Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man må derjemte ej förbise, att genom sednare tiders förändrade lagstiftning fattigvården i städerna blifvit alltmera tryckande; att de afgifter för bran vinsförsäljning, hvilka nu för hvarje särskild stad utgöra ett betydande och väl behöfligt bidrag till fyllande af dess kommunalbehof, skulle, om de i mån af folkmängd fördelades äfven på landtkommunerna, blifva af ganska ringa betydenhet för hvarje kommun; att genom en utvidgad näringsfrihet städerna mistat många af sina förra förmåner och inkomster, som nu i lika mån åtnjutas af landtkommunerna, samt slutligen att. opartiskt betraktadt, städernas blomstring äfven kommer landet till godo. Vid sådant förhållande och ehuruväl Utskottet ansett sig icke ega anledning att tillstyrka vidtagande af den utaf Herr Henschen föreslagna åtgärd, finner Utskottet, med stöd jemväl af de åsigter, som vid de sednaste riksdagarne blifvit af Sammansatta Utskottet i denna fråga uttalade och af Rikets Ständer godkända, städerna böra vid den andel af bränvinsförsäljnings-afgiften, de för närvarande åtnjuta, fortfarande bibehållas; och hemställer alltså, att de af Doktor Sandberg och Riksdagsfullmägtigen Bjerkander samt Herr Henschen uti ifrågavarande hänseende väckta särskilda förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande den åt hushållnings-sällskaperna i riket anvisade andel af bränvinsförsäljnings-afgiften, hafva inom Preste-Ståndet Kontraktsprosten Palmlund (motion N:o 2), inom Borgare-Ståndet Herr B. F. Ekerot (motionen N:o 117) samt inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Anders Medin från Kronobergs län Sammans. Bevilln.-, Lags. Allm. Be.sv.- o. Ekon.-Utskott. Betänkande N:o 5. 9 län (motionen N:o 304), på anmodan af kuskållnings-sällskapets i nämnda län förvaltnings-utskott, fästat uppmärksamketen derpå, att förändring i nu gällande kestämmelser rörande fördelningen af denna afgift syntes vara af både billigket ock behof högst påkallad.
— Jag tycker, din sak är så klar, att alla verldens advokater icke skulle kunna grumla den, — återtog Alf. — Här hafva vi ju nu, utom Meyerkopfs vittnesmål, som är det vigtigaste, den gamla Mary Dawids, smedens vid Merton Hall, som synes mig af mycken betydelse, och slutligen äfven den forna dansösen, mrs Sabina Morris’ berättelse, hvaraf hela det egentliga innehållet skulle kunna rymmas på en sylspets, men som, tack vare fruntimrens odödliga talent att göra en mygga till en elefant eller inveckla hufvudsaken i så många omslag, att de bilda ett helt kålhufvud af bisaker, så får man nu först afplocka alla hennes vältalighets kålblad, innan man finner en aldrig så liten anledning för ett juridiskt bevis. Allt detta tillsammans tyckes mig imellertid kunna räcka till för att göra dig till prins af Abyssinien till och med. — Ja, nog har mr Gibson lagat, att vi fått papper nog, det må Gud veta! — svarade Astley leende, under det han flyttade undan bordet och satte sig bredvid sin vän. — Imellertid beror det nu på att återfinna den gamla Hester, som jag såg i vintras, och sedan vill jag väl se, om den envise Crawford skall fasthålla sitt yrkande, att hela min brottsliga tants bekännelse är att anse som noll och utan all betydelse, ty en död menniska eller en vålnad är icke ”vittnesgild”, som han säger. — Detta påstående må han gerna vidhålla. Vi lemna vålnadens ord utan afseende, nu sedan de gifvit anledning till bevis, som icke kunna jäfvas för sanningen deraf. Låt oss bortkasta premisserna, sedan slutledningen är klar, det betyder ingenting. Din vältalige advokat har fullkomligt rätt i att likna detta mystiska vittnesmål vid den brädställning, hvaröfver man murar ett hvalf, då hvalfvet är färdigt rifver man bort ställningen såsom onyttig, men den förutan hade man likväl icke kunnat bygga detsamma, och nu fattas icke många stenar i hvalfvets fulländning. — Jag tror detsamma. Man anser min sak så godt som vunnen, alla mina vänner lyckönskade mig, redan då jag kom hit. ”Le roi est mort!
