Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förslag tycker jag innefatta så full-’ komligt hvad man åsyftar, å ena| sidan att DistrictMagaziner måtte anläggas, och å den andra, att , om de ej kunna anläggas, tillgångar måtte finnas för de behöfvande, att jag ej annat kan fin yrka proposition deruppå. Herr von Heijne: Att något understöd för de Norra Provinserne är nödvändigt, derom har jag vid de sammansatte Utskottens öfverläggningar blifvit öfvertygad af de personer af BondeStåndet , som varit ifrån dessa Orter, och talat om nödvändigheten dérutaf. Det har äfven blifvit vitsordadt af ifrån samma provinser varande Ledamöter af BorgareStåndet, samt Ridderskapec 5oo Den 24 October /. m. och Adeln. Jag vill således icke bestrida, att det anslag af 60 000 Tunnor, som blifvit afsatt, bör gå i verkställighet, men jag vagar betvifla, är nyttan af sådana DistrictMagaziner i vanliga år för de Södra Orterne. Jag betviflar både deras behof och deras nytta. Jag har sett i de Församlingar der jag bott i Östergöthland och Småland, att hvarest genom donationer eller sammanskott Magaziner tillkommit, der har välmågan varit mera skakad, och mindre än i nästgränsande Socknar, der omtankan varit nödsakad att visa sig, utan att hafva i sigte Lånet i April llsånad. Man har der varit tvungen, att skaffa sig penningar till fyllande af sina behof, då deremot de andra bjelpt sig fram, tills de kunnat få lånet, och sökt att genom Wermläningar eller annat arbetsfolk låta verkställa arbeten, som de sjelfve kunna förrätta. Af dessa skäl, hvilka jag tror förtjena uppmärksamhet, kan jag ej annat finna, än att dessa inrättningar i de Södra Orterne ej äro nyttiga. Visserligen kan der partiell inträffa sämre och bättre skörd, men communicationeine äro der sådane, att ingen fara för hungersnöd kan inträffa. Jag har bort under discussionen, att creditivet borde användas till Span nmåls-uppköp, då priset är lågt.
Justitiae Ombudsmannen anför härefter, alt, då fråga om organisation af allmänna beväringsmanskapet väcktes och allmänna uppmärksamheten fästades vid de special-lagar, dem hvaije medborgare under loppet af fem år skulle lyda; så förordnade Kong!. Maj:t, till följd af Rikets Sänders i underdånighet framställde önskningar, att kiigs.lagarne skulle öfveises och granskas; men enär en längre lid härtill erfordrades, så utfärdades emedlertid två Circulair-bref af den 26 November 1812, det ena till samtlige Regements-cheffrne och det andra till vederbörande Befälhafvare vid de serskilda flottorne, hvarigenom, bland annat, den mildring i krigslagarne bereddes, att gatulopp afskaffades, och spöslitning inskränktes, samt begge utbyttes emot prygelstraff; hvarjemte serskilda gradationer al arrest eller visst antal prygel i den extra judiciela bestraffningen, äfvensom rättigheten att densamma ålägga, jemte sättet för dess verkställande, med noggrannhet bestämdes. Kort förut, eller den 12 Oolober sistnämnde år, både Kong!. Forordningen om inrättningen af allmänna beväringsmanskapet utkommit, uti hvars 18 § blifvit förklarad t, alt beväringsmanskapet, sedan det blifvit till tjenst uppbådadl, skulle vara undeikastadt samma lydnad och skyldigheter, som ålåge den öfrig;» krigs tiagten, enligt Författningar och Krigsartiklar, efter h vilka äfven föi b r x te Iser deremot k( m me att sira flas ; h vilket stadgande gällde för beväringsmanskapet i hela Riket, dock med flen uti 16 § af Circulairet till Regements-cheferne föreskrifna inskränkning, ätt för de beväringssk yld i ge på ön Goltland, skulle hvad Kong!. Majit serskildl den 21 Mats Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon Utskottets Betänkande, N.-o i3. 11 1811 förordnat förblifva gällande.
