Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid uttagning inom hvarje mönstringsdistrikt af det » antal beväringsskyldige, som efter fördelningen bör derifrån till ar. méens eller flottans förstärkning utgå, förfares på följande sätt: Först utgå de, som frivilligt anmäla sig och hålla en längd af 5 j fot 5 tum (motsvarande 5 fot 6 tum gamla måttet) och derutöfver, i 3 a n < on >■—; r> 03 o 2 p. 37. p. 37. p. 38. p. 38. p. 40. 40 « 3 CO C1 H3 r^- w 5 »j p JTT B ju Qj Co Oq o crq co 2 to So-" ° ö p' (Sä o ^ « 2 o§ä Anmäla sig deremot (lera frivillige, än hvad för beholvets fyllande erfordras, hafva de äldre företrädesrätt framför de yngre. Anmäla sig deremot icke så många frivillige, att antalet derigenom fy lies, sker uttagning efter högsta åldern först bland dem, som hålla minst 5 fot 6 turn (närmast motsvarande 5 fot 7 tum gamla måttet), och, orri brist ändock uppstår, derefter bland dem, som äro emellan 5 fot 6 tum och 5 fot 5 tum långa. Blifver dock nödigt att, för antalets fyllande, nedgå till dem, hvilkas längd understiger 5 fot 5 tum, men uppgår till 5 fot 4 tum (närmast motsvarande 5 fot 5 tum gamla måttet), under hvilket längdmått ingen må. till förstärkningen uttagas, så utgå bland dem först de, som frivilligt anmäla sig, och sedermera uttagas bland återstoden de äldste. Skulle inom någon af dessa längdkategorier slutligen två eller flere vara födda å samma dag, skiljes dem emellan genom lottning. Mom. Utan afseende å längd och ålder böra dock från ar! méens och flottans förstärkning undantagas och bland reserven införas: de beväringsskyldige, som vid mönstringen finnas behäftade med öfvergående kroppslig svaghet eller tillfällig sjuklighet; äfvensom de, hvilka, till följd af uteblifvande från föregående mönstringar eller öfningsmöten, först under sista året af sin beväringsålder skulle komma att vapenölvas, om de till förstärkningen uttagas. § 35.
soni var måndsg, sknlle flytta till ett annat viirdsiiiis. vi kornmo till k er lin v a r det bra mörkt, men man kiiiide and&amp; se, att där voro mycket superba gator, så breda som 2 gånger Drottninggatan, inga räiiiisteiiar tvih-s öfver gatorna, men l#iigs efter, einellaii - och ett slags trottoirer, Iivillcet ar bra. belcväint, bide för åkande ocli gående. På deii sidaii vi koinino in till Berlin var ingeil forstad, utan de priiktiga liuseii började straxt. E11 svensk blir alldeles öfver~askad, åtminstone jag. J a g tordes ej blinka iinder liela tiden vi foro för a t t ej förlora nigot ur minnet. Som det .var söiidag voro alla maimiskor i rörelse för a t t promenera i aftonsvalkan. Vi foro förbi det kiiiigliga slottet, soni ar mycket större an vårt, men mycket fulare. P5 morgonen kom svenske cliarg6 d ' affaire Canzow hit; han berättade oss om stadens niärkvardiglieter och bad a t t få bli vår följeslagare. Vi flyttade nii till h6tel de Priisse, diir vi fingo två snygga ruin i första våningen, och begåfvo oss nu iit att ' bese slottet. Byggnaden ar mycket stor, ineii imegiilier, med 6 borggirclar, stora ocli små. Koniingeii bor ej där. Det finnes eii stor m h g d taflor af Rafael, Riibens in. fl., ett porträtt af Maria Stiiart och hennes barn, soin iir vacl$ert, äfven ni ?~nga superba landa. - ' ') Piinsessan Alexaiicli.iue nf Prenssen, dotter af konung F~ecbik WilIielni III och drottning Liiise, kejsar Wilhelm 1: s encla krarlefvailde syster, födci 1503, gift deii 26 maj 1823 lim1 (1dvara.iide mfstorl~ertigeii s. in.
Majit har i anledning häraf, och efter det Commerce-Collegium med underdånigt utlåtande och förslag i ämnet inkommit, under den 1 Februari 1853 föreskrifvit de kontroller, som för ifrågavarande anslags behöriga och ändamålsenliga användande ansetts nödige. Sedan Statskontoret afgifvit infordradt underdånigt utlåtande öfver den af Rikets Ständer väckta frågan om utbytande mot kontanta anslag af de indelta räntor, sorn ingå i det under titeln »Jordförluster genom kanaloch väganläggningar» å Riksstaten uppförda förslagsanslag, hafva vederbörande ersättningstagare blifvit i ämnet hörde. Jemlikt Rikets Ständers underdåniga begäran har Styrelsen öfver Ultuna Landtbruks-Institut undfått nådig befallning att till Rikets Ständers Revisorer insända sina hufvudräkeiiskaper för de år, hvarje Revision omfattar, hvarjemte nådig föreskrift meddelats Landtbrilks-Akademiens Förvaltnings-Commité, att till bemälde Revisorer aflemna Direktionernas för öfriga Landtbruksskolor årliga berättelser.
Allt detta är rätt bra, så länge det går väl; men skulle nu banken gå illa, blir det intresse för delägarne att medgifva hvarandra att få transportera sina lotter på andra personer och dermed transportera hela den säkerhet, som efter 20 år kan realiseras. Således anser jag för min del den solidariska ansvarigheten ej betyda mycket; det är en god förvaltning, som här är hufvudsaken och betyder allt. Den skall noga lämpa bankernas rörelse efter deras credit, deras tillgångar och deras styrka. Den kan komma att bibringa sig och landet stora förluster, om den ej noggrannt häruppå fäster uppmärksamheten; ty äfven om den solidariska ansvarigheten vore aldrig så god, och en stagnation inträffade, hvad vore man, då de fleste ej kunna vänta på liqviden, tjent med att, efter lagsökningar och utredningar, kanske om en i4 å 20 år, blifva betald; man kunde då ej begagna dem i rörelsen. Jag tror således, att det skulle vara ganska vådligt, att i Sverige göra experimentet med att göra bytesmedlet och hela landets rörelse beroende af den bättre eller sämre förvaltningen inom privatbankerna. Jag tror, att inom sina orter kunna de göra och hafva gjort mycken nytta, då de hålla sig inom provinsen; men jag tror ej, att de hafva styrka nog att sträcka sig längre. Jag anhåller få nämna, att jag, för icke mera än några dagar sedan, sett en Amerikansk tidning, der jag såg en förteckning på säkert 100 olika bankers sedlar, med uppgift å deras olika värden, och att der funnos sedlar, som icke gällde mera än 2J procent. Om jag således ej för min del tillhör det systcme eller intresse, som Gr. Frölich benämnt med bank-intresset, eller de som vilja hämma all annan credit än den, som utgår från R. St:s bank; är jag likväl ej Den aa Februari e. m. 335 den, som vill lemna allt helt och hållet åt den enskilda omtankan. Jag tror, att kyrkan bör stu midt i byn. Hr Ribbing, Bengt: Såsom ledamot af directionen ö'fver Smålands privatbank, anser jag mig skyldig att något upptaga denna fråga.
Och då följaktligen någon utvidgning uti testamentsfriheten, hvad ärfd landsfastighet angår, efter Utskottets tanka, icke skulle komma att ega rum, tror Utskottet sig, å en annan sida, icke heller hafva skäl att föreslå någon inskränkning i afseende på den nu varande tillåtelsen, att, genom testamente, fritt förordna, angående all annan qvarlåtenskap, som i delta hänseende lyder under landsrätt, det vill säga: aflingejord å landet, utom den, som personer af Preste-Ståndet under äktenskap förvärfvat, fastighet i stad, som adelige personer sig förvärfvat, samt lösören, tillhörande adelige personer, eller å landet bosatte ofrälse personer, utom Preste-Ståndet. Vidkommande åter sådan egendom, i afseende hvarå testamentsfriheten hittills varit efter stadsrätt, nemligen: fastighet i stad, utom den, som adelige personer sig förvärfvat, fastighet å landet, hvilken personer, som höra lill Preste-Ståndet, under äktenskap förvärfvat, samt lösören, tillhörande antingen Borgare eller Ofrälse personer, som i stad bo, eller personer af Preste-Ståndet; så godkänner Utskottet, för sin del, hvad Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag i detta hänseende föreslogo, men likväl med den inskränkning, sorn med grunderne för Lag-Comite'ens förslag i io Cap. i §. Ärfda-Balken instämmer, eller att, då bröstarfvinge finnes, endast hälften af qvarlåtenskapen må, genom testamente, bortgifvas; likasom Utskottet jemväl, i enlighet med Lag-Uomiteens förslag i 3 och 4 §§• af samma Gap., anser några närmare lagbestämmelser, än dem 17 Cap, \ §. sista mom. Lag-Utskottets Betänkande B‘.o 123. 7 Ärfda-Balken i nu gällande Lag innehåller, böra meddelas, till förmon för testamentsgifvarens barn, då detta är omyndigt, ofärdigt, med svår sjukdom behäftadt, eller litet vetande. Såsom en följd af berörde lagförändring, bör äfven lagbudet i 8 Cap. 3 §. r mom.
Hur skall den stackars människan ta det? » Patron Bergkvist skrufvade sig oroligt och tog i med en viss hetta: » Folk kunde se efter sina ungar en smula, så hände inte så ' nt här. Du får emellertid säga henne det så skonsamt som möjligt. » » Skall jag? Nej, Olof, dst har jag inte styrka till. » » Prat! Någon måste göra det. Och du är närmast till det. Ni kvinnor äro mera finkänsliga. Jag skulle gå allt för burdus på saken. » Fru Bergkvist tvekade ett ögonblick. » Nå ja, » sade hon, » det blir väl bäst så. » Hon gick. Patron Bergkvist satte sig på bordet och väntade, synbarligen rof för en närvös spänning. Efter en stund återkom fru Bergkvist. Det syntes, att hon gråtit. » Nå? » frågade patronen. » Sannerligen jag förstår den människan. Hon tog det så märkvärdigt lugnt, bleknade litet förstås, men hon skrek inte, hon fällde inte en tår. Jag skulle ha svimmat i hennes ställe. » » Hon har inte dina nerver, » anmärkte patron Bergkvist litet maliciöst. » Jag kunde inte låta bli att gråta. Men hon — nej, inte så mycket som en snyftning. Och så när jag sa ', att hon kunde sluta arbetet, svarade hon: Tack, goda frun, men jag har bara en liten bit kvar, och hvad som händt har händt. Så sa ' hon och fortsatte skurningen. Är det inte obegripligt? » » Så ' nt där folk är då utan hjärta, » utbrast herr Bergkvist med en viss skärpa i tonen. » De ta sig inte af någonting. (gen ett påhäng för henne, och ful var han som en bortbyting, men en mor är väl ändå en mor. — Nåja, på det hela taget är jag glad öfver, att hon inte ställde till något väsen. Det är alltid litet obehagligt. » Ett par timmar senare, då det redan börjat skymma, satt Stina Glad på enspännaresläden bredvid Per Kusk. Patron hade gifvit henne en tiokrona till begrafningen, och frun hade skickat ner en stor korg julmat. Stina hade tackat, men kallt som alltid. Hon hade icke ens låtit märka någon rörelse, när hon fick se den döde sonen inne hos rättarens.
88* t 384 Botanik, Svensk, lån lemnadt Kongl. Veten skaps-Akademien till inlösen af. s. 551 - 554* Brakel, Banco-Commissarien, G. A., klagat öfver vägrad decharge för Malmö Discont-Direction. s. 8i3, 8i4- Brandstods-föreningar, om ändring i nu gällande Lag, angående; Motion, rein. tili LagUtsKT s. ia38. Bref, om franquering af &c.; rem. lillBevillnings-Utsk. s. 1345- Brottmål, om Lag-förändringar åsyftande större lätthet för Bevisnings tillvägabringande i; Motion, rem. till Lag-Utsk. s. i25q. Bruk, om fritt, af alla slags varor; Motion, rem. tili Ekonomi-Utsk. s. 1203. Bräkneån, Rensning i. s. 6g5-702. Brännerierne, om upphäfvande af Kronom. m.; Motion, rem. till Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utsk. s. 1170-1182. Brännvinsbränningen i Hufvudstaden, resultatet af. s. 579-583. om ändring i de nu gällande Författningar rörande; Motioner, rem. till Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utsk. s. 1201, — Fiscaler, om indragning af; Motion, rem. till Allm. Besvärs-och Ekonomi-Utsk. s. 1201. — utminutering, att de för, stadgade utgifter må i Bevillnings - Förordningen uppta - i 385 gas m. m.; Motion, rem. till BevillningsTJtsk. s. i332. Brödförbakning, besörjd till understöd för Hufvudstadens Nödlidande, s. 585 - 586.
Propositionen i denna del antages, och att, örn återremiss bifalles, Utskottet frångår dess nu gjorda hemställan. I sammanhang härmed utbeder jag mig få fästa uppmärksamheten derpå, att Utskottet afstyrkt den ersättning Kongl. Maj:t begärt i och för kostnaden under framfarna 5 år för fourageringen af det värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar utöfver hvad å Stat dertill vid sednaste Statsreglering anvistes, utgörande den begärda ersättnings-summan i32,35a R:dr 3^ sk. 2 rst. I' afseende härpå upplyser Utskottet, att vid sista Statsreglering anslaget blifvit uppfordt icke efter någon viss persedel-beräkning, utan efter förut varande PassevolanceContracter, hvilka, efter skedd uppsägning, icke kunnat på billiga vilkor förnyas. Hvad Utskottet sålunda anfört, såsom skäl för afstyrkande af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, förekommer mig suarare såsom skäl Den 21 Maji f. m. 39 lill bifall; ty sednaste Ständer kunde icke anvisa mera, än livad soin då var erforderligt; men genom den oförutsedda händelse, att Contracten af Passevoluntörerne uppsades, har bristen uppkommit, och är sålunda en tillfällig, vid Statsanslagets fastställande icke beräknad, utgift, hvarföre ersättning icke bör, efter min tanka, med billighet kunna nekas.
Berörde Utlåtande har blifvit af Hogvördiga Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet till alla delar godkändt, hvaremot Höglofliga Ridderskapet och Adeln, som bifallit första punkten, — deruti hemställdes, det måtte Rikets Ständer för sin del besluta, att, under enahanda vilkor, som förra riksdagen fastställdes, eller att nödiga medel blifva å 4:de Hufvud-titeln uppförde och fortfarande dertill anvisade, rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland befrias från hästarnes fouragering för marscherne emellan mötesplatsen och sqvadrons-samlingsplatserna, samt att denna kostnad öfvertages af statsverket, att utgå af anslaget till arméens vapenöfningar, hvilket, derest samma anslag vid denna riksdag förlorar egenskapen af förslagsanslag, då torde böra förhöjas med ett belopp, motsvarande den nu tillkomna utgiften, som ej troddes uppgå till mer än 300 R:dr R:mt; — deremot afslagit den sednare punkten, deruti tillstyrkes det måtte, med rotehållarnes befriande från utgift för sadelmunderingens underhållande, anslaget till försvarsverket till lands Sammansatta Stats samt Allm Uesvoch Ekon.-Vistets betänkande N-o in lands i allmänhet, eller Krigs-kollegii departementer, förhöjas med motsvarande belopp eller, för vinnande af jemn summa, med 620 R:dr R:mt. Välloflig» Borgare-Ståndet åter har återremitterat Utlåtandet, sedan erinradt blifvit att de i Utlåtandet behandlade frågor syntes ega ett stort och väsendtligt sammanhang med Kongl. Maj:ts samma dag till Ståndet ankomna och till Stats-Utskottet remitterade nådiga Proposition, angående Jemtlands roteringskassas befrielse frän allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägare-korps, och att Utlåtandet derföre borde blifva återremitterad!, på det begge dessa frågor måtte kunna pä en gång pröfvas.
50 § mätte få oförändrad qvarstå. Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff hafva på ett lyckligt sätt ådagalagt detsamma. Jag vill såsom ytterligare skäl anföra, att om t. ex. en egendomsägare är missnöjd med det värde, hvartill lians egendom blifvit taxerad och söker förhöjning; huru skall dä taxeringscomiléen förfara, derest man borttager den enda grund, som finnes i bevilln.förordningen, nemligen ordet rätta värde. Då kommer den säkert att förfara efter godtycke. Om orden deremot få qvarstå, sä måste taxeringsmännen på ed och samvete, efter att hafva utrönt de förhållanden, som 68 § omförmäler, uppskatta egendomen till dess rätta värde. Jag fortsätter mitt yrkande, att denna § må oförändrad bibehållas. Gr. Cronhjelm: Jag nödgas bestrida Hr Rosenblads yrkande, att minimitarilfen skulle komma att försvinna, och jag delar i detta afseende de skäl, som af andra talare blifvit anförda. Jag kan för öfrigt alldeles icke finna, att af den ifrågavar. ordställningen blir en ovillkorlig följd, att man måste nedgå lill minimitaliffen; ty härskall ju i alla fall stå, att comiterade äga rättighet att, när behofvet det verkligen fordrar, göra den nedsättning minimitariffen medgifver. Således kan sådant i alla fall icke blifva nödvändigt. Föröfrigt får jag åberopa hvad jag sade nyss, att det visserligen icke föresväfvat Utsk. någon afsigt att gä ned lill minimitariffen; men om behofvet verkligen skulle kräfva det, hvad är väl för ondt deruti? Man har sett många hemman, hvilka hade mycket högre beskattning förut, med afsigt nedsättas lill minimitarilfen, och jag skulle kunna citera län, som nu stå på 200,000 r:dr nära intill densamma, och detta tycktes icke vara stor skillnad på ett helt län. En värd talare har sagt, att han föreställer sig, att om denna § blir antagen, på sätt Bevilln.Utsk. föreslagit, så skulle Bevilln.Utsk:s nästa åtgärd vara att föreslå nedsättning till hälften af bevillningen på embetsmäns löner.
Domaren, inför hvilken angifvelsen skett, att, äfven utan sådant yrkande från partens sida, under iakttagande af rättegångsordningen, sjelfmant förrberörde anmälan fullgöra; i följd hvaraf och då den hvarje undersåte tillförsäkrade rättighet, att ej kunna ställas under tilltal, eller genom ransakning till dom och straff befordras annorledes, än i fullkomlig öfverensstämmelse med gällande rättegångsordning, sådan den i lag och laga stadgar bestämmes, på en gång innefattar alla hans rättegångsförmåner, jag än vidare antager, att oftaberörde 1777 års Kongl. Bref utstå - R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. ii1 kat en af de rättegångsförmåner, hvilka bordt tillgodonjutas af den, sora blifvit angifven för brott af ofvan omförmälda beskaffenhet. ”Vid granskning härefter af Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers fastställda Tryckfrihetsförordning den 16 Juli 1812, inhemlas, att sedan genom 1 §. 1 morn. alla förut gällande lagar, stadganden och föreskrifter i afseende på tryckfriheten och bokhandeln blifvit upphäfna och, såsom följd deraf, äfven alla dittills gifna serskilda förbud emot utgifvandet af vissa böcker, skrifter och handlingar, de der icke kunde åtalas annorledes än denna Tryckfrihetslag bjöd; så uti 5 §. 6 mom. bestämmes, dels den Domstol, som har att upptaga tryckfrihetsmål, dels den stämningstid, som i dessa mål bör äga rum, dels ock, alt då fråga uppstår om boktryckares eller författares af en tryckt skrift tilltalande eller hörande, böra han eller de personligen till svar stånda; hvarefter omedelbart föijer,] som orden lyda: ”men åtnjute i öfrigt deras rättegångsförmåner, enligt allmän lag och serskilte författningar, uti allt hvad genom detta förordnande icke uttryckligen annorlunda stadgadt är.”
R:dr silfver med 4 procents ränta samt försedde med ränle-couponer; c) att Riksgälds-Kontoret, utan ersättning erhåller: l:o Banko-Diskontens reserv-fond, uppgående, enligt 1843 års bokslut, till 162,889 R:dr 22 sk B:ko. 2:o Läne-Kontorets i Malmö reservfond, utgörande, jemnlikt nämnda Låne-Kontors räkenskaper för nästlidet år, 38,776 R:dr 10 sk. B:ko, 3:o liela beloppet af de såsom osäkre inom linien förde lån, tillhörande allmänna fonden, vid Banko-Diskonten samt Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö. 4:o De under året influtne räntemedel, hvilka såsom använde uti lånerörelsen derifrån icke kunna på en gång återtagas. d) att den efter afdrag, af förluster, förvaltningskostnader samt 4 procents ränta å kapitalet, uppkommande behållning å Diskonlrörelsen, må kunna användas årligen till inlösen af de till Banken ulgifne obligationer, genom uppköp af så stort antal obligationer, som i sådant afseende erbjudes och tillgången medgifver. ffih. till R■ St. Maj:t i underdånighet anhålla om Dess garanti å ofvanberörde obligationer. Af Rikets Ständers bifall till berörde framställning torde följa, att nedannämnde till Utskottet remitterade motioner böra öfverlemnas lill Stats-Utskottet, som det, i sådan händelse, tillhörer att deröfver till Rikets Ständer afgifva utlåtande, nemligen: a) Herr Rosenblads, Bernh., angående ett förskott af 350,000 R:dr uti Diskont-lånerörelsen; b) Herr St/f ver hjelms, om tillökning i Diskont-fonderne samt förminsk ning af omsättnings-terminernes antal; c) Riksdags-fullmägligen G. A. Appelcjuists från Blekinge Län, inne fattande att 1,000,000 R:dr måtte anvisas till berörde lånerörelses förstärkning; d) Herr iVordenankars, F.
Denna definition lärer dock ej kunna antagas; ty om också några slag af arbeten gifvas, som äro så enkla att dertill icke behöfves någon föreg:de öfning, äro dock de flesta af beskaffenhet, att ej kunna af hvem som helst utan öfning åstadkommas. Uti den ort, derifrån jag är, äger del förhållande 72 Den 8 April f. m. rum, att handtverksklassen i allmänhet är sämre lottad, har mindre arbetsförtjenst än de s. k. dagsverksarbetarne. Vore det dä icke orättvist att pålägga de förre bevilln., men deremot derifrån befria de sednare? Jag vill icke nu ingå i specialiteter, men hemställer till hvar och en på landet boende, om han icke funnit handtverksklassen i allmänhet vara fattigare än den egentligen s. k. arbetsklassen. i\Tär man dä härtill lägger dels hvad jag förut yttrat om svårigheten att på en rättvis grund uppdraga en skillnad emellan handtverksoch arbetsklassen, dels tidens anda, som lättsinnigt nog icke förutser följderna af att sätta sig för sig sjelf och undandraga sig lagstadd tjenst, för att förskaffa sig en mera oberoende ställning, dels ock att de som nu för tiden använda arbetskraften såsom jordbrukaren, handtverkaren och andra, hafva alla det sträfvande att få sitt behof af arbetsbiträde för så godt köp som möjligt, utan afseende derå huruvida arbetaren dervid bar någon egentlig behållning eller icke. För min del är jag fullt öfvertygad derom, att skattefrihet för arbetaren skulle verka lill förminskning i antalet af lagstadde tjenstehjon, dels derigenom att husbonden blefve frestad att, för alt slippa betala skatt för sine arbetare, icke ordentligen städja dem såsom tjenstefolk, och dels derföre att arbetaren sjelf deruti har en ytterligare lockelse till att sätta sig för sig sjelf. Arbetaren finge dock dyrt ångra ett sådant lättsinne; ty när lian nu icke beror af någon annan, har också icke någon annan skyldighet att draga försorg om honom i händelse af nöd.
Med anledn. af Frih. Cederströms anmärkn., att det låneunderstöd StalsUtsk. tillstyrkt i och för hamnbyggnaden vid Westerås, eller 20,000 r:dr b:co, är högre än den summa motionären begärt eller 13,200 r:dr, anser jag mig böra fästa den värde talarens uppmärksamhet deruppå, att motionären begärt ett statsanslag ulan återbetalning sskyldighet, och att, om ett sådant blifvit tillstyrkt, vilkoret för dess erhållande måste blifva att stadens innevånare skola ikläda sig betalningsskyldighet för hvad som brister i kostnadsförslaget, uppgående till något öfver 20,000 r:dr. Då nu StatsUtsk., på anförde skäl, icke ansett sig kunna tillstyrka statsanslag, utan endast län, och de vilkor sednaste Ständer bestämt för desse, eller 5 års räntefrihet och derefter 8 proc:s årlig afbetalning, hvaraf 2 proc. ränta, blifvit, enligt Utsk:s förslag, vida mindre förmånlige för låntagaren, derigenom, att ingen räntefrihet är beviljad, och att, af de 6 proc. som årligen skola erläggas, 4 proc. räknas sorn ränta och endast 2 procent kapital-afbetalning, synes ingen oformlighet deri vara begången, att det föreslagne lånet motsvarar kostnadsförslaget, helst statsverket, under vanliga förhållanden åtminstone, icke derpå bör kunna blifva lidande, men en fördel beredes Westerås stads innevånare till utförande af ett allmänt nyttigt arbetsföretag. Frih. Cederström: Deruti anser jag visserligen Hr von Troil hafva rätt, att vid företag, sådant som detta, Staten gör väl uti, att der det behöfves, såsom medlare träda emellan, och på billiga vilkor anskaffa lån till understöd för verkställigheten. Men vid tillämpningen fordras noggrann ompröfning.