Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har tillräckeligen i anföranden und-er denna Riksdag, ådagalagt mina åsigter, för att kunna trottsa de oblida omdömen, som synas hota dem, sorn yttra liberala tänkesätt i financiella afseenden: om det qndas radicala botemedel finge så användas som jag i nämnde anföranden trodt mig kunna föreslå, så skulle en säkerhet i penningeväsendet upkomma sam förgäfves sökes, då man vill begynna den nya ordningen och förbättringen med att undantaga sjelfva grundvalen, allmänna förtroendet till fattade beslut. Då man tror detta onda ersättas, derigenom att Banken sqirf behållning får bokföra några Hun, Stalsoch BaukorUtsk, Bctänkanden, 405 406 dradetusende Riksdaler mer eller mindre af sin mellan 20, och 30,000,000 Sedelstocks ansvarighet; så är eller vill man vara kortsynt. Om jag delar ofveftygelsen att Disconierne till stor del vållat oredan i vårt Penningeverk, och önskar det de ej existerat eller behöfva existera, delar jag ingalunda den att genom deras flyttning till Hufvudstaden ordningen återstiilles,— ä|i mindre den att finna någon tillfredsställelse i att på Innehafvare af 3 Procents medel, låta harmen falla öfver det oriktiga och skadliga, Principen vållat. I följd häraf får jag reservera mig emot alla beslut beträffande Götha CanalDiscont, sorn äro stridande emot mina nu yttrade tankar, och anhålla, det detta mitt serskildta Betänkande må få åtfölja det Högloll. Utskottets.” ( . s . 0 Herr Friherre Fr. Hjerta förenade sig med Doftor Hedren uti frågan om Räntan på Disconternes och Afskfifnings - fordringarnes förhållande intill förledne den i:sta Oöober, då Diteconternes obestånd yppades Likaledes med Friherre Wirsén rörande Götha CanalDisconts Obligationers beräkning vid nu föreslagne Liquid.
nelag och lemmar, sedan gossen tr-tidt tie i en bestSirnd verksamhet, att han i denna mening alltid förblefve 20 år. Helt kan sådant ske blott i lyckliga iindaintagsfall, men man borde åtixinstone ej söka med konst frainkalla motsatsen. 3144nge unge iniin göra jusk detta senare. Det giiller att vara erfaren, angripen af lifvet, trött, och att uttrycka allt slikt i typen. Detta lilla, aperi kallas af mycken estetisk pöbel intressant. L F i h t hal * gått en andlig dekadans. rS11eptisl.r och blodlm var ett uttryck, som p % siu. tid gjorde mep. lyclrn %n de flesta, Intet imponerar djupme p&amp; mången kodirmerad ungherre. Eau finner sig intellige~aristokla,tisk. Detta %r de andlige hdfherrwnes psykologi. Fredrik ~ u r berg. n Mm talar så ofta am stamningax i naturen, och säkert ar viil i alla fall att olika, natur £ordrar en viss stiiimning för att till firllo göra sig gällande. - Hvad man beg&amp; i Italien ar sol. sol, detta, när man tanker på landet i sin helhet; tar man sedan t. ex. V~nedig - som en del af det hela då vill man ha, mAnsken och vgrme tanker man sig. England, s&amp; vill man ha dimma,; Hollana: regn # ' luft och så dtjämt, för att finna den rätta karakteren af ett lands natur. En stad spm framför andra fordrar en grå dager - en tung medeltidston i violett och grfitt, iir Niirnberg. Jag tror det h n e s få städer i våz moderna tid, hvilka, trots nutidens inneboen&amp; trängtan att civilisera med nya tråkiga gator och stela, nymodiga privathus, ändock bibehållit sin gamla, stiliga medeltidspragel, som just Niirnberg. Vid mitt besök dar hade jag afven tur att f &amp; hved jag här ofvan antydt, nämligen en rlitt fargton öfver det hela.