E n afton sutto R u n e b e r g o c h några medan han betraktade henne så eldigt o c h hänkvinnlig ungdom höjdes, s o m bekant, vid sevänner tillsamman, o c h Lönnrot uppläste gifvet, att hon började finna det pinsamt. naste riksdag från 100,000 till 200,000 kr. Där fanns en rad, s o m har förordning utfärdats därom, att vederbörande » Jag är er si af, » hviskade han o c h kysste henl y d d e så h ä r: skolstyrelse, föreståndare eller föreståndarinna, nes klädningsfåll. minne, slutligen citerade en: «ö S _s tiga rökhvirflar upp m o t taket. Stormande häfver sig hafvets bröst. » Kan ni inte lära er röka, sköna Titania? » A c k, men hur gärna jag sute Juli. frågade baronen, s o m stod framför Magda, där Ändå därute! h o n satt tillbakalutad i soffan m e d ett drag af allo 1. O. Zelia. L. Fredrik, Frits. var o c h trötthet öfver det vackra ansiktet. T. Bolivar. S å 3. F. Ulrik. S. Sara. L. Ulrika, Ulla. M. Margareta, Magböjde knä o c h b j ö d henne en cigarett. gi, Greta. S. Melker. T. Johanna, Hanna. » » Nytta? Jag är inte van att få nej — inte 6. M. Esaias, Esse. O. Magdalena, ens i småsaker! » 7. T. Klas. Magda, Lena. Deras ögon möttes o c h sågo in i hvarandra, 8. O. Håkan. T. Emma, E m m y. liksom ville de läsa in i själens djup — så slog 9. T. Alma. F. Fridolf, Dolf. stin, Stina. Stockhohnslifvet, s o m h o n själf trott. S. Herman. S. Marta, Märta. ett från inspektorn o c h ett från Elin. Det första i oK - 13. innan hans berömmelse i världens ögon sköt sköt hon undan, det andra kysste hon, medan 28. T. Botvid.
Det har redan visat sig som ett behof att utvidga belåningen på namn utöfver hvad förut varit stadgadt, och Direct. har en skyldighet att bringa till verkställighet, hvad testatorerna med sina stiftningar åsyftat; men detta kan icke ske, om man binder händerna på Direct., och erfarenheten har redan ådagalagt, att om Direct. icke handlat emot den nu gällande föreskriften, skulle det åsyftade ändamålet icke hafva blifvit vunnet. När således behofvet hittills gjort oundgängligt att utsträcka namnbelåningen ända till 80,000 r:dr, vet jag ej, hvarföre man skulle återgå lill ett belopp, sorn visat sig otillräckligt. Föröfrigt inser jag icke, hvarföre det skulle vara svårare för ridd.-fiscalen att uppfylla sin pligt, då frågan är att tilltala förmän, än för advocatfiscalen i hvilket verk som helst att anställa åtal emot sina förmän, när så behöfves. Något anlitande af Just.-ombudsmannen lärer således icke behöfvas, så länge Riddar huset har sin egen fiscal. Hr Printzenskjöld: Jag anserDirect. hafva en ganska vigtig pligt utom den, sorn Hr v. Hohenhausen omnämnt, nemi. att tillse,'att de särskilda fonderna varda om - Den 2 Maj c. m. 87 sorgsfnllt bibehållna; men om någon olycka inträffar och förluster göras, har icke testatorei nas vilja blifvit tillräckligen vårdad. Bättre är således, efter min tanka, att äfventyra någon nedsättning i räntan genom minskad utlåning, än att genom allt för utsträckt belåning äfventyra både capital och ränta. DA Hr v. Hohenhausen derjemte sagt, att det vore lika lätt för ridd.-fiscalen, som för advocatfiscalen i hvilket verk som helst, att tilltala sina förmän, visar detta, att den värde ledamoten icke lärer vara bekant med verkliga förhållandet; ty advocatfiscalen i ett verk kan icke tilltala sina förmän, utan Just.-cancelleren förordnar dertill actor.
