Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den sjuklidande mensklighetens sanna intresse äfven i Sverige måste det ytterligare ligga, att ät densamma söka bereda och underlätta alla möjliga tillfället!, hvarigenom, på ett emot missbruk af okunnighet och bedrägeri fullt betryggande sätt, en så väl behöflig sjukvård och behandling, under legitimerade läkares uppsigt och ansvar, må kunna rådfrågande patienter meddelas vid en af Staten upplåten offentlig sjuk-inrättning. Men genom läkare-monopolier för eller emot den ena eller andra kurmethoden, bör väl, emot sin fria, bättre vilja och sitt eget förtroende, ingen sjukling tvingas att lägga sig i händerna på en enda prsedeterminerad och af Staten ensamt hyllad läkare-skola, den må vara ung eller gammal och bära hvad namn som helst. I närvarande brist på all slags offentlig homöopathisk klinik, ökas allt mera det tvångstillstånd, hvari de sjuka försättas, om de skulle önska att välja bland olika läkemethoders behandlingssätt. 5:o För att vinna de omförmälda begge stora ändamålen af vetenskapens och mensklighetens nytta, genom att skyndsamt bereda våra egna Medicinae Studerande tillfällen alt inom fäderneslandet, efter egen önskan, få taga nödig kännedom jemväl af den homöopalhiska praktiken, är inrättandet af en offentlig sjuk vårds-anstalt i hufvudstaden, uteslutande för behandling efter denna method, en oafvislig nödvändighet att vidtagas, medan vi i Sverige ännu ega några skicklige och nitiske, vetenskapligt bildade, homöopathiska doktorer qvar att tillgå, derest icke behofvet och saknaden deraf, för sent insedda, skola framdeles nödga oss att ifrån utlandet inkalla till vårt bistånd erforderlige dylike läkare, för homöopathisk både undervisning och praktik. Ty i böcker och skrifter kan man Bih. till R. St.
FJERDE SCENEN. JOHAN (ifrån höger, med ett bref i handen). FRU VON HAGEN. MATHILDA. Eberhard är tillbakakommen. JOHAN (sakta till fru von Hagen). Ers nåd, doktor FRU VON HAGEN. Ah! JOHAN. Han är derute. FRU VON HAGEN. Hvad vill han? sell Mathilda. JOHAN. Han begär att genast få tala med mam 60 FRU VON HAGEN. Och hvad har ni svarat? pet icke ta' emot någon. JOHAN. Efter ers nåds befallning, att herrskaFRU VON HAGEN. Bra... och vidare? upp till sig, men kom straxt tillbaka med det här FRU VON HAGEN. JOHAN. Då blef han alldeles förtviflad och sprang brefvet, som han bad att jag skulle lemna åt mamsell. "Mathilda! man nekar mig att träffa er, det kan icke vara med ert eget samtycke. Af barmhertighet, be(för sig) Den djerfve (till Johan) säg doktorn att mamsell emottagit brefvet, och att hon i morgon skall lemna honom svar. JOHAN. Ja, ers nåd. (ämnar gå.) Gif hit! (bryter brefvet och läser) vilja mig ett ögonblicks samtal nu genast! Eberhard". sällen derute? FRU VON HAGEN. Ännu ett ord! Är muraregeJOHAN. Ja. FRU VON HAGEN. Låt honom komma in! fallning att Fredriksson skall släppas hit in, och för att visa det förtroende jag hyser till dig, lemnar jag er ensamna: om en qvart kommer jag för att hemta dig. (går genom fonden.) FRU VON HAGEN (till Måthilda). Jag har gifvit be (Betjenten går till höger.) FEMTE SCENEN. FREDRIKSSON (ifrån höger). MATHILDA. Hvar är jag? (blir varse Mathilda och störtar fram tillhenne) Mamsell FREDRIKSSON (stannar i dörren och ser sig omkring). 61 Mamsell Thilda! (fattar hennes händer)
