Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet den 19 December 1829, en af Rikets Ständer då uti enahanda syftemål gjord framställning förfallen. Deremot och enär Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län upplyst, att de flesta hemman inom detta län grundade sitt höbord pä tredje klassens äng eller s. k. myrängar, hvilka i allmänhet ej kunde afbergas oftare än hvartannat år, samt då tillika kändt vore, hvad äfven Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens län vitsordat, att, i anseende till den utaf klimatet vållade nödvändigheten, att under en längre tid af året föda kreaturen inomhus, en större qvantitet foder, än i de flesta andra orter af riket, vore inom begge nyssnämde län behöflig för kreaturens underhåll; hvaraf följde att, emedan åkerjorden inom dessa län tillika vore af svag beskaffenhet och erfordrade stark gödning, en större höafkastning utgjorde det hufvudsakliga vilkoret för hemmanens 6 Stals-Utskollets Utlåtande N:o 87. bestånd, hade Kongl. Kollegium, på grund af dessa förhållanden, i underdånighet tillstyrkt den ändring i 4 § af 1773 års skattläggnings method, att värdet ä en parm hö mätte beräknas i första klassen till 6 öre, i andra klassen till 5 öre och i tredje klassen till 3 öre, genom hvilken förändring hö-afkastningen för ett hemman hädanefter kunde höjas, utan att någon väsendtlig olikhet i beskattningen uppkomme emellan gamla och nya hemman.
Jag har icke något emot, att Betänkandet återremitteras , eburu jag förmodar, att endast tids utdiägt derigenom uppkommer, enar frågan icke lärer kunna af Oeconom ie-Utskottet annorlunda än på sätt, som skedt, behandlas. Herr Grefven och LandtmarskaUen hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de emot Oeconomie-Utskottets Betänkande framställde Anmärkningar hindra det sammas antagande samt på sådan grund behagade Betänkandet jemte Anmärkningarne till Utskottet å« ter-remittera. Ropades Ja, blandadt med några Nej. Då Herr Munck af Rosenschöld härefter anmärkte, att Propositionen blifvit med Ja och Nej besvarad, föiklatade Herr Grefven och LandtMarskalken, det han tyckt sig böra långt flere Ja än Nej, samt att Betänkandet således blifvit till Ufskostet åter remitteradt; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottets den 16 sistledne Janualii afgifne samt den 27 i samma månad efterRidd. och Ad. Drot. lil B. 9 i I0‘ 66 Den a Fetruarli. middagen på bordet lagde Betänkande , angående yrkad rättighet, att å Marknaderne i Riket få på den utsatte Marknads dagen köpa och sälja lofgifne Producter, som af Landtmannen sjelf förfärdigas, utan att afbida Marknadens kungörande vid Trumslag. Herr Mannerstam, Johnn.- Jag anhåller att vid Utskottets Betänkande få göra en anmärkning, blott i afseende på Ordningen för frågans behandling, då Utskottet ansedt den i Bonde-Ståndet vackre och genom Utskottets ifrågavarande Betänkande bifallna Motion åsyfta ändring uti Allmänna Lagens Sradganden i 7 Cap. 2 och 6 §§ Handels-Balken, synes deraf följa antingen, att Oeconomie Utskottet bordt hos Riksens Ständer anmäla, det frågan icke tillhörde Utskottets upptagande eller ock att
Jag skulle tro, att, derest Rikets Ständer skulle med ärendet vilja sig befatta, skrifvelsen borde innehålla underdånig anhållan om undersökning, huruvida rotehållares inom Norrbottens län hittills stadgade ovilkorliga inställelse-skyldighet vid de årliga iiqvidations-mötena oundgängligen bör fortfarande ega rum, eller må kunna få bero på hvarje rotehållares fria vilja, med undantag af det fall, att rotehållare, i anledning af soldatens bos sitt befäl förut möjligen anförde klagomål, till mötet undfått serskild kallelse;” 2:0 af Herr Stockenström, Carl'. ”Jag reserverar mig mot detta Utskottets beslut, hufvudsakligen på den grund, alt Rikets Ständer icke torde böra uppträda såsom ombud för enskilda personer eller korporationer, såvida det icke sker uti angelägenheter, som mera allmänt utgöra ämnen för klagomål, eller der tillfälle saknas för klaganderne, att hos vederbörande auktoriteter sjelf ve sitt missnöje anföra.” Häruti instämde Herr Grefve Gyldenstolpe, Herr Uggla samt Herr Doctor Annerstedt. STOCKHOLM; Lundberg & Ålim. Ber»,- och Ekon.-Ut skot telt Betänkande, Jf:o 86. I N:o 86. Ani. till Exp. Ctsk. dea 11 Maj, kl. 10 f. sa. Betänkande, i anledning af väckta frågor om Landsfiskals tjensternas indragning. Genom remiss från det Ilederv. Bonde-ståndet har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet fått emottaga följande i ofvanberörde ämne inom Ståndet väckta motioner: l:o af riksdagsfnllmäktigen från Gefleborgs Län Eric Pehrsson, som, under åberopande af Rikets Ständers vid flera föregående riksmöten vidtagna beslut och uttalade underdåniga önskningar om indragning af de åt landsfiskalerne anförtrodda befattningar, föreslagit, att dessa, sou» icke desto mindre ännu stå qvar, men äro, i motionärens tanka, lika öfverflödiga som. för allmogen betungande, nu måtte afskaffas, och en ytterligare förnyad anhållan derom varda i underdånig skrifvelse till Kongl.
