Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I 'följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förda protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit, det hos Kongl. Maj:t må i underdånighet anhållas, att enheten för myritförhållanderne må blifva ett Silfvermynt af lika värde med Aderton skillingar silfver, efter 1664 års myntfot, och alltså, enligt Realisationsgrunden, motsvarande värdet af En R:dr Banco. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Frun Stats-Utskottet: Af den 3 dennes: N:o 285. I anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 208 angående f. d. Allmänna MagazinsXnrättningens förvaltning och utredning. I anledning af väckt motion, att granskningen af 1827 års afslutade Räkenskaper för StalsYerket borde af StatsRTtskottet verkställas. N:o Den 19 October e. m. N:o 287. I anledning af väckt motion om rättighet för Hemmansägare i Herjeådalen lill Skatteköp af visse Kronofisken. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o ]65, rörande fördelningen af de genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad LiqvidationsConvention influtne medel. I anledning af väckt motion om rättighet för Städernes Embetsoch Tjenstemän, att deltaga uti CivilStatens Pensions-Inrättning, Åf den 12 dennes: N:o 290. Angående anslag af medel till Utgifternes bestridande för H. M. Drottningens Höga Kröning. Angående understöd till beredande af communication medelst Ångeller Tramp-Fartyg emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken. I anledning af väckt motion, rörande underhållsskyldigheten af Nyqvarns Bro. I anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 75, rörande frågan om underhållandet af Hallsnäs Bro.
Visserligen erinras deremot, att en sådan myndighet, lagd i giftomannens hand, kan missbrukas; men hvilken god institution är ej underkastad missbruk? Vi se sådant dagligen för ögonen, t. ex. huru tryckfriheten missbrukas mer än någon annan rättighet; men ingen klok man vill dock höja sin röst, för att, i ani. af missbruken, påyrka hela institutionens borttagande. Om således giftomannarätten någon gång kan föranleda missbruk, så är sådant likväl icke något giltigt skäl att uphäfva densamma. Mot missbruk finnes dessutom korrektiv uti C kap. 4 §:n GiftermålsBalken, der det heter, att en obehörig vägran från giftomans sida kan af fästemannen underställas domarens pröfning. Att denna utväg kan vara obehaglig för qvinnan och hennes trolofvade, måste erkännas; och det synes ganska lätt att åstadkomma ett ändamålsenligare korrektiv på det sätt, att i lag stadgades, det giftomannen sjelf, så snart han vägrat sitt samtycke, skulle, inom viss föreskrifven tid, vara pligtig att underställa domstolens pröfning de skäl, hvarpå han grundat sin vägran, vid äfventyr, att prest, efter sagde tids utgång, kunde saklöst utfärda lysning. Man har äfven sagt, att egennyttiga afsigter kunna leda giftomannen och att han af sådan orsak förmenar qvinnan att ingå förmånligt äktenskap, och exempel hafva anförts derpå, att broder någon gång vägrat systerns giftermål af skäl, att han påräknat, att systerns förmögenhet i en framtid skulle tillfalla hans egna barn. Januari f. m. 183 Det linnes dock äfven mot dylika egennyttiga afsigter ett korrektiv i K. Förordna d. 21 Dec. 1857, hvilken tillåter barnlös qvinna, som fyllt 21 år, att, i likhet med mannen, borttestamentera all sin egendom till hvilken person, skyld eller oskyld, som helst.
Jag kan ej annat än vara ense med den siste talaren derom, att man bör söka bereda sä god vara som möjligt; men jag kan omöjligen finna, att, dä bär klagas öfver arbitrage vid profningenj, det afsedda ändamålet kan vinnas derigenom, att jag härmed sammanblandar den fråga, huruvida tillverkningen kan vara sådan, att intet arbitrage kan äga rum. Om jag såsom tillverkare kan komma med så god vara, alt den ej kan casseras, så lärer jag af eget intresse vara uppfordrad att göra tillverkningen så god som möjligt. Men jag har ännu aldrig liört, alt det vid profningen bör blifva fråga 0111 annat, än att utröna varans verkliga värde, och att deremot sättet att tillverka den må vara producentens ensak. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: Jag äger icke så grundliga kunskaper i chemien, som Frih. Cederström, och kan derföre icke bedomina, huruvida det ej kan linnas någon möjlighet att profva saltpeter, utan att den ar fullkomligen renad; men då just den uppgift göres i motionen, att Directeur Edman skall hafva funnit en sådan utväg, och betänk, inskränker sig lill en tillstyrkan att hos K. M. begära en undersökning i della afseende, så tror jag det vara skäl att bifalla detta betänkande. LIr Rosenblad, Bernh.: Förevar, betänk, är af så obeskriflig! oskyldig egenskap, att jag ej ser något hinder att bifalla detsamma; tvertom kunde det vara en olägenhet vid att icke lemna bifall dertill, då det grundar sig på en uppgift af en så sakkunnig man, som Saltpetersjuderi-directeuren Edman, hvilken lärer varit den, som först, efter Finlands afskiljande från Sverige, här infört saltpeter-näringen på allvarsammare sätt. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns utlåt. N:o 3g bifölls. Ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- TJlskms den a3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4°, > anledn. af väckt fråga om Lunds slifts delning i tvänne stift.
