Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verken, hvilken undertecknade, af Riks-stånden härtill utsedde Revisorer, innevarande år förrättat, har det Smväl tillhört oss att granska förvaltningen af och räkenskaperna för de under Kongl, ajits och Rikets Kommerse-kollegium ställda fonder och medel, nemligen Manufaktur-diskont-fonden, Gamla och Nya Ull-diskont-fonderna, Manufaktur-, Extra Licent-, Tulloch Konfiskationssamt Eskilstuna Fristads-medlen, äfvensom de särskilda anslagen till godtgörande af Svenska och Norska Konsulers förskott, dels för nödstäldt Svenskt sjöfolks, dels för andra medellöse Svenskars och Norrmäns underhåll och hemförskaffande. Den granskning af dessa fonders och medels förvaltning, som af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer verkställdes, omfattade åren 1858 och 1854. För att, sedan numera stats-revisioner årligen skola äga rum, bereda enhet i afseende på den tidsrymd, som revisionen af de under Kongl. Kommerse-kollegii förvaltning ställda fonder och Stats-verkets öfriga räkenskaper kommer att omfatta, hafva nuvarande Revisorer ansett granskningen af ifrågavarande fonders förvaltning och räkenskaper böra vid denna revision inskränkas till året 1855, desto hellre som, hvad beträffar Manufakturoch Ull-diskont-fonderna, räkenskaperna deröfver för år 1856, ehuru afslutade, icke ännu undergått den förberedande granskning, som verkställes af särskilde, utaf Kongl. Majit i sådant afseende i nåder tillförordnade Revisorer. Under revisions-förrättningen, vid hvars början räkenskaperna öfver samtliga ofvannämnda fonder, med dertill hörande verifikationer, blifvit anemnade, hafva Revisorerne jemväl tagit kännedom så väl af Kommerse-kollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelser angående dessa fonder för år 1855 samt den af särskilda, utaf Kongl.
Visserligen kommer saken att existera, då 3 Stånd beslutit den, men då må ock de 3 Stånden öfverenskomma om lagen för densamma. Grefve von Schwerin: Med denna är samma förhållande som med den i;sta. Tillägget efter den förändrade Myntfoten var ej eller af alla 4 Stånden antagit. Sedan likväl 3 Stånd hade beslutit det, återstod för det fjerde endast att yttra sig om redactio - Den ii J a n 11 a r i i f. m. nen. Så är äfven här liufvudsaken beslutad, genom 3 Stånds pluralitet, hvarföre nu blott fråga är om uppgörande af föreskrifterne derom. Herr Ribbing: Jag får förena mig i hvad Herr Printzensköld anfört. För dem, sorn haft den lyckan och förmågan att bringa Stånden från sina beslut i hufvudsaken, måtte det vara en ringa möda att inom samma Stånd tillvägabringa beslut i detaillerne; åt dem må lemnäs att stifta en lag, som passar efter deras beslut, men Ridderskapet och Adeln bör ej deruti deltaga. Herr Hjerta; Det är ej mot sjelfva beslutet, som man kan yttra något, då det genom 3 Stånds pluralitet är stadfästadt; men jag vågar förena mig med dem, hvilka anse oformligt att i en lag införa ett beslut, som inom viss tid upphör. Det är bestämdt, att den föreslagna anstalten skall upphöra, då utvedingen börjar. Jag hemställer då, om man i en lag, som skall bestämma liqvidationer enskilte emellan, och mellan enskilte och Banken, bör insätta en reglementarisk åtgärd inom BancoVerket, hvilken af sig sjelf försvinner om några år. Lagen skulle dä stå qvar för framtiden, ehuru sjelfva åtgärden hade upphört. Saken blir i alla fall densamma, och det så mycket säkrare, som i beslutet står: med de vilkor som BancoReglementet bestämmer. Jag vågar derföre förena mig i den åsigt, att §:n utgår. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln fann för godt godkänna den redaction af 5 §. som Herr Skogman föreslagit. Ropades
