Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och jag satt der länge ensam med mina egna tankar. Först hade jag läst Stella Kleves »Vid Beau Rivage», denna blodlösa dikt om silkesstrumpor och toalettfärger – den qvinliga fåfängan tagen i aqvarell med glänsande, maniererad virtuositet. Och det fans kött och blod nog inom min benrangelsskepnad för att kunna uppresa sig mot denna dådlöshetens uppfattning af menskligt lif. Jag satt och såg mig omkring i detta rum, som icke var rikt emot hvad jag sett men rikt emot hvad jag eger, jag såg in i sängkammaren med den vinröda ampeln i taket och med silfverstakar på toilettbordet. Jag tänkte på yttrandet: »Ernst Ahlgren hyser en viss inbillning om att höra till underklassen». – Ja, jag gör det. Jag kan ej misstaga mig derom. – När jag satt ensam i detta hemtrefliga, komfortabla rum, var det icke välbefinnande jag erfor. Det var hat. Det bröt in öfver mig igen, detta yttrande: »Jag vet inte, hur man kan komma att tala med en piga». Det bröt in öfver mig tusen små bagateller, som öfverklassen tror, att jag icke märker: – ringaktning för det jag är fattig, ringaktning derför, att jag aldrig lefvat i societén, ringaktning derför, att hvarken stat eller enskild bekostat mina studier, utan jag som en hungrig hund måst gå snokande omkring och slicka upp mina smulor. Det bröt in öfver mig som en stor, salt våg, hvilken med detsamma den sköljer öfver en lyfter en högre. Lyft mig, salta våg! – Jag är icke rädd för dig. Lyft mig, jag har kraft nog att bana mig väg! Och tankarne vältra sig stormande i mitt inre; jag måste ut, jag måste ha luft. Jag smög mig ut i förstugan, jag kastade på mig och jag hastade utåt vägen. Jag behöfde någon att tala till i denna stora öde tomhet. Jag skyndade utåt vägen, långt, långt bort, och i en skogsbacke kastade jag mig på den brantaste sluttningen, der solen brände och hasseln stod lugnande omkring. Och jag hade dig, stora bok, ty det låg papper och blyerts i min resväska. På torra löf och trädrötter satt jag.
Petter Pehrsson.. A. Nilsson.. J. KihlblomAnders Ericsson.. IV. A. Heurlin... Reservationer: af Rådmannen G. Zander. I anseende till Herrar Revisorers hemställan till Rikets Ständer, att Banco-Fullmäglige vid Silfverköp, hädanefter, ej må lemna längre lefvereringstid än högst 3:ne månader, och att, i fall af uteblifven lefverering på utsatt lid, utom 6 procent å lemnadt förskott, några procent vite bör af Contrahenten till Banken erläggas, får jag afgifva följande reservation. Jag anser detta Herrar Revisorers förslag högst olämpligt och icke välbetänktj utan fastmer kunde det, vid inträffande mindre gynnsamma conjuncturer för landets exporthandel eller ock, under missväxt-år, då utländsk säd måste införskrifvas, utom flere andre oförutsedde händelser, som ofördelaktigt kunna inverka på Cursförhållandet, blifva ganska skadlidt — ja vådligt för både Bankens och det allmännas säkerhet och Credit. Jag vill äfven nämna några omständigheter, då uppenbara olägenheter kunde inträffa: 1:0. Om Banco-Fullmägtige t. ex. funne behöfligt och äfven lyckades contrahera om 5oOjOoo Rulr Silfver, att till Banken lefvereras inom 2 högst 3 månaderj så skulle, efter min tanka, ett derigenom uppkommet vexelbebof för Contrahenten hafva ett menligt inflytande på conrsen, till många remittenters skada och då coursen, till följe häraf, (hvilket flere gånger sedan realisationens början inträffat) uppgått till i3o å 131 sk. och deröfver, uppmana Remittenter att vända sig till Bankens Silfver-Cassa, som derigenom ytterligare skulle förminskas. 2:0. Kunde äfven till Banken ämnad Silfverfond, under transportten sjöledes, stranda och förolyckas och den återstående knappa tiden blifva för kort, att från utländsk ort förskaffa annat Silfver, då sista villan troligen blefve värre än den första.