Jag utbeder mig, att först få besvara en anmärkning af Herr Ribbing emot sista momentet i 6 §. i Cap. af den ifrågavarande Förordningen, hvilken §. ansetts innefatta Den i3 April. a63 en Lagförklaring genom det deri intagne stadgande om lösen af obesutlen del i hemman. Allmänna Lagen stadgar ingen ting om lösen i obesuttenhets-frågor; den innehåller endast i 12 Cap. 7 §: att vid frågor om arf, då flere få del i jord, som ej väl delas eller klyfvas kan, den har rätt, som större delen äger, att lösa de andre ut. Det måste således anses tillhöra de administrativa HemmansklyfniqgsFörfatlningarne, att, då de å ena sidan innehålla ett förbud mot klyfning af hemman under besuttenhet, tillika stadga correctivet deremot eller lösningsrätten, och i hvad ordning den må få begagnas, så att ändamålet vinnes; och bör dervid endast tillses, att Lagens stadgande, i frågor om arf, härvid icke öfverträdes. Om desse grunder, såsom jag förmodar, stå fast, lärer Herr Ribbings anmärkning förfalla. Hvad de öfrige framställningar emot den ifrågavarande Förordningen angår, tror jag dem vara besvarade dels af Utskotten oeh dels af mig här i Ståndet, då de första gången gjordes. Men hvad Utskottens Betänkande beträffar, nödgas jag dervid anmärka, att Utskotten ansett sig, med afstyrkande af hvad Motionerne för öfrigt åsyftat, böra tillstyrka det tillägg i Författningen, att stadgandet i 1 Cap. 9 §. rörande Hemmansklyfning jemväl måtte förklaras tillämpligt till 2 Cap. rörande Jordafsöndring. Nämde paragraph innehåller: ”att ”om, i följd af serskildte förhållanden inom 264 Den i3 April. ”något Län, jemkning eller förändring i de, ”rörande grnnderne för hemmansklyfning i ”allmänhet, stadgade föreskrifter, skulle för ”samma
Om då voteringen i förstärkta StatsUlsk. skulle ske på någon utaf helgedagarna, så kan visserligen voteringen hafva försiggått, innan inbjudningen är afgjord: men om förstärkta StatsUlsk. icke sammanträder på någon af Pingstdagarne, och Hr Frih. o. Landtm, utsätter plenum till nästa Tisdag, så kan förstärk ta StatsUlsk. icke sammanträda förrän nästa plenifria dag derefter, hvarförinnan Utsk. erhållit underrättese om R. o. Ad:s öfver inbjudningen fattade beslut. Skulle deremot R. o. Ad:s plenum inträffa först ora Onsdag, så har StatsUlsk. väl rättighet att på grund utaf R, o. Ad:s beslut votera om Tisdag, men besynnerligt finnér ]ag det, om vi här skola discutera, huruvida vi kunna erhålla propos. att sätta ett mål främst på listan i nästa plenum, då det mäste befinnas helt enkelt, att målet företages, när sådant pröfvas nödigt. Frih. Boye: Jag tillerkänner iqke mig'sjelf felet, att jag icke blifver förstådd; men ganska illa är jag förstådd, både af Hr von Hartmansdorff och af Gr. Horn, Jag har icke sammanblandat Hr von Harlmansdorffs person med frågan. Jag har begagnat Hr von Harlmansdorffs egen argumentation, som han nyttjade i dag, och jag vill nu göra Ståndet uppmärksamt på den besynnerliga motsägelsen, som ligger i Hr von Harlmansdorffs framställning på f. m. och på e. m. På f. m. begärde lian, att frågorna måtte åtskil - D c 11 29 Maj e. m. 4^3 jas; oell nu, nili' jag åtskiljer dem, vill lian hafva dem sammanslagna. Annan är den fråga, sorn är afgjord i dag, och annan sjelfva inhjudningsfrågan.
