Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Da alla Städer i Riket, utan Statens kostnad, besörja all befattning i anseende till KronoUppbörden, och förhållandet, varit sådarrt ifrån äldre tider, anser jag så mycket mera betänkligt tillstyrka, att sådant på Statens bekostnad verkställes, sorn det kunde till Staters ytterligare betungande, genom dylika yrkanden för andra Städer, framdeles föranleda; men då likväl särskildta för Stockholm anförda skäl kunna gifva anledning att tillstyrka något deltagande å Statens sida, vill jag till rågon del medgifva hvad StatsUtskotttt föreslagit i sä måtto, att hälften af Den ’ 1 Juli. f. nt. / J f denna Summa, 7648 R:dr, som är föreslagen att i Stat uppföras, eller, 5824 bestämmes sorn årligen, iohe i Stät, utan sorn ett lania gsbiträde 11t a till nästa -Riksdag årligen O ,o _ C> O, utgå, antingen fran RiksgäldsContoiret eller på 8:de HufvudT^teln af extra utgifts-medel, hörandes i följd deraf en inskränkning i anseende till Stockholm iakttagas i den procent, sorn af Bevillningen till Mantalsskrifvarne och Uppbördsman i Stockholm torde föreskrifva*. Jag har af StatsBeredningens Betänkande funnit, att den afstyrkt ett så utsträckt biträde som StatsUtskottet nu föreslagit, och förmodar, att StatsUtskottet, under varsamhet i tillstyrkande af anslag, som beständigt och oförändrade skola fordra allmänna bidrag, i ett förändradt Betänkande medgifva, att i RiksStaten den nu föreslagna 'utgift hvarken bör upptagas, eller ti il föreslaget belopp utgå. Jag anhåller vördsamligen att Betänkandet med denna anmärkning må återremitteras. Ilans Excellence, Herr Grefvert och LandtMarskalhen: HögloH. Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta ÖfverStåthållareu att få lemna upplysningar i detta ämne. När jag emottog Öfverståthållareembetet, ägde
Ty en half tunna hälften råg och hälften korn, utom alla andra vanliga onera, i årligt arrende för hvarje geometriskt tunneland, uti en af Sveriges ofrugtbaraste provincer, är väl något högt tilltaget, om också dessa spannemålssorter voro de, hvilka orten allmännast producerar; men då ortens förnämsta säd lärer vara hafra, så förefaller den misskundsamhet, hvaraf man berömmer sig, ännu mera tvåtydig. Det är hufvudsakligen arne principer, jag här skulle vilja göra gällande; sedan skulle man, så mycket man ville, få orda om gammal häfd och gammal fromhet. Halländske allmogen skulle väl ändå, såsom fria män, få sitta qvar på sina fäders jord. Den första af dessa grundsatser hämtas ur 57 §. RegeringsFormen , der det heter t ”Svenska Folkets urgamla rätt, att sig beskatta, utöfvas af Rikets Ständer vid all”män Riksdag.” Om nu ett Kronohemman, genom odlingar och omsorgsfull skötsel, förbättras, så höjas ej derföre de en gång för alla genom skattläggningen bestämda Den io September f. m. afgifterna för brukande-rätten. Denna rätt går i handel och vandel man och man emellan, köpes och säljes; och den idoge innehafvaren ser derigenom sig försäkrad om ersättning för den kostnad och det arbete, lian på hemmanet nedlagt; utan att befara några andra ökade bördor i och för sin förkofran, än deni, hvilka Rikets Ständer såsom bevillning sig frivilligt åtaga. Men huru går det med denna fria beskattningsrätt, om hemmanets innehafvare uti dess förbättrande endast ser ett medel för Kyrkorna, alt ur hemmanet utpressa högre afgifter? Förgäfves skall man invända, att sådant är äfven fallet med enskildtes landtbonde!’ i allmänhet. De hemman de innehafva gå dock, genom köp, i handel och vandel; Kyrkohemman skulle aldrig kunna säljas. Den andra principen ligger uti reformationens idé, som består uti en evigt fortgående utveckling och förädling af alla religiösa och medborgerliga förhållanden. Reformationen var ej en isolerad historisk handling.