Skulle åter det projectera”de papperet icke komma att användas, ”utan det hittills brukliga att än vidare ”till Sedlar begagnas; så tro Fullmägtige, "”att Professoren Pasch, för dess resor, omkostnader och besvär, möjligen skulle ”kunna vara godtgjord med eirca 2,000 ”R:dr Bro.” Då nu Utskottet, på ofvan anförda skäl, funnit sig böra hos Rikets Ständer föreslå, att de nya Sedel-pappers-sorter, som genom Professoren Paschrs insigtsfull biträden kunna blifva tillgängliga för Banken, måtte begagnas, för alt i möjligaste måtto försvåra missbruk och förfalskningar med det gångbara Sedel-myntet; och då Prefessorens råd och tillsyn härvid blifva af högsta behof samt utgöra enda vilkoren, hvarund r det kan lyckas alt vid Tumba Bruk förfärdiga sådant papper, till erforderlig godhet och myckenhet; så bör, efter Utskottets tanka, en belöning för Professoren , i sammanhang härmed, bestämmas till sådant belopp, alt han ej blott för det förflutna kan finna sig belåten, titan äfven må anse sig uppmanad och förbunden, alt vidare i omförmäldta hänseenden gå Banco-Styrelsen tillhanda, en - Banco-Utskottets Memorial N.-o go. 57 ligt de öfverenskommelse!’, som derom kanna blifva uppgjorda. I betraktande af hvilket allt, Utskottet härigenom skolat tillstyrka : att en summa af Tretusende (3,ooo) Riksdaler Banco må, genom Banco-Styrelsen, till Professoren Paschj såsom vedermäle af erkänsla för dess omsorg, kostnad och moda i afseende på Pappers-tillverkningens . fullkomnande, utgifvas.
Prol. 1855 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 25 Haft, 1 Siats-Utskottets Utlåtande, Jfå 181. om det formella i sakernas behandling, en kännedom, som svårligen kunde på annan väg lättare eller med mera säkerhet förvärfvas, samt, beträffande åter Registratorerne, det endast vore i Svea Hof-Rätt, der denne tjensteman hufvudsakligen hade ett dylikt åliggande. Ehuru hvarje af Hof-Rätternes divisioner, utgörande i Svea och Götha llof-Rätter 3, samt i Skånska Hof-Rätten 2, funnits vara i behof af 4 Notarier, vore löner likväl bestämde allenast för 3 till belopp af 600, 700 och 800 R:dr, hvaremot den 4:de skulle erhålla blott ett arfvode af 200 R:dr, oaktadt denne hade samma tjenstgöringsskyldighet som öfrige Notarierne. Enligt flere ledamöters yttrade åsigt, borde'icke, vid regleringen af IIofRätternes Stater, några extra ordinarie tjenstemän derå uppföras, utan endast ordinarie till så stort sntal, som för göromålens behöriga gång erfordrades. Hvad åter lönerne för Notarierne anginge, hade dessa blifvit fastställde till de mindre belopp, som Götha Hof-Rätt, med fästadt afseende derå att, enligt dess åsigt, Kanslisttjensterne borde bibehållas, föreslagit. Då man nu, enligt Svea Hof-Rätts förslag, indragit sistnämnde tjenster, syntes billigheten fordra, att lönerne för Notarierne ökades till de belopp, som nyssbemälde Hof-Rätt, under förutsättning, att Kanslistbestiillningarne indroges, funnit vara af behofvet påkallade.
