Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Ja ja", utbrast nu en gumma, som såg litet förnämlig ut med sin veckade duk på hufvudet, "nog kan det väl vara bra, men nog vet jag mot skälfvasot ett medel som är bättre, ty det skref sjelfvaste drottning Margretha, konung Göstas husfru, och lärde det åt sin syster, fru Märtha. Och det har jag hört af min mor, som tjente sampiga på Åbohus, med en som hade hört det af en tjenstepiga på Hörningsholm. Och det är godt mot alla åkommor, och det är att skafva hjerpfjädrar af pennorna och torka och gnida fint, och dricka det med varmt öl, äfvensom att bränna fjädrarne och sedan lukta på dem." "Ja ja, mor, det der kan vara godt för förnämt folk, men hvem vet ändå om det passar för de ringa. Nej, nog går jag till nunnan i morgon efter den dryck, hon lofvade mig; hon har hjelpt mig förr, och kan väl göra så nu med. Ser J mor", sade gumman och såg klok ut, "här bär jag på mig en jernbit under tröjan, och så kan icke något trolltyg bita på mig." Snart skingrades alla de hjelpsökande, och nu sade den gamla nunnan: "Siri, du enda dotter af min halfsyster som alltid varit mig huld, och som sjelf nu vårdar den gamla, jag ville lemna dig ett minne af mig. Nyss har man sagt mig, att mig skall i arf hafva tillfallit ett litet stycke jord, ett par mil härifrån uppåt kusten. Min tid går ut, jag kan deraf intet begagna. S:ta Brigitta är plundrad på alla sina egodelar, en gåfva till detta hennes heliga hus, skulle blott bli ett nytt rof, om det ens finge gifvas. Jag har önskat gifva dig ett minne af mig, och tillkallade för ett par dagar sedan tvenne ärliga bondemän, åt hvilka jag förklarade min yttersta vilja vara, att du må ärfva detta lilla gods, om det är sanning att min gamle frände dött och att det öfvergår på mig. Jag har uppsatt min vilja skriftligen, och bönderna hafva derunder satt sitt bomärke.
Discontlåns omsättning varit stadgadt, Banco-Discontens gäldenärer på Gottland må, från den i5 December det ena året till den i5 Mars det nästpåföljande, anses hafva behörigen verkställt sina liqvider med Discontverket, då de å Lands-Canzliet i Wisby aflemna till vederbörande tjensteman vid Disconten ställda Bref, innehållande de medel, hvilka för lånens slutliga inbetalning eller omsättande skola erlägggas, äfvensom de i sistnämnde fall erforderliga handlingar; börande dock härvid ovilkorligen iagttagas, dels att den föreskrifne räntan samt den stadgade liden för omsättningars meddelande beräknas tili och med 8:de dagen efter dessa brefs aflemnande å Lands-Canzliet, dels ock alt det för brefven belöpande postporto vid samma tillfälle serskildt godtgöres. Utskottets hemställan, rörande förmonsräten för Gottlands invånare, vid assigneringen af de under sista månaderne af året beviljade lån, har jemväl jag bilrädt.” Uti denna reservation hafva instämt Herr Grefve Frölich och Herr Borgmästaren Helledaij. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktrjckerietj 18/jo. Banco-Utskottets Memorial, N',o 133j 134. 1 N:o 133. Ank. till Exp. Utsk. d. 15 Dec., kl. 1 e. ra. Memorial, i anledning af Hogvördige Presle-Ståndets återremiss å Utshottets Memorial, N:o 128. Hogvördige Preste-Ståndet har under den 9 innevarande
R:dr, hvilket belopp jag anser böra för ändamålet anslås; och då ifrågavarande förslag endast upptager kostnaderne för fyr-anläggningen å Brämön till 15,500 R:dr, har jag trott att Utskottets tillstyrkande dertill bort nedsättas — allt likväl under förutsättning deraf, att sakkunnige personer med säkerhet styrka behofvet och nödvändigheten af de ifrågavarande fyr-anläggningarne.» Häruti instämde Riksdagsfullmäktige Petter Jönsson och Efraim Larsson. Riksdagsfullmäktigen Anders Medin anmälde, att han i Utskettets beslut icke deltagit. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1857. Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-litsle. Meni. M 55. i JW 33. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Nov. 1857, kl. 8 e. ra. Sammansätta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i frågor dels om ordnandet af folks/coleväsendet, dels ock om anvisande af derför erforderliga medel. Vid pröfning af de förslag till folkskole-väsendets ordnande, hvilka Sammansatta Stats-, Bevillnings-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet framställt uti sitt Betänkande JVé 19, i anledning af väckta motioner, dels om den personliga skydds-afgiftens användande til! folkundervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskole-väsendet samt om löneförhöjning för folkskole—lärare och seminarii-föreståndare m. m., hafva Riks-Stånden i (lere afseenden stannat i skiljakliga beslut. Jemte redogörelse härför får Utskottet nu, enligt stadgandet i 73 § Riksdags-ordningen, jemväl afgifva förslag till berörde skiljaktigheters sammanjemkande. Utskottets under Litt.
