Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har svårt att förstå hvarföre denna granskning ej småningom blifvit företagen, då ett så vidlöftigt arbete på en gång torde kräfva mera tid, än Högsta Domstolens Ledamöter derå kunna använda, under uppfyllande af sine vanlige göromål, och då det är lika omöjligt att Riksens Stan* der kunna vid ett Riksmöte, med erforderlig noggrannhet öfverväga ett så magtpäliggande arbete, så torde det icke vara för öfverdrifvit tilltagit, att 20 år ännu kunna komma att åtgå, om Styrelsens ifver för saken, icke hädanefter skulle visa sig verksammare än hitintills åtminstone uti synlig måtto skedt. Riksens Ständers i dessa dagar uttryckta önskan, att sådane anstallter måtte vidtagas, hvarigenom det nya Lagarbetet kunde fortskyndas; torde i någon mån gifva stöd åt min häröfver yttrade mening. Då man helt naturligt sökt bevisa ofoget af en påstådd Ministeriel overksamhet, bör det icke synas underligt om jag söker försvara min mening för beskyllningen att hafva varit obetänkt. Det torde således tillåtas mig att äfven få sätta Styrelsens verksamhet i fråga i anseende till ledningen utaf utarbetandet af en ny Sjölag, då ifrån den Commitée som för 7 ä 8 år se - Den 5 Maji c. tn. 2i dan i detta ändamål nedsattes, mig vetterligen ingenting förspordts; hvad verksamhet gom visat sig i afseende på de Economiska Förfatfcningarnes urskiljande och sammanförande tili ett beit, torde också tarfva någon pröfning; ett samhäiisbehof utaf den största vigt, redan vid många Riksdagar i fordna tider snsedt, hvarom Riksens Ständer 1809 gjorde framställning, och hvartill medel vid i8r2 1$rs Riksdag anslogos, men hvaråt man likväl först efter 18 .'8 års Riksdag ifrån Styrelsen börjat fästa afseende utan att vi likväl ännu sedt några frukter derutaf.
Proposition om nödigt anslag tili fortsatt inrättande af nya stamholländerier samt underhållande och förädling af de redan inrättade, i hvilket afseende Styrelsen ansett en summa af 30,000 R:dr om året under nästa statsreglerings-pcriod vara erforderlig, för att under samma tid kunna årligen uppställa vid pass två sådane holländerier, som motsvarade nutidens fordringar på fullt ädla kreatursstammar, har Kongl. Maj:t, — som väl funnit underhållandet af Kronans holländerier vara för landtbruket af särdeles angelägenhet; men i anseende till den betydliga kostnad, som med inrättandet af nya stamholländerier vore förenad, ansett åtgärderna böra under närvarande förhållanden hufvudsakligen afse att, genom inköp af utländska race-djur, förädla de vid Kronans holländerier redan befintliga stammarne — föreslagit att för detta ändamål samt till inrättande af nya stamholländerier, i den mån sådant kunde verkställas, Rikets Ständer måtte för nästa anslags-period bevilja ett årligt belopp af 10,000 R:dr, eller för tre år tillhopa 30,000 R:dr. Härvid har Utskottet jemväl att anmäla en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, deruti Herr L. G. ron Celsing, under åberopande af do utaf Stamholländeri-styrelsen till stöd för dess ofvanberörda underdåniga framställning andragna skäl, yrkat, att det af samma Styrelse äskade belopp af 30,000 R:dr årligen under nästa statsreglerings-period måtte för ifrågavarande ändamål af Rikets Ständer beviljas; och inhemtas af Stats-Råds-protokollet, att Stamholländeri-styrelsen i berörda hänseende hufvudsakligen anfört, hurusom, efter uppställandet genom inköp från England och Tyskland åren 1846 och 1847 af åtta stamholländerier för Statens räkning, åtskilliga uppgifna hinder mött för utförandet af den uppgjorda planen, att dels genom de inkommande afvels-djuren, dels ock genom stamholländerifondens besparingar småningom organisera flera holländerier, med syftemål att slutligen kunna uppställa ett i hvarje af rikets län.
