Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är likväl möjligt, att så varit förhållandet, och jag ber i sådant fall den värde motionären upplysa mig, hvarpå han grundat denna uppgift. Man säger att om man låter den som är dömd brottslig välja mellan kroppsoch fängelsestraffen, så får man se hvilketdera som oftast väljes, och hvilketdera brottslingen anser vara minst afskräckande; men 53G Den 29 December e. m. jag hemställer huruvida en person, som är dömd för ett brott, kan hafva något skäl för sitt val i della fall. Han kan väl icke bedöma hvilket som är svårast, att fä spö eller eusamhetsfängelse, innan han försökt begge delarne. Visserligen kan man i inbillningen föreställa sig att det ena är svårare än det andra, men utan att hafva försökt det, sä kommer man icke till något säkert omdöme. Dä man således måste tillskrifva brottslingens val af ena eller andra straffet, endast ett hugskott, huru skulle man då på denna väg komma lill något säkert resultat? Jag förstår det icke. Dessutom lärer det väl icke gå an all hafva 2 strafflagar pä en gång; ömsom begagna kroppsstraff och ömsom fängelsestraff. Det är föreslaget i slutet af motionen, att del skulle i nådeväg förunnas brotlslingarne att fä välja emellan de båda straffen, men jag vet icke huru delta skulle exeqveras; tyda de första gången dömas för brott, så kommer nästan aldrig någon nådeansökning i fråga. Den dömde önskar då vanligen alt, så fort som möjligt, få komma på fri fot; han är icke vand vid fängelset och har icke hunnit få behag derför och önskar derföre blott att komma ut derifrån. Vanligen komma endast nådeansökningar från mera förhärdade brottslingar, hvilka derigenom söka att vinna lid; det är åtminstone nu förhållandet med mängden af dem som söka nåd. Om, för sådane förhärdade brottslingar, det skulle blifva öppet alt välja emellan kroppsoch fängelsestraff, så kunde deraf visserligen icke hcmlas någon ledning för omdömet, ty man skulle göra sig alldeles för stora illusioner, om man trodde att del nya straffsystemet skall verka på dem, som i de gamla fängelserna grånat till hofvar.
Den anmärkn., jag nu har att göra, angår emedlertid blott redactionen; ty om det ej kan nekas, att 224 Den 29 Januari f. m. tillfället att få brännvin på credit utgör en stark äggelse till brännvinssupande, måste det också medgifvas, att någon controll i detta afseende är behöflig. Jag gillar således, att man söker en controll mot brännvinsminutering på credit; men för att vinna detta ändamål ville jag vända om redactionen sålunda: ingen, som utminuterar brännvin, må utlemna det på räkning eller credit. Ett sådant förbehåll kan desto hellre göras, utan att träda krögarens lagliga rättigheter för nära, sorn han känner det förut och underkastar sig det, då han söker tillstånd till krogrörelses bedrifvande; men derefter borde, efter min tanka, tilläggas: bryter någon häremot, bote dubbla värdet af det utlemna de brännvinet. Härigenom befriades icke suparen från betalningsskyldighet för det brännvin, han förtärt; men man hade ändock en controll å krögarens äfventyr att i plikt få utgifva varans dubbla värde. Frih. Boye: Jag förblifver vid den tankan, att dispositionsrätten till varans utlemnande på credit ligger inom äganderättens område; och då man ej kan vägra någon att skänka bort sitt brännvin, vet jag ej heller, huru det kan vägras någon att utborga det. Jag kan således ej finna mig i någon modification af denna §, utan begär dess fullkomliga uteslutande. Det säges mig väl, att tre Stånd redan bifallit Utskms förslag; men jag är glad, att frågan är af natur att fordra den andra Statsrnagtens bifall, och jag önskar desto hellre R. o. Ad:s afslag, på det K. M. deraf måtte få anledn. att äfven afslå förslaget. Hr af Billbergh: Jag vill icke tvista med Frih. Boye om theorierna för lagstiftning, men endast fästa hans uppmärksamhet derpå, att ett med detta likartadt stadgande redan finnes i afseende på oloflig inoch utförsel af varor, sorn af K. M., efter högsta Domstolens hörande, blifvit antaget.
