Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Tham har äfven anfört detsamma, men jag deremot påstår, att Kyrka och Stat icke böra vara i det oskiljaktiga förbund, hvari de f. n. här i Sverige äro, ty detta står i strid icke allenast med den Heliga Skrift utan äfven med våra Symbola, ty den Augsburgiska bekännelsen lärer ordagrannt följande: »Thet verldsliga och tliet andeliga Regementet måga icke sammanmängias, utan häfver denna falska förmängelse varit orsak till många häftiga krig, förderfliga uppror och tvedrägt.» De böra således åtskiljas och deraf befrämjas Statens utveckling till sitt mål och Kyrkan framskrider i sin rätta utveckling. Man har derföre äfven motionerat, att Kyrkan skall hafva sin representation och Staten sin, ty sinnliga ting, som man kan handlägga med förstånd, tankar och begrepp, måste åtskiljas från öfversinnliga ting, som man måste omfatta med tro. Hr N. Tersmeden har äfven sagt, att den religiösa friheten endast sökes af en menlös tro och af en kortsynt nitälskan. Huru kan man i en parlamentarisk församling framkomma med ett sådant yttrande, då man ser, huru verldens mäktigaste nationer, England, Frankrike, Tyskland, och våra egna grannstater Norrige och Danmark antagit religionsfriheten såsom en Stats grundsats. Jag kan icke heller dela Hr N. Tersmedens åsigt, att man genom religionsfrihetens införande skulle befrämja katholicismen. Denna lära torde icke få många anhängare i ett land som Sverige, der hatet till katholiker blifvit snart sagdt ett nationalhat. Genom religionsfrihetens införande motverkas tvärtom katholicismen, och jag har den fulia tillförsigt till sanningens makt, att den skall gå segrande ur alla strider, och att det är genom friktionen af olika läromeningar som dess kraft visar sig som störst, och med religionsfrihetens antagande har sanningen så mycket större stridsfält till vinnande af sina segrar, och villfarelserna skola då uphöra att vara farliga, när man fritt får träda dem under ögonen.
Sedan dess har jag afhört ett högst intressant anförande af en ledamot utaf Konungens konselj, hvarjemte äfven en af Sla(sUtsk:s ledamöter yttrat sig; och jag tror, att hvarje vidare ord, sagdt i denna fråga, skall försvaga intrycket af dessa båda yttranden. Jag gläder mig derföre, att snart få se ett slut pä denna vigtiga fråga, och tror, att, i en så långvarig strid som denna, hedern ingalunda tillfaller den, som halstarrigt vidblifver sina åsigter, utan den, som gifver vika. Jag tillstyrker bifall till StatsUtsk:s förevar:de Utlåt. Afven härtill yttrades af flere ledamöter bifall. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Ifrågavande ämne är så många gånger, och sednast nu, så vidlyftigt utredt, att jag ingalunda skall besvära R. o. Ad. med någon vidare utveckling af frågan; men då jag vid flera Riksdagar intresserat mig för densamma, så vill jag icke låta dess afgörande gå förbi, utan att yttra min öfvertygelse vara den, att det i alla afseenden är tjenligast och nyttigast att R. o. Ad. nu visar försonlighet och eftergift för de Stånds önskningar, som i främsta rummet äro intresserade i frågan. Jag får derföre på det högsta tillstyrka, att R. o. Ad. måtte bifalla hvad SlalsUlsk. i förevande punkt föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att, i afseende på de upgifter jag förra gången gjorde, få läsa upp ordalagen i de serskildta Betänkm, sorn StatsUtsk. i denna fråga afgifvit, för att derigenom bestyrka mina yttranden. I Utsk:s Utlåt. JM 92, sid. 47 står: ”Hvarje skatteförenkling, der vissa räntepersedlar skola förvandlas uti eller utbytas mot andra varor eller hufvud-räntepersedlar, torde, i följd af föränderligheten i priset å dessa sednare, alltid blifva till sina följder ojemn och obillig; men då skatteförenkling tillika blir skatteförhöjning, hvilket ovilkorligen 230