Anckarsvärd yttrat, och vidblifver i öfrigt den af mig begärda propos., att StatsXJtsk:s meni., såsom endast innefattande en anmälan, utan tillstyrkande af någon åtgärd å Rik-Sl:ns sida, måtte läggas till handlingarna, samt att PresteStts på samma gång föredragna prot.utdr. äfven må läggas till handlingarna, så mycket mera, som den inbjudning, PresleSt. dei uti framställt, innefattar en grundlagsvidrig och förnuftsstridig åtgärd, emedan det derigenom åsyftat att gifva Utsk. föreskrifter, hvilken rättighet icke är Ständerna i grundlagen medgifven. Vi inbjudas af PresleSt. alt fatta beslut öfver en Dåga, som icke kun vara föremål för något beslut af oss, emedan det skulle innefatta en orimlighet. Hr Hjerta, Lars: Del kan icke nekas, att den af Hr Lagerheim framställda och af Gr. florn understödda deduction är lika sinnrik lill sin idee, som omsorgsfullt utarbetad, för att verka på Ståndets öfvertygelse; men man kan likväl, efter min förmening, icke heller neka, att den är alldeles ny. Det är gifvet, att då R. o. Ad. en gång valt förstärkt Utsk. för hela riksdagen, och sålunda befulimäktigat vissa ledamöter att utöfva denna function, så har Ståndet i och med detsamma betagit sig friheten alt åleitaga delta förtroende för ett särskildt tillfälle. Detta hindrar likväl icke på något sätt, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen i alla de frågor, der två Stånd stannat emot två, och der R. o. Ad. samt PresteSt. afslagit voter:s-propos:na, att man måste komma (ill det sorgliga resultat, alt vårt nuvarande riksdagsmachineri alltid skall göra det möjligt för två Stånd att på det ena eller andra viset sönderbryta riksdagens verksamhet, om de så finna för godt. Det måste, i min tanke, Den >4 Juni f. m. bero på pröfning af hvarje särskild fråga för sig att afgöra, huruvida dessa Stånd handlat mer eller mindre grundlagsvidrigt eller ej.
Maj:t slutligen ansett: 7:o att det nya räknesättet kan träda i verkställighet under loppet af år 1850, från och med den dag, som af Kongl. Maj:t genom minst sex månader förut utfärdad kungörelse bestä.nmes, och inom hvilken tidpunkt Kongl. Maj:t ville låta iakttaga aila de förberedande åtgärder för detta 6 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. ändamål, som af Kongl. Maj:t bero och hvarförinnan de för Bankens sedlar erforderliga nya formulärer äfven borde hinna förfärdigas. Denna Kongl. Majrts nådiga Proposition, som under den 23 och 29 December nästlide tår af Hogv. Preste-ståndet, Vällofl. Borgare-ståndet och Hederv. Bonde-ståndet remitterades till Banko-utskottet, blef deremot sistnämnde dag af Högloft. Ridderskapet och Adeln hänvisad till Statsoch Banko-utskottens gemensamma behandling; men efter det Högloft. Statsutskottet, uti dess till Rikets Ständer aflåtna memorial, N:o 11, hemställt, att högstberörde nådiga proposition måtte till Banko-utskottet ensamt remitteras, hafva samtlige Riks-stånden, enligt Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag, denna hemställan bifallit; varande derjemte till Utskottet öfverlemnade cj mindre de i Stats-Rådet uti förevarande fråga hällne protokoll, än äfven de yttranden, som vid föredragning hos Riks-stånden, blifvit af åtskillige ledamöter inom Högloft. Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgare-ståndet och Hederv. Bonde-ståndet afgifna.