Sig böra genast derwid fästa Rik» "sens Ständers upmärksamhet, som Kongl. Mast ej ''förr än srägan om underhållet bliswit afgjord, katt "komma i författning, att om sjelfwa flyttnings ärcn''det, samt om del för Konung 6ulkaf Aäolplls framlida wistande tjenlsgaste land, inhämta Riksens Srän, "oers mening och bestut." "Endast för Dest tillfredsställelse tillägger Kongl. ''Mast nägra anmärkningar, som i afseende pä Rik» "sens Ständer hittils aldrig behöflö och alud stkola "förbliswa öswerflödjge. Lika som Kongl. Mast sjelf, "lära Riksens Ständer finna: att NikelS wärdighcr "fordrar ädelmod, att olyckan kräswer aktning, alt "stelftva menfflighetcn päkallar försonlighet och glöm"ffa as det framfarna. — Pä sädant särt önstkar Kongl. "Maj.t, att det nu isräga satte ärende mä asflutaö, pä "sädant sätt är Kongl. Majit äswen förwitzav, alt "Riksens Ständer gä Dest önstkningar till mötes, och ''såmedelst lämna Europa det yttersta bewisct af de "grunders renhet, pä hwilka Sweriges sörnyade Statö» "byggnad är »prest." "Kongl. Mast förblifwer Riksens Ständer med "all Kongl, näd och ynnest städse wälbewägen. Va''rnm ur kuxrn." c ä k Om underhalls.summan för s. d. Konungen och Dcfi Famille stulle stadgas med afseende pä de olyckor , som drabbat Riket under denne Konungs regering, bleswe den vtwiswelagkigt alt för obctydelig; men an» nar Den 7 December. 507 nät är esler Utskottets tanka, den wärdighet en ädel och dygdig Nation wid alla killfällen bör iakttaga när den förgäter oförrätter.
Örn en sådan anstalt kunde å Statens sida tillvägabringas eller stod att förena med befrämjandet af allmänt väl, vöre visserligen den föreslagna utvägen ganska lämplig; Men, då Magazins-Inrättningens förnämligaste ändamål, efter Utskottets öfvertygelse, bör vara, att hafva tillräcklige undsättnings-Lager, anskaffade af inhemsk Spannmål, utgör den del af Inrättningens ålig - agio StatS'Utskattets Betärikanden. gande att uppköpa Säd, endast ett medel att befordra Inrättningens egentliga bestämmelse, Skulle deremot Magazins-Inrättningens Fonder användas på sätt föreslagit är, understöddes väl enskildte Spannmåls-händein , men Inrättningen blefve dä ej annat än en Discont eller låneanstalt, sorn ingalunda kunde betrygga Landet för brist och hungersnöd, hvilket likväl utgör liufvudsakligaste skalet för denna Inrättnings bibehållande i ett Land, sotn är sä ofta blottetäldt for missväxt. Att ifrågavarande Läne-biträde skul'e pä försök i mindre scala tid nästa Riksdag medgifva*, kan ej eller Stats-Utskottet tillstyrka enär Magazins-Inrättningens Fonder orubbade behöfva användas till Undsättnings-Lagers anskaffande: Dessutom synes medlens disponerande till ifrågavarande ändamåls befrämjande ej tillhöra denna Inrättnings befattning. I sammanhang med ofvanomförmäldte hemställan är vidare anfördt : Att det vore bättre, att Magazins-Inrättningen köpte och sulde Spannmål Jör året, än att, sotn Utskottet föreslagit, samla Lager under goda år, för att tidgripas i de hårda, emedan genom de stående Lagren nästan hela Fonden medtages och således foga qvarlemna6 till Spannmåls uppköp för följande goda år, hvilka mera är anledning att hoppas, än härda. Emot afsigten och ändamålet med Allmänna Magazins-Inrättningen är detta Förslag alldeles stridande.