Den 18 October. eller beställd, widtaga de bestut som en dä »vunnen erfarenhet gillade och dä »varande om ständigheter fordrade. Härjemte haima Riksens Stä-ider emed. lertid anfelt lämpligt, att den i berörde underdäniga ffriflvelse oniförmäite Berättelse och Tabell, sä fort det sig göra läter, för h-varje är af MagazinS-D-reclioncn frä» trycket utgifivas Sluteligen sä Riksens Ständer Ho6 Eder Majtt i uuderdänighet anhälla, det täcktes Eder Maj-.t i Nader »vidtaga nödige ansiallter, at^ MagazinS inrättningens förändrade organisatio»» ifrän och »ned nästa är kunde taga sin början, hwarigenom ord,ung och redighet i räkenskaper, ne och Werkets öfriga förhällanden kan »vinnas. Riksens Ständer framhärda rc. Den 18 October. ZZ? Utdrag af Högloflige Ridderssapets och AdelnS Protokoll wtd Urtima Riks' dagen i Orebro den i8 Ocrob. i8io^ S. D. 8)eflöt Högloflige Ridderikapet och A deln » likhet »ned hrvad sistlrdne Riksdag skedt, att Arfwodena ät Utskottens Secreterare och! Cancellister icke böra till Vern utbetalas förr ä» genom Riddarhus. Secreterarens qivitto kan im t»)gas, att Utstottens Protocoller och Handlingar blifrvit till Riddarhuset aflemnade. Ur supi Lx ?sotocoIIo O. Silfverstolpe. Utdra Utdrag af Högloflige Ridderskapets och Adelns Protokoll tvid Urtima Riksdagen L Orebro den 18 Octob. r8»o. !. D. af Högwördige Preste-Stärrdct Lresiagna tillägg i Riksens Ständers underdä. liga Skrifwelle till Kongl. Majtt rörande Bevlllnings-Förordningen af orden: bade Bered, ungsoch, blef af Högloft.
1t35 grrtnder, och den andra det tillökta Remisslage , sorn under tillämpning af nya Regleringen borde uppbäras, men hvarå emedlertid ingen anordning finge utfärdas, utan blott reqvisitionen aflemnas.” ”1 anledning af dessa sålunda samlade uppgifter, inhemtade Kongl. Maj:t Kammar-Collegii och Stats-Contoirets ytterligare Utlåtande. Det afgafs, beledsagadt med ett, för öfversigten af Resultaten, upprättadt sammandrag, och Kgl. Maj:t tog åter, d. 8 Junii 1821, frågan under Nådig pröfning. Kongl. Majit fann då godt hufvudsakligen förordna, att det bestämde Remissla^et skulle bestås å hela den , inom hvarje Län, genom allmänna utskylder och onera af de skattdragande, jemte andra StatsRevenuer, i orten inflytande uppbörd, utan annat undantag, än de för Länets Stat å 2:dra och 4:de Hufvud-Tittlarne till ständiga aflöningar, samt under 6:te och 8:de Hufvud-Tittlarne till Hospitals underhåll och Tullfrihets ersättningar utgående medel, dock med rättighet för Landt-Räntmästarne i Malmö och Götheborg, att å Stats-Verkets medel tills vidare uppbära Remisslaget enligt förra grunderna; att, enär Riksens ii 36 Stats-Ut skottets Betänkauden. Ständers af Kongl. Majit gillade beslut egentligen afser Stats - Verkets medel, Remisslaget å andra Verks Medel borde, utan någon förändring, beräknas på sätt tillförene varit öfligt, samt ändtligen att Remisslaget för Landt-Räntmästarne, efter den nya Regleringen, komme att utgå från 1819 års början, endast intill nästa Riksdag, då Kongl. Majit ville hos Riksens Ständer härom göra Nådig framställning. ’' ”För öfrigt har, uppå Räntmästarnes vid Kongl. Ränte-Kammaren A. E. Mullers och J. L. Rörströms, afStats-Contoiret tillstyrkta underdåniga ansökning, om någon förbättring i deras, mot Tjensternas vigt och grannlagenhet ej svarande lönings-vilkor, Kongl.
