad och blir alltid särdeles betungande i en fattig ort, der roten skall bestå af endast H mantal. Polis. Denna besörjes af kronobetjening och fiskaler. De årligen ökade extra göromål, som åläggas kronofogdarne, taga hela deras tid i anspråk, hvarigenom ock till dessa platser fordras arbetsamma och skickliga män, som icke tröttna och eftersätta något, och den uppsigt, som åligger dem i afseende på ordningens vidmagthållande i allmänhet inom fögderiet, måste, i följd af deras ansvarsfulla och trägna tjenstebefattningar, hufvudsakligen öfverlätas på länsmännen, hos hvilka äfven fordras nit och verksamhet, om polismagten skall kunna utöfva något inflytande. Att desse tjenstemäns vilkor icke stå i rättvist (örhållande till deras trägna och ansvarsfulla åligganden är af Eders Kongl. Maj:t både kändt och vilsordadt inför rikets ständer. Önskligt vore, om desse, genom tillökning i vilkoren, försatte länsstyrelserne i tillfälle att tillfredsställa del allmännas fordringar på duglighet och oegennytta hos kronobetjeningen. Fattigvården. Denna är nu öfverallt reglerad i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Majrts nådiga förordning af den 25 Maj 1847. Under loppet af 1847 uppgjordes reglementen i hela länet för fattigunderhållet, hvilka med nödiga förändringar blifvit af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till efterlefnad fastställde. Desse äro i allmänhet ordnade på ett sätt, att understödstagarne icke hafva fog till klagan, och följden af nu antagna grunder för 13 understödet har visat sig vara den, att tiggeriet nästan upphört och alt, ehuru betungande sjelfva underhållet än må vara, man å ömse sidor är belåten med regleringen.
Den, sorn bifaller Srats-Utskottets Utlåtande, enligt hvilket någon pension icke kommer Herr Friherre Mannerheim att meddelas, voterar Ja, den det ej vill Nej; Vinner Nej: så kommer en årlig pension af i,5oo R:dr Banco för Herr Friherre Mannerheim att anslås, samt från och med nästkommande års början af Riksgälds-Contoirets medel utgå. istockholm 26 den November 1S2S. 23a Stats-Utskottets Setänkanden. Ankom den 27 Nov. 1823. Memorial med Förslag till Allmänna Reglementet tor Riksgålds-Contoiret. Då de af Rikets Högloft Stånder, vid innevarande Riksdag, i afseende på Riksgålds-Contoirets skulder, bevillningen som till Contoiret skall ingå m. m., vidtagne Beslut och dispositioner, jemte andre inträffade förändrade forhållanden, påkalla härefter lämpade föreskrifter; så har StatsUtskottet låtit författa Förslag till ett förnyat Reglemente för Riksgålds-Contoiret; hvilket till Rikets Högloiliga Ständers granskning och fastställelse Stats-Utskottet nu får öfverlemna och dervid utreda anledningen till ett och annat föreslaget stadgande. Uti z:dra Art. der Riksgålds-Contoirets Fonder och tillgångar uppräknas, förekommer uti dess 1 §. och 3 Mom t Under Rubrik: Återstående Behållning af f. d. 233 Stats-Utskottets Betänkanden. Konungen tillhörige Medel; hvilken Behållning, enligt Räkenskaperne, nu mera utgöres endast af Actier uti Sodertelje Canal samt Trollhätte Canaloch Sluss-Verk och en enskild aflidens Mans skuldsedel utan värde. Stats-Utskottet hade vål önskat, att förenämnde Actier och skuldsedel nu genast kunnat uti Reglementet och Råkenskaperne upptagas under en förändrad Rubrik, men Stats-Utskottet har ansett att för ordningen skull, med förändringen måtte anstå till nästa Riksdag, hvarförinnan allt hvad som tillhört f. d. Konungen och hittills blifvit af Rikets Höglofi. Ständer disponeradt, torde vara liqvideradt och godtgjordt.