För att lemna en klar öfversigt af Utskottets i nämnde förslag framställda beräkningar och de förhållanden, hvilka grundlagt desamma, bar Utskottet, på sätt tillförene iagttagits, låtit upprätta närlagde tabell, deruti för hvarje inkomsttitel linnes uppgifvet hvad, sorn vid sistförflutne Riksdag påräknades, inkomsternes belopp under ofvan berörde fem år, jemte medium deraf, de uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och Kongl. Stats-Contorets förberörde underdåniga skrifvelse upptagne summor, och slutligen hvad Utskottet nu till beräknande föreslår. Ordinarie eller ständige Inkomster. Utskottet har emottagit remisser å Herr kVesterstrands, Herr Danckwardts och Prosten Almqvists motioner, innefattande förslag till åtskiliige genomgripande förändringar, i afseende på Grundskatternes utgörande m. m.; men som Utskottet anser en framställning af beräkningen utaf Stats-Verkets inkomster icke böra längre fördröjas, skall Utskottet afgifva serskildt utlåtande i anledning af dessa motioner, hvilka i alla fall, ehvad beslut Rikets Ständer än derom fatta, icke synas kunna inverka på Stats-Verkets inkomster under de nästföljande åren. lith. till ll. St Fröt. 184U 4 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 1 2 Slats-Ulskottcts Utlåtande, N.-o 33. 1:0 Ordinarie Räntan. Uti en af Måns Mänsson från Calmar Län hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, i anledning hvaraf Utskottet kommer att afgifva serskildt utlåtande, har blifvit yrkadt, att hemmantals-räntan måtte för framtiden helt och hållet upphöra.
Så t. ex. steg kursen å 1 rdr Hamburger bko, sedan man år 1810 småningom började uphöra med ItiksBankens silfverutvexling, från föga öfver pari Vore icke landet i handelsförhållanden med främmande länder, skulle ett sådant sedlarnes fallande värde endast skada kapitalisten, ty varornas eller produktionens inhemska pris stiger vanligen, om ock småningom, i samma mån sedelvärdet faller, och låntagarne bereddes till och med en fördel derigenom att det nominella beloppet af deras skulder kunde afbördas med ett, till följd af varornas stigna värde, lättare förvärfvadt myntrepresentatif, än förhållandet var då lånen erhöllos. Men denna isolering från andra Europeiska länder lärer icke kunna åstadkommas, om man ock vore dåraktig nog att önska det. Skall RiksBanken kunna uprätthålla myntvärdet — sedan vi upbört att låna utrikes — och på detta sätt hindra silfret att utströmma i och för våra utländska liqvider, så fordras dertill oundgängligen: l:o att It. St. icke uteslutande förbehålla sig ordnandet och utöfniugen af dess förvaltning; 2:0 att denna förvaltning besörjes af personer försedda med iusigter i bankärenden, samt så aflönade, att de till förvaltningen kunna egna all den tid, som erfordras; samt 3:o att de lån, som af Banken lemnäs, endast komma handel och industri till godo, samt sålunda, att utlåningen afser redan gjorda affärer och icke direkt förlags lemnande till företagande deraf, äfvensom att de säkerheter, som lemnäs för erhållna lån, äro af beskaffenhet, att kunna, vid tillfällen af behof för Banken, lätt förvandlas till penningar. De menliga följderna af K. St:s uteslutande rätt att om Banken besluta äro redan omnämnde. Ombvtiigheten i besluten halsin naturliga orsak deruti, att nya ombud för lolket väljes till hvarje Riksdag, hvadan all kontinuitet i åsigterna saknas, äfvensom deruti, att intet direkt privatintresse förefinnes i afseende å Bankens förnuftsenliga förvaltning. Detta kan och bör afhjelpas dels derigenom, att åt Regeringen, 388 Den 26 November f. m. hos hvilken en hos 11.
Af desse berättelser utskrifvas g:ne Exemplar, hvilka af Revisorerne undertecknas. Det ena Exemplaret af hvardera Berättelsen aflämnas försegladt till Riddarhus - Archivet, det andra likaledes fövseg* ladt förvaras vid det Verk, som Revisionen angår, nemi. i Banken, det som rörer BancoVerker, och uti Riksgälds-Contoiret det sam röret Riksgälds-Verket i Och det 3:dje Exemplaret af hvardera Ee« Stats-Uiskottens Betänk anden. 13 53 rättelsen kommer genast, efter Revisions förrättningens slut, att genom Revisorernes föranstaltande, till trycket befordras, för att åtfölja Inrikes-Tidningen. I sammanhang med hvad som rörer Revisionen af StatsBankooch R iksgälds - Verken , har äfven förekommit, huruledes Rikets Höglofl. Ständer vid denne Riksdag, roed bifall till Statsoch Banco - Utskottens gemensamt afgifne Betänkande, behagat fastställa, att, jemte det Revisorerne af StatsBancooch RiksgäldsVerken bestås Skjuts efter fyra Hästar till och från Stockholm, skulle det för samtlige Revisorerne förut anslagne Tractamenfe af 2 R:dr Banco om dagen förhöjas till g R:dr samma mynt, och utgå, så väl under den för Revisions. förrättningen bestämde tid, som under resan tili och från Stockholm, då 8 mil beräknas för dagen; äfvensom att Revisorernes Resekostnader och Tractamenten, efter hvad förut Varit vanligt, skulle till ena hälften godtgöras af Banken och till andra hälften af RiksgäldsContoiret.
Sedan Rikets Ständer bifallit Stats-Utskottets i Utlåtandet M 103 gjorda hem ställan, i fråga om återställande till Riksgälds-kontoret af dess till Handelsoch Sjöfartsfonden den 18 December 1836 ulgifna förbindelse för återbetalningen af det Norbergs förra jernvägsbolag från nämnde fond meddelade lån, samt Riksgäldskontorets på samma förbindelse grundade återstående skuld sålunda försvunnit, halva de i 14 § af nu gällande reglemente intagna föreskrifter blifvit ur det nya för slaget helt och hållet uteslutna. Andra Afdelningen:
Der heter nemligen: att, enligt hvad 1845 års Revisionsberättelse innehölle, hade för underhåll af Lif-Gardets till häst stallbyggnader blifvit af anslaget till allmänna byggnader i hufvudstaden anordnade 3,202 R:dr 13 sk. år 1842 och 3,681 R:dr 43 sk. 10 rst. år 1843, hvarjemte under det sednare året, jemlikt Kongl. Brefvet den 20 November 1843, för afhjelpande af åtskilliga bristfälligheter vid en del af nämnde Regementes stalloch kasernbyggnader, en summa af 2,667 R:dr förskottsvis utgått af besparingarne å det allmänna byggnads-anslaget, för att, såsom förra Revisionsberättelsen jemväl innehölle, jemte öfriga, från och med början af då gällande statsreglering, å det allmänna byggnadsanslaget anvisade, likartade utgifter, framdeles ersättas i den mån de för militärbyggnader särskilt anslagna medel dertill kunde lemna tillgång; men att af räkenskaperna för revisions-åren emedlertid icke kunde inhemtas, att utaf ofvanberörde summor större eller mindre del blifvit ersatt.
