Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var stora ljusa dagen därute, och solskenet strömmade in öfver golf vet och lyste på den nya mattan, som låg där så vacker och präktig, dubbelt vackrare vid dager och inte alls fiendtligt stämd mot de öfriga färgerna i rummet. » Innerligt belåten med resultatet af min granskning, ämnade jag dra mig tillbaka och fortsätta med min afbrutna toalett, men då 1893 jag vände på hufvudet, blef jag så häpen, att jag ej kom mig för att röra mig ur fläcken. I dörren till min mans rum, som låg pä andra sidan om salongen, midtför sängkammardörren, såg jag en snöhvit gestalt: det var Hans, klädd i tofflor och för öfrigt bara två plagg. Han såg mig icke. och han stod alldeles försjunken i beskådande af den nya mattan, han också! Det riktigt » klack » till i mig af glädje, och jag kunde inte låta bli att skratta till. Han blef litet förlägen, då han fick se mig, och den hvita uppenbarelsen försvann skyndsamt, men så snart jag kastat på mig morgonrocken och satt upp håret litet, var det jag som kom instormande till gunstig herrn och tvingade honom att bekänna kort. Åh, hvad vi skrattade! Och nu kröp det fram, att han i går kväll hade varit precis lika intresserad som jag af den nya mattan, fastän han skämts för att visa det, och riktigt längtat efter att få se den vid dager, och pä natten hade han drömt, att han slagit ut sitt bläckhorn öfver den, och nu hade han velat öfvertyga sig om, att det verkligen bara var en dröm. Hur det var, gaf det ena ordet det andra, och jag fick mod att tala rent ut med honom om det där tomrummet, som jag hade känt mellan honom och mig. Han klappade mig på kinden, som han brukade, då han var riktigt vänlig, kallade mig en liten toka och förklarade, att han alls icke hyste något så förnämt förakt för lifvets prosa, som det kunde se ut. det berodde helt enkelt på hans uppfostran, det hade varit tonen i hans föräldrahem, att man skulle tala sä litet som möjligt om hvardagliga saker. för min del tyckte jag, att det var ett slags intelligenssnobberi, och det tyckte visst Hans också, fast han inte sade det.
Jag anhåller således, att detta betänk, må hv,ila , till dess officiel underrättelse, huru frågan i BondeSt. blifvit afgjord, hinner lill oss inkomma. Undertecknad Ridd. Secret.r I anledning af Hr v. Hohenhausens anmärkning får jag äran upplysa, att prot.-utdr. från BondeSt. redan ankommit med underrättelse, att detta betänk, i nämnde Stånd blifvit återremitteradt. Hr von Hohenhausen: Sedan behörig upplysning nu vunnits, får jag anhålla örn betänkts återremitterande, på det, sedan rättelse numera ägt rum, så att den genom missskrifning tillkomna oriktiga citation af §. blifvit rättad, ny pröfning af frågan må företagas. Frih. Ehrenborgh, Casper Willi.: Äfven jag hade mig bekant, hvad Hr v. Hohenhausen upplyst; men jag tror mig likväl böra hemställa bifall å Utsk:s betänk. Jag tror nemi. icke, att det går an, att man, 2 månader sedan en motion är gifven och då motionstiden således längesedan är förbi, förebär, att motionen är oriktig samt deråt gifver en belt annan tydning, än densamma förut innefattade. Jag kan således icke annat än tillstyrka bifall till LagUtsk:s beslut och anser återremiss ej böra äga rum. Hr von Hohenhausen: Då man på grund af under Riksdagen timade händelser äger l ätt att väcka nya motioner, och misskrifning vid åberopande af §. nu ägt rum, samt 94 Den io April e. m. LagUtsk. i anledning deraf blifvit misslcdt, synes skäl till återremiss förelinnas. Jag yrkar altså en sådan, utan att likväl ingå i någon juridisk pröfning af målet. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: För att få det mystiska töcken skingradt, som synes sväfva omkring detta betänk. anhåller jag att detsamma må blifva uppläst. Till följd häraf upplästes BondeSt:s ofvanomtalade prot.- utdr. af d 7 dennes, af innehåll, att BondeSt. återremitterat LagUtsk:s betänk.
Rätten dömde, att konsertgifvarne finge i frid dra ' » Orfeus », Kärleken i Walthers » Adonis » samt Astrild i Berton och Trials » Silvie ». I anledning af hennes uppträdande som Sällheten i prologen till Naumanns » Amfion » skref en vitterlekare till henne följande vers: Hvad mildhet, ömhet och behag, uti din klara stämma röjes! Hvar ton med konstens reglor höjes och trotsar Orpbei luteslag. Olympen vid din blick förnöjes och till en tystnad nederböjes vid ljudet af ditt andedrag. Fru Augusti. vidare och herr stadsfiskalen finge — dra ' vefven *. Dessa båda musikantbarn blefvo sedermera bland de förnämsta stöden och prydnaderna för Tredje Gustafs lyriska scen. Från Varberg gick färden till Göteborg, där den 4 januari följande året vi, enligt samtida annons i tidningen Spionen, finna den lilla israelitiska flickan biträda vid en af kammarmusikus Uriotti gifven musikalisk tillställning, och själf gaf den 22 februari å Göteborgs stora rådhussal » mamsell Salomoni som förut varit bekant under namn af judinna » en konsert. Hon tyckes från sitt första uppträdande i nämnda stad omfattats med intresse och deltagande af flere framstående familjer * *, och häraf blef en följd, att hon öfvergick till den kristna-luterska kyrkan. Mariebebådelsedag 1767 döptes i Göteborgs domkyrka af domprosten d:r Ekebom » judinnan Estrene Salomonea » och erhöll namnen Lovisa Sophia. Faddrarna voro: justitieborgmästaren Bousck, grefve Sparre, kyrkoföreståndarne, grosshandlandena Lamberg och Schale, handelsmännen Beyer, Eriksson och Böcker, direeteurskorna Holterman och Grubb, domprostinnan Ekebohm, assessorskan Waltinson, supercargeurskan Gothens, brukspatronessan Schutz samt handelsmänsfruarna Hall och Alrot — således gräddan af dåvarande Göteborgssocieteten. Den 25 juni 1790 tystnade hennes stämma; hon hade då blott uppnått en ålder af 34 år.
Södermanlands Län, Lai-1 NeeAman frän Gefleborgs Län: Wi förena osi uti den af Riksdagsfullmägtigcn siil^ Ltlinälunfl nu afgifnc reservation. Af Hr Kammarherren Ilo5enk>I»6, L.: Dä man af Riksdagsmannen LttinlNnnclz reservation ffulle kunna draga den slutsats, att Directionen öfwer Södertelge Canal uppburit stora arfwodcn, anser jag mig böra bifoga den upplysning, att mcdleinniarne af denna Direktion aldrig ätnjutit annat arfwode än ioo N:dr, ersättning för sina resor, och att den särskildta lön en medlem af Directionen ätnjuter af 4«o R:dr, af honom uppbäres i och för desi särskild! a befattning, att söra dagliga öfwerinseendet pä stället, öfwer sa wäl arbeten, penningeförwaltning, soni inträffande klagomäl af de trafikerande. Stats-, Bancosamt Allmänna Beswärsoch Ekonomi - Utffottens utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till N. St:r af den 26 November 182S, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Watten-communicationers befrämjande, jemte ätffillige med detta ämne gemenskap ägande, inom Standen afgifne memorialer. Kongl. Maj.ts oswanberörde Nädiga Proposition, hwilken blifwit remitterad af W. Vorgare-Ständet till sä wäl Utsk. Betänkanden, N:o 26.
Men då båda höra till stalsregleringen och kunna leda till vidlyftiga öfverläggningar, torde rättast vara, att det mål kommer främst, som är af den enklaste beskaffenheten. Frih. Boye, Fredr.: Denna tvist tyckes ganska snart kunna slutas, ty om jag icke misstager mig, så är detta utlåt. redan tryckt, oell Hr Rosenblad kan således till nästa Onsdag få det och i all ledighet taga kännedom deraf, hvarföre det ock nu gerna kan sättas främst på föredragn.listan. Hr von Hohenhausen: Med anledn. af den upp lysning Frih. Bove nu meddelat, alt detta betänk, redan vore tryckt, finner jag ett nytt stöd för min anhållan att detsamma måtte uppföras på listan näst efter Bevilln.Utskis memorial. Frih. Boye: Det torde hända att jag misstagit mig i min nyss meddelade uppgift, emedan det jag har är endast JS':o 522, då jag likväl trodde att JN:o åaj fanns i samma häfte. Hr Den i5 Maj f. m. Hr Rosenblad: Jag får vördsamt underställa Hr Landtm, äfvensom mina värda motståndare, om icke Hr von Hartmansdorffs förslag vore det lämpligaste, det vill säga, att helt enkelt låta delta betänk, blifva livilande på bordet, då det i sin ordning till nästa plenum på listan må uppföras, emedan R. o. Ad. då oförhindradt i nästa plenum kan bestämma, om Ståndet finner för godt att företaga det i annan ordning, än det möjligen står på föredragn.listan. Frih. Sprengtporten: Jag anhåller att Ridd.Secret:ri måtte få upplysa, huruvida betänk, varit förut bordlagdt. Är det nu första gången det bordlagges, kan jag icke afstå från den hemställan jag gjort; skulle det åter vara den andra bordläggningen, så vill jag ej vidare yrka derpå.
Vid detta förhållande och då Kongl. Majit sålunda endast vilkorligt bifallit Rikets Ständers underdåniga anhållan om utmyntning af denna myntsort men ofvanberörde .föreskrift i Banko-reglementet upptager sådana Sil vermynt, som vkola utmyntas, i följd af Kongl. Majits meddelade ovilkorliga beslut, ansåg Utskottet det icke vara lämpligt att bland sistnämnde mynt upptaga det å -yVdel? Ridr Silfver Specie, hvilket möjligen icke vidare kommer att utmyntas. För öfrigt och som ifrågavarande 15:de punkt är af de öfriga RiksStånden bifallen; kan Preste-Ståndets beslut icke föranleda till vidare åtgärd. Stockholm den 27 November 1854. BankoUhkoitets Memorial, N:o 93. Ank. till Exp-Utsk. d. 27 No v. 1854, kl. 8 e. m. Memorial, med förslag till sammanjemnknivg af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 87. Enligt Protokolls-utdrag af den 21 och 23 dennes hafva samtlige Riks stånden dels godkänt och dels låtit bero vid hvad Utskottet yttrat och tillstyrkt i Utlåtandet N:o 87, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Memorialet N:o 66, angående Diskont-verkens organisation; dock med den af Presteoch Bonde-Stånden beslutade förändring, beträffande 6:te punkten att med uteslutande af orden: »vid Låne-kontoret i Malmö utöfver tre dagar,» de å nästa rad befintliga orden: »vid Låne-kontoret i Wisby utöfver sju dagar» skulle utbytas mot orden: »vid Låne-kontoren i Malmö och Wisby utöfver sju dagar.» Den af Utskottet gjorda och af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet gillade hemställan innefattar det förslag till föreskrift at't pröfning af lanehandlingar, som afse diskontering eller lån från fonden för handel och näringar icke må vid Låne-kontoret i Malmö fördröjas utöfver tre dagar:
Straffbalken stridande domslut, Häradshöfdingen, i afgifven förklaring, bland annat andragit, det HäradsRätten skulle hafva i öfverensstämmelse med Lag och författningar förfarit, i det att ifrågavarande böter blifvit först hvar för sig beräknade till motsvarigt kroppsstraff, nemligen böterna för slagsmålet till åtta dagars, för oqvädet till fyra dagars och för fylleribrottet, om de icke med arbete aftjenades, till åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, samt derefter sammanförda till en bestraffning al tjugo dagars enahanda fängelse. Sedan AdvokatFiskalsEmbetet slutligen påstått, att Häradshöfdingen, hvars förklaring utvisade, att han, icke af förhastande, utan med flit och, enligt uttrycken i 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd fällt origtig dom i ofvannämnde mål, derför måtte laga ansvar, tillika med ersättning åt vederbörande, åläggas; hvilket påstående Häradshöfdingen bemött och dervid jdterligare vidhållit försvaret för sin åtgärd; har Kongl. HofRälten, genom Utslag den 29 Juli sistlidne år, sig utlåtit, att, enär i förevarande fall icke uppstått fråga om sammanförande af olika slags bestraffningar, ulan endast om förvandling af böter, hvilka skolat efter lika grunder till ett slags straff utföras, Häradshöfdingens anföranden icke förtjenade ens ringaste uppmärksamhet; Och som, jemnlikt 5 Kap. 4 §• Straffbalken, de af HäradsRätten Andreas Johannesson ådömda böter, utgörande tillsammans 10 R:dr /\o sk. Banco, hvilket belopp, motsvarande 3a|- daler Silfvermynt, rätteligen skolat förvandlas till kroppsplikt af tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, samt HäradsRättens meddelade beslut, hvarför Häradshöfdingen vore ansvarig, befunnes stridande emot tydlig Lag och tillkommit af uppenbart oförstånd och okunnighet samt, medelst bestraffningens verkställighet, tillskyndat den sakfällde ett otillbörligt lidande; pröfvade Kongl. HofRätten, likmätigt 1 Kap. 12 §.
Sammandrag af K. M. Bef:des und. berätt. för åren 1856—1860. B X Tab. SKOGSHUSHÅLLNING. Särskilde slag af skogar m. m. länsvis. Areal år 1860 i qvadratref. A) Kongl. Majit och Kronan omedelbart tillhörige och till Dess disposition indragne, Stockholms län Upsala d:o *) Södermanlands d:o *) Östergötlands d:o 1 Jönköpings d:o 2) Calmar d:o 1) Gotlands d:o Elfsborgs d:o 3) Skaraborgs d:o 4) Wermlands d:o Örebro d:o K) Gefleborgs d:o Wester-Norrlands d:o Jemtlands d:o Anmärkning. Den uppgifna arealen afser endast kronoparker. De till den s. k. Skogskomitén år 1856 inkomne uppgifter omförmäla för länet äfven några till Kronans disposition indragne boställen, å hvilka skog lärer finnas. 2) Här har upptagits arealen af Wisingsö kronopark (ekeplanteringarne oberäknade). Den å Tab. N:o 4 i den särskilda länsbe rättelsen förekommande uppgiften, att några Kongl. Maj:t och Kronan omedelbart tillhörige och till dess disposition indragne skogar icke i länet finnas, har vid jemförelse med berättelsens text tydligen endast afseende å länets fastland. 3) Allmänningen Kuleskog med Risveden är här inräknad. 4) Arealen afser länets kronoparker, Carlsborgs fästnings skog samt Leckö och Höjentorps kungsgårdars skogar. ®) Förutom kronoparker och till Kronaus disposition indragne boställens skogar äro äfven, enligt Länsstyrelsen, här inräknade 2:ne s. k. kronoallmänningar, tills vidare utan afgift upplåtne till Dylta svafvelbruk.
Proposition, N:o 97. den 6 Oktober 18-18 blifvit medgifvet äfven åt hvar och en annan näringsidkares böcker, derest de befinnas vara förda i föreskrifven ordning. I följd häraf hemställde bemälde ledamöter, att ifrågavarande §§. måtto sammanföras till en, innehållande den föreskrift, att cn hvar, som antingen i stad elter burskap, eller på landet i öppen salubod; med särskildt tillstånd, såsom i Handelsordningen bestämdes, idkade handel, ehvad det vore enskild man eller bolag, skulle vara pligtig handels-bocker föra; samt att i slutet af författningen stadgades, dels att nyssnämnde likasom öfrige i författningen i afseende å köpmän förekommande föreskrifter skulle ega tillämpning äfven å fabriks-idkare och andre, hvilka drefvo rörelse af den vidd och beskaffenhet, att, för vinnande af reda och ordning deruti, bok öfver rörelsen erfordrades; dels ock att, i händelse annan varu-tillverkare eller förädlare öfver sin rörelse i föreskrifven ordning fört bok, sådan bok skulle, i fråga om fordran för utborgade varor och verkstäildt arbete, ega enahanda vitsord, som, enligt författningen, handels-bok i nämnde hänseende tillerkändes. Justitie-råderne Backman och Quiding åter yttrade: att både för det nära sammanhang, sorn frågan om skyldigheten att hålla handels-bok, har med flere i förslaget till Konkurs-lag förekommande stadganden, angående köpmans och närings-idkares konkurs, och med afseende å ansvarigheten för åsidosättande af en sådan skyldighet, vore det angeläget, att med all möjlig bestämdhet anvisas, huru vidsträckt densamma skall gälla, på det att, vid behandlingen utaf konkurs-saker af nämnde beskaffenhet, tvekan ej må uppstå och ej heller missförstånd om vidsträcktheten af berörde skyldighet må medföra oförskyldt lidande.
med sitt skriftställeri önskar allmänheten skall fasta sig vid — utan ständigt undra: oil est la femme, oil est 1 ’ homme? Särdeles vid konstkritik blir törsten efter personalier fruktansvärd. » Han skrifver så och så, han säger så och så, derför att han har en kusin, hon fick ej fribiljett, de vilja lancera en viss X. » o. s. v., o. s. v. skyhöga slott af de galnaste och fantasirikaste hugskott, hypoteser och — försåtligheter. Intresse för konsten är orsaken till vårt medarbetareskap i denna tidskrifts konstafdelning. Vi önska hjertligt att samma intresse uppväckes hos allmänheten genom våra artiklar. Som denna vår önskans uppfyllande skulle försvåras om vi uppträdde på annat sätt, än vi gjort och göra, så behålla vi vårt vizir; det är på saken vi vilja rikta allmänhetens ögon, personen eller personerna äro oväsentliga drifkrafter, som uppriktigt glädja sig om man nu verkligt » tröttnat på att gissa » ut oss, i hopp att detta brinnande och lågande intresse flyttas på konsten och på konsten allena. Rättar sig nu allmänheten verkligen efter den Lun-dinska fingervisningen » att tröttna gissa », så få vi för vår personliga del derför hembära hr Lundin vår tacksamhet.Den otacksamme kau dermed nästan sägas ha afplaoat sin syndaskuld, fast den var svår. Vi taga härmed farväl af honom, önskande oss och honom tillräckligt långt li£ att fa se slutet på det intressanta » Nya Stockholm » med dess eleganta stilfulla permar och möjligen några sidors gratis-supplement af pikanta och spännande rättelser.Det röda vilda vinet. Af Holger Drachmann. tt sus af sakta, höstlig vind, ett blad, som snuddar vid min kind och faller för mig neder; der ligger det i gruset sen och ler mot mig i purpursken och gör mig — ja, jag vet knappt hvad — så ungdomsvarm. Jag beder: Du tid, då hon var min, ja min, med denna växt, så hög, så fin, med denna mun, som bjöd mig glad de öppna läppars rosenblad o röda vilda vin!
Mig hafva dessa grunder synts vara i lika och ännu större mån gällande, så väl om de lagförslag, som angå bestämmandet af enskildas inbördes rättigheter, som om allmänna Straff-, Rättegångsoch Kyrkolagar, med ett ord om alla mål, hvilkas utarbetande eller första bedömande till Lag-Utskottet höra, utom till äfventyrs någon gång Krigslagar. Man har i en mera aflägsen forntid äfven hos oss sett exempel på Motioner dicterade af enskildta interesset, hvilket förslagsgifvaren förstått att dölja under täckelset af skenfagra skäl och med åberopande af allmänt bästa eller den lidande mensklighetens kraf. Man har framstält sådant med den slags vältalighet, som på eftersinnandets bekostnad upprört inbildningskraften och sålunda gjort antageligt, hvad det lugna förståndet eljest icke bordt kunna gilla. Man har härigenom någon gång blifvit förd till den ytterlighet, att de verkeliga förändringar, man tillstyrkt eller bifallit, antingen uttryckeligen blifvit förklarade för retroactive, hvarpå såsom prof må anföras Kongl. Majits ytterligare Förklaring den 17 Nov. 1766, eller ock, blott genom det namn de fått af Förklaringar öfver just de stadganden, man dermed upphäft eller ändrat, gifvit fullkomlig anledning till deras retroactiva tillämpning, ett missbruk, hvilket så tagit öfverhand, att sjelfva ordet Förklaring begynt förlora sin 148 Riksdagen 1810. betydelse och anses lika lydande med ny Lag, hvarigenom det till äfventyrs haft en mindre skadelig verkan. Att dylika försök i en framtid åter skulle kunna göras, är en möjlighet. Man kunde ju för att genomdrifva en plan, emot hvilken allt för tydelig Lag funnes, föreslå en obestämd pröfningseller dispense-rätt, till hvars väsende det hörer att mera efter godtycke än efter gifven regel förfära. Och för att befria sig från laga påföljd för begångna förseelser, kunde man låta föreslå någon sådan Lag, hvars premisser eller stadganden mer eller mindre tydligt insinuerade, det angående sådan förseelse
Brand vakts-Cassan med ungefärligen 3/5 och af Borgerskapets Bemedlings-Commission med 2/5, i proportion af det antal manskap, som förut behöfdes för hvardera af förutnämnde tvenne Compagnier, hafva Brandvakts-Cassans tillgångar betydligen medtagits, genom utbelalde 23,000 R:dr B:co till den nya Corpsens uppsättning; hvaremot underhåll af densamma, heräknadt årligen jemväl till 23,ooo R:dr, blifvit betäckt af den berörde summa fullt motsvarande Brandrak ts-afgiften, som årligen äfven lemnat öfverskott, i anledning af fortfarande förhöjningar i Egendomarnes Taxeringseller Brandförsäkringsvärden. Såsom följd häraf har, oaktadt inkomsterne sistnämnde tvenne år icke motsvarat utgifterne, ett mindre öfverskott likväl visat sig år i83^/, då Cassans behållna Capital uppgick till 39,679 R:dr 22 sk. 5 rst. B:co, hvaruti äfven ingått den under Brandvakts-Cassae-Administrationen ställda serskilda Fond, som varit anslagen till begrafningshjelp och pensioner för f. d. Brandvakts-Compagniets Manskap och Befäl, utgörande 2,572 R:dr 3o sk. 9 rst. B:co. — En från Administrationen till Öfver-Ståthållare-Embetet insänd Tableau öfver förhållandet emellan Brandvakts-Cassans inkomster och utgifter för hvarje år, samt beskaffenheten af desamma, utvisar; 120 År 1833. 1834. 1835. 1836. 1837. Att Intraderne utgjort: Brandvaktsafgift Angående Stockholms Stads Inqvarterings-Inrättnings upprinnelse och beskaffenhet innehåller sednaste Femårs-Berättelsen fullständig upplysning.
Derest en eller annan skulie, -efter det allmänna Silfver-utvexlingen kommit i gång, hos Banken 1 Stockholm eller hos någotdera Lån-Contoiret, för tillfälligt behof anmäla sig till erhållande af sådana utländska Silfvertnynt, som, enligt a.dra punkten af förenämnde 12 influtit, må sådan utvexling vara tillåten, emot en ringa förhöjning i priset, på sätt den serskildt upprättade Tariffen (N:o 3. utvisarj Erinran. Denna §. stödjer sig på Banco-Utskottets bifallna Betänkande Banco-Utskotteis Memorial N.-o lii: 15 N:o 85. (Tariffen N:o 5 linnes härhos bifogad.) §• >4 Hvad serskildt beträffar Bankens egande förråd af Guld och dess lörslärkning, komma följande föreskrifter att till iakttagande gälla: .. Obs. (De punkter, som innefattas uti Banco-Utskottets afgifna Memorial N:o 108, komma ati här inflyta ordagrannt, sådana de af Rikets Ständer blifva fastställde.) §• 1 5* I afseende på utmyntning af Bankens förråd i Silfver och Guld, samt Verkets förhållanden till Kongl. Myntet löre och elter allmänna utvexlingens början, iakllages : * Obs. (De punkter, som innefattas uti Banco-Utskottets afgifna Memorial N.o 107, komma ati här inflyta ordagrannt, sådana do af Rikets Ständer blifva fastställde.) c. Om kopparskiljemyntet. §. 16. Sedan, genom Kongl, Maj:fs Nådiga Kungörelse af den 3i Maji 1826, blifvit tillåtet, l6 BancO‘Utsiottets Memorial N:0. lil. att äldre Kopparmynt, som, efter varande pris på koppar, eger större värde än den utsatta valeureu tillkännagifver, får ifrån Riket utföras emot samina Tull, som för Går-» koppar är bestämd, hvarigenom äldre
Vid pröfningnn af detta sakens förhållande, har väl hos Utskottet till öfvervägande kommit, att dess i Betänkandet tillstyrkte åtgärd af samteliga RiksStånden är gillad i så måtto, sorn allmänt afgjordt blifvit, det uaålet, med erkännande af handelsfrihetens stora vigt för Rikets välstånd i allmänhet, bör öfverlemna» till Kongl. Majrt, mell derjemte, att tvänns Stånd, nämligen Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet, yrkat underdånigt framförande af en bestämd önskan, om en större handelsfrihet för Trädvaror, hvaruti likväl de öfrige 2:ne .Med-Slånden sig icke förenat. Af sådan anledning hafva inom Utskottet äfven olika meningar uppstått, huBiltavg till liihsSt. Betänkanden. juvida det borda åligga Utskottet, att, enligt RiksdagsOrdningenS 73 §., afgifva förslag till jemkning mellan Respectiva Ståndens i berörde afseende skiljaktiga beslut, eller om någon vidare åtgärd, rörande denna fråga, hvaruti två Ständ synas hafva stadnat emot två, hörde till Utskottets befattning. Efter härom i laga ordning framställd proposition och skedd votering, har Utskottets pluralitet stadnat i den tanka, att förevarande mål, enligt Riksdags Ordningens 75 §., icke vore jemkning underkaStadt: Hvarom Utskottet arisett vördsam underrättelse, jemte flere Ledamöters serskilda tanka i ämnet, böra meddelas Riksens Höglofl. Ständer. Stockholm den 6. ]uli i8i8« PS Höglofl. Ridderskapet Pl Högvördiga Prest - På Vällofl. BorgareStlndet» PS Hederv. BondeStSn - och Adelns Ledamöter vägnar: C. Stellan Mörner. Ståndets Ledamöters vägnar: Olof Ferlin. Ledamöters vägnar: And. Fredin dets Ledam. vägnar. Nils Månsson A: Fryxell, Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Högloft.