Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derest den kammare, som saken först behandlar, med förändring antager utskottets förslag, eller fattar deraf oberoende beslut, eger medkammaren, om den icke vill i berörde förändring eller beslut instämma, att, sedan utskottet, der så nödigt finnes, blifvit ytterligare hördt, frågan för sin del afgöra, hvarefter målet skall ånyo till den förra kammaren öf~ verlemnas, hvilken då har att utan förändring antaga eller ock afslå hvad den kam - KonslUutions-UlskoUets Memorial, M 7. 55 mare, som sednare handlagt målet, beslutat. ] sistnämnda händelse förfaller frågan, med undantag, som nästföljande Tre §§ utvisa. § 57. Förslag till stiftande, ändring eller uppbäfvande af grundlag, hvarom fråga endast vid lagtima riksdag må väckas, skall, sedan det blifvit af Konstitutions-utskoltet handlagdt, kunna å samma riksdag förkastas, men ej slutligen antagas. Förslag förkastas, der ej antingen: ' a) Kamrarne om beslutet åsämjas; eller b) förslaget är af Konungen väckt qch vunnit endera kammarens bifall; eller ock c) förslaget blifvit af Konstitutions-utskoltet tillstyrkt och af endera kammaren gillad t. Förslag, som ej förkastats, blifver hvilande till nästa lagtima riksdag, då det skall ånyo pröfvas. Varder förslaget dervid inom båda kamrarne, medelst bifall af mer än hälften utaf hvarderas samtlige ledamöter, antaget, blifver det Riksförsamlingens beslut. Hvad då icke med sådan pluralitet godkännes, förfaller; egande kamrarne ej rätt att uti hvilande förslag ändring göra. Ej må beslut öfver hvilande förslag intill annan riksdag uppskjutas, utan att Konungen och båda kamrarne om uppskof ense äro. § 58.
För öfrigt, och hvad som mest talar för införande af detta stadgande, är det af en fortfarande erfarenhet styrkte, af mig här förutnämnde, förhållandet, att de fleste, på export-auctionen försålde, varor återkomma till landet genom förnyade insmuglings-försök, som beklagligtvis stundom lyckas, och utgöra den enda utvägen för den lagbrytande varuägaren, att i någon mån ersätta de genom beslaget honom träffade förluster. Dessa äro de hufvudsakliga rättelser i Den 22 Januarii f. m. 99 författningen mot oloflig varuinoch utförsel, hvilka jag tror vara nödige, och dä jag nu vördsamt underställer dem Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, får jag, för den händelse alt de gillas, äfven äran föreslå följande underdåniga skrifvelse i ämnet: ”Då Förordningen den a3 Junii iSaö ”mot oloflig inoch utförsel af varor icke ”lemnar de för tillseendet af dess noggran”na iakttagande förordnade Tjenstemän nö"dig frihet att förekomma och beifra dess ”öfverlrädande, få Rikets Ständer till Eders ”Kongl. Maj:t framställa deri underdåniga ”önskan, det Eders Kongl. Maj:t måtte be”sluta och låta vidtaga de förändringar i ”denna förordning, hvilka af behofvet fm”nas påkallade, för Näringarnas skydd samt ”betryggande emot Tullförsnillning af den ”Slaten tillkommande tull-intraden, utan att ”den laglydige medborgarens rättmätiga anspråk på hus och hemfridens helgd må ”äfventyras; i anledning hvaraf Rikets Stän”der äfven i underdånighet få framlägga ”deras åsigter öfver de hufvudsakligaste de”larne af berörde stadgande, i afseende på ”undersökning efter olofligen infördt gods, ”till det Nådiga afseende, Eders Kongl.