Kol, Hemmansränteoch Mantalseller qvarntulls, om uphörande af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs Län skyldighet alt till Stora Kopparbergs Bergslag in natura leverera sådane samt om npphäfvände af öfrige åt Stora Kopparbergs Bergslag och Hytleägare tillerkända privilegier och särskilda förmåner. I. 48. R. 123. V. B. 258, 326, 362. A. 369. VI. E. 11. — Sten, om skyldighet för Ångfartyg att begagna sådana i stället för ved. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 57. Kolera-farsoten. Se Cholera. Kolskatter i Stora Kopparbergs Län. Se Kopparbergs Bergslag. Komiterades för tryckfrihetens vård till denna riksdag afgifna berättelse. I. A. 231. — Förordnanden. Se Förordnande. — Utväljande. Se val af Komiterade till Tryckfrihetens vård. Kommendanlerne å Rikets fästningar angående förhöjning i aflönin gen för. I. 215. R. 233. VI. Komminister-boställen, om lån lill godtgörande af skulden för ett inköpt sådant i Oscars församling. Se Oscars församling. — om virkes hemtande fran det i Hammars Socken belägna. Se Hammars Socken. — om befrielse frän rotering för Torps församlings. Se Torp. — om dito dito för Hagshults församlings. Se Hagshult. — om rättighet för kommunerna att för allmänna behof använda skog från. Se Boställen. — angående befrielse från kronotionde för Komministers-bostället Edet. ' Sé Edet. Kommunal-Slyrelsens ordnande och utvidgande medelst inrättande af Häradsoch Läns-Nämnder. II. 61, 89. R. 104. — Vällofl. Borgare-Ståndets inbjudning rörande nämnde fråga. Konga Härad, om kronotionde och räntespannmålens utgörande derstädes. Se Tionde-Spaomål. Konkurs-lagen, angående väckt motion om förändrad lydelse af 68 §. i. I. 151. R. 152.
Den tid som nu inträdde visade dock, under ett af de, i afseende på sättet att det utföra, märkligaste krig som historien vet att omtala, att det land, hvilket nu mera ej väl betänker vidden af de försvarsanstalter, som krigförandcts oerhörda framsteg erfordra, sätter sitt oberoende och sin frihet på spel; och för Nordens folk visade det sig särskildt som en varnande vålnad, uppmanande i sin hemska gestalt till endrägt och afkastande af fördomars och enskilda intressens 013'cksbringande inflytelse, att för en mindre mäktig Stat icke finnes någon tryggad framtid, om nationalkänslan domnar och om ej fosterlandskärleken kan i behofvets stund, med all sin kraft upträda: i en väl organiserad folkbeväpning. De skäl som för tre år sedan återböllo mig och troligen alla andra, som dela samma öfvertygelse med mig, om nödvändigheten af en förändrad organisation utaf vårt Landtförsvar, hafva nu försvunnit. Konungen har försäkrat oss om vår vänskapliga ställning till främmande makter; och om än moln på den politiska himlen ännu irra kring och oroa fredens vänner, så synes dock en frist i det gamla Europas återväckta stridslust vara för handen. Detta lugn bör begagnas; så bjuder den. kloke åskådaren af horizontens utseende; ty det kan vara elementernas djupa lugn före stormen! Under dessa omständigheter har jag funnit mig upmanad att ånyo underställa Rikets nu församlade St:r de i föreg:de omordade, denna min motion åtföljande 2:ne alternativa förslag till »förändrad organisation af vårt Landtförsvar», jemte en rekapitulerad jemnförelse emellan dessa båda förslag, samt den närvar:de landtförsvars-organisationen. Jag vill ej ytterligare, än hvad redan här varit fallet besvära R. o. Ad. med uprepande af de skäl jag vid föreg:de tillfällen anfört för nödvändigheten att i tid vara betänkt på annan inrättning och anordning af vårt lands stridskrafter än den närvar:de, i nästan alla sina delar bristfälliga och af ingen i sin helhet gillade.