I anledning deraf, att Herr Justitieombudsmannen, på sätt Protokollet för den 5 sistförflutne Februari visar, äskat serskildt utlåtande af II. E. Herr Grefve Löwenhielm öfver den anmärkta omständighet, att i svarandernes afgifna förklaringar Hans Excellenses namn saknas vid uppgiften af de Herrar 383 StatsRådsLedamöter, hvilka åberopade svaromålet i första anmärkningspunkten af ansökningen Lit. F., anförde nu Hans Excellens, att då StatsRådsProtokollerne utvisade, det Hans Excellens, såsom anmärkt vore, deltagit i flere af de uti denna punkt åtalade rådslag och Hans Excellens undertecknat de afgifna förklaringarne, hade del ock varit Hans Excellenses mening att instämma uti hvad förklaringarne rörande nämnde punkt innehålla och hvilket derföre af Hans Excellens åberopades; varande det endast en följd af förseelse hos renskrifvaren af samma förklaringar, att Hans Excellens icke serskildt kommit att nämnas bland dem, som afgåfvo svaromål i denna del. Enär RiksRätten härefter, på Herr JustitieOmbudsmannens begäran, att upprop af de serskilda ansökningarne måtte ske nu, såsom vid föregående tillfällen, lät ansökningen Lit. A. uppropas, anhöll H. E. Herr Grefve Löwenhielm, att då de andraganden, svaranderne hade att göra, till en stor del rörde alla åtalen gemensamt, den skrift, deruti desse andraganden voro sammanfaltade, kunde få på en gång uppläsas. Herr Justitieombudsmannen hemställde, huruvida sådant kunde ega rum, med iakttagande af redan stadgad ordning för rättegångens utförande; och biföll RiksRätten i så måtto den af II. E. Herr Grefve Löwenhielm gjorda anhållan, som berörde skrift må uppläsas, med Herr Justitieombudsmannen förbehållen rätt att, efter sålunda vunnen kännedom af skriftens innehåll, göra de anmärkningar i nämnde afseende, hvartill han kunde finna sig befogad.
N:o 48. (13 Tionde Tunna; samt att Eder Kongl. Maj:t för öfrigt, enligt hvad af Dess Befallningshafvande upplyst blifvit, ansett nödvändigheten icke fordra , att de ännu qvarliggande högar af Kallfyrar ifrån Ölands Alun-verk varda borttagne, men deremot funnit angeläget, att Öhmds Alunverks egare strängeligen och vid utsatt tjenligt vite förbjudas, att hädanefter sådane fyrar utkasta, så att de af hafsvågorne kunna åtkommas och bortföras, hvarom Eder Kongl. Majrts Befallningshafvande, efter hvad lämpligt funnes, egde förordna. Sedan den sålunda i Nåder anbefallda undersökningen blifvit förrättad och vidare oundgängelige upplysningar i ämnet erhållits, har tillförordnade Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, med aflemnande till Eder Kongl. Maj:t af berättelse derom, jemte Charta och kostnads-förslag, bland annat i underdånighet anmält, att, sorn, enligt de meddelade uppgifterne, kostnaden i och för hamnens uppmuddring vid Degerhamns lastage-plats skulle stiga till en summa af 42*880 R:dr 4° s^- Banco, och för att hindra hamnens försättande i samma försämrade skick som förut, antingen en årlig underhåils-summa af 2,788 R:dr 32 sk, påkostas, eller ock en Quai-byggiiad företagas, hvars kostnad, ehuru den ej kunnat med full visshet utrönas, komme att minst utgöra 57,529 R:dr 8 sk. B:co, Befälhafvande Amiralen alltså förmodade, det en bättre hamn möjligtvis för ringare pris stöde att inrätta på flacka kusten i granuskapet deromkring, helst det vid Deger* Jjihans, t. R. S:s Prot. 10:de Saint, iu 114 Exp. Utsh. Förslag till und. Skrif v.