Al lis 2 och 4° §§• bort slå uti brödraband med hvarandra, nemligen 200 Ridr å hvarje nämnde ställe emot uteslutandet af meningen uti 28 §. ”och icke till afgift efter denna Art. äro uppförde eller derifrån fritagne.” Följderna af denna menings bortryckande torde ej vara svåra att beräkna.” Härmed förenade si g Gustaf Larsson från Stockholms Län, Per Hinricsson från Norrbottens Län, G. S. F. Apelqvist från Blekinge, samt Per Jönsson från Christianstads Län. STOCKHOLM, 1 83 5. Tryckt hos P. A. No 11 stedt & Söner, Kongl. Boktryckare. Bevillniiigs-Vtskollcts Memorial N.-o 62. j N:o 62. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 April. Memorial; i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående föreslagne Jörändringar i i:sta och 2:dra Artiklarue af Bevillnings-Förordningen. Enligt ankomne Protocolls-Utdrag af den a3 och 24 innevarande månad, har Bevillnings-TJtskottet erhållit del af Riks-Ståndens beslut i anledning af Utskottets under N:o 61 afgifna Utlåtande öfver de vid Betänkandet N:o 57, med Förslag till i:sta och srdra Artiklarne af Bevillnings-Förordningen, gjorda anmärkningar, af hvilka beslut inhemtas, att Rikets Ständer bifallit Betänkandet N:o 57 med de i Utlåtandet N:o 61 tillstyrkta förändringar, utom i nedannämnde delar, hvaruti förekomma skiljaktiga beslut, till hvilkas sammanjemkning Utskottet nu skolat afgifva förslag, äfven som till de deraf föranledda voterings-propositioner, hvaröfver omröstning i förstärkt Stats-Utskott torde komma att anställas. Presteoch Borgare-Stånden hafva bifallit den af Utskottet häruti föreslagna förändring; hvaremot Ridderskapet och Adeln förklarat, att sista momentet af denna Artikel skall erhålla följande lydelse: Denna afgift fortfar att årligen
Man i hans ställe Stockholm den 13 October »825. «6o Constitutions Utskottets Bctänhanclcn. Anborn den 18 October 1023- Memorial till Riksens Ständer, med utlåtande i anledning af ett jöreslaget tillägg i JustitiesOmbudsmans Instruetionen. Till ConstitutionsUtskottet har, under den 4 dennes, Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat remittera ett, af Herr Nils "Wilhelm Stråle, hamstäldt motiveradt förslag aft i 26 Jf. af Justi tia Gm hud smansInslructionen måtte införas följande tillägg: “Afgår under rarande Riksdag och lörr än dag till densammas afslutande blifvit utsatt, den till JustitiseOmbudsmannens Efterträdare utsedde Person, eller varder lill veiklig JustitiasOmbudsnian förordnad, förhålles med nytt val, på sätt gy och gS ff. RegeringsFormen och 65 $. Riksdagsordningen utstakad* En föreskrift, ämnad att gälla för Riksens Ständer och att under Deras sammankomst tillämpas, anser väl ConstitutionsUtskottet väsendligen tillhöra Grundlagen, hvadan ock Utskottet, med anled - \ . / ComtitutionsTjsthottcts bctcinknnclcn. 261 ning af särskild motion, redan tillstyrkt, såsom tillägg, vid 98 §. RegeringsForme* och 65 §.
Men i alla fall — hon måste tänka på, hvem det var, som det förestälde, och icke, om det var mer eller mindre bra gjordt. »Ja, men det liknar honom ju inte alls», qved Rakel med ynklig röst. »Jag tycker inte heller om mor der inne på väggen. Den der otäcka madamen är inte min lilla mor.» — »Den der otäcka madamen» var ett porträtt af Mina, taget i den fotografiska konstens första dagar, och då krinolinerna och polkaärmarna uppträdde i sin sista vanskapliga skepnad ute på landet. Både fadern och modern började snart sörja öfver, huru deras barn tog ett ögonblickligt och bestämdt intryck af menniskors utseende och derefter tänkte och handlade med afseende på de respektive personerna. Det hjelpte icke, att fadern framhöll, hur det står i bibeln, att man icke skall döma efter det yttre, utan döma en rätt dom, icke, att han läste om, huru profeten, när han smorde David, blef varnad af Gud att icke låta ett vackert ansigte göra ett för starkt intryck på sig. Rakel stirrade alltid länge och forskande på hvarje främmande menniska, och tyckte hon icke om deras ansigte, så kunde man icke få henne till att vare sig tala eller visa sig vänlig. Skönhet var det dock kanske icke, som hon absolut fordrade — skönhet är, som vi veta, ingen hvardagskost, icke en gång på landet —, utan snarare något lefvande, vaket, något som uttryckte godhet, som barnet hastigt fäste sig vid. Hon hade vänner bland de allra fulaste på gården. Så fans det t. ex. en gammal murare — en halt, klumpig gammal man, med ett ansigte, der till och med den bästa vilja icke skulle kunna uppspåra minsta tecken af skönhet, — som var Rakels utvalde vän och förtrogne. Det var en snäll och hederlig gammal man, en man, som hade varit mycket olycklig, nu var mycket ensam och aldrig förtjenade tolf skilling utan att snart göra sig af med dem igen, fastän han aldrig smakade starka drycker. — Men å andra sidan hade verkligen stor skönhet en verkan som ett rus på Rakel.