Dervid llude I108 Kummur-Dullen i Iletru^lunde liommil ull, ^enom osversl^llunde L vedeillörunde l3evi8ion8-t3owmi88urier us ät8liiIIiZe ulus de / 07/ L 71/. 7', o/-o5. 07/ 7i. 3 18 göromål, 80,n, enligt nu gällancle In8truetion, tillllöra Öfver-Lommi88arien, ole 8i8tllämno!e emllete ätlöljanole göromäl kunole 8ä förmin8ka8, »11 Ö688 öfriga äligganolen 8kulle kunna ät en ak f»evi8ion8-Lommi88ariern6, emot ett min«lre urkvoole, anfortio8, oell 8äleole8 nämncle einLete inclraga8, Lvarigenom ieke lLott olen emketet älköljanole lön ak 1600 ll:olr, efter akclrag ak ninn ne! e arkvoole, klefve lör anelia Lellok tillgänglig, utan oek olen Lo8 Öfver-6ommi88arieil nu antällLe Kammarskrifvare kunole kör tjen8tgöring uti Il6vi8ion8-Lontoret använola8. I följe! llärak Laole Kammar-Lätten i unolerclänigllet ll6M8tä1It: l:nlo udd Öfver-Lommi^arie-emIletet ma viel nuvaranLe innsllafvarens akgäng varola il>olraget; 2:0
Jag upprepar derföre ännu en gång, att jag ej sätter mig emot bestämmandet af viss tid för nya StatsRegleringens början, vore det ock år 1882, men alt jag anser det vara öfverflödigt, om man vill efterlefva Grundlagen, Den iG October f. m. 335 Herr Cederschjöhlj Pehr Gustaf: Egentligen förekommen af Friherre Cederström deri, att vi icke behöfva utsätta någon viss tid för nya StatsRegleringens början, får jag tillägga, att jag anser en sådan åtgärd icke allenast obehöflig, utan äfven obehörig, emedan, när Grundlagen bestämmer tiden, då den skall träda i verksamhet, det jemväl måste vara obehörigt af hvilkendera Statsmaglen som heldst att förändra den. Enär ingen af de värde Talarne funnit någon annan punkt i förevarande Utlåtande fordra åtgärd, är alltså min vördsamma anhållan, att detsamma måtte läggas till liandlingarne. Herr von Hartmansdorff: Den siste värde Talaren har förblandat Statsinkomster och Statsutgifter, ty uti den citerade 6”i §. i RegeringsFormen omnämnes blott cifgtfterj nemligen till Staten, det vill säga, inkomster för densamma. Jag förenar mig alltså med Friherre Palmstjerna i anhållan om proposition på den nya StalsRegleringens början med år i83o; ty då Mantalsskrifningarne redan pågå, skulle det eljest kunna hända, att de nu beviljade anslagen icke utgingo, förr än från och med år 1831; hvilket åter skulle medföra bekymmer och inskränkningar för dem, som antingen skola upprätthålla Kronans verk, eller sjelfve lefva utan erforderliga medel dertill. För egen del tillhörer jag styrel - 336 Den 16 Octobev f. m. sen af en Skolinrättning, hvilken ej har anslag längre än till årets slut, och måste upplösas, om den ej finge från nästa års början beräkna det anslag Rikets Ständer beviljat. Då ingen oreda inträffar, om mitt yrkande bifalles, så kan jag icke derifrån afstå. Herr Ribbing, Arvid:
Statsanslaget till reparation af Stockholms slott samt öfriga för Kongl. Hofven upplåtna byggnader 32,000: 32,000: Extra inkomst, till reparation af H. K. H. Kronprinsens rum, af Kongl. Maj:t utan ersättning försträckta 7,513: 16. Sr 39,513: 16. — 32,090: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Kongl, slottskapellet - 1,128: 32. Statyer i rikssalen, norra slottshvalfvet m. in. 800: 883: 4. 8. Balans till påföljande äret: Summa 54,617: 7. 5. 43,621: 19. 3- Revisorerné få härvid endast anmäla, att, enligt hvad räkenskaperna gifva vid handen, af de utaf Kongl. Maj:ts enskilda medel och utan ränta, år 1845, för Kongl, slottets reparation, förskjutna 15,052 Rdr 1 sk. 4 rst., en summa af 10,249 Rdr 37 sk. 8 rst. återstod vid 1849 års slut ogulden; och hafva, jemväl utaf Kongl. Maj:ts enskilda medel, 7,513 Rdr 17 sk. 6 rst. blifvit till reparation af 11. K. 11. Kronprinsens rum utbetalda utan ersättning. Vid sednaste riksdag behagade Kongl. Maj:t, uti nådig skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, föreslå Rikets Ständer att anvisa de 161,508 Rdr 13 sk. 3 rst., som åtgått till inredningen af Deras Kongl. Högheters Kronprinsens och Kronprinsessans våning i Kongl, slottet samt för bosättning och anskaffande af sådana inventariepersedlar, som blefve i behåll och vore att anse såsom statens tillhörighet; hvilken nådiga proposition ock af Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse af den 6 sistlidne Augusti, bifölls.
I lika måtto och då Fartyg eller deruti inlastadt gods, ehuru Svensk egendom, blifvit med list eller våld uttagen utur Convoy af sådan Nations fartyg som varit i krig och ovänskap med den upp - Stats-Utskottets Betänkanclen. i53 bringande delens Regering, må egaren, skylla sig sjelf för den förlust som sålunda honom tillfogats af den Magts fiender under hvars beskydd han sig stålt. Hos Committerade har fråga uppstått huru en Reclament skulle betragtas, som utrikes född, inkommit och vunnit Burskap i Sverige samt derunder åtnjutit samma fri och rättigheter för sine uppbragte skepp, som andre Svenske Medborgare, men sedermera, och innan K:gl. Maj:ts Nådiga Befallning, om utredningen af anmåldte förluster, genom Uppbringningar, utfärdades åter flyttat ur Riket; och ehuru, uppå Committerades underdåniga förfrågan i denna del Kongl. Maj:t uti Nådig skrifvelse, den 20 Martii 1822, förklarat det Reclamenter af ofvanuppgifne beskaffenhet icke kunde annorlunda betragtas ån såsom Svenske Medborgare och undersåtare den tid uppbringningen skedde, har jag likväl vågat hysa en olika åsigt i* detta fall, samt anser att då en sådan person utflyttat från Sverige han ock uppsagt rättigheten till det särskilda skydd han, såsom hår domicilierad hade rått att fordra, i synnerhet som denne princip öfverensståmmer med hvad, uppå StatsUtskottets tillstyrkande, Rikets Ständer, i afseende på Commerce-Rådet Sederholms i . _.. - .i -^*3 i 54 Stats-Ut ikottets Betänkanden. Finland boende Arfvingars fordrings anspråk, vid innevarande Riksdag beslutat. För att utröna huruvida icke vederbörande Reclamenter må kunna förut hafva blifvit för deras förluster genom Assurance eller på annat sått godtgjorde, hafva Committerade, enår Reclamenten uppgifvit, att han ej å sin förlorade egendom tecknat
Gärna hade hon gifvit dem dessa förnödenheter, men hon ville stärka och icke slappa deras själfkänsla, och därför ordnade hon på samma gång så klokt och kärleksfullt för dem. Vid jularne fingo alla underhafvande på de olika egendomarne både i närheten af Stockholm och långt bort i landsorten, julklappar, som hon själf uppköpte och ordnade, dels matvaror och klädespersedlar åt de äldre, dels leksaker och nämnarn åt de små. Dagen före julafton for hon ut till sitt kära Antuna, den egendom, där hon under många år hade sitt sommarhem, och där var det hennes stora glädje att personligen utdela sina gåfvor. När hon återvände från denna färd, såg man den inneboende julfröjden tindra ur hennes ögon, under det hon yttrade: » Nu har jag haft min jul. » Denna glädje att gifva och att offra sig, slog liksom ut i blomning efter en närgående sorg, som midt under de soliga dagarne i hemmet drabbat henne. Från den stunden fick ljuset af Guds kärlek allt rikare strömma in öfver henne. Men det gick så stilla, så utan ord och åthäfvor, att blott de, som stodo henne närmast, visste att hon likt den törstande hjorten ropade efter vatten och länge blott droppvis mottog det flöde, som porlar fram från lifskällan. Icke hvad hon kunnat göra för andra, utan hvad en annan gjort för henne, gaf henne den ro hon sökte. Det led emellertid mot slutet af detta lif i verksamhet och kärlek. Sedan måuga år hade hon lidit af oroväckande sjukdomssymptomer, men burit sina tidtals mycket svåra plågor så tyst och tåligt, att ingen mer än hennes närmaste visste därom. Hon hörde ej till dem som älska att tala om sig själfva och sina krämpor. Det var lä- rorikt att se, hur hon bar sin sjuklighet med gladt mod, hur de friska gingo till henne, den lidande, för att hämta råd och kraft i sina svårigheter, hur det alltid var sol kring sjukbädden, och hur hon använde 1897 hvarje period af skenbar förbättring till fördubblad kärlekstjänst åt nödställda likar.
In fidem Protocolli O, J. Lagerheim, iso Ven 23 Maj, Lördagen den 23 Maji* Plenum Kléeman half till io förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande frän ExpedidonsUtskottet inkomne Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maja: 1:0 Om de innom Södermanlands Län befintlige sä kallade Jagbackar. 2'o Om Medel till Allmänna Scholaeoch LäroVerkens förbättring. 3:0 Om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad, sorn rörer RiksStatens tredje Hufvud, Titel. 4:0 Tillökning uti aflöningen för Corporaler, Trumslagare ooh Fältjägare vid WermeJanas FältJägareRegemente. 5:0 Om 3,500 R dr Hamburger Banco FyringsMedels upptagande i Stat, såsom inkomst från Dannemark. , 6:0 Om särskil Ida anstalters vidtagande till förekommande af stegring i prjset å det grofva brödet, 7.Q Om TalemansTafflarnes indragning. Om utbetalning af framledne HegelingsRädet von Schewens Pension* 9:0 Om Medel af Staten till Cassern åt Kongl. Andia GardesRegementet. 10:0 Om Båtsmanslndelningen i Blekinge. it.'o Om skyldighet för Götha CanalBolag att besörja underhållandet af vissa vägstycken, som tillhört Hemman, hvilka genom Canalanläggningen blifvit indragna. 12:0 Om Lumpsamlares kringresande i Landet, 13:0 Om inskränkning i exclusiva Privij legiers meddelande. 14:0 Om Judarne. Upplästes och lades på bordet följande ifrån nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden, nemligen: Fran ConstitutionsUtsiottet; Aj den 12 i denna Månad; 1:0 Innehållande förslag i frågan om en förbättrad National - Representation , varandes dervid genom ProtocollsUtdrag bifogade åtskilige Ledamöters i Utskottet afgifns särskilta meningar. 122 Den 23 Maji.
Vidkommande först Revisorernes anmälan örn nödvändigheten af en bestämd Instruction för Allmänna Magazins-Inrättningen och dea tillika gjorde hemställan att redovisningen för Kronans afradsoch Tionde-Spannmål måtte på ett ställe uppgöras, så innefattas desse ämnen uti Stats-Utskoitets här nedan anförde Förslag till grunder för Allmänna Magazins-Inrättnirtgens organisation, och fordra således ej här någon serskild behandling. Hvad Revisorernes Berättelse i öfrigt in* nehäller får Stats-Utskottet efter dess om Ma* gazins-Inrättningen vundne närmare kännedom, och i den ordning hvartill Berättelsen föranleder meddela de upplysningar och Förslag, som Utskottet i anledning af hvad Revisorerne anfört, ansett böra Höglofl. Riksens Ständers pröfning och godtfinnande vördsammast underställas. 6:0 Uti Revisorernes sanna "beli grundade framst ällan om egenteligo orsakerna till de förluster som uppstått å Allmänna Mägazins-Inrättnin* gens rörelse åren 1813, 1814 och 1815 instämmer äfven Stats-Utskottet till atla delar, och har derjemte ansett sig böra ingå i en närmare undersökning, om icke genom någon förändring af Magazins-Directionens Pedogörelse-melliod , åtminstone de förluster för framtiden skulle kunna afböjas som hittills synes hafva blifvit föranledde deraf att åtskillige Magazins-ut - Stats-Utskottets Betänkanåen'. 1517 gifter icke blifvit lagda å Spannmåls-I.agref, och ftdjakteligen ej kunnat i pris berakningarne ingå, och på detta sätt Inrättningen godtgöras. Förslag till ändring af MagazinsBirectionens Räkenskaper.