Efter det att, i följd häraf, till upplysning om tomtplatsernas area och läge armätningar och karteläggning egt rum samt tillförlitliga upplysningar i ämnet hunnit inhemtas, hade Kongl. Mapts Befallningshafvande den 28 April 1852 med nyss omförmälda yttrande och förslag till Kongl. Maj:t inkommit och dervid bifogat förteckning å ifrågavarande jordlotter, utvisande, att deras antal uppginge till 410, utom åtskilliga under samma nummer hänförda så kallade tillökningar; att likväl ibland dessa tomter numera N:ris 121, 122, 144. 145, 166, 195, en del af Nilis 196, 198, 211, 215, 226, 272, 282, 322, 382, 384 och 409 voro öfvergifne och öde samt N:ris 376 och 377 till allmän plats utlagde; att N:ris 9, 10, 1 1, 242, 365, 375, 393 och 394 blifvit den 5 Augusti 1823 köpta till skatte emot utgörande af 80 mansdagsverken årligen; attNiris 23 och 24 blifvit utlagde till allmänt torg; att N:ris 1 27 och 128, gamla Reparebanan, blifvit, genom Kongl. Brefvet den 7 Oktober 1718, donerade till Kommendören Gathenhjelm och hans efterkommande ; att för N:o 234, Annedal, åsatte 160 mansdagsverken upphört, att, utgå sedan uti anhängiggjord, ännu icke afslutad, tvist vederbörande Härads-Eätt förklarat lägenheten icke hafva någon jord af kungsladugårdens egor; att N:o 236, Yädersågen, blifvit den 20 Januari 1724 köpt till skatte; att tomten N:o 296, Skottlandia, icke kunnat tillrättafås; att tomten Nio 300, som år 1848 varit öde, numera blifvit bebygd utan åsatt ränta; att N:ris 373, 374, 383. 387, 388, 392, 396, 398 och 399 utgjorde stat-torp till kungsladugården; att N:o 391, Boulevarden, vore allmän plats; att Nio 408, Mariebergs kyrkogård, vore friplats och N:o 410, Andrews gata, allmän väg; att samtliga tomternas area uppginge till 462 tunnland 1744ff kappland samt att nuvarande grundräntorna belöpte sig till 155 R:dr2l sk. och 3,942 manssamt 130 qvinnsdagsverken, hvilka sammanlagda penningar och dagsverken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett kunna, i följd af lämpliga befunna rättelser, utföras till 4,275J mansdagsverken; och hemställde Kongl. Majus
Dui, nndev däv omlovmälde väldsgmdetev, mennisliolis dlilvit scildt, eliev I^te, eliev säv, eliev diodvite dlisvit tillsli^ndgdt, eliev äv emot ensliild gerson eliev ä egendom väldssmdet sovösvsd; stvgldes Aeimin^smgnnen oell de roed Ilonom lieii ded>^ti»e, eltev tiiv som gllinänng Ig-;en devom stixl^gv, samt, cie, lilsstvgsd leire ädomes, sevsliil-lt sov den del, de i ujlnlosljget tillit; sä gtt, der dogsta livop^sstvuK' i nä»otdevg fgllet ädomes, den sgmmgnslu^ne destvgssninAen tovolres med gidete ä sästnin». I den evsättninos-Irostngd, dvgvtill dömdt vsvdev i oed sov väldsgmdetev, som nndev ujljliosi^ dlisvit sovösvsde, Aälds gnstiltsve oed gnsovave däislen oell de i väldssmdetevne delgAti^e den andin dalsten, doeli sä att en svgv»v sov nila oed gila sov en. 12. §.