IDUN m å n a d e n m e d d e l a r en f u l l s t ä n d i g å närmaste postanstalt namn och Han k o m emot mig, helsade med skygg, dämpad stämma o c h tycktes ha stor lust att spärra ingången för mig, då jag närmade mig hans trappa. » Der är så olidligt hett, jag måste ut! — Vänta litet, du, så går det öfver! » sade han med nervös brådska. Men då dessa ändtligen upphörde, flockades alla damerna kring fröken Eveline och tackade henne för sången — —. Liknande sällskapsnöjen i andra, mera finpolerade former, ha ofta mött mig, ha » Ä r du sjuk, Bengt? » mött oss alla. » Nej, bevars, men » — Han lyfte hasligt Men äfven i hvardagslifvet träffa vi sådana npp hufvudet o c h lyssnade uppåt mot andra stackars menniskor, s o m lefva på den förevåningens upplysta fönsterrad. — » Det är ställningen, att de äro talanger, antingen öfver nu — åtminstone för en stund. Du uppstigande stjernor eller oförstådda snillen kommer sent, vi trodde mest, alt du blef och i de allra flesla fall är det den höfliga rent borta. » sällskapslögnen, som först fört dem in i denna Direktören tycktes nu vara afkyld och vi sorgliga inbillning. följdes åt upp till hans gäster. Vi äro som en samling ålar, så hala, smiLandsortsstädernas Ivåkammarsystem i diga o c h slingrande, när någon af våra besällskapslifvet tillämpades strängt i detta hus. kanta begär ett o m d ö m e — om sig sjelf. Herrarne sulto kring spelborden i ett rum, Der är något ormlikt i detta bugtande damerna med sina handarbeten i ett annat, undan sanningens stränga helsosamma kraf, medan yngre individer af qvinnokönet hågoch ve den unga själ, s o m söker en vägledlösa drefvo af o c h an i ett par smårum ning genom att följa de råd-sällskapshöfligeller fnittrade öfver fotografialbum o c h planheten gifver; den själen tappar lätt bort scherna i någon framlagd tidskrift. Kaffet sig sjelf!
Molin, RegementsSkrifvare, om utbekommande af innestående Remisslage, Maji I. 36i, 367. Maji II. 119. Konungens Svar, Junii II. 568. 136 Montgommerie, Fabian, yttranden, Jan. I. g3, 98. Montgommerie, Gustaf, yttrande, Jan. 1.355. Morin, E. M., om utbetalning af Begrafningshjelp efter, April I. 137, 194, 392, 397. Konungens Svar, Junii L 316. Motioner, nya, af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, angående rätta förståndet af 7 §. i RiddarhusOrdningen, Nov. 7, 53. — om ett bestämt förklarande att Embetsoch Tjenstemän i StatsContoiret, CommerceCollegium, RiksgäldsContoiret och Allmänna MagazinsDirection icke kunna väljas till Ledamöter i StatsIJtskottet, samt att i ConstitutionsUtskottet åter ej må inväljas de, hvilka baft någon Embetsbefattning i StatsRådet under den tid, för hvilken granskning af dess åtgärder är i fråga, samt de hvilka innehafva förtroende tjenster, Nov. 44* Dec. om inrättande af en Fristad för sysslolöse eller för mindre förseelser och vanarter tilltalade personer, 171. — om inskränkning i Bränvins-bränningen, 176. — att Bränvins-bränningen må ovilkorligen vara tillåten från slutet af Mars lili tnedio Maji, samt från medio October tili början af Dec., men deremot vara förbjuden ifrån den 1 Junii till den 16 Oct. och i öfrigt ankomma på Regeringens förordnande, 179. -— angående utfärdande af en förordning mot yppighet och öfverflöd, 270. — örn en högre beläningsrätt i Banken 137 på Brukseffecter, sgg. — om medel till förekommande af allt för höga Spannemålspriser och till befordrande af Spannemålsproductionen, 312.
Alonzo Fitz-CIa-rence. Se så, nu är dét gjordt! Och som ni båda äro förträffliga ungdomar, som jag älskar af hela mitt hjerta, lem-nar jag er att konversera på tu man hand, medan jag går till mina hushållsbestyr. Sätt dig, Rosannah; sätt dig, Alonzo. Farväl; jag skall inte bli länge borta. Alonzo hade icke upphört att helsa och småle. Han satte sig, mumlande för sig sjelf: » Oh, lyckliga slump! Nu må blåsten hvina, snön yra och himlen visa sitt värsta humör; det är mig alldeles likgiltigt. » H. Låtom oss, medan de båda unga prata och stifta bekantskap, kasta en blick på den förtjusande miss Rosannah Ethelton. Hon satt i en utsökt täck boudoir, en boudoir, som måste vara skapad af en qvinna med raffinerad smak samt med känslig och en smula romanesk själ. Bredvid en låg och beqväm stol såg man en arbetskorg, prydd med broderier; ur densamma framskymtade ett virrvarr af band och garner af alla slag. På golfvet lågo huller om buller tygbitar, några trådrullar, saxar, medan huskatten med gravi-tetisk min tronade på soffan i mjukt indiskt tyg. I ett bay-ivindoic uppbar ett staffli en ofullbordad målning. Böcker öfverallt: Robertsons predikningar, Tennysons, Moodys, Sankeys och Hawthomes verk; kokböcker, bönböcker___ skizzböcker m. m. Ett piano formligen försvann under berg af musikhäften, liksom väggarne försvunno under gravyrer och taflor. Det var en verklig öfversvämning af konstföremål: marmor-och bronspjeser, statyetter, lyxartiklar af alla slag, exemplar af sällsynta och dyrbara porsliner, presenterande sig på konsoler. Fönstret vettade åt en trädgård, prunkande af exotiska växter, ett verkligt féeri för syn och lukt Men miss Rosannah var utan gensägelse det mest fullkomliga, det mest utsökta och förtjusande af allt, som fans att skåda i detta hem.
