Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Ernst en solig eftermiddag uppnådde målet för sin resa, lät han skjutsbonden bära sin nattsäck, i hvilken maten äfven var nedpackad, upp till stadshotellet och följde sjelf efter, trippande så märkvärdigt i sina fruntimmerslika skor, att han slog alla mötande personer med häpnad öfver en sådan företeelse. Han fick ett rum, skref sjelf små- leende sitt namn på den svarta taflan i vestibulen, gick så och lade en del af sitt matförråd in i en tidning samt trippade små- sjungaude utför trappan, nedlåtet nickande åt betjeningen. » Författaren till den nya pjesen » hörde han hviskas bakom sig och kände, att han nu kunde våga skapa en literaturhistorisk anekdot, den första kända, till sitt berömda namn. Det hade varit hans mening att i en utanför staden föga besökt park hålla sin måltid; nu slog han sig i stället ned i en trädgård, hvarest ett par forbönder sutto vid sina matskrin. Det var på en gång något så teatraliskt och hemlighetsfullt i den unge mannens sätt och min, att bönderna brådskande meddelade hvar andra, att det nog var en rymd dåre. Ernst hörde anmärkningen och svarade med att bjuda dem dela hans måltid, och denna bjudning skedde på ett sätt, som lät landtmännen ana, att de för sig hade en af dessa » förnäma stoliar », hvilka ibland få lust att studera folklifvet. Personer från staden gingo förbi och sågo nyfiket på främlingen; nu var Ernst öfvertygad om, att han icke längre gick här i verlden som en okänd man. Huset var nära utsåldt, det nya stycket hade väckt nyfikenhet; det mottogs också med bifall, och författaren blef inropad. Ett sorl af förvåning brusade genom salen, då denna figur med johannesansigtet och den fantastiska drägten framträdde. » Mamma, se han har röda strumpor! » ropade en liten gosse uppe från tredje raden. Och Ernst såg dit upp med sina stora lätjefulla ögon, smålog och kysste på fingret åt den lille, och så bröt en bifallsstorm lös, som i Ernsts öron var en hyllning åt snillet och det karaktäristiska i hans personliga uppträdande.
Ständer malte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit Nådigst täcktes anbefalla, samt nästa Riksens Ständer meddela en undersökning i ämnet till ett närmare utredande af de skiljaktigheter, sorn emellan Krigsoch Kammar-Collegiernes yttranden nu finnas, och smn -af Räkenskaper och Handlingar synas både böra och kunna så fullständigt utvecklas, att ett med rättvisa och billighet öfverensstämmande, samt på gällande Stadgar och Författningar grundadt Beslut, må af Riksens Högh Ständer vid nästblifvande Riksdag härutinnan kunna fattas. Hvilket allt Riksens Högloil. Ständers Egit ompröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 24 April 1818. Riksens HSglofl. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Nådiga Proposition angående Medel go8 Stats-Utsiottets Betiinkanden. till de allmänna Scholceoch Läroverkens förbättring.
När Svenska administrationen fann sig nödsakad att söka skaffa arméen refflade gevär, fanns ingen annan utväg, än att förfära på samma sätt sorn man gjort i Frankrike, och följden bief, att vi fingo en massa gevär, som i rältskjutning vida öfverträffade de förutvarande, men som hade alla de olägenheter, som medfölja den grofva kalibern. När man nu började att göra nya gevär, hade det varit orimligt, om man, för att bibehålla enheten, hade beställt de nya med de gamla felen. Man öfvergick derföre till en minskad kaliber, och jag vill för R. o. Ad:n omnämna, att det var Svenska arméen sorn var en af de första, som fäste uppmärksamheten på angelägenheten af att bestämma sig för en mindre kaliber än den dittills vanliga. Förändringen vidlogs, men det befanns sedermera, att man 1856 icke tagit steget nog ut. Ytterligare försök visade, att man måste gå ännu längre, och då bestämdes 1860-års kaliber, efter hvilken alla gevär derefter blifvit tillverkade Så vidt jag har Den 28 Februari e. m. 677 mig bekant, uppfyller detta gevär alla billiga fordringar, och mig veterlig! öfvertrjiHas det icke af något annat gevär, ty det skjuter säkert, är lätt att begagna och har en lätt transportabel armmition. Allt hvad man efter 1860 gjort, bär stämpel af enhet, och hvilka lörändringar man för öfrigt må göra i detaljerna, qvarstår, att man har ett gevär med samma kaliber och samma amiinition och hka i allt utom det tekniska. Det vore orimligt, om man skulle söka att vara så konseqvent, att, när man en gång bestämt sig för ett visst gevär, man derföre icke skulle silka lillja nied de förbättringar, som kunna göras. Jag vet icke hvarföre man skall vara så konservativ, att, om man kan få något som är bättre än det man redan har, man icke deraf skall draga fördel. Någon särdeles vigt ligger dessutom icke derpå, alt gevären i alla hänseenden äro lika; hulvudsaken är, att de äro det i afseende å kalibern. Beträffande Frih.
S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet: Lars Gustaf Sandbergs från Westerbottens län motion, angående lags utfärdande för bördaanspråk å kraåiohemman och nybyggen; Samme mans motion, om ändring i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, angående hemmansklyfning m.m.;^ Anders Perssons från Orebro län motion, om ändring i 10 kap. 8 § Handelsbaden; Pehr Bengtssons från Kalmar län motion, om ändring i lagens stadgande angående förmyndarevården, jemte dervid gjorde anmärkningar; Samme mans motion, om ändring i 26 kap. 2 § Byggriinga-balken; Joseph Botms från Stockholms län motion, om ändring i nyssnämnde lagrum. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet: l:o Daniel Danielssons från Jönköpings län motion, om rättelse i beskattningen af sågoch mjölqvarnar; 2:o f. Talman Nils Perssons från Kronobergs län motion, angående rusthållcns rätt till ersättning för minskning i augmentsräntan, uppkommen genom rättad debitering och uppbörd af Salpeter-hjelpen; 3:o Samme mans motion, angående kronobrefbäringen; 4:o Anders Anderssons från Skaraborgs län motion, angående upphörande för Wadsbo häradsboer af skyldigheten att underhålla en från Carlsborgs fästning anlagd väg; 5:o Per Erik Anderssons från Westerås län motion, angående ersättning af allmänna medel vid inträffande hagelskador å vexande gröda; och 6:o Lars Magnus Knutssons från Östergöthlands län motion, att Riksgälds-kontoret må inlösa 28 R:dr 16 R:gd-sedlar.
Skattetalet skulle åsättas med afseende pä egandet inom grannlaget af fast eller löst gods, hvar som helst, yrke, omfånget af industriel rörelse, antagliga inkomster, skulder, tillfälliga vinster och förluster, lefnadssätt, ålder, helsotillstånd och andra personliga förhållanden, familjeförhållanden samt alla de omständighi ter i öfrigt, som taxeringsmännen kunna anse af beskaffenhet att böra inverka pä individernas skatteförmåga. 3:o. Taxeringsmännen borde häri vara bundne endast af egen öfvertygelse, men skulle för undvikande så vidt möjligt af misstag, ega inhemta tillgängliga upplysningar från alla embetsverk, hvarförutan den skattskyldige vore obeta<?et, om så önskades, att icke mindre framlägga för taxeringsmännen de fakta, som kunde vägleda omdömet om hans skatteförmåga, än ock föreslå eget eller andras skattetal till det afseende, som kunde finnas förtjent. Den, som uraktläte uppgift eller beträddes med en osannfärdig sådan, finge skylla sig sjelf om hans förmåga blefve öfverskattad. Från beskattning skulle undantagas: a) personer under 21 år utan förmögenhet; b) alla de, om hvilka kändt är att de icke magta någon skatt utgöra, hvarigenom debiteringens och afkortningens onödiga omgångar för sådana personer undvekes; Bevillnings-Uukottett Betänkande J\f 9. 3 c) Kronan och kommunerna för egendom, som omedelbart för deras räkning brukas; 5:o. Alla andra skulle taxeras hvar för sig, utan afseende på bolag. Afven qvinnor, hemmavarande öfveråriga barn, husfolk och tjenstehjon borde efter förmåga bid aga till samhällskostnaden; börande den ene icke vara för den andres skaft ansvarig. 6:0. Funnes inom grannlag fastighet, som egdes af der icke skattskrifven person, eller idkade sådan person rörelse inom grannlaget. då borde fastigheten eller rörelsen anses sorn person och taxeras, änskönt dervid anställde personer blefve särskildt beskattade*. 7:o.
Maj:ts nådiga Proposition om upphörande af landsflykt såsom påföljd för brott. XI. 429. — N:o 254. i fråga om tiden, hvarunder ränta och provision å försträckningarne å statslåuefonden må förskottsvis afdragas. XI. 437. — N:o 255. angående skärpta straffbestämmelser för olofligt spel. XI. 445- — N:o 256. angående i 63 § liegerings-Formen föreskrifna kreditiv summor. XI. 445. —• N:o 257- angående författning rörande allmänt kyrkomöte. XI. 445. 419. — N:o 253. angående åtskilliga ändringar i nu gällande Legostadga samt motsvarande föreskrifter i Allmänna Lagen. XI. 460. 464. — N:o 259. angående beräkningen af Statsverkets inkomster. XI. 462. — N:o 260. angående ny Lag rörande enskilda Banker. XI. 466. — N:o 261. med öfverlemnande af en Bevillnings-stadga. XI. 462. — N:o 262. angående behofvet att ordna allmänna hälsovården. XI. 466. — N:o 263. med ny ltiks-stat. XI. 466.
En - Den 4 November. ligt de underrättelser jag erhållit, liar BorgareStåndet återremitterat ifrågavarande Utlåtande; och då jag är af enahanda tanka med Herr von Hartmansdorff, förenar jag mig i hans begäran om återremiss. Undertecknad Riddarlius-Secreterare: Utan att vilja bestrida rigtigheten af den sista värde Talarens uppgift, anser jag mig likväl böra anmäla, att den underrättelse Herr Grefven och LandtMarskalken nyss lemnat, blifvit af de öfrige 3:ne RiksStåndens Secreterare, ehuru icke i form af protocollsutdrag, dock officielt meddelad RiddarhusCancelliet. Herr von Hartmansdorff: Häldre än att Ridderskapet och Adeln skulle äfventyra att fatta ett oriktigt beslut, endast af ovisshet om de öfriga Ståndens åtgärd, anser jag mig böra fortfara i mitt yrkande af återremiss. Är frågan verkeligen hos de öfrige Stånden afgjord, på sätt man uppgifvit, kommer återremissen icke att föranleda till någon ny åtgärd, eller ytterligare tidsutdrägt. Uppå derefter framställd proposition, blef StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 26 sistlidne September under ]NT:o 280 algifne,ocb den 8 derpåföljde October e. m. på Den 4 November. på bordet lagde, Utlåtande rörande Creditiven enligt 63 §. RegeringsFormen. Grefve af Ugglas, Gustaf: Utskottet bar föreslagit en nedsättning å det mindre Creditivet till en million. Anledningen till dessa creditivs utsättande i RegeringsFormen lärer hafva varit, att då Rikets Ständer blott hvart femte år sammanträda, Konungen måtte för utomordentliga behof hafva en summa, så att Konungen ej behöfde sammankalla en Riksdag för några 100,000 R:dr, och förorsaka Nationen kostnaden af en möjligen långvarig Riksdag. Anledningen hvarföre
[1764] D:r ERNST SALÉN. Ögonläkare. Träffas kl. $ 1 0 — | 12 f. m. [2084] [23901 För en snäll, anspråksfinnes plats nästkommande 24 okt. för en frisk, stark och anspråkslös bättre flicka, som bör vara kunnig i enklare matlagning samt ega någon vana i mjölkoch smörhandtering. Goda rekommendationer fordras och åldern ej öfver 35 år. Svar med uppgift om ålder, lönevilkor samt fotografi sändes under adr. : » Landtegendom », Vattholma. (G. 20196) [2381] T ^ n ung flicka önsk. fam. helst i s. Sverige att gå i parlant couramment l ' anglais, le frun tlllh. Mindre afg. kan erl. om franpais et 1 ' allemand désire se C n familj söker en stadgad och pålitlig placer en qualité de compagne ou de så fordras. Sv. t. » Blenda », Billesholms ™ lärarinna för att undervisa tvänne ' lectrice. Elle marquerait volontlers Grufva p. r. [2375] flickor i en ålder af 10 och 13 år samt le linge d ' un trousseau. Bonnes ré- tvänne minderåriga gossar. Den sö- férences. TT^n ung, musikalisk flicka önskar S ' adresser ä M:me Hilda kande bör vara hemma i alla nutidens Sundin, Alkvettern, Bofors. J^plats i bildad familj eller hos enskolämnen, m u s i k samt tyska språkets (G. 5096) [2106] sam dam såsom sällskap och hjälptalande. Svar med uppgift om lönereda. Sv t. » 22-årig », Eskilstuna p. r. pretentioner, med rekommendationer [2376] Talats i god familj, helst på landet, och åtföljda af fotografi, sändas under J7 sökes af ett fruntimmer med goda adress » L. ~W. », pöste restante, Näsreferenser och som passar hos ett TH^mot någon afg. önsk. en ung flicka, sjö.
Detta är att utsträcka Iegiiingsrätiigbeten , och hvilket skulle göra beväringsmanskapet mindre användbart, än det nu är; ty snart kan nu en person, efter 3 års åsidosatt exercis, någorlunda lätt återbringas till sin förra färdighet, men så är ej förhållandet med den, sorn ej exercerat på 16 år. Helt annan är den i beväringsförfattningea redan medgifna rättighet att vid första beväringsåret lega en annan karl, sora då inmönstras; ty denne måste genast ånyo exerceras, ehuru alla vapenföra män, hvilka ej begagnat sig af legningsrätten, äro numera en gång exercerade. Det oaktadt vet likväl hvar och en, som lågt hand vid beväringsexercis, hvilken stor skillnad det är mellan frivlliga och legda. De förra äga den bästa vilja, håg och lust vid öfningarna, då deremot de sednare äro tröga, liknöjda, stela, och endast önska, att de 10 dagsverken, för hvilka de tagit betalning, snart mätte slutas. Dc år, jag haft beväringsbataillon om händer, har jag också alltid nödgats sätta alla legda karlar tillsammans i en class och låta exercera dem en timma längre un de frivilliga, för ali; få alla lika öfvade. Ulsk:s betänk, innebär ett förslag, sora är skadligt för Armeen, hvarföre jag på det högsta anaåller om afslag derå. Den 25 April e. 10. lii Riben, Gri Wi' Jn ; .listn icke hetära ett bestämdt afsk;.'. " Uiskrs betänk., nia’ .Inskränker mig till begäran af äterre liss. XJtsk. ber re, il., efter niia öfvertygelse, tillstyrkt e< v*ncierd. anhållan bos K. M. i eli änne, deri någon anhållan icke behöfves.
Sedan, genom den i Drscont-Verken införde förenklade redovisningsoch räkenskaps-method,. numera blifvit möjligt alt, oagtadt den betydligt utvidgade lånerörelsen, så tidigt medhinna 1 äkenskapernes uppgörande och afslutande, att tiden för de årliga revisionernrs början kunnat återflyttas till den, före år 1834» denna förrättnings företagande bestämde dag, eller den r Mars hvarje år, har Utskottet, till följd deraf, funnit nödigt att, istället för 1 mom. af 102 §. lill anlagande föreslå det i punkt. 9 förekommande stadgande, hvilket lill innehållet hufvudsakligen öfverensstämmer med hvad, under enahanda förhållande, varit föreskrifva uti 3 §. af 7 Ari. uli Banco-Reglementet af den 118 Mars i83o. Den af Utskottet i punktro föreslagne aflönings-stal för BancoDiscont-Yerkets tjenstemän är grundad på Utskottets af Rikets Ständer bifallne Utlåtande, Kro 167, och skiljer sig för öfrigt endast deruti från *4 Banco Utskottets Memorial, No iga. atdra mom. af io3 §., att det derstädes upptagne personella alfvede för dåvarande innehafvararen af Registrators-tjensten, hvilket vid lians befordran blifvit indraget, äfvensom Notarie-lönen /•[oo R;dr, Iöne-förmonerne för en Bokhållare, utgörande lön och gralification tillsammans 6Bo R:dr, och ett arfvode å i5o R:dr för böckernas afslulande från staten uteslutits, samt att föreskriften om indragning af förenämnde, såsom obehöflig» ansedde tjenster och arfvoden, blifvit borttagen, efter det samma föreskrift blifvit till alla dess delar fullgjord.
Itn tiHmerfning efter fonjunfturertteé elifa beffaffenpet, par Äongl. 9Jiaj:t, uppå anföfning af ett flörre antal brukegare, i imber förorbnat, att, efter gjorb anmälan post $etgö Slfmettlebeé fjär, i följb af Äongl. Sftajité, uppå Dfifeté ©tänberé unberbåniga framfMiting, fattabe nåbiga befltit, från ocp meb 1852 årö början ffplbigpeten uppfört att till ©tocfpolmé måg erlägga afgift för tarfjerit ocp anbra på metadmåg mågbara effefs ter, font papera ©tocfpoliitö flufliitte, utan att på mågen föraö eller ber Stånga odt) ämneöjernéstiUmerfningen, font unber fmibeéåren I845a«965a«bie* —1849 i ntebeltal årligen ntgjorbe 616,815 Sku, bär feberntera forts Tajinfna^ faranbe ftigit ocp uppgicf år 1852 till 703,343 SkM. tlnber fautnta tib par jernmamtfaftnrstillmerfningen öfatö fiåit 72,649 tilt 96,161 Sk& allt bergömigt. ©rporten af fiångjern ocp manufaftur beräfnabeö nits ber fmibeéåren 1845—1849 t ntebeltal till 588,986 SkM ftapelftabé 9Jlaj:t funnit nöbigt att genom ferfftlb $ttngörelfe belö fbreffriftoa, att loit» fabriföinrättningar i Uiifet må irfe titt arbete nattetib anmänbaS arbe Set fapital, manufaftur
Nå! men då nu 3 Stånd hafva ansett det utarbetade förslaget vara oantagligt, och det är att förmoda det de vidblifva denna sin mening vid nästa riksdag, så frågar jag om det finnes något lämpligare sätt att befordra reformfrågan, än om Ständerne ingingo till K. M. och begärde att K. M. genom en comité' ville låta utarbeta ett annat förslag, hvilket kunde hafva någon förhoppning att i framtiden blifva antaget. Jag tror, att det sätt motionen i detta fall uppgifver deruti äger företräde framför del som Frill. Sprengtporten föreslagil, att resultatet af comite'ens arbeten kunde hinna blifva kändt och af allmänheten begrundadt redan långt före nästa riksdags början, då deremot Frih. Sprengtporten förslag endast afser att R. St. vid början af nästa riksdag måtte få veta K. M:s åsigter i detta ämne. Jag fortfar således att yrka bifall till motionen och följaktligen återremiss af betänkandet. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Långt ifrån att en und. anhållan till K. M. från Ständerna om utarbetande af ett förslag till representationsförändring vore formvidrig, anser - Den 24 Maj. 337 ser jng detta tvertom vara den mildaste form, uti hvilken Ständernes vida öfvervägande majoi itet kunde uttala sitt missnöje öfver 1840 års Const.Utskts sätt att genom sina åtgärder aflägsna i stället för att befrämja det mål, hvilket de sagt sig åsyfta, och hvilket äfven vi efterlängta, såsom ett af de vigtigaste föremålen för våra önskningar. Omordet oformligt skulle kunna tillämpas, vöre det måhända snarare på ett förslag, bygdt på sådana former, att man derigenom motverkar sjelfva saken. Äfven af andra skäl anser jag den ifrågavar. und. anhållan vara ganska lämplig. Då 3 Stånds majoriteter såsom odugligt och oantagligt förkastat Const.Utskts representationsförslag, så borde väl icke dessa majoriteter uppbära förebråelser derföre, om de iogingo till K. M. och anhöllo att flan täcktes låta uppgöra ett annat.
S. D. Biföll Bonde-Ståndet den af vice Talmannen Nils Pehrsson nu väckte motion, att Bonde-Ståndet, skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t måtte i Nåder täckas, under Riksdagen, bestämma liden för Dess och Hennes Majrt Drottningens Höga Kröning, och att, om de öfrige Riks-Stånden detta Bonde-Ståndets beslut biträda, det blifvande Expedilions-Utskollct skulle anmodas uppsätta den underdåniga skrifvelse härom, som genom en Riks-Ståndens deputation borde till Kongl. Majrt i underdånighet allemnas. S. D. Med afseende derå att protocollsföringen hos Ståndet bör med skicklighet och tillbörlig skyndsamhet handhafvas och Canzli-göromålen i öfrigt oafbrutet fortgå, fann Ståndet nödigt att, utom de i Puksdags-Ordningen för Ståndet bestämde tvänne ordinarie Notarier och fyra ordinarie Canzlister, antaga tvänne extra ordinarie notarier och åtta extra ordinarie Canzlister eller tillhopa fyra notarier och tolf Canzlister, för hvilka tjenstemän vanliga arfvode» skulle requireras. S. D. Sedan Bonde-Ståndet godkänt det af dess utsedde Electorer förrättade val till ledamöter och deras suppleanter uti de i Riksdags-Ordningen bestämda Utskott, samt
Ga.) 10:0 Jemte tillkännagifvande, att, enligt Tumba Bruks liufviulböcker för åren 183^ och i83<8, Bruket blifvit påfördt kostnaderne för inspecterande Baneo-fullmäkligens, så väl vivre som logis, under vistandet vid Bruket, med ett sammanräknadt belopp af 58 R:dr Banco under år 1837, och 38 R:dr samma mynt under år i838, hafva Rikets Ständers år ,839 församlade Revisorer, enär Banco-Reglementet uti 254 $, mora. 1, stadgade, att den af Fullmäktige, som egde inspectionen öfver Bruket, Atnjöte för dervid förefallande reseoch andra kostnader en årlig ersättning af 3oo B:dr, och under uttrycket andra kostnader, efter Revisorernes omdöme, måste inbegripas sådaue utgifter, som de förenämnda, hvilka alltså skulle blifvit Bruket obehörigen påförde, ansett sig böra ofvanberörde förhållande inför Rikets Ständer till rättelse och återbetalning anmäla.