November J821 j damöter är en omständighet, hvarom hvar» förklarat ait Kyrkoråds Ledamöter derstä- je Församling eger att sjelf öfverenskom» des, böra tillsättas på fält Presterskapets . ma och besluta. Kongl. Privilegier och Kongl» Förordningen dea Cap. 8 §• °ch Presterskapets Privilegier 27 Febr. 1817 föreskrifver. I följd häraf §. 23 föreskrifva dessa räkenskapers upplåkan hvad angår lista puncten af Motionä- sande och erkännande å Socknestämma, rens hemställan, om val till Kyrkoråds Le» och da Kongl. Resolutionen den 10 Sep» damoter å samtlige Församlingens Invånare tember 1743 stadgar för Kyrkorne i Skåne, vid Allmän Socknestämma få mycket minHalland, Blekingen och BohusLän, att dre bifall tillsjvrkas, som dea strider mol Församlingen eger, att i den händelse nå» den för hela Riket utfärdade, — på Prestergon olaga disposition skulle med Kyrkor» skåpets Privilegier grundade Författning —> nes medel var* gjord, sådant hos Lands» allmänna praxis, — och särskildt Kongl» t höfdingen i Orten till rättande andraga, Majrts Utslag» Hvad deremot vidkommet har hvarje Församlings Ledamot öppet att antalet af desse Ledamöter, är det för Sfcä* när som heldst undfå del af Kyrkornes rådarne icke inskränkt genom någon Författ* kenskaper, sorn å Landet förvaras hos ning, och beböfves således derom ingen Kyrkoherden, och i Städerne af ifråga» anmälan ske, heldst II §. af ifrågavarande varande Proviccer hos de derstädes tjenst* Författning, så väl för Stad* som Landt• görande Kyrkolnspectorer.
Att en rektor icke bör vara alldeles oafsättelig, har sin grund dels deruti att, när en rektorsplats blifvet ledig, det möjligen kan inträffa, att bland sökandena icke tinnes någon fullt lämplig, och att om man misstagit sig om personens förmåga, det är nyttigt att kunna aflägsna honom från befattningen; dels ock deruti, att det är en oföränderlig naturlag att dessa personer skola, i likhet med 170 Den 13 Juni f. m. andra, åldras, och att således den, som i mångå år på ett förtjenstfulit sätt bestridt sitt kall såsom rektor, slutligen kan blifva så gammal och slö att han icke, såsom sig bör, kan sköta denna plats. Det kan visserligen vara bärdt för en sådan person att blifva aflägsnad, men jag tror att den enskiltes förde! måste i detta fall vika för det allmännas rättmätiga anspråk. Jag anser det nu varande stadgandet vara en lyckligt funnen medelväg, och anhåller derföre att R. o. Ad. ville afslå Utsk:ts framställning i denna punkt. Hr von Koch, Nils Samuel: Afven jag anser mig böra yrka afslag å Utslcts hemställan, helst skillnaden mellan det nuv:de stadgandet och det, som i Utsk:ts hemställan afses, synes mig vara så obetydlig, att jag icke kan finna att R. St:r böra besvära K. M. med detta ärende. Frih. Cederström, Rudolf: På sätt den förste värde talare omnämnt och såsom af Betänk:t synes, hafva åsigterna om företrädet af den ena eller andra grundsatsen, i fråga om rektors afsättlighet, ofta vexlat; likväl bör uppmärksammas att, derest Ekon.-[Jtsk:ts hemställan godkännes, R. St:r handla i öfverensstämmelse med sina vid föreg:de riksdag i detta ämne uttalade åsigter. Utsk:t, som sökt komma till ett tillfredsställande resultat, har, under erkännande af de skäl, som tala för rektorsembetenas besättande såsom fasta platser, erinrat derom, att det låter sig tänka, att den rektor, som under sina kraftfulla dagar berömvärdt handhaft sitt embete, vid tilltagande ålder kan vara mindre lämplig alt vid sysslan bibehållas.
En och annan röst höjdes väl också, som ej tyckte Nu får han väl lof att afbryta sina studier och fullt lika med mängden, men dessa röster voro slå sig på något praktiskt, eller hur? » alltför svaga och dogo snart bort i det rådande » Ja visst, det kan aldrig bli fråga om annat, modets, den allmänna opinionens brusande ström. men det är fullt där också, öfverfullt. » » Hm — det är konstiga tider vi lefva i, kära Revisorns tioårige son Henrik hade suttit tyst Malin, » sade gamle intendenten, där han satt vid i ett hörn och åhört föräldrarnes samtal, upptagen fönstret i sin varma nattrock och betraktade liksom han var med det nyttiga arbetet att kreta tåget. sönder en vacker pappersknif från sin fars skrif» Hvarför säger du så? » frågade hans syster och pulpet. Nu reste han sig upp och sade plötsligt trogna hjälp, som stod vid hans sida. och oförberedt: » I vår ungdom lefde vänners minne i hjärtat » Men pappa, hade det inte varit bättre att spara och inie i onödig lyx, » svarade gubben. » När jag kransarna på farbrors kista och ge John pengarna dör, får det inte vara kransar, utan de fattiga må i stället, så att han fått ta sin examen? » få smulorna i stället. » » Tyst, min gosse, det där förstår du inte, » sade » Så vill jag också ha det, » utbrast systern modern och klappade honom på hufvudet. lifligt. Aurore Lundgvist. » Ack jag mins honom, som de fira nu. Det var (Lisseg.) ändå jämt ett år sen i dag han satt här uppe och sprakade med mig. Den som hade riktigt godt om pengar, farbror, sa ' han, tänk hvad man kunde göra mycket godt då! Han var så frisk och glad då, och nu ligger han där, unga kraftfulla karlen, Smånotiser från kvinnovärlden. och jag gamla stackare går här och spökar. » » Ja, det är väl det, » sade systern.