1 GeneralAdjutant, utom lön å Stat, arfvode .. 1 Adjutant D:o Dio 1 D'.o lito Dto i Vaktmästare D:o Förvaltn.-gcn af Sjödrenderne. 1 Chef, utom lön å Stat, arfvode 1 Militaire-Ledamot D:o Dto 2tne Dto Dlo Dto 1 Amirali tets-Kam mai—Råd lön 1 D:o D:o 1 Secreterare D:o 1 Registrator och Actuarie Dlo i Notarie D:o 1 Cancellist ... Dto 1 D:o D:o 1 AdvocatFiscal, som tillika är Fiscal vid Flottan i Stockholm lön 1 Kamererare D:o 1 KammarFörvandt . D:o 1 Revisor . Dio 1 Casseur Dio 1 Kammarskrifvare Dto 2 D:o. Dto *3 r> B B' S* CTQ P p> c c« _ 5 ® C/i 0- 2 73 jp ^ bB ^ t" era K A - 3 B 1 » B c« Spannemål in natura utom lönen. För en af dem, som är Ma terialförvaltare, arfvode. 1 Adjutant, utom lön å Stat, arfvode 1 Vaktmästare, lön 1 Kammardräng Dto 2 D:o D:o Officer sCorp sen. 1 Vice Amiral. . lön 3ooo, Tjenstgörings-pgr i5oo. I Dto lito i Contre-Amiral lön 2000 T jenstgts-pgr 1000. 3 Dto Dto I Commendeur-Capitaiue lön 1333t 16. Tjenstgts-pgr , . 666t 32. ii D:o Dto i Dto lön 1066: 32 Tjenstgts-pgr , . 533: 16. II Dto Dto 1 Capitaine lön 800. Dto 5g Dto Penningar. Spannemål som begripes under lönen å 6 R:dr T:n.
Delta är orsaken, hvarföre denna stroph inkom i det nya förslaget; och sedan, sorn sagt är, den af Constitutions - Den \>j Fe bruar ii f. m. 149 Utskottet blifvit i dess förslag införd, så, då en ny redaction deraf troddes behöflig, ansåg man sig äfven böra bibehålla denna stropli och insätta den i början, innan man lomme till det ställe, hvilket upptager att Konungen och Rikets Ständer gemensamt utgöra Bankens garantier. Flera talare hafva trott, att Statsverket derigenom skulle till den grad skiljas från Banken, att StatsContoret ej skulle få insätta sina medel derstädes, eller der öppna räkning och taga lån. Jag hemställer, om en sådan slutsatts kan dragas af detta stadgande. Meningen bar ej varit annan, än att uppdraga en gräns emellan Bankens och Statsverkets tillgångar, men ej att förbjuda Statsverket en rättighet, som hvarje individ äger. Att man skulle gå så långt, att anbefalla StatsContoret ej insätta sina medel i Banken, skulle vara i strid mot våra uppbördsförfattningar. I afseende på Herr von Troils anmärkning, om den mellanmening, att Banken allena äger rätt utgifva sedlar, hvilka må lika med mynt i Riket erkännas och skola af Banken med mynt efter deras lydelse inlösas, så instämmer jag till alla delar med Herr Hjerta. Jag tror, att det skulle vara i högsta målto vådligt om enskilta Banker kunde tillerkännas rättighet att få sina sedlar såsom mynt emottagne. Deremot, om deras sedlar, till följd af förtroende, mottagas, är derföre intet hinder lagt. I detta ögonblick innehåller 72 §:n, att Rikets Ständer D e n 17 F t b r u a r i i f. m. allena äger rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännes. Vi kunna likväl icke neka, att enskilta assignatåoner pä Banken emottagas, ehuru man icke är pligtig emottaga dem. Då detta nu sker, vet jag ej hvarföre någon ändring deruti skulle lillvägabringas.