Vidare inhemtas af Statsråds-protokollet, att för fältbatterierna erfordrades, förutom redan befintliga fordon, ytterligare 21 fältsmedjor, 10 sjukoch medicinalvagnar, 15 reservlavetter, 11 trossvagnar och 33 fur ag ev agnar; men då det dels skulle medföra alltför stor kostnad, om alla dessa felande fordon på en gång anskaffades, dels ock icke heller vore af behofvet påkalladt, att så skedde, har Kongl, Majit, med fästadt afseende såväl å det antal af hvarje sort fordon, som Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 29 brister, som ock å konstruktionen och beskaffenheten af hvarje befintlig sort, nu föreslagit, att till följande fordon, efter nedan omförmälda, af general-fälttygmästaren beräknade kostnad, medel måtte af Rikets Ständer anvisas, nemligen: _ ' O till fältsmedjor, 4 st., ä 1,200 R:dr 4,800 R:dr; „ sjukoch medicinalvagnar, 4 st., å 850 R:dr 3,400 „ „ reservlavetter, 2 st., å 1,100 R:dr 2,200 „ „ trossoch expeditionsvagnar, 2 st., å 500 R:dr 1,000 „ „ furagevagnar, 4 st., ä 800 R:dr 3,200 „ och då anskaffandet af dessa fordon är för fältbatteriernas behöriga utredning af behofvet påkalladt, tillstyrker Utskottet, att de af Kongl. Maj:t äskade anslagsbelopp, tillhopa 14,600 R:dr, må af Rikets Ständer beviljas. 29:o. Till ridoch anspannspersedlar har Kongl. Maj:t begärt ett anslag af 50,373 R:dr 40 öre; och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, denna summa är beräknad för anskaffande af dylika persedlar för ett batteri å 6 kanoner samt för det antal ammunitionsvagnar och andra fordon, för hvilka Utskottet här ofvan tillstyrkt anslag, hemställer Utskottet, att Rikets
Hon roade sig åt mitt barnsliga skämt och vann därigenom ett större förtroende. Och som det snille, man kunnat röja i några af mina arbeten, har isynnerhet varit ett arf af modren, så anser jag nödigt att göra henne närmare bekant. Min mor Margareta Eleonora Beijer liknade sin morfar gref Dahlberg, hvars allvarsamma och tänkande snille igenkändes i hennes ögon. Den i hennes ungdom kände skaldekonst hade uppfylt hennes ensliga stunder, och Runius var henne isynnerhet familjär, hvars visa om världsförakt34 hon ofta för mig repeterade. Hon var fallen till misantropi, som mildrades genom en älskad mans behagliga umgänge och kvarlemnade endast så mycken känsla däraf, som fordrades att göra hennes umgänge interessant genom skarpsinnigheten i hennes omdömen. Med ett bittert infall fälde hon dårens högmod, men sårade aldrig därmed de enfaldige. Hatare af all fåfänga, visade hon sig aldrig i stora världen, när hennes rang det fordrade, utan med missnöje. Hemma i sitt hus förekom hon alla med en otvungen vänlighet och visade sig ej ogen mot menlösa tidsfördrif. Efter min fars frånfälle retirerade hon sig på Skenäs sätesgård, som i arf efter morfadren henne tillfallit. Intet tillfälle att henne omfamna har kunnat af mig uraktlåtas. Jag har räknat mina lyckligaste dagar i hennes sällskap och har egt den lycksalighet att i tjugu påföljande år åtnjuta de ömmaste ve(de)rmälen af hennes omvårdnad och moderliga kärlek. Min skaldeåder, som genom flitigt studerande af skalderna oförmärkt blifvit närd, hade ändtligen börjat att uppkvälla. En sällsam händelse har därtill gifvit den första anledningen. Men förrän jag ingår i beskrifningen på den bana, jag i flere år fullföljt, anser jag nödigt att rättfärdiga mig i anseende till den, på hvilken jag redan förut hade ingått, och den jag efter några års förlopp funnit tillfälle att öfvergifva.