Vid veterinär-inrättningen i Stockholm, sorn slår under förvaltning af en Direktion, i hvilken en af Sundhets-kollegii ledamöter skall vara medlem, böra lärokurserna så inrättas, att fullständig djurläkare-bildning kan förvärlvas på fyra år. Undervisningsämnena äro, utom förberedande läroämnen i naturalhistoria och kemil läran om husdjurens byggnad och sjukdomar samt sättet alt dem hehandla, läran om läkemedel, om operationer och förlossningskonst samt rättsoch polis-veterinärkunnighet. Lärarne äro fyra, nemligen tre professorer och en adjunkt; hvarjemte till lärarnes antal äfven hörer inslruktionssmeden, som bör undervisa i det praktiska af hofbeslagskonsten. Såsom kompetensvilkor för erhållande af nämnda fyra lärareplalser stadgas alt hafva undergått fullständig studentexamen och ega "för lärarekallet inom velerinärfacket erforderliga kunskaper och skicklighet". — Läroämnena äro emellertid ej bestämdt fördelade Exp edill orts-Uts kott e fs Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 46. 3 på hvarje särskild lärostol, utan föreståndaren (en af professorerne) åligger att, i samråd med öfriga lärare, uppgöra förslag till fördelning af undervisningsämnena, hvilket, efter Direktionens fastställelse, hos Sunhets-kollegium anmäles. — Sedan en elev genomgått inrättningens fyra klasser, pröfvas han vid utgångsexamen uti de till den praktiska djurläkare-vetenskapen hörande ämnen, i hvilka han vid inrättningen erhållit undervisning. Efter godkänd examen tilldelas den sålunda utexaminerade bevis såsom legitimerad djurläkare. Vid veterinär-inrättningen i Skara åter, som, i öfverensstämmelse med grundläggarens föreskrifter, har för ändamål att lemna undervisning i veterinärvetenskapen och bilda skicklige hofslagare för landsortens behof, och som står under en Direktion, inför hvilken föreståndaren föredrager ärendena, medan deremot Sundhets-kollegium har öfverinseende öfver sjukvården och undervisningen, bestrides denna sednare af två lektorer (af hvilka den ene tillika är föreståndare), en adjunkt samt en instruktionssmed. Såsom kompetens stadgas för lektorer och adjunkt att hafva ådagalagt grundliga studier jemte för veterinär-lärare erforderliga kunskaper och skicklighet.
Beklagande att han saknar lörmåga att framlägga ett dylikt förslag, uppgifver motionären dock följande åtgärder, såsom verkande till det åsyftade ändamålet; . i..;Å>.uU no mona'» .,ui u sd-nöi Hififtito» Hvarje socken, kommun eller måhända hellre hvarje landsting borde lemna odlingshjelp, der sådan pröfvades högst behöflig. Till bidrag för dylik kommunalutgift borde, genom Statsmagternas försorg, till kommunens förfogande ställas en skatt, sorn skulle utgöras, dels af hvarje kommissionär eljer agent, hvilken ombe - 4 Sammans. Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 3. sörjer emigrantskeppning, med visst belopp för hvarje emigrerande person, af hvad ålder den må vara, dels, enligt enahanda grunder, at rederi eller egare till fartyg, som bortförer utvandrare; börande den redare eller fartygsegare, som tillika är agent, förpligta^ begge slagen af denna skatt utgifva. Vidare borde en afhandling om emigrationen från dess egentliga början intill närvarande tid på allmän bekostnad utarbetas af en eller flere sakkunnige och fosterländske män, grundad på säkra statistiska källor och undersökningar jemte sannfärdiga fakta, hemtade äfven från de trakter, der våra fordna medborgare företrädesvis fått sig nya boningsplatser anvisade. Denna afhandling borde, iom möjligt, blifva färdig till riksmötet näst efter detta, och i densamma borde icke förtigas huru stora hopar af alla åldrar, som lockats till kustländerna och emigrantskeppen, huru de behandlats före embarkeringen och på skeppen, huru många som dukat under för den sednare behandlingen, huru utvandrarne, och synnerligast deras kassor behandlats i den nya verlden; hurudan dödligheten derstädes varit bland dem, samt hvilken den moraliska och materiela vinsten blifvit af utvandringen. Hvad bruk som sedermera skulle göras med denna afhandling finge beslutas, efter det densamma blifvit granskad.
