Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Schweitz och Sverige äro de enda Europeiska länder, hvilkas politiska sjelfständighet egentligen af BondeStåndet blifvit räddad; och om Norrska Bonde-Ståndet icke förvärfva! sig denna förtjenst, så har det dock inom sina fjällar fullkomligen lyckats att bevara sin egen oafhängighet; och slutligen äro också bland de nämnda Tyska Staterne åtminstone Hes sen-Cassel och Braunschweig hufvudsakligen bebodda af ett jordbrukande folk; ett förhållande, vid hvilket Utskottet känner sig böjdt lill den förmodan, att En-kammar-systemet är naturligt och passande for jordbrukande länder med enkla samhällsförhållanden. Synnerlig uppmärksamhet har Utskotlet fästat vid Norrige, och tror sig dertill ega goda skäl. Både slamfrändskapen och den politiska föreningen måste gifva de inrättningar, hvilka Norrska folket anser sig hafva alt tacka för sin lycka, ett serskildt intresse för oss. Den mängd af stadganden, hvilka Norrska Grundlagen utur vår upptagit, har redan visat sig väl kunna stå tillsamman med de från våra afvikande grundsatser, hvilka Norriges Grundlag i öfrigt innehåller. Norrska folket har genom dessa stadgandens upptagande, och Utskottet skulle vilja tillägga, äfven genom likheten emellan de af i8op års Constitulions-Utskott uttalade och de i Norrska Grundlagen hyllade grundsatser för representant-valen, redan till ett närmande mellan folken, banat en väg, på hvilken det Svenska, såvidt sorn det utan uppoffring af egen nationalite kan ske, säkerligen både vill och kan gå brödrafolket till mötes; och slutligen har Norrska folket funnit ett slags medelväg, på hvilken det med En-kammar-systemets fördelar verkligen lyckats att förena åtminstonen en af Två-kammar-systemets, nemligen förebyggande af förhastade beslut. På nu anförde grunder, har Utskottet antagit: att Svenska folkets till Riksdag församlade Representanter må bilda en enda Kammare, hvilken för vissa frågor delar sig i tvänne, som serskildt öfverlägga och besluta, men, när deras beslut råka i strid, sammanträda för att afgöra de omtvistade punkterne. Af hvilka element denna Kammare bör sammansättas?
Alla trodde, att jag skulle dö, och min morfar och mormor voro mycket bekymrade för mig och ville ej bekymra min h. far med att skrifva honom till, att jag w sjuk, utan n3r jag orkade aldrig sil litet, miste jag skrifra honom till, att jag lefde och n13dde d, och det \ .ar hans största hugnad i all hans veddrdighet, att han sig, att jag lefde, ty han satt emellenid fangen *. A nnn var redan en lid hos sin morbrors hustru, Anna Sture i Vesterh. Fick sesan .rada messlingen *, men blef bättre rtill nit Idva till mera ondi .. Anno &amp; o. F&amp; d a m k hnr A neta att b n i t t i en lifsfara. i hcilken hon f i a d e, genom att en hllst skenade p % Görvllkljilrdcns it, dS hon och hennes mostcr K u i n skulle falja .morbror Erik * lill L ' pialr Afven omnämner bon i fbrhighnde Anno &amp; z. Drog hennes morbror $han lill T, " kland, till .IraktaLen., - och. fornatter hon, shonom hor jag iln inte heller setti. Anno 164r i januari tog 3.1~1 fru Ebba Lcijonhuhud Agnem med sig till liilglcholm: * till min förra pl&amp;p den jng en lid varit fri frin,. Der bnde bon Gustaf Horn hade, som bekant, blifvit fången i det sorgligt ryktbara r h - get vid Kördlingen. 43 ske riilt mycket goda dignr, men de vnm dock emot de förra, mnen, tillng er hon. s % rissic jag r31, $ hrilken sidn hon v m ont mig .. Anndn kom i maj %ter mor Ini Ebbar riljn till sin mormor pa Tidön och blef dePsjuk af kopporna. Sednn hon blifvir ilcrstfld, fora morniodern och hon till Stockholm.