De allvarliga studierna, det friska och utvecklade kamratlifvet, genombrusadt af alla 80-talets sjudande tankeoch känsloströmningar, tilltalade henne mäktigt. Det var därför med vemodsfull saknad hon redan efter tre terminer lämnade studiebanan för att återvända hem och fylla sina dotterliga plikter vid familjehärden. Som lärarinna vid Jönköpings elementarläroverk för flickor gjorde fru Broomé sin kärlek till naturvetenskaperna och sina hygieniska insikter fruktbärande, specielt genom att utarbeta kurser i hälsolära såväl för elementarsom för folkskolan, sålunda banande vä- gen för det senare ämnet till undervisningsschemat. I samma anda verkade hon sedermera framgångsrikt äfven i Norrköping, där hon liksom förut i sin födelsestad undervisade uti hälsolära i folkskolan, hvarjämte hon längre — I D U N 1899. 2 fram i Jönköping höll föreläsningar i hälsovård för arbeterskor. Äfven på ett annat område utöfvade fru Broomé i sin hemort en banbrytande verksamhet: Jönköpings första skollofskoloni var en skapelse af henne. Hon uppgjorde planen, insamlade penningarna, lade ända in i minsta detaljer hand vid de praktiska förberedelserna, hyrde landtstället, såg ut barnen och skötte koloniens ekonomi. Sedan dess, år 1894, ha i Jönköping skollofskolonier årligen anordnats af fru Broomé, så länge hon därstädes hade sitt hemvist. Allting vidgas, värms och strålar. Stilla och organiskt har fru Broomés fredsverksamhet utvecklat sig. Första gången hon offentligen yttrade sig i frågan var under en i Jönköpings fredsförening hållen diskussion om betydelsen af kvinnans andel i fredsarbetet. Från ord öfvergick fru Broomé till handling, då hon antog sekreterarebefattningen i nämnda förening. Denna uppgift föranledde henne i sin ordning att grundligt studera den organiserade fredsrörelsen. Följde så från en af fredssakens mest framstående målsmän i vårt land maning till henne att minna de svenska kvinnorna om deras värnplikt under fredsbaneret. Och medan hon i detta syfte försvenskade utländska fredspublikationer, vaknade inom henne behofvet att med egna ord föra fredssakens talan inför sina medsystrar. Om hennes upprop, o m verkan af detta och om hennes därpå följande framgångsrika organisatoriska fredsverksamhet hafva vi redan erinrat. Briste dogmer, knoppar lika! Bort flyr dödens dystra färg.