Vid nämnde Kontor sorterades år 1847 tillsammans 118,797 skålpund och sistlidet år 128,342 skålpund ull. — 7 — Nya UU-diskont-fonden, hvars behållna vinst vid 1846 års slut utgjorde R:dr 523: 45. I. liar, pä sätt de öfver nämnde fond upprättade, härhos hilagda, kapitalslut utvisa, uti influtna ordinarieoeh förfallo-räntor haft en inkomst; år 1847 af 1,122: 22. 8. och år 1848 af 1,107: 38. Som deremot räntan till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för de på ull-kreditivet uttagna medel uppgått: år 1847 till 686: 27. — och år 1848 till 769: 39. 7. — 1,456: 18. 3. hvaruti dock ingå osäkra fordringar af tillsammans 648 R:dr 32 sk. 6 rst. Af fondens kreditiv hos Riksgälds-kontoret hafva i och för lånerörelsen begagnats: år 1847 R:dr 35,340: och år 1848 35,390: Revisorerne få vidare bifoga sammandrag af 1847 och 1848 års räkenskaper öfver Manufaktur-medlen (hvilken fond bildats och underhålles genom inflytande bidrag, till belopp af 7,000 R:dr årligen, från det å Riksstatens 6:te hufvudtitel uppförda anslag för befrämjandet i allmänhet af slöjderna), äfvensom öfver de i sammanhang härmed redovisade Extra licent-, Tulloch Beslagssamt Eskilstuna fristads-medlen. Dessa räkenskaper för år 1847 äro uti Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, hvaremot 1848 års ännu icke blifvit derstädes reviderade. Behållningen af samtliga ifrågavarande medel utgjorde vid 1847 års början R:dr 42,986: 7. 6. samt inkomsterna under revisions-åren 33,359: 12. 3.
Sedan i första rummet de här ofvanföre uti uste punkten omnämnda medel blifvit använda till Spanmåls uppköp, och i händelse Eder Kongl. Majrst sedermera, efter inhämtade tillförlitlige underrättelser om innevarande års skörd samt de belopp af utländsk Spanmäl , hvilka för enskilde Handlandes räkning inkommit, skulle pröfva en omedelbar införskrifning af Utländsk Spanmål för Allmänna Magazins Inrättningen nödvändig till fyllande af den brisr , eom härrörer ifrån 1 8i 8 års skörd, må de uppå Silf., verlånet influtna medel härtill ånvändas: Och, då räntan å detta Lån skall godtgöras af Allmänna Magazins-Inrättningen, för hvars läkning det upptages, blir det Magazins - Direktionens åliggande att tillse, det samma Ränta, likasom alla andra omkostnader å den införskrifne Span må - Underdåniga Skrifvelse/''. ]en,' (ages i beräkning vid bestämmande af det pris,hvartill Spanmålen skall försäljas. Men, deräst Silfver-Lånemedlen till störte eller mindre del icke skulle komma att användas till en sa beskaffad införskrifning af Utländsk Spanmftl, hvarr för de endast äro anslagna, bör det obegagnade beloppet, när det uppgår till minst Tio procent af hela Fåne-Summan, så fort ske kan på Rånet afbetalas. Hvad åter angår Eder Kongl. Majäs Kådiga Förslag att, om uti Låne-Summan af Två Millioner i Silfver brist skulle yppas , Kiksens Ständers ; Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret måtte vara berättigade att, om Eder Kongl.
