Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det slutliga upphäfvandet af de återstående inskränkningarne uti kronoåboernes rättigheter till den jord de besitta, skulle således otvifvelaktigt försätta denna ganska talrika samhällsclass uti en vida förmånligare belägenhet, än för närvarande, och mångenstädes bringa ifrågavarande jordegendomar i bättre skick samt höja deras värde. Och då hvarje förbättring i samhällets medlemmars ställning ofelbart länder det allmänna till båtnad, skulle derföre berörde åtgärd i detta hänseende vara af ganska stor vigt. Det må ock slutligen anmärkas, att, ehuru skattelösen är så billig, att innehaf'varne af kronojord borde finna med sin fördel instämmande att till dess erläggande söka bereda sig tillgång, blifva dock kostnaderne ej obetydligt tillökade genom andra utgifter, som med skatteköpen äro förenade, serdeles för dem, hvilka i detta afseende nödgas anlita andras biträde; och synes det äfven kunna antagas, att de af allmogen, som hittills icke begagnat sig af berörde lösningsrätt, till det mesta äro sådane, som hafva svårt att dertill förskaffa sig utväg och således väl kunde behöfva den förbättring i deras belägenhet, som skatterättens förunnande åt dem skulle medföra. Vid öfvervägande af alla här förut omförmälde omständigheter och då genom förunnandet af skatterätt åt de egendomar af krono natur, som enskilde under ständig besittningsoch åbo-rätt innehafva, jemväl undanröjdes åtskillige af de skiljaktigheter, som i afseende å jordnaturerne nu förefinnas, så att derefter under krono - 25 titel icke förekommo andra egendomar, än som voro för allmänna behof afsedde eller hvaröfver Staten och Allmänna Inrättningar hade dispositionsrätt, anse Comiterade sig ega lulli giltiga skäl att i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t, genom proposition till Rikets Ständer, måtte i Nåder föreslå: att KronoRusthåll, Säterier och Bergsmanshemman samt andra sådana under åborätt upplåtne Krono hemman och lägenheter, hvilkas åboer af Eders Kongl.
I anledn. häraf får Utsk. anföra, att, ehuru det visserligen vore ö'nskligt, att en så olämplig ''opinionsyttring” — hvartill motionären synts vilja hänföra stampningar — och ett derigenom begånget obehörigt öfverträdande af icke blott den i Riddarhussalen upphängda ordn.stadgan, utan ock af R. o. Ad:s, till uttryck af sitt ogillande öfver stampningar, vid en föregående riksdag fattade särskildta beslut, kunde hållas hemliga och den felaktige ledamoten tillrättavisas utan behof af offentlighet, ett sådant hemlighållande likväl icke är möjligt, då nemi, så väl en stor del af Ståndet, som de å läktaren placerade åhörarne äro i tillfälle förnimma hvilka personer, sorn tillåta sig ifrågavar. buller; och då det i öfrigt enligt 58 §:n Ridd directionens instruetion åligger Ridd.fiscalen att beifra öfverträdelse!- af ordn.sladgan, ”af ”fordra den felaktiga böterna och, om de ej genast erläggas, honom inför Ridd.Utsk. uppkalla och der sitt påstående göra,” hvarförutan fiscalen sedermera är skyldig redovisa för de till gratificalioner åt fattiga enkor anslagna plikterna, samt detta ovillkorligen förutsätter en offentlig åklagares både rätt och pligt: saknar Utsk. all anledn. alt å Hr von Ehrenhoff!» ifrågavar. motion tillstyrka bifall; hvilket dock lill H. R. o. Ad:s egen pröfning öfverlemnas. Stockholm d. 26 April 1840. På RiddarhusUtskottets vägnar: Henning Hamilton. W. F. Dalman. Gr. Thott, Tage Kjell, hade inlemna! följande, som upplästes: Utaf enskilda angelägenheter föranlåten att företaga en resa till hemorten, får jag härmedelst afsäga mig min plats såsom ledamot i Ridd.Utsk., till hvilken afsägelse jag vördsammast anhåller om Hr Frih. o. Landtm» samt R. q. Ad:s bifall, med anhållan alt det oaktadt varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt. Denna begäran blef af R. o. Ad. bifallen.
Skrifvelse, N:o i OS. tre ordnad, ansett ofvanberörde framställning vara förtjent af behjertande; och få Rikets Ständer alltså, utan att inlåta sig i närmare bestämmelser, angående sättet för tillväxabringandet af en ändamålsenlig och förbättrad kommunikation emellan Gottland och fasta landet, hvilket Rikets Ständer ansett böra ankomma på E. K. M:ts Nådiga pröfning, härmed i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M:t, med afseende på den ofullständighet, som för närvarande förefinnes i kommunikations-anstalterne emellan Gottland och öfriga Sverige, låta vidtaga sådana åtgärder, alt de med skäl öfverklagade olägenheter i berörda hänseenden snarligen varda afhulpne. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Aug. 18S4. Preste-Slåndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, rörande fortfarande understöd för reparationen af Linköpings domkyrka.
För min del skulle jag anse det rättast, att Ståndet antoge Hr von Hartmansdorffs förslag, såsom gemensam tanka till förändring i SI §. För egen del röstar jag vid sådant förhållande för Hr von Hartmansdorffs förslag, såsom det, hvilket närmar sig mest till del riktiga och som äger de stora förtjensterne enkelhet, tydlighet, verkställbarhet. De största och minst drägliga felen i nu gällande stadganden äro, om jag ej misstager mig, följande: l:o Improviserade gemensamma tankar, stundom tillkomna nära nog genom slumpen, alltid utan tillräcklig pröfning i Stånden antagna, och hvarmedelst försök kunna göras, att alldeles kringgå Coust.Ulsk:s pröfningsrält, samt genom motioner, i denna form i plenis framkläckta, kullkasta grundlagarne i sin helhet. 2:o Onröstningarne i förstärkt Utsk. emellan sålunda framalstrade gemensamma tankar och otankar: ett uselt sätt att utröna den sanna meningen, och hvarmedelst, enligt erfarenhet, stundom utrönes — helt annat. Dessa radicala fel äro genom Hr von Hartmansdorffs förslag afhjelpte. Förslaget har vidare den förtjenst, alt vérkliggöra ett syfte, som föresväfvade grundlagarnes stiftare, hvilkas afsigt var att lill förändring deri skulle erfordras en mer än tillfällig allmän mening, uttryckt vid två pä hvarannan följande riksdagar. Deremot lemnar det, när det betraktas fördomsfritt, opartiskt och utan ett af intet gilhigt skäl rältfärdigadt misstroende, fullt så mycket som nu gällande lagar, möjligheten öppen för alla de förbättringar, sorn af en sådan mening stödjas; och andra än dessa äro icke önskeliga. Derjemte vidblifver förslaget 1809 års grundtanka i detta ämne, att nemi. endast inom en vald och trängre krets, Coust.Utsk., kan (åtminstone) finnas mognad insigt om tjenligheten af en förändring, samt förmågan att redigera en grundlags-§, hvilken sednare förmåga isynnerhet aldrig kan sökas hos ett helt RiksSt., än mindre hos fyra särskilda.
Riddarh.-Direkbns anmodan, gjort rörande detta ämne, och ehuru det visserligen icke lyckats mig att bevisa de nu ifrågavarande Hrr Lilliehööks lagliga rätt till säte och stämma förJWl af Riddersoch Adelsmän, finnes dock icke efter mitt förmenande något enda fullt bevisande skäl, på grund hvaraf de skulle kunna fråntagas en rätt, som de i 100:de år innehafvit; och ehuru det kan finnas sannolikheter för att de tillhöra adeliga ätten M 66, är det dock alltid en möjlighet, som qvarstår, att det i förra tider lyckats någon af denna ättegren framvisa de bevis på sin härkomst, som berättiga dem till den plats de nu innehafva, ehuru svårigheterne alt nu kunna återfinna dessa bevis lätteligen torde inses, då man betänker att minst 50 års digra prot:r för detta ändamål måste genomläsas. Någon skyldighet för Hrr Lilliehöök att bevisa sin innehafvande rätt, kan efter mitt förmenande icke existera, utan måste det åligga den, som vill göra dem rätten stridig, att klarligen bevisa sitt påstående. Jag hemställer till R. o. Ad., om detta lyckats Hr Anrep; efter mitt förmenande icke. Och vågar jag derföre, för att för everldeliga tider få ett slut på denna obehagliga tvist, vördsamt hemställa, det R. o. Ad. behagade besluta, att den gren af adeliga ätten M 1 Lilliehöök, som nu oqvald i 100:de år dit räknats, fortfarande må der uptagas. Jag anhåller om propos. å denna min hemställan. Gr. Oxenstjerna, Axel: Instämmande med Gr. af Ugglas i anhållan om detta ärendes hänskjutande till Riddarh.-Utsk:t, innan 11. o. Ad. kommer att deröfver fatta beslut, anhåller jag dock att få bifoga remissen några anmärkningar. Huru mycket nit än Hr Anrep inlagt för att bevisa, det adliga ätten Lilliehöök af Fårdala JVf 1 skulle vara utgången, har jag dock icke kunnat derom öfvertygas.
Jag ber att få fästa den siste värde talarens upmärksamhel derpå, att efter hans förslag förefinnes emellan Riksdag och Kyrkomöte den skillnad, att de sednare äro inskränkta lill en viss lid, hvaremot Riksdagarne icke afslutas förr än alla mål, som Utsk:n tyckas hafva någon lust alt behandla, blifvit hufvudsakligen afgjorda. Detta är således en skillnad emellan Riksdagarne och de föreslagna Kyrkomötena. Jag skulle derföre gerna se att den siste värde talaren behagade medgifva den af mig föreslagna förändringen. Hr von Hartmansdorff: Det förhåller sig med Kyrkomötena såsom med Riksdagarne. I Riksd.Ordn. är utsatt en viss tid, inom hvilken Konungen icke må uplösa Riksdagen. Men sedan beror det af Honom att låta den fortfara, så långe han för godt finner. Af lika innehåll är det beslut, som R. o. Ad. denna förmiddag fattade ang:de Kyrkomötena. Det är blott sagt, att förr, än efter en lid af sex veckor, må de ej utan eget samtycke uplösas. Men ingenting hindrar att de, efter dessa sex veckor, få räcka så länge ärenderna det fordra och Konungen tillåter. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upläst Hr von Hartmansdorffs förslag och framställt att 368 Den 13 September e. m. i öfrigt Frih. Cederström yrkat bifall till Ulsk:s förslag och Gr. Liljencrants, att uti l:sta mom. af Hr von HartmansdorfTs förslag måtte införas elt sålydande tillägg: ”Sådana frågor, som af K. M. i Nåder framställas, skola i första rummet pröfvas och afgöras,” hemställde Hr Gr. o. Landtm, att, för den händelse Hr von Hartmansdorffs förslag blefve antaget, det deri af Gr. Liljencrants föreslagna tillägg måtte få blifva föremål för särskildt afgörande. Ropades Ja. Efter sedermera först till bifall å Ulsk:s förslag framstäld propos. som besvarades med starka
Ett vackert prof på svensk konstsömnad föreligger i en nyligen afslutad, i silke utförd tafla öfver Sturefors af fru K. Dahl, f. d. Valdemarsviksbo, känd genom åtskilliga föregående arbeten, bland annat ett i samma material utfördt porträtt af konung Oscar, hvilket fortidet år var utstäldt i Industripalatset i Stockholm och äfven af konungen inköptes. Det nu afslutade arbetet framställer, som sagdt, en vy af Sturefors ' herresäte, i Östergötland med den palatslika manbyggningen med sina flyglar mellan grönskande träpartier, speglande sig i Erlångens lätt vattrade yta. Det om mycken artistisk finess vittnande arbetet är utfördt i schattérsöm med silke på sidenatias, hvarvid den pittoreska verkan ernåtts så väl genom det känsliga valet och sammanställningen af färgerna som genom det omvexlande sättet att anbringa stygnen horisontalt, vertikalt o. s. v., i detta slags framställning motsvarande penselföringen i måleriet. Då silkets färg ej varit nog för att återge de erforderliga nyanserna, har artisten genom sammanställning af silke af olika kulör åstadkommit en effekt erinrande om hvad som inom det moderna måleriet praktiserats under namn af optisk färgblandning. Det artistiska arbetet är utfördt på beställning af grefve Bjelke, fideikommissarie till Sturefors. i fullt mått kommit honom till del, om ock entusiasmen för det egendomliga diktverket ej varit alldeles odelad. Vi ämna så mycket mindre inlåta oss på någon redogörelse för det mångomskrifna skådespelets innehåll, som detsamma förut torde vara välkändt för alla våra literärt intresserade läsarinnor och vi redan i vårt första nummer för i år lämnade ett utförligare referat, verkställdt af Hellen Lindgren. Som vår personliga mening vilja vi blott — nu efter styckets åskå- dande — uttrycka, att det ingalunda vinner i klarhet genom den framställning, dessa aktade artister gåfvo, och att det mer än de flesta af Ibsens senare verk torde verka djupast såsom läsdrama. Fru Julia Håkanssons tolkning af Rita Allmers fängslade i främsta hand intresset och erbjöd också många glänsande detaljer. Särskildt kom den älskande kvinnans hänsynslösa, allt fordrande lidelse i första akten fram med fullblodig kraft.
Stats-rådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, i nåder bifalla, att samma förslag må Rikets Ständer till upplysning meddelas; i hvilket afseende nådig skrifvelse till Rikets Ständer skulle under denna dag allåtas, af lydelse, som bilagan vid detta protokoll utvisar. In fidem N. A. Heurlin. STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOH. BECKMAN, 1856. Rättelse. Uti Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 26. Sid. 16, r. 13 nedifr., st. banor l. broar. » 24, r. 9 » » 80,000 » 850,000. Bih. lill R. St. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 35. 1 M:ö 125. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1857, kl. 2 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse lill Rikets Stunder, angående gjorda underdåniga framställningar om Statsbidrag för jernväg s-anläggningar Jrån Mariestad till vestra stambanan, från Borås lill samma stambana, mellan Köping och Uttersbergs Bruk samt mellan Hvetlanda och Oscarshamn; Gifven Stockholms Slott den 28 November 1856. Till Kongl. Majit hafva inkommit särskilda underdåniga framställningar om understöd af allmänna medel för nedan omförmälda ifrågasatta jernvägs-anläggningar, nemligen: A) frän Kongl. Majits
Hero valberättigade, än som för fyllande af det bristande antalet erfordras, befinnas innehafva sinsemellan lika hemmantal eller fastighetsvärde, skall genom lottning, som anställes inför Konungens befallningshafvande, utrönas, hvilken eller hvilka bland dessa uppflyttas må. § 17- Inom afdelningen för omedelbara val fä landet äga de valberättigade hvardera lika röst. % 18- Inom afdelningen för val genom elektorer skall vid elektorernas utväljande de valberättigades rösträtt beräknas sålunda? a) de som äga eller med stadgad åborätt, eller såsom fideikommiss, innehafva i mantal satt jord, beräkna för hvarje åttondedel af ett helt hemman /gidejs röst och, då egendomen ej uppgår till ett åttondedels hemman, Vedels röst; b) de som äga eller på lika sätt innehafva annan fast egendom, beräkna Vedels röst för hvarje 1,000 riksdalers uppskattadt egendomsvärde, och Vie:dels röst, då egendomen i sådant värde ej uppgår till 1,000 riksdaler; c) arrendatorer af fast egendom, tillhörig Kronan eller allmän inrättning, tillgodonjuta Vedels röst för hvarje helt hemman, då egendomen är i mantal satt, och eljest för hvarje 8,000 riksdaler af dess uppskattningsvärde; d) arrendatorer af fast egendom, tillhörig enskild person, likaledes 7*'. dels röst för hvarje två hela hemman, då egendomen är i mantal satt, och eljest för hvarje 16,000 riksdaler af dess uppskattningsvärde; e) idkare af handel, fabriksrörelse, handtverk eller annat yrke beräkna för hvarje fulla 100 riksdaler i uppskattad årlig inkomst Vedels röst; och, då deras årliga inkomst icke är till 100 riksdaler uppskattad, VI6:dels röst; f) tjenstemän och öfrige enligt § 8. litt. d och e valberättigade åtnjuta hvardera en hel röst. Bih. lill R. St. Mnj:ts Kärf. Skrifvelse, N:n S-y. § 19.
Grefven upplyser derjemte, att förslag äro uppgjorda till afhjelpande af den så allmänt öfverlclagade brist i undervisningen, som nämnde korta exercicetid medför, hvarvid man sökt förena, så mycket som möjligt, de militaira fordringarne med Landets oaconomiska ställning och näringarnes interessen; 5:0 att det visserligen vore af väsendtlig nytta att kunna införa den Nationaldrägt, hvarom Friherre Anckarsvärd talat; att Kongl. Maj:t på ett mera lämpligt sätt sökt befordra denna vigtiga angelägenhet, emedan, utan allt slags ersättning åt dem, som den anlägga, svårigheter måhända skulle möta, enär antagandet beror af hvars och ens godtfinnande, grundadt på begreppet om nyttan deraf; att Staten ej kan undandraga sig understöd eller bidrag i detta fall, då det onekligen tillhör Staten att kläda, beväpna, föda och löna sina försvarare; 6:0 hvad Befälet för Beväringen vidkommer , så delar Grefven den af Motionairen yttrade öfvertygelsen, att bildning bereder förmåga att föra befäl öfver andra; att på den plats, hvartill Konungens förtroende kallat Grefven, det alltid, och så länge Grefven densamma innehar, skall blifva dess yttersta bemödande att befordra vetenskaplig bildning inom Svenska 8 Statssamt Oec.-Utslt. Uti.
Finnes vid granskning af dessa handlingar hinder för tillstånd till fabrikens drift icke möta, utförde Kongl. Maj:ts befallningshafvande sådan tillståndsresolution. § 22. I fabriksbränneri äro följande käril och redskap underkastade mätning och stämpling: Mäskekar, jästkäril, förmäskare eller tillmäskningskar, svalskepp, mäskreservoire till mottagande af fardigjiista mäsken, kar eller käril för vattenkokning, kar eller käril för potateskokning, vattenreservoirer, bränvinsbrännings-redskap för eld eller ånga, serskild ångpanna, der sådan finnes för potatesoch vattenkokning eller för drifvande af machin, gryta eller kittel, samt stöpkar för maltberedning. Käril af mindre kubikinnehåll än 7Va kannor, såsom dragkannor, baljor, ämbar och stäfvor, äro ej underkastade mätning och stämpling; icke heller bränvinsfat. Utom ofvan uppräknade, få ej i bränneriet finnas några käril af beskaffenhet att deri kunna förvara flytande ämne. § 23. Mäskekaren må ega hvad form, och vara gjorda af hvad ämne som helst, men böra alla vara af alldeles lika kubikinnehåll, vid påföljd, att beskattningen beräknas för alla lika hög som för det största i bränneriet. Mäskekar af mindre rymd än 750 kannor få ej till begagnande uppgifvas. Hvarje mäskekar skall, utom ofvan föreskrifne stämpling, förses med stora, tydliga, inbrända eller inslagna siffror, utmärkande deras nummer från och med 1 till och med det högsta antal kar, som i bränneriet finnas, utider iakttagande deraf, alt karen numereras i den ordning, de stå bredvid hvarandra. Bil. N:o 5 lill Bev. Utsi. I fabriksbränneri måste å hvarje söknedag i en kalendermånad inmäskas eller tillsättas ett lika antal kar.
— Anstiftare och verksam deltagare i sådant uppror straffes med arbetsfängelse från 6 månader lill 2 år. Har han skadat egendom, ersätte skadan. Har han skadat någon person till lif eller lem , stånde han derför till särskildt ansvar efter allmän lag. Den upprorsman, som dödas af polismakten eller den beväpnade styrkan, ligge ogild. §. 5. Missbruk af polismakten eller den beväpnade styrkan straffes efter allmän lag och krigsartiklarna. Hr Edenhjelm, Gillis: Efter hvad jag vill minnas, har jag redan tvänne gånger på detta rum yttrat mig om nödvändigheten af den upprorslag, som vi synas hafva att förvänta. Det kunde derföre lyckas, att jag äfven viddetta tillfälle borde yttra något öfver ifrågavar. betänk.; men som Den 17 Octobcr e. m. 4n Gr. Posse och Hr Lefre'n så väl och med så mycken sakkännedom yttrat sig emot detta betänk., så anser jag öfverflödigt att ytterligare något orda derom. Det enda jag här skulle vilja tillägga, är, hvad de fleste af eder, mine herrar! visserligen känna, hvilken skilnad det är emellan en folksamling, som samlar sig till upplopp, och ett uppror. Till skingrande af en folksamling, som gjort ett upplopp, kunna de civila myndigheternas makt vara tillräcklig, men 0111 det är ett planmessigt uppror, så är ej deras makt tillfyllestgörande, att detsamma skingra, så framt han ej kan taga den militära styrkan till biträde, och en militärbefälhafvare vore uti en särdeles svår belägenhet, om han då alltid skulle nödgas afvakta civil myndighets befallning. Jag yrkar derföre, att om, vid ett sådant tillfälle, de civila myndigheterna icke framkomma inom den tid, som en militärbefälhafvare skäligen kan fordra, så må han äga rättighet att fullgöra de åligganden, som eljest tillhöra civil myndighet och derefter bruka våld för att dämpa oroligheterna.
Airdrgs ^o/)0«'r/on, 2V-0 //<?. red8liapen8 obeböriga begagnande icke ä gila 8tällen lian af Lrono-betjeningen med erforderlig 8li^nd8ambet bandbgfvas; låtande Longi. lVlaj:t nu lill Libet8 8tänder8 Levillning8-I7t8bott öfverlemna omförmälda underdäniga 8liri5vel86, för std tjena till u^l^8ning vid utarbetandet a5 IIt8liottet8 för8lag till förnyad författning om bränvins-bränningen. Longi. Naj:t forblifver Libet8 Ständer med all Longi, häd oeb lnN68t 8täd86 välbevägen. Datum ut 8upra. ^ 0 « ^ hs. L. d/rM^/re. a/" d^ro/oeo/Ze^ 6/d>er oo/r d^dra^oe-^re/rde» ^ /rd/- /et dr/d> d/«/r5 d/a/d Lo?r/Mg6?r r Lkcr^-didde^ d h/ott de/r 2// dda^ /§^o. härvarande: 8tat8-Wniztern för Dtribe8-Xrend6na, bkan8 Lxeellen8 Derr Driberre ^/er/re/d/ 8tat8-fläden: Herr Driberre ^d/ce^/r/e/m ^ Herr Driberre disge^d/e/Zce^ Driberre vo?r ^ Orefve /dd^d ^ Drilierre lilli. Dof-Lanirleren //rre^ lillf. 8tat8-8e6r6t6raren d/d?rr/re. lillf. 8tat8-86or6tergren Muntbo u^plä8te i underdänigbet till ju8tering ett, i följd af Longi.
Denna afgift fritagne enDajt De, font refa i kronäng ärenDe, för fattigDom ttnöfä paj? gråtig, famt barn unDer 12 ärg älDet. ^afö, till tnrifca orter eller norrige: — för ljugbonbe, ljuftru eller barn nteD tjenflefjjon, ett eller flere —12. — för gefaller, Intmrbera — 6. — för allmoge famt ^orporaler viD infanteriet, ©ra» gotter, Sittare, ©olDater och Söätgmän, Dä De refa utom Sätten eller till Norrige ... — 3. s]>afö, font af Dl? eller pä <2Bär WäDiga befallning utfär» Dag ät perfotter till refor i enffilDe angelägenheter 5: — fPreftebref - — 12. ^rotefter, fe 9?otariatg»bref. @jö»agfttrance»bref till och 100 9*:br . — 3. — för hvarje 100 9v:Dr Derutöfver — l. ©jöpafg, fe <£erti|tcat od) ^aj?. ©filjobref i äftenjTap7od) trolofnittgar — 6. $eftimonia?fcaDemica — 5. 2tUftänDgbref att hälla näring och ^affe och mera Dp» lift, hroarttteD burjfap icfe är förbmiDet: i ©toefholm och götheborg 4: 24. i forfta och fla^ettg ffööet 3: — i De öfriga pch pä lattDet 1: 24. 11 9t:br ft. ^ulffammar^afö fot tili utrifeö ort gående: öppna båtar — 4. infyemjfa däcfade fartyg — 16. utländjfa D:o d:o 32. Surftffa ^afö, fc S3>a)s. ‘äBåg-attefter till lånö ert>^dant>e — 5.
Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Då under förmiddagens plenum, såsom skäl för mitt yrkande, alt fastighetslånerörelsen borde från Banken till Riksg.cont. öfverflyttas, jag framställde den åsigt, alt denna lånerörelse vore föga med en banks natur förenlig, så bestreds detta af en ledamot, som nu yrkat denna lånerörelses förminskning, just pä det af mig i förmiddags anförda och då af honom bestridda skäl. Den sista värde talaren liar äfven yrkat det härtill afsedda capitalets förminskning, på den grund, som han i sin reservation anfort, nemi. att då en öfvertlyltning icke skall äga rum, så komme Banken att gä i mistning af den styrka i crediten, som de i utbyte emot öfverflytlningen föreslagne obligationer från Riksg.cont. skulle medföra, och att derföre denna lånerörelse behöfde minskas. Jag vill icke bestrida, att Bankens lånerörelse pä det liela möjligen kan behöfva minskas, i samma mån som Banken icke har lätt realisabla papper; men fråga är om det just är den lånerörelse, af hvilken landets modernäring drager nytta, som bör minskas. Vi hafva nemi. Handelsoch Manufacturdisconten och Handelsoch Näringsdisconten samt creditiver för adier och publika papper, hvilka alla stå de andra näringsgrenarne till tjenst, äfvensom en disconllånerörelse, hvilken jemväl ofta anlitas af dem, som icke använda penningarne i produetiv väg, ulan till ökade lefnadsnjutningar. Skall derföre någon indragning äga rum, så skulle jag tro, att den bör ske i discontlånerörelsen och icke pä fastighetslåneu. 6 millioner torde i alla fall vara en alltför obetydlig summa för vårt skuldsatta jordbruk och kommer så få af våra jordbrukare lill godo, att man 9 H. 44 346 Den 12 A pril e. m. icke med skäl kan pasta, att jordbruket för närvarande år på något sätt företrädesvis gynnadt. Det ser visserligen myckel ut, att Utsk. föreslagit en ökning af en million å denna fond, men om man efterser på den vid pag.