Dessa genom serskilda remisser från Vällollige Borgare Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet till LagUtskottet öfverlemnade Motioner, a,f hvilka den senare jemväl blifvit af Riksdagsfullmägtigen från Malmöhus Län Eils Marisson biträdd, har Utskottet i öfvervägande tagit, och får nu deröfver afgifva det yttrande, att, a) då allmänna regeln för arfföljd å sidone och i uppstigande led är dena ha gUt sko nets Betänkande N:o 66, j alt närmaste sidoeller bakarfvinge utestänger alla fjermare , b) då denna regel bär sin grund i den naturliga känslan af större ömhet för de skyldeman, med hvilka man är genom blodsbandet närmast förenad , c) då den i ofvanberörde lagrum stad gade representationsrätt, hvarigenom en afliden persons syskons barn ega att, vid arflall efter honom, träda i sin aflidne faders eller moders ställe och rätt, redan är ett till syskons barns förmon ifrån omförmälde allmänna regel gjordt undantag, för hvars utsträckande ingen rättsgrund lärer kunna anföras , och ej eller den naturliga käglan af blodsbandet åberopas; emedan om det, å ena sidan, ej må bestridas, att fader eller moder, sorn äifver ett aflidet barn, lika gerna skulle se sitt barnabarns barn , sorn barnet eller barnabarnet, med sig dela qvarlåtenskapen, det likväl, å andra sidan, lärer böra antagas, att den aflidne hyst större ömhet för sin efterlefvande fader eller moder, än för sitt syskon* $ L:ig Utskptteis Betänkande Nio 66. barnabarn samt i följd deraf, önskat, att hans qvarlåtenskap malie komma fadren eller modren, heldre än syskons barnabarnet till godo; ä) då det föreslagna utvidgandet af representationsrätten skulle leda till den med nämnde regel och dess grund oförenliga följd, att sido-arfvinge, i 4tde , 5:te och följande leder komtne att frän arf alldeles utestänga bakarfvinge i andra led , och e) då det till stod för förslaget anförde motiv, som är hemtadt från den spädare ålderns behof af vård och uppfostran, lärer fullkomligen upp. vägas af det motskäl, sorn företer sig i den bräckliga och hjelplösa ålderdomens behof af .Skötsel och understöd , 4 Utskottet anser allmänna Lagens nu gällande föreskrifter om syskons ättlingars arfsrätt böra oförändrade bibehållas, samt de t före tillstyrker, att Rikets Ständer éj må till ifrågavarande motioner lemna bifall; Bil, till LuqTJtskotteis Betänkande N:o 6G.
HandelsBalken och dermed gemenskap ägande föreskrifter, rörande förmonsrätt i fast egendom för barilaarf m. m. samt Den 24 Februarii. 685 inrättande af Förmyndare-Kammare i Rikets alla Län. 2) Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, d. 2i dennes på bordet lagde Memorial om skyldighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att till Justitiae-Canzleren och till Justitise-Ombudsrnannen hvarje månad insända ett exemplar af alla Kungörelser, som röra allmänna och enekildtas rättigheter och skyldigheter. 3) Grefve Hårds, Carl Gustaf, den 21 deni hes på bordet lagde fyra Memorial s a) Rörande Cohcursmassors skyndsamma realiserande samt UtsökningsFörfattningarnes förbättring och strängare efterlefnad; bj Om inskränkning af förmonsrått för fänta å intecknade capitaler; c) Om vissa föreskrifter vid Utmätnings» Auctioner å så vål fast sorn lös egendom; A) Angående verkställighet af Bysåttninga* Utslag. Lagfamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten; ij Kongl. Maj:ts den 21 dennes på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer angående frågan om Näringsfriheten. 2) Grefve Hårds, Carj Gustaf, den 21 den. Den 24 Felruarii. nes på bordet lagde Memorial, rörande allmän näringsfrihet. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: 1) Kongl. Maj;ts den 18 dennes förmiddagen på bordet lagde Nådiga proposition tili Rik sens Ständer angående behofvet af en fond till understöd för Jordbrukare, som genom frost och hagelskurar förlora växande gröda. 2) Grefve Hårds, Carl Gustaf, den 21 dennes på bordet lagde Memorial, om upphåfvan de af KronoBrånnerierne^ Å nyo föredrogs Herr von Heijnes, Georg, den 17 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om jemkning i Extra Roteringen.
Fullmäktige sammanträda till öfverläggning om de ärenden, sorn påkalla deras åtgärder, minst en gång i veckan, men äfven oftare, om ärendenas beskaffenhet ( 74 ) och oafbrutna gång sådant skulle fordra; Börande härvid alltid ordentligt Protocoll hållas. $. 129. Konungens Ombud beviste ej Fullmäktiges Sammankomster oftare, än, på sätt 67 £. i Regeringsformen stadgar, Fullmäktige åstunda att med honom öfverlägga. i3o. Till Ordinarie Sessioner anses Fullmäktige sjelfkallade de dagar och på den tid, hvarom Fullmäktige sjelfve öfverenskomma; men till Extra Sammankomster, hvilka, vid ett föregående Sammanträde, icke serskildt blifvit utsatte, låter Ordföranden skriftliga kallelser utfärda. Och, derest någon ibland Fullmäktige icke varit tillstädes, då en Extra Sammankomst blifvit beslutad, bör han serskildt derom underrättas, så framt han vistas i Staden och icke äger redan kändt laga förfall. 1 händelse af eldsvåda inom Stadens broar, vare Fullmäktige sjelfkallade att sig i Contoiret infinna, §. 131. Förmärkes något å förde vara, som skulle leda till Contoirets skada och förfång, eller sådana oordentligheter förspörjas inom Verket, hvilka fordra den skyndsammaste åtgärd och handläggning, anmäles det genast hos Ordföranden, på hvars pröfning det må ankomma, huruvida Fullmäktige genast böra sammankallas, eller om med sakens anmälan må anstå till först infallande sessionsdag. ( 75 ) §. 132. Då vanlige Ordföranden är frånvarande, föres ordet af den, sorn är närmast i ordning. §. 133. När vanliga sessionstimman är inne samt föredragningen, uppå Ordförandens tillsägelse, blifvit påbegynd, skall uti Protocollet antecknas, då någon Fullmäktig derefter uppkommer; hvilket äfven iakttages, då någon Fullmäktig bortgår, innan Ordföranden tillkännagifvit, att Sessionen upphört, §. i34.
