Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af Herr Ceclerschjölds anmärkning, att införselstullen å denna artikel är för låg i förhållande till det högre värdet å flere slag af Gummi, tillstyrker Utskottet, att tallen derå må förhöjas till 4 sk. per &. Gummigutta: Utskottet har ej, efter Herr Cedersclijölds anmärkning, funnit skäl ändra den föreslagna tullen härå, som är enlig med 1826 års Taxa. Hampa: Den af Utskottet härå föreslagna Medel-tull gör 10 procent på den bättre Hampan, och 20 procent på Passhampan, hvilket förhållande Utskottet anser innebära ett lämpligt skydd för inhemska produetionen, och säkrare motverka införseln af den mindre dugliga Passhampan, än ett direct förbud med bibehållandeaf en lägre tull å den godaHampan, i hvilket senare fall Passhampan, som, efter hvad Utskottet inhemtat, är otjenlig och icke lärer brukas till 4c* Bevillnings-Utsköttets Utlåtande J$:6~ 44' tågvirke, men behöflig till fiskredskap, skulle, efter hvad erfarenheten visat, med mindre gravation af tull inkomma, under benämning af god Hampa. Ulskottet tillstyrker således bibehållandet af den föreslagna medel-tullen. HandtverkeriV a r o r. Herr Hartmansdorff och flere hafva väl ansett, att dessas införande ej kunde tillåtas, utan att skada om icke förstöra inhemska Handtverkare ; men Utskottet, åberopande hvad som i fråga om skydds-tullen förut anförts , är öfvertygadt, att den föreslagna tullen och öfriga omkostnader mer än tillräckligt trygga för denna farhåga. Hudar och Skinn. Då oberedda behöfvas för Garfverierna, bar Utskottet ansett en lindrig tull å detta råämne vara lämplig.
Vidare föreskrefs af Kongl. Maj:t: att Mantalskommissarierne skulle, i den mån mantalsskrifningen under November och första hälften af December månader fortgick, tillhandahålla Statistiska Central-Byrån mantalsuppgifterna till ledning för upprättandet af distriktsoch egendomslistorne; att listornas utdelning och insamlande skulle, under tillsyn af Poliskommissarierne, verkställas af dertill genom Öfver-Ståthållare-Embetet beordradt antal Poliskonstaplar; att egendomsägare eller förvaltare skulle, efter emottagande af egendomslistorne, å dem utföra de rättelser, hvilka kunde påkallas af förändringar, som timat efter mantalsskrifningen, inom egendomen fördela blanketterne till hushällslistor, återinsainla dessa efter skedd ifyllning, rätta i ögonen fallande fel samt hålla dem tillhanda för att afhemtas af Poliskonstaplarne. I afseende å Statens, Stadens och Allmänna inrättningars bebodde egendomar stadgades, att listornas utdelning och insamling skulle besörjas af respektive myndigheter, som med dessa egendomar hade befattning. För underlåtenhet att anskaffa och meddela de föreskrifna uppgifterna, fastställdes af Kongl. Maj:t ett vite af 5 li:dr R:mt, hvilket dock ej i något enda fall behöft tillämpas. Genom allmän Kungörelse den 17 December 1860 delgaf Öfver-StåthållareEmbetet hufvudstadens innevånare hvad Kongl. Majit sålunda anbefallt. Efter denna sammanträngda redogörelse för de, till iakttagande vid folkräkningens utförande, bestämda grunder, får, beträffande sättet, hvarpå dessa sedermera tillämpades, och det af folkräkningen vunna resultat, *) Antalet af dessa distrikter bestämdes till 86. 4 Stockholms stal Födde, Döde. — Sedlighet. Öfver-Ståthållare-Embetet hänvisa till den utförliga redogörelse härför, sorn lemnäs i 4:de o. f. häften af Statistiska Central-Byråns tidskrift (Stockholm, P. A. Norstedt &