Preste-Slandet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Slåndet den aa Rikets S/änders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående uppförande af en hufvudsakligen för Postverket afsedd byggnad å kronans intill operahuset i Stockholm gränsande tomt. (Stats-Utskollels Utlåtande N:o 82.) S. A. K. Jemte erinran, hurusom tid efler annan förslag blifvit uppgjorda och vid begge de senasle riksdagarne Nådiga framställningar lill Rikets Ständer aflålna, angående bebyggande af kronans öster om Kongl, operahuset i Stockholm belägna tomt-, hvilka framställningar Rikets Ständer dock funnit sig ej kunna bifalla, har E. K. M:t, uti en lill Rikets Sländer den 24 förlidue Mars »flåten Proposition, behagat i Nåder meddela, att sedan General-Post-Styrelsen hos E. K. M:t. i underdånighet förnyat sin tillförene gjorda anmälan om behofvet af ökadt utrymme för Stockholms Post-kontor och dervid yttrat, att om också genom förändrade anordningar i det nuvarande Posthuset de mest känbara olägenheterna af denna lokals otillräcklighet, skulle kunna för en tid afhjelpas, del likväl vore för vinnande af full ändamålsenlighet nödvändigt, alt Posthuset vore beläget på en fri plats, central så vidt det låle sig göra, åtminstone för den del af hufvudstaden, som är mest bebodd och har största rörelsen; all å nedra bolten borde finnas utrymme för alla sådana afdelningar af Post-konloret, med hvilka allmänheten egentligen har beröring; alt tillräcklig gårdsplats borde beredas jemte utrymme till nödiga vagnshus och stall för postforslingen inom hufvudstaden och till de första stationerna derutom; samt att det nuvarande Posthuset, huru än detta äfven med betydlig penninge-uppoffring förändrades, ej kunde på tillfredsställande sätt uppfylla de fordringar, General-Post-Slyrelsen sålunda uppställt, hvarföre Styrelsen ansett det förmånligare att sälja berörda hus och i stället upp - 220 Expedilions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse
Till stöd för den nu förnyade framställningen om statsbidrags erhållande för ifrågavarande hamnbyggnad hafva motionärerne åberopat dels Kongl. Maj:ts, redan den 13 Januari 1854 i nåder meddelade föreskrift, att detta hamnbyggnadsarbete skulle tagas i beräkning vid uppgörandet af det general-förslag öfver allmänna arbeten, som Vägoch Valtenbvggnads-styrelsen före nuvarande riksdag borde till Kongl. Majit i underdånighet afgifva, dels det förhållande, att ej mindre än 21 socknar inom Jönköpings och Östergöthlands län, jemte städerna Eksjö och Grenna, förenat sig i den underdåniga ansökningen om slats-anslag för meranämride företag, samt att den anlagda hamnbryggan, oaktadt dess ofullkomlighet, inom sistnämnde stad framkallat en jemnt tilltagande rörelse med varors inoch utförsel, och dels Landshöfdingeembelets i Jönköping län rörande denna fråga afgifna underdåniga yttrande, innehållande, bland annat: att mer än tillräckliga skäl förefunries för öfvertygelse!! derom, att den med en fullständig hamns byggande vid Grenna förenade kostnad skulle komma att fullt motsvaras af den oberäkneliga fördel, som derigenom tillskyndades invånarne i en del af Östergöthlands och de flesta delarne af Jönköpings län. Till följd af Kongl. Maj:ts utaf motionärerne åberopade föreskrift har det begärda stats-anSlaget för Grenna hamnbyggnad blifvit med 45,7b0 R:dr B:ko upptaget i ofvanberörde general-förslag; men, på sätt under dikussionen hos Ridderskapet och Adeln erinrats, endast i 2:a klassen eller bland förelag, ''sorn väl äro af vigt, men dock jemförelsevis i mindre män, än de i första klassen uppförda, berättigade lill understöd"; hvarjemte Vägoch Vattenhyggnads-slyrelsen yttrat, att denna hamns anläggning, i anseende till materialiernas och dagsverkenas stegrade pris. numera troligen kommo ali kost?. 15 å 20,000 R:dr utöfver hvad som beräknats i det år 1847 upprättade kostnads-förslaget.