Något tvifvel härom torde icke kunna uppstå, och dertill har denna § icke heller gifvit anledning, att fattigvårdsstyrelsen skulle bestämma den afgift, som i denna § omnäinnes. Här stadgas endast, att fattigvårdsstyrelsen må göra undantag uti något specielt fall från den bestämda afgiften af högst 8 sk. för mansoch 4 sk. för qvinnsperson. Alt sådant skulle på sockenstämman en - 5oo De n i5 Mars f. di. dast bero att besluta, torde vara mindre lämpligt, enär man väl icke bör besvära sockenstämman med ett sådant lappri. Gr. Taube: Mig synes vara en ofantlig skilnad emellan den i i och 18 §:n. Den i3 §.‘n handlar om den faltigvårdsansvai igliet, som åligger husbönder, och den torde äfven i de minsta fall blifva större än den utgift, som enligt denna § kan komma i fråga. Uppå anmälan af Ur Frih. o. Landtm, hade, i anledn. af nu afgifna yttranden, i afseende på i3 §:n i Utskins förslag, undertecknad pro t. förande äran upplysa, att enligt R. o. Ad:s i sednaste plenum fattade beslut sagde § komme alt utgå. Hr Ribbing, Bengt: Äfven jag anser att fattigvårdsstyrelsen icke bör kunna göra undantag från den här stadgade afgiften. Det kan visserligen ofta hända, att beloppet af undantagen utgör ett lappri, men principen är icke något lappri, att fattigvårdsstyrelsen skulle egenmäktigt kunna göra sådana undantag. Det kunde föranleda ganska många missbruk och uppväcka missnöje. Endast försainlingarne sjelfve böra få fatta sådana beslut, i följd hvaraf jag anhåller, att ordet ”fattigvårdsstyrelsen” må utbytas mot ”församlingen’’, så att redactionen må blifva: ”dock må undantag härutinnan bero på församlingens pröfning.’’ Frih. Gederström:
H a n hade m e d ens lärt sig, hur m a n skulle sköta sjuka, o c h var så ifrig att öfva sig däri, att skö- terskan först blef förvånad o c h sedan harmsen öfver att se sig undanskjuten från sin post, men hennes protester hjälpte till intet. Berling förklarade helt enkelt, att han ej ämnade vika från sin hustrus sida. Och d e n gamle läkaren, s o m i tysthet lagt märke till hela förändringen, sade till h e n n e m e d ett sakta leende: sidan af tillvaron fått? En pelare — grönklädd — i skogarnas sal. H v a d måste vi här uti sorgernas dal? Om hvad b ö r ej sägas: » Jag hatar dess sken! » Nej, tänk på herr räf o c h hans rönnbärsträdgren. H v a d jordklotet gör uti världsaltets rymd. En » leende », fridfull, af höjderna skymd. En sjö mellan F i n s p o n g och Norrköpings stad. Ett kvinnonamn, ryktbart från Bellmans ballad. En hvilostad, fin, efter vandringen här, F ö r den hvars lekamen ej maskar förtär. Och hvad g ö r den falska i sina ge mak? En häfdernas teckning, m e n läslig af få. H v a d mången kan göra s o m tröttnar att gå. Förargeligt minspel. H u r bollen sig ter. Idun Stockholm, N:r 32 (295) Prenumerationspris pr Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. Modet, u t a n kol. p l. kr. Redaktör och utglfvare: FRITHIOF Madame i e t finnes i d e t n u - tida Paris några » grandes dames », hvilka intaga ungefär s a m m a plats som fordom m:me Roland de la Platiére, Juliette de R é c a m i e r eller l a d y Blessington. Träffas å b y r å n k l. Allm. Juliette Iduns Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. - r a d. Utglfningstid: hvarje helgfri fredag. Adam. R e v u e ».
