Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet erkänner gerna den ledning, det. härutinnan haft af den, vid 1815 års Urtima Biksdag utfärdade Förordning, hvilken, sedan de för densamma godkände grunder nu ytterligare af Biksens Högle/1. Ständer blifvit antag» jievillriihgsTJtsk. £etankanden. 153 ne , i det närmaste blifvit följd ; men så hafva ändå bekymmer uppstått i följd af de brister , som i förra beräkningen inträffat , hvilka äfven låtit nuvarande Bevillningsutskott erfara det vigtiga i Medborgares beskattning ; och5 då Utskottet förklarar , att det haft all möjlig omtanka och verksamhet osparde , för att uppfylla dess bestämmelse , sker det icke med anspråk på ofelbarhet, utan'fast heldre med behof af välvilja och öfverseende. Då Utskottet nu går att göra reda för des» åtgärd, anser Utskottet sig icke behöfva omständeligen anföra alla de mindre rättelser, sora antingen till förtydligande, eller en fullständigare Glaäsification i förra redactionen blifvit vidtagne , utan endast dero, sorn äro af mera vigt eller betydligare inflytande. Art. Är, såsom till dess grund af Biksens Hog>ofl. Ständer fastställd , äfven till dess beräkning och Classification af BevillningsUtslcottet bibehållen. A r t. II. §• k* För att ås'adkomma den jemnhet i Beskattning , som både af allmänna rösten o.h en serskild motion från Vällofl.
St:rs ytterligare utlåtande, innan E. K. M. Dess Nådiga beslut i ämnet fattar; i hvilket afseende E. K. M. jemväl låtit de till målet hörande handlingar till R. St, öfverlemna. Vid detta angelägna ärendes företagande till pröfning, hafva R. St., som, uppå de i underdåniga Skrifvelsen den i<) November 1823 anförda flera skäl, ansett, Dykerioch Bergnings-anstalterna böra för framtiden, dock utan Slats-verkets inblandning i dermed förenade försorger, bibehållas, af meddelade handlingar inb em ta t, att, i fråga om sättet för denna Inrättnings mest ändamålsenliga organiserande, flere skiljaktiga förslag blifvit framlagda i de af Rikets Collegier, EK. M:ts Befallningshafvande samt Magistrater och HandelsCorpser i Rikets Stapel-städar, uppå E. K. M:ts Nådiga befallning infordrade Belänkanden, utan att dock någon af de serskiltda Autoriteler och Embetsman, som i detta ämne egt tillfälle sig utlåta, tillstyrkt, att 4 Exp.-Utsk, Förslag till und, Skri/v, IV.-o 3o2. det hittills varande Dykerioch Bergningscompagniet mätte, i oförändradt skick, varda bibehållet; och då orsakerna till de, ej mindre vid i8a3 års ännu påstående Riksmöte, emot berörda Inrättning gjorda erinringar ingenfinuas, dels uti den med nu varande tids fordran på offentlighet i administrationen oförenliga hemlighetsfullhet, hvarmed Compagniet sig omgifvit, dels i det tvång, de sjönödlidande måst vidkännas, i det dem varit förnekadt alt, i vissa fall, med bergningen af sin egendom sig sjelfve befatta, dels ock hufvudsakligen i den omständighet, att det uteslutande Privilegium, Compagniet egt sig förunnadt, ej ian stå tillsammans med innehållet af 60 §. Regerings-formen, hafva R.
Hr von Hartmansdorff, som uttryckt den åsigt, att Privatbankerne målte, i öfverensstämmelse roed det beslul, som R. St. fattade vid 1848 års Riksdag, uphöra vid nuvar:de oktrojtiders slut, har yrkat återremiss af denna punkt. Såsom skäl för sitt tillstyrkande, har den värde ledamoten åberopat 3:ne afgifna reservationer, hvaraf den ena temligen lång, och affattad af Prof. Agardh, blifvit för R. o. Ad. upläst. Det torde icke kunna begäras, och lill och med vara mindre lämpligt, att inför detta Stånd ingå uti någon fullständig vederläggning af den vidlyftiga reservationen, alldenstund Utsk. uti sitt tillstyrkande tillräckligt utvecklat skälen, hvarföre Utsk. afstyrkt de motioner, ang:de uphörande af Privaibankerne, som blifvit väckta. Vi hafva här i landet en 20-årig erfarenhet, i afseende på Privatbankerne, hvilka hafva upstått och utvidgat sin rörelse, utan någon Statens eller Riksbankens mellankomst. Denna rörelse har drifvits till fördel för industrien, och utan någon våda för allmänheten. De föreskrifter, som i afseende på dessa banker finnas, hafva åtminstone hittills visat sig fullt betryggande, så att det icke varit förenadt med någon risk för allmänheten att emottaga deras sedlar. Ar det skäl, alt för en oförsökt theori kullkasta . låne-inrättningar, hvilka för landet hafva varit nyttiga, och hvilka man icke vet, huru man skall kunna ersätta? Säkert är emellertid, att de icke kunna ersättas, utan en betydlig upoffring frän Riksbankens sida. Hatet emot Privatbankerna finnér man, vid närmare undersökning, i början hafva upkommit ifrån kapitaloch förläggare-intresset i våra större städer, som fruktat att dess förtjenst skulle komma att minskas genom dessa kredit-anstalters upkomst och utbildning i landsorterna; — sedermera hafva afundsjukan och okunnigheten troget räckt hvarandra handen i striden emot Privatbaflkerna.
Gumaallus annonsbyrå » e n nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltig petilrad ( (4 Lifförsäkring till verkliga kostnaden. Ramlösa Plantskola. Q 61 Drottni n ggatan 61 3 tr. upp ^ H IIP Q tTftVoVnlonrloT " m P Fotografering S * erbjuder på som beqväma betalningsvilkor verkliga kostnaden ( bestridande af förvaltningsInga aktieegare, taga vinsten, eller andra inBestämda årsafgifter till till bolagen enligt som gamla systemet) med faststälda maximipremier, inom lifförsäkringsrörelsen. Beqväma betalningsvilkor för försäkringstagare, med kostnaderna. grundade på erfarenheten tressenter, dela öfverskottet. Absolut säkerhet. Iakttagande af försigtighetsåtgärder för att omöjliggöra spekulation eller bedrägeri. Försäkring till nettokostnad enligt åldersskala och till ungefär hälften af kostnaderna vid det gamla systemet. Vistelseort bestämdt maximibelopp. utomlands och utrikes resor förorsaka inga extra kostnader. Aiim. Ombud antagas. r 5 1 9] Landsortsboar kunna få hvarjeh. uppdrag utförda genom undert. Se annonsen i n:r 15 af Idun. Postadr. : Engelbrektsg. Telegrafadr. : Ströms. Stockholm. [300] Maria Ström, född Klockhof. få härmed rekommen ' dera sin Helsingborg i september 1888. för husmödrar, innehållande 177 matrecepter för så väl det borgerliga som stora köket. Till salu i alla boklådor för 1 krona. [414] omsorgsfullt nutidens fordringar. DIVERSE. ¥ 1 1 1 1 &amp; töm Doktor A. Afzelius Lil a Vattugatan 24, 9-10 oeh 2-3. företrädesvis ROLAND och Intubi-Xaffe, V å r t i: a Hushålls-, CD Pariser^ hvars godhet garanteras, rekommenderas hos hvarje sparsam husmoder. YXLestramaljer, alla färger, Garn och Silke. Förklädestyger, ylle och bomull. Äkta färger. Origlnalmönster. Bästa materialier. Beställningar utföras d Möbeltyger, Mattor, Braperier m. m. i hvilken stil som önskas. Moderata priser. Ä Stockholm, Drottninggatan 36.!
Dessförinnan hade Hushålls-Sällskapet uppköpt ett parti Isländska får, hvaraf afveln efter hand blifvit kringspridd i Länet. E11 del af invånarne föredraga dock ännu det förut befintliga får-slaget, utgörande en blandning af Tysk och Svensk race. Oaktadt folkökningen och mjölkens begagnande till daglig spis för allmogen, öfverstiger ladugårds-afkaslningen ortens behof af smör, äfvensom något talgoch skinnvaror, hvilka vanligen afsältes på Stockholn). Ulom lotts och springorm, hvaraf några hästar dödt eller måst dödas, har ingen allmännare kreaturs-sjukdom under de sista feni åren varit gångbar. Skogar: k den till hafskusten närmast angränsande delen af landet, äro skogarne på åtskilliga ställen så medtagne, att många större och mindre bya - lag, ehuru högt skattlagde, sakna nödigt bränsle och gärdsel till stängsel omkring sina ägor, samt måste således från aflägsnare trakter köpa byggnadsvirke. Ifrågavarande brist härrör dels af misshushållning med skogen i äldre tider och dess sena återväxt, dels af det ringa utrymme efter skatten som en del byar efter 1780 års Afvitti ings-Stadga erhållit. Längre upp åt landet ogIi inom Lappmarken är skogstillgången ymnig. I allmänhet äro skatteskogarne samfällige byavis. Laga skiften hafva väl vunnit mer och mer förtroende samt föra nied t till bättre hushållning med skogen; men under den förflutna svåra tiden, hafva flere tillämnade skiften uppskjutits, i saknad af medel lill kostnadernas bestridande. Kronans vidsträckta skogar äro dels ännu odisponerade, dels upplåtne till kohlning för Bruken och Stockfångst för åtskilliga Sågverk, med rättighet för de sistnämde att årligen afhämta ett visst antal tiäd. Andre äro upplåtne lill mulbete emot årlig smör-ränta, med förbehåll af kronans fria disposition i fall marken nyttigare kan användas.
Cederström: Om K. M. finnér sig vilja använda i diplomatisk väg en tjensteman, vare sig militär eller civil, så hör del naturligtvis vara honom öppet och mäste, långt ifrån alt klandras, med erkänsla af IL St. upptagas, dä den använde personen ägen de egenskaper, som kunna siitta honom i stånd att med utmärkt förtjenst fullgöra sitt uppdrag. Dervid behöfver K. M. alldeles icke skilja honom ifrån den befattning han inom landet äger, för att, i händelse af behof, kunna hemkalla honom att åter tillträda sitt embete. De diplomatiska tjensterne äro af den beskaffenhet, alt deras innehafvare kunna blifva rappelerade antingen af sin egen styrelse eller pä grud af en anmälan från den styrelse, hos hvilken de äro acerediterade. Man kan icke finna sig vid att frånträda förut innehafvande beställningar och tillträda en tjenst af nyssnämnde beskaffenhet, såvida man icke har visshet om att den förut innehafda tjensten genom K,. M:s förtroende fortfarande står en öppen. Hvad nu särskildt angår H. Ex. Gr. Gustaf Löwenhjelm 472 Den 27 November f. m. så lärer väl ingen finnas inom armeen, som icke vet hans fiirtjenster om cavalleriet. Han var den forsta sorn ledde oss till kännedom af cavalleriets rätta daning, för att blifva användbart. Nå väl! är det dä underligt, alt man icke fråntager en sådan person hans befattning såsom Cavalleri-inspecteur och den dermed följande aflöning? Sverige bar visserligen 1111 fred och bar haft det i många år; men Sverige kan fä krig, och då behöfva vi alltför väl erfarne personer att ställa i spetsen för våra trupper. Jag kan icke annat än, jemväl i afseende på sjelfva formen, instämma i det enkla yttrande, som Hr Gripenstedt baft och som är fulkomligen riktigt. R. St:s Revisorer hafva varit obefogade att upptaga frågan, och StalsUtsk. hade icke bort gifva annat yttrande deröfver, än alt revisorerne varit obefogade att göra en sådan framställning, som den ifrågavar. Hr von Rosen: Jag har icke kunnat instämma med majoriteten i denna fråga.
A. Calcul, sorn wisgr förhällandet af General MstcmceContoirets Aflöning före I80Z Ärs Rotering och desi nn warande Stat. i Dunckeur Z Os>ver-Commissari'er L i Secreterare hos Directionen r Ombuds,nan 666: Z2: 4 Län - Departementer. 333: 16: Z Commissarier L i Dito i Casinur Sknfmarehjelp Missrakningspenningar i Casseur sika 3 Kammar-Skifware L i Diro i Bokhallare wid Diarium r Diko wid r-dra Diarium Inlösningen i Commissarie r Diko i Ilpbörds-Kamrerare MissräkningspemiinZar 133: i6: 66: Za: 33: >6: 122: 127: 37: 4 33: 16: i Npbörds-Kamrerare i Kammar-Skrifware wid Renovation r Dito wid Qmsäkkniiigarne BokflutS«Lon torre t. i Kammererare 1 Revisor Mfwer 'Lommisiariernes Expedition. 1 Notarie Auction - tverket - i Auckions-Förwaltare i Kamererare i Casseur Missrakningspenningar i Revisor i Auckions-Notarie z Kammar-Skrifware L n6: za: __ 33.: 16: WLrderingen och Zörwarmgen 1 Jouvelerare warderar Iouveler, Guld, etc. Tillökad iLoS. Sysiorne inrättade i8»s »ch 1806. -s! När nu warande Jnnehalwaren afzär, bör denna befattning förenas med Csn» ira Protocvllets förande wid Aucionerne. enligt Herrar Rcwisvrers Bcsiut ,807. /Befsttningkn' wid Auktions ContraiPratoeollcts förande samt arfwodct bortföre kammer, framdeles att tillhöra Notarien hos Oswcr-Comissarierne enligt Herrar Rcwisvrers beilut 1807.
Sritel uppforbe onflag till burdf)marcf)e*FofFnaber; 154:0. ben 18 gebruarii, ongåenbe låne*unberfF6b af allmänna mebel till en f)amn*anlåggning vib 36nfoping; r 55:0. i onlebning of £ongI.JfflayM Sftåbiga (Sfrifvelfe, ongåenbe £anbSf)6fbingen af W ingards unberbånigo onfofning om befrielfe från érfåttning&mnfvar för be af forre £onbS*@ecreteraren Kleman tillgripne ocf? forfFingrobe mebel; 156:0. ben 19 ^ebruorii, ongåenbe ©tenfclSverfet vib *£ågano$; 157:0. ben 26 gebruarii, ongåenbe offFrifning of be från Q3anfen ocl? 9uFSgålbS*€ontoiret lemnabe låne^unberftob till ^/elinore ©anal* od) ©lufjvetf^bpggnab; ?2 i?8:o. ben 26 $ebr., angående frågan om IjpreSfritt begagnande af ©enerat ^f?ifkance*£onfoiretS l)uS för en blifvande §ombard*lånerorelfe i fdufvudftaden; 1^9:0. -— angående £ofåS (Silfververk; 160:0. angående betackande af den brffl, forn möjligen fan uppkomma i de beråknade tiUgångarne för de anflag, forn vidienna Srifédag b/ifmit beviljade; 161:0. rörande verkfkåld reoifion af (Statsverkets rå* fenffaper för år 1826; 162:0. angående beräkning af kopparen i de från STikS* galdS*©ontoiret utgifne flriljemimtSpoletter; 163:0. den r ‘rSftaré, angående forfåt/nfng af de tvånne krigSfJeppen, ^apperbecen ocl) af ©Ijapman; 164m.
Slutligen fruktar jag, alt om man tillåter val utom districlen, så skola Stockholms innevånare lill en stor del blifva entreprenörer för riksdagsbefattningarna; d. v. s. att rättegångsombud och commissionärer för vissa orter, särdeles i disconterna och på alla de ställen, der penningar kunna få lånas, skola tillskansa sig rösterna och blifva riksdagsmän. Vi hafva sett i Nord-A merika hvilken vigt privatbankerna haft i fråga om representanternes tillsättning: och vi skulle få se det i Sverige, derest icke valen inskränktes till Stånden. Jag fruktar att vi i alla fall få nog mycket röna dessa sidoinflytanden. 5:te punkten: ’’Ingen, som är under 25 år gammal, må utse valman eller väljas dertill, eller deltaga i val af riksdagsman inom Stånd, der ombud omedelbart utses.” 6:te punkten: ”Ingen må blifva medlem af de yngres kammare före fyllda 3o år, eller af de äldres, förr än han upphunnit 4° år eller en gång varit riksdagsman." 7:de punkten: ”Ledamöterne af den äldre kammaren väljas å fem riksdagar. Vid hvarje sådan afgår ^ af hela antalet eller de fem äldste af hvarje Stånd. Åldern beräknas efter lednadsåren, så länge någon af den första uppsättningen är qvar och sedermera efter riksdagsmännens inträde i kammaren.” J tordén finna, att dessa fem riksdagar är nog mycket tilltaget. Jag har beräknat, att lagtima riksdagar skulle inträffa hvart 3 år. I sådan händelse skulle, 0111 ingen urtima riksdag i n föl le, den som komme in vid 4° år i äldre kammaren träda derur vid 55 år. Men det är troli01, att näston urtima riksdag alltid skulle under tiden in - 7<i Den 21 Ocloberc. m. träffa, och för hvarje sädin förkortades alltid representationstiden med 3:ne år. 8:de punkten: ”Vid val till ombud i äldre kammaren eller afgång derifrån göres ingen skilnad emellan lagtima eller urtima riksdagar. De förra påräknas att inträffa hvart tredje år utan rubbning genom de urtima.” Skälet är, att 0111 K.
ST:0 fl Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 April 1857, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion all fader, som icke kan bidraga till sill oäkta barns uppfostran, bör till allmänt arbete hållas. Uti en i Hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Gustaf Hultman från Nerike anfört, hurusom en ibland 12 Sammansatta Lagsami Allm. Besvärso. Ekon.-Ulskottets Betänk. N;o 6. de slörsla svårigheter, som bär i landet mölle behandlingen af fattigvårdens angelägenheter, vore frågan otti försörjning al oäkta barn, hvilkas föräldrar icke sjellve mäklade alt draga försorg otn dem. i vissa Irakier vore della onda i slarkt tilltagande, synnerligas! som, bland arbetsklassen, fadern, äfven om lian egde tillgång, nästan aldrig, ulan genom lagens biträde, kunde lönnås till vårda sig om sitt oäkta barn, och om, såsom ofia bände, lian dertill saknade medel, sä blefvo kommunerna betungade med följderna af hans jällsinuighet, ulan utväg tilt af honom kunna utkräfva ersättning derför.
Jag tror derföre, att äfven inom vårt kära fädernesland Liden nu vore inne att i detta afseende taga ett steg framföre, och att man således åtminstone borde upphäfva dödsstraffet för sedelförfalskning, samt i stället stadga något annat, mera menskligt, t. ex. schavott och fästning eller dylikt; och detta så mycket heldre, som man ingalunda torde få taga för afgjordt, att brott af förenämnde eller annan beskaffenhet skola förminskas genom tillämpandet af alltför mycket draconiska Lagar; jag tror det åtminstone icke, och erfarenheten har lill och med ofta bevisat motsatsen; men hvad som synes mig antagligare är, alt i samma mon en högre och mera allmän bildning gör sig gällande, i samma mon torde äfven alltid uppstå mera ädla och menniskan mera värdiga bevekelsegrunder, som afhålla från brotten, än endast frugtan för sjelfva det materiella straffet. På dessa grunder anhåller jag få reservera mig mot det beslut, Ilöglofliga Utskotten fattat, att tillstyrka bibehållandet af dödsstraffet för sedlars eftergörande eller förfalskning.” Och hafva jemväl vice Talmannen Pehr Ericsson och Riksdagsfullmägtigen Zweigbergk mot detta Utlåtande sig reserverat. Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, IV:o 4' 9 N:o 4. Ant. till Exp. Utsk. den i5 Augusti, kl. io f. ra. Betänkande> i anledning af väckta frågor} dels om upphäfvande af nu gällande stadgande , att 3:dje uppbudet icke må meddelas å i Banken pantsatt fastighet förr än lånet blifvit slutbetaldt eller omsatt; dels ock om åläggande för Banken att till vederbörande Domare årligen aflemna förteckningar på intecknade fordringar.
299 §, angående upphörandet af tillförene meddelade stadganden, i afseende på Riksgälds-kontorets förvaltning, eger samma lydelse, som hittills gällande reglementes sista eller 278 §. Till följd af Rikets Ständers beslut, genom bifallandet af hvad Utskottet i Utlåtandet JV2 270 tillstyrkt, hafva följande hittills gällande §§ blifvit uteslutna ur de nu föreslagna afdelningarne af Riksgälds-kontorets nya reglemente, nemligen 219 §, angående särskildt arfvode för afslutandet af Riksgälds-kontorets hufvudbok, 265 §, angående vilkoret för innehafvande af tjenst utom verket, och 266 §, angående förfaringssättet vid ansökningar och förslags upprättande m. m. till tjenster, som skulle genom förordnanden tills vidare tillsättas. Stockholm den 3 Mars 1858. FÖRSLAG STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1868. Hör till Stats-Utskottets Memorial N:o 293. 1 FÖRSLAG tili REGLEMENTE lör Rikets Ständers R i k s g ä I ti s - k o u t o r. (Fortsättning.) /Ingående Riksgälds - kon to nis inkomster och de lill detta verk särskilt anslagna tillgångar. § 207. De till Riksgälds-kontoret hörande och dit ans/agna medel må icke, under någon förevändning eller med hvad vilkor som helst, derifrån rjekas eller användas till andia behof, än dem Rikets Ständer bestämt. Aili förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst (68 § Regeringsformen). Och må, vid liqviderandet af Riksgälds-konlorets fordringar, ackord, utan Rikets Ständers särskilda samtycke, icke medgifvas. § 208. Återstoden al den bevillning, som, enligt Rikets Ständers bevillnings-lörordning af den 2 December 1854 samt Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse af den 4 Januari 1855, Rik. till R. St.
Proposition Sf:o 68. att en förändrad organisation af skolan måste i den ort, der den nu är förlagd, vidtagas, men hvarom något bestämdt yrkande icke blifvit framstäldt, likasom någon egentlig klagan öfver skolans verksamhet äfven i dess nuvarande skick ej heller försports, om ock af en eller annan orsak man haft anledning önska, att undervisningen vid berörda läroverk måtte i något hänseende kunna utvidgas eller på annat sätt ordnas; samt att vid sådant förhållande och då, hvad den financiela delen af frågan beträffade, de vid riksdagen beviljade anslag redan uppgingo till ganska betydliga belopp, samt nödigt vore att Statens medel sparades och endast toges i anspråk der verkligt behof förefunnes, hvilket icke syntes vara förhållandet i förevarande fall, och enär Rikets Ständer dels antagit att Brulcs-societeten, hvilken dittills genom betydliga anslag frikostigt bidragit till skolans utveckling och dessutom sjelf måhända hade den största direkta nyttan af de derifrån utgående elevers och tjenstemäns verksamhet, icke skulle undandraga sig att fortfarande lemna behöfligt understöd åt denna undervisningsanstalt, äfven om Rikets Ständer skulle finna skälen för skolans bibehållande på dess nuvarande plats vara öfvervägande, dels föreställt sig att skolans byggnader icke befunnes mera förfallna, än att dessa lokaler, genom ändamålsenlig anordning, utan att särskildt statsanslag derför behöfde anvisas, kunde hållas i brukbart stånd, Rikets Ständer funno sig förhindrade att Kongl. Maj:ts framställning för det närvarande bifalla.