Dm r December. 27 med det orubbade sinneslugn, som ägnar min medwelenhet, icke allenast af ett redligt iakttagande af de plig» ter, hwilka mig wid Riksdagen älegat, utan äswen af den widsträcktare Fosterlands känsta, ät hwilken jag körs säga, att långt för delta halma hemburit offer, ej ringare tilläswentyrs än de Herrar Ledamöters af Ridderskapet och Adeln, som nu tyckes derpå göra snart sagdt utesiutande ansvräk: anfpräk, dem jag för öfrigt ej skall begära bättre an att lä erkänna, allenast de icke göras pa bekostnad as rättrvisan mot andre Medborgares dygd och heder. För öfrigt anhäller jag »vördsammeligen om Hög» kost. Ridderskapet och AdelnS tillstånd ari kommunicera detta Memorial med de öfrige Respective Gränden! Herr Nordenstolpe ^näsrs. Den upläS» te förklaringen gifwer mig anledning tro det Expeditions. Ulffotler ej sökt sig tillfälle sä läsa wara Protocoller för den 22 fistledne, dä Dtt yttrat, att Ridderskap pet och Adeln sökt kraftfullt fast sörgäfwes anmana de öfrige Ständen att ändra ett förut tagit Beslut. Det» ta gr icke enligt med sanning och den »värdighet Ridderskapet och Adeln altid iagtlager, Ridderskapet och Adell, lärer nogsamt minnas att genast da anmärkning Uppå Ulffoktets Expedition gjordes att Deputation äfwen dä affärdades till de öfrige R-ikö Sländen rörån» de detta ärende. Men om de öfrige Stånden af orsak att De icke trott Sig behöfwa granska detta UlffottS göromål lika som deras som uti Regerings-Formen upräknas, och säledes mer skyndsamt och uran nogaste skärffädande bifallit genast oswannämnde Expedition är delta icke förunderligt, och bör icke Ridderskapet och Adeln derföre kunna göras eller käla ben tillwitelse af sine Eomitittade j Utskottet. 2g Den i December.
Deraf drogo vi den slutsats, att om genom någon revolution i tankans verld en sådan odling uppstode, att det allmänna begreppet ville borttaga denna motsats, följden af ett sådant gränsornas nedbrytande skulle blifva, att sedermera egenteligen hvarken Tro eller Vetenskap, hvarken Philosophi eller Religion skulle finnas. Vi anmärkte tillika, att den enda principen för en sådan odling, kunde blott vara ett Sens commun, som ville upphäfva sig sjelf till Philosophi. Vi hafve nu ur denna sin princip utvecklat den odling, som deraf nödvändigt skulle blifva en följd, och detta i synnerhet med afseende på Religionen. Vi äge medvetande af att härvid hafva gått ärligt till väga, och att i vår karakters-målning mindre hafva haft afseende på Historiska likheter, än på föreställningens konsequents ur sin princip. Finner man färgorna för starka, så må man komma ihog, att de egenteligen måla det förvända och orimliga idealet af ett sådant Tidehvarf. Men att detta i sin verklighet ändå altid är en bild af urbilden, det kan ej hjelpas, och det hafve vi aldeles ej döljt. Svenska dramat intill slutet af sjuttonde århundradet Förord. Det arbete, vi härmed öfverlemna åt allmänheten, behandlar svenska dramat från dess älsta tider till den franskt-klassiska smakens införande på vår skådebana, en del af vår vitterhet, som hittills icke varit föremål för en i enskiltheter genomförd granskning. Hammarsköld omnämner visserligen de flesta af våra äldre dramer, men några af dem hade han icke lyckats att få se, andra hade han endast flygtigt genombläddrat. Deraf det otillfredsställande i hans omdömen. Det är dock hos honom ganska ursäktligt; han hade att bryta väg och kunde derföre icke uppehålla sig vid det, som var af underordnadt värde; forskningarne öfver Europas medeltidsdramatik voro dessutom på hans tid knappast började, och han saknade derföre tillfälle att intaga den rätta ståndpunkten för dessa skådespels bedömande.