För att studera svenska slöjden och slöjdundervisningen har fru Adele von Portugall, föreståndarinna för det berömda Fröbelska institutet i Neapel, anländt till Nääs och skall sedan besöka skolor i Göteborg och Stockholm. Den åldriga skriftställarinnan, fru Wendla Hebbe, fyllde den 8 dennes åttiofyra år. Den gamla damen är ännu vid oförminskade kroppsoch själsförmögenheter. * Stockholms sömmerskeförbund hade i söndags anordnat offentligt möte, till hvilket hufvudstadens sömmerskor inbjudits. V i d detsamma uttalades allmänt den åsikteo, att organisationen, äfven hvad kvinnorna angår, är det enda medlet för åstadkommande af en bättre ställning för arbetarne. För beredande af en tillförlitlig och utförlig statistik öfver arbetsförhållandena inom facket beslöts att från arbeterskorna vid de olika etablissementen infordra uppgifter om arbetstid, lönevillkor m. m. En kvinnlig jockey. I Chicago vistas för närvarande ett ungt fruntimmer från S:t Josef, Missouri, fröken Frances Milfred, som söker anställning som jockey. Fröken Milfred är en vacker blondin och anses vara en ryttarinna af första rang. Då hon sökte anställningen sade hon: » Jag väger precis 160 skålpund. Jag vill själf förtjäna mitt lifsuppehälle, och jag tror, ait en jockeys yrke är det som mest tilltalar mig. Sedan min tidigaste ungdom är jag van att styra hästar och sedan 4 år anses jag i S:t Josef för den bästa ryttarinnan. Jag har redan en gång vunnit ett pris. Mina föräldrar sätta ' sig naturligtvis emot mina planer, men o m jag måste fara till världens ända för att få min önskan uppfylld, skall jag göra det. » * » Hjälp mot koleran » heter en liten skrift, som utgifvits från Göteborg. Den innehåller en mängd goda råd och anvisningar, dels för de friska till skydd mot farsoten, dels åt dem, som, när farsoten kommer in i landet, angripas af densamma. Innehållets koncentrerade form och det på sak gå- ende framställningssättet göra skriften synnerligen lämplig och förståelig för den stora allmänheten. Chicago-utställningen.
Förhållandet vid 1842 års slut upplyses af underdånigst bilagda Sammandrag af samma års räkenskap, som i April månad förlidet år härifrån allemnades. Vid 1843 års slut uppgår kontanta behållningen, utom ej förfallna hyror, till icke fullt 500 R:dr B:ko, som, då räkenskapen hinner inkomma, närmare ådagalägges. Deraf täckes Eders Kongl. Majit i nåder finna, att någon utlåning af Slottets kassabehållning, som är för användande under innevarande år alldeles nödvändig, för närvarande svårligen kan ske; men skulle framdeles, genom besparingar, någon betydligare behållning kunna åstadkommas, finner jag, lika med Herrar Revisorer, visserligen nyttan deraf, om Eders Kongl. Majit täckes i nåder tillåta mig att, genom utlåning emot lull säkerhet, göra den fruktbärande. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, Gust. PEYBOM. Gust. A. Sturnegk. — 166 — Sammandrag af Räkningen öfver Inkomster och Utgifter vid Gripsholms Kongl. Slott för år 1842. Debet. Balans från föregående året: Behållningar och Fordringar 3,688: 43. *— Inkomst: Diverse , 275:. 38. 4. Utgift: Alhön ingar, Pensioner, med flera utgifter och verkställda arbeten 4,275: 24. 9. Balans till år 1843: Summa 6,372: 44. 7. Af den vid Gripsholms Slott förvarade konsept-räkenskap rätteligen sammandraget; betygar Gust. A. Sturnegk. — 167 — Kong*. Lasarets-Direktionens lindert]. Utlåtande, i anledning af 1843 års Re-visions-Bei ättelse örn granskningen af Serajimer-Latarettet) räkenskaper. Stormaktigste Ållernådigste Koanng?