På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And. Fredin. Nils Månsson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Åd. den 16 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 14 Vällofl. Borgare-Ståndet den 14 Hederv. Bonde-Ståndet den 14 Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch OeconomicUtskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga , om inrättande af Arbetsoch Uppfostringshus får Dal-Allmogen. Uti ett till Högvördiga Prest-Ståndet ingifvet och till Utskottet remitteradt Memorial, har Herr Prosten Magister Ol. Chr. Leffler gjort framställning om angelägenheten af utvägars vidtagande till förekommande af det bland DalAllmogen allt mer och mer tilltagande Sedeförderf och om de olägenheter, hvilka sä väl för landet i allmänhet, som i synnerhet för de intill
St. hvarje gång, de böja skjutslegan, äfven ville med detsamma öka de enl. rese-regl:tet utgående ersättningar, eller ock lönerna för de militära och civila tjenstemän, hvilka nödgas resa, utan serskild godtgörelse, så skulle man icke hafva så mycket att anmärka. Men att höja legan, utan att öka inkomsterna för dem, som mäste resa antingen de vilja eller icke, är obilligt. Skall Statsverket godtgöra vederbörande embetsman och officerare de omkostnader, som de genom den förhöjda skjutslegan fä vidkännas,: sä kommer det att betydligt öka statsutgifterna icke blott i delta, ulan i liera andra hänseenden, såsom i fråga om postskjuts, kronoskjuts m. m. dylikt. Om man vidtager den af Utsk. föreslagna åtgärden, att vid de landt-gästgifverigårdar, der skjutsen icke är pä entreprenad uplåten höja legan till 20 sk. och der entreprenad finnes eller kan blifva inrättad till 28 sk. b:ko milen för hvarje häst; hvad blir följden? Jo att samma ojemnheter, som hittils egt tura, komrne att fortfara både i afseende på tillgång ä hästar och skjutslegans belopp. En ledamot af BondeSt., f. d. talmannen, Nils Pehrsson har just fästat upmärksamhet härpå, och jag anhåller att få upläsa en del af den reservation han bifogat: ”Att fortfarande bestämma lika stor skjuts-lega för-alla gästgifvaregårdar på landet, och till ett lika belopp i alla städerna, och derigenom lemna utan afseende den betydligt olika upoffring, som är förenad med skjutsens utgörande, är så mycket mera orätt, som det är allmänt bekant, att den skjutslega, som mäste vara tillräcklig på det ena stället, icke ens motsvarar hälften af kostnaden för skjutsens utgörande vid en annan station, hvarförutan icke lärer nekas, att flera städer finnas, der skjutsningen icke är kostsammare än på landet.” Man skall, genom denna allmänna förhöjning, öka kostnaderne för de resande, utan att olägenheterne för-'de skjutsande undanrödjas.
Detta är endast medaljens frånsida. Den har dock lyckligtvis äfven en annan sida, och på den står »med odling brytes byggd». En talare här har anfört att ända från Gustaf Wasas dagar har klagan försports här i landet öfver skogsförödelsen. Häruti ligger ett misstag. Denna klagan har icke allenast försports sedan Gustaf Wasas, ulan ända sedan Olof Trätäljas tid. Men skogen faller oftast för att lemna plats åt odling och andra näringar, som sprida lycka öfver landet, och man bör i detta fall icke allenast se på den dåliga eller skadliga, utan äfven något på den goda sidan. Jag ville endast nämna detta i förbigående, och, med afseende på den fråga, som nu är före, vill jag inskränka mig till att söka utreda huruvida den nu bestående tullen på ungskogen verkeligen medför något skydd för skogen. Frih. Gripenstedt har kommit till den slutsatsen att denna tullagstiftning icke medför något afgörande skydd för ungskogen, men bidrager dertill, och ieke bör borttagas förr än man på någon annan väg vunnit garanti härför. Jag delar fullkomligt den ädle Frihms åsigt att denna utförseltull icke skyddar ungskogen, men kan icke med honom öfverensstämma deruti att den, detta oaktadt, bör bibehållas. Den ädle Frih:n har äfven på det mest klara sätt visat att de två enda sätt, hvarigenom denna garanti skulle kunna vinnas, eller en ordnad skogshushållning och en klok skogslagstiftning, äro omöjliga att genomföra här i landet. Den förra på grund af ogynnsamma förhållanden, och den sednare i följd af nationallynne!, som icke tillåter någon inblandning i enskilda angelägenheter. Och här har man vant sig att för enskilda angelägenheter anse omvårdnaden om sitt hus och sin enskilda egendom. Jag har fullkomligt uppfattat de svårigheter, Frilr.n härvid har att bekämpa ; men deremot har jag alls icke kunnat uppfatta att uti Hr Frihms bevisning för utförseltullens bibehållande finnes något öfvertygande, hvaremot jag högeligen beklagar att Hr Frihm icke uriderstödt Utsk:ts förslag att densamma borttaga. Ty, om den, på sätt Hr Frihm uttryckt, icke medför något afgörande skydd för ungskogen, ser jag intet skäl för dess bibehållande.
