Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna katastroph har ännu icke intratfat, den inträifar måhända hvarken i den ädle Frihts eller i min lifstid; menen gång måste den otvifvelaktigt inträffa, ty evigt lärer folket ej underkasta sig att lida för sina förfaders synder, och historien har visat oss, att en Nemesis går igenom tiderna, som förr eller senare hamnar förvillelserna, de må komma från styrelserna eller folken. Jag kan således ej annat Un på det lifligaste motsätta mig det första steget på en bana, som kan leda till ett sådant mål, ehuru, hvad Frih. Ehrenborghs förslag beträffar, det synes mig vara temligen likgiltigt, om det bifalles eller icke, emedan på den grund, detsamma baserar sig, Riksg.cont. icke lärer få upplåna ett enda runstycke. Frih. Ehrenborghs motion remitterades till StatsUtsk. Vid föredragning; af en utaf StatsUtsk. uti memor. N:o C' i32 anmäld anledn. till anmärkning emot Statssecreteraren för krigsärenderna förklarade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att densamma, till följd af 29 §. Riksd.ordn., borde till Constit. Utsk. remitteras. Den 5 Juni f. in. Företogs till pröfning Oecon.Utskts cl. ?4 Ma) Pa bordet lagda betänk. N:o tio, i anleda, af väckta frågor dels om rättighet till enskilda theatrars anläggande, dels ock om upphörande af de afgifter lill K. Theatern, sorn för representationer i landsorterna erläggas. Uppå begäran af Hr Dalman, Wilh. Fredr., hlcf Gr. Horns reservation uppläst; och yttrade derefter Hr Dalman: Uppå de grunder, sorn af Gr. Horn i dess nu upplästa reservation blifvit anförda, anser jag betänk. böra återremitteras och finner någon vidare utveckling af Hr Gr:s skal icke vara af nöden. Jag tvekar dock att instämma i sista punkten af reservationen , ang:de bildande af en censur öfver theatraliska föreställningar i lands01 terna.
Om Konungen aldrig utan för sädana Niksnyttiga wärf och werkliga behof aflägsnade Stats-Nädets Ledamöter och constitucrade Vicarier, sä mäste man åtminstone medgifwa, att denna Konungens rättighet ej wore att afstyrkas, utan twärtom. Om man således häröfwer hyser nägon twekan, mäste det wara af fruktan för missbruk. Men huru skulle utgängen blifwa, om en Konung oftare och mindre nödigt, särdeles medelst Bilaga till Meni. 1S9 constitucrande af personer eif mindre allmän aktning och godkändt förtroende, började nyttja denna rättighet, sä att det möjligen kunde leda till wädliga följder? Utan twifwcl skulle detta wäcka Nationens uppmärksamhet. Och om Nationen och Ständernc blifwa det, som man päräknat att de skola blifwa (och hwarförutan allt är misslyckadt), sä skola utan twifwel wid Riksdagen underdäniga föreställningar emot ett sädant Konungens handlingssätt och önskningar om framtida rättelse deraf göras. En Konung af god besinning skall cj blottställa sig för sädana anmärkningar, dem Han lätt inser wara oundwikliga. En Konung, som utan uppsåtlig afsigt anmärkningswärdt nyttjat constitucrings-rättigheten, skall antingen wid erindran äter haswa afstätt derifrän sä tidigt, att Ständernc ingen rättelse haswa att söka, eller, med all sannolikhet, icke andra gängen ädraga sig anmärkningar dcröfwcr af sina undersätcr. Skulle Landet äter straffas med en Konung, som alls ingen aktning hyste för Nationen, och ingen uppmärksamhet länade till Ständernes föreställningar, som trotsade den allmänna wiljan, som oförsynt och oanständigt missbrukade constitueringsrättcn, pä uppgjorda oantagliga skäl aflägsnade Stats-Räden och satte i deras ställen oskicklige personer utan anseende och utan nägot Samhallswärde att förlora, sä skedde allt sädant wisserligen icke för att i alla öfriga mäl och hänseenden handla efter Constitutioncns föreskrift och till Rikets sanna nytta.