Deputerade; och hade af dessa handlingar inhemtats: att sidenfabriks-idkarnes Fullmägtige anfört, att det väl icke kunde bestridas att, i följd af den år 1840 meddelade nådiga befallningen om Odelska appreteringsverkets behöriga iståndsättande, detsamma blifvit bragt i bättre skick än förut, men att de verkställda förbättringarne derå likväl icke varit så tillfyllestgörande, att de motsvarat den närmast förllutna och ännu mindre den närvarande tidens samt en ökad fabrikations fordringar och behof; att det sålunda måste anses ostridigt, att sidenfabriks-idkarne af Odelska verket icke hemtat den fördel och nytta, som Staten haft för afsigt att dem bereda, vid hvilket förhållande sidenfabriks-idkarne väl kunde ega grundad anledning till ett förnyadt bestridande af innehafvarnes framställning om nämnde appreteringsverks öfverlåtande till dem, men att likväl, då, efter den erfarenhet, som vunnits, det icke kunde betviflas, att liera och stora svårigheter mötte för att berörda verk kunde till fullt gagn för fabriksidkarne ordnas och vidmakthållas på det sätt, som sidenfabrikationen kräfde, särdeles med afseende å förbättrade arbetsmethoder, hvilka år efter är uppkomme och gjorde täta förändringar i appreteringsverket nödiga, sidenfabriks-idkarne ansåge sig böra tillstyrka nådigt bifall tili oftanämnde innehafvares underdåniga hemställan, såvida fabriksidkarne undfinge ersättning, motsvarande eftergiften af de dem en gång tillförsäkrade förmåner, samt sålunda i nåder tillätes att uppbära hela den erbjudna lösningssumman, för att derigenom sättas i tillfälle att, med tillskott afj enskilda medel, i hufvudstaden inrätta ett fullständigt, tidens fordringar motsvarande appreteringsverk, hvilket det skulle åligga nämnde fabriksidkare att för sin räkning framgent underhålla; hvaremot och så framt det icke medgåfves sidenfabriks-idkarne att sålunda till sin disposition emottaga lösningssumman, de funne sig föranlåtne att, under bestridande af ansökningen, i underdånighet begära Odelska appreteringsverkets bibehållande och dess iståndsättande i öfverensstämmelse med de i Kongl. Brefvet den 24 Februari 1840 meddelade föreskrifter; att Handelsoch Ekonomi-kollegii Deputerade, efter meddelad beskrifning å egendomen, yttrat, att inredningen af huset vore föråldrad och till större delen försliten samt tarfvade en kostsam och genomgripande reparation, för att komma i fullgodt skick; att tomten väl, på annat sätt disponerad ochtbebyggd, skulle, med hänsigt till sitt utrymme och fördelaktiga läge, vara af ett högt värde, men att, i betraktande af det skick hvari den nu befunnes och den afkomst,
Kommittén vill inte ge bestämda anvisningar i denna viktiga del av barnens fostran, utan varje skola bör i samråd med lärarna hitta lösningar. I samband med dessa grannlaga omsorger har läraren laglig rättighet att bestraffa en elev. Varje lärare har rätt att pröva vilken av de tre bestraffningsgrunderna som efter rektors beslut eller kollegiets dom för tillfället må äga rum. Lagen måste inte följas om läraren tror sig kunna hitta genare och tjänligare rättelse på annat sätt. Lagen lämnar öppet, om läraren finner omständigheterna sådana att större publicitet bör tillgripas. Lärarens makt inskränkes inte, utan hans anseende hos eleven ökas, då denna vet, att läraren kan försvåra bestraffningen. Det blir alltid lärarens egen skuld om han i otid besvärar rektor och kollegiet, då han själv med lättare åtgärder borde kunna avhjälpa problemet. Man skall alltid komma ihåg, att disiplinlagarna vid skolor och akademier är sammanhängande länkar mellan den faderliga behandlingen och den Borgerlig Lagen. Här beredes känslan för Allmän Lag. I föräldrarnas hus känner barnet inget annat än faderns godtycke och vilka handlingar som medför vissa följder. I Borgerliga Lagen försvinner detta och straff eller belöningar bestäms efter Lagens bokstav, som noga utstakar gränsen mellan skyldigheter och rättigheter. Det är måhända en av de förmånligaste sidorna av våra Allmänna Uppfostringsverk, att de ger barnet ett klart begrepp om dessa förhållanden. Om det vore möjligt för läraren att uppehålla disciplin utan någon Skollag och att efterlikna föräldrarnas ställning, skulle det vara föga gagneligt och endast till hälften uppfylla läroinrättningarnas ändamål. Genom rättigheten att efter den felandes lynne, ålder och sinnesstämning kunna använda faderligt överseende eller Lagens utsago skiljes läraren både från fadern och domaren. Man måste alltid komma ihåg att straff aldrig utdelas utan föregående varning. Detta finns i Skollagen. Under klar åsikt samt opartisk och likformig utövning av sina åsikter fullgör läraren alltid säkert och utan villrådighet sin plikt. Kommittén anser att yttre ordning är en förutsättning för själsförmögenheternas jämna utveckling. Det är klart att alla bidragande medel, vilka lagen inte särskilt kan uppräkna är goda och till ändamålet ledande. T ex elevernas samling på lärorummet före gudstjänstens början och dess samfällda gång därifrån till kyrkan. Rektors uppträdande i samlingslokalen varje lördag t ex efter sjungskolan, för att lämna erinringar eller rättelser och uppmuntran, som den gångna veckans arbete kan föranleda.