Man torde med nfigot skäl kunna antaga, att de som efter-lemnat Minnen frän den tid, som de på skräckregeringens bud tillbragte i de parisiska fängelserna, skulle vara intresserade af alla traditioner om dessa och särskildt af berättelser om septemberdagar ne. Hade någon af dem hört fabeln om mille de Som-breuil, månne han ej skulle hafva antecknat den? Men äfven hos dem söker man flfilngt. Jag förbigår nu, för att längre fram återkomma till Coittant, som år 1794 i ffengelset Port-Libre gjorde bekantskap med m: lle de Sombreuil samt hennes far och bror. Här skola vi rådfråga några andra. Joseph Paris de 1 ’ Épinard bar i en liten skrift: Uhuma * niié méconnue q \ i les horribles souffrances d ' un prisonnier * * be-skrifvit sina lidanden. Han var man att tro, såsom evangeliets ord, äfven de orimligaste sägner. Aldrig — skrifver han — aldrig skall man fä ur fångarnes hufvud, att i det föngelse, der han satt, serverades menniskokött; anledningen till denna tro var, att man vid nattetid ofta hörde » qvidande röster, som tycktes slockna i dödsrosslingeus qval ». Att han sjelf delade samma tro, framgår tydligt nog. Han berättar, först såsom en » anekdot », hvil-ken jemte de andra anekdoterna han sedan med dyra eder gifver ut för bevislig sanning, att Fouquier-Tin ville lät för hvaije tredje * dels månad betala sig 12,000 francs af den » Megera », som be * lierskade Conciergeriet: det var åklagarens vid revolutionsdomstolen procent af hennes rofferier och stölder från de stackars ftn-garne. Hvad skulle ej då, tillägger han med en räkenkarls färdighet i multiplikation, alla de öfriga fängelserna inbringa! * * * Hvar *
§ 4 Skeppare får inte segla in på ställen där lotsinrättning finns utan lots, så vida denne inte är förhindrad av hårt väder. Lotsen ser till att ingen last förs till eller ifrån skeppet, att lås och sigill inte bryts och olaga landgång inte äger rum. Han har det ansvar och den belöning som nämns i Instruktionen av den 18 maj angående lotspersonalens tillsyn över olagliga seglationsoch handelsföretag. § 5 Skeppare åligger att noga följa karantänsbestämmelserna. § 6-7 Skeppare skall följa de farleder som är bestämda till stapelstäderna § 8 Avviker skeppare från den bestämda farleden eller seglar förbi tullbevakning utan anmälan bötar han 300 riksdaler § 9 Lastas gods utan trängande nöd i öppen sjö innan fartyget kommit under tullbevakning, är godset förbrutet. Skepparen ansvarar som om han infört olovliga varor samt bötar 500 riksdaler. § 10 Skeppare får inte ankra i skärgården utan i trängande nöd eller andra giltiga orsaker, Han bötar då 50 riksdaler. § 11 Fartyget får inte lägga till vid land eller brygga innan visitationen är genomförd. Därefter skall skepparen inom 2 timmar infinna sig i tullkammaren och uppvisa pass och handlingar. Innan klockan 12 dagen därpå skall han inge märkrulla. § 12 Kommer fartyget på natten får skepparen inte gå i land förrän det blivit ljust. Han skall då lägga till med den farkost han använder för att ta sig iland vid bryggan och undergå visitation § 13 Skeppsfolk och passagerare får inte heller gå iland förrän visitationen skett. Sker det bötar skepparen för underlåten tillsyn. Kapitel II Om vad Skeppare vid ankomst till inloppsoch lossningsort och godsägare i lossningsort hava att iakttaga. § 15 Den märkrulla som skepparen skall avlämna, skall innehålla fartygets namn, byggnadsort, lästetal och djupgående, besättningen antal med varje persons namn, fartygets hemort, varifrån det kommer och vart det skall gå. Sedan uppföres lasten. Salt, spannmål och andra mätbara varor anges i det mått som brukas på inlastningsorten. Styckegods till särskild man skall ha mottagarens namn. Sist uppföres besättningen förråd. § 17 Tullkammaren skall uppläsa märkrullan och jämföra med skepparens manifest och fraktgodssedel.