Detta skedde också mycket rigtigt; anekdoterna löfde ännu, ehuru flera generationer studenter efterträdt hvarandra, sedan de först antecknades, oell anekdoterna åfergåfvos i nästan samma ordalag, hvari de stodo att läsa uti kollegiet. Och sådan öfverensstämmelse mellan kollegiet och professorns föredrag förefanns icke blott på ett eller annat ställe, utan återkom ständigt, .lag tror icke att det är synnerligen bra. om undervisningen blir på det sättet stillastående, och jag fortfar derföre i min anhållan om afslag. Gr. Hamilton: Frih. Cederström har antydt, att bland de talare, som yrkat afslag å Utsk:ts förslag, skulle finnas någon olikhet, alldenstund han förmenat att jag skulle tillstyrkt en fullkomlig frihet i afseende å valet af läroböcker. Jag får derför förklara, att jag icke uttryckt någon önskan att kontrollerna i detta hänseende skulle upphäfvas, utan blott sagt, att min öfvertygelse vore den, att de redan stadgade kontrollerna voro tillräckliga. Då jag icke haft den lyckan att blifva hörd af Hr Frihm, har jag ansett mig böra lemna denna förklaring. För öfrigt kan jag icke gilla Hr Friluns åsigt, att examens-kommissionen icke har att befatta sig med tillsyn öfver läroböckerna. Då nemi. denna kommission skall lemna upplysning öfver undervisningen, är kommissionen i min tanke berättigad att anmärka, om någon begagnad lärobok, enligt dess åsigt, är mindre lämplig. Jag yrkar fortfarande afslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förev:de hemställan och förslag, framställdes först propos. på bifall till desamma, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. 30:de punkten (sid. 37.) Utskits hemställan bifölls. 3lista punkten (sid. 38). Utskits yttrande i ani. af Gr. Wachtmeisters motion lades till handlingarne. Punkten t:o. Gr. Mörner:
Mycket skulle ännu vara att tillägga med anledning af lJtsk:ts Meni, och så vida jag trodde att det skulle föranleda till någon åtgärd, så skulle jag sluta med en bestämd anhållan om Sterremiss. Men Konst.-Utsk:ts åsigter i detta afseende låter ej hoppas detta. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, skulle jag emellertid vilja hemställa, att R. o. Ad:n ville med ogillande lägga förevarande Mern. till handlingarna; men som jag tror mig veta, att Hr Gr. o. Landtm, anser sig förhindrad att framställa propos. på en dylik anhållan, får jag nöja mig med att nedlägga min reservation mot de åsigter och den slutmening, Konst.-Utsk:t uti sitt Betänk, uttalat. Gr. Hamilton, Henning: Den talare, som i dag öpp nade diskussionen, har gjort mig den äran att på min härvaro grunda sin förhoppning att få det ämne, hvarvid han hufvudsakligen fästat sig, närmare utredt. Det ligger emellertid i sakens natur, att den, som halt det förtroende att vara K. M:ts Minister vid ett främmande hof, icke kan yppa något, som bör hållas hemligt; och skulle lian för egen del vara tveksam om hvad som är af en sådan beskaffenhet, så eger han dock en bestämd ledning uti det, som af Statsministern för utrikes ärendena blifvit bragt till allmänhetens kunskap. Hvad derutöfver går, måste lian göra bäst uti att för egen del icke yppa. Då nu emedlertid allt sådant redan är för den värde talaren och för allmänheten kändt, och det icke kan, enligt hvad han sjelf yttrat, hos honom grundlägga något bestämdt omdöme, så är det klart, att hvad jag skulle kunna tillägga, skulle vara af alldeles enahanda beskaffenhet: och ber jag honom häruti se en förklaring, hvarför jag icke i afseende å sjelfva saken kan gå hans önskan till mötes. Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt.) H. 1Y. 2 18 Den 4 April f. m. H. Esc. Hr Frih. De Geer, Louis:
Med anledning af derom gjorda underdåniga framställningar, lemnade Kongl. Majit, under den 16 December 1856, nådigt bifall, dels till inrättande af en ny post två gånger i veckan fram och åter emellan Skenninge och Motala, att sättas i samband med de här ofvan omförmälda nya snällposterna under vintermånaderna emellan Stockholm och Helsingborg; dels till nya poster från Svinesund till Götheborg tvä gånger i veckan, från Götheborg till Strömstad en gång i veckan och från Strömstad till Svinesund två gånger i veckan, hvarigenom en af Norska Regerings-departementet för det Indre ifrågaställd utvidgning af post-förbindelserna emellan Norrige och utlandet under vintermånaderna kunde lämpligast vinnas; samt dels ock dertill, att den år 1847 inrättade snällpost, som från Stockholm afsändes till Gefle en gång i veckan under sommarmånaderna, jemväl finge utsträckas till den öfriga delen af året, Då det emellertid icke lyckades General-post-styrelsen att, för fortskaffåndet af dessa poster, å något ställe erhålla beting till jemväl nådigst föreskrifvet belopp, kunde ifrågavarande poster icke sättas i gång förr än påföljande vinter. 8:o Genom nådigt bref af den 28 Mars ifrågavarande år, anbefalldes Generalpost-styrelsen, att gå i författning om, anskaffande för Post-verkets räkning af ett för vinter-postföring emellan Gottland och Oland bygdt och ändamålsenligt inredt propellerångfartyg af jern, hvilket, såvidt möjligt vore, jemväl skulle uppehålla post-förbindelsen sommartiden tvenne gånger i veckan emellan fastlandet och Gottland. Då likväl för denna postförings ordnande medelst ångfartyg vintertiden åtskilliga förberedande undersökningar befunnos högst nödvändiga, kunde ej kontrakt om byggande af ett sådant fartyg uppgöras förr än den 9 Februari 1857. Uti detta kontrakt, ingånget med Motala mekaniska verkstad, bestämdes, bland annat, att fartyget, för ett pris af 126,585 R:dr — 37 - riksmynt, skulle under loppet af Maj månad påföljande året fullt färdigt aflevereras till Post-verket, med dervid utfäst vite af 6, procent å kostnadssumman för den tid, sorn aflevereringen fördröjdes.
För4 klaringen den 24 Januarii 1751 och Kongl. Brefvet den ?6:te November 1763, vordet stadgadt, att Skattehemman i allmänhet få klyfvas ända till 6, 8 eller mindre delar, allt efter det sådant, enligt befintlige Chartors föranledande och föregången undersökning, pröfvas kunna ske, med Hemmanens bestånd i framtiden; att, då Härads* Rätts beslut i fråga örn Hemmansklyfning blif. vit draget under Lagmans-Rätts pröfning, borde vid dess Dom blifva beroende, samt att klyfning af Skatte-Rusthåll mellan Köpare, Säljare och Arfvingar kunde ske i fjerdedelar, utan serskild pröfning eller tillstånd af Landshöfding och Regements Chef, hvilket deremot erfordra, des för klyfning i mindre delar; äfvensom, dels genom Kongl. Kungörelsen den 8:de^|ars 1770 Lagsamt Allm, Éesv. b. Oec,Utsk. Bet. N:oi$i l g öch Kongl. Förklarihgert äF samma dag, ytterlin gare föreskrifter angående Hemmansklyfning i allmänhet blifvit meddelade, dels ock för serskilda Landsorter serskildte stadganden tid ef< ter annan blifvit gifne, såsom för Elfsborgs Län* jemte andre Orter af lika beskaffenhet, Kongl* Resolut. på Allmogens besvär den 16 Mars *739* §• 54» Wermlands Län och Nysunds Socken i Nerike, Kongl. Resolut, den a g Nov. a75&> §• 32» Bobus Län, Kongl. Brefvet den 22 Februarii 1770 och Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 22 Mars sam-; ma år, §* 16, för Gefleborgs Län, Kongl. Brefvet den 3 Julii 1789; örn klyfning af Hytte-* andelar i Wermland, Kongl. Förordningen d< 29 April I740, och fö'r afskedade Soldater i Dalarne, Kongl.