Kunna dessa anslag, då ej Contractet är förverkadt, indragas? frågan angår ingenting mindre an om Konungs och Ständers förenade Beslut skall äga det förtroende eller ej, hvarpå efter min tanka Samhällets bestånd eller upplösning beror. Svaret anser jag öfverflödigt, och önskar aldrig upp - Ridd, 0, Ad. Prat. VII. B, II, Afd. 5. Den 16 Junii f. m. lefva den dag, då sådane frågor med fram» gång kunna framställas. Jag anser derföre Canal-arfagtet böra fortsättas med de beviljade tillgångarne af Staten, och innestående tillgångar på Actierne, men ej sträckas derutöfver. och hvarföre arbetets fortgång derefter lör regleras» Då Bankan ansett sig böra tillkomma den förenämnde Discont vinsten, till ersättning för gifvande förskotter vid Discontens utredning, så anser jag Banken äfven, kunna , utan förlust, och böra till CanalBolaget utbetala, såsom läute-ersättning 120,000 Riksdaler Banco årligen till 1S35: med så mycket mera billighet, söm Banken har i sina bänder, att 'kunna be. gagna Discont-rätten för Canal Discont®» tili nämnde tid, och hvilken Disconträtt jag så mycket hellre önskar mätte begagnas, ehvad man än må säga om Discontens skadlighet, som jag anser det långt skadligare, att, sedan desse tillgångar nu en lång tid existerat, på en gång inom så kort tid indraga dem , och sätta en så stor massa af Nationen i banquexouts nödvändighet genom saknade tillgångar» C. J. Hjärne* Grefve Anckar svaråy Michaeiy anförde skriftligen : Om Götha Canal är både vid denna och föregående Riksdagar så mycket taladt, skrifyit och tryckt, att hvar och en, som utan för^
"Alla inkommande anbud öppnas på den utsatta dagen, och inom viss bestämd tid åligger det den långifvare, hvars anbud antages, att, till säkerhet för uppfyllandet af sine förbindelser, deponera valuta eller ställa antaglig borgen för 2f procent af den erbjudna lånesumman, hvilkas förlust skall drabba långifvaren, derest han brister i fullgörandet af sine åtaganden. ” ' to.-dc Punden.- Rörande slut-meningen i denna Punct: — —- "hvarföre räntan ersattes på sätt uti g.-de Punktten af Utlåningsvilkoren närmare bestämmes'’ hafva R. o. A samt BondeStåndet beslutat, att orden: ”g.-de Puncten af’J skola utgå; samt Presteoch BorgareStänden åter förordnat: att denna citation skulle rättas till 8;de Punden i stället för g:de Puncten. I anledning häraf får Utskottet upplysa, att, genom tryckfel ziffran g kommit att inflyta i stället för 8, Betänkan fl en, N:o 4t5. 5g 5 Och som, med iakttagande af rättelse härutinnan, R. o. A. samt BondcStåndet icke torde hafva att erinra emot Utskottets förslag om hänvisning till den Punkt af Utlåningsvilkoren, som närmare bestämmer den omförmäldta ränte-ersättningen; så hemställer Utskottet till R. o. A. samt BondeStåndetj att de, lika med Prestcoch BorgareStåndenj besluta: att 8:de Puncten af Utlåningsgrunderne i denna io:de Punct af upplånings-grunderne citeras. Bifalles ej sådant af R. o. A. samt BondcStåndet; då lärer, enär 2 Stånd stannat emot 2, omröstning af Förstärkt Statsutskott böra ske efter följande Proposition: 4- Den som bifaller, att slutmeningen i 10 Punkten af Upplåningsgrunderne skall lyda sålunda: "hvarföre räntan ersättes på sätt uti 8:de Punkten af Utlåningsvilkoren närmare bestämmes:” voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner
Jernväg för hästkraft mellan Christinehamn och Sjöändan 66,666: 32. — Dito dito mellan sjön Fryken och Clara eif 50,000: §. 1. Vid granskningen af räkenskaperna hafva Revisorerne erfarit, att Kapitenen vid Topografiska corpsen J. Backlund, vid resor i och för undersökningar rörande vägförbättringar, enligt afgifna reseräkningar, fått beräkna skjuts, dels efter 3, dels efter 4 hästar, och blott någon gång efter 2:ne, eller det hästantal, som jemlikt resereglementet tillkommer tjenstemän, hvilka tillhöra 7:de klassen. Sålunda har bemälte Kapiten under resor i länen beräknat skjuts, år 1848, efter 3 hästar, för 108-^ mil samt år 1849, efter 3 hästar, för 157^ mil, och, efter 4 hästar, för 64J mil. Anledningen till denna olika beräkning synes hafva varit, att ersättningen för de uppdrag, bemälte Kapiten i landsorterna erhållit, grundat sig på ackord mellan honom och Länsstyrelserna, hvarigenom större fördelar honom tillgodokommit, än författningarne bestämma; men då ett sådant förfarande icke kan anses lämpligt och med god ordning öfverensstämmande, hemställa Revisorerne, att de personer, hvilka i dylikt hänseende af Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader användas, förpligtas att ställa sig resereglemente! till efterrättelse. §.2. De uti föregående revisionsberättelser omförmälda, under f. d. Strömrensningskommittéens förvaltning tillkomna, “oliqviderade äldre lån,“ å tillsammans 5,515 R.dr 40 sk. 1 rst., utoch inbalanseras i båda årens räkenskaper. Och är beloppets afskrifning på Kongl. Kammarrättens pröfning beroende. Navigationsskolorna. Deras räkenskaper äro för båda revisionsåren granskade i Kongl. Kammarrätten, hvarvid 1848 års redogörelser för Stockholms, Gefle och Malmö Navigationsskolor till anmärkningar föranledt. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: (se bilagan Litt. H). §•
Den långa majstången låg, klädd med ekoch lönnlöf o c h nedtill omvirad med blåklint, på några b o c k a r på ett par tre fots höjd från marken, oeh nu skulle de grönklädda ringarne trädas öfver den o c h med snören fästas, så att de hängde j e m t omkring stången, o c h det hela skulle taga sig » pyramidiskt » ut, som bokhållaren, hvilken förestod anordningarna, med vigtig min förklarade. hade sig emellertid i c k e så lätt, detta, och det fick för det mesta » gå efter g e h ö r », ooh b l e f det se ' n litet snedt, så gjorde det väl ingenting — » snedt är kärt, » sade en af flickorna med en sidoblick på bokhållaren. Särskildt fäste hon sig vid vår väninna Stina-Lotta, som dock till sist b e - slutat sig för att gå med till » Lammsjö », dock icke i sällskap med den förhatade » E m m e l i, » utan helt ensam o c h nästan utan att någon visste af att hon g i c k. Hennes vanliga skälmska min hade nu gifvit vika för ett litet drag af sorgbundenhet, som klädde henne nästan ännu bättre. H o n besvarade det grefliga parets helsning med den värdighet, som anstår en » skattebonnedotter », hvilken ofantligt ökade den lilla grefvinnans förvåning öfver hvad hon såg omkring sig. iMais il n ' y a donc pas de pauvres ici? » utbrast hon helt förundrad öfver att här sakna både trasor o c h ödmjukhet.