- Och skulle Ni också först döende. n&amp; en räddande klippa, sa är det för en vingad varelse dock hederligare an att drunkna i grumliga v&amp;gorn. Ni klagar öfver bristande kraft att motsta en fiende, och Ni inser ej orsaken. " Seger öfver synden ar frukten afandligt lif. Ni vill skörda denna frukt, men hvar @ da trä det, som skall bara frukten? - Skall det andliga lifvet bara frukt, m&amp;ste det först finnas, detta är ett axiomen En af de älskande lärjungar, som besjungit Wikners minne och återbördat hans stoft A t fosterjorden, har tolkat den genklang, hans rena stamma vackt i de ungas bröst: ' Men om en yngling, irrande p5 stranden af hjartglöd tärd ej finner ro och enhet, Din genius fattar honom huld vid handen Och hviskar: renhet! " Vara sitt högre jag trogen, det ar ratta profvet pk det sanna modet. Per Trygg. Bref från början af 1800-talet af Esaias Tegnér. Som till redaktionen godhetsfullt blifvit lemnade n&amp;gm hittills otryckta bref fribn den store skaldens ungdomstid, skynda vi att meddela vAra läsare ett aftryck af dem. De äro ställda till Brukspatron Christopher Myhrman, först under beniimningen Högädle Herr Brukspatron, dereftei Högtärade Herr Farbror och slutligen då välgöraren också blifvit svgrfader: Till min vördade pappa. Ehuru de alltid i stilen bibehålla en ung mans reservation gent, emot en äldre, ser man dock här och der käckheten titta, fram mellan raderna och en ghng griper det manliga berserkalynnet till några kraftiga uttryck. Stundom ser man ock hiim svart den unge mannen haft att rätt sirligt svarfva uttrycken för sin tacksamhet. Det första dateradt Lund den 3 Oktober 1799 lyder så: Högädle Herr Brukspatron! Det är mindre min hand som bör tekna, än mitt hjerta som bör kanna och wärdera den öfwerflödande godhet Herr Brukspatronen - behagat misa mig.
Och äro ytterligare ansökningar sistlidet år 1828 ingifne af så väl Sundblom, som Lagercrantz, deruti 9 i3© S t a t s-U t s k o 11 e t s de, under åberopande, att lika beskaffad arrende-eftergift sorn den af dera i underd. sökta, redan sistförflutne Riksdag blifvit förunnad andra å Lofön belägna Kronohemman, framburit underd. anhållan, att dem, ifrån och med år 1823 och allt framgent, måtte i Nåder beviljas eftergift i deras utfästa arrenden för ofvannämnda tvänne Hemman; hvarvid Lagercrantz jemväl bifogat ett, d. 27 Julii 1826, af då tillförordnade Domhafvanden i Orten, P. J. de Laval utgifvet bevis, att Barkarby, enligt syne-instrument, som, i händelse af påfordran, vore att tillgå, funnits hafva, efter handkast, omkring 17 Tuni. väl häfdad Odal åkerjord till hvarje årgång; men att, med afseeende å jordmånens beskaffenhet och i förhållande till den afkastning af åkerjorden i Orten i allmänhet kunde påräknas, det nu stadgade arrende, jemte alla andra Hemmanet åtföljande besvär, vida öfversteg hvad detsamma, efter afdrag af kostnaderne för dess skötsel och åbyggnads underhåll lemnade i behållning. Varande omförmälde ansökningar, genom Nådig Remiss d. i3 Nov. sisth år, till Utskottet öfverlemnade. Utskottet har öfvervägat hvad i ämnet sålunda förekommit; Och som de af Sökanderne, till stöd för deras underd. anhållan, åberopade handlingar icke lemna någon säker och fullständig kännedom om ifrågavarande tvänne Hemmans alla inkomster och utgifter, hälst af kastningen af Hemmanet Rörby ej finnes närmare bestämd, än genom det af Kronofogden Lagercrantz uppgjorde
I öfverensstämmelse med dessa skall Ridd.- Ordn. vara författad. Enär man nu kan, på sätt Gr. Cronhjelm upplyst, titan något stadgande derom i grundlagen välja suppleanter till Fullmägtige i Banken och Riksg.Cont., tror jag icke, att något hinder emot de af mig ifrågaställa suppleantsvalen möter. Skulle Hr Gr. o. Landtm, finna svårigheter emot meddelande af proposition, så vill jag visserligen icke påyrka en sådan. Jag får då blott framställa den önskan till Hrr Electorer, att de behagade till Utsk:sledamoter välja sådana, som anmäla sig vilja arbeta i Utsk:n, i stället för sådana, som straxt efter valen resa bort och lemna åt de qvarvarande obehaget att arbeta ensamma. Gr. von Fersen, Hans: Såsom jag uppfattat Gr. Horns motion, innefattar den fråga om, att beslut genast må fattas om val af suppleanter till Utsk:sledamöter. Är förhållandet sådant, så instämmer jag uti hvad Frih. Palmstjernayttrat. Är förhållandet åter sådant, att frågan skulle remitteras till Ridd.-Utsk., så vill jag icke sätta mig emot Den a Maj e. ra. remissen, ehuru jag hoppas, att Utsk. må tillstyrka afslag å densamma. Jag har icke kommit i erfarenhet utaf, att, under d<- tvenne riksdagar jag bevistat, några olägenheter för ärendernas gång uppkommit derutaf, att R. o. Ad:s ledamöter i Utsk:n icke varit fulltaliga. Jag erinrar mig, att i Oecon.-Utsk., der jag var ledamot mot slutet af förra riksdagen, oftast få flera än Frih. Cederström, som jemväl var ordförande i Exped.-Utsk., och jag, som representerade adliga ätten N:o 8.j4, v°ro närvarande, och likväl förspordes icke några menliga verkningar deraf i ärendernas gång. Under denna riksdag hafva i Bevilln.-Utsk. R. o. Ad:s ledamöter, i anseende till afsägelser oell andra förfall, aldrig hittills varit fulltaliga; men jag tror, att något uppehåll i ärendernas gång likväl icke ägt rum.