Prot. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 19 Häftet. 1 3 Stats-Utskottels Memorial, N:o 5o2. emot gällande method och undervisning, befrielse derifrån skall rättvisligen beviljas och restitution erhållas af det belopp, sorn årligen erlagts, från och med den i Januari 1841 beräknadt, Preste-Ståndet: Att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att den å de olika hemmanen fördelade utmarken på Öland , på Statens bekostnad, måtte underkastas en förnyad besigtning och skattläggning, hvarvid iagttages, att för sådan mark, hvilken är af den beskaffenhet, att den endast till bete kan användas, hemmanen, hvilka förut å utmarken egde betesrättighet, och således icke genom dylik marks tillskiftande vunnit större fördel, än de förut egde åtnjuta, blifva från all skatt befriade, hvaremot för odlad och odlingsbar jord, rubbning uti räntan icke må ega rum, så framt ej densamma finnes åsatt till högre belopp, än som kan anses motsvara den fördel utöfver betesrätten, som genom egande och fri dispositionsrätts förvärfvande vunnits, samt att utbetalningen af utmarksskatten må, intilldess nya skattläggningen för sig gått, fortfara, men för den nedsättning, som vid nya skattläggningen åsältes, återbäring, beräknad från oeh med år i84i> af Statsverket utgå. Borgare-Ståndet har godkänt Utskottets yttrande i Utlåtandet N:o 226, hvilket innefattar hemställan , att Rikets Ständer måtte besluta en så beskaffad förnyad besigtning och skattläggning å den delade Öländska utmarken, ©m hvars verkställande Preste-Ståndet ansett sig böra hos Kongl.
Sökes inteckning till säkerhet för nyttjanderätts-aftal, som tio eller flera år förut ingånget blifvit, må den icke beviljas, eller förnyelse af inteckning för sådant aftal meddelas, med mindre egaren af fastigheten dertill samtycker. § 3. Hafva tio år af upplåtelsetiden förflutit och den till säkerhet för aftalets bestånd erhållna inteckning ej vunnit förnyelse, vare den, som efter upplåtelse-handlingens utfärdande blifvit genom köp egare till fastigheten, oförhindrad att upplätelsesinnehafvaren uppsäga och fastigheten, eller de upplåtna delarne deraf, vid fardag två månader derefter återtaga. § 4. Har borgenär sökt inteckning för fordran, förr än inteckning till säkerhet för nyttjanderätt sökt blifvit, gälle den äldre inteckningen framför den yngre; stånde dock nyttjanderätten fast, om fordringen kan, ulan rubbning deraf, ur fastigheten fullt gäldas. § 5. Upplåter någon nyttjanderätt till samma egendom eller lägenhet åt flere, gälle den upplåtelse, hvarför inteckning först sökt varder: sökes för flere upplåtelser inteckning å samma rättegångsdag, vare den upplåtelse gällande, som först gjord är. och 3:o af Herr Histner: ”alt den i Kongl. Förordningarne den 13 Juni 1800 och den 9 November 1844 beviljade rättighet till inteckning af arrende-aftal och undantagsförmåner å landet äfven måtte utsträckas till dylika afbandlingar angående jord till städerna.” Genom hvad sålunda blifvit föreslaget hafva motionärerna hufvudsakligen till ändamål att bereda dem, som träffa aftal om nyttjanderätt till hus och jord i stad för någon längre tid, en säkerhet för aftalets bestånd, som de för närvarande ej ega. Enligt 15 § i Jorda-Balkens 16 kap. bryter nemligen köp legostämma i stad. Således Lag-Utskottets Betänkande N:o 1å. 3 kan den, som hyrt hus eller arrenderat stadsjord på flera år, redan under första året nödgas flytta från huset eller afträda jorden, derest egendomen säljes och nya egaren begagnar sin uppsägningsrätt. Samma osäkerhet i besittning af arrenderad jord å landet har äfven tillförene egt rum, enär nyssnämnda lagrum ursprungligen omfattat både stad och land.
Guvernant med vana att handleda och undervisa i vanliga skolämnen, språk och musik, önskas för flickor, af hvilka den äldsta på nionde året. Reflekterande hänvände sig med referenser samt uppgift om ålder och löneanspråk till Borgvik, Vermland, pöste restante. [\ m0] Lärarinna, duglig, frisk och anspråkslös, önskas för trenne barn mellan 10 — 6 år under vårterminen 1800. Goda rek. Svar snarast till » N. », Lidköping, p. r. [1382J Van Lärarinna, med förmåga att meddela undervisning för flickor till inträde i de högre klasserna och som talar franska och är kunnig uti musik och handarbete, erhåller plats nu genast. Eleverna äro tre flickor, däraf den äldsta är 11 år. Vilkor: 150 kr. och ett vänligt bemötande. Svar jämte fotografi torde sändas till » X. », Nettraby. En ung flicka, af god familj, (e. o. postexpeditör) undervisningsvan söker plats i familj såsom lärarinna. H o n är villig att dessutom biträda vid skrijoch kontorsgöromål samt att gå frun tillhanda. Plats hos någon äldre dam såsom hjälp och sällskap antages tacksamt. l:ma betyg och referenser. Svar till » Ct », adr. Gumaslii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 7087) (i:S7S) Som sällskap, lektris eller hjälp i finare familj, helst på landet, önskar, en ung, bildad flicka plats. Bref för vidare upplysningar sändes till » Y. 20 år », iduns redaktionsbyrå. En anspråkslös flicka önskar plats i ett bättre hus i stad eller på landet att biträda med alla göromål inomhus. Svar till » A. W. », Iduns byrå. [1391] Fiats sökes af ett medelålders fruntimmer af god familj vare sig som lärarinna, värdinna eller som sällskap nu genast eller till våren. Vidare upplysningar lemnas af Svenska Främlingsbyrån, Klara v. Kyrkog. [139J] DIVERSE Doktor A. Afzelius I. Hvardagar / ' z3 — ' jiA. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. (bredvid Svea-Salen) Denna vecka: lista Serien: Skotland. Nästa vecka: 2:dra Serien: Pyrenéerna.
Uti afgifvet utlåtande hafva Deputerade för Sjökapitens-Societeten uppgifvit, att, sedan den förändring inträdt, att burskapsansökningar för Sjökapitener ifrån Handelsoch Ekonomi-Kollegium remitteras icke till bemälde Deputerade, utan till Handelsföreningen för att sig utlåta, och det visat sig att de flesta, som å yrket vinna burskap, icke förena sig med Societeten, Deputerade hädanefter icke kunde med tillförlitlighet uppgifva antalet af stadens Sjökapitener, och emotse, till följd deraf, Societetens småningom inträdande förfall och upplösning i hvad beträffar dess ändamål, såsom beredande inbördes hjelp och understöd för dess behöfvande medlemmar samt deras enkor och barn; hvarjemte Deputerade, i afseende på utsigterna för Sjökapitensyrkets framtida förkofran eller fallande här på platsen, funnit, oaktadt förbättringar 1848 och 1850, likväl icke skäl att frångå sina i förra femårsberättelser uttalade åsigter. \ 19 Vidkommande frågan huruvida handtverkerierna i hufvudstaden stigit eller fallit och orsakerna dertill, hafva Handtverksföreningens Fullmägtige uppgifvit, att, ehuru hufvudstadens burskapsägande handtverkare äfven under meranämnde trenne år i allmänhet städse beflitat sig om sina yrken, dessa likväl, år ifrån år, på ett för idkarne nedslående sätt fallit eller aftagit till den grad, att ganska många idkare, som icke ägt andra tillgångar till sin bergning, än sin arbetsförtjenst, ofta måst, jemväl med den strängaste sparsamhet i lefnadssättet, vara i saknad af medel till lifvets oundgängligaste behof.