Ulner tillbragt i Statens tjenst, hvilken ett genom dermed förknippade ansträngningar förstördt helsotillstånd nödgat honom att lemna, de många förtroende-uppdrag, som under tjenstetiden blifvit honom gifna, samt hans på flerfaldigt sätt vitsordade förtjenster och värde såsom embetsman, har Kongl. Majk föreslagit att bemälde Stats-råds i högst bekymmersamma ekonomiska omständigheter efterlemnade enka, Sofia Charlotta Holm, hvilken, med ännu oförsörjda söner, efter sin man endast egde att från Amiralitets-Krigsmanskassan uppbära ett årligt gratial af 480 R:dr R:mt, måtte på allmänna Indragnings-staten erhålla årlig pension af 1,000 R:dr; — och får Utskottet, i betraktande af hvad Kongl. Majk till stöd för den nådiga framställningen anfört, tillstyrka, att den för Stats-rådet Ulners enka begärda pension må af Rikets Ständer beviljas. 36:o.
I hemmen måste barnen lära sig ordning, tukt och goda seder. I hemmen skall barnets kristliga uppfostran grundläggas, utvecklas och stödjas genom lära och föredöme; i hemmen måste såväl gossar som flickor dagligen inöfvas i arbete och praktiska sysslor; i hemmet skall barnet lära att älska fäderneslandet och modersmålet; med fä ord, i hemmet skall barnet ha sin uppfostran, och skolan skall blott vara en biträdande medhjälparinna vid relativt mindre maktpåliggande saker. Återbördar blott hemmet från skolan, hvad det med rätt och plikt tillkommer, då bortfaller äfven skolans arbete att » ösa vatten i såll », d. v. s. att ösa ett lika stort kunskapsmått i alla barnasjälar, ett mått, hvaraf helt få ämnen lämpa sig för sjutill tolfåringar. När hemmet åter blir den uppfostrande makten i samhället, blir också skolan grundligt reformerad, ty då kommer vikten af den sedliga karaktärsbildningen att väga långt mer än innebörden i betyg öfver kunskaper, hvilka i går egdes af barnaminnet, men i dag hafva afdunstat. Och då äro framtiden och folklifvet räddade, ty de otyglade, laglösa hopar, hvilka nu hota - samhället, skola ej mera rekryteras af en förvildad skolungdom, som uppvuxit under rent onaturliga förhållanden. Då föräldramyndighet och föräldraplikt satt skolan i dess rätta ställning, dä befriar sig folkkaraktären frän slagget för att framträda i sin forna guldglans och göra det svenska namnet lika aktadt på fredens, idoghetens och laglydnadens fält, som det fordom var, då vårt folk kämpade med svärdet för fosterland, frihet och folkrätt. Det är från den svenska kvinnan, som denna väckelse måste utgå; det är husmodern, som måste göra början med att återbörda sin rättighet att uppfostra och, så långt hon förmår, undervisa barnen. Hennes kärlek och hennes gudstro skola lära henne bästa sättet; husfa| dern skall snart följa hennes exempel och häfda hemmens rätt till barnen samt uppfylla kärlekens plikt att upptukta dem till människor. Då kommer också skolan att utföra en förnuftig och fruktbärande undervisning, hvilken ei anses som afslutad genom någon utexaminering, utan af vakna människor fortsattes genom iakttagelser och erfarenheter hela lifvet igenom.
Se, de flesta af landets adel, nära nog alla dess embetsmän, ja äfven de ringaste, som blott kunnat det, hafva flytt till Sverige undan förstörelsen; men din moder har ej velat lemna sina barns arfvedel till spillo af fruktan för fienden; och du, du vill flytta undan af fruktan för en spindel. I detsamma hördes ljudet af hästhofvar. „Gå, Malin,“ sade fru Catharina, „att höra om det är gårdsfogden som återkommer. Är det han, så bed honom komma och redogöra för sin färd, så snart han är i ordning dertill.“ En stund förgick under tystnad, men snart inträdde gårdsfogden och stadnade ödmjukt vid dörren. „Den omtalta ströfcorpsen tar sin väg hit,“ började han på fru Catharinas uppmaning, „i natt rasta de endast en mil härifrån. Ville hennes nåd tillåta oss att försöka om vi nu åter skulle, liksom för tre år sedan, kunna hålla dem härifrån, så äro vi villiga; men jag tror knappt det nu kan hjelpa.“ „Nej,“ sade fru Catharina allvarligt, „tiderna äro förändrade, nu kan intet göras.“ „Det säges,“ fortfor fogden vidare, „att soldaterna hållas i sträng tukt af furst Galitzin, hvilken redan anser landet som ryskt och handterar det derför menskligare. Han har dock låtit utgå en förordning, att hvar och en, som hyser en svensk krigare, eller någon af landets bortflydde adel, hans egendom skall sköflas, och han sjelf med hustru och barn föras till Siberien. Den bortflydda adelns gods gifvas till spillo. Det har varit som en himmelens skickelse att denna gård blifvit sparad allt hittills, men det berättas svåra sägner om den trupp, som nu marcherar hitåt, och motstånd lär väl vara fåfängt, sedan hela landet är i fiendens händer. Men kanske vore bäst om nådig frun och fröknarna skulle fara härifrån, till dess de tågat här förbi.“ „Vi stadna qvar här under Guds beskydd,“ sade fru Catharina beslutsamt. „Vi äro det skyldiga oss sjelfva, vi äro det skyldiga mina underhafvande. Och i sanning, flykten blefve oss numera vådligare än att dröja.
Ehuru det icke kan visas, i hvad mån Kredit-bolagets sedermera höjda fordringar haft sin grund i de öftiga spekulanternas tillbakavisande, torde likväl icke kunna förnekas att detta tillbakavisande beredt tillfälle till de alltjemt ökade anspråken, dem Fullmägtige slutligen funno sig nödsakade bifalla, “af fruktan“ — såsom det i protokollet heter — “att lånet eljest kunde falla. “ Anmärkande slutligen Revisorerne att upptagningen af tillfälliga lån på kort tid, åtminstone med den vid ifrågavarande tillfälle begagnade form, knappast kunde undgå att skada statskrediten, hvadan en sådan upplåning syntes endast finna berättigande i en tvingande nödvändighet, hvilken dock vid detta tillfälle, då ett annat icke oantagligt anbud förelåg, icke kunde anses hafva varit för handen. Vid afgifvande af sin förklaring öfver dessa anmärkningar, hafva Fullmägtige, med anledning af hvad Revisorerne yttrat om den af Schröder & Comp. erbjudna krediten och den antydan, som i sammanhang dermed blifvit gjord om möjligheten att på denna väg kunna underlätta det sednaste jernvägslånets genomförande, framlagt en utredning af de omständigheter, som enligt Fullmägtiges åsigt gjorde sannolikt att, äfven om den erbjudna krediten antagits, några ytterligare inbetalningar å berörda lån, på förut öfverenskomna vilkor, icke vore att förvänta. Visserligen hade Schröder & Comp., sedan tvänne optionsterminer af dem lemnats obegagnade samt den tidpunkt inträdt, hvarefter Riksgälds-kontoret var kontraktsenligt berättigadt att efter godtfinnande förfoga öfver obligationerna för det icke Stats-Utskottets Utlåtande JVå 29. 71 öfyertagna lånebeloppet, hos Fullmägtige låtit anmäla, ätt det s. k consortium önskade underhandla om optionstidens utsträckning till 1865 års slut, under förbehåll att consortium finge utan Aufgeld delvis eller hel och hållen öfvertaga den s. k. optionsandelen och att räntekuponerna gjordes betalbara efter bestämd kurs i Hamburg och Frankfurt am Main.