Må Utskottet jemväl öfverväga, att det sanuolikt öfverskattat sina krafter, då det trott sig kunna, efter egoistiska och reactionära åsigter, ombilda Svenska Nationalrepresentationen! Må ändtligen Utskottet väl betänka, att under det ständiga kretsloppet af lif och förgängelse, fortlöper likväl bildningens kedja och att utvecklingen af ett folks lifskrafter ej, som den vissnande blomman, förgås!” Ex protocollo, Karl Kullberg. Utdrag af Protocolletj hållet hos Rikets Höglojl. Ständers Constitutions-Utskott den 3i December 1844• S. D. Herr Petre' uppläste en så lydande reservation: ”Den inom Constitutions-Utskottet vid detta Riksmöte vanligtvis i strängt conservaliv anda afgörande, förseglade voterings-sedeln har, för den vigtiga frågan om National-Representationens ombildning, hos Utskottet formerat en majoritet, sorn nu består af en Collegii-President, tre Biskopar, tre Professorer, en Kyrkoherde, två Militära tjenstemän, en Kammarherre och en Kammarjunkare. Af denna majoritet hafva, vid Utskottets plenum den 27 De - Flör till Constitutions-Uiskottets Memorial, N.o 26. 45 December, minst tvänne ledamöter med en sä hög grad af omildhet och utan tecken till ogillande af någon bland de öfrige, upptagit min i nyssnämnde (Väga då afgifoa reservation, att jag nästan betvifla!', att ProtocoU listen, oagtadt sin vitsordade, utmärkta skicklighet, skall till fullo lyckas återgifva det dramatiska i sjelfva uppträdet af en i det yttersta stegrad byråkratisk missbelåtenhet. Detta exempel bör i närvarande tidpunkt icke gå förloradt, ty om det byråkratiska elementet redan nu förmår att på det uppspirande trädet åstadkomma rätt betänkliga verkningar af bristande tolerans och saknad humanitet, hvad skall man då icke hafva att befara, i fall detta träd en gång bildar en mognad stam?
Jag kan således ej, i likhet med denne värde talare, inse, att afgörandet af denna fråga, på sätt Frih. af Ugglas löreslagit, skulle vara med några särdeles svårigheter förenadt. Hvad åter beträffar den sednare delen af Frih. af Ugglas' reservation, kan jag icke underlåta alt deremot göra en an - Den 5 September f. m. märkning. Att för ett så beskafTadt ändamål tillsätta en ledamot i direktionen, synes mig vara högst olämpligt. Då nemi. denne person skulle al Riksgäldskontoret utses, för att deltaga i. direktionens göromål, skulle han vara bosatt på den ort, hvarest direktionen hade sitt säte. Vore nu detta på landet, skulle ofta inträffa svårighet alt få en fullt lämplig person. Då nu meningen med denne direktionsledamots utseende vore, att han skulle utöfva kontroll på att de inflytande medlen användas till betalande af Riksgäldskontorets fordran, och det således vore öfverflödigt att han som direktionsledamot komme att deltaga i direktionens öfriga beslut, vore det enligt mitt förmenande vida lämpligare, örn fullm:ge i Riksgäldskontoret utsåge en person, som deltoge i revisionen, och som kunde göra anmälan, derest bolaget ej ställt sig kontraktet till efterrättelse. Jag får derföre, tillika med det förklarande, att jag instämmer i första delen af Frih. af Ugglas’ förslag, anhålla om pro* pos. på bifall till samma reservations andra del, med den förändring, att, i stället för ordet direktionsledamot, måtte inflyta ordet revisor. Hr Paykull, Lars Gustaf: 1 likhet med de Hrr, som förut yttrat sig i denna fråga, anser jag att man icke till ett så stort företag som det ifrågav:de kan bevilja lån, isynnerhet då summan är så betydlig och tiden så lång.
