Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Felling snart komme i åtnjutande af berörde lån och såmedelst sattes i tillfälle att i större scala drifva sin machintillverkning, hvarigenom den stora fördel tillskyndades Stockholms Fabriksidkare i allmänhet att bär på stället kunna blifva försedde med de för dem mest erforderliga machiner och redskap, hvilket dittills, i brist af en större Macbinverkstad, icke kunnat påräknas, samt enär den omständigheten inträffat, att af det Rörstrands Fabriks-interessenter tillagde förlagslån å 20,000 R:dr Banco endast i5,ooo R:dr komme att af dem uttagas och en opåräknad tillgång å Förlagslånefonden af 5,ooo R:dr således uppstode, i Nåder förklarat, det ifrågavarande lån å 2,000 R:dr borde af först till Fonden inflytande medel till Felling utbetalas. I följd af detta Kongl.
I fråga örn principen, att skyndsamt, afgöra sådane mål, hvilka af 3:ne Stånd äro deciderade, tyckes det vara mäst öfverensstämmande med pluralitetens önskan, att, sedan de till numerairen blifvit uppgifne, propo - 2o8 Den 4 November. sition till bifall å alla på en gång varder framställd. Herr Thanij, Wolrath: Det är ej i an* ledning af de öfrige trenne RiksStåndens beslut, jag yrkar bifall å Utskottets Utlåtande, utan derföre, att jag tror, att Ridderskapet och Adeln icke kan ändra det, utan att upprifva det beslut Ridderskapet och Adeln för korrt tid sedan fattade, då Statsutskottets Utlåtande N:o 255 om medel till Försvarsverkets iståndsättande förevar och bifölls. Bland de dertill påräknade tillgångar voro de nu ifrågavarande 80,000 R:dr. Huruvida det är rätt, att tillgångssumman är 80,000 R:dr, eller om Barnhuset bör hafva större delen deraf, lärer vara svårt att afgöra, sedan Utskottets i detta ämne afgifne första Betänkande nu mera är bifallit. Friherre af Nordin: Jag vill ej motsätta mig Ridderskapets och Adelns beslut till bifall eller afslag å StatsUtskottets förevarande Utlåtande, emedan det är likgiltigt, då 3 Stånd redan bifallit Utskottets första Betänkande; men deremot kan jag icke underlåta att bestrida den grund, som Herr Tham för detta beslut vill göra gällande, nemligen att, emedan StatsUtskottet i dess Utlåtande N:o 255 calculationsvis beräknat dessa 80,000 R:dr, Ridderskapets och Adelns rätt att besluta derom skulle vara afskuren. Jag Den 4 Nnve tn b e r. Jag kan destomindre förena mig deruti, som orden i sistnämnde Utlåtande lyda sålunda: Till gångarnej dem Utskottet beräknat kunna begagnas till ofvan uppgifne särskilte ändamål, äro följande &c. Utskottet liar ej sagt skola utan kunna.
S o m h o n j u s t hade slutat sin lätta måltid och för tredje gången var fullt ifärd m e d att genomläsa Kurts kärkomna bref, steg Marie in och anmälde, att en främmande dam stod i korridoren och frågade, om hon kunde få träffa fröken Stjärne. » E n främmande d a m! » S o n j a ryckte till. En obehaglig aning grep henne. » H v e m är h o n? Sade hon ej sitt n a m n? » » Nej. » Ja — det vara Det var, s o m om hjärtat i n o m henne för en minut, en lång minut, stannade, s o m o m hvarje tanke, hvarje förnimmelse, hvarje känsla af lif m e d ens upphört. Det var en fullkomlig måste kroppslig och andlig förlamning, s o m först slog henne vid denna visshet. » Fröken är ej rätt frisk; fröken är ännu för trött efter r e s a n; fröken kan e j, får ej ta emot. Jag går ut och säger henne, att det är omöjligt. » Men då reser sig S o n j a plötsligt upp från sin stol, hennes ögon få nytt lif, en hotfull, mörk trotsighet glänser till under deras långa fransar, kinden färgas lätt. » N e j, » säger hon m e d en röst, i hvilken ingen tvekan, ingen skälfning förnimmes, » bed d a m e n stiga in. Och du, Marie, kan stanna i det yttre rummet. » H o n kände sig besluten och fast; j a, det v a r nästan något af stridsbegärets v å l d s a m m a glädjeyra, s o m grep henne v i d tanken, att nu, i nästa ögonblick, skulle h o n m ö t a ansikte m o t ansikte, öga m o t öga, denna fiende, s o m förefallit henne s å förfärande hotfull, s å öfvernaturligt fruktansvärd, att hon ej kände henne. därför De skulle m ä t a sina krafter, och visa, att h o n var öfverlägsen. Ett frasande hon skulle af siden öfver mattan i det yttre sidan för en och dörrdraperiet vikes åt „ rummet, lång, smärt gestalt, s o m stiger in. Det första intrycket slog S o n j a m e d en mäktig förvåning.