Utskottets Betänkande, VIII s 2o5 — 207, bif. af Adeln, IX s 158, • återrem. af PresteStåndet, IX s 170, bif. af BorgareStåndet, IX s 173, återrem. af BondeStåndet, II s i3ao. Ytterligare Utlåtande, VIII s 721 — 725, bif. af Adeln, ix s 383, af BorgareStåndet, IX s 3g 1, af BondeStåndet, IX s 3g2. Höganäs Stenkolsverk, om understöd af Staten för; Ekon. Utskottets Memorial, VIII »36 s 780, 781, bif. af Prestestånd et, ix s 451, af BorgareStåndet, ix s 4^7. u StatsfJt&kpttets Betängjaiide» JV 3.« i65q hHt i%6> IX s Gaa^ af Adelli, : IX s; 642..,/ ' I .[•:• W-; Ekon.? Utskottats ;I&tänkandev& VIII s 1087— i ogG, åtsmraj, ö'iPresteSiåtidet, l-V, s 6a 2 > af AdeJnisBX 'fcöijaL . 1 Båda Utskottens ytterligare Utlåtande, IV 5. s 5y6 -— 606, ogiil. af Alloin , sorn fattat särskildt beslut, IX 3. s hvilket instämt Prést^Ståtfdétyäfgel&J<1 37, Borgareståndet, IX 3. Sg5$kf Bmi(ieStån<— de$,r.tX; 3* < $ Gi. 1,itsv' ,gnmiLupiil J e Uöderd.
Detta säger Herren Zebaoth, Israels Gud; derföre, att du under ditt namn hafver bref sändt till allt folket, som i Jerusalem är, och till Presten Zephanja, Maaseja son, och till alla Presterna, och sagt: Herren hafver satt dig till en Prest uti Prestens Jehojada stad, att I skolen tillsiare vara uti Herrans hus öfver alla ursinniga och spåmän, att du skall sätta dem i fångahus och i stock; Och nu, hvi straffar du då icke Jeremia af Anathoth, den eder propheterar? Derföre, att han till oss i Babel sändt hafver, och låtit säga: Det skall ännu länge vara; bygger hus, der I uti bon, och planterer trägårdar, att I äten der frukt af. Och Zephanja Presten hade läsit det samma brefvet, och låtit Jeremia Propheten höra det. Derföre skedde Herrans ord till Jeremia, och sade: Sänd bort till alla fångarna, och låt säga dem: Detta säger Herren emot Semaja af Nehelam: Derföre, att Semaja propheterar eder, och jag hafver dock intet sändt honom, och hafver gjort, att I förlåten eder uppå lögn; Derföre säger Herren alltså: Si, jag skall hemsöka Semaja af Nehelam, samt med hans säd, så att ingen af hans skall blifva ibland detta folket, och skall icke se det goda, som jag desso mino folke göra vill, säger Herren; ty han hafver med sitt tal afvändt dem ifrå Herranom. Detta är det ord, som af Herranom skedde till Jeremia: Detta säger Herren, Israels Gud: Skrif dig all de orden uti ena bok, de jag talar till dig; Ty si, den tiden kommer, säger Herren, att jag mins folks fängelse, både Israels och Juda, vända skall, säger Herren, och skall låta dem igenkomma uti det land, som jag deras fäder gifvit hafver, att de det besitta skola. Och dessa äro de ord, som Herren talade om Israel och Juda. Ty så säger Herren: Sant året, det går ju ömkeliga till med eder; det är intet annat än fruktan på färde, och ingen frid.