(Rglds-Afd.) Stats-IJtskottet, som genom sitt under N:o 183 afgifna Memorial underställt Rikets Ständers granskning och fastställande de 2:ne första afdelningarne af det reglemente, hvilket skall tjena till efterrättelse vid Riksgälds-kontorets förvaltning under tiden intill nästa riksdags slut, får nu aflemna det af Utskottet uppgjorda förslag till den afdelning af samma reglemente, som hör handla om de till utgående från nämnda verk under förflutna riksdagar beviljade, men ännu icke utbekomna anslagsoch lånesummor, hvilka alltså skola fortfarande för angifna föremål tillhandahållas och i föreskrifven ordning utbetalas; anseende sig Utskottet härvid böra uppgifva de stats-bidrag, derom hvar och en af de föreslagna §§:ne handlar samt tillika göra sina framställningar, angående sådana innestående behållningar utaf de i nu gällande reglemente anvisade stats-utgifter, hvaraf någon ytterligare utbetalning, enligt Utskottets åsigt, numera icke skäligen kan ifrågakomma, och hvilka derföre synas vara att betrakta såsom uppkomna och för Rikets Ständer till andra föremål disponibla besparingar. Angående de under 1840 och 1841, 1844 och 1845, 1847 och 1848, 1850 och 1851 samt 1853 och 1854 års riksdagar beviljade extra eller tillfälliga stats-utgifter. § 77, angående återstående beloppen af de anslag, som under förstnämnde års riksdag beviljades för härads-häktenas och stads-fängelsernas ombyggande, är, efter iakttaget afdrag af sedermera skedde utbetalningar, lika lydande med 71 § i det vid sednaste riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente. Bih. till B. St.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat ett Memorial af Johan Lekberg från Nerikes län, med hvilken Johan Pettersson och Gustaf Johansson från Kronobergs län samt Johannes Andersson frän Jönköpings län sig förenat, och i hvilket anföres, att remonteringen vid de indelta kavalleriregementena nu mera än förr vore ett onus, som vållade icke blott stora kostnader och besvär utan äfven obehagligheter och misstroende till vederbörandes rättvisa. Då det t. ex. lyckats rusthållaren att anskaffa remont af mer än den storlek författningarne fordrade och i öfrigt, efter veterinärläkares försäkran, frisk och felfri, inträffade med få undantag att Regementschefen eller den, som hans ställe företrädde, förklarade kreaturet behäftadt med åtskilliga felaktigheter och derföre oantagiigt. Hofslagaren tillfrågades sällan och Konungens Befallningshafvande, som endast undantagsvis kunde vara hästkännare, egde icke någon ansvarig tjensteman att anlita, för att veta om elier i hvad mån Regementschefens domslut förtjenade afseende. Då härtill komme att det för aflägse boende rusthållare blefve alltför dyrt att sända hästkreaturet tili endera af landets veterinärinrättningar för att erhålla fullständig motbevisning och, en sådan förutan, det icke till något tjente att emot beslutet anföra besvär, blefve följden att hos rusthållaren, på grund af veterinär-läkarens förklaring, misstro emot myndigheterna uppstode. Väl finge erkännas att någon kavalleri-officer vid remonteringarne hade hästar till hands, i de kasserades ställe, Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltels Betänkande N:o 125. 9 ställe, men nästan alltid till priser, som måste kallas orimliga. Då man fortfarande icke tycktes vilja förstå hvarföre rusthållaren företrädesvis köpte en häst, som blifvit uppfödd i orten och ej heller att rusthållaren hade lika stort om ej större intresse i att erhålla en duglig och härdig remont, så vore visserligen bäst att
Fullinägtige för ett Stånd på en och samma gång äro bortreste eller af sjukdom hindrade, må, i händelse ärenderna icke tåla uppskof, det vara de öfrige Fulhnägtige tillåtet,' att dem afgöra. rrArt. Angående Betjeningen vid Riksgälds-Contoiret. i. §. Fullmägtiges Expedition och CanceJlie. För IH ullmägtiges Expedition och. Cancellie bestigs: En. Déti 4 Augusti. ■■ Bn - Secreterare, som förer Protocollet vid Fullmägtiges Sammankomster, uppsätter ock cöntrasignerar alla utgående Bref och Expeditioner, likaledes alla Constitutorial, Tjensteförordnanden och Afsked för Riksgälds-Contoirets och General-Assistance-Contoirets Kmbetsoch Tjenstemän, hvarvid på hans ansvar kommer , att dessa sistberörde handlingar äro behörigen charterade; åliggandes det sedermera Commissarierna i Riksgälds-Contoiret och Ofver-Commissarierna i General-Assistance-Contoiret hålla hand deröfver, att någon icke får inställas uti Tjensten eller uppföras till Lön eller Arfvode, innan med företedda behöriga bevis, hvilka i afskrifter tillika böra aflemnas, blifvit styrkt, att de allmänna afgifter , hvilka , vid befordringar, uti Banken dessutom äro vanlige, blifvit erlagde; och förhålles på lika sätt, i anseende till pensioners utbetalande för dem, sorn erhålla afsked med pension. En Registrator, som tillika är Archivärims^ håller Diarium öfver alla inkommande Bref, •Remisser, Memorial och Skrifter, antecknar, enligt Protocollen, uti Diaria de åtgärder, hvilka äro uti hvarje mål vidtagne; vårdar alla till Fullmägtiges Cancellie hörande handlingar m. m.; äfvensom det så kallade gamla Archivet af förra Riksens Ständers Contoir samt f. d. KonglRiksgälds-Directionens, handlingar förblifva under Registratorens vård.
Jag tror ordet: "härmedelst" ej här vara lämpligt, emedan detta stadgande redan finnes i myntbestämningslagen af d. i Mars i83o. Enligt min tanke är det nog att bär införa, det "R. St. förklara och stadga;” och bör man, för att nyttja egentliga termer, borttaga ordet: ”härmedelst.” Sedan innehåller förslaget orden: ”förra silfvervärde,” hvarmed Gr. Frölich säkert velat uttrycka det fordna silfverbeloppet af skatterna. Jag tror ej heller detta uttryck vara egentligt, ty samma silfvervärde som hittills torde komma att framdeles erläggas; hvaremot det är det fordna silfverbeloppet, i o H. 5 34 Den 23 Juli f. m. sora icke mera kommer i fråga. Jag hemställer derföre, att orden: ”förra silfvervärde” måtte utbytas mot orden: ”fordna silfverbelopp,” efter hvilken förändring Gr. Frölichs förslag, åtminstone efter min åsigt, blefve fullkomligen tydligt och riktigt. Hr Cederschjölds förslag, att till hvad Utsk. föreslagit tillägga, att beräkningen kommer att ske i samma myntsort som hittills, torde icke vara riktigt, emedan, ifall BancoUtsk:s förslag att antaga riksg:s-r:drn till enhet vinner R. St:s bifall, alla skatter komma att beräknas i den myntsorten och icke i den, som hittills blifvit begagnad, och således skulle Hr Cederschjölds uttryck innebära något, som kunde förfalla eller stå i strid med de sednare beslut, som af R. St. kunna komma att fattas. Jag tror , att man bör nyttja sådana termer, som öfverensstämma med den mening, man vill uttrycka. Hr Tham: För mig skall det vara likgiltigt, antingen Utsk:s förslag antages eller det förslag, som Gr. Frölich tillstyrkt; ty jag har ej heller något emot det sednare. Jag liar blott begärt ordet för att yttra, det jag ej tror, att något uppskof bör kunna komma i fråga, sedan R. o. Ad. i början af detta plenum beslutat, att betänk. N:o 17 nu skall afgöras.
Då Kongl. Maj:t eller något Verk, eller Ämbetsman utnämner någon till en så beskaffad beställning , hvarmed Lön på Stat icke åtföljer , eller tillägger någon namn, heder och värdighet af något Ämbete och tjenst, förses det derom utfärdade Öppna Bref eller Fullmagt med stämpladt papper , i likhet med hvad föreskrifvet är, för Fullmagter å en lika beställning, inom det Ämbetsverk, Regemente eller Corps , der den befordrade tjenar , eller förut varit i tjenst; eller der detta förhållande icke kan ega rum, i likhet med samma Tjenstemän inom det Län eller det Stift» der den befordrade finnes bosatt ; dock beräknas £har t»Sigillat«Afgifteat i detta fall endast, 55*. Beyillnings Utskottets Setänhanden. den pS Stat bestådda ordinarie Lunep, tom i hän~ •telse den är indeldr, uträknas efter årets Markegång, DoctorsBref, sopa vid Akad«mierne -utfärdas, skrifvas på stämpladt papper nemligen: ppctorsBref i yheplpgien. , , 4: 54 sk. \ Juridiken . , , .4: 24 sk. i Mediciriep. ... • 4: 34 sk, i Philpspphien eller §å kallade MägisterBref . - a: 12 sk. Men för de Doetorseller MägisterBref, soip Vpder prof utfärdas, fördubblas afgiften. Prostar öfver egne Församlingar erlägga | Wämpladt papper , , R:dr, 4, Fullmagt p§ Charakter för den , sorn - förut e| varit i Kronans tjenst, skrifves på Charta till sextio för hundradet efter Köne-inkorna sten, bestämd i enlighet med hvad här ofvan för öppna Bref pch Characters - Fullmagter äir stadgadt» För öfrigt stadgas: att då Fullmagter ellef öppne Bref utfärdas på sådane Titlar eller Beställningar, hvartill motsvarande
Det enda som Adam egde, då han utgick i verlden, var ett fikonalöf. Behöfs något mer? I unga år lefver man gerna i hypothesernas verld ... Medvetandet att ej ega någonting är, rätt betänkt, kanske äfven den mägtigaste sporre till mycket godt. Det erinrar oss om Guds härliga ord: »Du skall arbeta i ditt anletes svett.» Jag känner och erkänner också icke någon för slägtenas förädling vigtigare och bättre lärosats. Det är till den arbetande mannen, som Herren säger: »Den sjunde dagen skall vara din hvilodag.» Några för mig egna trosartiklar uppväxte äfven härur. I samhällets stora utveckling kan jag ej upptäcka mera än trenne i hvarandras tjenst likberättigade arbetande element eller krafter, nemligen intelligensen, arbetet och kapitalet. Intelligensen är det skapande elementet, arbetet det verkställande, kapitalet bådas vilkor och möjlighet. Samhällets uppgift är väl också att knåda dem tillhopa till en enda kropp, icke att spränga sönder dem ifrån eller mot hvarandra. Misstag i detta afseende skola förr eller senare blifva hårdt straffade. Verldshistorien har derpå många exempel. Sedan, i samma uppsats, nämner Ridderstad, att han vid Carlberg lemnade en af sina första poetiska bitar åt doktor Grafström. (Denne skald blef således för honom liksom för Braun den förste förtrogne af båda skaldeynglingarnes inträde bland lyrans söner.) Ridderstad döpte sitt profstycke med en klingande, men derjemte särdeles anspråkslös titel, nemligen: Poetisk flygsand. Hvad Grafström derom tänkte, uppenbaras i de rader han efter ett par dagar räckte den sin dom väntande unge poeten. Och denna dom lydde så: Ser du en dag din lyckas blomsteräng Omkring ditt vandringstält Af lifvets flygsand härjas och förvildas, Vet, af en klang ifrån din lyras sträng, Utöfver öde fält, Kan sanden sjelf i sköna former bildas, Och bilderna bli klarare, ju mer Din lyra rena toner ger. Så uppmuntrad beslöt Ridderstad att låta trycka ett och annat. Men förmodligen gick detta ej lyckligt, ty härom säger han med ovanlig författareöppenhet: »Det måtte varit en ond ande som dref mig härtill.
Ständer göra nådig framställning om uppförande å stat af lön, 700 R:dr, jemte ersättning för bostad, 150 R:dr, eller tillsammans 850 R:dr, åt en ytterligare Länsman inom Lycksele socken. I öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegium och Stats-kontoret uti nästföregående fyra punkter yttrat och hemställt, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t, för tillvägabringande af de regleringar, som derutinnan omförmälas, måtte af Rikets Ständer äska uppförande å stat af löner och hyresersättningar: för en Kronofogde och en Häradsskrifvare inom Malmöhus län med tillsammans 5,100 R:dr; — för fem nya Länsmän i Jemtlands län med tillsammans 4,250 R:dr; — för en ny Länsman inom Wester-Norrlands län med 850 R:dr; och för en ny Länsman i Westerbottens län med 850 R:dr. 9:o. Kongl.
Ej mindre äf Kongl. Majus Nådiga Proposi» tion, intagen uti ofvanberörde Betänkande, än af de vid samma Betänkande gjorda anmärkningar,- inhemtas: att fråga om förändring och nedsättning uti grundräntorncför dessa Inrättningar ofta varit väckt dels hos Kongl. Majit och dels hos Bikets Ständer, samt vid flera Riksdagar af hela Bonde-Ståndet; att grunderna för dylika Inrättningars skattläggning äro orättvisa och nästan o-' möjliga att tillämpa; och att den i Författning garne rriedgifna utväg, att söka förmedling, medför dryga kostnader och sällan af någon begagnas, emedan äfven grunderna derföre äro obe» 8tämda och olika tydning underkastade. Då Éih t. StaisB ev iLags. Oeo.-Utsi, Ull. N:o 12g, 2 a Då Kongl. Maj:t härå fästat det Nådiga afseende, att Kongl. Maj:t Sjelf föreslagit, att Sågar, Valkoch Stampverk endast ina betraktas såsom Fabriksinrättningar, deraf årlig bevillning bör erläggas, synes det mig nästan oförklarligt, att Nationens Representanter skulle vilja motsätta sig att antaga en utväg, hvarigenom mera rättvisa i beskattningen kan vinnas och den lidande Medborgaren på ett génare och mindre kostsamt sätt vinna rättelse uti ett orättvist förhållande, som tillkommit af svårigheten, otn icke omöjligheten, att bestämma några allmänna och rättser.liga grunder för dylika Inrättningars ordinarie skattläggning, hvilket å ingendera sidan bestridda förhållande ensamt bör väcka benägenheten att medverka till den föreslagna ändringen. Deri invändningen , att förändring uti sättet för dessa inrättningars beskattning skulle i ett eller annat afseende verka på eganderätten, kan jag för ingen del gilla.
Proposition, N:o 29. 11 ’’goda ja och samtycke”; och skulle då alltid räknas 2 frälse mot ett Kro"nooch skattehemman; och således skulle äfven hållas om ”utskrifning hos ”Allmogen lill Riksens värn och försvar samtyckt och beviljad blifver”. År 1721 indelades Halland till hålmanshåll efter samma grunder, som gällde för Blekinge; men denna indelning upphäfdes 1723 och nuvarande roteringsverk uppgjordes i stället 1726. Ehuru den för Rolerings-commissionen utfärdade inslruclion bestämde, att utsockne frälset skulle roteras, kom det dock derlill icke i fråga och n mines ej heller i det med provinsen sistnämnde år afslutade kontrakt om ständigt båtsmanshåll, hvartill orsaken får sökas i den omständighet, alt detta frälses egare vid förrättningen protesterat emot roteringsålgärden, samt att tillåtelse erhållits, tält dermed fick anstå lill nästa riksdag. Vid 1723 års riksmöte förklarade Adeln från Halland sig ej vilja undergå rotering för sina utsockne frälsehemman, emedan l:o de utgöra sådana extra ordinarie utlagor, som icke åligga andra frälsebönder i riket, der båtsmanshåll är; 2:o det skall strida emot deras privilegier och 3:o något ”erkläckeligt” bålsmanstal af dem ej kunde erhållas. Rikets Ständer anmälde detta förhållande hos Kongl. Maj:t, men förklarade derjemte, alt de förmodade, det’Adeln, uppå vidare föreställning, skulle kunna förmås åtaga sig rotering, i fall 6 hemman sattes om hvarje rote och utskrifningspenningarne eflergåfvos.
RegeringsFormen föreskrifver, någon sådan ändring uti Grundlagarne antagen, som gör en derefter lämpad rättelse af RiddarhusOrdningen nödvändig, bör RiddarhusUtskottet sjelfmant till Ridderskapet och Adeln inkomma med förslag till dylik rättelse. Herr Printzenskjöld, Axel: Vid den föreslagna Contraproposilionen får jag göra den anmärkning, all, på det alla möjliga händelser vid en vägrad sanction af ÖS Den 10 Augusti e. m. RiddarhusOrdningen måtte föreses, den sista meningen i första Momentet bör lyda sålunda: Sker intetdera, eller antager Ko nungen icke Ridderskapets och Adelns sednare förslag, blifve den förra Riddarhusordningen oförändrad gällande. Grefve Spens: Jag hemställer, huruvida icke det tillägg borde göras, att RiddarhusUtskottets Utlåtande bör inhämtas öfver den Contraproposition, Kongl. Maj:t tilläfventyrs kan afgifva. Herr Tham: För min del får jag underställa, om det af Grefve Spens föreslagna tillägg må anses behöfligt, emedan Ridderskapet och Adeln i alla fall kommer att discutera ämnet, och då har sig obetagit, att remittera frågan till RiddarhusUtskottet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll Herr Printzenskölds nyssberörde tillägg. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga det af Grefve Spens föreslagne tillägg. Ropades Nej. Hans Excellence förnyade derpå den af Hans Excellence nyss framställde Voteringsproposition tillika med det af Herr Den io Augusti e. m. Printzensköld dervid gjorde tillägg, hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs.