Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt deremot nu genast upplösa densamma, är snart sagdt omöjligt, emedan de personer, som der finnas, knappast skulle blifva emottagna i deras landsorter; jag får likväl på de skäl, som den siste värde talaren anfort, tillstyrka bifall till betänk. Frih. Cederström: Jag skulle icke besvärat II. o Ad. med att ytterligare begära ordet, om icke Hr von Hartmansdorffs yttrande dertill gifvit mig anledning. Den värde ledamotens yttrande om invalidhuset i Paris, samt hans förmening, att man icke dagligen skulle kunna sysselsätta sig endast med be - Den 7 No v e ni l> e r. 131 rättelser om sina egna bedrifter hafva föranledt mig att förklara, det jag äfven haft tillfälle att besöka ofvannämnde invalidhus, der jag, såsom sjelf en quasi-invalid, fastän då ännu i activ tjenstgöring, hlef mvckct val cmoltagen och hade tillfälle att se, det sysselsättningen der var fullt ut lika liflig, som i det allmänna lifvet. Jnvalidernc v oro nemi. större delen af dagen samlade i det dervar. bi!>lio!boket., hvarifrån arbeten förskrifva sig, lill och med ganska ypperliga arbeten, hvilkas författare voro invalider. Jag skulle således tro, alt äfven på ett sådant ställe kan för den gamla krigsmannen beredas tillfälle alt genom sina kunskaper och sill arbete gagna sitt fädernesland. Hr Rosenblad, Bernhard: Det förekommer mig, som om de betänkligheter, hvilka bär möll antagandet af Utsk:s förslag, härledt sig från tvenne ädla, om ock missförstådda orsaker — vördnaden för en stor, nyss förlorad Konungs minne, och aktningen för af honom lill i fråga var. inrättning gjorda enskilda dispositioner. Den förutsättning är otvifvelaktig! riktig, att d. v. Kronprinsen Carl Johan hade en hufvudsaklig del i stiftandet af Invalidinrällningcn pä Ulriksdal, och alt denna är en bland de många välgörenhetsinrättningar i vårt land, som njutit prof på Hans enskilda frikostighet. Då den ädle Fursten med värma omfattade denna inrättning, leddes
Det förundrar mig, att, vid första beslutet om dessa referenter, de herrar, som införde dem, ej i och med detsamma kunde påhitta, att det blott var en tillökning af två notarier med särskild föreskrift för den form , efter hvilken de hade att föra sina prot., och att man icke då genast ställde förslaget på riksd.kostnadsmedlen, så väl som man nu söker göra det. För öfrigt hemställer jag blott, huruvida Ståndet anser sig af en reparalionscassa för Huset framgent Den 28 Novsuilicr c. m. 463 kunna bestrida denna kostnad, som redan för Ståndet medtagit 4 ä 5oo r:dr, hvilka blifvit utkastade på försöket att referera, då man derigenom tilläfventyrs kunde betaga sig möjligheten att reparera. Gr. Horn: Sedan Hr von Troil fullständigt för Ståndet utvecklat de skäl, på hvilka han afstyrker refereringens fortfarande, och hvilka äfven uro mina skäl, har jag dervid ingenting särskildt alt tillägga. Jag vill likväl i förbigående hafva sagt, att ehuru jag äfven 1111 kommer att yrka på dessa referenters upphörande, så sker det visserligen icke derföre, att jag har skäl att beklaga mig öfver någon oriktig uppfattning af mina yttranden. Det är möjligt, alt dessa yttranden någon gång ej varit så fullständiga, som jag kunnat hafva skäl att önska, eller att något af vigt för mig enskildt deruti varit förbigånget; men jag har åtminstone haft den tillfredsställelsen, att man ej påbördat mig falska motiver och falska satser, hvilket förut någon gång i de allmänna tidningarna ägt rum; men allt detta kan ej på mig verka derhän, att jag skulle önska desse referenters fortfarande, emedan jag anser, såsom Hr von T-ioil ganska rikligt yttrat, det vara mycket oformligt att ifrån Riddarhuset dessa resume'er med någon slags auetoritet lemnades åt publicisterne. Emot Frih. Cederströms sätt att tolka grundlagen i detta fall vågar äfven jag motsätta mig.
Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. 141 Transport Rdr 4,563: 22. 32,821:10. hvarförutan erfordras en smedja med lokaler för gevärens rengöring m. m., enligt öfverlemnad ritning och mot en kostnad af 675: 30. gt240: 52. Westerbottens Fältjägare-korps, uppförande af en smedjebyggnad, innehållande derjemte lokaler för gevärens besigtigande, rengöring, m. m., mot uppgifven kostnad af Rdr 729: 58. Kalmar regemente, nytt förrådshus, lika med det för Södermanlands regemente föreslagna, mot beräknad kostnad af » 6,516: — Nerikes regemente, nytt förrådshus, lika med det sistnämnda, hvarför kostnaden, enär, såsom redan anmäldt blifvit, icke något förslag härom ännu, oaktadt påminnelser, till Kollegium inkommit, upptages till lika belopp, som af Chefsembetet vid Wermlands regemente blifvit förslagsvis beräknadt för enahanda byggnads uppförande på Trossnäs fält, eller » 6,500: — Wermlands regemente, nytt förrådshus, lika med näst föregående, mot beräknad kostnad af » 6,500: — Jemtlands Fältjägare-korps, inredning af ett rum i korpsens förrådshus, till beredande af utrymme för gevärs förvarande, mot uppgifven kostnad » 223: 50.
Fårafveln är på samma ståndpunkt som förut, och den inhemska grofulliga racen fortfarande ännu öfvervägande; dock finnas vid några större egendomar finulliga får, och färskötseln idkas der med fördel. 11 Skogome: hushållningen dermed är numera i så målto bättre, som svedjandet aflagit och i de flesta trakter alldeles upphört; i stället nyttjas så kallad syrfällning till betesmarkens förbättrande: mycken skog medtages för bergverken och glasbruken inom länet, hvarjemte senare årens höga priser å timmer och annat virke anses hafva fö ra nied l större afverkning, än som är förenligt med skogarnes bestånd; dock förspörjes på många ställen en bättre ordnad skogshushållning, ehuru återplantering å mark, som innehafves af enskilde, sällan, om någonsin sker. Norra Wedbo häradsallmänning Holaveden är ställd under uppsigt af en jägmästare och två skogvaktare samt indelad i trakthuggning sålunda, att den blifvit delad i två block och all skogbärande mark, utgörande tvåtusen tvåhundra nittioåtta tunnland, för trakthuggningen i tolf lika stora perioder. Från allmänningen utsynas årligen 7 å 800 famnar rå skog samt 2 å 300 famnar torr skog och vindfällen eller i medeltal 100,000 kubikfot. Utsyning från denna allmänning begagnas nästan uteslutande af Säby socken, ehuru flere skogbehöfvande socknar finnas inom häradet, men hvilka hafva två till fem mil till den vid Östergöthlands gräns belägna allmänningen. Utsyningstagare erlägga, enligt särskild öfverenskommelse, en mindre afgift för de skogseffekter, som åt dem utsynas, och hvad som af årets afverkning återstår, sedan den beviljade utsyningen skett, försäljes genom kronofogden. På sådant sätt har blifvit bildad en kassa, som nu utgör i,o65 Riksdaler 4 skillingar 9 rst. banko.
JVåväl! äro de gällande såsom förbud, så kunna de icke, på samma gång, vara gällande såsom tillåtelse.” Men jag skulle ändå icke så särdeles fästa mig dervid, om jag icke inom Beviiln.Utsk. blifvit upplyst derom, att sedan denna besynnerliga kungör, utkom, har ännu aldrig någon landtman infunnit sig på Stockholms torg med dessa varor, derföre, att landimänncn icke förstått, att deras rättighet är sådan; och jag må förlåta, att allmogen icke förstått, hvad ett Utsk:s pluralitet ej förstår. I anledn. af hvad jag nu anfört, och med den rätt 55 § Hiksd.-Ordn. ger, vågar jag göra den motion: att R. St. uti underd. skrifvelse till K. M. anhålla, det K. M. täckes låta utfärda en förklaring, som bestämmer om och i hvad mån det, till följd af K. kungör. d. 2/[ Aug. detta år, må vara landtman tillåtet att i städerna afyttra bröd, dricka och kött, äfven i mindre quantitet. Ända hittills har denna rättighet ej blifvit begagnad, sannolikt af det skäl, att allmogen ej förstått högstberörde kungör. Inom denna stad har den blifvit missförstådd, hvilket man kan finna deraf, att en ledamot af Beviiln.Utsk., som är slagtare i Stockholm, förklarade, att då han finner kött på torget under det stadgade marktalet, gör han beslag derpå, d. v. s. att de, som förut varit berättigade att ensamma försälja ifrågavar. förnödenhetsartiklar, icke anse förordn. af d. 24 sisth Aug. vara för dem menlig; och inig synes, att då man altså på båda sidor, icke förstår författningen, måste en förklaring deraf vara nödig. Jag skall till prof. afgifva denna motion med anhållan om remiss deraf till Oeeon.Utsk. Hr af Billbergh: Redan då jag förra gången yttrade mig, erkände jag, att orden: till följd af gällande författningar, som finnas i 1834 års kungör., kunde innefatta någon tvetydighet; men jag trodde och tror ännu, att då K.
Till detta ändamåls vinnande böra alla medel sökas att kringsprida dylika förslag, och det är på sådan grund, som Constitutions-Utskottet nu hos Riksens Ständer får vördsamt anhålla, det täcktes Riksens Ständer förordna, att de Acter, innehållande förslag till sådana förändringar i Grundlagarne, som vid denna Riksdag af Utskottet blifvit aflemnade och hvari äfven innefattas, utom det nuvarande Utskottets tillstyrkande, de anmärkningar, som vid Grundlagarnes antagande och under sisth Riksdag gjordes, måtte på allmän bekostnad oför dröj eli gen af trycket varda särskildt utgifna. Orebro den 13 October 1810. Memorial angående sättet för Grundlagsfrågors behandling. Sedan Constitutions-Utskottet till Riksens Ständer haft den äran öfverlemna de åtskilliga förslag till Grundlagarnes förändring eller förtydligande, som Utskottet ansett böra komma under nästa Ständers pröfning, har hos Utskottet Herr Riddarhus-Secreteraren Silverstolpe anmält en i Utskottets tanka ganska vigtig anmärkning örn sättet, som vid dessa frågors behandling borde vid den tillkommande Riksdagen iakttagas, och har Herr Riddarhus-Secreteraren hos Utskottet föreslagit, ej allenast att beslutet om detta öfverläggningssätt måtte blifva det första, som af då varande Ständer måtte bestämmas, innan några andra Grundlagsfrågors afgörande företages, utan också att ett särskildt stadgande måtte föreslås för de tillägg eller förändringar, som vid sådane frågors afgörande kunna antagas och beslutas. Med uppmärksamheten fästad lika mycket på Grundlagens helgd som på Ständernes rättigheter, har Constitutions-Utskottet funnit, att sättet att vid sådane öfverläggningar tillvägagå borde bestämmas, ej allenast igenom det öfver - 168 Riksdagen 1810. läggningssätt, som i 56 § Regerings-Formen om förekommande frågors afgörande i allmänhet är vidtagit, men äfven med afseende på Grundlagens särskildta föreskrift uti 81, 82 och 84 §§ rörande förändringar af Grundlagen.
2 Mom. föreskrifvet är, voterar Ja, den det ej vill Nej; Vinner Nej; Böra de nu gällande föreskrifter om Lysnings-Sedlars Charterande oförändrade bibehållas och i sammanhang dermed Utskottets förslag i i S §. rörande Controllen förfalla, samt dermed såsom hittills förfaras. Efter voterings-Sedlarnes öppnande hafva befunnits 74. Ja och 45 Nej; Och som Ja alltså vunnit, är i följd deraf första Alternativet eller Bevillnings Utskottets af 5:ne Riks-Stånd gillade Förslag bifallet. 4:de Voteringen Den som bifaller Statsoch Bevillnings-Utskottens af 3:ne Riks-Stånd gillade förslag , att hvarje utkommande Tidnings Nummer, tryckt på halft Ark eller derunder, skall förses med en Röd Charta; Sigillatse Stämpel till Ett runstyckes belopp, hvarje helt Ark med en dylik till 2 Runstycken; deröfver till och med Ett och ett halft Ark till Tre Runstycken och så vidare, hvilket äfven Stats-LJtskottets Iietänkanden. 56j bör gälla för Tidningar åtföljande Bihang, äfven om det skulle utgöra mindre än ett halft Ark, likväl med undantag af sådane Buletiner, som efter Regeringens befallning tryckas på särskilde Blad och innefatta officiella underrättelser samt åtfölja Postoch Inrikes Tidningar, voterar Ja, den det ej vill Nej; Vinner Nej, så kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets Beslut, Stämpel-afgiften att erläggas, icke för hvarje half-Ark, utan endast för hvart Exemplar af utkommande Tidnings Nummer. Voteringen häröfver har utfallit med 68 Ja och 5i Nej; Och då alltså Ja vunnit kommer att förblifva vid Bevillningsutskottets af 3:ne Riks-Stånd antagrle förslag till stämpling af Tidnings-Blad efter dess innehållande Arktal. Hvilket allt Förstärkta Stats-Utskottet får vördsamt anmäla. Förstärkta Stats-Utskottets
Ridderskapets och Adelns privilegier den 16 October 1723, den derpå grundade rättighet alt å frälsejord anlägga krogar må upphöra, i hvars hand jorden än finnes. Dock varder detta Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den i3 Junii 1834* N:o Si. Ankom till Exp.-Utsk. den i3 Junii. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande ett, -på Rikets Ständers begäran, utarbetadt förslag till en låne-inrättning, till understöd för Bergsmans-handteringen i Riket. Sedan Rikets vid sista Riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den io September 1829, i anledning af hos Rikets Höglofl. Ständer - Allm. Besvärsoch O economie-Ut slottets Utlåtande IV'o 81. ij der väckt fråga om tillvägabringande af en låne-inrättning till lättnad och understöd för Bergsmannayrket, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta utarbeta ett förslag eller plan till en sådan inrättning samt sedermera, genom vederbörande Autoriteter, lemna Bergsmännen tillfälle all sig yttra rörande de ämnen, deröfver sådant kunde nödigt anses, så att förslaget, sålunda förberedt, kunde vid denna Riksdag Rikets Ständer i Nåder föreläggas; så har Kongl. Maj:t, i Nådig Skrifvelse den 8 sistlidne Mars, för Rikets Högloft.
Då sålunda genom förenämnda Kongl, cirkulär föreskrifter redan finnas meddelade i ändamål alt förebygga den olägenhet, hvars undanrödjande är med motionen åsyftadt, samt enligt samma författning, pä Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ankommer att reglera kronobrefbärings-besväret på det sätt, hvarigenom detsamma kan varda för hvarje ort minst betungande, äfvensom att, uppå anmälan, afhjelpa befogade klagomål öfver missbruk och olagligheter, som möjligen kunna varda af kronobeijeningen begångne; hemställer Utskottet att denna motion måtte anses icke utgöra föremål för någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 20 Januari 1860. Bih. till B. St. 8 Sami. 5 Haft. 2 Stockholm, tryckt hos N. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JU 25. 1 N:o 25. Auk. till Exp.-Utsk. den 28 Jan. 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af vädel motion om befrielse för Rikets Stapelstäder från åliggandet all årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvanliteter salt. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling har blifvit öfverlemnad en inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr C. F. Carlson väckt motion, deri är vordet anfördt, hurusom, på grund af i äldre tider utkomne lagbud, hvilka sedermera tid efter annan blifvit förändrade och förnyade, sednast genom Kongl. Kungörelsen den 7 April 1841 , handlande och skeppsredare i rikets stapelstäder förpligtats, icke allenast att på ständigt upplag hålla vissa bestämda partier salt, utan ock att årligen inköpa en för hvarje stad särskildt stadgad minimiqvantitet af denna vara.
Om, efter skedd utredning, lönen befinnes öfverstiga det belopp, densamma enligt andra punkten bör utgöra, med så stort värde, som svarar mot alkastningen al ett eller flera med tjensten förenade prajbendepastorater, bör det eller de derifrån skiljas och Pastor der tillsäitas i den ordning, som för regala gäll är stadgad, dock att för hvarje Biskopsstol ett prebendepaslorat varder såsom sådant bibehållet. Skulle praebendepastorat, hvilket enligt föreslående grund borde från Biskopslön skiljas, vara så litet, att det icke förmår aflöna egen Pastor, må af Kongl. Maj:ts särskilda pröfning bero, huruvida detsamma skall med annat pastorat förenas eiler tills vidare vid samma biskopslön bibehållas. 5:o. Öfverskjuter Biskopslön del för densamma bestämda värde med större belopp än som motsvarar inkomsten af derifrån skilda praebendepastoraler, bestämmer Kongl. Majit hvilka inkomster ytterligare böra derifrån afskiljas. Dessa ingå till Statskontoret, för alt under litel: Biskops-lönereglerings-fonden redovisas och lill jemnande af annan biskopslön användas. Pä samma sätt lorfares, om löneinkomsterna befinnas öfverskjuta normalbeloppet med mindre summa än att något praibendepaslorater genast kan derifrån skiljas. 6:0 Westerås Stift Wexiö Lunds Götheborgs V Kalmar )1 Carlstads % Hernösands Wisby Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Understiger Biskopslön det för densamma fastställda belopp, skall lyllnaden tjenslen tilldelas af Biskops-lönereglerings-fonden, så snart denna dertill lemnar tillgång. Sä snart Kongl. Majit tinner Biskops-lönereglerings-fondens ärliga inkomst uppgå till det belopp, att af densamma ersättning kan Biskop lemnäs för prsebendepastorat, som bör, men förut icke kunnat, från tjensten skiljas och med egen Kyrkoherde förses, gifves om verkställandet deraf nådig befallning, hvarvid, i valet mellan flera, företrädesvis bestämmes praebendepaslorat i Stift, der mer än tvänne sådana äro Biskopen på lönen anslagna. 8:0.
Förträffligt sekunderades hon af hr Lund, som i skepelse af hennes trolofvade, en snyftande Celadon till damskräddare, inlade god komik. Hr Ullmans revolutionäre unge grefve och hr Strömbergs rustike detektiv må äfven nämnas bland de bättre prestationerna. Det hela gick med lust och schwung och publiken syntes lifligt animerad. * - Gamla Skiss af Malin. Sirius. (Forts. o. slut.) Det var hennes stolthet, att han kommit sig och blifvit så duktig, och det att han försökt tota till ett Malin, innan han sade mamma, det glömde hon aldrig! Ä n n u var det ingen som fick gifva honom mat, ingen som fick kläda honom om morgonen eller lägga honom på kvällen utom hon, hans gamla Malin, som han tyranniserade af hjärtans grund. Så hade de tio åren förgått m e d växlande glädje och sorg, och gamla Malin hade slitit ut sig, utan att ens själf ha hunnit lägga märke därtill. Så gammal var hon egentligen inte, ett par och femtio år — men hon hade aldrig sparat sig, och det hade brutit henne i förtid. Det onda i foten var det första, som lät henne gifva akt på sig själf. Det började med en olidlig värk, och så blef det sår. Stackars gamla Malin — hon stod emot så länge hon kunde, utan att klaga — hon ville inte oroa någon — tills hon en dag inte längre orkade stiga upp. Nu låg hon på sjukhuset i den stora salen bland ett tjugutal kamrater — utan annan sysselsättning än den att tänka och tänka öfver detaljerna i sitt flydda lif. Dagar och veckor gledo hän i ändlös enformighet — foten ville aldrig läka, fastän hon genomgått en operation. Det hette alltid, att hon skulle få stiga upp nästa vecka — och så när den kom, var hennes tillstånd oförändradt. Hon blef melankolisk af att ligga där och vänta, och hennes lemmar domnade bort af sysslolöshet. Det gick väl an, så länge hon ännu hoppats att blifva sig lik igen — men så småningom hade det öfvergifvit henne. Allt elände, all den jämmer hon såg omkring sig återverkade på hennes nerver och gjorde henne modlös.
Ofvanstående hevillningsgrunder gälla således äfven: för Ecclesiastik-staten och dertill hörande betjente, organister och klockare på landet och i städerna, i anseende Lill tionde och öfrige rättigheter af församlingarne, löner och lönings-tillökningar i penningar eller hemmansräntor, vederlag, förläningar och andra inkomster, sorn i och för tjensten verkligen åtnjutas, hvarunder äfven begripes för ordinarie capellaner den inkomst de, efter slutad och behörigen fastställd öfverenskommelse, njuta af Kyrkoherdarne, hvilka sistnämnde derföre ega att berörde utgift från sina egna inkomster afdraga; för Academie-, Gymnasiioch Skol-staterna, Domkyrko-sysslomän, Kyrkoinspectorer, m. fl.; för Städernas Magistrater samt öfrige Tjenstemän och Betjente; Bil. lill Ber,-Utskottets Betänkande, X:o II. för dem, som åtnjuta pensioner, gralialer och benådningar, hvilka utgå eftei' stat, eller af allmänna medel; lör qvinna, sorn njuter lön eller annan inkomst, så ock pension, gratial eller nådegåfva af allmänna medel, med de undantag för dessa sista t vänne punkter, som i 145 § intagna äro. § 3. Till förekommande af misstag, och på det statens inkomst må med säkerhet kunna påräknas, skall hvarje ordinarie Embetsoch Tjensteman, utan afseende å hvad dess medhjelpare eller vicarie må åtnjuta, oafkorladl erlägga Bevillning för alla tjernsten åtföljande löneförmoner; hvaremot medhjelpavens eller vicariens löne-inkomst befrias från Bevillning. § 4. Under lön förstås all den inkomst, som genom tjensten under loppet af året blifvit förvärfvad.