Denna redogörelse för embetets utöfning under de tre år, som förflutit, sedan sista berättelsen till Rikets Ständer öfverlemnades, omfattar en period, under hvilken, i följd af täta ombyten, jag är den fjerde, eller om man så vill, den femte, som innehaft embetet och nu då tryckningen af berättelsen börjas, har jag förvaltat detsamma allenast ett år. Då imellertid, — till följd af min korta embetsförvaltning, af den ofta oundvikliga tidsutdrägten med måls afgörande, och af det hittills iakttagna, utan tvifvel välbetänkta bruk, att i berättelsen ej annorlunda än undantagsvis införa sådana mål, som icke föranledt åtal eller icke ännu, då berättelsen författas, blifvit af Öfverrätt pröfvade, — föga af min embetsverksamhet och jemförelsevis få af de åtal, hvilka äro af mig anhängiggjorda emot embetsman och myndigheter, komma att här afhandlas; och då dessutom de i Expeditionen förda Diarier och Registratur, samt derstädes förvarade handlingar granskas af allenast ett färre antal bland Riks-ståndens Ledamöter, har jag trott det vara min pligt att korteligen redogöra för de åsigter om embetets tillbörliga handhafvande, hvilka vid dess utöfning tjenat mig till efterrättelse. Nu gällande Instruktion för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman, gifven den 1 Mars 1830, är allenast i några högst få och mindre väsendtliga delar afvikande ifrån den ursprungliga, som utfärdadas den 27 Februari 1810; och man borde deraf berättigas att antaga, det icke några större skiljaktigheter vid tydningen af denna Instruktion nu mera skulle förekomma; men erfarenheten har likväl ådagalagt, att stridiga åsigter om hithörande ämnen varit hos Rikets Ständer en och annan gång uttalade.
Tiden är visserligen icke heller inne, hvarken för mig eller någon annan, att väcka frågor i delta hänseende; men då frågan under debatten blifvit af flera väckt, att grundlägga de uti länen blifvande D c ii 28 Noicmbcr f. m. arbeten för gemenskapens befordrande på ett fondsysteme, således ej statslån, men endast provinslån; så må det tillåtas mig att följa denna idde på spåren, samt för egen och andras upplysning tänka mig till eller tillse, huru sådana lån skulle verka i en gifven ort. Låt oss förutsätta, att en provins med 200,000 menniskor lick lika många riksdalrar alt genom landshöfdingen och valde deputerade af orten förvaltas, vid ansvar att icke summan förminskades, men räntan fick användas till nyttiga förelag under årlig redogörelse i provinsen och allmänna tidningarna. Summan skulle utlånas mot nöjaktig säkerhet, måhända endast i smärre summor mot förslå inteckningen i mindre landtegendomen', och icke till högre belopp än kanske halfva taxeringsvärde!, samt mot 4 proc. ränta och 2 proc. afbetalning på capitalet Härigenom hiefve de mindre jordbrukarne, som nu söka och illa sköta bancoJanen, i hemorten hulpne, och en icke ohetydlig summa ingiuge i ortens rörelsecapital. Men något större arbetsföretag kunde icke härmed understödjas; man får derföre gå vidare, om något skall med denna i orten placerade summa kunna uträttas. Dessa arbetsföretag äro antingen sådana, sorn, af vederbörlig auctoritet undersökta och af K. M. gillade, på Statens bekostnad företagas, helst i missvexlur, samt utan alt Staten af deni fordrar någon afkastning. Härtill höra vägomläggningar och nya vägars anläggande; och skulle jag tro, alt med dessa byggnadscassa-direcCn icke hade något att skaffa lör mer, än hvad som kunde den, till följe at särskildt uppdrag, anförtros. Deremot uti sådana fall, dä Staten till arbetet iemnar större eller mindre del, utan återbetalning, samt ett bolag åtager sig att betala resten, och således bolaget får beräkna sin afkastning efter af Slaten bestämda, tid efter annan nedsalta läxor; inträder byggnadsdireclionen uti dess egentliga verksamhet.
Hvad d ervid först vidkommer förslaget om frälserätts-egares lösningsrätt, eller den rätt att lösa frälse-skattejord, då den säljes utom hörd, som, enligt 5 § i JordaBalkens 4 Kap., tillkommer den, hvilken eger räntan, så synes en antydning om ändamålet med denna rätt vara nog för densammas bibehållande. Lagstiftaren har nemligen dermed halt för afsigt att återförena en spridd eganderätt, och på det att detta mål än mera måtte befordras, har, genom Kongl. Förordningen den 21 Mars 1835, hlifvet medgifvet, att skattejordens egare äfven eger lösa räntan, om den säljes utom börd. Således hafva rättigheterna i denna del blifvit lika och ömsesidig rättvisa dermed införd. Men vid sådant förhållande kan rättigheten pä ena sidan ej borttagas utan orättvisa; och då ändamålet med lagstiftningen derigenom äfven skulle aflägsnas, finner Utskottet sig ej kunna understödja omförmälda förslag. 8 LagUIsko/tels Betänkande N:o 12. Den nabo beviljade rätt att lösa i stad utom börd såld fastighet har ett vidsträcktare syftemål än förenämnda lösningsrätt. Jemlikt 3, 4 och 5 §§ i 7 kap. JordaBalken kan samma rätt utöfvas ej allenast till förening af en styckad fastighet, utan ock för att sätta en granne i stånd att afhjelpa de olägenheter, som han af beskaffenheten af en närbelägen fastighet kan vidkännas; och detta syftemål är af den vigt, att medlen för dess uppnående ej böra förkastas. Då, efter Utskottets åsigt, nabos lösningsrätt följaktligen bör lika med viderboendes qvarstå, har Utskottet följaktligen härefter endast att besvara frågan om det inflytande, upphäfvandet af bördsrätten i stad må hafva på lagstiftningen om berörde lösningsrätt. > Denna rätt har Kongl. Maj:t ansett ej böra inträda, derest fastighet försäljes lill någon af dem, som till säljaren är i den skyldskap, att han för närvarande eger börda fastigheten.
Maj:ts den 4 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 2 i denna månad, rörande befrielse för de vid Kongl. Maj:ts beskickningar å utrikes orter anställde em betsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som af Norska statens medel bestås. Kongl. Maj:ts den 4 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 2 i denna månad, angående understöd af allmänna medel för tullstatens enskilda pensions-inrättning. Kongl, Maj:ls den 4 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 2 i denna månad, angående säkerhets-handlingarne för det till fullbordande af hamn-anläggningen vid Götheborg af Rikets Ständer beviljade lån, stort 140,000 r:dr. Kongl. Maj;ts den 4 dennes på bordet lagda nådiga skrifvelse till Rikets Ständer af den 8 sistlidne Oktober, i fråga om förre landtkam reraren, Rmmar-rätts-rådet G. Sy/vanders underdåniga ansökning, rörande eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp. Statsoch Bevillnings-utskotten: Kongl. Maj:ts den 4 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 2 i denna månad, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår, samt härmed gemenskap egande frågor, jemte ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten: Kongl. Maj:ts den 4 dennes på bordet lagda nådiga proposition lill Rikets Ständer af den 12 sistlidne November, dels i anledning af vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanterings-kassans inkomster och utgifter, dels angående serskilda framställningar, i fråga om vården och tillsynen å samt hushållningen med de i riket varande luirads-allmänningar. Kongl. Maj:ts den 4 dennes på bordet lagda nådiga skrifvelse lill Rikets Ständer af den 18 sistlidne November, angående Fahlu stads ordinarie båtsmans-rotering.
Grefven möjliga underslef med ocharterade brefs afsändande 6 H. 26 Den 19 December e. m. kunna förekommas, enär hvar och en harle tillfälle, att genomgå Chartonia och således kunde efterse om inlemnade bref derå voro behörigen uppförde. Vid nästförflutna Riksmöte anhöllo Rikets då församlade Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet att Postförvaltarne måtte åläggas att, dagen efter hvarje posts afgång, till Allmänhetens åskådande uthänga coliationerade doubletter af PostChartan öfver de med den sist afgångne Posten expedierade bref, hvilka, sålunda för Allmänheten tillgänglige, sedermera borde till HufvudPostContoiret insändas. Öfver denna Rikets Högloft. Ständers underdåniga anhållan behagade Kongl. Maj:t i Nåder infordra mitt underdåniga utlåtande. Jag anmälte då underdånigst alt den med ifrågavarande hemställan afsedde controll redan, ehuru i annan form, är stadgad och iakttagen, enär Protocoll föres öfver alla bref, som å Chartorne upptagas, hvilka Protocoll Postförvaltarne icke få förvägra, när sådant äskas, att för Correspondenterne uppvisa och hvilka Chartor sedan månadtligen insändas till General-Post-KammarContoiret, som vidare aflemnar dem till PostRevision, för att noga jemföra dem med Chartonia. Utaf dessa Protocoll böra likväl, innan de insändas, afskrifter tagas, hvilka qvarstadna vid PostContoiren, för att för Den 19 December e. m. 4°3 Allmänheten vara att tillgå. Då dessa brefProtocoll eller doubletter af Chartorne äro tillgänglige, icke allenast såsom Rikets HögJollige
Smör å 26 sk. 1 U. Tonfisk å 12 sk 1 fjerding StrömmingalfR:dr 6 Kannor Tjära å 24 sk Hemmantals-Ränta. If Tunna Korn a 36 sk 5 %t. Smör å 26 sk. lj Sj£é. Kött a 12 sk 24 U Humbla ä 24 sk 1 U. Talg å 24 sk T\ Oxe å 2 R:dr 36 sk i Får å 12 sk 1 Gås å 6 sk 1 Höns 4 Tjog Ägg å 1 sk. 6 rst 4 lass Hö å 32 sk 5 Kärfvan Halm å 3 rst Vinterkörsel Boskapspenningar Skjutsfärds dito BEFALLNINGSHAFYANDES UTI Westerbottens Län TILL KOIGL. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. 3Tr'V-.r,Tf ■ ITU r vf ■ *■ • ' u . Ai " 'yrr\V;,\jY . ,\ ■ va s maSMS*WB8WB ■ ' JT8S .14 J.OH ÄJ0T3 . ’■ ' 7 ■ ■/.. , •• : . ■ - Storma ut ig ste. Alleriiådigste Hon ting! rP. I ili följe af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift,' får jag underdånigst afgifva Berättelse om Westerbottens Län i ekonomiskt och statistiskt afseende för de fem sednast förflutna åren eller ifrån oell med år 1838 till 1842 års slut samt derjemte bifogad Tabell, ej mindre för Landet, än Umeå Stad, den enda i Länet. 4 i:o Länets Allmänna beskaffenhet. Under ofvannämnde tid hafva inga sådane förändringar ägt ruin i afseende å Länets vidd, indelning eller lokala förhållanden, som kunna föranleda särdeles uppmärksamhet, hvarföre jag derom i underdånighet endast åberopar de förut afgifne Femårs-Berättelserne.
Rättigheten att trycka species facti strider äfven emot den af mig ofvannämde princip, och kan föranleda många missbruk, ty en Species Facti kan vara mer eller mindre trogen och derigenom föranleda libellering parterna emellan, Domstolen förbi, i stället för att de blott inför Domstolen böra få skriftvexla. Af dessa skäl yrkar jag, att ingen tryckning må tillåtas förr än dom i målet fallit. 3aÖ Den 3i Januarii e. 111. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansäg den af Grefve Frölich gjorda anmärkning böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConslitutionsUtskottet hänvisas. Ropdes Ja och Nej. Grefve Frölich: Den princip, jag yr kat, är för mycket rotfästad hos mig för att jag skulle låta min opinion gå till spillo, och icke söka utveckla densamma. Det har blifvit sagt, att ingen borde få trycka Rättegångshandlingar förr än dom i målet fallit; men man kan tänka sig, att Dom aldrig faller, utan saken blir nästan sorn begrafven; då ar det nyttigt, och då ligger bästa correctivet deruti, att. få trycka StärnningsMemorialet, på det allmänheten må få veta att målet inkommit. Jag har under ruin lefnad lärt att känna processer, i hvilka den ena Domaren efter den andra i 7 ä 8 år uppskjutit att fälla Dom, blott för det de ej gittat döma i saken. Jag föreser ej annat medel att få slut på sådana Rättegångar, än att endera parten låter trycka början. Detta är ett skäl, som alldeles icke är utan vigt. I afseende på hvad Friherre Rålamb anfört, att det skulle bero pä Domstolarue, hvilka handlingar sorn skulle tryckas, hemställer jag, om det ej skulle leda till hya förhandlingar med Domstolen, hvilka måhända skulle få sin egen märk - Deri 3i Januarii e. rji. 329 färdighet, och inskränka den publicitet, sorn hör finnas i afseende på den rinder allmänna opinionen ställda Domare-mggten. Jag kan ej öfvergifva min mening, utan anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derpå.