Uli tariffen för kredit-upplaget och transito-afgiften har Utskottet, i öfverensstämTariffen för melse med sina här förut gjorda förslag dels om tull-frihet för vällad eller oraffinerad pottaska och för den under rubriken Trädvaror upptagne artikeln Mahogny, oarbetadt, Transitosågadt eller tillhugget, dels om gemensam införsels-tull för ull, alla slag, samt dels om uppafgiften. hörande af den hittills stadgade inskränkning i kredit-upplags-rätten för socker-sirap samt lopp-, kandioch kak-socker, funnit sig böra föreslå följande förändringar, nemligen: a) att artiklarne »vällad eller oraffinerad Pottaska» samt Mahogny måtte ur kreditupplags-tariffen alldeles utgå; li) att de nu under särskilda rubriker upptagna olika slagen ull, »grof Jutsk och Isländsk eller annan härmed jemförlig» med 2 rst., samt »all annan» med 4 rst. transito-afgift pr skålp., måtte sammanföras under en rubrik: Ull, alla slag, med förstnämnde afgift; samt c) att artiklarne »Sirap, socker-» samt »Topp-, Kandioch Kaksocker» upptagas i tariffen, den förre med 1,800 skålpis minimi-qvantitet och \ rst. transito-afgift samt »topp-, kandioch kaksocker» med lika minimi-qvantitet och transito-afgift, som för krossadt lumpsocker nu äro stadgade. Endast vid följande §§ af tull-taxe-underrättélserna hafva ändringar ifrågakommit: Tulltaxe Ehuru Utskottet för de flesta artiklar, hvarå gällande taxa stadgar värde-förtuilunderrättel •
Och då den framställda planen för b o varin gs-111 anskapets beklädnad synes Utskottet vara den ändamålsenligaste, så viii i afseende å sättet för behofyets fyllande, *6111 med hänsigt till anordnandet af bestyret in»d persedlarnes omsättning och vård, anser Utskottet sig böra densamma understödja. Ehuru denna plan, med afseende å de förmånliga resultater, sorn derigenom skidle vinnas, är med största besparing uppgjord, fordrar densamma likväl betydliga tillskott; men, utan ilo ' erforderligc medlens anvisande, måste förslaget med dess fördelar förfalla. Utskottet tvekar derföre icke att förorda'hela det behöfiiga anslagets beviljande. Då emedlertid Rikets Ständer redan genom bifall till Utskottets betänkande N:o 18 beviljat till beklädnadsoch utrcdnings-persedlars anskaffande för beväringsmanskapet ett belopp af 238,G66 r:dr 32 sk*, eller |:del af den äskade summan 7 16,ODD r:dr, får alltså Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer må för ifrågavarande ändamål, utöfver det Ärut beviljade beloppet af 238,666 r:dr 32 sk., ytterligare anvit» en summa af 477.333 r:dr 16 ak., att från ltiksgä]ds-konioret utgå, meil hälften under hvartdera af åren 1835 och 1856.