Det hvilande förslagets fiender inse således, äfven sä väl som dess vänner, nödvändigheten att söka åstadkomma ett nytt representalionförslag, i händelse det hvilande faller. Men om enighet räder med afseende på saken, är det icke så med afseende pä sättet. Oberäknad! smärre nuanceringar, är det hufvudsakligen tvä åsigter, som göra sig gällande. A ena sidan vill man grunda reformen på Ständsval, ä den andra på allmänna val. Båda åsigterna hyllas nästan uteslutande efter inllytelsen af personernas olika samhällsförhållanden. Ståndsvalens förfäktare anföra, med mycket skäl, att man företrädesvis bör uppföra samhällsförbätlringarne på grundvalarna af det befintliga, alt ståndsrepresentationen småningom utbildats frän uråldriga samhällsförhållanden, och alt denna grund således icke helt och hållet bör rubbas. De fördomar, som gjort sig gällande mot ståndsrepresentationer, äro till det mesta grundade på falska förutsättningar af fullkomligheter i de represenlationsformationer, vi ännu icke försökt. Ståndsintressen anses uteslutande göra sig gällande i ståndsrepresentationer; men sedan Stånden, med undantag af BorgareSt., efterskänkt sina privilegier, äro dessa sä öfverklagade ståndsintressen i sjelfva verket inga andra än dem, som i hvarje samhälle böra taga ut sin rätt. Äfven de s. k. rationellare samhällsformerne förhindra icke, att de individuella intressena förmå göra sig gällande pä det allmännas bekostnad. Jernlillverknings-monopoierne i Frankrike, spanmålslagarne i England, slafveriet i Förenta Staterna intyga detta förhållande. Personlighetsprincipens antagande som grund för individernes politiska rättigheter, innebär vådor af vida betänkligare art, än ständsvalens antagande dertill. Grundsatsen, betraktad i sin nakenhet och oinskränkt tillämpad, är sjelfva oförnuftets, lika fiendtlig mot Staten som mot individen, och således samhällsskadlig på samma gång sorn den är samhällsvidrig.
Stånden rättighet att lemna Utsk:n föreskrifter, då dessa föreskrifter icke öfverskrida, hvad grundlagen i vissa fall bjuder. Att således ålägga Constit.Utsk. att fullgöra sina skyldigheter är visserligen en så mycket säkrare rättighet för Stånden, som grundlagen uti 56 5 Feg.F. bestämdt föreskrifver skyldighet för Constit.Utsk. att Ståndens, såsom gemensamma tankar, vid ett Constit.Utskts förslag yttrade anmärkntr till ett helt utlåt, snmmanjemnka. Då detta är ett i grundlagen bestämdt uttryckt åliggande för Constit.Utsk, måste det ligga i Ståndens magt att tillhålla Constit.Utsk. att fullgöra detta åliggande. En värd ledamot har fästat sig mycket vid liknelsen emellan närvar. Constit.Utsk. och Franska VälfärdsUtsk. Jag medgifver, att liknelsen mycket bältar; ty örn äfven så pass mycken frändskap finnes dem emellan, att de begge söka att usurpera en magt, som dem icke tillkommer, tror jag likväl, att ingen vill tilldöma närvar. Constit.Utsk» det fordna VälfärdsUtskjs både talenter och brister» Då man yttrar, huru vådligt det skulle vara för den monarkiska principen, 0111 Constit.Utsk. på annat sätt fölfore, vågat* jag, i motsats härmed, vara af deli tanke, att, om Conslit»- Utsktn, det närvar» och de blifvande, fortfara att handla så som det närvar., den monarkiska principen skall råka i största våda just genom ett sådant Cotislit.Utskfs handlingssätt, emedan vi hafva ett färskt exempel på en händelse, som förlöjligar icke allenast Constit.Utsk, utan äfven vårt regeringssätt och den monarkiska principen, om den förstås så, som den vill förstås af dem, hvilka hysa orubblig vördnad för 1809 års lagstiftning» Jag tror mig hafva förstått de mäns mening, sorn deruti deltogo, såvida de menat ärligt med sitt fädernesland.