En r:dr för hvarje under lönen beräknad tunna spanmål; hvaremot för de tjenstemän, hvilka före ofvanberörda statsreglerings vidtagande innehaft löner, under hvilka spanmål varit beräknad, fastställdes att till nästpåföljde riksdag vara gällande ett genom 1835 — 1839 årens markegång*- ättningar uppkommet medelpris af 7 r:dr 10 sk. tunnan, hvilket sedermera till dess de hunno afgå, komme att vid hvarje riksdag, efter enahanda grunder, ånyo uträknas och bestämmas; hvarjemte nämnde, öfver Sju r:dr för tunnan uppkommande tillökning anvisades å allmänna (ndragnings-staten; och blef vid 1844—1845 årens riksdag priset bestämdt till 7 r:dr 35 sk., hvaremot detsamma vid nästlidne riksmöte, ehuru medium af markegångspriserne då utgjorde 7 r:dr 45 sk., af Rikets Ständer utsattes till 8 r:dr. 32 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 90. f)å nu, enligt hvad Kongl. Majds nådiga proposition innehåller, riks-inarkegångspriset utgjort: för år 1848 8: 20. — „ „ 1849 6: 22. — „ „ 1850 6: 22. — deraf medium utgör 7 r:dr 5 sk. 4 rst., samt qvantitcten af den spanmål, som inhegripes under lönerna för aldre, före år 1841 utnämnde, embetsoch tjenstemän, uppgår till cirka 24,000 tunnor, hemställer Utskottet, att för de tjenstemän, hvilka således äro berättigade till spanmålslillökning utöfver det i staterna beräknade priset af 7 r:dr, denna tillökning måtte för hvarje tunna under lönerne beräknad spanmål bestämmas till 6 sk. — för summans jemnande — och å allmänna indragningsstaten härtill anvisas ett förslags-anslag af 3,000 r:dr. 52:o.
Domkyrka måtte fortfarande få åtnjuta förrberörde tionde-anslag, hvarvid, bland andra skäl, Kammar-Collegium åberop-de Presterskapets Privilegier, men i synnerhet Konung Carl XI:s för nämnde Domkyrka utfärdade Stat af den g October i6g5; och har Kongl. Majrt, under den ty Mars 1824» pä andragne skäl, pröfvat rättvist, att bibehålla Upsala Domkyrka vid delta anslag, som i öfver 3:ne Secler till hennes underhåll från Hernösands Stift utgått. Vid i834 ärs Riksdag väcktes motion örn samma sak, hvilken föranledde en underdånig skrifvelse i ämnet; men äfven då ansåg Kongl. Majit Sig icke kunna frånkänna Upsala Domkyrka en inkomst, som densamma rätteligen Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, IV.o to6. 9 rättligen tillhörde. Då således i senare tider 2:ne Konunga-beslut stadfästa Upsala Domkyrkas rätt lill ifrågavarande ra4 tunnor, borde man ega skäl förmoda, att alla vidare försök skulle upphöra att besvära Kongl. Maj:t och Rikets Ständer med ett ärende, sorn blifvit så fullständigt utredt och efter rättsgrunder afgjordt. Men då Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets knappa pluralitet, det oagtadt, ansett sig böra tillstyrka en förnyad underdånig anhållan härom, anser jag mig böra i korthet upprepa de rättsgrunder, hvarpå Upsala Domkyrkas anspråk hvila, äfvensom upplysa, huru vådlig en så betydlig minskning i påräknade inkomster vöre för detta härliga Tempels framtida vård och bestånd. De rika inkomster, Upsala Domkyrka under Catholska liden egde, så väl i enskilda donationer, som i tionde-spanmål, enligt beslutet vid Skenninge Möte 1164, indrogos till Staten med Ständernas begifvande till 2/3- delar genom "Westerås Recess 1627, dock med skyldighet för Kronan att för framtiden besörja denna Domkyrkas underhåll.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af vägoch mätaregafgifter för varor, hvilka sjöledes till hufviulstaden in Joras, men der endast köpare teli säljare emellan af yttras, utan anlitande af Stadens vågar eller mätarepersonal. Från Ilederv. Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en motion af Riksdagsfuilmägtigen yl. Sundholm från Stockholms Län, hvari yrkas avskaffandet af alla umgälder, utom Brooch Hamn-afgifter, för sådana varor, som köpare och säljare hafva rätt att, sig emellan, utan all controll af myndigheter, uppväga eller mäta. Vidare har Utskottet, genom en sednare remiss, erhållit del af ett serskildt anförande af samme motionär, hvaruti tillkännagifves,att hvad, som i motionen yrkats, hade afseende på de afgifter, som utgå, på grund af ÖfverSlåthållare-Emhetets Taxa af den 22 Mars i838, och hvilka, enligt motionärens förmenande, ej borde erläggas för varor, som icke äro underkastade serskild vågoch mätare-afgift, utan af allmogen sjelf kunna i köparens närvaro åt honom vägas och mätas, hufvudsakligen af det skäl, att ingen mätning eller, vägning af dessa varor under allmän tillsyn förekommer, hvarföre motionären äfven hemställt, alt ifrågavarande afgifter höra utgå endast vid de tillfällen, då stadens mätare-personal eller vågar anlitas. Utskottet har, efter öfvervägande häraf, i betraktande tagit, att de ifrågasatta afgiflerne tillika, under en annan benämning, utgöra ersättning för pann-, bro-, torgoch renhål! 11 ings-afgifter; hvarföre och då det synts billigt, alt, för dithörande kostnader, hufvudstaden må kunna påräkna en motsvarande ersättning, Utskottet icke eller funnit skäligt alt|förorda en förändring i närvarande förhållanden; och får Utskottet på dessa grunder vördsamt lil! Rikets Höglofl. Ständer hemställa, alt Riksdagsfullmägtigen yl. Sundholms motion om upphörande af vågoch mätare-afgifter för sjöledes till huf - Allm.
I nära sammanhang med den önskade näringsfriheten står rättigheten till uteslutande pri. vilegier å nya uppfinningar. Denna rättighet utgör en betydlig driffjäder till r.äringarnes lort. komst, och blir säkerligen ifrigare åberopad, i samma mon sorn näringsfriheten lemnar utrymme för den enskilta omtankan och färdigheten. Tidernas närvarande skick synes deriöre påkalla åtskillige förändringar uti Kongl. Maj;ts Nådiga Förordning af den 28 April 1819, rörande exelusiva privilegier för nya, i Riket tillförene okända, slöjde-inråttningar, konster eller våsendtliga konstförbättringar. Härvid framställer sig frenne hufvudsakliga ändamål att gemensamt ernå: I) Att väcka industrien igenom uppfinnings-gåfvans äggande, så att Nationens både kroppsoch själs-krafter må i sammanhang utvecklas till nåringarnes hastiga förkofran; samt att främmande Nationers uppfinningar och erfarenhet må här i landet så snart som möjligt naturaliseras. Detta ändamål vinnes bäst genom meddelande af uteslutande privilegier på nya uppfinningar; ej allenast, såsom hittills, på sådane sorn åro erkåndt goda, utan äfven för dem, som till utseendeej hafva det ringaste värde, endast de åro nya; emedan det ej ligger inora menskliga bedömandet), att på för^ Den r Martil, 29 hand afgöra den verkan hvartill åfven den uslaste uppfinning kan föranleda. Det gifves deremot knappt någon enda uppfinning af vigt, som ej leder sitt ursprung från en annan oduglig och alltid från en sämre; hvarföre det år högst nödvändigt, att ej qväfva geniets barndom genom en partisk utgallring. Skråandan döljer sig förgäfves uti den invändning, att man skulle öfversvåmmas af usla uppfinningar; correctivet ligger i afsåttningen. 2) Att, med bibehållande af den föregående principen, bevara hvarje enskilt medborgares rått emot intrång i utöfningen af sina naturs-förmögenheter.