Hr Estenberg: Jag skall denna gången vara ganska kort. Jag har endast velat bemöta Hr Gripenstedts yttrande, att mångens näring och kanske ekonomiska tillvaro skulle genom antagande af Utsk:s förslag blifva rubbad. Detta anser jag höra lill den sköna filantropiska godhjertenheteu och beskedligheten. Jag anser det högst vådligt att tillämpa denna princip, när man måste se till, att just de, hvilka man vill derigenom hjelpa, icke blifva stjelpta. Jag vill anföra ett exempel huru högst vådligt det är att tillämpa denna princip på samma grund, hvarifrån Hr Gripenstedt tyckes hafva utgått. Jag har sett i Österlandet, i Syrien och Palestina och jemväl hos Beduinerna en sådan näringsgren, alt de plundrade och mördade piligrimer; och hvar och en, som genom detta näringsfång ansågs rik skulle draga försorg om de öfriga. Vederbörande hafva satt sig deremot, och som de Europeiska makterna der gälla ganska betydligt och deras Consuier, ännu mera än de Turkiska Auktoriteterne sjelfva, hafva vidtagit vissa mått och steg för att hindra dessa näringsfång, men man j^ar likväl icke vågat alt störa dessa röfvare och skälmar i deras näringsfång, ty man befarar att de då skola komma Staten till skada, och de Turkiska embetsmännen skulle derigenom gå miste om mången enskild fördel, hvilken deras öfverseende med röfvarne dem tillskyndar. Så befarar jag det skall komma att gå, om vi låta bränvinsbrän ningen ohejdadt som hittills fortgå. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att sedan de talare, som vid discussionens början önskat att i förevaride mom. införa vissa inskränkningar, derifrån afstått lills frågan derom i sammanhang med andra undantag från detta mom. kunde komma under öfverläggning,' propos. blifvit yrkad en - 440 Den 26 April f. m. dast å följande förslag, nemi. det första af Frih.
Det torde då icke vara olämpligt, att Svenska representationeu på detta sätt deröfver uttalar sig, innan sjelfva frågan kommer före. Och då man dessutom betänker, hvilka följder föreningen med ett tredje land skulle kunna för oss medföra, huru derigenom hela vår politik blefve omkastad och finge en annan karakter, synes det mig obegripligt, att man icke vill uttryckligen tillerkänna folket rätt att deröfver besluta, isynnerhet som verklig fara kunde för vår sjelfständighet uppstå genom ett dylikt fogande af en ny lem till den redan befintliga unionen, som visserligen kunnat föranleda mycket krångel och obehag, men som deremot, i anseende tili Sveriges materiella öfverlägsenhet, aldrig kan hota vårt oberoende. Annat kunde dock förhållandet blifva, om i en trefaldig förening de tvenne, som hvar för sig vore de svagare, slote sig tillsamman emot den tredje, som då kanske blefve underlägsen de bådas förenade krafter. Jemte det jag tillåter mig påminna att detta förslag vid förra riksdagen af det Höglo!!. Ståndet antogs med 107 röster mot 41, att det gick igenom i Borgareoch BondeSt:n, samt förföll hos Preste-St., endast till följe af den yttrade anmärkningen, att man ansåg omöjligt, att K. M. skulle mottaga kallelsen till regeringen af en främmande stat, utan att deröfver först höra R. St:r, vågar jag anhålla, det R. o. Ad. behagade, i konseqvens med sin tillförene uttryckta åsigt, bifalla denna punkt. Frih. Sprengtporten: Jag finner visserligen, Mina Hrr! huru högst betänkligt det är för mig, att här uppträda, för att ur statsrättsenlig synpunkt försvara de åsigter, jag framställt emot talare, som stå så högt öfver mig i juridisk bildning; ty om jag äfven, till stöd för min mening, skulle kunna åberopa de utmärktaste författare i statsrättsläran, är jag viss derpå, att R. o. Ad. icke desto, mindre skulle anse de satser, som mina motståndare framdragit, vara de riktigaste. Jag inskränker mig derföre till att återföra mina yttranden till hvad jag verkligen sagt. Jag har ingalunda påstått, att det ligger något hinder för R.
Men dessa kapitaler, som så mångdubblat vår kraft, genom hvilka fastighetsvärdena stigit till en svindlande höjd, och genom hvilka landets industriella kraft erhållit en förut ej anad styrka, kunna dock icke obegränsadt tillväxa. Krediten alstrad af förtroendet hvilar likväl ytterst på reel säkerhet och på ett val afpassadt förhållande mellan produktion och konsumtion. Men å andra sidan mäste man också ihågkomma att ingen kredit gifves utan förtroende och alt ingen kredit och intet förtroende kan existera utan ömsesidig frihet. Om denna grundval 254 Pen 4 Februari f. m. för allt förtroende icke finnes, så komme kapitalerna att realiseras lill silfveroch guldvalutor och återgå till den obetydlighet, sorn de utgjorde under landets första industriella utveckling. Alt derföre gifva kapitalerna sin frihet och låta penningen gälla hvad den kan, detta är, enl. min upfattning, en fullkomligt axiomatisk sanning, som icke kan bestridas. Delta har också alltid blifvit er kändt, om man ock måste medgifva, att frihet i handel och industri först i sednaste tider blifvit erkänd. Sanningen går långsamt framåt, men den går dock framåt, och om vi i della afseende följa vårt eget lands lagstiftnings-hi storia, så finna vi der många mörka drag, som vittna om huru oförslåndige de maktegande fordom varit vid behandlingen af dessa frågor. Orimliga och obegripliga förefalla alla dessa lagstadganden, genom hvilka man, för att städerna skulle upblomstra, tvingade landtmannen att på en viss dag sälja sina produkter i städerna och hvarigenom landtmannen, lill förmån för handtverks-skråen, förbjöds att förrätta minsta arbete på landet, som kunde rubriceras under handtverkeri. Det var genom dylika påbud, som man under dyr tid ville hindra lifsförnödenheterna att stiga öfver ett maximi pris, sätta en gräns för öfverllödet och bestämma export och import. Nu finnas likväl de, som höja sin röst för alt man skall behandla räntan enl. samma besynnerliga (mandelia åsigler, och i delta afseende reglementera. Penningen är endast en vara, hvarpå priset är fluktuerande likasom på alla andra varor, men hvem vill t. ex. påstå, att spannmålen icke skall gälla hvad den kan.
42:dra punkten, ang:de § 32. Lades till handlingarne. 43:dje punkten, ang:de § 33. Bifölls. Lades till liandlingarne. Då härefter Hr Gr. o. Ladtm. omnämnde att den nästföljande 58:de §:n redan var af 3 Stånd bifallen, yttrade Hr Cederschiöld: Ehuru denna § lärer vara af 3:ne Stånd bifallen, anser jag mig likväl böra nedlägga min reservation emot beslutet, som innefattar en förändring uti nu gällande förordning. Efter det nu föreslagna stadgandet skulle en person, som sjelf hade köpt bränvin, ej vara jäfvig att vittna om den olagliga handeln; han skulle sålunda kunna förleda någon till att sälja bränvin för att sedan genom angifvelse derom bringa honom på fall. Detta brott har hittills ansetts så skamligt, att den, som begått ett dylikt, jemlikt K. Kung. d. 28 Aug. 1778, skall, jemte det hans förbrytelse uti offentliga Tidningarne kungöres, förklaras ovärdig att i Kronans tjenst någonsin nyttjas. Jag har i ani. häraf ansett mig böra nedlägga min reservation mot den föreslagna §:n, under förhoppning, att densamma icke mätte erhålla K. M:s Nådiga sanktion. 46:te punkten, ang:de § 39. Lades till liandlingarne. Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att han, innan något annat mål förekomme, ansåg sig böra omnämna ett förbiseende af en citation, som egt rum vid pröfningen af 17:de §:n uti ifrågavande förordning. R. o.