De angelägenheter, som salunda direkt eller indirekt afgöras af stadsfullmäktige äro snart sagdt otaliga, af livilka många p5 alla punkter beröra stadens innevanares säkerhet, helsa och trefnad, ja, bland hvilka ej s5 f5 till och med lifligarc beröra qvinnan an mannen. Och - för att nu börja med det rent yttre, det jemrorelsevis obetydligare - ar det ej särskildt för qvinnaii, som har de husliga bestyren i sin hand, af stor betydelse att afloppsrör, vattenoch gasledningar hållas i godt stand? Ar det ej af vigt, afven för henne, att gator och broar försattas i andam&amp;enligt skick, att de äro val stenlagda, upplysta och trygga både dag och natt. Har hon intet intresse af att den allmänna sundheten öfvervakas. att hälsofarliga fodoaninen ej få utbjudas till afsalu, att ämnen, som förpesta iuften. bortföras och renhållningen noggrant skötes, att Mr helsaii skadliga yrken öfvervakas, att boningshusen blifva i sanitärt afseende Iampliga. och att intet, som rörer brandvasendet, försummas, att itgarder till förekommande af epidemier eller till hämmande af for handen varande smittoämnens utbredning vidtagas o. s. v.? Skulle det vidare ej, innan qvinnan sjelf. sdsmw ratt ock rtahwligt och i hög grad gagnel&amp; vore, far sate och stamma i fatti ' drdsstyreLccn, pA det ömmaste ligga henne oni lijertat. att denna myndighet innehafves af personer, som val fylla sitt ansvarsfulla varf? Borde hon ej vara angelägen att geiioni sitt deltagande i stadsfullmaktigeval f5, om an på indirekt satt, p i denna vigtiga myndighets tillsättande utöfva det enda officiela inflytande, som för nätvarande står henne till buds? Fattig~,~rdcs~re&amp;cns uppgift ar nemligen att taga v5rd oni stadens fattiga och nödlidande, .sådana som genom ålder don^.
Å andra sidan deremot behöfver man blott känna den verkliga höjden af svårigheten att utrota en fördom hos en menighet. Sjelfva erfarenheten är härtill för svag, åtminstone så vidt den icke är egen erfarenhet. Hos någon individ kan en enda grannes exempel göra intryck och någon gång locka till efterföljd; men för massan går det förloradt, till dess någon större mängd af efterföljare visat sig. Afven då fordras likväl, att intet slags öfvertalande användes. För en byeman, som, med synbar afsigt att derpå vinna, försökte att undervisa sina grannar om fördelen af ett ägoskifte, skulle säkert ingen lifstid vara tillräcklig till detta arbete, änskönt det företoges i den samvetsgrannaste välmening. Så länge Landtmätare och skifteslagar funnits, har mängden af svenska allmogen fruktat och hatat allt landtmäteri; och då tidens längd och all vunnen erfarenhet ännu icke förmått att häri åstad - ') Och allt detta tyckes gälla äfvenså väl mot ägaren af den största, som mot ägaren af den minsta andelen. — 22 — komma väsendtlig ändring; lärer föga hopp vara, att många ägoskiften skalle ske, om de berodde af enhälligt eller pluralitetens beslut, så länge allmogen ännu icke i jordbrukskunskapen vunnit mera undervisning, än den hittills ägt. Då nu likväl skifteslagarne genom sjelfva sin tillvarelse dels grundlägga en i jordäganderätten ingående rättighet, och dels begränsa densamma genom ett dervid fästadt vilkor; lärer något afseende på detta val eller illa grundade missnöje ej kunna fästas, och följaktligen ej heller någon ändring af skiftesstadgarne i den del, som angår rättighet för hvarje delägare att erhålla skifte, vara att påtänka. Men i ett annat ämne kan delägares åsämjande komma i fråga, nemligen beträffande sjelfva skiftets beskaffenhet. Något afgörande härom är nu icke till jordägarne öfverlemnadt. Omdömet öfver detta stadgande synes bero af en annan fråga, nemligen huruvida med fastställelse!! af ett ägoskifte åsyftas evärdeligt bestånd. I sådant fall bör ingen ting annat fastställas, än det lagen anser uppfylla ändamålet. Utvägen för blifvande jordägare att förbättra deras jordbruk bör ej stängas genom fastställande af deras företrädares okloka åtgärder.
Afgift af lön, egendom, rörelse m. m. A) Bevillning af embetsoch tjenstemän samt betjente m. fl. §§ 2, 5, 4 igenfinnas i § 5 utesluten. § 6 igenfinnes i § 7 se §§ 8,H, 12,| 15, 15. | § 3- § 13. §§ 18. 19,1 20, 21. | §§ 5 och 6. B) Bevillning af städerna. §§ 8-16 se § 17 igenfinnes i § 18 utesluten. m 8, 9, 12,| 15. | §§ 3-6. §§ 12-17. C) Bevillning af jordbruket. §§ 19. ‘20 igenfinnas i ^ ‘21 d:o i § ‘2‘2 d:o i § '25 utesluten. §§ 3-6. § 18- § 17- ' §§ i förslagen till §<§ i 1858 3rs bevillningsförordning. ItevillningsInstruktion. Mantalsskrifningsförordning. stadga.
— Lägger man härtill hwad erfarenheten synes bestyrka, att Nationen allmänneligen icke har det sakraste anlag till hushållning, att Folket sällan tänker pa att samla hwad man för sjukdomens och vrklöshetens dagar kallar en tärevenning, och sällan ar bekymrad för tillgång att betala Krono, Utstyllderne, sa fragas med skäl, om det anses för sannolikt, att kunna pa en gang uttaga en dryg palaga af den skattskylldige. — Den Daga-Karl som af 32 si. i dagelig arbetsförtjenst pä zoo arbetsdagar, med lätthet kan utgöra Z-:dra penningen, eller en stilling om dagen till Staten, har han wanligtwis sparat zos si. eller 6 R:dlk rr si., att sammanlagde, wara tillgängelige pä en gäng wid Uppbördsstämma»? Jag wädjar med trygghet till deras yttrande, som i desia ärender äga erfarenhet. De grunder pä hwilka den nu gällande Bewillnings-Stadgan hwiiar, hafwa icke hunnit längre, 2o88 Den 29 Julli. gre, som förut är anmärkt, än att ett deficit uppkommit i Producten af omkring 600,022 R:d!r ärligen. Om man uppmärksamt undersöker hwad som efter samma plan möjeligen kunde tillökas, eller genom rättelse i werkställigheten minnas, sa will jag med den säkerhet jag alltid ställer till ett absolut willtor, wid beräkningen, antaga att 2 ock en half Million R:dlr bär, genom hwad man kallar Allmän Bewillning, utgå. Utan twiswel blifwer den för mänga tryckande, men rätt werkställd, stall den ej öfwergä de Skattdragandes förmäga. Att deremot för det närwarande uppdrifwa Allmänna Bewillningcn öfwer riystnämnde Summa, anser jag »säkert i effecten, för Samhället wädligt och för Styrelsen ledande till bekymmer och förlägenhet, dä deremot hwarje minstning i detta Maximi belopp genom Surrogat af indirect Bestattning blefwe en wälgerning. Mathematiste Sanningar äro icke underkastade sörtydning.
Hvad beträffar den sednare uppbördsstämman, motsvarande den, som för närvarande eger rum, och i afseende hvarå Rikets Ständer i underdånighet hemstält om den förändring, att tiden, hvarinom den får utsättas, må bestämmas ifrån medlet af Februari till medlet af April; så, och då de i StatsContorets underdåniga utlåtande omförmälde svårigheter i betydlig mån förminskas, i händelse, enligt Comiterades förslag, dels personella utskylderne, hvarå hittils de liesta och besvärligaste restantierne förekommit, erläggas vid höststämman, dels för de vid redogörelsetiden utestående restantiers veriticerande icke skulle, som hittils, komma att erfordras i sockenstämmor uppläste och bestyrkte restlängder, samt för öfrigt slutliga redogörelsen varder förenklad, anse Comiterade sig böra, lika med StatsContoret, i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall till Rikets Ständers nyssberörde underdåniga hemställan. Vidkommande serskildt 22* 172 de här förut i underdånighet omförmälda framställningar om förändring i uppbördsterminen på Gottland och Öland, så finna Comiterade, med afseende å hvad Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anfört, lika med StatsContoret, icke anledning att i underdånighet tillstyrka något undantag ifrån hvad för öfrige delar af Riket varder stadgadt. Varande det uppenbart, att, derest vigtiga omständigheter någon gång skulle anses erfordra afvikelse ifrån de allmänna föreskrifterne, det utan serskildt medgifvande ankommer på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att göra den underdåniga framställning, som deraf må påkallas; och, då, hvad Gottland angår, fastän communicationen under vintertiden ofta länge kan vara hämmad, omständigheter af nyssberörde beskaffenhet svårligen kunna inträffa så hastigt, att icke underdånig anmälan derom hinner göras och Kongl.
Som jag ej åtagit mig vara advokat, vare sig för den ena eller andra parten, vill jag åt mina ärade läsarinnor själfva hänskjuta frågan, hur mycket som kan vara berättigadt i den manliga uppfattningen. Å ena sidan är ju obestridligt, att själens adel är mera värd än yttre behag eller IDUN 14 skönhet. Och lätt är att förstå, hur kvinnorna, som naturligtvis bedöma och värdera hvarandra uteslutande efter karaktärsegenskaper, skola harmas, såväl öfver de medsystrar, som täfla och kanske segra i täflingen genom rent yttre företräden, som öfver männen, hvilkas ytlighet i detta fall bär hela skulden. Men månne icke å andra sidan just hos många af de bästa bland kvinnor linnes en benägenhet att döma koketteriet för hårdt? Och månne icke denna benägenhet beror på ett förbiseende af skillnaden mellan ett i minsta möjliga måtto medvetet, taktfullt och vackert koketteri samt å andra sidan de arter af behagsjuka, som här ofvan betecknats så- som oarter? Efraim Rosenius. EQålning i tusch och sepia. För Idun af S. Man tar först hänsyn till de allra ljusaste partierna, de ljusaste dagrarne. Dessa måste utsparas vid hvarje färgläggning. De partier, som beträffande belysning, stå de förutnämnda närmast, utsparas därefter vid en senare öfvermålning, hvarefter man, följande denna princip, fortfar, anläggande allt mörkare färgtoner ända till de starkaste skuggorna. En ren porslinskopp fyller man tillräckligt med vatten i förhållande till den yta, som skall färgläggas, och flyttar medels en pensel något af den ofvan omtalade, koncentrerade tu^chlösningen öfver till vattnet, rör om, så att blandningen blir jämn, och tillsätter tusch efter behof. Man profvar då den beredda lösningen på ett papper och börjar, när den befunnits lämplig (i allmänhet blir en färgton ljusare, när den torkat), färgläggningen. Då målar man med denna första ton öfver hela teckningen, med undantag af de partier, som skola utsparas hela tiden, d. v. s. de allra ljusaste. När denna färgläggning torkat, kan man verkställa nästa.
Mynt-kabinettet saknas. Under tillkänn agifv an de häraf hafva Fullmäktige, med kännedom om d« jemförelsevis ringa tillgångar, sorn för fullständigande af Kongl. Mynt-kabinettet» samlingar finnas att disponera, och då, i anseende till åtskilliga uppgifna ■■■ränker, det qvarvarande piaster-förrådet lomme att lemna ett öfverskott i silfver utöfver den behållning, hvartill nämnde förråd finnes vara i Bankens räkenskaper bokiordt. hos Utskottet hemställt, att ifrågavarande 125 st. utländska silf verm v#t må få från Banken till Kongl. Mvnt-kabinettet kostnadsfritt öfverlemna*. Utskottet, soto inhemtat, att nyssberörde mynt icke tillhöra planen för Bankens Mynt-kabinett, hvilken, på sätt Utskottet tillförene upplyst, afser blott Svenska mynt; och medaljer samt af utländska allenast de nyaste gångbara mynten. får. wsfämmanut» uti Fullmäktiges framställning, hos Rikets Ständer tillstyrka, ätt merannämnde 125 st. utländska mynt må från Banken täll Kongl. M y n tk abi nett et aflemna». Stockholm .dea lil. STOCKHOLMf. å. Scholtze^ Ituktrwiari, 1854. Jlankn-Ulskoltels Memorial, N:o 7-i. 1 Äf:o 34. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Okt. 1854, kl. 3 e. m. Memorial, med yttrande och förslag till sammanjemkning af RiksiStåndens beslut i anledning af Betänkandet N:o 67, angående förändrad organisation af Banko-verket. Det af Utskottet i Betänkandet N:o 61 framlagda förslag till en i vissa delar förändrad organisation af Banko-verket samt reglering af tjenstemannapersonalen och dess löne-vilkor har föranledt följande, under den 14, 17 och 21 innevarande Oktober af Riks-Stånden fattade beslut, nemligen:
I anledning af förbemälda styrelses härutinnan gjorda underdåniga framställning och med åberopande af de i Statsråds-protokollet närmare utvecklade skäl, bar E. K M:t, som ansett det vara af väsendtlig vigt, all vid straff-fängelset i Landskrona, hvilket är beräknadt att inrymma icke mindre än .700 fångar, utväg lill sysselsättning för Tångarne beredes, samt funnit detta ändamål lämpligen och ulan särdeles tunga för Statsverket kunna på förberörda sätt ernås, uti den nådiga Skrifvelsen föreslagit, alt, för utförande vid Landskrona fästnings-fängelse af del omförmälda byggnads-förelaget, ett belopp af högst femtiofem tusen R:dr banko må få användas utaf anslaget till fångars vård och underhåll, samt utgå i mån af behof och med de vilkor för medlens återbetalning, hvarom Fångvårds-styrelsen hemställt. Rikets Ständer, som, vid pröfning af delta ärende, instämt i de af E. K. M:t gillade åsigter om angelägenheten deraf, att åtgärder vidtagas, hvarigenom det må blifva möjligt att bereda lämplig sysselsättning åt de mångå fångar som å Landskrona fästning förvaras, hafva fördenskull, och med afseende jemväl å öfriga till stöd för den nu gjorda nådiga framställningen anförda skäl, bilällil hvad E. K. M:t tili bögslberörda nådiga Skrifvelse behagat äska och föreslå. Hvilket, lill svar pä högstberörde nådiga framställning. Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:l i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 27 Januari 1858. V.o Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 23 Jan. 1838. Presle-ståudel den 23 Borgare ståndet den 2.3 Bonde-ståndet den 27 Rikets Ständers un der danida Skrif reise, i anledning af Rong/. Maj:ts nådiga proposition, angående användandet uj de a Siats-anslaget Jör båtsm ans be klädnaden åren 1849—1851 uppkomna behållningar.