– Jag gick som i en dröm; taflan, hvilken så lifligt hade väckt mitt intresse som barn, tycktes mig nu vara förverkligad, jag sjelf befann mig i dess medelpunkt och väntade nästan att se de granna damerna inträda och helsa mig. Djupa fensternicher, draperade med tungt och mörkt siden, i förening med det målade taket, gjorde rummet nästan alldeles mörkt; stora fåtöljer och små stolar, med höga och smala ryggar, grannt utskurna i valnöt eller ek, stodo symetriskt ordnade på det i rutor inlagda golfvet. En stor spisel, der öfra delen infattade en ofantlig spegel, hvars klara glas återspeglade hela detta dystra gammalmodiga rum, der jag sjelf och min bleke ledsagare sväfvade fram som andar eller gengångare, och slutligen en biljard midt på golfvet, – hvars sidor voro draperade med kläde, som, fördt af vinddraget när dörren öppnades, rördes i tunga veck, liksom skakadt af någon lefvande varelse gömd der bakom, – fulländade möbleringen. Jag hann knappt göra alla dessa anmärkningar, förrän min tysta vålnadslika vägvisare hunnit till andra ändan af det stora rummet och vinkade mig att följa sig, i det han lade handen på det blanka messingslåset till en skulpterad dörr. Jag ämnade följa honom, då mina ögon föllo på en stor, ljusgul vindthund, som, liggande på en sammetsdyna vid spiseln, tycktes med sina klara kloka ögon betrakta oss. Glad att finna en lefvande varelse i detta rum, skumt och ödsligt som en graf, der våra steg gåfvo ett hemskt genljud och hvarje andetag blef hörbart i den djupa tystnaden, närmade jag mig den vackra hunden för att smeka honom, – men studsade ovilkorligt ett steg tillbaka, då, i det jag lade handen på hans fina hufvud, detta hufvud kändes kallt och tomt, – hunden var endast uppstoppad, och de klara ögonen endast glas.
JN:u 68 måste deremot i sitt oförändrade skick discttteras. 24 9 06 Den 17 April f. m. Äfven om delta förslag gäller för öfrigt hvad jag redan haft äran nämna, att, sä framt discussionen skall leda till ett slut, och så framt detta slut skall kunna uppnäs inom en tid, som möjligen kan beräknas, discussionen och besluten mäste följa (j-ordningen, och alt intet utbrytande af principer, för att underställa dem votering i förstärk t Coust.Utsk., numera bör tillåtas. Dermed är likväl icke min mening alt bestrida, del ju flera §§ eller en hel kedja af sådana stundom må pä en gång debatteras. Tverlom anser jag flera §§ vara af den beskaffenhet, ali de icke böra, icke kunna debatteras, utan i sammanhang med andra. Detta är t. ex. förhållandet med §§:na 70 och 71, hvilka tvifvelsutan måste på en gång discuteras. Jag bar dermed blott velat säga, att debatten, för alt icke blifva ändlös, måste följa §§:nes ordning och besluten alltid angå bestämda §§. Gr. Anckarsvärd tilläde derefter muntligen: Jag har nu, så godt jag kunnat, tagit mig friheten att inför .Ståndet redogöra för ställningen och förhållandena emellan de särskildta betänkrna, och torde Ståndet således nu behaga taga dem i öfvervägande. Hr Lagerhjelm, Pehr: Man kan icke, synes det mig, fullkomligt besluta sig, rör:de sjelfva ordningen för dessa urendens behandling och beslutens fattande, utan att till någon del gå in i desamma, hufvudsakligen på de af den siste värde talaren anförda skäl, nemi. att representationsfrågan måste behandlas såsom ett helt, ty många §§ stå sinsemellan uti ett ovillkorligt beroende den ena af den andra, och, på sätt den siste värde talaren äfven yttrat, genomgå vissa serier det hela, och det är således naturligt, att man först måste fästa sig vid dessa serier såsom utgångspunkter.
R:dr a) hamnens förbättring vid Westerås stad, hvarför kostnaden beräknats till 19,930 R:dr oell Styrelsen föreslagit ett statsbidrag af 13,200 R:dr; b) anläggning af sluss vid Knapforsen lill sammanbindande af sjöarna Alqvittern oell Låån inom Carlskoga bergslag, hvarför beräknats en kostnad af 11,470 R:dr oell Styrelsen tillstyrkt ett anslag af 6,000 R:dr; c) kanaleller båtledsauläggning emellan Örebro stad oell Järle bruk, upplagen till en kostnad af 315,000 R:dr, hvarför Styrelsen föreslagit ett statsbidrag af 236,250 R:dr; d) slussoell kanal-anläggning emellan Nora siad oell Rasjön, beräknad att erfordra en kostnad al' 68,926 R:dr io sk. 6 r:st., hvartill Styrelsen föreslagit ett anslag af 51,784 R;dr; e) anläggning af kanaloch slussled emellan sjöarne Norra .Barken och Wessman, hvarför beräknats en kostnad af 463,659 R:dr, och til! hvilket arbetes utförande Kongl. Majit redan, i dess vid nästlidqe Riksdag a Ig i Ina proposition om statsverkets tillstånd och behof, föreslagit Rikets Ständer alt bevilja 463,000 Rldrs anslag till fördelning på 12 är; f) hamnbyggnad vid staden Hjo, hvartill koslnadsförsiaget upptager 66,400 R:dr och Styrelsen föreslagit statsbidrag med 50,000
Vid remitterandet från samtlige Riks-Stånden t ill Bevillnings-Utskoltet af Kongl. Majits berörde Nådiga Skrifvelse, hafva Höglo fl Ridderskapet och Adelil samt Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat densamma, utan att någre serskilde yttranden dervid. blifvit afgifne; hvaremot den hes Högvördiga Presle-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet föranled t discussion, nemligen: . l:o Vid, remissen från Högvördige Preste-Stånclet: Eli yttrande.af Herr Contracts-Piosten Sandberg, deri Herr Prosten sökt ådagalägga, att en jemnlörehe emellan de högsta och lägsta spanmålsprisen, som inomoch utomlands verkligen egt rutu, skulle angifva en tillförlitligare ledning för tullbestämmelsen än det calculerade medelpriset, och att, då de vid Commillerades Protocoll bilagde tabeller visa, att högsta pris å spaumål på utrikes ort är vida lägre, än det högsta priset inom landet, en efter skillnaden afpassad införselstull af minst 2 R:dr B:co på tunnan Råg eller Korn borde, till skydd för den inhemska spanmåls-handeln, bestämmas; äfvensom alt terminen för tullens oföränderlighet mätte, för alt det dermed afsedda ändamål icke skulle förfelas, antagas till tio, i stället för fern år. 2:o Vid remissen från Vällofl. Borgare-Ståndet: har blifvit yttrad t och hemstäldt: af Herr Grapengiesser, att införsels-afgifterne å spanmål måtte blifva ytterst låga. I enahanda syfte talade Herrar Werrn, Wijk, Helsingius, Carlberg, Gustafsson och Pousette. För bifall lill Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet afgåfvos yttranden af Herrar Ekholm, Rydin, Morsing, Moberg, De Mare', Halling, Brinck, Helledaij, Hegardt, Christierson, Kjellberg, Norin och Schartau, med större eller mindre modificationer emellan det ena och andra af de i Nåder föreslagne alternativ.
Vinsten för jordegaren att till sig lösa räntan, måste vara hvarken mer eller mindre :in denna räntas värde, och då han slipper att utbetala räntebeloppet, så torde lian väl antingen böra skatta efter samma grund, som den förre innehafvaren af räntan gjort, eller också denne icke skatta efter annan grund än jordegaren kan komma att skatta, då han blir innnehafvare af räntan. Då man i öfrigt vid upgörande af grunderna för bevillningen icke fäster afseende å bestående förhållanden, kan jag icke inse hvarföre man särskildt i detta fall skall derpå lägga en sådan vigt, att man derföre skall våldföra den antagna jemlikhetsprincipen. Jag fortfar således i mitt yrkande att frälseräntan må räknas till sådana fastigheter, som uptagas ä mom. 1 af ifrågav:de g. Hvad beträffar den andra af mig gjorda aumiirknm, skulle jag ej tro att den framställning, som jag gjort, går ut pä något annat än ett förtydligande af Utskits förslag, nemi. att beskattning icke skulle påföras menigheten för ett till boställe uplåtet hus, utan att bevillningen för detsamma borde utgöras af boställsinnebafvaren. Det är väl möjligt att någon osäkerhet elier något misstag icke vid tillämpningen kommer att upstå, men sådant är likväl svårt att på förhand veta. Jag fortfar således i mitt yrkande. Gr. Lagerbjelke: De olägenheter, sora skulle åtfölja det föreslagna stadgandet om frälseräntas beskattning, förfalla äfven till någon del, då man betänker att, i fall en egare af ett frälseskattehamman köper frälseräntan, så kommer dädanefter icke frälseräntan att särskildt beskattas, utan det tillkommer taxeringsoch pröfningskomitéerna att gifva egendomen det förhöjda taxeringsvärde, som den anses förtjena, derigenom att den icke vidare är så hardt beskattad som förut. Emellertid kan icke nekas, att en olägenhet här förefinnes, men olägenheten blir ändå större, om man, utan afs:de på nuv:de förhållanden, skulle helt simpelt efterskänka frälseskatte-räuteinnehafvare öfver Vjdelar af deras nuv:de skatt.
5 Skall, Fähus och Fårhus stola byggas under ett Tak, lä höga alt allt för Kreaturen nödigt Foder maya Skullarne kunna uppläggas, man att srrstiidte sä kallade Gifwvr eller Foderrum fä »mättas. Fähuset stal! pä del sätt inredas, att Kreaturens klubbor, hwilka mandas mot wäggarne, dock derimellan lemna rum för en och en half alns breda Fodergängar. Häckar döra inrättas öfwer krubborne, som göras af Brädcr. Icke mä Bottnar finnas i Bäsen, utan ds samma hälst aure alnar djupt, fyllas med Lös, Ris, Sägspän eller Torf med mera dylikt, hwilkek esler nägvn lids förlopp Lan anwändas till gödning , dä nytt i stället ditlägges. Flon och Gangame stola wara gjorde af Plankor eller hälst Slen, och bakom Kreaturet, pä Flon, Urinrännorj som irda stil Gvdstlstacken, hwilken icke sär ligga husek närmare än s:ne alnar och der Görstin »störes genom Dörren mea HZ2 Den 27 Ianuaril. men ej genom nägra dertill inrättade Luckor. Urlnrännon och Flon, om den ar af Bläder, ssola hwart z-dje ar med Tjära anstrykas, och utl ett elier flera körn of Fähuset böra finnas Jmtrummor eller och Dragluckor ä wäggarne nära under Bjelklaget, för akt afleda al! fugttg och uti Hu< let instängd osund luft. Denna Byggnad som i öfrigt mäste wara försedd med 2:ne Fenster af minst r alns högd och trefjrrdedels alns b-eLd, bör der lägenhet dertill giswes anläggas nära wakten och hälst sä alt Brunn uti Hulet mä kunna inrättas, samt att Gw lewattnet Akrén eller Än, gen ttllgodokommer.
Öfvertygad som jag önskar vara, att en sidan slutsatts ej skulle kunna dragas, af mo* 6 Dan 5 April, tionens innehåll, öf.verlemnar jag likväl till hvarje oväldig granskares bedömande, hvilken af oss, utgått från den rätta synpuncten, och anhåller att för några ögonblick få fästa uppmärksamheten, vid de skäl, på hvilka Herr Silfverberg grundar sitt bestridande. Det yttras t ex., af Herr Silfverberg, ”att Discont eller Lånebankinrätfning, som grundar sin hufvudsaklig» rörelse, på mottagandet af penningar till låg ränta, mot ovilkorlig återbetalningsskyldighet, vid anfordran, samt åter utlåning mot högre ränta, men på bestämda terminer, bär inom sig fröet till undergång, hvartill ej mera behöfves, än ett för dess credit ofördelagtigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund.” Alle Bankers, eller Banquierers rörelse, hvilar först och främst på egna fonder, och beror sedan, utvidgningen af dylika affairer, på de insättningar, som till högre eller mindre belopp hos dem göras, i mon af tillgångar, och det förtroende, de vetat förskaffa sig hos allmänheten; för Capitalisten, och för låntagaren lär väl ingen kunna, på goda skäl bestrida nyttan häraf. Huru verkställigheten, skulle kunna blifva af skadlig inflytelse, fattar jag således ej, när fria viljan endast, och intet tvång, härmed finnes förknippadt. Jag har i mitt anförande ansett, som ovilkorlig grund, för den första organisation, af PrivatBanken, insättningen i Riksens Ständers Bank af ett Interessenterne tillhörigt Capital stort 250,000 R;dr Banco$ detta har Herr Silfvenberg, all - Ben 3 April. 7 deles förbigått, och borde så mycket mindro förglömmas, som det i bedömandet om Soli-: diteten, för operationerna, utgör hufvudgrunden, och Banken på detta betydliga capital, att börja med år till, utom någre tillfällige bidrag: