Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har blott samlat de spridda fragmenten af hennes lif, sådana de föreligga i efterlemnade bref och anteckningar, och bundit dem samman med några förklarande ord. Stockholm i April 1890. Utgifvaren. Barndom och uppväxtår. Jag är född den 6 mars 1850 på en mycket ensamt liggande landtgård i södra Skåne. Det fins icke sten på sten af den, ty den brann ner till grunden och har sedan icke blifvit uppbyggd på samma ställe, der den stod. Min far hette Thure Bruzelius och härstammade från en gammal prestslägt. Han blef student i Lund och bestämdes, liksom de andra bröderna, ursprungligen till att gå den lärda vägen; men i sjelfva verket afskydde han boken, och strax efter det min farfar dött afbröt han derför sina studier och slog sig på landtbruk – som han aldrig lärde sig förstå. Ursprungligen hade han haft lust att bli militär, men det ville föräldrarne icke tillåta. Min mor hette Finérus och hade – efter hvad jag kan förstå – någon blandning af holländsk och tysk race i sig. Hon var sina föräldrars enda arftagerska och hade fått en för sin tid ovanligt god uppfostan. Alldenstund hon gifte sig med min far utan tvång, antar jag att hon tyckt om honom. Men så långt jag kan minnas tillbaka var förhållandet dem emellan spändt; och efter hvad man berättat mig hade det så varit långt innan jag blef född. På den tiden då informatorn förälskade sig i min äldsta syster, bodde min far och min mor i hvar sin ända af huset och träffades aldrig utom i matrummet, som låg midt emellan de fiendtliga territorierna. Men när informatorn efter många vedervärdigheter blef antagen till svärson och förlofningen firades, då grep väl den svenska sentimentaliteten hela hushållet; det slöts fred. En mycket kort sådan, ty då jag snarast möjligt derefter kom till verlden, hade ofreden åter inställt sig, och då man skulle enas om, hvad jag skulle heta, ville hvar och en kalla upp mig efter sina anhöriga. Tvisten slets genom förslaget att jag skulle få namn efter den dag, då jag döptes; man gick efter almanackan och fann – omen accipimus! – ett karlnamn, Victor. Så kom jag att heta Victoria. Då var min mor 43 år och min far 49.
Stadens nya kyrka, som 1846 blef färdig och kostade omkring 94,000 R:dr banko, oberäknadt dagsverken in natura, bade åbragt församlingen en betydlig skuld, deribland 40,000 R:dr banko till Riksgälds-Kontoret, hvilka från och med år 1851 årligen borde amorteras med 5 procents kapital och ränta, och församlingen förutsåg med farhåga de dryga uppoffringar, som för uppfyllande af detta åtagande mäste åstadkommas, ännu mer kännbara sedan förhoppningen att till understöd erhålla de från stiftet lill Upsala Domkyrka nu utgående domkyrkotunnor svikits; men äfven i detta afseende bar en blidare utsigt inträdt, sedan Rikets Ständer vid sista riksmöte eftergifvit all ränteberäkning för denna skuld. Undervisningsverket i staden bar länge njutit ett välförtjent anseende, så väl för lärarnes utmärkta skicklighet, som för det nit, hvarmed denna samhällets vigtigasle angelägenhet blifvit omfattad af stiftets Biskopar, och hvari den närvarande icke eftergifver sina fräjdade företrädare. Gymnasium inrättades 1647 och Trivialskolan 1723. Begge inhystes inom samma lokal och begge hade det gemensamma missödet att tre gånger läggas i aska. Det nuvarande skolhuset, gemensamt för de sedan 1850 sammanslagna gymnasiioch skolklasserna, är grundinuradt af sten och hyser äfven Konsistorium och BiBerältclse öfver Wcsler-Norrlands Län för åren 1846—1850. 12 90 hliofeket; varande en särskild byggnad af träd uppförd för de gymnastiska och musikaliska öfningarne. Lä rar nes antal är 15, för hvilka staten upptager ett anslag af 14,490 Ridr 45 sk. Folkskolan, gemensam för staden och Hernön, öppnades den 1 Oktober 1847 och rymmer 200 barn, hvilka undervisas af en lärare. Söndags-skola för handtverks-lärlingars med fleres undervisning hålies af samma lärare.
År 1865 begärdes från Kristiania hennes närvaro för att där ordna den första simskolan för fruntimmer. Sedan hon återkommit härifrån, erhöll hon ett resestipendium af konung Karl X V och drottning Lovisa i och för en resa till Petersburg, dit hon medförde af drottning Lovisa egenhändigt skrifna rekommendationsbref till de kejserliga och storfurstliga damerna. Äfven inom ett annat, på sätt och vis närsläktadt område, har Nancy Edberg här hemma gått i spetsen för införandet af en förståndig kvinnosport. Vintern 1864 anlade hon nämligen en skridskobana vid Kastellholmen, men få voro de damer, som vågade sig dit. Ej förrän ett högt plank upprests, gick det för sig att åka — det ansågs naturligtvis högst okvinligt att åka skridsko! Men sedan drottning Lovisa låtit delgifva sin önskan att för sig och sin lilla dotter erhålla undervisning i skridskoåkning, blef det i hast högst » eomme il faut », planket kom bort och ersattes af en häck af granar, och dagligen sågos de kungliga damerna jämte uppvaktande damer och herrar ila fram på stålsko på Nancy Edbergs i början så föraktade skridskobana. År 1867 ingick Nancy Edberg äktenskap med danske undersåten, litografen Carl André- sen. Hon blef enka 1873. De senare åren har fru Edberg-Andrésen genom undervisning spridt sin konst, dels vid Klampenborg invid Köbenhavn oeh i Trondhjem i Norge, dels i snart sagdt hvarje invid sjö befintlig stad i Sverige, från Ystad till Östersund. J. N. " Förlofningen är uppslagen. " • I ^ å g e t rullar långsamt in på stationen, ' LÄL ' Lokomotivet blåser en gäll stoppsignal. Konduktören öppnar vagnsdörrarna. » — X — 20 minuter. » En ung dam i mörkblå resdräkt hoppar ned från en 2:dra klassens kupé och ser sig missmodigt omkring på den lilla plattformen, under det hon mumlar: » Tjugu minuters uppehåll vid en så liten ömklig station — hvad i all världen skall man ta ' sig till? » — Plötsligt kommer från väntsalen en annan ung dam i riddräkt och jockeymössa med ett par bref i handen.
Ogerna yttrar jag mig i sådane frågor, som endast angå föredragningssättet; men då, enl. min tanka, det icke gerna kan bli fråga om mer än en propos. i sak och vi måhända kunde bli lyckliga nog att undgå diskussion öfver en eller annan punkt, som i detta utlåt, uptages, skulle jag för min del anse lämpligt att alla punkterne uplästes på en gång och att sedan, om någon hade vid den ena eller andra något att erinra, diskusionen finge gå den gång som den tog. Det torde vara klart, alt om någon ledamot af R. o. Ad. anser en erinran böra göras, så torde det ock lätt hända, att flere punkter i sammanstämmande syftning skulle kunna gifva skäl till en sådan erinran, i fall en enda punkt icke dertill vore tillräcklig. Jag skulle derföre anse det vara lämpligast att alla punkterne uplästes och diskusionen deröfver öpnades, hvarigenom äfven Hr Sandströmers afsigt biefve upfylld. Hr Edenhjelin, Gillis: Alltsedan detta mern. till Ståndets ledamöter utdelades, har jag sökt göra mig reda för och bekant med hvad Const.Utsk. här behagat anföra; och får med anlcdn. deraf förklara, att jag icke funnit en enda punkt, som gör riket hvarken godt eller ondt oell begär derföre att mern. mätte helt enkelt läggas till handl :ne. Ilr Lefrén, Joli. Pehr: Jag hemställer huruvida det kan vara möjligt undgå, att punktvis företaga delta mern. ty om den ene talar om en sak, den påföljande om en annan och derefter den tredje o. s. v. så blir det ju ett abakadabra af alltsammans. Om det är en viss punkt vid hvilken man vill fästa sig, så må man ju tala om den ensamt, och den man icke har något att säga om, den går man i tysthet förbi. Hr von Hartmansdorff:
Slutligen få Utskotten tillkännagifva, att Herrar Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret anmält, att Herrar Fullmägtige med anledning af Motionerne, och jjå det vederbörande Gäldenärer desto säkrare måtte komma i åtnjutande af de förmåner som af Rikets Ständer möjligen torde dem beviljas, förständigat vederbörande Ombudsmän), Stats-Utskottets Betänkanden. io5 att tills vidare innehålla med alla nya Lagsökningars expedierande, samt inhibera försäljningen a*f för Riksgälds-Contoirets räkning utmätt Egendom, dock med det förbehåll i afseende på Lösören, att desamma varda antingen i taka händer eller under utmätningsmannens vård satte, såsom ock att någre bysättningar tills vidare icke må ega rum. Och ehuru härvid skulle kunna erinras, att desse Herrar Fullmägtiges åtgärder voro nog tidigt vidtague, enär Rikets Höglon. Ständer ännu icke rörande utredning af f. d. Filial-Disconterne och huru dermed förhållas bär, yttrande meddelt; likväl, och som hvad Herrar Fullmägtige i nämnde måtto tillgjort, skett i den öfvertygelse, att Rikets Högloft. Ständer skulle i afseende på Discont-Gäldenärerne vidtaga sådane utvägar, hvarigenom en högt påkallad lättnad för desse skulle beredas, och Herrar Fullmägtige således synas hafva åsyftat, att gå Rikets Högloft. Ständers afsigter i denne del till mötes; hafva Utskotten funnit det böra vid Herrar Fullmägtiges vidtagne anstalter få bero. Hvilket allt likväl Rikets Högloft. Ständers Eget bepröfvande vördsamligen underställes. Tvänne Ledamöters särskildta yttranden bifogas. Stockholm den 25 Februarii i8a3. io6 Stats-Utskottets Betänkanden. Till Rikets Ständers Stats-Utskott! Medelst trenne särskildte Prolocolls - Utdrag, ankomne den 6, 10 och 12 innevarande Fehruarii månad, har Rikets Höglofl.
Räntan på Riksgälds-Contorets Obligationer godtgöres endast intill de a|- års förlopp, livarå de blifvit ställde och ej längre, så att om en förfallen Capital-andel då icke skulle uttagas, upphör ali vidare Ränte-beräkning derå , och må Räntan ej årligen utan vid förfallotiden på en gårig med Capitalet uppbäras. 14. Bankens Creditiv fordran af 200,000 R:dr fortfar att löpa, endast med den föreskrifna Räntan af 3 procent, och kommer denna fordran att liqvideras i den mon Diskontens tillgångar inflyta och liqviden af de private fordrings-egarne medgifver. 15. De för Götheborgs Diskonts skulder utgifne förbindelser eller Obligationer få användas till fulla beloppet, hvarå de lyda, jemte derå upplupne intressen uti Riqvider af Dån hvilka från denna Diskont blifvit meddelte; och förhålles på enahanda sätt med sådane Götheborgs Diskont-Papper hvilka tilläfventyrs endast såsom hypotek, kunna derstädes vara emottagne. 16. Innan Götheborgs Diskonts samtlige skulder blifvit betalte eller full kontant tillgång härtill finnes, kunna Actie-egare icke erhålla någon utdelning af Diskont-vinst eller Actie-Ca - 426 Prof. Utdr. d. 13 Maji l8x8i pita!, hvaremot och sä snart Diskont-Bolagets samtlige Borgenärer blifvit förnöjde, eller ock kontant tillgång härtill eller till Statens ersättning för dess Förskotter med Ränta derå och omkostnader finnes afsatt,' skall det dåvarande kontarite öfverskott, jemte alla Diskont-Verket rörande handlingar genast till Bolaget öfverlemnas, dock, om sådant skulle inträffa, innan Diskont-Verkets alla fordringar blifvit indrifne åligger det Direktionen, att vid denna indrifning, som då kommer att på densamma öfverlåtas, följa enahanda grunder, som för Riksgälds-Contoret blifvit stadgade. 17.
Här wid torde wäl den betänkligheten, wid hastigt påseende, kunna wisa stg, att nämligen wid inträffande mindre förmånlig skörd, ange» Den 4 December. 257 «nge'äget wo^e, genom en minskad bränwinöbränning, söka förekomma spannemälsbrjst, och till befarande spannemälsprisernes obilliga st»string, men som erfaren» heten, under fcamsarne tider, wisat, att, oagtadt den hittills qiorde instränkning af bränwinö brännings tiden, ifrån Ätta till Trenne manader, tiliräckelig till, gäng pä bränwin ltkwal cj saknats, emedan, hwad finn icke genom losgjlwen bränning erhållits, hlifwit, genom sa kallad lönnbränning tillräckcligen ersatt; samt att salunda berörde instränkmng icke haft annan följd, än den, att lagbrytarena, dek will säga de, som pä förbudna tider och med för stora pannor bräunt, samt de personer, som upstgtcn öfwer lagens efterlefnad i denna delen tillhört, dragit winsten deraf, och derutöfr wer, pä de laglydigas bekostnad, genom olkaligen höga priser, pä lönn-brännarens, tillwcrkning, hwilket jämwäl än widare, sä mycket ostridigare bidragit till sädesprisets upjagande, som lönnbrännarcn, säker om en öswerflödig ersättning af ett högt bränwins pris, ansett likgiltigt, hwad han för spannemalen mäst giswa:
Med denna förlägenhet har också konsten att tyda och förtyda lagar och författningar stigit till sin höjd, hvaraf följt, att våra föråldrade civiloch executiva lagar ej —• åtminstone ganska lamt — förmå att skydda äganderätten, som likvist är det första vilkoret för erläggande af skyddsafgift. Häraf har följt opålitlighet i aftal, osäkerhet i begagnande af välfången egendom, ömsesidigt misstroende och den enskilda creditens fall. 3:o Erfar folket menliga verkningar af ofta ombytta, förklarade och förändrade oeconomiska författningar, hvilka, såsom en vard talare yttrade sig för några dagar sedan, icke alltid blifvit efterlefvade. 4:o Då behofvet tvungit den enskilde att, ofta med försakelse af lefnadsnjutning, iakttaga yttersta sparsamhet, har han också fordrat noggrann hushållning med de medel, han erlagt till statsverket. Likvisst hafva anslagen under flera påföljande riksdagar blifvit ökade och förhöjning å embetsmannalöner städse yrkad, utan att någon deremot svarande inskränkning blifvit vidtagen. 5:o Torde det ej kunna nekas, att ju en och annan embetsman, särdeles bland deni, som stå i närmare beröring med folket, blifvit tillsatt, till hvars förtjenster man hyser ett — stundom ej ogrundadt — misstroende. 6:0 Jag vill ej heller dölja den öfvertygelscn, alt perio11 II. 4o 34 Dea 11 Augusti f. ra. diska pressens flera gånger upprepade, städse saltade beskrifningar på de misstag, den funnit eller trott sig finna hos Styrelse och representation, i icke obetydlig mån ökat missnöjet. Långt ifrån att påstå, alt denna sinnesstämning ännu tagit någon vådlig riktning, eller att den krafvel' hastiga och genomgripande reformer, tror jag, att blott Statsmagterua ådagalägga ett allvarligt uppsåt och göra en början att beträda reformernas och inskränkningarnas bana, skall den mildras och med hvarje steg derå allt mer och mer utplånas. Redan vid innevar. riksmöte hafva dels blifvit föreslagna, dels beslutade flera nyttiga åtgärder.
Sedan jag af ofvan anförds orsaker tror mig inse hufvudgrunderne för det allmänna betryck eller förlägenhet, är jag derom förvissad att fortgående under närvarande princip af vår Stats-oeconomie icke är förenligt med möjligheten, med mindre att Staten alldeles upphörde, ty troligen 6kola snart 10 R:dr contant vålla lika olägenhet att i skatt utbetala som de 100 nu med möda kunna hopbringas. Ert tydeligt bevis det nedsättning till och med öfver hälften af alla contributioner, ändå i denna nämnde Stats-oeconomiska princips fortfarande, ingenting skulle verka till förlägenhetens afhjelpande. Mina förslag till botemedel är alldeles öfverensstämmande med hvad Friherre Björnstjerna, Herr von Becker och Friherre Sture yrkat, nemligen: 1:0. Upphäfvandet af all indragning uti RiketsrörelseCapital;och de blifvande högstnödige anslagen till lån mot fastighets-säkerhet, spridde uti landsorterna; om möjligt vore till hvarje Län, samt ränta derå jemte all laga ränta å intecknade lån nedsatt till 4 procent. Äfvenväl Banco-Discont-Verkets Reglementes förändrande, så väl i afseende på omsättningstid till 9 månader som räntans nedsättande till 4 och öfverräntan till 7 procent. 2:0. En ny grund till bevillningens utgörande af jordenSpannemålens värde under Den 24 Februttrii. 707 allmän garanti * borde försäkra jordbrukaren emot den olyckliga belägenhet, hvaruti osäkerheten om värdet af sin vahra nu plågar honom vid utgörande af Kronans rätt och om* sorgen af sin familleg uppehälle. På det sätt har det mägtigaste intresset nemligen Capitalistens alltid verkat till sin fördel, i väre financielia beslut, dalandet nu i minskadtegendomsvärde och productioners vanvärde, förlorat kanske inom 12 är halfva sin förmögenhet, vore väl tid oppa ögonen för att vinna en rättvis medelväg. 3:0. Då jag uti flere fall anser brister vara uti våra administrativa författningar, får jag i denna del förena mig med de värda Ledamöter, som häruti anfört grundelige anmärkningar mot förvaltningen af JustitieeOmbudsmansEmbetet.
Islands bundtröjor, hvilka från Danmark ankommit till Götheborg och dagen efter deras ankomst blifvit omlaStade på ett Danskt till Ost-Indien destineradt och segelfärdigt skepp, måste i rekognitionsafgifter, grundade på 1845 års tulltaxevärden, erlägga öfver 200 r:dr b:ko, hvilket belopp blifvit dubbelt högre, derest varupartiet augifvits på kreditupplag; och har motionären, då det syntes vara angeläget, serdeles i närvarande tidpunkt, att äfven för Sverige i detta hänseende vidtaga någon åtgärd till underlättande af handelsförbindelserna med fremmande länder, ansett, att föreskrifter för transitupplag borde ibland underrättelserna till tulltaxan intagas och i sådant afseende förslagsvis uppgifvit följande grunder för en sådan ny inrättning: lio att transitupplaget inskränkes till de städer, som ega allmän nederlagsrätt; 2:o att den stad, som önskar få begagna transitupplagsrätten, tillförbindes anskaffa ett brandfritt och vid skeende besigtning i öfrigt godkändt samt i närheten af tullkammaren beläget magasin; 3:o att transitvaror, likasom annat packhusgods, förvaras ensamt under kronans lås och vård; 4:o att till kronan erlägges en afgift af t. ex. 4 eller 6 sk. för hvarje kubikfot af kollyns innehåll; 5:o att denna afgift förnyas för hvarje tredje månad, som en kolly blifver på tra»(Situpplaget qvarliggande; 6:o att om godsegare eller dess ombud vill efterse kollyns innehåll, densamma genast öfverflyttas på nederlag eller kreditupplag samt från transitupplagsmagasinet bortföres; 7:o att, om transitvaror anmälas tilt förtullning, de böra beläggas, utom med stadgad tull, jemväl med inkommande rekognition; samt 8:o att transitupplagstiden må bestämmas till högst ett år, hvarefter varorna ©vilkorligen böra införtullas. Bevillning!-Utskottets Betänkande, Ar:o 12.
Det ifrågavarande ämnet synes således icke kunna utredas af något annat ån ett Sår» Den 10 Februarii, 35* skildt Utskott. Kommer en financeplan ifrån Konungen, så kunna Riksens Stånder derigenom erhålla den ledning som de önska och behöfva; men jag lemnar derhän huruvida en granskning derafgenom ett Särskildt Riksens Ständers Utskott kan anses umbärlig. Skall en allmän hushållsplan för Riket uppgöras; så bör det otvifvelaktigt ske af Konung och Ständer tillsammans såsom andra vigtigare frågor behandlas. Hvad tidsutdrågten beträffar, sä tror jag ej att åmnets behandling af Särskildta Utskottet skulle åstadkomma mera tidspillan, ån om Utskotten hvaf för sig behandlade de olika motionerna. Särskildta Utskottets befattning skullejblott vara att fullständigt uppfatta Rikets tillstånd och angifva botemedlen såsom en ledning för de andra Utskotten, hvilka sedan borde utarbeta detaillerne. Som åmnets handläggning griper in uti de fleste andra Utskottens göromål, hemställer jag om icke Utskottet borde bestå af en Ledamot af hvardera af Stats-, Banco-, Bevillningsoch E* conomie-Utskotten, samt tvånne dessutom valde Ledamöter. Derigenom kunde arbetet sammanbindas, så att utförandet af detaillerne skedde i samma anda som hufvudplanen blifvit upp« gjord. Sluteligen anhåller jag få fästa Ridderskåpets och Adelns uppmärksamhet derpå, att antingen man remitterar detta ämne till Oeconomie-Utskottet, eller något annat af dem, som redan finnas: så åro de icke sammansatta med beräkning på göromål af så vidsträckt natur som de ifrågavarande. För öfrigt instämmer jag uti hvad Herr Grefve Carl Posse väl eeh grundeligen utredt. Den 10 Februarii Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Jag fruktar att denna lifliga debatte rörande landets ställning, invepjclat sig till en ordtvist om råtta uttrycket är förlågenhet eller nöd:
Ad:s bifall till voter:spropos:na endast vilkorligt, förutsättande nemi., att Preste-eller BorgareSim frånträda deras beslut; ty om de vidblifva sina beslut och begagna den rättighet, grundlagen, efter min tanka, kennar dem alt få sina Den a Wais e. «a. sina meningar gSliande i förstärkta Constit.Utsk., så hindrar icke R. o. Adts fattade beslut att antaga den voterlsproposln, som föreslås. Deras rätt är således fullkomligen bevarad, och ingen votering kommer alt äga rum i följd blott af R. o. Ad:s och BondeStis beslut, utan dertill fordras åtminstone ännu ett Stunds bifall. Yttrandena om införande af ordet lagtima i 56, 81, 108 och 109 §5 Reg.F. samt 29 § Riksd.Ordri. och om uteslutande af ordet sjeif ur förslaget till förändring af 40 § Reg.F. samt 2 § Riks d. Ord ii. Dessa yttranden ansågos ej erfordra någon åtgärd af R. o. Ad. De föreslagna voterlspropostna. Dessa blefvo på särskildt framställda proposlr af R. o. Ad. godkända. Upplästes och lades på bordet ett från PresleSt. ankommet prot.utdr. af d. ig sisth Febr., med inbjndn. till de öfriga Stånden att instämma i Ståndets beslut om anmodan til! samtliga Utskm att, så fort sig göra låter, af sin cancellipersonal afskeda så många, sorn utan hinder för de återstående målens ordentliga expedierande möjligen kunna umbäras. Upplästes och lades på bordet nedannämnda betänkln, utlåtln och memor. från Cons tit utions-Utskottet: N:o 88. anglde rättelse af ett tryckfel i 56 § Riksd.- Ordn.; N:o 89. i anledn. af återremisserna på memor.
RiksgäldsContoiret öfverenskommer med långifvaren om obligationernes valeurer; dock skola desse ställas å jemna 100-tal. 5:o Mellangiften och provisionen för delta till 4 procents ränta bestämda lån, deruti inbegripen kostnaden för Silfrets transport och lefvererande i Ranken, må ej öfverstiga 8 högst 10 procent, med afseende å den jemkning sora, vid villkorens uppgörande, kan förekomma äfven för de båda olika fallen, att lånet upptages antingen i Svenskt mynt med räntebetalning i Stockholm eller i Utländsk myntsort, med räntebetalning å Utländsk ort; börande likväl företräde lemnäs åt det förstnämnde sättet. 6:0 Hrr Fulhnägtige i RiksgäldsContoiret äga att med Långifvarne öfverenskomma: a) om den tid som bör förflyta ifrån Lånets emottagande, innan uppsägning af större eller mindre del af Lånet å RiksgäldsContoirets sida får ega rum, hvilken uppsägning ensamt förbehålles RiksgäldsContoiret; b) om bestämmande af uppsägningstiden; och c) i hvilka tidningar uppsägningen skall lillkännagifvas. 7:0 Om Lånet icke kommer alt igenom bestämda årliga Capitul-afbetalningar amorteras, utan, genom Beta nkanden, Nlis 383, 384- 3gi Obligationers inlösande, bör RiksgäldsContoiret med influtne inbetalningar inköpa Obligationer, då de säljas under eller till pari; men, när de stiga deröfver, begagna uppsägningsrätten. 8:o Skulle emot en högre mellangift, meri lägre ränta, lån af RiksgäldsContoiret kunna upplagas, vare det Hrr Fullmägtige öppet lemnadt, att i öfverenskommelse derom ingå, så vida större förmoner deraf, än efter ofvan gjorda beräkningar, kunna visa sig. Den i Febr. i83o. Utlåtande, angående så väl sättet för utlåningen af de medel, hvilka genom upptagandet af det i Betänkandet N:o 382 föreslagne lån, skola för RiksgäldsContoirets Hrr Fullmägtige blifva