Och alla dessa hushållsskolor och skolkök, som växa upp likt svampar, kunna kanske dana ett släkte af nya husmödrar med sådana egenskaper, att de ej anse en tjänarinnestrojk som det allra värsta, som kan hända dem. mörka, skarpt tecknade ögonbryn; det var allt hvad han kunde se. Ett ögonblick därefter hade bonden gått sin väg och kvinnan innanför disken såg på honom med en frågande blick. Åke fann, att hon hade mörka, djupa ögon, i hvilka det låg något på en gång hårdt och lockande. Han sade sitt namn och sitt ärende och han hörde henne presentera sig som fröken Verner. Sedan trädde han innanför disken och hon öppnade dörren till ett rum bredvid, från hvilket han hela tiden hört ljudet af talande röster. I rummet såg han fyra fruntimmer, samlade kring en brödbelastad kaffebricka; två af dem voro högst trettio år, men de två andra säkert nära fyrtio. Fröken Verner presenterade dem för honom. Den äldsta hette Berger och hade detta lidande och betryckta utseende, som man finner hos olyckligt gifta kvinnor. Därnäst kom fröken Almgren, mörk, reslig och ännu vacker, fast de obarmhärtiga åren tagit det mesta af hennes fägring. Sedan var det fröken Ros, som såg ut som en rödblommig och välmående bondkvinna, och så fröken Karlsson, en liten tös på ett par och tjugu år. Alla visade de sig mycket vänliga mot honom, och när presentationen var öfverstökad, anskaffades på något fiffigt sätt ytterligare en kaffekopp, och om några minuter kunde Åke tro sig vara på en kaffebjudning, tillställd af några goda vänner till hans ära. Han fick ett mycket godt intryck af tjänstgöringen på postkontoret och sina blifvande kamrater. — 9 — 9 m i -. Med den högre lönen följa högre anspråk, dem dock tjänarinnan ej är mäktig uppfylla, förr än äfven den nuvarande matmodern betalt sin tribut för nöjet och äran att ha fått henne om hand. Så skulle man kunna följa tjänarinnan trappsteg efter trappsteg på hennes väg mot sin fullkomning, och alltjämt är hon den betalta eleven och matmodern den betaf l å g r a i n t e r i ö r e r u r l i f v e t i n o m d i s k e n En månad därefter såg han dock allt lande lärarinnan När tjänarinnan ej anser sig p å ett postkontor.
Den andra tillvitelsen, att delta skulle leda till någon minskning uti bevakningen vid Långholmen, kan jag ej begripa. Jag har blott velat redovisa för TJtsk:s åtgärd i frågan, och det är min verkliga öfvertygelse , att landet genom Utskrs förslag kunde erhålla en lättnad i sina bördor, hvarföre jag anhåller om Ståndets bifall till betänkandet. Frih. Leijonhufvud: Det är motbjudande att åter uppträda i denna fråga, men det är för mig af vigt att ej blifva missförstådd. Jag förmodar, att Frih. Hamilton icke hört mitt yttrande, ty jag är derom öfvertygad, att han icke velat missförstå det. Jag har icke sagt, att Utsk. ej velat se skäl, utan att de skäl, sorn jag anfört emot Utsk:s förslag, ligga tydligt och klart för hvar och en, sorn vill se dem. Det har för ingen del legat i min plan att yttra något, som för Utsk. vore förnärmande. Jag har trott, att Frih. Hamilton bort veta, det jag icke är bland dem, som ifra för att göra sina egna skäl gällande, och att jag vanligtvis nöjer mig med att säga mina skäl, utan att söka drifva fram dem. Jag misstycker aldrig, att andra hafva olika åsigler med mig. Således anhåller jag att få afskudda mig denna misstanke. Hr Schmidt, Georg Lars: Jag är äfven en bland de ledamöter inom Utsk., som hörde till minoriteten, då