Onsdagen den 2 dennes återupptogs » Aida », i hvilken hr Morello som Radakampanj med ett program, som under den gångna stod en ny bild för hans sinne, det var Marmes hade sin tredje gästroll. Bättre hade dock veckan gifvits för goda hus och synts lifligt slå guerites, husets unga dotters. varit, om denna ej ifrågakommit, ty här motsvaan. Som förpjäs upptager det ett svenskt origiRikard lämnade fönstret och gick oroligt rade den ärade gästen ej alls de förväntningar, nal af onämnd författare: &gt;I skymningen », ett fram och tillbaka. Han kände först nu, att hon anspråkslöst, men ganska underhållande litet man på grund af hans föregående uppträdanden blifvit något mer för honom än de andra kvinsatt till honom. Delvis kunde väl detta bero på skämt, som får ett tilltalande utförande af hrr nor han mött på sin väg. Men på samma gång B. Wagner och Olin, fröken Caspér och fru Lamen viss indisposition; dock voro bristerna, särvisste han, att heder och plikt pekade åt ett anskildt i vokalt hänseende, så stora, att det var bert. nat håll. Redan som yngling hade det i hans Följer så en engelsk fars i den befängda, nu familj ansetts som en afgjord sak, att hans kutydligt, att detta parti ligger utom konstnärens räckvidd. Ej heller i dramatiskt hänseende lyckanske snart uttröskade » Charleys tant » - stilen. sin Elsa och han skulle förena sina öden, modern kades hr M. göra något vidare anmärkningsvärdt Att söka ge någon redogörelse för handlingen i hade också ofta påmint honom om hans ungaf rollen. Då operan äger en så förträfflig Radahrr Nickolls och Lestocqs » Fruarna Schackleton » domstycke. Det gällde nu ett åtgörande för mes som hr Ödmann, är det nog i såväl operans vore en högst otacksam uppgift; att de forcerade framtiden, det kände Rikard, men huru omöjsom publikens intresse, att han bibehålies i parupptågen med det utförande, de flngo å Södra ligt föreföll det honom ej att för alltid skiljas tiet.
Carlbergs uphörande att vara elementar-läroanstalt, möjligen velat uttrycka den åsigt, att de humanistiska läroämnena borde från undervisningen derstädes uteslutas, och att de inträdande eleverna borde vara äldre, anhåller jag få nämna några ord om den förändring, sorn, i detta afs:de, vid läroverket är tillämnad, samt om de giltiga skäl, hvarföre densamma ännu ej kunnat verkställas. Redan länge hade man vid KrigsAkad:n önskat, att de fleste ynglingars beredelse till inträde vid detta läroverk måtte kunna ega rum vid Statens allmänna skolor. Med den organisation, som dessa före 1849 egde, var likväl detta, såsom lätt inses, omöjligt, emedan dessa skolors lärjungar, som användt mycken tid på sådana ämnen, hvilka vid inträdet till Carlberg ej kommo i fråga, skulle blifvit alltför gamla, om de qvarblifvit i de allmänna läroverken, intilldess de der äfven hunnit iuhemta nödiga insigter i alla för inträdet vid krigsskolan erforderliga kunskapsämnen. Sålunda kunde t. ex. en till intagning på gymnasium färdig lärjunge, vanligen icke ens inträda i krigsskolans l:a klass, för hvilket inträde hans kunskaper i Latin och Grekiskan voro obehöfliga, men hans insigter i lefvande språk deremot underhaltiga. Följden var, att ynglingen, som bestämt sig för militär-ståndet, tidigt lemnade de allmänna läroverken, för att på enskild väg beredas till intäde i krigsskolan vid lämplig ålder. Detta medförde många och väsendtliga olägenheter. Den privata undervisningen dels vårdslösades deja brådstörtades ofta alltför mycket. Grundligheten blef naturligtvis derefter. Äfven de privata militärskolor, som efter 1835 upstodo, sågo sig nödsakade att inrätta serskilda förberedande klasser för humaniora. Redan länge hade en förändrad organisation af Rikets elementar - Den 3 December e. fn. •21 läroverk varit omtalad och väntad, då, genom det bekanta 1849 års cirkulär, K. M:t förordnade om verkställande i vissa delar af en tidsenlig förändring af dessa läroverk.
