Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mina skäl för en annan öfvertygelse äro, att denna nya Hamn för Segelfarten ifrån Jönköping är af högsta nödvändighet, att, sedan genom Götha Canal communicationen är öppnad emellan Venern, Vettern och Vesterhafvet och äfven efter hvad jag bör förmoda, kommer att öppnas genom Boren och Roxen till Östersjön, denna Hamn icke blott inskränkes till begagnande af Jönköpings Stads innevånare utan utsträckes till hela den Landsort, sorn är belägen söder om Vettern; att de nyttiga verkningarne, af Götha Canalbyggnad egentligen böra .sökas uti utvidgade näringsföretag; att således just uti dessa, ersättningen bör säkrast uppsökas för den uppoffring af allmänna medel, som denna Canal-Inrättning åstadkommit, att ehuru utveckling af närings-kraft icke kan uppställas i Zifferberäkning eller bereda en gifven afkomst, den dock uti Piikets ökade välstånd och utvidgade styrka, på det mäst varaktiga sätt återgäldar uppoffringen , i samma mån som industrien icke fjettras af hinder, som den enskilda förmågan icke nnigtar att öfvervinna; att det skäl man ville taga af den stora koslnad Götha Canal-byggnad redan medfört, emot alla ytterligare 3cp Stats-Utskottets Betänkanden. partielle bidrag, som leda till en större och allmännare nytta af inrättningen, tvärtom bör anses föra till en oafbruten uppmärksamhet uppå de Landsorters förkofran, hvilka kunna sig deraf begagna, samt att man, långt ifrån att aflägsna eller återhålla utvecklingen af näringskraften, på hvilket ställe af Riket som lieldst, alltid måste ihågkomma, att vi alla äro medlemmar i en Stat och att det helas lycksalighet bör utgöra föremålet för våra bemödanden. Denna uppmärksamhet har jag ansett motionen, om understöd för Jönköpings Hamn-byggnad, förtjena, liksom hvarje annat dylikt ämne, som kan åsyfta nya näringars uppkomst och de redan inrättades förkofran. Riksens
"Nej, käre Calle du, det är den som är snällare än både jag och lill-Kerstin!" "Hvem kunde det vara?" "Magda, förstås!" "Asch"... Calle klef ett högt steg framåt... "Magda jo visst ock?" "Fråga, så får du höra!" "Åh nej ... men det är så, att jag tycker de lukta så innerligt godt, fast jag aldrig kommer mig till att bryta af dem: de se så vackra ut, der de sitta i sin grönska." Och härmed vände sig Calle och trefvade öfver vinden in till sitt, der han satte sig på sin stol och började samma sysselsättning som förut, blott med den skillnad, att, då han denna gång upplyfte hufvudet från syrénerna, en ny dagg fallit på dem. Men nu kom der ett bud från en af grannarna och störde den lycksalige Calle. En bondmor, som skulle i stor likfärd, anhöll så mycket om en liten handräckning för den följande dagen, och den alltid tjenstvillige Calle lofvade genast, hur många göromål han än hade hemma, att komma och se om barnen. För att bli rätt välkommen företog han sig nu att skära säfpipor, och allt under det han skar och sjöng ty Calle diktade också visor blickade han upp mot den intressanta bruna muggen... Men hvad gjorde emellertid Nanny? Läste hon någon bit, såsom hon ofta brukade på lediga stunder? Eller gick hon att drömma vid källan och bada sina fötter, såsom hon gjorde ännu oftare? Nej, hon var nöjd med sin sysslolöshet, hvilken också slutligen belönades, ty bäst hon stod der vid fönstret och tänkte på ... naturligtvis ... ingenting, fick hon längst bort emellan kullarna och träden se framskymta en grön rock, och slutligen syntes den tätt invid källan. Rockens egare, den unge mannen med renseln, han, som kallat Nanny sin lilla najad en benämning, den han trodde att hon icke förstod kastade sig ned bredvid klippan och började se sig omkring. Kanske väntade han på någon? Några ögonblick trippade Nanny fram och åter mellan fönstret och dörren. Hon kände en ganska stark oro: längtan ville drifva henne ut, blygheten höll henne tillbaka. Hvarför hade hon dröjt så länge med sin vanliga lilla lustvandring? Hon hade ju icke väntat någon!
Ute plaskade regnet, och blåsten lade då och då sin bredsida emot rutorna, som ville han trycka in dem, men dess lugnare och hemtrefligare föreföll rummet. Långväggen var från golf till tak betäckt af bokhyllor, och endast sängen hade som på nåder kilat sig in emellan dem. På bordet låg »Nya riket» i broderlig sämja med några nummer af »Postoch inrikes tidningar», och värden på stället satt och vände i en bundt gamla bref. Se der var ju ett från hans forne beskyddare, idealisten! – Kors, man hörde ju aldrig ifrån honom, skref han månne icke nu för tiden? Han öppnade brefvet och läste. Till att börja med föreföll det honom så främmande, som om det varit skrifvet till någon annan än honom sjelf. Det låg så mycket mellan detta bref och det närvarande, så många glada minnen och bittra erfarenheter, ett skiftande lifs alla stridiga intryck, och dessa få år syntes honom som en evighet, han sjelf som en annan menniska. Men allt som han läste, gled det flyddas känsloverld närmare hans nuvarande och slutligen smälte de tillhopa till en. Brefvet var dateradt ett år efter den minnesrika stockholmsresan och lydde som följer: »Bäste herr Äng! Jag underkänner icke det goda i eder roman och anser den redan bättre än mycket, ofantligt mycket, som tryckes och får passera; men om jag jemför den med alstren af de författare, hvilka jag beundrar, och ställer hvad de på er nuvarande stånpunkt åstadkommo i parallel med hvad ni lofvar, nödgas jag intyga att jag finner detta senare underlägset, och jag nödgas att, ehuru med ledsnad, förklara, hurusom jag icke finner ifrågavarande arbete motsvara edert löfte att sända mig ett prof af edert framåtskridande. Jag kan derför icke råda er att i konsten söka annat än ert eget privata nöje, och ni måste afsäga er hvarje tanke på ärelystnadens tillfredsställande, på bifall och sympati, så som de skulle tillfalla den der i någon mån fylde det bedröfliga literära tomrummet i Sverige under denna tid.»
fr. 1:68 prmtr o. creme helsiden Duchessetillbrudkl.fr.6kr.prm. o. créme helsiden Merveilleux till brudkl.fr. 2:50 pr m. o. créme helylle Cachemire, dubbel b r. f r. l: 6 8 p r m. p: Kulört helsiden Merveilleux i alla färger fr. 2: 50 pr m .. - _ 1:50 pr al Rekvisitioner från landsorten expedieras p r o m - g å e n d e m o t efterkraf. [1371] D e n På Adolf Bonniers förlag har nyss utkommit ä 1: 2 5: Absoluta Fläck-Uttagaren. Frisbelönt. Tillverkad af Professor Parret af det i Chili förekommande såpträdets bark. Ben borttager fett-, oljeoch tjärfläckar m. ni. ur alla sorters tyger och är det bästa medel att alltid hålla sina kläder (vare sig af ylle eller siden), mattor m. m. snygga, samt lemnar aldrig en ring efter sig på tyget, såsom vid begagnandet af benzin, sprit, ammoniak, ether etc. Det enda medel af detta slag, som någonsin erhållit medalj. A r äfven utmärkt för rengöring af glacéhandskar. Säljes i askar a 75 öre i nedanstå- ende parfym butiker: Herr Drottningg. Fru Drottningg. 63 A, Kegeringsg. 38, Fru Nording,Biblioteksg. 11, Frkn Vesterlångg. 39, samt i parti hos C. F. Dufva, Elin Edlund, Jönköpingsmagasinet, Antoinette Louise Blomberg, H. K. NORDGREN, Klarabergsgatan 35, Stockholm. 2:a genomsedda upplagan a f [1631] Lottsedlar, å 1 kr. st. å följande gedigna Silfverarbeten. (Vikten cirka 30 kg.
Då Herr Lagerhjelm trott att vacanceafgiften för 6,000 man, beräknad å 6 Tunnor Spannemål per nummer, skulle vara tillräcklig icke allenast till excercisen af 43,200 man Beväring (en tredjedel deraf i 14 och tvåtredjedelar i 18 dagar), utan äfven skulle lemna en besparing af hela den till Beväringsmanskapets öfning nu åtgående summa, så slår calculen sålunda ut, att deo lågt beräknad i stället medför en ökad kostnad af 213.400 I\:dr Banco om året, som närmare kan inhemtas af här bifogade calcul: för att medelst vacancer uti den indelta Arméen, beräknade till den af Herr Lagerhjelm icke för lågt uppgifne afgiften fylla kostnaden som skulle åstadk°mirsas af 3;ne Classers exercis, en tredjedel i 14 och två tredjedelar i 18 dagpr, måste oberäknad den nu dertill åtgående summan circa 12,000 numror stå vacante, hvarigenom Indeldta Infa nteriet, de sjuke och recruter inberäknade, skulle' inalles utgöra 8,400 man, gom i sanning är en för liten stamm för en Beväring af 60,000 man. Fö>hål!andet emellan vacance-afgiften och Beväringsmanskapets kostnad, torde äfven Den 25 Mar t ii. S°5 vara ett bevis huru litet indelta Arméen kostar jemförelsevis mot andra Arméer. Resultatet af Herr Lagerhjelins motion vore således; Vin fl, mera exercis för det redan exercerade Beväringsmanskapet; För tu fl: i.-o. Minskad försvarsstyrka af 6000 man gamla Soldater, som nedsatte stammen till |:delar af dess nu varande belopp. 2:0. Femdubblad Beväringspligt för Rikets ungdom i fred (som i stället för 10 dagars nu bruklig exercis, skulle på 3 år få 50 dagar); 3:0.
lystnaden, men inte ångern i den onaturliges bröst, mögenhet, kunna åt dottren locka en förnäm och och i hopp, att en dag, med sin hopsamlade föransedd måg, uppsökte och öfvertalade han, den lätt försonliga modren, till glömska af det förflutna och att återvända till hemmet, som hon äfven genast gjorde, nära fem är efter hennes aflägsnande. Erika. som jag förmodade, någon känsla af ånger, som gjorde honom böjd till försoning (med afsky den ovärdige Birger. oroliga verksamhet, blef, till hennes egen lycka, inte heller långt. Det var knappt tvenne år derefter, då hon, under en resa till Götheborg, troligen, geer. Kort härpå afsomnade hon lugnt, ty hon visste sig i er, ha funnit en mor åt sin dotter. Hennes lif, som så litet öfverensstämde med vår Det var således en afsigt för framtiden, och inte, nom en högre makts underbara skickelser, träffade Emedlertid borde det bidragit till hennes tröst, i Ja, detta löfte vill och skall jag heligt hålla! de sista ögonblicken, att äfven ni, Birger, bevisade, henne tillgifvenhet. Jag påminner mig ännu, huru välvilligt ni efterkom hennes önskan och afhemtade skade att anförtro något hemligt bekymmer, och af hvilken hon äfven erhöll nådemedlen. Jag skall alltid värdera er för denna ömhet, så oväntad af er natur,... och ehuru döden tillslöt hennes ögon, Pastor Schmidt från Götheborg, åt hvilken hon ön innan hon hann meddela mig en sak som jag föratt hennes sista suckar för sina styfbarns väl, voro lika hjertliga, som för hennes eget. Birger. menniska men hon saknade er själsstorhet och Kanske ni har rätt, Erika, ty hon var en god stod låg henne om hjertat, är jag likväl öfvertygad, fasthet i handlingen, som väcker vördnad såväl hos den förhärdade, som den dygdige. (med värma.) O Erika om ni ville göra något för hennes styfbarns väl, likasom ni gör för hennes eget, så lyssna med godhet till hvad jag har att säga er, hvarifrån detta samtal nu afledt mig. Tala jag hör er.
Må vi derföre ej, obegränsadt, yrka fortfarandet af ett Systeme, som, utan att uppfylla hvad man deraf väntadt, kostar Staten betydliga penningeuppolfringar, medför en obehörig beskattning på en stor del af Statens medlemmar, hämmar utvecklingen af den naturiiga nationalindustrien, förstör loflig handel och Stadsmanna-rörelse och högst menligt verkar på hela Nationen® moraliska värde. Sedan jag nu såsom medlem af Ridderskåpet och Adeln framstäldt mina åsigter af det ämne, som utgör föremål för öfverläggningen, anser jag mig, som blifvit hedrad med förtroendet att vara Ledamot af BevillningsUiskottet, slutligen, i anledning af de gjorda påståenden, att Utskottet öfverskrida gränsorne af dess befattning, då Utskottet i det skick sorn skedt, till Rikets Höglofl. Ständers pröf - Bil. till Ridd. 0. Ad. Pr. V Band, 17 a3S Den 38 Junti /, mi nmg ofverlemnat det Förslag till Bevillning af Sjötullen, som är i fråga, böra anmäla, det Utskottet trott, att då, enligt 60 §. af RegeringsFormen Sjötullen utgör eller tillhör en del af Bevillningen, Utskottets åliggande vo-i re, att till Rikets Ständers granskning och bepröfvande föreslå grunderne för denna Bevillning; att Utskottet utan anspråk på ofelbarhet, sökt efter förmåga utfinna och föreslå en med rättvisa förenlig, på billighet grundad och både det enskilta och det allmänna båtande Tullbevillning; att Utskottet ej på minsta sätt velat genom de föreslagna grunderna förnärma eller inskränka Kongl. Majus höga rätt, att förbjuda eller tillåta vahror att införas till, eller utföras från Riket; att, likasom Kongl. Maj;f, utan afseende å den Tullbevillning & utgående varor, som nu vid förra Riksdagen, af Stäoderne beslöts, ägt att förbjuda utförsel af hvilken vahra sora hälst, af de i Förslaget till samma tullbevillning uppräknade vahror, Kongl.