Under sådana omständigheter öfverlade Bancofullm., om de icke borde och kunde sträcka sina åtgärder så långt, som möjligen reglementet kunde lemna tillstånd. De fingo dä anbud på silfverleveranser, livi Ike voro högligen behöflige för Banken, och ehuru de ansågo sig öfvertygade om godheten af den säkerhet, som gafs, samt det från alla håll förspordes den önskan, att icke minska de redan knappa capitalerne, utan att söka förstärka Bankens tillgångar, så, detta oaktadt, tvekade de ändock. De frågade då Revisorerne om råd, eller rättare sagdt, om deras tankar. Revisorerne kunde icke annat än sanningsenligt tillstyrka Bancofullm., alt på alla de sätt, som de lagligen kunde använda, förstärka Bankens silfverfond. Att yttra sig öfver säkerheten eller villkoren vid de transactioner, som skedde, det tillkom icke Revisorerne; men sjelfva åtgärden, att på alla lagliga sätt öka silfverfonden, det ansågo Revisorerne sig böra tillstyrka. Pä grund häraf och emedan Bancofullm. ansågo den erbjudna säkerheten vara god, hvilket det också visat sig att den var, beslöto de åtgärden. Denna åtgärd var nyttig för landet, och tror jag då, det är hårdt att med klander drabba de män, som haft det svära och ansvarsfulla kall, alt sköta Banken åren 1842 och 1S43. Jag tillstyrker för min del helt och hållet hvad Frih. Raab yrkat. O .o Hr Akerman: Jag har i sanning tvekat, om jag ater skulle begära ordet, emedan jag fruktar, all vi skola komma in tili en finaucediscussion; men då Frih. Raab, till vederläggning af hvad jag sist anförde, åberopat ett yttrande, som en annan af Hrr Bancofullm. haft, så ber jag att dervid få göra en liten anmärkn. Denne Bancofullm. har nemi. ansett sig icke behöfva fästa afseende pä den 120 §, af det skäl, att förskottet endast afsäg den metalliska cassans förstärkning. Händelsen har gjort, att denna afsigt uppfylldes
Såvida Utsk. skall tillkännagifva någon åsigt öfver de andra frågorna, måste äfven uttrycket, att Utsk. skall med lilleller afslyrkande sig utlåta, hänföras lill allt hvad i samma mom. förekommer. Då, enl. hvad nu uplyst är, denna fråga redan blifvit af 2 Stånd afslagen och förslaget sålunda icke kan blifva lag, skulle jag önska, att, i händelse Const.Utsk. tager frågan under förnyadt öfvervägande, Utsk. ville tillse, huruvida icke en mera tydlig redaktion skulle kunna åstadkommas. I sådant fall skulle äfven redaktm af 49 § kunna erhålla någon förbättring. I den föreslagna §:n säges: ”varder den ej sålunda understödd, då skall den, såsom ock då den af Ståndet ogillas, som förfallen anses.” Att något, som ogillas af ett RiksSt., är förfallet, är (emligen klart, men meningen har troligen varit, att tydligare uttrycka den åsiglen, att ett RiksSt. har rättighet, att genast vid en motions väckande pröfva, huruvida den bör remitteras eller icke, och hvilken åsigt vid föreg:de riksdagar utgjort ett tvisteämne. När frågan ånyo förekommer hos Const.Utsk. lill pröfning, torde det vära lämpligt, alt de af mig nu anmärkte felaktigheter i redaktm blifva afhulpne. Jag tror, att en lämpligare plats för de sednast af mig citerade orden kan utfinnas, och mig synes meningen icke så lyckligt upställd, att, om förslaget egt hopp att vinna R. St:s bifall, jag med min röst kunnat understödja det. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Då man här gifver sin mening tillkänna om de förbättringar dessa §§ vid förnyad behandling i Const.Utsk. böra undergå, så får äfven jag fästa mig vid 49 § Riksd.Ordn. och hvad den siste värde talaren emot densamma anmärkt.
Det synes likväl Revisorerne, som hade med ofvanbeskrlfne förbehåll Rikets Ständer afsett, att så lango Kamererare» vid Krigs-akademien, i följd af annan tjenstebefattning, uppbar anslag af allmänna mede), vare sig såsom lön å stat eller såsom pension å allmänna indragningsstaten, ofvannäoinde arfvodestillökning icke bordt ifrågakomma; hvadan också ..Revisorerne ansett sig böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Allmänna Garnisons-sjukhuset. Denna räkenskap, i Kongl, Kammar-rätten granåkad utan anmärkning, upptager följande inkomster och utgifter: Debe t. Uppbörd: Stats-medel Balans från år 1857: Skuld Utgifter: Medikaments-kostnader Förbruknings-artiklar Yed och lysning • ••■• Inventariers upphandling och underhåll Enligt Direktionens underdåniga berättelse, har antalet af å sjukhuset under revisions-året vårdade personer utgjort: Q, var liggande vid 1857 års slut - 138. Inkomna under året 1,731. Afskedade såsom obotlige 47. Qvarliggande vid årets slut - 163. 1,869. Sjuknummern i medeltal per dag har uppgått till 161,69. Underhållsdagarne, derunder de sjuke njutit vård och spisning, utgöra 59,020. §2. Utom 2:ne från åren 1828 och 1829 balanserade fordringar, den ena hos Sergeanten vid Uplands regemente ^Hellström å 24 R:dr och den andra hos Under-löjtnanten vid Götha Artilleri-regemente Åkerman å 32 R:dr 25 öre, hvilka posters fortsatta balansering under en så lång följd af år synts Revisorerne mindre lämplig, enär dessa medel antingen bordt kunna indrifvas eller, om hinder derför mött, afskrifvas, hafva Revisorerne ej funnit anledning att vid denna räkenskap framställa någon anmärkning. — 93 Salpeter-fonden. Räkenskapen, hvars granskning i Kongl. Kammar-rätten ännu icke försiggått, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1857 : Tillgångar 565,878. — Uppbörd:
Hvad Utskottet förutsåg har ock så till vida gått i fullbordan, att Kongl. Sundhets-kollegium afgifvit underdånigt förslag till Instruktion för Lasarettsläkarne och hvilket förslag ännu är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Då det emellertid synes vara af särdeles vigt att icke allenast enskilda delar af hvad till lasarettsväsendet hörer, utan ännu mer det hela i ett sammanhang betraktas och behandlas, så utbedjer jag mig att få fästa Höglofliga Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på detta ämne och dervid särskildt antyda den utsträckning, jag anser åt detsamma böra gifvas. Om man tager i betraktande läget af de befintliga länseller distrikts-lasaretterne, så synes det lätteligen, att de för en stor del af länens eller landets innevånare äro alldeles onyttiga, enär deras belägenhet vid ena gränsen af länet eller distriktet gör det nära nog omöjligt för en patient Motioner nos Ridderskapet och Adeln 1802. 361 patient från de aflägsnare delarne deraf att begagna desamma. Jag vill här icke tala om de norra länen, i hvilka afståndeu äro allt för stora för att kunna öfvervinnas, men det är en lycka att i dessa orter har den glesare befolkningen ofta mindre behof al sjukvård än i de södra delarne af riket. Tager man åter i betraktande an dra delar af riket, så finnér man de största olikheter i förhållandet emellan de allmänna sjukvårdsanstalterna och folkmängden. Det visar sig då att i följande län finnes blott ett lasarett, nemligen: i Christianstads län för 196,000 personer, » Jönköpings » » 166,000 » » Stora Kopparbergs » » 158,000 » » Kronoberg » » 143,000 » » Örebro » » 142,000 » » Westerås » » 98,000 » men den största olikheten förekommer i Wermlands län, der Filipstads lasarett har att betjena en folkmängd af 23,000 personer, men Carlstads lasarett åter af 209,000 personer.