Eägger jag dertill att PresteSt. direkte afslog Ekon. Utsk:s förra utlåt, derföre alt Etsk. icke föreslagit decimalsystemets införande, så ökar detta ännu mera skälen för Utsk:s förmodan af Ständernas bifall till delta dess sednare förslag. Jag tror att det mycket uprepade ordet försigtighet, verkligen af Disk. blifvit iakttaget i 3.dje punkten af dess förslag, då Ulsk. tillstyrkt: ”att behörigen läng tid borde utsättas emellan det nya systemets antagande och det gamlas slutliga aflysande, för att under denna tid dels genom folkskolorna, dels genom jemförelsetabellers spridande och dels genom båda systemernas samtida bruk, kunna bibringa landets innevånare en, såvidt möjligt är, allmän kännedom om det nya systemet och dess användande”. För öfrigt önskar jag blott få göra Frih. Palmstjerna upmärksam på en del af hans förslag. Hr Frilen yrkade nemi., alt R. St. skulle ingå lill K. M. med en underd. skrifvelse i allmänna ordalag. Ilvad är i allmänhet ändamålet med önskningsmålen, om icke det, att Ständerna vilja uttala en bestämd grundsats, hvilken de önska att K. 51. mätte lägga till grund för Dess nåd. framställning i ämnet. När Ständerna en gäng förut uttalat en bestämd grundsats i denna fråga, sä kan jag icke inse, hvarföre Ständerne nu, då frågan åter är före, skulle frånträda densamma för att i det stället icke ega någon grundsats. Dessutom yrkade Frih. Palmstjerna att orden ”så vidt ske kan” skulle tilläggas. Jag kan ingalunda inse att detta hjelper till något. För min del skulle jag icke vara emot att någon förändring vidtoges just der vid lag; men skulle dä snarare anse ali R. St. borde aflåta en underd. skrifvelse, uttryckande, att R. St., öfvertygade om nyttan att i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått, mål och vigt, införa ett enklare system, grundadi på dicimalindelningens konseqvenla och vetenskapliga tillämpning, anhålla det K. M. täcktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga R.
211 hörde och varit i lill fälle att sig yttra, samt med anledning af den vid sammanträdet, af flertalet bland deputerade anförda mening, föresloge Rikets Ständer, bland annat, att såsom hufvudränte-persedlar inom detta län måtte bestämmas spanmål och dagsverkan, samt kol och ved förvandlas till spanmåls-ränta af sådant slag, som hvarje orts kronotionde, äfvensom att de nya spanmåls-räntorna finge utgöras i de sädesslag, som, i öfverensstämmelse med allmänt antagne grunder, kunde, för hvarje ort af länet, befinnas lämpligast. Som, enligt hvad till Rikets Ständers kännedom kommit, Riksdags fullmäktige från Stora Kopparbergs län yttrat den åsigt, att den nya spanmåls-räntan borde bestämmas att beslå af råg och bafra samt Rikets Ständer anse ett sådant bestämmande leda till enkelhet och reda vid ränte-förenklingens verkställande; så ock med åberopande af hvad Rikets Ständer yttrat angående dagsverks-ränlans upphörande, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad E. K. M:t behagat föreslå, för sin del beslutat att: l:ö. Såsom hufvudränte-persedel inom Stora Kopparbergs län, bestämmes: spanmål; 2:o Nuvarande hufvudränte-persedeln spanmål bibehålies med blott den förändring, sorn kan blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter. Kol och ved förvandlas till spanmål af en tredjedel råg och två tredjedelar bafra, allt i den mån särskildt gifne privilegier det tillåta. Med bafra förstås hvad i orten benämnes enkel bafra; 3:o. Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne, persedlar förvandlas lill bestämd penninge-ränla, att, jemte de till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Orebro län.