Föredrogos ånyo Stats-UIskof tets Memorialer: N:o 267, med förslag till volerings-proposition, i anledning af itiks—Standeus skiljaktiga beslut, i fråga «*m löneförhöjning åt Statens embetsoch tjenstemän, m. 11., för år 1857; och N:o 268, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befä stande å landsidorna. De i dessa tvenne Memorialer intagna voterings-propositioner godkändes. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 269, i anledning af återremiss å frågan om lån för jernvägs anläggning emellan staden Borås och vestra stambanan; hvilket Utlåtande lades till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskoltels Utlåtanden: !N:o 261. i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter Föraren Pihls frånskiljda hustru, Charlotta Kind berg; samt N:o 262, i anledning af väckt motion om sagoch tull-mjölqvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbytande mot bevillning. S. D. Efter skedd föredragning biföllos Lag-Htskoltets Betänkanden: N:o 71, i anledning af väckta motioner om rätt att på elektrisk telegraf expediera rättegångs-fullmakter; N:o 72, i anledning af väckt fråga om utfärdande af föreskrifter lill före kommande af skendödas begrafning; samt N:o 73, i anledning af väckt motion, angående förändring af straffet för åverkan. Prot.-Utdrag den 47. 18, 49 och 20 Februari 1858. Frän Hederv. Bonde-Standet.
F.:dc rörelsecapital för 2§ million menniskor; V öfrigt om man antaget att Rikets taxerbara fastighetsvärden uppgå till 250 millioner R:dr, samt publika fastighetsvärden, sorn ej taxeras, tillika med näringarnes förlager uti skepp, inrättningar, tillverkade Varor och maföii^icr, samt allmänhetens husgeråd, till en summa af circa 350 millioner, eiler tillsammans 600 millioner R:dr‘> så tyckes mig att valeuren af de i omlopp varande sedlar, ej står 1 något slags förhållande emot behofvet, så vida den blott utgör ^del derafj då härtill komrher, att af detta sedelbelopp, årligen måste åsättas Rikets hela bevillning, så måste efter ali beräkning en sådan otillräcklig sedél-numeraire, ej annat än förorsaka bekymmersamma oredor uti allmänna rörelsen. Dessa oredor torde upphöra om den förminskning, af rörclsecapitalet, som genom indragningen af FilialDD sconterne och enskildtas assignationer uppkom, ersättes genom sedelstockens ökande med 8 millioner R:dr, så att det inom Sverige circuförande rörelsecapital uppgick till 20 millioner R:dr, eller 3%:del af förenämnde fasta och lösa egendomsvärden. Till Bankens säkerhet för dessa 8 milliOuers utlånande föreslås hypotheker af Jern och koppartillverkningar, eller inteckningar uti fast egendom inom Riket; lånet må dock icke öfverstiga halfva värdet, sådant det år i8?3 uppskattades i landtegendom? och ej halfva Den 26 Februariit brandförsäkringsvärdet i städerne, Assecurance* Contoirens gifne premielån deruti inbegripne. För dessa Bancolån skulle årligen ränta och afbetalning tillsammans utgöras med 3 pro: cent, då exportabla effecter derföre vore hypothicerade, men med 6 procent för alla öfriga lån, hvaraf 1 procent vore att anse såsom afbetalning på capitalet.
Constitutions-Ut skottets Memorial till Riksens Ständer, med anmälan af olika meningar i frågan om upphäfvandet af 114 §■ Regeringsformen. Då, vid behörigen anställd omröstning öfver en inom Gonstitutions - Utskottet gjord motion om upphäfvande af 114 §• Regeringsformen , Ledarnöterne af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet ansett denna böra utgå, men deremot Prestoch Borgare-Ståndens Ledamöter yrkat dess bibehållande, får, enär sålunda Två Stånd stadnat emot Två, Utskottet, med anledning af 38 %• Riksdagsordningen, dessa yttrade särskilta meningar, såsom alternativer, hos Riksens Ständer anmäla, för frågans, med Grundlagen instämmande, vidare behandling. Stockholm den 14 Maj 1818* N:r 37. Constitutions-Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med anmälan af särskilta meningar i frågan om bestämmande af en tid, inom hvil - i ioo Coust. Utsk. Betänkanden. ken Grundla gs-ändrin gs-förslag ej skulle kunna afgöras. Di, i anseende till de på hvarandra tätt följande Riksdagarna, Grundlags-frågor sällan eller aldrig få den tid att hvila, sorn enligt Constitutionen är dem ämnad, och hvilken de synts väl behöfva, för att, efter vunnen mognad, af allmänna Opinionen bestämmas, har inom Gonstitutions-Utskottet motion blifvit gjord om införandet, på behöriga ställen i Regeringsformen och Riksdags-Ordningen, af det stadgande, att väckta och beredda frågor och förslag rörapde tillägg och förändringar i Grundlagarna icke må förr än minst Fem år derefter kunna af Riksens Ständer afgöras. För att bringa de härom delade tänkesätten till ett resultat, har Utskottet nödgats skrida till votering med slutna sedlar; hvarvid Ledamöterne af.Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit motionen, men Borgareoch Bonde-Ståndens Ledamöter densamma förkastat.
Vid vilket rättegångsärende som helst har den ena parten rätt att innan dom fallit efter eget val genom tryck kungöra inlagor, besvär och anklagelser. Han är skyldig att meddela den andra partens förklaringar och domstolens utlåtande, så att en fullständig upplysning om hela saken råder. Protokoll och handlingar i förlikta brottmål får inte tryckas utan båda parternas tillstånd, eller om de är döda först 50 år efter deras död. Inga utdrag ur kyrkoböcker eller andra själavårdande handlingar, som rör enskilda personers liv och seder, får ges ut om de kan skada personen. Sådant som rör styggelser eller sårar blygsamheten, innehåller hädelser mot Gud och Överheten får inte tryckas. Det blir för vidlyftigt att omtala alla ämnen, mål och ärenden, utan det står var och en fritt att inom denna lag göra allt som inte finns uttryckligen förbud för. Det anses straffbart om skrivsättet är smädligt eller skändligt. § 3 Vid prövning av en skrift skall i tvetydiga fall hellre frias än fällas. Mera fästa uppmärksamheten på innehållet än på framställningssättet. Missbruk mot tryckfriheten anses alltid: 1: o Hädelse mot Gud, straffas enligt missgärningsbalken och skriften konfiskeras. 2: o Förnekelse av Gud och livet efter detta enligt den evangeliska läran. 3: o Gäckeri med gudstjänsten, Guds ord och sakramenten. 4: o Allt lastligt yttrande om konungens person eller gärningar, drottningen och tronföljaren. 5: o Smädliga uttryck mot kungahuset. 6: o Smädliga uttryck om Rikets Ständer. 7: o Uppmaning till myteri eller upplopp. 8: o Smädliga uttryck om Rikets tjänsteoch ämbetsmän i deras ämbete. 9: o Smädliga eller till osämja med främmande makter syftande omdömen. 10: o Allt kungörande av vad som rör statens underhandlingar med främmande makt utan regeringens tillstånd 11: o Angrepp på enskild man, som går hans ära och namn för när. 12: o Lögnaktiga framställningar för att vilseleda allmänheten. 13: o Sedernas vanhelgd vare sig genom läror till någon last eller skändliga framställningar om lastens utövning, som syftar till att främja ett fördärvligt levnadssätt. Stränga böter i pengar eller motsvarande kroppsstraff och konfiskering,
Lika med Norrsk Rättsdom anses förlikning, afslutad inför Norrsk Förliknings-kommission eller domstol, åtagande af böter i följd af Norrsk ernbets - 1. myndighets föreläggande och Norrska Regeringens Finans-Departements utslag i tull-mål. Om utmätning af böter förordne vederbörande Konungens Befallningshafvande på begäran af Norrsk Amtman. Uti öfriga fall må utmätning sökas omedelbart hos vederbörande Kronofogde eller magistrat. Lag-Ulskollcts Betänkande N:0 43. 3 § 3. Den handling, på grund af hvilken utmätning sökes, skall vara försedd ined Norrsk Amtmans intyg derom, att densamma är utfärdad i den form, som för exekutionen erfordras, och derjemte: i fråga om utmätning af böter, att domen, utslaget eller åtagandet eger laga kraft (upaaankelig Retskraft); i fråga om utmätning på grund af förlikning, att förlikningen enligt Norrsk lag medförer exekution och i hvarje annat fall, antingen att domen eller utslaget eger laga kraft (upaankelig Retskraft), eller att handlingen eljest enligt Norrsk lag medförer exekution. § -i A dom eller utslag, som enligt Amtmannens bevis eger laga kraft, må utmätning genast beviijas och fullbordas. Innehåller beviset icke intyg om laga kraft, men att domen eller utslaget likväl, enligt Norrsk lag, medförer exekution, må utmätning ej ske förr, än tre månader förflutit från den dag, domen eller utslaget gäldenären kungjordes (forkyndtes). Kan denne ej visa, att han uttagit stämning till högre Rätt om ändring af samma dom eller utslag, gånge utmätningen då för sig. Visar han sedermera, att han inom eller efter nämnde tid sådan stämning uttagit, förblifve utmätningen, så vidt den då verkställd är, ståndande till dess saken i den högre Rätten afdömd varder. Tappar den, som ut mätningen sökte, gånge det utmätta åter.
M:t behagat i den nådiga propositionen tillkännagifva, den Direktion, som, jemlikt nämnde testamente, egt att för det afsedda ändamålet anordna Rydbergska donationen, och af sådan anledning öfver Rikets Ständers berörde framställning blifvit hörd, i underdånighet anmält, att som den af staten bekostade Navigationsskolan i Stockholm egentligen afsåge alt genom undervisning i theoretiska kunskaper bilda skicklige sjökaptener och styrmän, under det att, för ynglingar med båg och fallenhet för sjömansyrket, de största svårigheter merändels molte att vinna tillfälle till sina anlags utbildande i det praktiska af detta yrke, Direktionen på grund deraf ansett, att Rydbergs stiftelse kunde gagna i en riktning, som hvarken vore stridande emot eller inträngde inom den för Statens Navigationsskola utstakade verksamhet och derföre beslutat, att donationsmedlen skulle användas för unga personers undervisande i det praktiska af sjömansyrket för de delar, som tillhörde jungmän, matroser, båtsmän, segelmakare m. fl., som egentligast förslås under benämningen sjömän, äfvensom i följd deraf vidtagit anBih. till R. St. Skrifvelse, N:o 171. stalter för ”öfvandet” af cn praktisk sjömansskola, hvarjemte Direktionen förmält, att den, med orubbadt bibehållande af grundfonden, ämnade att i den mån tillgångarne medgåfve, alltmera utvidga stiftelsen uti den antydda praktiska riktningen, men att den deremot icke ansåge sig kunna, utan ett i laga form tillkommet domslut, till staten afträda och för andra föremål, än som efter Direktionens uppfattning bäst med testators afsigt öfverensstämde, använda större eller mindre del af fonden. Med afseende å hvad Direktionen sålunda anfört, bade E. K. M:t, som jemväl inhemtat Kommers-Kollegii och Justitie-Kanslers-Embetets underdåniga yttranden i ämnet, funnit någon åtgärd för närvarande icke kunna eller böra vidtagas, för att, emot Direktionens bestridande, göra ifrågavarande enskilda stiftelses tillgångar disponibla för underhåll af den hittills med allmänna medel bekostade Navigationsskolan i Slockholm, helst
Hvarför ska du sitta och snobba för Norström med, att du är konservativ i politik? Är du konservativ kanske? När vi äro ensamma, då tycker jag, ta mig fan, om dig ibland. Men när det är andra med, då blir du genast som en annan människa. – Ja, men jag försäkrar dig. Jag är verkligen konservativ i politik. Det har jag ju sagt många gånger förr. – Kom nu bara inte och säg mig det. Grane såg skrattande på honom, och i detta ögonblick var det något så muntert i hans ögon, att Randers ännu en gång måste skratta, när han tänkte på den andres vrede. – Visst har du sagt det, fortfor Grane i samma ton. Men du har altid sagt det på ett särskildt sätt. Ungefär så, att jag fått intrycket af, att du sade det, endast för att på ditt vanliga dubbelmanér få andra att tro, att du egentligen är så radikal, att du bara inte törs tala om det. Man kan väl, för fan, inte vara både skeptisk och konservativ på en gång. – Kan man inte? Det var märkvärdigt. Randers stod och såg på Grane, som fortfarande låg kvar i samma stälning. – Kan man inte? Hvad menar du med det? – Jo, visst kan man. Man kan också t. ex. vara pantlånare och läsare på samma gång. Men då är man en fähund. – Ja, det medger jag. Men det är väl inte aldeles detsamma. – Nej, det är det inte. Ty att vara skeptiker och konservativ på samma gång, det är något mycket värre. Då har man riktigt möjligheterna i sig till att blifva en skurk en gros. Han sprang upp ur sin liggande stälning och gick emot Randers med skämtsamt hotande åtbörder: – Nej, ser du, är man skeptiker och konservativ på en gång, då borde man sättas in på någon extra och särskild anstalt. Ty då är man verkligen farlig för samhället. Det är värre än både döden och djäfvulen utan sammanblandning och utan förvandling, förenade i en person. Randers tog honom om handlederna och såg honom leende in i ögonen. – Tror du inte, att t. ex. de flesta af våra ämbetsmän hafva litet af den sammansättningen?