Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill nemligen häldre helt och hållit utestänga missbruken, än sätta sträf fet till deras väktare. Herr Domprosten Limér har föreslagit det Correctiv, att den, som öfvergifvit sin Maka, borde icke mera få gifta sig. Men mången skulle icke bättre önska sig än friheten att få lefva huru som helst, utan att vidare kunna komma under oket af ett ägtenskap, och straffet blefve således stundom en belöning. Endast på denna grund har jag stadnat i det slut Lagötskottets Betänkande inne* fattar, och min Reservation emot skälen deri. 4 Den 5 Maji f. m. hvilken ej behöft att mer än på ett ställe upptagas, ligger i denna min Motion. De öfverklagade missbruken härleda sig från Lagens misstydning, hvilken i så måtto ägt rum, att, då lysning till upplösning af ägtenskap är tillåten endast i den händelse, att den, som öfvergifvit sin Maka, rest utrikes, har man sträckt tillämpningen så vida att, när ena Makan blott begifvit sig i nästa Härad eller Län, man förfarit så som hade den afvikne lemaat Riket i uppsåt att ej mera återkomma; och missbruken hafva gått så långt, att den efterlysta ofta sjelf suttit i Kyrkan hördt på huru det blifvit honom förelagdt, att, vid äfventyr af Ägtenskapets upplösande, inställa sig hos den hemmavarande Makan, inom natt och år, och när detta förflutit, har domaren dömt till skillnad. Makar, som tröttnät vid hvarandra, eller önskat ombyte, hafva aldrig lättare kunnat vinna sin önskan, och alla hinder, af varningsgrader, böter, skillnad på viss tid m. m., som Lagstiftare af särskilda tider, de senaste af år 1S10, lagt emot lättsinnigheten, har man på denna genväg undvikit klagan öfver missbruken har uppstått, __ hvarföre Kongl. Maj:t, i nådigt Bref den 4:de Februarii 1818, förordnat, att så vidt möjligt vöre, domaren skulle göra sig underrättad om den afviknes vistelse.
Och i granskningen härom synes StatsUtsk. icke hafva bort tveka om vidden af sina rättigheter och skyldigheter. usta §:n af det K. privilegium stadgar en hvars, så väl infödd som utländsk mans, rätt och frihet att deltaga i bolaget genom teckning af en eller flera actier å 5oo r:dr hvardera, på sätt och under villkor bolagsreglorne innehålla, —• och bland dessa reglor innehåller, i afseende på bolagets organisation , 1 artikelns 1 § , att actiernes antal skola vara l,5oo, svarande mot ett capital af 700,000 r:dr b:co ; hvarefter den andra §:n, som lyder; ’’Actie-ägare kan icke åläggas att göra ytterligare insättning på sin actie utöfver de vid emoltagandet erlugda femhundrade r;dr,” tydligen ut - De 11 tff November f. m. 5 märker alt actierne icke lunna finnas, ulan i den mån de ai'o verkligen betalta. Har StalsUtsk. förskaffat sig upplysning huruvida berörde föreskrifter äro uppfyllda? Och om StalsUtsk. få It dessa upplysningar, — hvarföre har det icke meddelat dem åt' RiksShn? Ehuru jag aldrig sett och icke velat se, då tillfälle dertill erbjudits mig, ett, under discussioner på detta rum omförmäldt, hemligt contract, derigenom några personer med handelshuset Schön & comp. i spetsen, såges hafva disponerat öfver teckningen, är dock allmänt kändt, att så är, och att hela denna transaction slett under en, fastän något sönderrifven, hemlighelsslöja; men Sveriges lagstiftningsannaler, äfven om ekonomiska ärenden, som bero på H. M. Konungens beslut i Statsrådet, oberoende af den andra statsmakten, känna icke till några hemliga bolag, aldraminst när ändamålen afse beröring med allmänheten och anspråk på allmänna medel.
I afseende derpå kunde det vara likgiltigt, om de intaga Ordförande-platsen i en Nämnd eller måste nöja sig med den sista, så vida det vore likgiltigt, i afseende på Embetets utöfning. Det ur delta samt öfverlygelsen om det nya stadgandets oförenlighet med Prestens i Lagen—Kyrko-lagen, ej mindre än samvets-lagen, — gifna föreskrifter, som föranledt mig att framställa denna vördsamma protest, hvilken skulle hafva uteblifvit, om endast afseende på lägre förmoner, t. ex på befrielsen från mångfalldiga trägna sysselsättningar med åtföljande ansvar, vid sakens öfvervägande borde få hafva någon vigt i vågskålen. Men hvarken en sådan lockelse eller den möjliga faran att råka ut för oblida omdömen, då man nödgas motsäga dagens opinion, kan förmå mig att undertrycka, hvad jag tror vara rätt, och liknöjdt åse, att Presterskapet först i ett afseende, sedan efter hand just derigenom i flere, komma i ett aldrig förändradt förhållande lill deras församlingsboer, hvilkas icke blott Lärare, utan äfven rådgifvare och hjelpare, när de något biträde kunnat lemna, de hittills alltid varit. Att Pieste-Ståndet ensamt skulle den senare tiden hafva så litet gått fram i jemnförelse med andra samhälls-classer i sann medborgerlig anda, i upplysning, nit och duglighet; att de skulle gjort sig förtjenla att aflägsnas från denna sköna ställning, detta tillfälle att utöfva så mycket godt och gagneligt, torde väl icke vara rättvist alt påstå. Dock tillhör icke delta mig att bedömma , utan bör jag här åtnöja mig att antyda de närmaste, men säkra följderna, lemnande åt andra att afgöra, om de äro önskvärda.
Uti 18 §:n Riksd:sOrdn:n stadgas, att, »till riksdagsman må ej i något Stånd godkännas en person, som icke upnått 25 års ålder; ej den, som fastän äldre, står under förmyndareskap; ej den, som efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke, på sätt lag förmår, visa gitter att han från sina borgenärers kraf fri är; icke heller den, hvilken laga kraft vunnen dom förklarat ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller för något nesligt brott till straff skyldig.» Såsom följd häraf erfordras en kontroll derå, att representationsrätten icke varder utöfvad af andra än dertill berättigade personer, och en sådan kontroll förefinnes hvad Preste-, Borgareoch BondeSt:n angår deruti, att ledamöterne af dessa Stånd, med undantag af några få inom PresteSt., samtlige utses genom val inom vissa kretsar, hvilka icke äro större än att med all sannolikhet kan antagas det valmännen äga kännedom om de personer, hvilka de välja, och således icke komma att till Riksdagsmän utse andra än som dertill äro behörige. I afseende åter å R. o. Ad., hvars representanter icke utses genom val, behöfves en annan kontroll, och f. n. finnes äfven en sådan, grundad derpå, att enl. 8 Kap. 2 §:n 8 och 9 mom. RättegångsBm endast några vissa domstolar, nemi. Rikets OfverRätter, äga att uptaga frågor om förmynderskap för frälsemän och deras konkurser, samt döma öfver de brott, der frälsemän förverka ära eller adelig frihet. Af dessa domstolar, eller HofR:ne, erhåller Riddarh.Direktm, så snärten frälseman blir omyndig förklarad, i konkurs-iillstånd försatt, eller dömd för brott Den 12 September.
Domstol för åtal emot oloflig brännvins för säljning, I fråga om forändringar uti Kongl. Förordningarne den 24 Augusti 1813 och den ao December 18*5» dels i anseende till Lagutskottets Bttinkanden, 453 rättegångssättet uti dryckenskaps och brännvinsförsäljningsmål, dels i afseende på straff» bestämmelserne för förstnämnde förbrytelser, hafva följande Memorialer från Hederv. BondeStåndet samt Vällofl.
Haraldson erkände sig hafva förbjudna varor ombord, men underkastade sig, emedan all strid ändå nu vore förgäfves. ”Det fägnar mig att ni ändtligen erkänner sådant!” svarade Arnman med en viss förlåtlig stolthet. ”Men bättre hade varit, om ni sparat oss begge ett vågstycke, som nära kostat både fartyg och lif. Men lägg bi nu, så att jakten kan komma långsides.” Haraldson lydde med ett utseende af ödmjuk undergifvenhet; och inom några ögonblick låg ändtligen efter den ihärdiga striden kronbåten sida vid sida med skälskyttarnes. ”Nu är det vår tur, Mårten, att spela herrar och betala det packet!” sade jaktlöjtnanten och beredde sig att stiga öfver relingen; men förrän han hunnit verkställa sitt beslut, hade Haraldson omärkligt fattat sin studsare och lagt an; nästa ögonblick brann den af – och den hederlige gubben Arnman, hvilken så värdigt beträdt sin farliga tjenstbefattning, föll med krossadt hufvud framstupa öfver lurendrejarnes båt. Nästan liktidigt befann sig Birger ombord på tulljakten, och efter ett kort, men förfärligt brottande med de begge jaktkarlarne, hvilket erfordrade hela Birgers jettelika styrka, kastades den ene i hafvet och den andre, den ihärdige raske Mårten, krossades af gevärskolfven, då han redan till hälften lyckats draga Birger öfver relingen, Begge tumlade tillbaka mot däcket, och Mårtens sista ord voro: ”Din blodhund, då du en gång dinglar i galgen, kommer du väl ihåg den här leken! och när din syndiga själ lemnat din eländiga kropp, skall du inför Gud svara mig för mina två gossar, som du gjort faderlösa.” Omedelbart på detta ohyggliga uppträde borrades jakten, sedan den nemligen först blifvit undersökt af den roflystne Haraldson, som lade sig till en del af tågverket, samt fastsurrade liken vid tofterna.
Del är blott för formriktighetens skull, som jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det beslut, sorn nyss fattades, att från detta anslag öfverflytta de 12,000 r:drna. Jag fruktar, att det icke blef observeradt i protocollet. Hr Frih. o. Landtm, yltrade, att, i afseende på den propos., som af honom blifvit framställd, ang:de de 12,000 r:drna, han trodde sig hafva begagnat samma ordalag, som Ulsk. förut begagnat vid omnämnande af denna sak, och som Frih. Sprengtporten nu nyttjat, nemi. att dessa 12,000 r:dr skulle öfverflyttas från Fortifications-afdelnm till Topographiska corpsens slat, hvarigenom Hr Landtm, trodde, att allt missförstånd vore håfvet, så att nämnda summa icke kunde anses såsom ett nytt anslag; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg någon rättelse i beslutet böra inflyta. Ropades nej. Hr Lefren: Jag ber att få anmäla min reservation mot beslutet. Det är sagdt af Presidenten i Krigs-coll:m, att minst 18,000 r:dr utöfver de 69,000, som hittills varit Krigs-collegii departementer anslagna, behöfvas för att bereda åt bevärts-manskapet den materiel och beklädnad, som fordras för bevärts-ynglingarna under dessa 12 dagars öfning, som ar bifallen; men deremot har man icke beviljat ett enda runstycke för detta behof, ty dessa 22,5oo r:dr ägde 3:dje hufvudtiteln förut. Jag anser mig böra anmäla min reservation emot detta beslut, emedan det ser ut, som vi bifallit en förökning af 22,5oo r:dr, då vi verkligen icke gifvit ett runstycke. Jag vill nämna detta, på det ej vederbör., som berätta för publiken, måtte inför henne skräppa med dessa 22,5oo r:dr, som är nätt upp noll i titelns tillgångar.
Derigenom skulle ej hela tungan falla på en provins och rättsprincipen tillika vara uppfylld , utan att likväl detta skulle lända till prmjudicat, ty det finnes i Ar. méen ej andra än ofvannämnde Officerare, hvilkas indeldta räntor utgå i penningar utan förvandling. Nödvändigheten, eller åtminstone billigheten att åt dessa Officerare bevilja en löneförhöjning, synes deraf, att det finne» SqvadronsChefer vid de ifrågavarande Regem nten, sorn ej tjena för mer än 300 R:dr Banco, och jag hemställer, om det är möjligt, att dermed hålla Hästar, eqvipera sig *i. m. Att höra räntegifvarne anser jag onödigt; hela svaret blef troligen blott ett nej} och en sådan åtgärd skulle endast draga ut på tiden. Herr Munck aj Rosenskjöld, Eberhard: En j4 Den 3 Junti e, m. värd Ledamot har yttrat, att då de förut oroterade Hemmanens rotering i Skåne påköra, skedde en kränkning af ägande rätten. Det är onekeligt, att den pålaggt dem ett stort onus och äfven skadat derigenom, att den beröfvat jordbruket en del armar, samt således ökat dagspenningen. Men olyckan är, att vederbörande frivilligt åtogo sig detta odus vid det påbudna sammanträdet 1811. Då hade man tillfälle att undandraga sig den permanenta roteringen, men blott få begagna det. Den enda lagliga anledning till klagan man haft, har varit, att äfven de som voro frånvarande, ja till och med sådane, som icke kunde vara närvarande, bletvo ålagde detta onus; äfvensom, att den minskning i Extra Roteringen som lofvades, om den förvandlades till permanent, ej kommit alla tiil godo. Hvad Friherre Stjerncronas motion angar, får jag erinra, att de ifrågavarande Hemman troligen blifvit högre rctejrade derföre , att de haft lindrigare afgifter, än om berörde afgifter utgått in natura. Friherre Stjerncrona:
STOCKHOLM, tryckt hos J. A. Walldea, 1841. Slats-Utskottcts Utlåtande, N:o 687. Ank. till Exp. Utsk. den 11 Juni 1841, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot de i Memorialet N:o 537 föreslagna reglementariska stadganden, angående R i k s gäl ds -Contoir et s betjening. (Rgs Afd.) Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden hafva till Stats-Utskottet, på grund af förekomna anmärkningar, återremitterat det af Utskottet i ofvanberörde Memorial afgifna samt af Preste-Ståndet godkända förslag till en afdelning af det nya Reglementet för Riksgälds-Conloiret. Emot Utskottets förslag i allmänhet är, inom Bonde-Ståndet, anmärkt, att tjenstemännen i Riksgälds-Contoiret, och serdeles Secreteraren derstädes, blifvit, genom de nu föreslagna föreskrifterne, befriade från ganska många af de dem rätteligen åliggande göromål; samt att, i följd af dessa föreskrifters uppställning och syftning, Fullmägtige ”blifvit förvandlade till eu Riksgälds-Gontoirets embetsoch tjenstemän underordnad myndighet.” Dessa anmärkningar hafva i sanning förefallit Utskottet lika oförväntade som ogrundade. Då Utskottet, vid genomgåendet af hittills gällande Reglemente, fann detsamma, så vidt det angick styrelsen och förvaltningen af nämnde Contoir, innehålla en mängd, sedan år 1810 bibehållna, men numera dels mindre lämpliga dels ofullständiga föreskrifter, ansåg Utskottet en fullkomlig omarbetning af denna del af Reglementet böra företagas; samt, så vidt skil jagtiga förhållanden inom begge Verken medgåfvo, hufvudsaklig likstämmighet beredas i de reglementariska stadgandena för Bankens och Riksgälds-Contoirets förvaltning.
Det är väl möjligt att i TullSpecialerne, den stadgade höga tullen, till exempel på krydder och arack , befinnes anteknad såsom "erlagd 3 men då kan med skäl sättas i fråga , om ej importeuren skaffat sig ersättning genom afskrifning å den förtullade varans qvantum. 0:0 Att Utskottet gör mera afseende på vigten af den husliga Manufactur-industrien , ty den förtjenar framför all annan att uppmuntras, men dock ej med ea högre Tull, än att den erlägges. 4:0 Att Utskottst likaledes gör ett sari skilt afseende på sådane varor, hvars produktion inom landet är oumbärlig för vårt lands oberoende af Utlänningen. * y Den 2 g Junii c, m, 655 5:0, Att Premier för utförsel antingen ej föreslås, eller ock för flere varor, än dem Utskott omnämnt. 6:0 Att tullen bestämmes efter mått, mål och vigt, samt i afseende på linne och klädesväfnader, efter trådarnes antal inom ett visst mått, på iamma sätt som i England och Frankrike, men ej efter en ofta bedräglig factura. Jag slutar med den erinran, att allmänna Opinionen fördömer mera tull-försnillning än lurendrejeri , och det med skäl , isynnerhet så länge Utländska persedlar ej blott tillåtas, utan till och med påbjudas att nyttja, ehuru de ej få införas. I flere andra anmärkningars anförando har jag blifvit förekommen. Herr Hjerta, Johan Guflaf: Om jag ett ögonblick kunde tro, att de Svenska Fabrikerne skulle upphöra för det att handelsfrihetsprincipen göres gällande, på sätt Utskottet föreslagit, så att ett correctif derföre finnes, genom Tull-Taxan, skulle jag ej yttra mig för Utskottets Betänkande; mea. då jag ej kan tro detta, så måste jag bekänna att jag hufvudsakligen delar Utskottets åsigter.
Dä nu säledes genom gine Ständs sammanstämmande Beslut det sätt och de grunder blifwit fastställde, hwarefter de ledigblifrande Kungsoch Kungs-Ladugärdar komma att försäljas, äterstar för Stats-Utffottet ick^ yäg'n widare ätgärd i ketta ämne; S rats-Utskottet fär endast hemställa, att hos KonglM> jck mätte i underdä* Arghet anhällas, tet Kongl. Nai:k räcke? om »verkställigheten - Ho8 6 Äs)kk!« heten häraf läka Nädig Befallning till wederbörande afgå. Stockholm den 4 April iZio. Pä Högloft. Ridderflapcts och Adelns Ledamöters magnar Llaeg kleming. Pä Hkgwördige Praste-Ständets Ledamöters magnar kt. Ungs taäi us. Pa Wälloft. Borgare-Ständets Ledamöters wägnar ^dr. ^n§el. Pä Hederwarda Bondc-Standets Ledamöters wägnar 7crir. Lricsson. ^röäeiius. Uppläste? och kades pä Bordel ett ifrän Stats-Ulstöttet inkommit sä lpdande Wördsamt MemoriakWid förchafmander af Stats-Utffotteks senare utlätande öfwer deftwid State-Utftottets förut afgifne betänkande, giorde anaiärkninaar, hafwa Högloft. Ridder» skåpet och Adeln samt Wä -ost. Borgare-Standet yttrat, hwad angar den ak Utfk -ttet föreflagne stängsel skyldighet, att dermed bor^e förfaras efter allmänna Lagen och Kongl. Förordningen af den 9 Febr. 1802, hwaremot HögwörUge Preste-Standet och Hederwärda Bonde-Ständet utan anmärkning bifallit Stats-Utffottets hemställan, att det bör tillhöra de blifwande ArrendatvreMe, att, ! MSN Den 6 April.
Det är då ej längre önskan att behaga, det är behagsjuka och sam sådan hör den till den stora gruppen af onda böjelser. N i blir misslynt, min nådiga, derför att jag förut bekant, att edert koketteri gör er englalik. Haf medlidande med min otydlighet; då jag säger, att det var edert allra älskligaste koketteri, som fängslade mig, menade jag, att det var egentligen edert medvetande om er fulländade skönhet, som till en början — märk — till en början imponerade på mig. Jag skall ej blifva banal, säger ni. Banal! Gud bevare! Banalitet är min afsky, men mitt påstående hör till saken, ty i regeln kokettera endast de, som besitta yttre företräden och äro medvetna derom. Medvetandet om egen yttre fullkomlighet är koketteriets grundsten. Det behöfs blott uppenbarelsen af en person, som väcker intresse, och koketterandet börjar, derför att det uppstått en önskan att behaga honom. För att lära deana konst behöfs ingen skola, ty önskan att behaga är oss medfödd. Barndrägt, Blå moussclinc dc Laine i två nyanser användes till drägten. Kjolen, randig i ljusblått och mörkblått, är fastsydd vid ett underlif af fodertyg. Den långa blusen är af enfärgad ljusblå mousseline de Laine och underst försedd med gummiband, så att den faller öfver kjolen. Matroskragen och slagen på ärmarne äro af samma tygsort som kjolen. Så väl blus som kjol prydes med snodder. Barnförkläde. Idun ONSDAGEN PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDDN - — KR. 5: - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. — &gt; 5: - IDUNS MODETID: OTAN PL. LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. E. TECKNADT FÖR IDUN REDAKTIONSSEKR. : AF A. Blomberg foto. ANNA.
Då allmänna Bevillningen nått den höjd , att man icke tilltror sig att vidare öka den; så lärer tiden väl ändteligen vara inne, att söka den jemnaste fördelning. Man erkänner allmänt att dertill erfordras en helt annan principe, än den, som ligger till grund för närvarande fördelning; men fruktar att Herr von Törnes Förslag icke skulle medföra tillräckeligt belopp eller icke vara verkställbart. Jag delar icke denna fruktan och tror, att om ej den naturliga rättvisan nu föranleder ett ombyte af Bevillnings-grunder och antagandet af' Herr von Törnes förslag; så skall snart klokheten så ögonskenligt och oemotståndeligt fordra detta ombyte, att det gör sig sjelft. Den 24 Martii, f. m. 363 Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Huru Bevillningen skall jeml kunna fördelas, är en fråga, i hvilken jag nödgas tillstå , att jag ej äger någon bestämd öfvertygelse. Jag utbeder mig blott få anföra några af de skäl . som synas mig tala för antagligheten af Utskottets Betänkande. För att lösa det vigtiga Problem: huru en Bevillning bör fördelas, har man föreslagit två olika vägar, nemligen, att, såsom Utskottet gjort, beräkna afgitten i förhållande till den synbara Förmögenheten; eller ock, med Herr von Törne, i förhållande till den behållna Inkomsten. Att lägga endast den behållra Inkomsten till grund för Beskattningen, är utan tvifvel med Rättsprincipe mäst öfverensstämmande , och skulle i tankeverlden och i en IdéeStat vara det rätta. Men oanvändbar synes denna princip vara i den materiel a och verkliga Verlden, hvarest Lagstiftaren måste betragta menniskorna sådana de äro, och ej sådana de kunde och borde vara. Om Taxerings-männcn voro allseende och kunde genomskåda hvarje Medborgares enskilta tillstånd samt voro tillika fullkomligt oväldiga och samvetsgranna; då, säger jag, skulle ett slikt BevillningsSysteme kanhända vara det bästa.
Hr Peyron, Gust. Abrah.: Jag har tagit mig friheten begära ordet endast för att genmäla, att detta memor. icke är något betänk, från StatsUtsk., utan blott en communication af en nådig skrifvelse, som från K. M. kommit directe till StatsUtsk. Utsk. har ej ansett sig berättigadt att i saken afgifva något utlåt., utan endast meddelat R. St. den upplysning, Utsk. fått mottaga. Hr Cederschjöld: Jag får blott vördsamt hemställa, huruvida icke, då B. St. ingått lill K. M. med en tind. skrifvelse, det också är B. St., som bort få emottaga det nåd. svaret. Nu erhålla vi detta svar medelbart genom StatsUtsk. ; och jag hemställer, om detta är enligt med formen. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: B. St. hafva visserligen till K. M. ingått med en und. skrifvelse i detta ämne; men då K. M. meddelat sitt svar icke direct till B. St., utan till SKtsUtsk., har Utsk. ansett sig böra Jemna B. St. del deraf, och naturligtvis ej kunnat dermed taga någon annan befattning. StatsUtsk:s memor. N:o 3g6 lades till handhna. FöVedrogos ånyo och biföllos StatsUtskls d. i5 dennes på boi’det lagda utlåtfn: N:o 397. i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Svea Hofrätts und. hemställan om arfvodes anslag för den person, hvilken, såsom adjungerad ledamot, biträder Hofrätten i Just.- ombudsm. C. L. Landins ställe; N:o 3g8. i anledn. af väckt motion, att en del af de till Arme'ens materiel utaf R. St. nu å stat anvisade 70,000 r:dr må användas till förstäikande af gevärsförråden. Ånyo föredi’ogs och bifölls Bevilln.Utsk:s d. i5 dennes på bordet lagda utlåt.
Några af dessa %ro s. k. 2 engagement bobbins », en gång gåf vor af lyckliga fastinan, med inskriptioner, S &amp; S O ~: I, God alone can make ils oneu, uBemeinber nie B o. s. v., ' lifligt påminnande om forna tiders fästnianspreseiiter bland de svenska bönderna. 1 O3 A11 lieder %t de damer, som tinder hratal verkat för spetsindustriens höjande och senast den komitd, som här framvisar det storartade resultatet af ett energiskt arbete. Alldenstiind niodet allt mer ropar p&amp; siikta spetsar »,] &lt;an man hoppas p % god afsattning blaiid. Amerikas fashionabla dainer, och att en ny dag skall upp&amp; för de fattiga inen konstskickliga spetsarbeterskorna i England och I ' rlaiid. Arma Fleetzoood-Derby, Svenska kvinnans deltagande i varldsutst allningen i Chioago. Den svenska damkomitdn liar som sitt ombiid vid vai.ldsutställiiingeii och soin delegerad vid den stora internationella kviiinokoiigresseii i inaj utsett fri7~errin~a Thorborg Bajge, damkomiténs viceordföraiide, ett val hvaråt komitdn är y&amp; det högsta att lyckö; iska, enledan den svenska kvinnan näppeligen kunnat finna en mer franisthende h i i allo iäinpiig representant. F ö r att kunna öfvervaka ordnandet af de svenaka kvinnornas utställning så väl i Woinan ' s Building soin i svenska paviljongen och för att vara närvarande vid viirldsutstallningens Öppnande den l inaj, liar frili. Rappe redan antradt resan till Amerika, medtagande fullnmktw från flere af v$&amp; svenska kvinnoföreningar, jämte varma aiibefalliiiiigsskrifvelser f r h H. Drottningen, från dainkoinitéiis ordf. ni. fl.