denna fråga afgjordes. Jag tog mig i Utsk. friheten upplysa om omöjligheten för gardes-reg:tena att kunna bestrida vakthållningen vid Långholmen. Då manskapet, istället för att blifva permitteradt, måste ligga på Långholmen, så skulle dessa Den 20 J u n i f. m. dessa regementers rekrytering derigenom betydligen föisvåras; och då genom ifrågavar. vakthållning å manskapets beklädnad en betydligen ökad slitning skulle uppkomma, så blefve det snart sagdt omöjligt för compagni-cheferna att fortfarande bestrida passevolancen efter de gamla contractena. Jag får på dessa skäl afstyrka bifall lili belänkandet. Hr von Hartmansdorff:
»Jag har dem inte sjelf. Men min svägerska har dem, hon har fått dem till julklapp.» »Åh – jaså, – ni har läst dem på lån!» Han teg och låtsade allvar. Nu var det han som kände sångerskans blick. De skulle väl ha något nöje under denna långa qväll! »Ja, hvem lånar inte böcker!» svarade den röda damen, något stucken af hans ton. »Skulle man köpa allt hvad man läser, så blefve det ju hela kapitaler.» »Naturligtvis!» »Jag värderade henne så öfver all beskrifning. Jag riktigt dyrkade henne; det kan jag försäkra.» »Åh – jag tror er. » han tittade upp i taket och talade liksom för sig själf. »Hennes första arbete kostade 2 kr., hennes andra 3:50 och det sista 2:75. Det gör summa 8:25.» Hans spefulla blick svepte som ett snärtrapp kring den lysande drägten med dess tunga guldprål och grannlåter. »Åh, ni är då alldeles förskräcklig», log hon afvärjande, »ni skall draga ut konsekvenserna så långt att man icke ens vet hvart de ta vägen.» »I detta fall vet man det åtminstone: till 8:25!» »Jag hoppas att fru Stenman hvarken kunnat bli fattig eller rik af mina 8:25.» »Det hoppades så många! Det var just olyckan.» »Hvarför var det olyckan?» »Tror ni man kan antaga att der i hela Sverige ... javisst kan man väl det! – att der fins 500 damer, som beundrat Sara Stenman som ni?» »Så kostlig ni är! Hvarför just femhundra?» »Tror ni det är för högt tilltaget? – betänk... i hela Sverige.» »Nej, det är inte för högt», sade hon med ett bullersamt skratt, »men än sen?» Han var orubbligt allvarsam och fortfor att kalkylera, i det han hvilade handen mot bordet och skref inbillade siffror i luften öfver dess skifva. »Femhundra gånger 8:25 gör fyratusenetthundratjugufem kronor. Det hade varit fördelaktigt om beundrarinnorna köpt i stället för att beundra.
Fullmäktig C. O. Törnebladh. L. s. Herr af Sandeberg. Fullmäktig O. Silfwersparre. i. s. N:o 2109 B. Wilh. Theod. Ankarswärd. N:o 2141. Herr von Moltzer. Fullmäktig J. G. Silfverstolpe. L. N:o 2151. Ax. Fr. Lilienstolpe. 4. S. N:o 2231. Didrik Pontus af Burén. l. s. N:o 2240. Herr von Afzelius. Fullmäktig K. Olivecrona. L. S. N:o 2245. L. A. von Hedenberg. F. af Pontin. l. s. N:o 2259. Göran D. af Wåhlberg. N:o 2272. Herr von Diederichs. Fullmäktig M. D. Ruuth. N.o 2285. Ferd. af Klintberg. Erik af Edholm. N:o 2309. G. J. af Dalström. C. A. Westerstrand. N:o 2325. J. F. Fåhraeus. L. S. N:o 2330. J. af Kléen. l. s. N:o 2332. B. de Maré. 4 s. N:o 2334. Th. L. Bohnstedt. 4. S. N:o 2221. Th. af Wirsén. L. s. N:o 2237. Robert Palin. N:o 2244. N. S. v. Koch. Herr af Forsell. Fullmäktig R. A. Brakel. l. s. N:o 2258. Evert af Georgii. 4. s. N:o 2261. Herr af Borneman. Fullmäktig Erik af Klint. 4. s. N.o 2282. B. W. von Prinzencreutz. Herr Boij. Fullmäktig A. von Hofsten. C. Skogman. 4. s. N:o 2316. A. J. Ammilon. F. Åkerman. Magnus Huss. 4.
Det är hufvudsakligen i anseende till olägenheten af den vidlyftiga protocolls-föring, hvilken uppstår af de iönainnen, som jag hem - Den a4 April f. m. ställer, om ej blott 12 namn måtte antecknas på listan, och bland dem, hvilka utom dessa erhållit röster, de 4 anses som Suppleanter, hvilka såsom den i3, 1 f\, i5 och 16 i ordningen erhållit de fleste rösterne. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att så väl det af Hans Excellence föreslagne, som det af Herr Bråkenhjelm omförmäldte valsätt vid föregående tillfället varit i fråga, men att Ridderskapet och Adeln då antagit det förra; hvarföre Hans Excellence ansåg sig först böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, att nu äfven iakttaga samma valsätt. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Föredrogs ånyo StatsUtskottets ej mindre den 29 sisth Januarii under N:o 54 afgifne, och den i4 derpåföljde Februarii på bordet lagde, Betänkande, angående beräkningen af SlatsVerkets inkomster, än ock den 28 sisth Mars under N:o 123 meddeldte, samfden i3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de vid nyssnämnde Betänkande gjorde anmärkningar. i6o Den 24 April f. tn. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att detta ämne måtte punktvis företagas och afgöras; hvilket bifölls. Ordinarie eller ständige Inkomster: 1:0 Ordinarie Räntan. Herr Hjerta, Gustaf: Jag anhåller, att Ordinarie Räntan måtte beräknas enligt den Kongl. Propositionen.
Det ämne, som i naturlig ordning skulle hafva förekommit, hade varit de två af Herr Grefven och LandtMarskalken nyligen upplästa specialförslag, hvaraf det första handlar om TryckfrihetsCommiteens hörande. Då Ridd. och Adeln genom voteringen beslutat, såsom dess gemensamma tanka, att den nuvarande Nämnden skall fortfara, och tryckfrihetsmål icke hänvisas till Domstol, kan jag icke finna annat, än att ett sådant TryckfrihetsCommiteens hörande ej kan komma i fråga. Innan man sålunda har hufvudsaken bestämd, finner jag icke huru en sådan deliberation kan äga rum, eller till hvad resultat den skall leda, enär det skulle blifva en confabulation utan ändamål. Herr Hjerta: Med bästa vilja att icke vålla förlängda öfverläggningar, tillstår jag, 102 Den 27 Ja nu ari i e. tn. alt jag icke inser något annat sätt att bibehålla Ståndets rätt till framdeles beslut öfver dessa punkter, än att de få hvila lills Conslitutions-Utskottet tillkännagifvit huru med hufvudfrågan sig förhåller. Om punkterna nu ätersändas, måste det grunda sig på en anmärkning, som ovillkorligen skall binda Constitutions-Utskottet. Derigenom skulle uppstå ett jemkningsförslag, hvilket kunde hindra Ridderskapet och Adeln att öfverlägga i samma anda, som Rikets Ständers beslut, öfver Juryn. Friherre Cederström: Jag har åtminstone för min del föreställt mig, att Ridd. och Adeln borde kunna förutse en möjlighet, att Nämnden afgör frågan i motsatts mot Ridd. och Adelns beslut, i hvilket fall Ståndet måste yttra sig öfver detaljerna. Om det är Ridderskapet och Adelns tanka, att TryckfrihetsComiteen skall höras, då har jag ingenting att anmärka, ty då hvilar förslaget till nästa Riksdag. Men om Ridd. och Adelli är af den opinion, att TryckfrihetsComiteen icke skall höras, så mäste, för det fall att vårt beslut om Juryn afslås utaf Nämnden, Ridd. och Adelns gemensamma tanka tili Utskottet remitteras. Grefve Frölich:
Jag mötes säkerligen härvid med deri anmärkn., att förslag till ändring i brottmålslagen bör framställas efter brottens och icke straffets beskaffenhet. Anmärkmn saknar visserligen icke grund, men den af mig hegagnade .utväg har jag valt af öfvertygelse, att det önskade målet sålunda lättast vinnes. Då, såsom jag förut nämnt, förslaget icke åsyftar någon ändring i det bestående, utan endast att göra lagens hot till verklighet, torde det icke hafva att frukta särdeles motstånd. Alla, huru skiljaktiga deras meningar i fråga om lagstiftning i öfrigt kunna vara, måste öfverensstämma i önskan att lagen efterlefves och dess hot icke blifver blotta skrämskott. Om således det är af vigt att åt lagen vindicera dess gällande kraft, torde det sätt jag valt snarare tora till målet, än om man framställt förslag till ändring, rörande särskilda klasser af brott. Så t. ex. röra de flesta fall, för hvilka dödsstraff är stadgadt, brott emot person; men att framställa ett fullständigt förslag till ny lag för detta slags brott, är underkastadt stora svårigheter, enär en sådan lag måste uprättas efter helt andra principer, än de, på hvilka vår nu gällande lag är grundad, och meningarne i detta afseende äro i hög grad delade. Men äfven genom en sådan lagförändring vunnes iake fullständigt det af mig åsyftade mål. Dertill erfordra - 104 Den 8 November. des nära nog en helt ny brottmålslag; och huru svårt det är att åstadkomma sådant, derom lemna våra riksdagsannaler tillräcklig uplysning. Jag fullföljer således min afsigt att föreslå, att det i lagen utsatta dödsstraff för flere, i här nedan upräknade lagrum omiörmälda, brott måtte utbytas mot andra, mera lämpliga och tidsenliga straff. Men dä troligtvis flera förändringar i brottmålslagen blifva föremål för LagUtskis behandling, har jag icke ansett det nödigt föreslå nya straffbestämningar, utan trott att sådant lämpligast borde öfverlemnas till Utsk:s bepröfvande i ett sammanhang med öfriga frågor rörande brottmålslagen.
Intet annat erfordras och bör aldrig få användas, än att man 1 judel igen uppläser eller yttrar den varning, som nedanföre stadgas. §:n skulle således komma att ändras så, att den komme att innehålla: ”dock äge det ej å upprorsmän vapen förr bruka, än den civila myndigheten låtit höja ett åtvarningstecken och efter det nedanstående varning ljudeligen afkunnad är;” och då må sådant ej behöfva ske 3 gånger; ty, mine herrar! del är icke troligt att man vid sådana tillfällen får tid att upprepa varningen 3 gånger. Men om den offentliga myndigheten är tillstädes och ljudeligen afkunnar den varning, sorn här är fastställd, så må det vara tillräckligt för att sedan använda vapen, der den icke åtlydes. Jag tillstyrker derföre att man må borttaga orden ”efter det ljud, genom trumma eller trumpet, blifvit äskadt, 3 gånger kungjort nedanstående varning,’’ 3^6 Den 14 April f. m. och i stället införa: ”efter det nedanstående varning Ijudeligen kungjord blifvit.’’ Hr Ed en hjelm: Som man ganska väl kan föreställa sig att upplopp lika vä! kunna existera i en aflägsen folkrik förstad sorn i sjelfva staden, och en civil eller militär myndighets ovillkorliga pligt är att genast begifva sig dit , så hemställer jag, huru denna myndighet skall få en trumpetare eller trumslagare med sig. Om militärpatrull reqvireras, så skickar vakten hvarken trumslagare eller trumpetare, emedan det vanligen endast tillkommer officerare att hafva ett sådant distinctionstecken med sig. Jag yrkar således, att K. M:s propos. måtte antagas, såsom den enda tjenliga. Hr Hjerta, Lars: Jag tager mig vördsamt friheten fästa de herrars uppmärksamhet, som önskat att den ifrågavar. mellanmeningen om inslrumenterna trumma och trumpet måtte utgå, derpå, att Utsk. i nästpåföljande conima föreslagit följande ord: ”der icke upprorsmän så hastigt till våld öfvergå, att det förr med väpnad hand afvärjas mäste."”