Inte ens sedan vi lyckats träffa aftal om ett par präribronchas och sent omsider kommo i väg, föreföll mig färden stort annat än som en lustridt, så öde och tom och fredlig såg näjden ut dock att märka att uttrycket lustridt måste tagas bildlikt, ty ridten var i själfva värket inte lustig als. Hästarna voro af den riktiga präritypen och utmärkte sig för ett traf, som redan inom den första kvarten bibragte oss en liflig öfvertygelse om sanningen af en del resandes berättelser om huru gauchos i Sydamerika göra kött mört genom att placera det mellan sadeln och hästryggen och sedan rida på det en stund. Våra hästar kunde också göra kött mört, det betviflade vi inte als, efter ett halft dussin mil eller så. Men sedan vi hunnit öfver den terräng som bevakades af milis-trupperna och in på de uppstudsiga indianernas område, samt i anledning däraf funno oss föranlåtna att inslå en raskare fart, försonades vi helt och hållet med våra riddjur, som i en långsträkt, half traf-, half galopptakt tillryggalade mil efter mil, den ena långsluttande åsen upp, den andra ned, utan att tröttna och utan ett felsteg. Det var rent märkvärdigt att lägga märke till de små djurens sega uthållighet och stort annat var där inte häller att lägga märke till i den altjämt lika öde och liflösa näjden. Grågult gräs i glesa tufvor, som visade den skarpfrusna, gråa leran emellan, här och där en fläck af smutsig, damblandad snö och någon gång nere i dälderna snår af vide och en eller annan nödvuxen, vindpiskad tall. Väl hälften af den trettio mil långa vägen hade vi ridit och hade småningom kommit in i en trakt, där det sista snöfallet varit rikligt nog att hölja marken med ett obrutet snötäcke, som hållit dammet nere och därför var bländande hvitt, då vi från krönet af en af de låga åsarna blefvo varse en man, som nere i dälden stretade framåt i samma riktning som vi. Inom kort voro vi så nära, att vi tydligt kunde iakttaga hvar detalj af figuren, medan vi läto hästarna i skridt gå vägen uppåt nästa ås.
Kyrkoherden vid Hedvig Eleonora: Församling, Ledamoten af Kongl* Nordstjerne-Orden, Magister M. C. Bergvall; Kyrkoherden i S:t Jacobi och Johannis Församling, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Doctor A. Z. Pettersson; Kyrkoherden i S:t Clarae Församling, v. Praeses i Stockholms stads Consistorium, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Doctor J. Wallin. i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir. Kyrkoherden vid Ulrica: Eleonorae Församling, Kongl. Hof-Predicanten, Fält-Prosten, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Doctor T. Z, Fuchs; Prot. Utdr. d. 7 Aug. 1840. 455 Comministern vid Storkyrko-Församlingen C. F. Dahlgren; Pastor Primarius i Stockholm, ordinarie Praeses i Stockholms stads Consistorium, f. d. Öfver-Hof-Predikanten hos Högstsal. H. M. Enke-Drottningen Hedvig Elisabeth Charlotta, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, En af de Aderton i Svenska Academien, Doctor C. P. Hagberg; samt till Suppleanter, att i följande ordning inträda: Kyrkoherden vid Catharinas Församling, Kongl, ordinarie Hof-Predikanten Magister O. Winter; Comministern vid Adolph Fredrics Församling L. W. Löhman; Kongl. Hof-Predikanten, Regements-Pastorn vid Kongl. Lif-Regementets Dragon-corps, utnämnde Lectorn vid Kongl. Krigs-Academien, Slotts-Pastorn, Kyrkoherden i Solna B. G. Lindgren.