Denna vaJgorenhet i stor skalu fiirmddde l i k d ej tillfredsstiilla hennes behof af att personligen omhulda de arma och lidande. Xiinga ranfors och ofvergifna hafva hos heme fbtt r i d och bjalp, och gtskilliga sadana svafvade under hennes lHnga sjukdoin i oro for egen framtid och ntkomst, sedan hon ggtt bort. Rosalie Olivecrona hade god hiilua, var hardig for kyla och anstriingning och besatt en hog grad af seg uthillighet. Vannerna raknade pii att lange fii behblla henne. Xan betraktade i borjan hennes Arsl %nga sjnkdom soln ett obetydligt illamiiende, hvilket hennes goda fysilc snart skulle ofvervinna. Men pldgorna tilltogo ocli krafterna aftogo. Forliden oktober nedlades hon pb sjukbiiclden och kiinde ej mer uppst8. SvAra tider stundade. Den lifliga sjalen pinades af en piitvnngen overksamhet, och den kraftiga stofthyddan brots blott lhgsarnt ned af pltigorna. Slntligen kom niigon lisa. Under de par senaste mhaderna intriidde en domning, som brot skarpaste udden af s&amp;vd de fysiska som psykiska smartorna. Slutligen efter n&amp;gm dagars stilla dvala befriades hon den 4 juni frAn sitt liingvarigra lidande. Man kan icke ens flyktigt t e c h a Rosalie Olivecronas bild utan att sarskildt fasta uppmarksamheten pti den riittskansla och fasthet, som voro utmarkande drag i hennes karakter och som tillvunno henne vanners och bekantas fortroende och bestdndande aktning. Riittsbegreppen voro hos henne sH utpriiglade, att vid bedomandet af personligheter hon alltid satte i forsta rummet karalrterens etiska egenskaper. Hvarkon intelligens, skarpsinne, kvickhet eller ens snille kunde muta heme att i riirdnact biija sig infiir biiraren a£ dessa lysande egenskaper, om i dennes personlighot saknndes de etiska.
369 märkningar äga rum, att, derest liela 5 § i 17 Cap. Ärfda-Balken skulle upphäfvas, den i berörde Lagrum arfvingar medgifne rättighet, att till sig lösa borttestamentevadt bus, tomt, gård och jord i staden, således komme att upphöra, under det bördsrätt till försåld dylik egendom ännu qvarstår, samt att, då, enligt den föreslagne förändrade lydelsen af 4 § i nämnde Capilel, man äger att bortgifva eller testamentera allt gods i staden, ärfdt eller förvärft, rörligt eller orörligt, deraf rätteligen borde följa, att stadgandet i 8 Cap. 3 § JordaBalken, det man endast äger bortgifva sjette d e I e n af jord, bus eller tomt i staden, ehvad det är ärfdt eller afladt, komme att upphäfvas, hvarom likväl Edert Förslag icke något innehåller. Då dessa förhållanden äro stridande emot den enbet i lagstiftningen, som med Edert ifrågavarande Förslag åsyftas, har Jag ansett Mig icke kunna detsamma antaga. Sedan Högste Domstolen och StatsRådet blifvit hörde, bar Jag funnit godt bifalla Edert uti underdånig skrifvelse den 17 September sistlidet år framställde Förslag, att det i 10 Cap. 3 § 2 mom. Byggninga-Balken stadgade förbud alt hugga eller sälja maste-lräd, som på skattejord finnes, förr än det Kronan hembudet är, må upphäfvas, samt Krono-skattehemmans ägaC>5 11. 24 Den 12 Mars e. m. re tillerkännas fri dispositionsrätt öfver alla antingen redan befintelige, eller framdeles uppväxande mästeoch storverksträd, emot de vilkor, som uti Eder berörde skrifvelse finnas omförmälte; och kommer detta Mitt och Edert gemensamma beslut alt intagas uti den allmänna economiska författning, som angående fri dispositionsrätt öfver Ekeskog å skaltejord varder utfärdad.