Majit uti detta ämne ytterligare besvära ; hvarjemte Kongl. Majit, i Nådigt Bref af sistnämnde dag, med afslag å Fullmågtigens från Sodra Mötet, i enahanda afseende, gjorda begäran, täcktes förklara, att derstädes borde forfaras, på sått sorn. skett inom Norra Mötet; i följd hvaraf delningen äfven der verkställdes, och under den 12 Maji 1819 af Kongl. Majit gillades, med Nådig föreskrift, att utmarks-skatten, från och med år 1821, borde utgå. För att upplysa orsaken till de upprepade klagomålen ofver den omisskånneligen nyttiga och välgörande åtgärden med utmarkens fördelning, har ofvanbemälde Kongl. Majits tillförordnade Befallningshafvande vidare yttrat, att Öland, vid jemförelse med andra delar af Riket, 8 Statssamt Allm. Eesv.- o. Oec.-Ulsk. Bet. N.o 106. drager de tyngsta skattebördor, enär Ön, med en folknumer af i5 till 26.000 personer, iemnar, oberåknadt underhållandet af 260 Båtsmän och extra rotering, emellan 70 och 80,000 R:dr B-.o^ hvaraf, till Ölands ordinarie Stat endast skall afgå i,4oo R:dr; samt att, genom de låga prisen på landets hufvudproduct, Spannmålen, ställningen , vid den tid merberörde underdåniga utlåtande afgafs, syntes hafva blifvit försämrad, så att skatterna nu mera utgå ganska trögt, hvilket dock år stridande mot nationela lynnet hos Ölånningen , som alltid skall varit, framfor allt, angelägen att afbörda sig sina utskylder. Och har Kongl. Maj:ts tillförordnade Befallningshafvande, såsom serdeles anmärkningsvärd!, anfort, att resterna, för det då sistforflutna redogörelse-år, nästan arithmetiskt noga svarade emot utmarks-skatten, förvandlad i penningar efter gångbart pris.
Roglin i Q ville socken och härad, hvilken hittills, emot 8 sk. årligen, af åboerne å mantal Rågön begagnade holme, vid skattläggning den 8 Juni 1853, blif vit, såsom * endast lemnande sommarbete för några får och saknande fiske, upplagen till en årlig ränta af 8 sk. B;ko, den åboerne å Kalfön vid skattläggnings-tillfället erbjudit sig alt, för holmens begagnande, till kronan framdeles erlägga; och 6:o. Hålön i Thorsby socken och Inlands Södre härad, hvilken, icke i Jordeboken införda holme Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter föregången undersökning, genom utslag den 18 April 1853, och Kammar-Kollegium, vid pröfning af detta utslag, förklarat vara af Krono-natur och böra i sådan egenskap uti Jordeboken antecknas: varande vid nämnde den 10 Juli 1852 verkställda undersökning utrönt, alt Hålön, af mindre omfång, ligger ytterst i skärgården l j mil från fasta landet och består endast af kala berg meri deremellan belägna små gräsvallar eller torlvor, knappast tjenliga till sommarbete för 2 får med 2 lamm, hvadan ock skattläggningsmännen ansett årliga afgiften för holmen kunna uppskattas till högst 1 R:dr 16 sk. Banko, som derför blifvit af en person erbjuden i arrende. Med' afseende å hvad sålunda blifvit upplyst angående ifrågavarande sex Kronoholmars beskaffenhet samt den ringa inkomst, som genom deras utarrenderande eller skatleförsäljning kan kronan tillskyndas, vill Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Kammar-Kollegii underdåniga hemställan, härigenom i Nåder föreslå, del Rikets Ständer måtte medgifva, att ofvan omlörmälda sex Kronoholmar må, pä sätt genom förut åberopade Kongl. Bref af den 10 Mars 1845 blifvit angående åtskilliga andra dylika lägenheter förordnadt, tillsvidare upplåtas till flitt och allmänt begagnande af hvarje Svensk undersåte, utan någon afgilts erläggande till kronan, samt under iakttagande, ali sådant i Jordeboken behörigen antecknas.