S. D. Ånyo föredrogs: och bifölls Banco-Utskottets förliden gårdag på bordet lagda Utlåtande N:o i48> i anledning af de inom llögloflolige Eidderskapet och Adeln framställde anmärkningar viii Utskottets, under JS:o ,43, afgffna Betänkande., S D„ Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets förliden gårdag då bordet lagda* Memorial IS1:o *49>- 1 anledning af ett Riks-Stånds återremiss å Utskottets Memorial N:o 145» fann Ridderskapet och Adeln för godt-, att vid de 3:ne öfrige Riks-StAndens i ämnet fattade beslut låta bero. S. f>, Föredrog-os ånyo ocb biföllos Expeditions-Utskottets förliden gårdag pä bordet lagde Memorial: N:o 3o, i afseende på förekommande af om tryckningaf vissa till R.iks-Ståndens Protocoll hörande handlingar; N;o 3x, angående serkildä arfvoden, i; afseende på fullgörandet af åtskilligt arbete, sorn, efter Riksdagens, afslutande „ återstår Olli» tillhört Expeditk» n s-U tsk 01 te t s be fattning,. S. Dl Föredrogos ånyo och lädes lill handlingarne Constitutions•- Utskottets: N:o 122^ till:
Beträffande den Nådiga skrifvelse, som i detta ämne blifvit meddelad, kan jag ingalunda deraf finna, att Kongl. Majit ansett Sig berättigad att, på grund af gällande Författningar, saken afgöra, ty i sådan händelse hade någon Nådig Skrifvelse derom lika litet behöft Rikets Ständer meddelas, som sådant någonsin ifrågakommer, då Kongl. Majit, på grund af erforderlige tjensteoch lefnads-år, anbefaller afgångne tjenstemäns uppförande på Allmänna Indragnings-staten. Jag kan ej annorlunda förstå den Nådiga skrifvelsen, än att Kongl, Majit, med tillkännagifvande af sin åsigt, öfverlemnar målet till Rikets Ständers pröfning, oell derjemte underrättar dem, att Han anbefallt Stats-Contoiret att lönebeloppen emedlertid fortfarande utbetala.” Af Herr Schartau: Då, enligt hvad Constitutions-Utskottet anmält, Herrar Grip och von Hartmansdorff äro, för utöfvandet af deras befattningar såsom Konungens Rådgifvare, ställde under tilltal vid Riks-Rätt, och sådant möjligen kan medföra bestraffning, enligt gällande Ansvarighets-lag för Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande, m. fl, synes frågan om bemälde embetsmäns pensionerande lämpligast hafva bordt uppskjutas, intilldess nämnde åtal blifvit pröfvadt; då emedlertid framställning i ämnet af Kongl. Majit blifvit hos Rikets Ständer gjord och lill Stats-Utskottet remitterad, kunde det icke undvikas att yttrande i anledning deraf afgifva. Men uti detta yttrande anser jag, att Utskottet hade bordt raisonera sålunda: ”Jemlikt 35 § Regerings-Formen voro Stats-Secreterare-befaltningarne förtroen - Stals-Utsloltets Utlåtande, N:o 258. 7 de-embeten, från hvilka innehafvarne kunde skiljas, när Kongl. Majit pröfvade
Men nu förhåller det sig så, att det franska dramat intar en stor, den största platsen på vår repertoar, och då bör skådespelaren ge uttryck åt de intentioner, som den främmande skalden egt. Detta erkännes också af kritik och publik, då man säger, att hr X. var misslyckad, emedan han ej var fransk grefve, och att fröken Y. var bra, emedan hon var fransk cocotte. Och för så vidt man vill erkänna, att den franske dramatiska konsten ej är alldeles misslyckad, att den franske skådespelaren ger ett adeqvat uttryck åt författarens mening, så undras om det ej är af honom den svenske skådespelaren bör lära, då han fått på sin lott att framställa franska karaktärer. Om så ej är fallet, så måste det bli en motsägelse — och en sådan herskar på den svenska scenen — mellan författarens karaktär och skådespelarens framställning af denna karaktär. Om man ej har rättighet att söka häfva denna motsägelse, då anser jag det vara absolut nonsens att ge franska dramer på Bvensk scen eller öfver hufvud att spela annat än genuint karaktäristiskt svenska stycken. Som de franska författarne känna sina sceniska tolkares alla resurser och veta att deras förnämsta sträfvan och högsta ära är att kunna framställa det inre lifvet med yttre medel, så kunna de ställa stora anspråk på skådespelaren. Dumas, Augier, Cla-retie och de andra fordra den sceniska framställningen som ett supplement till det skrifna ordet. Ofta blir författarens afsigt med karaktären fullt klart först med skådespelarens bistånd. I mina ögon blef fröken Sjöbergs Marsa just derigenom så intressant, att jag hos henne fann denna förmåga att ifylla författarens konturer, att låta oss ana det rika känslolifvet i alla dess skiftande växlingar; och detta lyckades så väl för henne derför att hon i likhet med de franska skådespelarne lät talet genom sina nyanser ange själens olika stämningar. Då jag nu vill söka belysa detta med några exempel, nödgas jag på grund af bristande utrymme förutsätta att stycket är den bildade läsaren bekant. Jag väljer ur andra aktens stora scen mellan Marsa och Menko,der denne söker återknyta förbindelsen med henne, följande repliker *: Mar aa. Jag skulle älska er? Alska er? Jag trodde mig älska er, innan jag kände er. Visste jag ens hvad lifvel var, då jag träffade er?