Hvad åter beträffar de 48,564 r:dr, som tillhöra Wadstena Krigsmanshus, så äro de verkligen statsmedel; men jag får upplysa, att hvad sora verkligen utbetalas i pensioner, utgör nära fyra gånger denna summa. Jag vill icke yrka något statsanslag till pensioner i närvar, stund, då tillgångarna troligen äro knappa; men då Utsk. slutligen, på grunder, som icke lära behöft utvecklas, erkänt den grundsatsen, att det åligger staten att pensionera sina blesserade krigare; då Utsk. vidare inskränkt denna grundsats, alldenstund det ansett den böra tillämpas endast pä dem, som framdeles blifva blesserade, hvilket jag ej heller vill bestrida; så kan jag icke annat än finna underligt, att Utsk. icke framställt någon tarif för pensioneringen, eller yttrat sig, huruvida pensionerna skola utgå i riksdalrar eller endast i skillingar. Af denna anledning anhåller jag om återremiss och att StatsUtsk. må föreslå R. St., alt framdeles blesserade officerare må hafva rättighet att erhålla åtminstone det högst inskränkta pensionsbelopp, som af Armeens sist församlade fullmägtige föreslogs och som t. ex. för en blesserad General endast utgjorde 200 r:dr,och natur - Den 25 April e. m. Jigtvis mindre för de lägre graderna. Det skulle vara mig kärt, om StatsUtsk. kunde föreslå högre pensioner; men åtminstone något vore vunnet, om de omnämnde bestämdes såsom minimum. De Ständer, som sedermera sammanträdde, kunde dock besluta högre pensioner; men den sårade bör veta, att han såsom en rättighet har att påräkna detta ringa belopp. Jag anhåller således om återremiss ä detta betänk. H. F.x. Hr Gr. Brahe, Magn.: Jag får till alla delar förena mig i hvad Hr v. Troil nu yttrat. Jag tror det vara så mycket lämpligare, att StatsUtsk. nu bestämmer de pensionsbelopp, hvaraf blesserade officerare böra komma i åtnjutande, sorn behofvet af pensionerna är lemnadt åt en framtid, och man således ej kan säga, att några personliga förhållanden kunna ligga till grund för StatsUtsk:s förslag.
Sedan — beträffande de uti särskilda motioner gjorda, men af Utskottet uti 52 punkten af Utlåtandet Nio 123 afstyrkta framställningar om anslag för inrättande i Köpingen Örnsköldsvik af en tvåklassig skola — Bonde-Ståndet numera, enligt inbjudning af Utskottet i Dido punkten af Utlåtandet Nio 178, fattat enahanda beslut som Preste-Ståndet, eller att 3,000 Ridr borde för berörde ändamål anvisas, nemligen 2,000 Ridr till lön för en Rektor och 1,000 Ridr för en Kollega; får Utskottet, enär dess afstyrkande yttrande var af de 2:ne öfriga Riks-Stånden godkändt, för frågans afgörande föreslå denna proposition: Stats-Utskottets Memorial N:o 195. 7 ”Den som anser, att de gjorda framställningarne om anslags beviljande för inrättande af en läroanstalt i köpingen Örnsköldsvik icke böra af Rikets Ständer bifallas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för en tvåklassig skolas inrättande i nämnde köping anvisat ett årligt anslag af 3,000 R:dr, deraf 2,000 R:dr till lön för en Rektor oell 1,000 Ralr för en Kollega.” 13:o. Utskottets uti 56:te punkten af Utlåtandet N:o 123 gjorda hemställan, angående rättighet för Elementar-läroverkens lärare att i vissa uppgifna fall få såsom grund för högre lönetur, beräkna sig till godo den tid utöfver fern år, som do i egenskap af extra lärare eller duplikanter tjenstgjort, är afslagen af Ridderskapct och Adelil samt Bonde-Ståndet, men bifallen af Borgare-Ståndet, äfvensom af Preste-Ståndet, hvilket sistnämnda Riks-Stånd dock, för sin del, utsträckt omförmälda rättighet jemväl till de lärare, som i egenskap af vikarier tjenstgjort.
Herr Douglies, N:o 961. Herr Hultengren. Herr von Köhnnigstedt. Herr Lohjelm. Hela antalet lefvande ätter, som i sista Berättelsen beräknades till 978, kan följaktligen, på grund af förenämnda förändringar, nu antagas utgöra: Grefvar 68. Riddersoch Adelsmän . 724. Summa 964. § 5- Ibland Ridd. o. Adelns Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Bank hafva de förändringar inträffat, att sedan Riksmarskalken, H. Ex. Herr Grefve Adolf Fredrik Nils Gyllenstolpe i Maj månad 1864 aflidit, den af Ståndet valde förste Suppleanten, Guvernören vid Kongl. Krigs-Akademien, Öfversten Carl Gustaf Lagercrantz i Banko-Styrelsen inträdt, samt att, efter det bemälde Öfverste i början af innevarande år blifvit af Kongl. Majit förordnad att förestå Landshöfdinge Embetet i Jemtlands län, och fördenskull afsagt sig befattningen att vara fullmäktig i nämn - 16 de Verk, andre Suppleanten, Kammarherren Grefve Carl Magnus Casimir Lewenhaupt efter honom såsom ledamot af Verkets Styrelse ingått. Bruksegaren Friherre Wilhelm Fredrik Tersmeden har under loppet af innevarande år lemnat sin plats såsom en af Ridd. o. Adelns Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret; Och har den närmaste Suppleanten, Majoren Grefve Axel Emil Wirsén i hans ställe inträdt i Styrelsen öfver detta Verk. De ledamöter af Ridd. o. Adeln, som vid förra Riksdagen utsågos till Styrelseledamöter och Suppleanter vid Låne-Kontoren i Göteborg, Malmö osh Wisby, hafva samtliga bibehållit sina plattser. Sedan Bruksegaren Ludvig Theodor Bohnstedt, hvilken vid sista Riksdagen af Ridd. o. Adeln utsågs att å Ståndets vägnar deltaga i 1863 års Revision af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-Kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, detta uppdrag sig afsagt, samt Ridd. o. Adeln anmodat
Oct ingär icke i wär afsigt akt här söka lits reda, hwarcst, i händelse af oförpaktadc Krono-Bränncrier andre kunna i alla fall ej äga rum — hufwndsakeligaste förtjcnsien skulle komma att stadna, icke eller känna wi noga, hwilka principer wid förcnämttdö tilstyikairdc hos Högloft. Utskottet warit rädande; men fä pä förhand med det efterföljande wisa, hwarföre ! wär tanka, ett sädant tilsiprkande, till prcsuäice fdt Götheborg icke bör kunna gillas. 1:0 Förmoda wi det kunna ingalunda wara Rikets nu församlade Ständers afsigt, att utan nägre mellankomne giltigc anledningar uphäfwa ett wid Riksdagen i Norrköping tagit beslut, hwarigenom Götheborgs Stad omsider blifwit tilerkänd en rättighet, dea leka med andre Städer längt förut bordt äga, och hwit. Den 14 September. 449 hwilkett sedan är iFov warit Staden fränskiljd, ens dast igenom tredje mans derunder beroende enskildta, men nu mera ej existerande, anspräk. Det synes fast mera, att detta anspräk dä genast hade bordt undan» rödjas pä det allmännas bekostnadhwartill tilfälle werkcligen gass; emedlertid är icke närwarande ändamälet att söka ersättning för redan lidna förluster. 2:0 Om än Riksens Ständers ofwannämnbe medgifivKUdr nägynsin kunde lemnäs utan afseende, tro wi dock Götheborgs rätt dessutom förwarad uti Regeringsformen, hwars 57 och 6o ZZ Uti hela sitt sammanhang äberopas, äfwensom rättwisans och billighetens fordringar: att lika trogne undcrsätare böra ät»rjuta lika förmoner, äfwen hwad Bränwins-bränning angär, torde wid detta tilfälle fä komma uti noggrant betraktande.