M:s nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof blifvit serskildt föreslaget, utgå af de för tillfälliga statsutgifter beräknade tillgångar och i mån af behof från Riksgälds-kontoret tillhandahållas: hvarförutan slutligen blifvit af E. Iv. M. i nåder föreslaget, att utbyte af den vid mynthuset belägna kaj måtte ega rum emot ofvan omförmälda, staden tillhöriga till f. d. Owenska faktori-egendomen gränsande, strandtomt med tillhörande sjöplats, under vilkor, att nämnda kaj, i sammanhang med den, som komme att anläggas nedanföre den nya fängelsebyggnaden och rådhuset, till allmänt begagnande upplätes. Vid pröfning af detta ärende hafva Rikets Ständer ej kunnat undgå att inse och erkänna ej mindre giltigheten af de anledningar, som påkallat anskaffandet af ny lokal för myntverket, — hvaribland i första rummet sig företer denna eldfarliga inrättnings nuvarande olämpliga läge i en tätt bebyggd stadsdel och i närheten af flera publika byggnader, hvartill kommer behofvet af ökadt utrymme för mynttillverkningens ändamålsenliga bedrifvande och slutligen det nuvarande mynthusets tjenlighet att användas till gemensam lokal för stats-departementenas expeditioner, — än ock den inköpta tomtens lämplighet, så till storlek som belägenhet, för inrymmande af myntverket och det dermed förenade kontroll-verket. Beträffande nu den, såsom utväg att till en del betäcka ifrågavarande inköpsoch flyttningskostnader, föreslagna försäljning af den kronan tillhöriga egendomen N:o 79 vid Regeringsgatan eller f. cl. Hofbageriet, så enär-, efter hvad i den nådiga propositionen förmäles, nämnda lägenhet icke är för statens räkning behöflig eller användbar, hafva Rikets Ständer medgifvit, att berörda egendom må, på sätt E. K. M i nåder prof var lämpligast, föryttras och den inflytande köpeskillingen användas till liqviclerande af de med den nya lokalens för myntoch kontroll-verken inköp samt dessa verks ditförflyttning förenade kostnader. Hvad åter angår den ifrågaställda afskrifningen af myntverkets skuld lill Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N.o l3S.
För framtiden kommer den troligen att blifva desto mera nödvändig, som det är ganska tänkbart, att fullmäktige erhålla en bancosecret., som för öfriga tili fjellsten hörande göromål är ganska skicklig och tjenlig, men föga van vid räkenskapsformer och revisionsarbetet. I saknad af det nu föreslagna biträde, skulle följaktligen vid sådant förhållande fullmäktige blifva urståndsatte att utöfva deu silfercontroll inom deras expedition, som bankens fördel och säkerhet obestridligen fordra; helst det icke är fullmäktige medgifvet att till tjenstgöring inom deras expedition anställa någon af de tjenstemän, som enligt bankens af R. St. fastställda aflöningsstat tillhör andra departementer. Jag förnyar min anhållan om bifall till förevar, betänkande. Hr Ribbing, Arvid: Jag kan icke annat finna, än 8p D«n i5 Juli e. m. att det hufvudsakligaste och egentliga, som emot detta betänk. kan andragas, ligger deruti, att, då enligt detsamma hvad som finnes att vid räkenskaperna erinra, bör af det tillförordnade biträdet för fullmäktige tillkännagifvas, den ansvarighet, som nu hvilar på en ordinarie och så val lönad tjensteman som bancosecret;n, skulle kunna öfverflyttas på hvem som helst; ty det skulle, efter hvad den siste talaren tillkännagifvit, stå fullmäktige öppet att till denna befattning förordna hvem de för godt funno, och således äfven en extra-ordinarie. Jag tror, att då ifrågavar. befattning är af särdeles vigt, hvilken erfarenheten ådagalagt medelst de exempel, som här blifvit anförda i afseende på Malmö och Götheborgs låneconlor, det vore något alldeles orimligt, att denna befattning, som framförallt afser tillsynen å bankens säkerhet, skulle öfverflyttas från en erfaren ordin. -tjenstemanoch, med denties befriande från allt ansvar, tilläggas hvem som helst man behagade dertill för ögonblicket utse. Jag får hufvudsakligen på dessa grunder och hänförande mig till hvad Hr von Hartmansdorff vidlyftigare i detta ämne anfört, anhålla om återremiss af förevar, betänkande. BancoTJlsk:s betänk.
Justerades 2-.ne ytterligare inlemnade §. §. af Riksdags-bestutet. Justerades följande: Utdrag af protokollet, hällit hos Höglofl. Rid - 764 Den 16 Augusti. Niddcrstanet och Adeln wid Urtima Riksdagen i ärebro den 16 Augusti ,812. S. D. I anledning af Högwördige PresteStändets, genom prokocolls-utdrag af den 15, gjorda anmärkning wid det serstilta Utstoktets betan» kande, rörande alla Ständs deltagande i kostnaden för byggnader af publika hus i städerna, ansäg Ridderstapec och Adeln, att, i det fall icke Pre, ste-Ständet ifrän sin i desi privilegier grundade rättighet i delta fall wille alsta, kunde ingen expedition af detta, endast af tre Ständ fattade, be» stut äga rum. slt supra. S. D. I anledning af Wallofl. BoraareSländels erindran, wid förstaget till underdånig strifwelfe till Kongl. Maj:t, rörande salpeter-tillwerkningen, fann Ridderfkapet och Adeln med Hederwärda Bonde-Ständer icke stal att antaga Bor» gare, Sandels inbjudning lill rättelse deri. Ult supra. Högloft. Ridderstapet och Adeln ätstiljdes klockan Z2. ^ I7t supra. In ftclem protocolli 7^- 6. Lilverstolps, Mändagen den 17 Augusti. Plenum klockan ^ n förmiddagen. Uppä gjord proposition af Herr Landt-Marskalken, blefwv de, under loppet af denna Riksdags uti Den i? Augusti. 765 uti sparböstan insamlade bötesmedel Z4 -dr Banco lii! en sumilia af 40 R:dr ökade, gensm friwilliga tillskort, som nu af orne Ledamöter gardes, anstagne ät en behöfwande Adelia Enka, hwilken summa en as Niddcrskapet och Aoelus Ledamöter ä hennes magnar emottog och qvitterade.
Enligt Kommers-kollegii och Geimral-Tullsfyrelsens förslag torde en ny rubrik: Sotla, kaustik., som utgör ett kemiskt-tekniskt preparat, böra, på sätt bifogade förslag utvisar, i taxan intagas med hänvisning till hvad i införseltarifen för dylika preparater bestämmes. Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva förmält, hurusom, då Spetsar, Uddar och Blonder af silke och linne, förfärdigades af dessa ämnen dels enbart, dels blandade med annat material såsom bomull m. m., men taxan under förestående rubrik endast omnämnde sådana varuartiklar af silke och linne med 6 R:dr samt andra slag med 2 R:dr per skålpund, vid förtullningen af silkesoch linnespetsar, uddar och blonder, till en ringa del blandade med annat ämne, påyrkats varornas tullbehandling med tillämpning af den lägre tullsatsen. Till undvikande af härom förekommande tvister hafva embetsverken föreslaeit, o 7 att till benämningen silkesoch linne måtte tilläggas »med eller utan blandning af annat ämne». Afven till detta förslag anser sig Utskottet böra tillstyrka bifall. Likaledes Bcvillnings-Vlsk nilein Betänkande N-.o 8. 49 Likaledes tillstyrker Utskottet, i likhet med hvad Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen föreslagit att en i taxan ej omnämnd artikel »Sprutor, brand-, med tillbehör» måtte derstädes under sådan rubrik intagas. Deremot får Utskottet, i betraktande dels af dessa redskaps sammansatta beskaffenhet dels ock af deras gagn för det allmänna, tillstyrka, att afgiften å dessa artiklar, hvilken embetsverken ansett icke böra stadgas högre än 10 procent af värdet, måtte bestämmas till endast 5 procent. För att underlätta den lofliga införseln af Spännhalsdukar af läder, hvaraf endast, en obetydlig import egt rum, och då dessa persedlar icke synas böra draga högre tull än den af Utskottet för sadehnakare-arbeten i allmänhet föreslagna, hemställes vördsamt, att afgiften för dem måtte nedsättas från 75 till 50 öre skålpundet.