Långt ifrån att försvara en last, som jag afskyr, och ifrigt önskande att se den allt mer och mer upphöra, tror jag ej, att den åsyftade moraliska verkan skall vinnas genom inskränkning i bränvinsbränning, då de tillåtne brännerierne (ty att aldeles afskaffa dem anser jag omöjligt) alltid skola blifva mera än tillräckliga att förskaffa dem, som äga böjelse härtill, tillgäng att ernå hvad de behöfva och vida derutöfver; men om Staten skall erhålla en påräknad inkomst, och om bristen i Statsanslagen skall blifva ersatt genom andra medel, fruktar jag, att tyngden för hvarje skattdragande och synnerligen för Jordbrukaren, som alltid lät - Den 4 J u n i i f. ra. tast åtkom mes, närmast träffas, och vanligtvis ålägges svåraste bördorne, blifver ännu mera betungande. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie uppläste följande: Efter den allmänna åsigt jag uppfattat om detta ämne och dess behandling, får jag, i den ordning Utskotten indelt sitt Betänkande, anhålla, att i ödmjukhet framställa så väl det gillande min öfvertygelse lemnar många delar deraf, som äfven mitt ogillande i hvad jag tror deruti böra anses dels overksiällbart, dels stridande emot det allmännas, den enskildtes, och min å tidens fordringar grundade rättskänsla. Lika med Utskotten anser jag visserligen ej öfverensstämmande med min öfvertygelse, att bibehålla aine pannor; de äro ej hvad de borde vara, tjenande till husbehofsbränning, utan snarare öfvergående till Fabrik, samt stridande emot sakens natur, benämning och rättvisa. Af det^a skäl har jag, med ett större jordbruk på tvänne särskildte egendomar, aldrig ansett mig, oagtadt den dermed förenade förmån, böra h^fva a:ne pannor på någondera; men då personer, i stöd af gifne författningar, nu hafva sådane, ehuru antalet, enligt hvad jag tror, är ganska ringa, synes mig ej med rättvisans fordringar enligt, att på en gång förbjuda dem.
bror tog afsked, för att ostörd få egna sig åt sitt stora arbete, och vi flyttade hit till Stockholm, höllo vi på att aldrig få henne med oss. Ni vet hennes hufvud. VALBORG. OLOF. lösa moster Lisen! Jag håller hjertligt af henne, trots alla hennes svagheter, den fyrbenta likväl undantagen. VALBORG. Ja. Stackars harmlösa, godhjertade, hjelp klaga henne. Vill ni låna mig Kiellands novellsamling, herr Wide? OLOF. Hvem kan undgå att hålla af och att be nosen, får tag i den, då vet ni hur det går. Värre Gerna. Akta bara att inte Dady, den söt kritiker än han fins inte, för han lemnar inte ens permarna qvar. VALBORG. att lägga mig ut för Dady. Det var sant! Moster Lisen har bedt mig OLOF. Hvad har han nu gjort igen? Ätit upp »Gengångare». VALBORG. OLOF. ett så genomkomiskt »tidens tecken» att sjelfva är omöjligt bli' ond på fullt allvar. (Ser på kloc(Börjar att draga på sig handskar). En sådan ! Nå, på det hela taget är det fyrfotingarne fatta passion för litteraturen, att det kan). Ändtligen fattas det då bara en half timme. _________ Tredje scenen. DE FÖRRA. LISEN. IVAR. LISEN (I dörren till höger 1, med mössan på sned och en liten långörad, men). hvit pudelhund på arDom ä' väl inte komna? Inte ännu. VALBORG. LISEN (sätter sig strax inom dörren ). nyss kommit från vetrinärn med Dady. (Hemlighetsfullt:) Vet Olof? OLOF (träder fram). Det var väl, det! Jag är så trött. Jag har der det en gång till, får du smäll. LISEN. Jo, du är en snygg pojke, du, Dady. Hän sjuk; han har kolik. Söta Olof lilla, tala inte så högt. Han är OLOF. få kolik för mindre. Moster är tvungen att se bär märke efter den bytingens tänder. LISEN. Det undrar jag min själ inte på. Man kan efter honom.