Jag tror mig härmed hafva vederlagt hvari Herr Grefve Cederström yttrat, i motsatts mot andras opinion i detta ämne; och jag beklagar, att en man, som inför Thronen yttrar samma tänkesätt, sorn hår, funnit sig uppmanad, att gifva dementi åt den klagan öfver förlägenhet, betryckt ställning eller nöd, som hår af flera blifvit förd, då Herr Grefven icke kunnat grun. da denna dementi på en noggrann undersökning om hela landets eller vissa enskilda provincers verkliga belägenhet. N;o Herr Rothlieb, Axell Då Hans Excellence Herr Grefve Cederström uti dess anförande af den 24 Februari, bland annat förklarat, att de som fört klagan öfver nöd och förlägenhet, hafva dermed velat söka mårkbarhet genom klander; och då äfven jag, varit en af dem, som med matta fårgor tecknat den i min ort rådande förlägen - *34 Den i Martii, heten, så borde jag visserligen med upprepande af åtskillige bevis söka Öfvertyga den ådle Grefven om sannfärdigheten af hvad jag yttrat men det skulle endast föranleda till en vidlyftighet som till intet vore gagnelig. Jag tror mig hafva uppfyllt min Riksdagsmannapligt, då jag inför denna aktningsvärda samling af ädlingar höjt sanningens röst. Och månne man hår kan framträda med en osanning? Hvad som år taladt och sagt står till en åminnelse i Protocollerne. Må allmänna rösten dömma och bestämma hvem har rått. Jag har ingen märkbarhet sökt men min öfvertygelse skall jag ej kränka. En innerlig osviklig till gifvenhet för min Konung och den mäst obegränsade kärlek för Fäderneslandet, ådagaläggas säkrast genom sanningens språk och detta skall jag alltid föra. Med sådana tån keoch handlingssätt skall jag utan förebråelser utan att rådna för hvad jag gjort eller talat, återvända till min fosterbygd. Friherre Toll, Gustaf Philip: Jag vill endast hafva åran inför Höglofl.
Lagerbjelkes upgift, att han reserverat sig mot det beslut, som föranledde den förklaring af Riksg:sKont:s Fullmäktige, hvilken jag härstädes till en del anfört, få å min sida tillkännagifva, att jag om detta förhållande icke äger någon kännedom, hvilket åter har sin enkla förklaringsgrund deruti, att den fråga, hvaremot Revisorerna gjort anmärkn. (och som endast rörde en obetydlig bokförings-åtgärd), ej på minsta sätt sammanhänger med de frågor, hvarom jag nu yttrat mig, och att jag således icke haft den ringaste anledn. att derom göra någon efterforskning. Hvad som för mig, och för alla andra deremot mäste vara i delta afseende af intresse, är den tolkning angrde betydelsen af uttrycket »disponibla tillgångar», som Hrr Fullmäktige sjelfva afgifvit, och denna tolkning lärer väl också omöjligen kunna bortresonneras, ehvad ock anledningen må hafta varit till Fullmäktiges förklaring. För öfrigt behöfver jag säkert icke påminna derom, att de anmärkmr jag nu ansett mig böra framställa, icke i något hänseende varit riktade emot Gr. Lagerbjelke personligen, utan afse Riksg:sKont:s förvaltning i sin helhet, och således just den majoritet af Fullmäktige, hvars förklaring jag tagit mig friheten upläsa. Gr. Lagerbjelke: Det är just för att förekomma ett för hållande, sådant som det den siste värde talaren omtalat, som 1844 års Bref utfärdades. F’örst gick det så till, att Riksg:sKont. fick vänta på penningarne, hvilka i stället lågo qvar i StatsKont. under hela tiden, intilldess Rikshufvudboken blef färdig. För att nu förekomma detta, stadgades i berörde K. Bref, att under pågående arbeten med Rikshufvudboken, och i den mån StatsKont. deraf kunde se om några öfverskott Opstodo, skulle dessa öfverlemnas till Riksg:sKont. När således nu, enl. författn:n, Tullverkets räkenskaper för år 1855 skulle vara aflemnade d. 1 Okt. 1856, så kunde StatsKont. af dessa räkenskaper se, att