Konkurrensen mellan tidningarne — isynnerhet i småstäder der endast tvenne tidningar finnas — antager proportioner som skulle komma en köpman att häpna, och så går man raskt på i ullstrumporna med att förstöra affärerna för hvarandra; att smickra och krumbugta för vinnande af annonser och tryck, att ljuga och skräfla och öfverösa hvarandra med ovett: och hån; att tiga der man borde tala, för att ej förlora en kund, och tala der man borde tiga, för att » vinna en annan. Under all denna äflan och strid sjunker tidningens in' nehåll — man har ej råd att skaffa värdefull läsning — och under tiden står allmänheten och ler i mjugg öfver narrarne, som tro sig visare än andra, men icke se, att de under-gräfva det, som de i första rummet borde vaka öfver - .pressens anseende. Så uppstår detta pressens proletariat och den — om man granskar strängt — ofta ovärdiga press som går och gäller för utmärkt. Jag skall söka att i denna uppsats närmare påvisa hvarför och hvarigenom denna press — landsortspressenicke intar den ställning, den borde och kunde intaga, men. vill först förutskicka ytterligare några anmärkningar. Mången — kanske de fleste — skall säkerligen vid genomläsandet af ofvanstående rader tro att de här ha för sig en man som hatar pressen, en af dessa gengångare som icke tåla ljuset, utan drömma sig tillbaka till de * goda • dagarna “ då presstvånget i all sin glans florerade, eller ännu bättre till den tid då tidningar voro lika få och sällsynta som flugor i november. Men man misstar sig. Den som skrifver dessa rader är en man, - som så att säga med modersmjölken insupit kärlek till pressen, närt sig vid dess barm sedan han var blott en yngling, som kämpati dess led länge och lärt sig älska denna press hvars uppgift är så stor, så hög och hvars magt är så obegränsad; en man som ännu står midt i striden och som hoppas få kämpa i pressens tjenst till sin död.
Flyglar, Pianinos, Tafflar och Orglar från inoch utländska utmärkta Fabriker till de billigaste priser. För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre Pianos tagas i utbyte. OBS. Ständigt lager af Flyglar från Bliithner och Pianinos från G. Schwechtens berömda fabriker. (JUST. ] 3&amp;F~ Flyglar, Tafflar och Pianinos från J. G. Malmsjö. [525] En 27-årig bildad man, förvaltare, med mycket ordentliga lefnadsvanor, önskar ingå äktenskap med en god, älskvärd flicka med kapital t i l l egendomsköp. Närmare genom korrespondens med » Förvaltare », U d d e v a l l a, pöste restante *. Red. z i oa * * fe Si l o SJ fe ti. i idningen kottar endast en (I) krona f ö r qvartalet, befordrlngsafglften Inberäknad. Associationen för Ömsesidig Lifförsäkring t * (Mutual o » 5 Reserve Fund Life Association Inga aktieegare, som taga vinsten, eller andra intressenter, som dela öfverskottet. Absolut säkerhet. Iakttagande af försigtighetsåtgärder för att omöjliggöra spekulation eller bedrägeri. Beqväma betalningsvilkor förförsäkringstagare, med bestämdt maximibelopp. Idun Stockholm, N:r 23 (338) Prenumerationspris pr å r: Fredagen den 8 juni 1894. i J. Betty född J en i hela vårt land och äfven utom våra ^ landamären kända urfabriksfirman G. W. Linderoih har i dessa dagar firat sitt 50-årsjubileum. Firmans grundläggare har redan för ett par tiotal år sedan gått ur tiden och ende sonen, hr John Linderoih, är sedan dess firmans innehafvare och chef. Här är icke platsen för ett närmare ingående i urmakeriets historia och utveckling eller den betydande insats Linderothska firmans aktade grundläggare gjort i denna lika viktiga som vackra industri. Må det dock tilllåtas oss att nämna, det Linderoth från en ringa och anspråkslös början, genom grundlig insikt i sitt yrke och en aldrig tröttande arbetsamhet, omt a n k e och duglighet, upparbetade sin affär till den i sin bransch största och mest renommerade i hela Skandinavien.