Detta innehar en tydlig motsägelse, som verkligen kunde tarfva ändring; men då likväl inga menliga följder visat sig, hvarken af det ena eller andra, så anser jag ali ändring härutinnan vara öfverflödig. Frih. Gederström, Jac.: I händelse det nu vore fråga om att antaga eller förkasta del ifrågavar. förslaget till grundlagsförändring, skulle jag rösta för det sednare; men sådant kan icke ske förrän nästa riksdag, och för närvar, måste förslaget hvila, emedan det icke kan af Stånden förkastas. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad., utan att gilla förslaget, likväl må förklara det hvilande. Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. som sin gemensamma tanke, att då förstärkta Utsk. afgöra mål med R. St:s rätt, böra ledamöterna af hvarje Stånd vara fulltaliga. Frih. Cederström reserverade sig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut. Ånyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda memor. N:o 47 med föreslaget tillägg i y3 § Riksd.- Ordn. af hänvisning lill 56 § Reg.F. Hr von Hartmansdorff, Au g.: En hvar vet, att Utsk. icke bör föreslå förändringar i grundlagarna, utan så vida de äro högst nödiga och nyttiga. Nu har likväl Utsk. sjelf erkänt, att förändringen icke är ovilkorligen nödig. Utsk. hade då bort afhälla sig från något förslag till denna ändring, hvilket ock af en reservant blifvit visadt. Jag hemställer således, att R. o. Ad. må såsom gemensam tanka förklara, att förändringen är onödig. R. o. Ad. förklarade, på derom framställd propos., som sin gemensamma tanke, att Ståndet ansåg förändringen onödig. Vid förnyad föredragn. af Stats-, Lago. Oecon.Utskms d. 20 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
Majit af Rikets Ständer i underdånighet anmälas. § 12. (Rev.-ber. pag. 54, 55.) Vidare är af Revisorerne anmäldt, att de vid liera föregående revisionstillfällen omnämnda af Kongl. Stats-kontoret den 30 Juni 1843 till Kongl. Majit afgifna underdåniga förslag till nya reglementen för Myntoch Kontroll-verken samt till förnyad Kontroll-stadga fortfarande vore på Kongl. Majits Nådiga pröfning beroende; — och lärer, enligt hvad Utskottet inhemtat, Nådigt beslut i detta ämne ännu icke vara af Kongl. Majit utfärdadt. Bih. till R. St. Kongl. Post-Verket. § 13. (Rev.-ber. pag. 65.) Å de tili Postverket influtne, uti räkenskaperne i särskildt konto redovisade, assuransafgifter för rekommenderade bref, af hvilka medel ersättningar utbetalts för de genom förluster af dylika bref mistade penningar, uppgående år 1852 till 3,784 R:dr 39 sk. 9 rst. och år 1853 till 5,782 R:dr 15 sk. 3 rst., hafva, enligt hvad Revisorerne funnit, betydliga behållningar uppstått, hvilka år ifrån år tillvext, så alt desamma, utgörande vid 1852 års början 45,561 R.dr 7 sk. 10 rst., uppgått vid 1853 års ingång till 69,688 R:dr 26 sk. 1 rst. och vid samma års slut lill 94,765 R:dr30sk.; — i anled ning hvaraf och med hänsigt till de under sednare åren ofta förekommande poströfverierna, Revisorerne hemställt, att de å ifrågavarande afgifter uppkommande öfverskott, för så vidt de ansåges icke behöfva för blifvande ersättningar reserveras, måtte användas till posttransporternes hetryggande. 1 öfverensstämmelse med hvad Revisorerne sålunda yttrat, anser Utskottet det vara af vigt att åtgärder till befordrande af postföringens säkerhet vidtagas, och att