Efter det specialräkningarne till StatsContoret inkommit, företages Riksbokslutsarbetet, till hvilket 9 å 10 månader förut varit tillräcklige; men sedan detsamma nu mera erhållit den vidsträcktare omfattning, som föranledes af gällande Instruction för Rikets Ständers Revisorer, samt Eder KonglMaj:ts Nådiga Bref den 5 Mars i.83o, i anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställanden i afseende å Bokslutningen, Controllen. och redovisningen i allmänhet, har erfarenheten ådagalagt, alt nämnde tid är alltför inskränkt för det vidlyftiga Riks-boksluts-arbetets årliga fullbordande, äfven med det serskildta årliga bidrag af 1000 Riksdaler till Extra Betjenings aflönande, som Eder Kongl. Maj:t i Nåder beviljat för de sednare åren, i och för det tillökade Riks-boksluls-arbetets obehindrade fortgång. På sätt de föregående åren tillgått, hafva, i enlighet med Eder Kongl. Maj:ts serskildta nådiga Förordnanden, Riks-IIufvudböckernes för åren 1827, 1828, 1829 och x83o, CapitalRäkniugar, med dertill hörande nödige Bilagor, blifvit tryckte och allmänggjprde; och är, till följd af Eder Kong], Majlis Nådiga Bref den 2 i, nästlidne månad, enahanda tryckningredan påbörjad för år 1831, så att samma års Capital-Räkning med bilagor må kunna, vid Riksdagens början, vara tryckte och för: Rikets Ständer att tillgå. För uppgifvande!; af StatsVerkets behof i och för regleringen af den blifvande RiksStalen, är nödigt alt framställa de belopp, till hvilka Stats-Iniomsterne.-anses kunna uti densamma beräknasStats - ( i6 ) Contoret liar ansett, att grunden härföre bör sökas i de resultater, som de sednast afslutade Riks-IIufvudböckerne utvisa; och får StatsContoret alltså, i enlighet härmed, samt efter ordningen i sednast fasts täkla Stats-reglering, följande beräkning af Statsverkets Intrader i underdånighet föreslå:
» Men nog Sonja Kowaleivskis begrafning egde rum skulle han, som de fira nu, tyckt mer om, att en måndagen den 16 dennes på middagen kl. half 3. fond stiftats med hans namn för något godt ändamål, hvarför gjorde de inte det? » Redan kl. half 2 egde en rysk mässa — fru Kowalewski tillhörde nämligen den grekisk-katol» Hvarför, » bröt gubbeu ut, » jo, därför att hela ska bekännelsen — rum i den aflidnas bostad u:r vår tid är snedvriden, alldeles snedvriden. Lyx och öfverflöd och galenskaper, man kan bli dålig 56 Sturegatan i närvaro af hela den ryska ambassaden samt ett mindre antal af hennes närbara att se det! Annat var det i min ungdom! » maste vänner. Af hennes släktningar hade endast Gubben snodde snusdosan mellan fingrarne. professor Maxime Kowalewski från Moskva in» Sirr-u Alexis, » sade en liten barfotad byting, funnit sig vid begrafningen. där han stod på gatan med en kamrat och beI den dödas vackra, i rödt dekorerade salong traktade det granna tåget, där det drog förbi, » de ' stod den med med ett rödt sammetskläde betäckta va ' fint värre, du. Hva ' trorr-u dom kostar, dom kistan på en svart katafalk, omgifven af tjocka där? » vaxljus. Ryska pastorn Romjantzew och hans bägge medhjälpare förrättade mässan. Sällan har » Vete fåglarna, » svarade Alexis likgiltigt, » men man vid någon enskild persons bår fått skåda så dugde dom äta, så högg ja ' mej allt en, ja ' ä ' hungmånga och vackra kransar som vid Sonja Kowarig som en varg. » lewskis. Hela rummet var uppfyldt af deras » Hvad trorr-u polisen skulle säja då du, » skratprakt. tade den andre och » gjorde en gubbe » bakom poliskonstapelns rygg.