Stjernstedt, Äng. Wilh.: Jag vill icke motsätta mig Hr von Franckens begäran, men skulle i allmänhet önska, att icke några undautagsbeslut fattas i afseende på föredragmslistans be skaffenhet, såvida icke några tvingande skäl dertill föranleda. Här finnas icke sådana, och jag skulle tro, alt Riddarh.Utsk:s Mern. bör få den plats det enl. Riddarh.Ordn. skall ega. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer visserligen i den siste talarens mening, alt önskligl vore, det man icke gjorde några undantag frän den ordning, hvari målen på föredragn:slislan blifvit upförde; men man har just gjort ett sådant undanlag med Riddarh.Utsk:s ifrågavande Meni. Det liar en gång undanflytlals utan alt mig veterligen någon särdeles angelägenhet dertill föranledde. Hr von Francken har således icke saknat skäl för sin anhållan, hvilken synes mig ganska billig, ty om delta Mern. ännu en gång undanskjutes för andra mindre vigtiga, kan deraf inträffa, att, om man på samma sätt fortfar, man omsider icke vet, om målet ens någonsin förekommer. Frih. Cederström, Rud.: Jag anhåller få understödja Hr von Franckens hemställan i afs. å ordningen för företagandet af hans motion och Riddarh.Ulsk:s i anledn. deraf aflålne Betänk. Förutom de mål, som å föredragmslistan äro för nästa plenum upförde, kommer tiden då att uptagas till en betydlig del genom anställande af ett Nämndeval. Allt detta vållar att det ifrågavar:de ärendet sannolikt blefve ganska långt framskjutet, derest R. o. Ad. icke bestämmer, på sätt nyss af motionären begärdes, att ärendet får bibehålla sin plats å listan efter de näst derförut upförda mål. Saken synes mig icke i sig sjelf vara af någon vidlyftig beskaffenhet. Riddar!).Direkt, och Riddarh.Ulsk. hafva aflätit sinsemellan öfverensstämmande Belänkm i ämnet, som icke heller torde föranleda någon längre öfverläggning.
Kammarrättens befattning med Bevillningsärenden , och inrättande af en Riks-Pröfnings« Comité, än ock den 35 sistlidne Junii, under N:o35, meddelade och, den 5 sistlidne Julii , på bordet lagda Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorda anmärkningar, beslöt Ridderskapet och Adeln, att första punkten i samma Betänkande borde erhålla följande förändrade redaction: att i Taxeringsrnal pröfva inkomne besvär, antingen af Skattskyldige eller Kronans i Länen varande Ombud, och i anledning deraf meddela den rättelse, hvartill skäl kan för efinnas, samt dervid äfven bestämma den förändrade Taxeringssumma, hvartill besvären lunna får anleda i men fana i öfrigt för 4ti Prot. Utdrag den 15 Augusti 1829, godt bifalla allt hvad Utskottet uti ifrågavarande tvänne Utlåtanden tillstyrkt. S. D.
Det är således icke allenast möjligt utan t. o. m. troligt ja säkert all ett bolag med rättsanspråk till följd af den vid sisla riksdagen lemnade garanti verkligen i della nu förefinnes. Hemställes dä vördsam ligen huruvida det vid sådant förhållande vore visligen och riktigt af den lagstiftande makten handladt, att, utan afseende å de rättigheter detta De h 87 Augusti f. m. 415 bolag eger tillgodonjuta, och utan afseende på Statens deremot svarande skyldigheter, helt enkelt dekretera att man ej bryr sig derom. Om delta bolag åter icke f. n. eger något rättsanspråk, på sätt åtskilliga talare sökt visa, så har ju icke heller det nya bolaget rlen aldra ringaste olägenhet deraf, alt eli förbehåll, sådant som Gr. Hamilton föreslagit, göres, ty detta förbehåll är ju gjordt, endast för den händelse att rättsanspråk förefunnos; finnas de äter icke så förfaller hela förbehållet. Långt ifrån att anse del Gr. Hamiltons förslag lägger hinder i vägen eller vore mindre förmånligt för jernvägssakens framgång, finner jag deruti raka motsatsen, emedan genom godkännande af berörde förslag, saken pä ett redigt sätt inledes. Hr af Harmens, Henr. Otto: En talare har velat fästat mycken vigt vid eli Diarii-belyg: jag kan ej se alt det lemnar större uplysningar än dem R. o. Ad. egde förut. Det var kändt att en ansökan i går blifvit ingifven till Civildeparhet; och det var äfven uplyst alt samma ansökan till sinform icke var öfverensstämmande med bolagsreglorne och således kan jag ej anse alt denna handling, äfven om man här skall ingå i någon pröfning derom, kunde ega något värde, men denna pröfning tillkommer endast Konungen och har ännu ej egt rum; följaktligen är ock den nplästa handlingen f. n. ulan allt värde. Deremot är det tydligen ådagalagdt, såväl genom denna handling som andra att ett bolag finnes lill; skulle under sådant förhållande det väl kunna anses vara försigtigt handladt af Ständerne att bifalla delta betänk, sådant det nu är.
SVAR FÖRE 18 MAJ TILL » HEMTREFNAD ». PRISERNA DE LÄGSTA I FÖRHÅLLANDE TILL DE HÖGA EXP. AF IDUN. OBS.! PROFENLIG VARA OCH REDBAR BEHANDLING. Ö R 35 K R O N O R I MÅNADEN ÖNSKAR ETT JOHN JOHNSSONS KAFFEHANDEL, MUSIKALISKT, ÄLDRE FRUNTIMMER ERHÅLLA 40 Stora Badstugatan 40, Stockholm. GOD INACKORDERING I HÖST Å HÄLSOSAM TRAKT. SVAR TILL » MUSIKVÄN », BRAHEGATAN 5, 1 TR. RIKSLELEFON 34 20. ALLM. TELEF. Idun fjortondagsuppl. Iduns Modetida., månadsupp !. Barngarderoben kr. » 5: 5 3 3: B yr »: Redaktör och utgifvare: Klara Södra Kyrkog. 16,1 tr. FRITHIOF HELLBERG. A l l m. telef. Redaktionssekr. : Eva fver land och stad flög under förliden vecka genom dagspressen berättelsen om ett svenskt hundraårsminne, fästadt vid vår berömde häfdatecknare, Anders Fryxell. Det var nämligen den 7 februari jämnt hundra år, sedan han i Edsleskogs prästgård på Dalsland, icke långt från Wärmlandsgränsen, skå- dade dagens ljus. Här är emellertid icke vår uppgift att ingå i en mer eller mindre detaljerad skildring af hans betydelsefulla insats i vår odlingshistoria. Men med hans arbete sammanfaller på det närmaste en annan lifsgärning, väl värd att bli känd af svenska kvinnor. Eva AndrieMa Fryxell, äldsta dottern af dåvarande rektorn vid Maria skola, Anders Fryxell och hans maka, Julia Lagergren, föddes i Stockholm den 15 januari 1829. Den lilla lifligä flickan sattes redan vid sitt sjunde år i den af fadern kort förut upprättade s. k. Wallinska skolan. Om uppkomsten af denna skola berättas följande: Fryxell, hvilken seNordling. helgfri Tryckeri Aktieholoa 8:de årg. Utgifningstid: hvarje Iduns fredag.
För den”na anstalt föreslås följande hufvudsakliga ”grunder: 1:0 ”Banken lemnar penninge-förskott på ”couranta och icke lätt förstörbara vabor, hvilka äro upplagda i Städerna ”Stockholm och Götheborg, på dessa ”sistnämnda, genom Bankens i Götheborg varande utgrening.” 2:0 ”De varor, som få belånas, äro Tobak, ”Caffe, Risgryn, Bomull, Salt och Soc”ker 0. d.” 3:o ”De varor, på hvilka Banken meddelar ”penninge-förskott, förvaras antingen i ”Deponentens Magazins-rum, som böra ”vara torra och fuktfria, eller ock i "Bankens egna Magaziner, alltid inom ”las, hvartill Banken har en och Depo”nenten den andra nyckeln.” 4:o ”Banken belånar hälften eller två tre”djedelar af varornas värde, lill hvars ”utrönande 2:ne eller flere för redligbet och opartiskhet kände män, helst ”Köpmän, af Banken utses, hvilka, ef”ter noggranna undersökningar samt ioo Banco-Utskottets Betänkande N o .5"2. ”förekommande omständigheter, bestämma varuvärdet.” 5:o ”De på varor upptagande Lån ställas ”på 3:ne månaders betalnings-tid, dock ”kunna de prolongeras, under vilkor, ”att ny värdering förrättas och varor”nas fortfarande goda beskaffenhet, ge”nom undersökning, utrönes, till hvil”ken prolongation i alla fall Banco”Commissariatets pröfning och bifall ”erfordras. I fall en sådan prolongation önskas, må Låntagaren derom hos ”Commissariatet gora anmälan 14 da”gar före
Höghets företående Biläger, med hvad dermed äger gemenskap, ej bordt af någon enskildt Motionair väckas, ytan till Riksens Ständer framställas genom nådig proposition från Kongl. Majit. För mili del bekännci* jag, att jag ej inser hvad ändamålet kan vara med en dylik framställning. Väl vet jag, att det för mången är ett nöje att enti cera, och att man uppsöker 310 Den 11 April e. m. alla möjliga tillfällen att förskaffa sig ett sådant nöje. Men jag trodde icke att man skulle misskänna den delicatesse, sorn legat till grund för Kongl. Maj:ts handlingssätt härutinnan. Icke kan den talare, sorn Täckt denna fråga, ej eller någon annan, draga i tvifvelsmål, det ju StatsRådets samtlige Ledamöter med glädje bidragit att utreda och föreslå en proposition i detta ämne till Riksens Ständer ? Det är således blott Konungens enskilta delicatesse, som hindrat Regeringen att framställa en sådan proposition; Konungen har nemligen trott, att när Riksens Ständer visste, att hans Son skulle gifta sig och att han för sådant ändamål företagit en utländsk resa, genom hvilken Svenska folket blifvit hedradt, medelst det utmärkta satt, hvarpå Thronföljaren öfver allt blifvit emottagen, så följde af sig sjelf, att kostnaderne skulle betalas. Det var en,delicatesse af Kongl. Maj:t, som ej misskände Riksens Ständers beredvillighet, att ej Sjelf proponera ersättningen. När nu frågan härom blifvit genom enskild Riksdagsman väckt; när StatsUtskottet fått alla möjliga upplysningar, både i afseende på de kostnader, som redan äro bestridda, och de utgifter, hvilka för, nämnde ändamål ytterligare erfordras; så tror jag att man ej haft fog väcka den frågan, att saken bordt framställas genom proposition från Regeringen. Att inbilla sig, det genom Svenska Regeringens aftal med den Norrska, man skulle få densamma bestämd, med hvilken man vill anse Norrige böra i kostnads-ersättningen deltaga, är ganska illa beräknadt. Ty på hvilket sätt skulle väl detta bidrag åstadkommas? Då Stortinget
» Ack nej, ack nejs, sade hon och tryckte lidelsefiillt Iianderna mot hvarandra, de sHga ingenting, de missleda blott, de saga mig ej livad som a r rätt, blott livad som ar lycka. w ~ O c l i hvein Bar sagt att lycka icke också kan vara ratt?, utbrast ' han hetsigt. För min del tror jag a t t livarenda människa har sina berättigade ansprak på en viss andel af lycka, och vi gjorde klokt om vi fastliölle dessa ansprhk mera an vi gjorde, om vi ansåge lyckan - jag menar nu inte njutningen, utan den sunda, naturliga, ' lyckan som vi lära oss af naturen, af varens skönhet och sommarens fullhet - om vi betraktade den som en gudaskank, som vi taga emot med glädje i stället för att kasta bort den af sjukliga, öfverspända nycker. s Han steg upp och gick ett slag genom b e r s h med nedböjdt hufvud och rynkade ögonbryn. % J a g skall saga dig någonting, Hedvig, fortfor han lugnare, i det lian ånyo kom och satte sig Bredvid henne, jag liar stor aktning för dina religiösa %sikter; ja, jag has öfver hufvud stor vördnad för kristendomen, jag böjer mig i stoftet för storheten i Kristi person, och jag har mången gång innerligt önskat att bli livad folk kallar ' troende ', liur öfverdrifna de än ar0 i många fall. Iilen det är en sak som helt och hållet stöter mig bort ifsån kristendomen, och det är detta talet om lidandets och prötningens nödrandighet. Det ar osanning, a t t man blir bättre genom sorger och försakelser, tvärtom, man krymper ihop, man blir bitter, då däremot l p k a n, den adla, himlaborna lyckan, som Gud visst inte missunnar oss, som tvärtom kommer ifrån honom, utvecklar vår karakter, gör oss fria och stoislagna, alldeles som det är solen och inte grhdask och regnväder som utvecklar blommorna. o Hedvig svarade ej. Hon lutade hufvudet i handen och stirrade drömmande framför sig. Hur sköna och högstämda föreföllo ej hazs tankar och and %.
Direktionen att serskildt yttra sig rörande forum för den rättegång, som klaganderne, derest decharge i annan väg ej kunde vinnas, ansett sig nödsakade att till utverkande deraf emot bolaget anställa. Ehuru någon sådan rättegång icke torde komma att för denna gång äga rum, finnér dock Direktionen, till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, sig pligtig i underdånighet tillkännagifva sin Lanke, att rättsförhållandena emellan Kanalbolaget och dess Direktion borde bedömas efter de grunder, som lagen angående sysslomanskap i allmänhet stadgar; att när Direktionens redogörelse för förvaltningen ej godkännes och decharge vägras, det åligger bolaget att uppträda såsom kärande; att för utförande af bolagets talan den i 18 kap. 9 §. Handelsbalken för klander af Sysslomans förvaltning föreskrifna tid mäste iakttagas, samt att, om den tid försittes, Direktionen är frikallad från all vidare efterräkning. Häraf skulle väl synas följa att, ehvad bolaget omedelbarligen anställde rättegång eller den föranleddes genom provokatorisk stämning från Direktionens sida, forum borde bestämmas med tillämpning af 10 kap. 4 Rättegångsbalkenj och att således Stockholms Stads KämnersRätt vore behörig Domstol, enär under dess jurisdiktion de bolagsstämmor hållas, vid hvilka Direktionen väljes, grunderna för förvaltningen stadgas, samt Revisorernes berättelse om deraf skedd granskning till bolaget öfverlemnas, och der äfven Direktionens fleste sammankomster i de förvaltningen rörande 14 102 ärenden under den sednare tiden äfven egt rum.
Den i3 Augusti. 55 Förhållandet är, såsom Hr Lefre'n reitan antydt, att bokslutet öfver statsverkets räkenskaper icke fulländas förr än 2 år efter det som bokslutet afser. Sålunda kan icke Regeringen förr än 2 år sednare än besparingarna göras känna deras belopp. Denna svårighet eller omöjlighet att genast känna besparingarna har i förening med bristen på nödiga medel föranledt, att på besparingarna blifvit, i ovisshet om deras belopp, anvisade större summor, än som Verkligen funnits att tillgå. Detta bar föranledt anmärkntr inom Const.Utsk., äfven af StatsUtsk. För att kunna för framtiden förekomma dessa olägenheter, har StatsUtsk. i betänk, Pi:o 92 föreslagit, att K. M. skulle under åren l84t och 1842 få af Stats-contrs under händer hafvande medel, eller af Statsverkets s. k. leservfond, lyfta 162,000 r;dr årligen, på det att, när dessa 2 åren voro förlupna, man skulle efter hvarje års bekslut veta huru stor den summa af besparingar vore, hvilken K. M. kunde under hvarje titel använda. Om nu R St. antaga detta förslag, så är Regeringen för framtiden i tillfälle att grunda alla sina anvisningar å besparingarna på bestämdt utredda förhållanden, och den oreda, som hittills ägt rum, kan försvinna. Det är skälet hvarföre jag tillstyrker R. o. Ad. att antaga detta förslag. Hr von Troils åsyftar deremot, alt man må kunna, utan denna bestämda kunskap, anvisa hädanefter som hittills på obestämda belopp, och det är hvad jag velat afstyrka. Hr von Troil: Jag hade visserligen icke ämnat besvära Ståndet med något vidare yttrande i detta ämne, men då den siste talaren behagat uppgifva om mig en bestämd oriktighet, har jag ej kunnat afhålla mig ifrån att vederlägga honom. Han har sagt, att jag åsyftat, det Regeringen skulle kunna använda besparingar, som icke voro till deras belopp riktigt kända. Denna uppgift är falsk och fullkomligt ogrundad.
Fullmäktige hafva derjemte yttrat, att, i betraktande af do betydligt ökade göromåien och den stegrade lefnadskostnaden under den tid, som förflutit sedan arfvodet nedsattes, ansåge Fullmäktige sig desto hellre böra hemställa, att arfvodet åter måtte bestämmas till Åttahundra Riksdaler Banko, som den till stöd för arfvodets nedsättning till dess 9 Stats-Ulskoltels Memorial JYs 187. nuvarande ringa belopp åberopade omständigheten, att Riksdagarne numera återkomma hvart tredje år, syntes icke hafva bordt till en sådan nedsättning föranleda, enär besväret med haudlingarnes emottagning, vård och utdelning vore i det närmaste lika stort, antingen Riksdagarne inträffade hvart femte eller hvart tredje år. Enär Rikets Ständer under föregående Riksmöten niedgifvit, att särskilda af Rikets Ständer bestämda arlvoden finge tilldelas den tjensteman vid Riksgälds-kontoret, som hade sig uppdraget att emottaga, vårda, utdela och redovisa omförmalda handlingar, så, och med afseende å ej mindre de af Fullmäktige anförda förhållanden, än den ökning i sagde göromål, sorn under denna Riksdag förorsakats genom den af Rikets nu församlade Ständer beslutade utdelningen af större delen utaf de bland ifrågavarande handlingar förvarade kommitté-betänkanden samt lagoch författnings—förslag, har Stats-Utskottet, som förmodar, att genom en förändrad reglering af tjenste-göromålen inom