Bränvinsutskänkning. Antalet af årliga så kallade frimarknader liar varit ganska stort, så att i Jönköping hållits 5 marknader om året, i Ekesjö och Grenna 4 på hvartdera stället, i Wernamo köping 2 samt vid 25 särskilda mark nadsplatser å landet icke mindre än 45 marknader. De mest trafikerade torgplatserne utom städernas äro uti nämnde köping samt Wrigstad i Westra, Hvetlanda i östra, Tranåsqvarn i Norra Wedbo, Unnaryd i Mo och Gisslaved i Westbo härad. Såväl i Wernamo som i Hvetlanda, Wrigstad och vid Tranåsqvarn finnas åtskilliga handlande, hvilkas rörelse är temligen betydlig. Gårdfarihandel idkas förnämligast af allmoge från Westbo härad, som dels inom länet och äfven i andra provinser afsätter ortens slöjdvaror af väfnader, siniden, ståltråd o. a. m. Minuthandel med och utskänkning af bränvin utöfvades år 1860: dels i länets städer mot en afgift af 17,380 R:dr 42 öre dels vid 17 gästgifvaregårdar med bibehållen utskänkningsrätt mot 6,200 » — » hvarjemte för utskänkning å värdshus i Wernamo erlades 1,060 » — » för utminutering å 5 ställen på landsbygden inflöt 435 » 7 » samt för utskänkning vid Skillingaryds mötesplats 60 » — » Summa 25,135 R:dr 49 öre; hvaraf tillfallit Hushållningssällskapet 5,017 » 2 » » Stadskommunerna 13,876 » 52 » » Landtkommunerna 6,191 » 67 » samt uppbördsprovision utgjoi’de 50 » 28 » Summa 25,135 R:dr 49 öre. Tab. Litt. C. Stats-Bid r a g B e V i 1 ning Ständ iga Efter 2:dra Art. Efter 3:dje Art. Summa. Summa. och hemmantalsräntor. Kronotionde. Ekesjö Grenna Bevillning Efter Irsta Art. Efter 2:dra Art. Efter 3:dje Art. Jord, hus, tomter, verk och inrättningar. Borgerlig näring.
Sedan Prytz’ dagar hade i Upsala nästan endast latinska skådespel blifvit uppförda; den, som åter upptog bruket att spela svenska stycken, var Urban Hjärne, en af dessa mångsidiga snillen, hvarpå medlet af 17:de seklet var så bördigt. Han föddes 1641 i Squoritz prestgård i Liffland, åtnjöt först undervisning i sin hemort, men kom efter växlande öden slutligen till Strängnäs skola, derifrån han hösten 1658 begaf sig till Upsala, Vid universitetet qvarstannade han endast ett år, hvarefter han begaf sig till Stockholm och uppehöll sig i två år som lärare för ”rika och förnäma” borgares barn. År 1661 återvände han till Upsala för att studera medicin och omfattades med mycken välvilja af med. professorerna Hoffvenius och Rudbeck. Men jemte medicinen odlade han äfven vitterheten. Han blef själen i ett vittert sällskap, som bildade sig omkring honom, och ”för att divertera ungdomen” beslöt han inrätta en teater, häruti alvarligt biträdd af professor Rudbeck, som utverkade tillåtelse för honom att ”i den bästa salen på Upsala slott, den med Ovidianska fabler i gipsverk sirad var,” uppställa en teater, som han sjelf konstruerat och målat. Der uppfördes nu tidt och ofta skådespel, dels originaler, dels öfversättningar och bearbetningar så väl af honom sjelf, som af de andra vittra ynglingar, hvilka slutit sig till honom, och bland hvilka räknades Samuel Columbus, bröderna Jacob och Anders Wolimhaus, sedan grefvar Gyllenborg och Leijonstedt, Jacob Isthmenius, sedan Reenhielm, Olof Rudbeck d. y., Peter Lagerlöf, Johan Paulinus, Eric Wenæsius. Gyllenborg har sjelf förklarat, att Hjärne genom dessa tidiga öfningar ”gjort honom dristigare och qvickare.” Då Carl XI 1665 besökte Upsala, tillsade Rudbeck Hjärne ”att antingen representera något lustspel på sin teater eller låta samma sal för konungens plaisier rensa.”
Utskottet skulle anses hafva ägt uti sistnämnda omständighet vägra frågans upptagande och bedömmande, så skulle Utskottets åtgärder blifva ganska inskränkta, och Uagstiftarens afsigt med Utskottets tillvarelse alldeles förfelas, då likväl Utskottets första åliggande vore, att upptaga alla hos Riksens Ständer uppkommande frågor om förändring, förklaring elier. Upphäfvande af Ragar och Fcrfatt. ningar, hvilka genom 34 i Riksdagsordningen blifva till Utskottets handläggning öfverlemnade; hvarföre ock Herr Grefven och Uagmannert yrkat, att Utskottets i detta ämne afgifna utlåtande måtte återremitteras till Utskottet, sorn borde meddela yttrande, huruvida antingen den begärdta befrielsen frän böter för försummade .Regements Skrifvare.möten, eller ock den önskade lindringen, ueruti borde äga rum; och förenade sig Herr Grefven uti den derom väckta Motion i så måtto, sorn Herr Grefven yrkade, att omnämnde vite mätte alldeles försvinna, så mycket heldre, som Herr Grefven icke kunde finna någon anledning, hvarföre störré ansvarighet eller förbindelse till vite borde äga ium Den $ 2 Maj rum för försummade liqvider med Milita! ren än för uraktlåten betalning af rentor och utskylder, sorn till Kronan directe utgå. För öfrigt hade förbindelsen till personlig inställelse äfven ofta föranledt til den beqvämlighe, å RegementsSkrifvarens sida, att uträkningar på Bentorna icke medelades, utan blott det summariska be* loppet af hvarje Hemmans-Renta på stället till. kännagifves: deruti Herr Grefven begärt en sadan rättelse, att Regements Skrifvaren borde åläggas tidigt utgifva åt Rentegifvare , samt åt dem, hvilka betala Kronovacancer, uträkningar, de der skulle upptaga persedlarna, samt värdet å hvarje af dem, efter Markegångspris, äfvensom tiden , med anteckning hvarifrån den borde beräknas och när den slutar; genom hvilka åtgärder
När man ihågkommer de små inkomster som läkare i allmänhet hafva och den dyra kurs, som de måste underkasta sig för att erhålla någon skicklighet uti sitt yrke, så kan del ej vara billigt eller Slaten värdigt att lemna utan verksamt understöd ett företag sorn läkarens menniskokärlek framkallat och hvars vigt är sådan ali sällskapets nphörande vore på det högsta att beklaga; och det är derföre som jag anhåller om återremiss så att StatsUtsk. må få komma i tillfälle att föreslå den af motionären lill ifrågavarrde ändamål begärda summa. Frih. Åkerhjelm: Inom StatsUtsk. tillhörde jag den minoritet, som yrkade bifall till Hr Bråkenhjelms motion. Då de tveune talare, som här yttrat sig, hafva anfört de skäl, hvarpå jag grundar eli sådant yrkande, så kan jag nu inskränka mig till alt förena mig med dera uti anhållan om återremiss af den nu föredragna 32:dra punkten. Propos. till bifall å förevar:de punkt biet härefter framstäld men besvarad med Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstäldeom R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkntr förauleda till densammas återremitterande; hvartill svarades Ja. 33:dje punkten, ang:de ökadi anslag för Musikaliska Akademien; och 34:de punkten, ang:de Wisby Hospitals öfverskoltsmedels ingående lill samma Hospital. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 35:te punkten, ang:de väckt motion om inrättande af ett homöopalhiskt sjukhus med klinik i hufvudsladen. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Med största ledsnad måste jag bekänna, att jag icke varit i tillfälle alt inkomma med nödiga uplysningar till den motion, jag gjort om anläggande af ett homöopalhiskt sjukhus; men dertill bar varit vållande, att den berättelse, som ifrån andra länder deröfver utkommer, icke förr än nu för några få dagar sedan hår inträffat och varit för mig tillgänglig.
Examinationsskyldigheten i ämnet kommer att öfverlämnas åt annan lärare inom juridiska fakulteten. I D U N 1898 407 Sveriges Kvinnliga Fredsförening har holmspubliken har henne i kärt minne från den beslutat att bereda den svenska allmänheten tilldag under nordiska musikfesten i fjor, då hon fälle att taga del i den internationella opinionstill Griegs musik, på ett utomordentligt sätt, deyttring, som planlagts af » Ligue des femmes pour klamerade Björnsons ^Bergliot ». le désarmement international » med anledning af den blifvande fredskonferensen. Ett stort antal listor har i dessa dagar utsändts för samlande af namnunderskrifter å följande adress: till nationernas representanter vid konferensen. Vi undertecknade svenska män och kvinnor, som omfatta de i tsar Nikolaus II:s fredsmanifest uttalade principerna, gifva härmed uttryck åt vår önskan, att konferensen måtte lyckas åstadkomma en begränsning af de ruinerande och kulturhämmande rustningarna såväl som en vidsträckSvenska teatern gaf i tisdags kväll Shakespeares tare tillämpning i mellanfolkliga förhållanden af » Konung Richard II? och gjorde med den» de rättens och rättfärdighetens principer, på samma god framgång. Dagen var framförallt hvilka staternas säkerhet och folkens välfärd August Lindbergs. Den bild han gaf af denne bero. » » smärtans kung » var visserligen en ganska intim En uppmaning till allmänheten att talrikt anvariant af hans kända Hamletframställning — sluta sig till denna adress har undertecknats af men så ligga också rollerna intimt nära. Alla ett 40-tal män och kvinnor, representerande vidt de stora förtjänsterna — och alla bristerna — skilda meningar. De som intressera sig för denna i hans traditionella spelsätt voro med, och de namninsamling — hvilken skall vara afslutad kräfva icke någon ny granskning; allt tydligare till den 1 febr. 1899 — böra snarast möjligt restår emellertid fast, att det gamla talet om, att kvirera listor hos Sveriges Kvinnliga Fredsförehufvudstadens publik ej skulle veta efter förnings expedition, Stockholm. tjänst uppskatta denne intelligente och starkt personlige konstnär, blir allt mera oberättigadt.
Det är hos mig ett redan gammalt tvifvelsmål, huruvida åtal mot Hofrätt för tjenstefel må kunna, såsom någon gång skett, anställas omedelbarligen inför Konungens Högsta Domstol. I brist af lag om ett forum för åtal mot Hofrätt är det, som denna utväg blifvit vidtagen. Men är det i sin ordning, att på detta sätt ett forum utan lag tillskapas? Kan icke sjelfva giltigheten af utslaget sättas i fråga, när ingen lag bemyndigat domstolen att fälla det? Att forum för de i fråga varande åtalen bör i lag stadgas, tyckes mig häraf ovilkorligen följa. Orsakerne, hvarföre de icke böra upptagas omedelbarligen i Högsta Domstolen, äro uttalade i min sista berättelse (sid. 22). Min tanka är, att Hofrätternes Ledamöter lämpligen ställas under Hofrätts dom i första instants, hvarifrån saken naturligtvis i händelse af missnöje fullföljes hos Konungens Högsta Domstol. llofrätterne, utom den öfver Skåne och Blekinge, utgöras hvardera af liera afdelningar (Divisioner), som i sjelfva verket hvar för sig äro särskilda domstolar. Ett åtal för domareåtgärd kan således icke sträcka sig till flera ledamöter samfäldt, än som tillhöra en och samma afdelning. Hofrättens öfriga personal är icke hindrad att öfver åtalet utöfva domarebefattiiing. Tilläfventyrs kunde anledning vara att i sådana mål tvenne afdelningar sammanträdde, lör att samfäldt döma. Den af blott en afdelning bestående Hofrätten öfver Skåne och Blekinge måste vidkännas det undantag, att dess Ledamöter finge tilltalas vid annan Hofrätt. Olägenheten häraf kunde någon gång blifva kännbar, men biefve dock alltid mindre än den, att nödgas omedelbarligen svara inför Högsta Domstolen. Blott sällan kunde de tilltalades personliga inställelse blifva nödig; och i de fall, der endast skriftvexling erfordrades, kunde ett sådant afstånd, som imellan Christianstad och Jönköping, icke blifva särdeles betungande. Lämpligen borde då forum för åtal emot Skånska Hofrättens ledamöter blifva Cöta Hofrätt. Denna senares, såväl som Svea Hofrätts ledamöter borde svara inför afdelningar af egen Hofrätt.
Jag anser ett bifall å Utskottens Utlåtande innefatta ett ingrepp i ägande-rätten, och anhåller derföre å nyo om afslag å detsamma. Herr Danckwardt: Friherre Wrangel bar orätt, då lian säger, att frälsejorden ej åligger Ordinarie Rotering. Ålla vanliga frälsehemman äro ordinarie roterade, utom i Halland och i Skåne, äfven Säterier och insockne-frälsehemman; hvad Säterisamt Råoch Rörsjorden beträffar i den öfra delen af landet så har den endastextrarotering. Man säger, att jordens odling hindras genom föreskrifter mot hemmans klyfning; jag hemställer, om den möjligen kan hindras genom de liberala grunder för rättigheten att klyfva hemman, som iHemmansklyfuingsFörfattnin - Den 2g Augusti f. m. gen äro lagde. I afseende på rättigheten till jordafsöndringar från säterioch frälsejord, så tycker jag, att man varit ganska liberal, då man föreslagit att en femtedel af jorden får afsöndras. Friherren tyckes egentligen åsyfta tillåtelse till jordafsöndring, utan att skatt åsättes de afsöndrade delarne. Jag hemställer, om det kan vara riktigt och klokt, att från hemman afsöndra en mängd jord, som skulle blifva alldeles skattefri, och lägga alla Hemmansskatterna på de återstående ofta obetydliga delarne af hemmanet, som derigenom skulle sakna förmåga, att kunna bära desamma. Friherre Wrangel: Om frälsejorden är roterad i de öfriga provinsérna, så är den det dock icke i Halland och Blekinge, utan blott extra roterad. Hvad den andra frågan angår, eller att odlingar utan skattläggning i ekonomiskt afseende ej äro gagneliga, kan man anse denna skattefrihet såsom frihetsår, gifna lill odlingars uppmuntrande, och jag hemställer, om den då ej är nyttig. Då hemmansklyfningen för Kronoskatte blifvit begränsad, i hvilket beslut jag icke deltagit, vill jag åtminstone försvara SäteriRå- och Rörssamt Frälsejorden från en sådan skyldighet. Jag anser det vara bäst, att hvar och en sköter hvad han äger, och ganska farligt, att vidare inskränka rättigheten till hemmansklyfning.
På arbetare saknas ingenstädes tillgång, både vid jordbruket och öfriga näringar; och tjenstehjons samt dagsverkslöner hafva bibehållit sig oförändrade i många år, utom för arbetare, kunnige i timring, snickring och dylika slöjder, hvilka arbetares dagspenning under de senare åren något stigit, förmodligen emedan de i andra proviuser finna tillfällen lill förtjenst. De talrika arbetare, som begagnas vid bergoch jern-verken,samt timmerhandteringen, äro till stor del den egentliga allmogen underlägsne i bildning och sedlighet, och man klagar i synnerhet öfver bristande moralitet hos grufbrytarne, hvilken klagan synes icke vara grundlös, enär flere grofva brott blifvit af personer inom denna klass under de senare åren föröfvade. Rättvisan fordrar dock att denna tillvitelse icke göres allmän eller åt arbetare vid alla grufvorne, emedan Långbans, Nordmarks och Tabergs betydliga arbetspersonal icke gjort sig saker till några gröfre förseelser och till och med sällan beträdes med de eljest så vanliga dryckenskapsoch otrohets-lasterne. Det är deremot från arbetarne vid Persbergs grufvor, som de grofva brottsliugarne utgått, och det lider icke något tvifvel att ju fylleriet varit orsaken dertill. Då hvarje uppmuntran eller belöning utgår i brännvin, och alla tillfällen stå arbetaren öppna att åtkomma denna förföriska dryck, men ingen faderlig behandling söker förekomma missbruken, kan man icke förundra sig deröfver att smaken för brännvinet tager öfverhand hos mången af desse obildade arbetare, som sakna eller åtminstone icke veta af någon bättre njutning. Visserligen har man sökt att gifva arbetarne från spädara åren en bättre riktning i det att en vexelundervisnings-skola varit i mer än 20 år öppen för grufbrytames barn; men ehuru nyttig denna anstalt varit och är, har det onda derigenom dock icke kunnat förekommas eller öfvervinnas. Näringar.