Rösten för yttersta grad af allmänna ärendens offentlighet är sannerligen högljudd hos alla de medborgare, som önska, att Fäderneslandets interessen må blifva varmt hufvudsakliga för alla i gemen och hvar och en i synnerhet: till grund för all publicité ligger agtning och, förtroende, desse första samhällets band} liksom hemligheten fotar sig på misstroende och förakt. Redan Deri 17 Martii. detta talar hos mig afgörande för principen, och derom blir väl nu den prteliminaira frågan: dessutom äro fördeiarne så väl och grundligt af Riddarhus-LJtskottet utvecklade aamt skälen elliot verkställigheten för den fördomsfrie så klart vederlagde, att föga någon fråga kan blifva mindre tvetydig för mitt omdöme. Med hvad bekymmer skulle jag då vara vittne till detta hcgsinta Stånds illiberala afslag! huru skulle mart sedan benämna vårt constitutionella lifs» ålder? Den sundaste theorie; andra länders; talande exempel, frånvaron af all rimlig skadlighet, kan ej sådant allt mildra bitterheten emot ett förslag, hatadt blott af ordsak att dtt är nytt, kan ej en så allmänt yttrad opinion, att genom en god, ej på gissningar och rygten grundad, Tidningditteratur, lyftas ifrån den skamliga ljumhet, som nu be.; finnes i anseende till allmänna ärenden kan ej den anledning till misstanka för Skråanda, som billig faller på det' nekande Ståndet, kan ändtligen icke en gång vissheten, att om saken ej har afgjordt nyttiga resultater, hvilket jag tror, dea då åtminstone visserligen aldrig kan bli skadlig, lägga ett Ja i hvarje röstande Folkrepresentants hand? Jag ber då desse Herrar öfvertyga sig, att hvad nu pekas, blir en glädje för efterkommande att bifalla. Herr Heijkenskjöld, Ludvig Dellof Det anses klandervärd att ledas af Stånds intresse i en allmän angelägenhet, men i förevarande fråga om offentligheten af Riddarhusets plena, vågar jag öppet förklara, att jag af öfvertygelse om Svenska Adelns sanna intresse såsom RiksStånd röstar för publiciteten:
Mådis-a sa nelion föreslå de förändringar uti redan utkomna Författningar, hvilka kunna finnas nödige och sakrast bidraga till en bättre skogshushållning samt skngarnes framtida bestånd; om verkställigheten hvaraf Kongl. Majus Befallningshafvande, hvar inom sitt Län, borde draga försorg, äfvensom att, i sammanhang härmed, någon inskränkning mätte vidtagas for utskeppning al: trädvaror och skogsprodueter. 3:0 AfVällofl. Borgare - Ståndet, Herr Borgmästaren E. G. Holms Memorial, innehållande yrkande, att förbuden mot dispositionen af Ekeskogen å Kronooch Kronoskatte hemman, samt emot svedjande å sandmo och stenbunden mark mätte up.phäfvas; till skäl hvarföre åberopas dels den skada, som Ekeskogen förorsakar åker och äng, i anledning hvaraf äfven fällning af sådana Ekar väl blifvit tillåten, men endast efter förutgången utsyning, som skall medföra kostnad, besvär och tidsutdrägt, dels hvad förbudet emot svedning å sandjord och stenbunden mark vidkommer, att i vissa Landsorter ingen annan jord är att tillgå, samt att tjenlig eller skadlig jordmån till svedjande, enligt Herr Borgmästarens förmenande, ej får urskiljas af kunnige oely patriotiske män, utan ovillkorligen af Kronooch Jägeri - Betjente, som på de flesta ställen ej skola. 4ule B.
Ärfda-Balken, som just handlar om hvad Förmyndares pligt och skyldighet är, icke blifvit uti förslaget åberopad, skall anses vara af den vigt, alt den bör blifva föremål för en serskild underdåiiing hemställan hos Kongl. Majit, och som Expeditions-Ulskottet allt hittills förgäfves väntat att Lag-Utskottet skulle anmäla detta förhållande till Högvördige Preste-Ståndets och Hedervärda Bondeståndets vidare ompröfning och med Memorial derom inkomma, har Expeditions-Ulskottet sjelf trott sig böra å samma förhållande fästa nämnde Riks-Slånds uppmärksamhet, med förfrågan, huruvida de anse underdånig skrifvelse till Kongl. Majit erfordras, rörande att Förmyndareförordnanden, som hädanefter utfärdas, böra innefatta fullständig underrättelse om hvad Förmyndaren, enligt 28 Cap. 1 §. Ärfda-Balken, har att iakttaga? Tvänne Ledamöters reservationer medfölja. Stockholm den 5 Maji 1835. Reservationer: af Herr Böök: ”Sorn Högloflige Lag-Utskottets, i följd af ålerremiss å Betänkandet Nio 70, meddelade utlåtande Nio 109 blifvit af 2ine RiksStånd, nemligen Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, antaget i sin helhet, deremot Högloflige Ridderskapet och Adeln afslagit detsamma, och Vällofiige Borgare-Ståndet, med ogillande af den i utlåtandet föreslagna förändring af 1 §. 23 Cap. Ärfda-Balken, godkänt endast den del af förstnämnde Betänkande, som tillstyrker, att stadgas måtte, det Förmyndareförordnande, som hädanefter utfärdas, borde innefatta fullständig underrättelse om hvad Förmyndaren, enligt 23 Cap. 1 §.
Ja sku' minsann ge dem svar på tal, och den, som ville mörda Katrin på berget, sku' allt få hårdt arbete! Jag ä' inte af så skröpligt virke jag, som det så kallade starka könet, och någon pultron ä' jag inte heller!» Kamrern såg upp, hans blick sökte skygg den tappra fruns, men han vände sig fort åter bort, liksom vågade han egentligen icke motsäga eller reta henne. Försiktigt drog han sin stol närmare bordet, tog fram sin stora, fina näsduk, kramade ihop den, lade den mot stolkarmens hårda stoppning och stödde så sin armbåge emot denna improviserade kudde. »In med kaffet, Bina», dundrade frun, »och tratta i vaktmästaren allt hvad det går i'n, men stäng för all del dörren, om han vill ha' grogg, för den luktar så förbannadt, när den kommer i varmt, vet hon.» Kamrern fick en liten förarglig hostattack, som emellertid snart gick öfver. »Hvar är den omtalade blomman?» frågade han slutligen. »Kan han inte se på andra sidan om lampan och ljusena, där hvar Schana sitter, midt framför näsan på honom?» sade frun och pekade på bordet. »Schana, Schana? hvar är Schana?» Den gamle herrn reste sig långsamt upp, torkade imman från sina brillor och stapplade mot soffan. »Är det, är det...» Hon hade hela tiden suttit i soffhörnet stel och stum, skymd af den stora tjocka kaktusplantan, lampan och ljusen, men nu steg hon upp och gick emot honom, såg honom lugnt in i ögonen och neg. »Det är allt jag, snälla Asp», sade hon, »ännu för ett par minuter se'n var jag så rädd för er att jag knappt kunde hålla i de här strumpstickorna, men nu...» Hon räckte honom sin hand och förde honom beskyddande och vänligt tillbaka till hans plats med en min, som om hon varit en mor och han hennes barn. »Roligt att få se er, roligt att få se er», sade den gamle herrn, i det han tryckte hennes hand, »jag trodde knappt mamsell Kristiana lefde. Men jag kan känna igen er, jag tycker nära nog, ni är er lik, bästa vän!