StatsUtskottets Memorial N:o 214. 11 § US Utom do, vid innevarande riksdags statsreglering, å Biks-statens Fjerde Bufvad-titel uppförda anslags-summor, hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition beviljat nedan uppgifna särskilda anslag för landtförsvaret tillhörande föremål; hvilka anslag, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts föreskrifter, böra uppå vederbörliga reqvisitioner utbetalas af Riksgälds-kontoret, nemligen: l:o till anskaffning af rejflade kanoner med dertill afpassade lavetter oeb öfrige fordon för tre fäl tbatterier, 24,000 R:dr årligen under åren 1861,1862 och 1863 eller tillsammans Sjutiotvå tusen R:dr; kommande dessa nya vapen dock ej att anskaffas förr än af Kongl. Maj:t utsedde sakkunnige män efter föregången undersökning, afgifvit underdånigt yttrande oeb förslag till den konstruktion af densamma, som för Svenska Artilleriet kan finnas mest lämplig oell ändamålsenlig; 2:o till anskaffningaf ridoch anspannsm. fl. persedlar för två tolfpundiga reservbatterier, 22,000 R:dr årligen under ofvannämnde 3 år, eller tillsammans Sextiosex tusen R:dr; 3:o till anskaffning af 4,000 st. reffiade infanterigevär under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863, 150,000 R:dr årligen under dessa år, eller tillsammans Fyrahundra femtio tusen R:dr; 4:o till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, 100,000 R:dr årligen under meranämnde 3 år, eller tillsammans Trehundra tusen R:dr; 5:o till fortsättande af fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, 80,050 R:dr årligen under samma år, oller tillsammans Tvåhundrafyratio tusen etthundrafemtiö R:dr; 6:o till befästningar ä Rindö invid Waxholm, 50,000 R:dr årligen under samma år, eller tillsammans Etthundrafemtio tusen R:dr; 7:o till uppförande af ridhus och sjukhus med flera byggnader i Örebro för Lifregementets Bussarkår, Sjutiofenv tusen R:dr; 8:o till godtgörande af förskottsvis genom Kongl.
För att, yttrar motionären vidare, friköpa sig ifrån den förfärliga våldgästningen, nödgades den oprivilegierade jordegaren under ett tidehvarf för orediga och outvecklade begrepp om medborgerliga rättigheter och skyldigheter, om allas likhet inför lagen, åtaga sig skjutsnings-besväret, hvilket således räknade sin härkomst ifrån våldets makt och som qvarstode såsom en afföda ifrån magtens äktenskap med orättvisan. Nutiden yfdes och visst icke utan skäl öfver stora framsteg på civilisationens bana, men härvid förekomme likväl anleduing till en ej ringa förundran, alt man hos oss, under ett så långvarigt representativt stats-skick, annu icke i likhet med hvad i det öfriga Europa föregått, hunnit afhjelpa ett sådant förtryck, som skjutsningsskyldigheten innebure och som inom hela den bildade verlden ställde den så kallade fria svenska jordegande mannen i detta hänseende ensam jemförlig med den ryska muchiken eller med den lifegna ryska bonden. Förhållandet i detta som i andra missförhållanden hos oss torde finna en väsentlig förklaringsgrund uti lagstiftningens sammansättning af ett stånd, som egentligen skjutsade, och af 3:ne som begagnade sig af det för svensk sjelfständighetskänsla förnärmande fortskaffningsmedlet. Motionären lade lagstiftningen till last att icke förr hafva gjort detta bland våra stats-inrättningar under vår tid nesliga förhållande till föremål för ett allvarligare Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 17. 5 och mera genomgripande bearbetande, än som hittills någon gång vanmägtigt försökts ifrån en och annan enstaka röst inom representationen. Utöfver det nesliga, utöfver det för den frie svenske mannen förnedrande uti skjuts-skyldigheten, förekomme äfven uti den ojemna fördelningen af detta besvär en alltför mycken i ögonen fallande orättvisa. Vid en allvarlig bearbetning af denna fråga, förekomme genast huru de, till de större vägarne närboende, vore ojemförligt hårdare af skjuts-besväret tryckte an de mera aflägsne, hvilka deraf bade mindre och understundom alls ingen känning.