Domhafvanden, , att, för det af honom i ofvanberörde måtto begångna lagskipningsfel, böta Sex R:dr 3a sk., samt derjemte förpligtat honom, att med femton skill. 6 runst. ersätta Kongl. Maj:t och Kronan, för Sissa Mattsdotters utspisning med bröd under fyra dagar; hvarförutan Sissa Mattisdotter lemnats rättighet, att väcka serskild fråga om ersättning för henne öfvergånget lidande, om hon dertill funne sig befogad. I följd af min den 29 Mars 1836 till AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt aflåtna skrifvelse, innefattande anmärkning dervid, att Björkekinds HäradsRätt, som å 1834 ^rs Hösteting dömt LifGrenadieren P. Hygrell, att för åverkan böta 3 R:dr samt utgifva ett vite af 16 R:dr Sa sk., oriktigt förvandlat förstnämnda belopp till åtta dagars fängelse vid ( 35 ) vatten och bröd, i stället för fyra dagars dylikt fängelse, som rätteligen, enligt 5 Kap. 4 § StraffBalken, bordt stadgas, hvilken svårare kroppsplikt, jemte honom, för vitesboten, ålagd bestraffning af tre veckors fängelse, sedermera gått i verkställighet; har tillförordnade
Betänkanden, confiscation af skepp och gods, hitföra an* dra än deras egna lands producter, hvarunder begripes allt hvad i hvart och ett land faller, växer och tillverkas, jemväl ock hvad samma nationer hemta från deras egna coJonier, plantager och handelsplatser.” 2:0 Kongl. Förordningen af den 28 Februari 1726, som förklarar, att Productplacatet hör sålunda förstås; ”att fremmande icke allenast är betaget, att med deras farkoster hitföra andra varor än deras egna lands producter, på sätt förmäldt är, utan ook att de icke heller måga gå på frakt med några Svenska effecter, att intaga i den ena inrikes orten och föra till en annan; Varande Kongl. Maj:ts egna trafiquerande undersåtare icke heller tillåtligt, att med fremmande fartyg hitföra andra producter, än dem, som i det landet falla eller växa, hvarest det befraktade fartyget är hemma, och detta allt vid det i 1724 års Kongl. Förordning bestämda vite och confiscation,” 3:0 1816 och 1818 års Kongl, Tulltaxa, hvarigenom, ibland annat, är stadgadt, att för alla varor, som inkomma med utländska fartyg, den i taxan utsatte tull förhöjes med 40 procent, och att för alla de varor, sorn utskeppas med utländska fara tyg, helfria tullen förhöjes med iqo procent; dock befrias de varor från en sådan förhöjning, sorn enligt taxan ej äro belagde med högre afgift, än 12 sk. af hvarje roo Rd. värde* Bes v. och Ekon. Utsk.
Men da jag nu finner hos Ridderskap et och Adel» cu oförwantad oro, sä kai, jag intet annat, än, enligt min rättighet, ätskillja Riddin, Iapet och Adeln. ädwarester Hans Dxcellsncs befallde 'aG krnrncc»?- 'et K.nle uphöra, och Rldderskapet och Adeln ätskilldes klou»-, hals El. In stäsin krorocolli A. 6. Lilvsrstolpe. Lördagen, den zi. Maji. klsnum klockan 4 eftermiddagen. ^ustsrsäcs ?r<-kocolisr för den 2^ i denria manad. Hwarunder, k anledning af Friherre ZilkvLrscluiläs deruti förckomm>"'de O>Lt men, rörande friheten at besitta Säteri, Herr IVIuacle af Id.ksniteolck» Lb sr dsick, sig yttrade: Jag war en af de sörsta, fom särffilldt conh.r; rvetacks sig med öarna LilkvLrsciiölä om Saeerifris herens öfwerlatands at Ofrälsemän/> och anhaller at Mir yttrande ma i krctvcoller uptagas. Mina ord moro Vesta: "Jag förenar mig lii alla delar med karon Liliversckolck, och har intet at tillägga, om icke den önskan, at Herr Larnnens Förslag hade marit annu widsträckcare?' För denna dagens krmocnll torde jag fa anföra, at, dä lag cunlormsraäL mig Med Friherre Zjlkverscdölä , kände faq icke vet, hwärom w> sedan af Herr Grefmen och Landtmarfkalken blefmo uplyste, ak kroposinon af en underdånig hemställan til Kongl. Maj:t kunde strida emot Kcngl» Majus höga rättigheter; och at jag va icke heller wk« sie, ac esiergilwande af egen rättighet kunde involvsrs <rt ingrep i en annans»