Fördragsamt bjuder derefter samma Jag i 5 §:n: ”Att de af annan religion, som här i Riket komma in att ”idka handel, köpenskap, handtverk eller något annat näringsfång, måge fuller, så länge de stilla och utan förargelse lefva, uti sin religion blifva; dock skola deras barn, ”så framt de vilja njuta burskap, uppfostras i den rätta ”christliga läran.” Och lagstiftaren har härmed velat göra gällande föreskriften, att ingen, icke ens föräldrarne, finge förmena barnen att komma till sanningens kunskap. K. kungörelsen den 24 Januari 1781 om främmande religionslöi vandter är utfärdad, som af författningens början inhemtas: ”i anledn. af 7 §:n i Sveriges Rikes Ständers ”beslut vid riksdagen i Stockholm den 26 Januari 177g;” men om Judarna heter det i samma författning: ”att dem ej ”må tillåtas hafva sin synagoga på flera ställen i Riket än ”Stockholm och högst 2 eller ä andra städer, hvarest de un”der en bättre polis kunna vara under en vaksammare tillsyn;” och för öfrigt att af allt hvad uti 1781 års kungörelse blifvit stadgadt, icke något gällde angrde Judar, för hvilka ett särskildt reglemente utfärdades. Detta reglemente är af den 27 Maj påfölj. år 1782 och, under utsättande tillnamnet å de städer, hvarinom Judarne här i Riket lingö vistas, bestämde det - 56 Den 4 April. samma hvad de Lade alt iakttaga, dels då de i Riket in~ kommo, såsom att uppte vissa handlingar och bevis, att de bade en gifven förmögenhet, — dels då de redan inflyttat och ville söka, såsom egne husfäder, drifva någon näring, hvarföre de skulle hafva skyddsbref af magistraten, hvilken ålåg, vid ansvar, att skyndsamt utfärda delta skyddsbref, sedan Juden iakttagit hvad honom var föreskrifvet.
Såsom Bancofullm. ansåg jag mig icke tillständigt att i det afseende, hvarom nu fråga är, yttra något annat, än blott det, att i samma mån, som skrifchartor kunna ersättas genom bilägguingscharlor, blifver - Den 4 Januari e. m. 55 tillverkningskostnaden ringare än eljest. Men som Banken blott är tillverkare, så hade Fullmäktige ej att yttra, huruvida handlingars skrifvande på charta eller deras beläggande dermed borde föredragas, i hänseende till controllen att charta verkeligen begagnades. Sedan K. M., utan Kammarrättens hörande, förklarat hvilka skrifningsoch biläggningschartor skulle finnas, förekom i Kammarrätten frågan, huruledes controllerna skulle uppgöras, så att chartor verkligen blefve använda och Kronan följaktligen finge påräknad inkomst. Kammarrätten har icke åsyftat att biläggningschartor alltid skulle begagnas, utan, väsendtligen öfverensstämmande med den mening, som Gr. Mörner till en del och äfven Frih. Cederström yttrat, ansåg Kammarrätten dem böra användas i sådana fall, då chartaebeloppet öfverstege de skrifchartaevaleurer, som finnas att tillgå. Eljest skulle hädanefter hända hvad man hittills sett inträffa med skuldsedlar och andra dylika handlingar, att en hel knippa af stämplade pappersark tomma och blanka funnes dervid häftade. Till yttermera visso torde jag för upplysning om dessa förhållanden få uppläsa några stycken ur Kammarrättens und. utlåtande, hvilket var af den 16 Febr. 1844 och således ett halft är äldre än den K. författn., som här blifvit åberopad. Före denna upplysning torde det tillätas mig anmärka, alt ehuru det visserligen är K. M:s sak att bestämma hvilka handlingar, som böra skrifvas på chartor, och hvilka som böra förses med biläggningschartor; likväl och då Konungen till R. St. öfverlemnar att yttra sig om controllerna, lärer intet hinder vara för U. St. att yttra sig äfven om chartaiheloppen, såvida controllerna deraf beror. Afven om en dylik nådig skrifvelse icke ankommit, hade R.
Ack, att så ännu vi kunde timra drömmens ljusa fästen utan att förtröttas — Kvällen lider — allt är tyst ikring oss, oron tiger — glöden falna — hjärtats tanke ensam dröjer: Hvad än ödet här beskär oss, må vår lefnad bli välsignad, må oss gifvas kraft att värma, kraft att glädja, kraft att hägna, kraft att ge oss helt åt andra U » ^ \ T FICK H A N P L A T S E N i stället, och JL il nu vete gudarne, hur länge jag får vänta, tills nästa utsikt öppnar sig. Eva, förstår du, hvad det betyder — kan du vänta så länge? Ja, du kan vänta, men jagl A h, du vet inte, du vet inte. Eva, Eva! » Han tog henne hårdt o m handleden, men såg ej på henne, bara stirrade framför sig med läpparne fast sammanpressade och ett så förtvifladt uttryck i blicken, att det skar henne i hjärtat att se det. » Tre år ha vi nu gått förlofvade, » fortsatte han, mera för sig själf, » tre år, det är j u ingenting, heter det, man är ung och kan arbeta. Eva, min lilla söta, fina Eva, tror du, att det är ingenting för mig att gå här hvar dag och vänta och vänta och knappast få tala med dig i lugn och ro på hela kvällen, är det ingenting att gå ifrån dig sedan och gå hem till ett otrefligt hyr-rum — du är j u min, och jag skall be om lof att bara få träffa dig. Och vänta i år ännu, låta dig gå och vara bunden. » skåda vi vår unga lycka, som YSABEL. fter dagens långa möda gläder vackert sorgset sinne, med SKISS F Ö R IDUN — då ha vi ej left förgäfves. — Tyst en tår på kinden droppar, sakta dör det sista skimret. ADI. » Nej, nu skall Gösta vara en snäll gosse och gå in i barnkammaren och leka. Vi ville så gärna tala om en sak, och du Gösta lilla. » » Jag vill inte gå ut! » » Men Gösta. » » Jag vill inte. Du behöfver inte alltid sitta här och tissla och tassla. » Med en trött min tog Rikard en bok och började läsa.
Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Stander, med för slag till ny Sjölag; Gifven Stockholms Slolt den 17 Februari 1863. Med afseende å det trängande behofvet af en ny Sjölag, hafva Rikets Ständer vid sistlidne riksdag i underdånighet anhållit att, genom Kongl. Maj:ts föranstaltande, få till innevarande riksdag emotse ett efter nuvarande tidsförhållanden lämpadt förslag till ny Sjölag, jemte Stadgar i dermed sammanhang egande ämnen. Då jem förelsen med den utveckling lagstiftningen i detta ämne under sednare tider uppnått i andra länder, påkallat en fullständig omarbetning af det genom en särskild komité på Kongl. Maj:ts befallning utarbetade och år 1847 genom trycket till allmänhetens kännedom befordrade Förslag till Sjölag och Reglemente för handelssjöfarten, har detta omfattande arbete icke hunnit utföras och i grundlagsenlig ordning granskas så tidigt, att det kunnat underställas Kongl. Maj:ts godkännande förr än riksdagen framskridit till närvarande tidpunkt. Denna omständighet har dock, med afseende å den allmänna önskan och det länge insedda behofvet af förbättring i förenämnda del af lagstiftningen, synts Kongl. Maj:t icke ovilkorligen böra utgöra hinder mot framläggande nu af förslaget, enär Rikets Ständer möjligen kunna, om ock ej utan svårighet och vidtagande af särskilda åtgärder, medhinna förslagets granskning under riksdagens lopp. Kongl. Majit har derföre ansett Sig icke böra underlåta att uppfylla Rikets Ständers ofvanberörda, jemväl af petitioner från de flesta af våra större sjöstäder understödda, anhållan och såmedelst sätta Rikets Ständer i tillfälle att, derest så ske kan, redan vid innevarande riksdag behandla det i omförmalda vigtiga ämne uppgjorda förslaget samt deröfver sig yttra; och vill Kongl. Majit alltså, med bifogande af de angående ämnet i Högste Domstolen och Stats-Rådet förda protokoll, Bih. till II. St. Kongl. Maj:ta Nåd. Proposition N:o 81. enligt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande framställa bilagde Förslag till Sjölag. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
Uti denna Hufvudtitels anslag, som afse Utrikes Departementet och vid sistlidne Riksdag fastställdes till 225,650 r:dr, med under lönerna inbegripna 643 tunnor spanmäl, har Kongl. Majit, uti Dess aflåtria Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, icke ifrågasatt annan tillökning än att 800 r:dr måtte uppföras å Departementets Expeditions-slat, såsom lön för en Archivarie, Kongl. Majit ansåge att ordnandet och vården om de i nämnde expedition förvarade särdeles talrika, ständigt växande och dyrbara handlingar, fordrade en serskild tjensteman. Härtill funnes så mycket mera anledning, som af den, efter embetsverkets natur, ständigt inom Departementet vexlande personalen, icke kunde väntas eller fordras den noggranna kännedom om de derstädes förvarade handlingar, hvilken så väl Kongl. Majits tjenst, som bevakandet af enskilda personers intressen utom landet oeftergifligen kräfde. Utskottet inser nödvändigheten deraf att de i Utrikes Departementets Expedition redan befintliga och framdeles dit inkommande handlingar blifva ordnade och vårdade, och finner sådant svårligen kunna förväntas, utan att en lämplig person får en sådan befattning sig uppdragen såsom ett ständigt tjensteåliggande, förenadt med en emot mödan oell ansvaret bestämd vedergällning; men då Utskottet anser nya tjensters inrättande på stat icke böra ega rum, så vida sådant icke är oundgängligen nödigt, samt Utskottet förmodar att det med Kongl. Majits högstberörde förslag åsyftade ändamål hufvudsakligen skulle kunna vinnas om ett skäligt arfvode anvisas för ordnandet och vården af ifrågavarande handlingar, lår Utskottet alltså tillstyrka Rikets Ständer, att i så måtto bifalla Kongl. Majits Nådiga framställning, att Kongl. Majit af anslaget för Minister-staten må disponera ett lämpligt arfvode åt en Archivarie vid Utrikes Departementets Expedition. 2:o.
Genom aktiernes realisering samt årliga hyror, hvilka dock äro ganska billiga, hade fonden vid 1860 års slut en kontant behållning af 5,168 R:dr 20 öre R:mt. För helsovärden äro Provinsialläkare stationerade i länets 5 städer, hvarjemte, under den tid berättelsen omfattar, ett Provinsialläkare-distrikt tillkommit, nemligen för Kinds härad i Svenljunga, hvarest en bostad för Läkaren är under byggnad. Äfven för Skene och en del af Dalsland äro förslag om stationerande derstädes af Provinsialläkare o framställde, och för förstnämnde ställe numera jemväl af Kongl. Majit i nåder godkändt. A Trollhättan är jemväl stationerad en af Kanalbolaget aflönad Läkare, hvarjemte Regements-Läkaren vid Westgöta-Dals regemente för närvarande är boende å Lilla Edet. I städerne äro jemväl särskilda Stadsläkare anställde. Af de vid Westgöta-Dals regemente anställde Bataljons-Läkare är den ene bosatt och praktiserande i Wenersborgs stad, den andre i Ale härad. En Bataljons-Läkare vid Elfsborgs regemente är bosatt och praktiserande i Borås. Offentliga sjukvårdsanstalter äro Lasai’etterne i Wenersborg och Borås. Antalet sängar utgör å det förra 50 och å det senare likaledes 50, hvilket hittills fullt motsvarat behofvet. Utgifterne för dessa sjukvårdsanstalter bestridas dels af räntan å kapitaltillgången, som år 1860 utgjorde: för Wenersborgs Lasarett 1,500 R:dr, oberäknad ej mindre den fond 3,500 R:dr, som af aflidne Stadsfogden C. M. Dafgård blifvit skänkt till Lasarettet, för att bereda kostnadsfri vård derstädes åt medellösa personer af de bildade samhällsklasserna, än äfven en af aflidne P. Ekman gjord donation å 500 R:dr Specie, intecknad i säteriet Kilanda, hvaraf räntan tillfaller Lasarettet; och för Borås: 3,000
De härtill erforderliga uplysningar böra af Landsh:ne ganska hastigt kunna meddelas, och då tillika upgifves jordens taxeringsvärde, så tror jag att det bör blifva möjligt för BevillmsUtsk. att upgöra en minimi-tariff länen emellan, sedan BevillmsUtsk. antagit grundsatsen att jordvärdet bör höjas. Jag anhåller att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja till Utsk., om en återremiss blir beviljad. Hr von Koch: De talare, som jag tänkt bemöta, hafva visserligen redan, enl. mitt omdöme, blifvit fullständigt vederlagde, Den 2G Mars. 441 toen jag anhåller likväl att få tillägga några ord. Hvad först angår Gr. af Ugglas’ yttrande, så får jag bekänna, att jag knappt kan anse detsamma för annat än ett skämt; ty uti hans försvar af BevillmsUtsk. förekomma sådana erkännanden, att jag anser hela försvaret vara byggdt på så »losan sand», att man icke behöfver mer än att peka på detsamma för att det skall ramla. Specielt emot mig har Hr Gr:n anmärkt, hurusom jag vid förra ltiksdagen föreslog att bevillningsproc:n skulle bestämmas till 1 proc., men att jag deremot vid denna Riksdag föreslagit, att den skulle nedsättas tili \ proc. Det är visserligen sannt, men jag får dervid fästa upmärksamheten på, att mitt förslag vid förra Riksdagen hufvudsakligen gick ut på att erhålla likhet i beskattningen; ty proc:n kan man aldrig beräkna, emedan den, på sätt jag förut yttrat, beror på de behof, som skola fyllas. När man talar om grunden får man icke fästa sig vid en bestämd siffra, och det har icke heller BevillmsUtsk. gjort.
Jag kan alldeles icke in stämma méd Gr. Lagerbjelke. För det första får jag säga, att jag icke har fått den erfarenhet, som Hr Grin, att R. o. Ad. icke har ådagalagt någon sådan noggrannhet och iakttagit en sådan tolkning Den 7 Juni e. m. 79 af 56:te §:ti Riksd.-Ordn., som Hr Gr:n antydt, nemi. så, ali R. o. Ad. icke skidle tillförene raedgifvit en motions väckande, då ett ärendes fnilständigande sådant fordrat, elier då det synts varit af behof, att göra tillägg till redan fattade beslut. R. o. Ad. liar tvertom varit ganska liberalt i afseende på tillåtelsen att väcka nya motioner, oell sannerligen synes mig också, som skulle nedsättningen i 56 § vara ganska rymlig för nya motioners väckande. Jag skulle också hålla före, alt i detta afseende liar motionären visst icke emot sig något stadgande i Grundlagen, som hindrar uptagandet af hans motion. Liknelsen med borttagande af tullen pä ved är mycket haltande, såsom det vanligen går, när man söker liknelser långväga boil ifrån. Jag kan icke heller med Gr:n finna, att det ligger någonting orimligt i Hr Pryfz motivering. Jag instämmer tvertom fullkomligt med Hr Prytz i den meningen, att så länge tullsatser äro obilligt höga, sä kan man icke utöfva en sådan stränghet, som vederbör, för att få tullförfattningarne fullkomligt efterlefda; men i samma stund som lullsatserne blifva sådane, att dev af allmänna opinionen gillas, sä anser jag det vara ett större fel, en större öfverträdelse alt bryta emot sådane tullbestämmelser. Derföre instämmer jag till alla delar med Hr Prytz derutinnan, alt det nu kan blifva skäl att skärpa kontrollerna för Tullföi-fattningarnes noggranna efterlefnad, och likaledes att skärpa straffen för deras öfverträdelse. Dessutom blir tillfälle att tala om motionens detaljer, sedan den varit behandlad af Ulsk., och detsamma deröfver afgifvet Utlåt.
A. 814. X. 15. 262 Jernviigsbvggnader, Statens om sättet och ordningen för utbetalningen och förvaltningen af de till dessa anslagna medel. A. 809. XI. E. 20. — Statens, angående Riksdags-fullmäktigen Per Ostmans motion rörande de erforderliga medlen till. VII. A. 77- — Statens, om beviljande af anslag eller lån till en Central-verkstad för tillverkningen af den för dessa nödvändiga materiel. VI. 371, 480- R. 481.' Jernvägs-stambanan, vestra, angående en för fortskyndande af innevarande års arbeten derå begärd förskottssummas anvisning till utgående från Riksgäldskontoret. VIII. B. 117. A. 194 — södra, angående dess utsträckning till Ystad. II. R, 53. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 62. — till Engelholm II. R. 203. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 62. Jernvägsstambanorna, angående utförandet på enskild bekostnad af vissa delar utaf. VII. B. 538. VIII A. 77. — vestra och södra, om medels anvisande för fortsättning under innevarande år, 1857, af arbetena ä. V. B. 247, 277, 284. A. 327. E. 329. — vestra och södra, angående medels anvisande till dessas fort sättning eler 1857 års ingång. II. B. 6S8. 706- E. 737. Jordafsöndring och hemmansklyfning, om förändrad lagstiftning rörande. II. 339. R. 341. vil. B. 537, 538. VIII. — J — 87 Jordafsöndring. Se afven Besutenhet, samt Afsöndring »f jord. V. 124- Jordeboken. angående förändring af det uti 5 § af Kongl. kung. d. 1 1