Jag är inte längre bara Lovisa Petterkvist; j a g är en pressens representant, som inte behöfver betala ett öre, som blir bjuden på alla festligheter som finns, som — —. Med ett ord, j a g är hvarken en turk eller grek, utan en stormakt! A c k! Visserligen hade j a g varit bra glad, o m min biljett gällt för två, ty man v e t hur herrar är, när det gäller ge ut pangar för någon ann ' själsodling än punsch! — och det hade den gärna kunnat göra, efter som j a g utan Ruffen verkligen bara är en » half » person, m e n det kan nu inte hjälpas — j a g är grufiigt stolt och tacksam ändå — / / Bara vi stack näsan utom dörren, luktade det fest. Från slottet gick två led himmelsblå flaggstänger öfver Norrbro. D e m såg vi inte, men vi kände dem i luften. Flaggalléen öfver Arsenalsgatan, som sedan ledde ända fram till den lockande, i ljuset hägrande utställningsvärlden, såg vi däremot naturligtvis. » O, Ruffen, » sa j a g och tryckte hans arm intill min. » Se på flaggorna, har du någonsin sett d e m fladdra så blå, så glada, så ljusa förut? » » Det är vår egen enskilda flagg det här, » sa Ruffen, » som vi bara hissar här hemma. » » Inte under den ser så glad ut då, » sa jag. Vi skulle naturligtvis åka. » Hvad fruntimmer, » sa Ruffen och tittade motvilligt på kön kring spårvagnarna. (Han afskyr folkträngsel!) » O m du sa ' blomsterrabatter ändå, » sa jag. Paff! fick j a g m i g en knuff. Paff! fick j a g mig en knuff till. » N e j, v e t ni hvad, » sa j a g, » v i är inte nog stockholmska i armbågarna ä n n u: vi går! » Och det gjorde v i. Jag hade m e d flit afhållit m i g från att promenera åt det här hållet förut: också blef storstadsintrycket öfverväldigande.
1S98 t i l l M a j 1899. Upplysningar och prospekt erhållas genom D o k t o r O. W i d e, Stockholm. utvalda a f sista sftördens bästa sorter, expedieras omsorgsfullt u t i förseglade paket från Vs t i l l h kilo, äWensom i kanistrar å % kilo och lådor till högre v i k t, med fritt em^ M. S. Hufvudlager i Göteborg. — Filiallager i Stockholm. Moderna Paletåtyger. ERNST Moderna Promenaddräktstyger för Damer. KRAFTIGA, HÄRDADE, I finaste RemontantOCH Tnea-SORTER, SÄNDAS MOT EFTERKRAF Ä KR. BEGÄR PRISJORTECKNING Å BLOMMANDE VÄXTER FÖR TRÄDGÅRDAR. E | samt RIKSTELEF. 2225. nsamförsäljningen af » THE UNITED KINGDOM TEA C:YS » TEER är af Herrar DIDRON &amp; NAUCKHOFF öfverlämnåd till G. O. ROHLOFF, Klara Vestra Kyrkogatan N:o 9 /,. Allm. — Hvarje beställning hemsändes skyndsammast. Neutrala Kärntvål till ylletvätt och Oleintvål till linnetvätt användes lämpligast sålunda: Lars Monténs 1 6 &gt;Ma månaden! Carl Lundblad, ROTEBRO. Allm,. telef. Kotebro Handelsträdgårdar, t a g e r - Ö l, G e l i n s 10 rekvisition kr., insä vid hvarje åtföljd Pris för lottsedel till landsorten mot dragningslista). KG. TVÅL KOKAS I 2 LITER VATTEN; NÄR TVÅLEN ÄR UPPLÖST, TILLSÄTTES UNDEROMRÖRING 20 Ä 25 LITER LJUMT VATTEN; I DENNA UTSPÄDDA LÖSNING NEDDOPPAS PLAGGEN.