Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det kommunalnämndens ordförande tillkänna. Der fråga uppstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas, förfares på lika sått, som om utskänkning nu stadgadt år. § 15. Rättigheterna för andra tillåtna utskånkningsstållen ån gästgifveriet äfvensom för minuthandelsstållena i socknen, varde dereftex-, innan September månads utgång, af kommunal-nåmnden på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 14 bestämda tid al högst tre år åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal. Kommunal-nåmnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, ån äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta. 28 Expedilions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N.-o lif!. § 16. Försåljningsåret räknas för stad från den 1 Oktober och å landet från den 1 November. § 17. Vid beräkning, som är i § 8 för stad föreskrifven, må kannetal icke såttas för minuthandelseller utskånkningsstålle under 800, och vid beräkning, som år i § 12 för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400. Ej heller får auktionsanbud, som enligt § 10 eller 15 för hvartdera slaget af handel antages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor. § 18. Så i stad som å landet utgöres afgiften vid minuthandel med 25 öre och vid utskänkning med 40 öre för hvarje kanna af det bränvin, som enligt § 8 eller 12 beråknadt blifvit eller hvarför afgift enligt § 10 eller 15 åtagen år. § 19- Arsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. § 20.
Hambraus; N:o 163, i anledning af väckt motion angående upplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori för en sluss-anläggning; och N:o 164, i anledning af väckt motion, angående förändrade föreskrifter i fråga om Krouo-nybyggens upplåtande. S. D. Föredrogs ånyo Stals-Ulskoltets Utlåtande N:o 157, i anledning af Rikets Ständers år 1859 församlade Revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. §§ 1, 16, 17 och 18 lades till handlingarne, och biet detta Utlåtande i öfrigt af Preste-Ståndet bifallet. S. D. Efter ånyo skedd föredragning bifölls Sammansatta Hevillnings-, Lag - Frot.-Utdrag den 29 Augusti i860. 669 samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 15, i anledning af väckta motioner angående Tobaks-skall. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Ulskollets nedannämnda Betänkande och Memorial : N:o 44, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 18 Kap. 1 § Ärfda-balken, angående bevakning af Testamente. Bifölls. N-.o 46, med förslag till voterings-proposilioner, i anledning af de inom BiksrSlånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N.o 59, innefattande yttrande öfver gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom RiksStånden i anledning af Utskottets Betänkande N:o 20, öfver Kongl. Maj is Proposition med förslag lill Förordning angående mord, dråp, och annan misshandel. De föreslagna volerings-propositionerna godkändes. S. D.
Med anledning ytterligare af tullvärdenas uteslutande, och i enlighet med hvad ofvanföre blifvit hemstäldt angående bestämmandet af annan grund för tolagens beräknande än de nämnda värdena, torde hvad i 27, blifvande 22 § föreskrifves derom, att densamma skall utgå efter »fastställd procent, beräknad å det i taxan på de flesta inkommande och utgående varor bestämda värde,» böra uteslutas, äfvensom och då af tullpligtiga varor endast ull är från tolag befriad, så väl det allmänna stadgandet i paragrafen, att en slik förmån tillkommer »de varor, hvilka i taxan särskilt från tolag befrias,» som det speciella derom vid artikeln ull i tulltarifen utgå, och föreskrift, att »ull är från tolag fri äfven vid införsel,» i stället i paragrafen inflyta; hvarförutan, med borttagande af de vid en del rubriker under artiklarne jern och koppar införda bestämmelser, att »tolagen icke må vid export deraf kunna öfverstiga sjelfva tullbeloppet», likaledes torde i form af allmänt stadgande böra i särskilt moment af denna paragraf föreskrifvas, att »för jern och koppar samt deraf tillverkade effekter må vid export tolag ej beräknas till högre belopp än utförselstullen.» Hvad i den förutvarande 28 § stadgas derom, att de undantag från allmänna föreskrifter om fartygs och varors tullbehandling, som i särskilta fall, enligt derom meddelade nådiga förordnanden, för vissa städer och orter, verk och in - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 71 rättningar hittills ägt rum, skola äfven hädanefter tills vidare tjena lill efterrättelse, saknar nu mera all tillämpning, hvadan paragrafen lärer böra utgå. 23. Yid slutet af 29:de §, hvars ordningsnummer skulle blifva 23, innefattande att i afseende på Sveriges och Norriges inbördes handelsförhållanden skall lända till efterrättelse Kongl. Maj:ts den 24 Maj 1825 utfärdade nådiga förordning, torde lämpligen böra tillsättas: »med de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i nåder beslutade och kungjorda.» 24.
Län t vika med Anders Nilsson fran Carlstads Län, yrkat, att, da aldre utfärdade werkande Beslut, serdeles pa anmälde Ansökningar och Beswär wid 1754 och »756 arens Riksdagar, ukwisa, det Innehafware af sadane pa atskillige ställen i Riker wa, rande Hemman, hwilka till utgörande af Krono, eller Kyrko-Tionde aro anftagne, ansetts wara närmast att Socknewis efter Markegangen fä inlösa den Spannemal, som öfwerffjuter Staten och anordningar, Hemmans-Adoerne mage berättigas, att, wid de tillfallen da Tionde-Spannemalen hädanefter kan fa lösas med penningar, esler derom före Tbomedag ofelbart werkstäldt kungörande, sadan lösningsrätt tillgodonjuta, utan hinder af förut härom med antingen Andelige eller Werldslige Enibets - och Tjenstemän ingangne förbindelser af hwad innehall som halst, ester Markegangs-pris, da utgiften af de såsom forlön bestämda r6 tz. per Tunna serskildt erlägges. Uti detta ämne som noaa blifwit öfwerwägat, har Utskottet inhämtadt, att Riksdogs-Fullmägcigen egenteligcn mgält fran den fynyunck, stm berättigar Tiondegifware, wid de tillfällen löicn kan aea rum, att till sig lösa Tionde efter Markegangs-pris, som öfwerskjuter Stater och Anordningar, det will säga Kronans behallne odisp merade Spannemal och ined grund deraf äfwen welat förbinda med en sadan i forntiden förunnad rätt, den att jemwäl fa lösa pa lika wilkor den atskillige Stater samt Embets, och * * Tjenste - 82o Den 22 Junit.
Å räkning, tillhörande 2:dra klassen, får icke insättas oller uttagas mindre belopp hvarje gång, än Etthundra Riksdaler. Mom. 5. För uttag å räkning, tillhörande 2:dra klassen, får begagnas antingen handskrifven invisning eller till viss man eller ordres ställd vexel, hvilken ieke får in blanco transporteras; skolande behörigen foliera de och numererade vexelblanketter räkningsbafvaré, emot qvitto, tillhandahållas, utan afgift. och dels att §§ 132 och 133 invisningar å högre sammanräknadt belopp, än han å räkningen har i behåll. Å räkning, tillhörande 5:te klassen, får icke insättas eller uttagas mindre belopp hvarje gång, än 100 R:dr Runt. Mom. 5. Yid assignering å Banken, må råkningshäfvarc af 5:te klassen ej begagna andra, än handskrifna invisningar. 36:o. må från blifvande Banko-reglemente uteslutas. Varande dessa §§ af följande lydelse: § 132. Såsom folii-afgift erlägges Sex R:dr R:mt för hvarje folium i debet om 40 räder af den löpande räkningen; dock blifver den minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, 30 R:dr R:mt, motsvarande 5 folier. § 133. Den assignant, som försummar att, sednast vid Januari månads utgång, hafva sin räkning för det tilländalupna året med Bankens bok behörigen kollationerat, vare förfallen till 30 R:dr R:mt böter, hvaraf två tredjedelar tillfalla den tjensteman, som felet anmärkt, och en tredjedel Banken, att ingå på räkningen: bötesmedel till disposition åt do fattiga. Mom. 2.
Der stå alla de bristande upplysningarna alt se, och Utskm, hvilka jag nu anhåller derom måtte taga kännedom, skola deraf, såsom jag hoppas, finna riktigheten och billigheten af mitt påstående. TJlskms andra anmärkn. att något dylikt undantag för Götheborg icke i den K. proposm fanns intaget, äger sin riktighet; men jag vågar påstå, att detta förhållande troligen har uppstått till följe af en begången uraktlåtenhet af förre föredraganden för krigsärender Saken är i korthet följande: Commendanten i Götheborg hade redan tidigt på sistförfluten äret till K. M. inlemnat en skrift, deri han, på anförda skäl, anhöll alt K. M., vid en blifvande reglering af inqvarteringen, i nåder måtte tillåta alt Götheborgs garnison i detta hänseende bibehölles vid sina hittills varande förmåner. Denna skrift remitterades nu lill utlåt, af Ko - Den a3 September f. m. 563 nungens Bef:h:de, som för samma ändamål infordrade en förklaring af magistraten och stadens femtio äldste. Hvad dessa handlingar innehålla, känna Utsk:n redan, och det återstod således endast att, förordadt och medgifvet af Konungens I5ef:h:de och inqvarterings-gifvarne sjelfva, slutligen handlägga ärendet inför Konungen. Hvad hade nu varit naturligare och med rätta behandlingen mera enligt, än att denna handläggning ägt rum i sammanhang med inqvarterings-frågan i allmänhet, hvartill den hörde och hvaraf den utgjorde en del? Men sådant skedde likväl icke, ulan handlingarna lågo qvar i Krigs-expedtn, der jag hemtade afskrifter af desamma, och der ligga de troligen ännu. Att frågan, sålunda försummad och obevakad, icke heller kom att bemärkas i den K. propos:n var ganska naturligt, och jag hoppas genom dessa upplysningar åtminstone något hafva förminskat vigten af det skäl, Ulskai deraf hemtat för sin mening. Jag har icke kunnat underlåta att härigenom ytterligare fästa H.
Så t. ex. erbjöd man i Carlstad åt fattiga qvinnor och barn samt mindre arbetsföre ett för dem lämpligt arbete, och sammanband dermed en utspisnings-anstalt, från hvilken lill dessa fattiga utdelades efter hand 18,869 portioner mat med bröd. Men värdet af det arbete som deremot förrättades uppgick endast till 131 R:dr 16 sk., och mångå omkringvandrande fortsatte heldre sin väg, än antogo det erbjudna underhållet med arbete, hvarigenom visade sig att lättja och obetänksamhet äfven bidrogo att öka eländet. Man kunde således med skäl befara att tiggeriet icke så snart skulle upphöra, men Provinsen förskonades från missväxt 1838 samt de följande fyra åren, och utvandringarne från de norra socknarne ålergingo snart till det vanliga samt minskades sedermera efter 1840 års goda skörd än ytterligare, så att under sednare åren sällan varit å vägarne eller i städerne synliga dessa fattiga qvinnor och barn, som eljest så ofta från nämnde orter besökte södra delarne af Länet. För landtmannen, som genom 1836 och 1837 årens svaga skördar lidit mycket, hafva åter de näst derefter följande fem åren varit lyckliga, då han under den tiden fått hämta ett år god och fyra år medelmåttig afkastning af sin jord, hvarigenom många förluster blifvit ersatte och mångens vacklande välstånd återställdt. Deremot har under dessa år i handeln med provinsens vigtigaste export-vara jernet, en stockning inträffat, som medfört förlägenhet för Jernverks-ägare, och hotar med än större bekym - 5 mer. Redan 1838 hade stångjern, som få år förut varit uppe i pris till 20 R:dr Banko per Sk& och derutöfver, fallit till 15 R:dr. I början af 1839 hade det väl ånyo något stigit och utsigterna för handteringen blifvit bättre, men sedermera har priset å denna produkt fortfarande nedgått, samt afsättningen försämrats.
För alt bereda en af bchofvet högt påkallad ytterligare tillgång lör ombyggandet och underhållandet af Stiftskyrkan i Hernösand, hafva visserligen Rikets nu församlade Ständer nyligen beslutat alt hos Kongl. Maj:t förnya sin vid sista Riksdag i underdånighet framförda anhållan, att de från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka anslagna 124 tunnor Domkyrko-spanmål måtte hädanefter tillkomma förstnämnde kyrka. Som likväl detta i önskningsväg hos Kongl. Majit anmälda och följaglligen ensamt på Dess Nådiga beslut beroende ärende icke lärer, före Riksdagens slut, hinna af Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, i Nåder pröfvas och algö ras , så liar Utskottet ansett sig hvarken böra, i afvaktan å omförmälde frågas slutliga afgörande, längre uppskjuta afgifvandet af Utskottets yttrande, angående det af Hernösands stad sökta lån, eller, vid nu anförda förhållande, kunna för närvarande, såsom tillgång för della Iåns godtgörande, beräkna den från Stiftet utgående Domkyrko-spanmål. I anseende härtill och då motionären sjelf, i egenskap af Borgmästare i nämnde stad, uppgifvit och vitsordat stadens oförmåga alt, utan biträde af ifrågavarande Bill, lill B. St. Prot. 1840, 4 Sand, 1 A/d. 2 Band, 42 Haft, 2 10 Siats-Utskottets Utlåtande, N\o 410* serskilda tillgång, återbetala det äskade låneunderstödet, hvadan, i sådant fall, det allmännas härigenom uppkommande fordran sannolikt måste förr eller senare efterskänkas, samt detta lånebiträde alltså i sjelfva verket komnie att utgöra ett statsanslag för bestridandet af utgifter, som hitintills ansetts icke tillhöra föremålen för dylika anslag, linner Utskottet sig, åtminstone för närvarande, böra afstyrka det till Hernösands kyrkas ombyggande af allmänna* medel sökta lån. Stockholm den 22 December 1840. STOCKHOLM.
Disconterne skulle i afbetalning emottaga sina Reverser och Assignationer. Det är ju troligt att Innehafvaren af dessa Papper, häldre än att, sorn man kallar det, Skrinlägga dem , och att vara i osäkerhet huru många Procent derpå en gång vid Licjviden kunde komma att förloras, låna ut dem, och dä inga andra kunna begagna dem utan de sorn hafva Discont-Lån att betala, så tror jag genom denna utväg , räddning för dem skal! kunna bere* das, hvaremot och om de nu inlösasmed Banco, ingen enda läier låna ut detta erhållna Banco» mynt, till någon Discont-skyldig, men tvärtom nyttja det för att åtkomma Egendomar för godt köp Häremot torde nu invändas, att afsigtesj med detta inlösande är dels att få rigtigt Mynt utspridt i de Provincer, där snart sagt intet annat finnes i rörelse än dessa Discont papper \ dels att ur förlägenhet hjelpa de mast iorftige. Hvad den förra omständigheten beträffar , så torde det icke så aldeles varjt rätta förhållandet, ty då vöre visst i en sådan Landsort stor nöd , men sorn Landshöfdingarne icke gifvit sådant tillkänna, så har man anledning tro skriket i denna del vara öfverdrifvet s 5*9 ach hvad de sednare angår , så träffas sällan så stort samlat Capital hos Daglönaren och Inhysingen, att det utgör 10 Riksdaler Banco. Det är i afseende på dcfsa skäl, jag ödmjukeligen får föreslå, lika meri hvad Friherre Rudbeck yrkat, att Disconterna i afbetalning å Lånen emottaga sina Reverser och Assignationer j men äfven anser jag nödvändigt att innan Riksens Ständer taga något Beslut om den befattning de ämna taga med dessa Verk, att en undersökning må ske, om säkerheten af de Reverser de innehafva. Dä det är
väl historien inte vara, men nog är den lättläst, Nå, så må då frågan ut till sist: Är du olycklig? Du svarar inte. VIOLA. Ja, gud ske lof. Så särdeles intressant kan MILDE (stiger upp). oändlig, som den jag erfarit efter mitt giftermål. Är du nöjd nu, farbror? MILDE (skakar på hufvudet). Jag trodde inte, att lifvet egde en lycka så dig en sannsaga. Det var en gång två män. som Kom, sätt dig här, liten, så ska' jag berätta älskade samma flicka. Den ene var ung, vacker, då om hon föredrog den förre. De blefvo gifta. blomma ur brudens bukett. Det blef hans för rik, den andre gammal, fattig, ful. Hvad under På bröllopsdagen fick den försmådde älskaren en mälningsros med minnet af henne, som han aldrig kunne glömma. Åren gingo; men innan två fullbordat sitt lopp satt den en gång så afgudade qvinnan ensam, bortglömd, på sin rika egendom, under det att mannen, i den närbelägna staden, i ovärdiga nöjen bortslösade helsa och förmögenhet. Ännu tvänne år och hon måste sjuk, bruten till kropp och själ, med sitt lilla barn på armen, utbyta det lyxens hem, som skänkt henne så föga lycka, mot en anspråklös torplägenhet, utan allt annat stöd än en vän, som hon i dessa olyckans dagar påmint sig. På spillrorna af den förlorade förmögenheten höll sig mannen ännu en tid uppe på nöjenas haf, till dess det slukade honom för alltid. VIOLA. Var det mammas historia? barn, att någonsin få erfara de inre! VIOLA. De yttre dragen deraf. Må Gud bevara dig MILDE. vännen, det var du, farbror. Och vännen, den trofaste, hjelpande, tröstande Jag vet det nog. Mamma beklagade sig aldrig. Aldrig. MILDE. VIOLA. mins min far som en skimrande, underbar sagoMILDE. VIOLA. Nej, hvad skulle det ha tjenat till? Jag prins, som väckte hela min barnsliga beundran. Mins du hur han dog också? Hur? Jag menar: när? MILDE.
Ränta och KronoTionde af Dahlby och Flyinge utarren< derade Kungsgårdar. [ 107: 44. 6. — •— Räntan af Uranienborgs utarrenderade Kungsgård. 1 Dagsverkspenningar af 9J; mantal, hvaraf utgå dagsverken in natura lill Laholms < Kungsgård, emot det att Arrendatorn derför betalar till Kronan 4||- kpr span1 mål efter 1800 års markegång. i Räntan af hemmanet Gerdstorp med Kjärret § mantal samt fiskiägenheten Mällb)ön eller Wällbön, förut under Wadstena Slolt, men nu under arrende, hemmai nen på 30 år och fisket på 6 års tid, enligt Kongl. KammarCollegii Reslut den 8 (Mars 1820 och 16 Mars 1826. Utgör värdet af 12 st., Kungsöhrs Kungsgård anslagne Jordeboksdagsverken. P. (7) Än upptages i KronoRä ExtraörilisiaFle - Ordinarie Ränta. Kronovärde. Markegängsvärde. Disputerlige Kronobergs Län Räntor. R:dr. 60 sk. 36 rst. R:dr. 648 sk. rst. Härifrån afgå, som blifvit påförde: Ovigtig Debitering: Kronobergs P. hens k ap erne u nd er Ti t e l: Afkortning:. Krono Tionde. Spanmäl. Markegångsvärde. Anmärkningar: T;r. Ipr. K:dr. sk. rst. iRäntan af några ängar och skogar i Sunnerbo Härad, som förut varit upplåtne AUImogen i Häradet, men den sedermera frångått, ifrån hvilken räntas utgörande, (tillsammans 81 T:r Spanmäl under benämning ”LäggieRåg”, Allmogen jemväl bliffvit befriad genom Kongl. Formanshafra ) . » , . , , , o ... ) 36 2 T-r Altarhafral hvars utgörande befrielse åtnjutits. j—-13.
Huru sökas skall, att Konungen må Hofrätts eloni öf verse och skärskåda; så ock huru det, som dömdt är, skall ut gifvas, innan saken hos Konungen full följes. Af 3 § ändras tredje punkten sålunda: Parten ställe ock borgen för kostnad och skada, som i a5 Kap. om vad från Underrätt föreskrifves. 5 § erhåller följande förändrade lydelse: Den, som tappat i Hofrätt och vill Konungen deremot söka, gifve omant ut hvad dömdt är, och sätte det hos Konungens Bef allningshaf vande, eller i taka händer. Ar det, hvarom dömdt är, sådant, att ändringssökandet onyttigt blefve, der dom fullgöras skulle; dä gånge den ej till fullbordan. Skola penningar efter dom gäldas, och säger han, att han dem ej äger, ej eller silfver eller guld: styrka det, der vederdeloman det äskar, med ed sin, hos Konungens Befallningshafvande, eller Domaren i orten, om det beqvämligare der ske kan; och håfve sedan lof, men ej förr, att gifva andra lös - 11. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 67 ören dertill upp, med laga värde derå. Finnas ej de; gifve då upp gods och jord å landet, eller hus och tomt i staden, med Rättens bevis, om de för annan gäld häfta eller ej. Jr tvif velsmål, om den egendom svarar emot det, som dömdt är, och kan den ej mätas, innan tid är inne, att han saken hos Konungen fullfölja bör; sätte borgen lill dess värdering derå ske kan. Gitter han ej nägotdera, som nu sagdt är; sälte för hvad dömclt är full borgen. Kan hatt ej eller det; ställe då borgen för sig sjelf, ellet' träde i fängelse till sakens slut. Ar i ett utslag öfver flera särskilda mål dömdt, och häfver den, som ändring sökt, det i ett eller flera fullgjort; galle ändringssökandet deri, och håfve i de andra ingen talan.
Att erforderlige stämplar till alla behöflig? valeurér ej finnas i ChartaeContorot, är lätt hjelpt med att de anskaffas, oell bör ej möta hinder, då en förökad och säkrare inkomst derigenom beredes Staten. Den befarade correspondancen på Stockholm lill stämpladt pappers anskaffande kommer icke i fråga, då det är Konungens Befallningshafvandes skyldighet, alt reqvirera stämpladt papper af alla slag, och reqvisitionen grundas på Konungens Befallningshafvandes och Domarens gemensamma kännedom om ortens behof. Skulle någon brist yppas, behöfver man endast derom göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande , som då reqvirerar behöfligt qvantum för ett helt år. Något annat hinder för mitt förslag finnes således ej, än anskaffandet af nya stämplar, och denna kostnad ersätles fullkomligen genom den säkerhet, som vinnes emot all försnillning. Herr von Hartmansdorff: Utom det att jag instämmer med Herr Tham i hans uppgifter, om hindren för verkställbarheten af Friherre Cederströms förslag att skrifva Köpeoch Fastebref på sjelfva chartan, får jag upplysa, alt flere Domare nyttja, 6o Den 3 Julii.. såsom mig synes mycket lämpligt, tryckta formulairer till Fastor, hvari de nödiga ornständigheterne af namn och summor med mera dylikt skriftligen införas. Dessa skulle, genom Friherre Cederström,s förslag, tillintetgöras; och det myckna skrifveri, som genom dem besparas, återkomma. I stället för antagandet af Herr af Billberghs reservation^ skulle jag tillstyrka Herr af Geyerstams, såsom varande mycket enklare.
StatsRådsLedamöter vid dessa punkter nu ytterligare anfört. Jag anhåller derjemte vördsamligen att, hvad serskildt beträffar anmärkningen emot ett för Barthelemiska kassans räkning, med borgen af Kabinettskassan, upptaget lån, få tillägga, det Rikets Ständers vid sista Riksdag i denna fråga fattade beslut uppenbarligen ådagalägger, att Riket genom den anmärkta åtgärden icke blifvit med gäld belastadt, och att följaktligen 329 densamma, såsom jag ock förut haft äran anföra, hvarken bort inför Konungen i StatsRadet förekomma, eller kan utgöra föremål för Höglofliga RiksRättens pröfning. Med vördnad och undergifvenhet öfverlemnar jag de emot mig, i egenskap af f. d. Statssekreterare för Handels och finansärendena, gjorda anklagelser till Höglofliga RiksRättens upplysta och rättvisa pröfning. I alla händelser skall jag emot denna rättegång söka tröst i vissheten derom, att genom de åtalade åtgärderna enskild mans rätt ej blifvit kränkt eller våda för Riket uppkommit, äfvensom i den förhoppning, jag hyser, att beskaffenheten af de anmärkningar, som ett särdeles nitiskt Konstitutionsutskott emot Konungens förra Rådgifvare framställt, skall, opartiskt pröfvad gemensamt med Rikets tillvexande välstånd, inför samtid och efterverld ådagalägga, att vid den tidpunkt, som utgör föremål för klandret, Svenska Folket, under sin åldriga och stora Konung, varit på en gång väl regeradt och fritt, så i ord, som handling. Stockholm den 17 Januari 1842. C. D. SKOGMAN. Till Höglofliga RiksRätten.