Staten har, i följd deraf, blifvit hragt i den ställning, att man ansett nödigt, att dels genom direct understöd af Statsmedlen upprätthålla den en gång öfvertagna Tidningen, dels, håde emot Statens Embetsverk och enskilda, tillerkänna den rättigheter, å hvilka privilegiets egare, under den följd af år, som den sjelf nyttjade sitt privilegium, icke gjort anspråk; och i trots af denna erfarenhet hafva Konungens Rådgifvare, vid den tid, då Staten ånyo kunde blifva från den besvärliga förbindelsen fri, ansett sig icke böra afstyrka samma förbindelses förnyelse. 5a) Kongl. Maj:t har sjelf framställt ett förslag om den Kongl. Thea terns förvandling till en National-Theater. Men, ehuru Theaterns skuld vid medlet af år 1887, oberäknade Tiotusen Riksdaler, som år i834 af Staten försträcktes, öfversteg NittioenTusen Riksdaler Banco, hafva dock Konungens Rådgifvare vid samma tid, i stället för att ingå uti och vidare utveckla Hans Maj:ts förslag, tillstyrkt Theaterns bibehållande i sitt dåvarande skick. Staten har härigenom blifvit inledd i högst betydliga utgifter för en inrättning, som bör bära sig sjelf och kan det, så snart den måste. Under det Konungens Rådgifvare på ofvan uppgifne sätt vållat Sta 53) ten utgifter, som utan svårighet kunnat undvikas, hafva de, dels försökt att vid uppbörden af Kronans inkomster få antagen en gemensam communal-ansvarighet: ett försök, hvars oförenlighet med vårt närvarande samhällsskick, såväl som dess upphofsmäns fullkomliga obekantskap med tänkesättet i det land, hvars Konung de åtagit sig att gå 54) tillhanda med råd, utgången till öfverflöd ådagalade; dels afstyrkt bifall till Riksens Ständers anhållan om undersökning rörande Statens egande-rätt till ett stort antal hemman, ehuru en sådan undersökning, enligt hvad af ett Constitutions-Utskottets vid förledna Riksdag afgifna memorial inhemtas, år i83o af Fem bland Konungens dåvarande
För närvarande, och sedan Presterss befrielse i några delar redan egt rum, anser Utskottet häruti ytterligare åtgärd icke yara att föreslå. För den undervisningsskyldighet, Presterskapet åligger, behöfvas i Utskottets tanka inga vidare uppmaningar, än de, som innehållas i Prest-eden, Kyrko-ordningen och flera författningar. Sättet att utöfva den kommer, föreskrifterne må vara hvilka som heldst, att hufvudsakligen bero af de undervisades olikhet samt lärarens nit och urskilning. Till verkställigheten är Församlingen efter omständigheterna ett gillande eller åklagande vittne. Uppsigt tillkommer Stiftsstyrelsen, och deri pröfvar äfven opåmint förhållandet genom de så kallade visitationerne, vid hvilka Presterskapets uppförande undersökes, och alla åldrar, synnerligast ungdomen, göra redo för sin Christendoms kunskap. Enligt naturens ordning tillkommer den första barn-undervisningen Föräldrai ne. Denna sköna rättighet lär ock den fromma Modern utan nödtvång icke föryttra. Det är ock genom dess utöfning och sederinesa Presterskapets omsorg, som äfven i de Besil, och Ekon. IJtsk. Be tänkanden. glest bebodda tracter, der icke, såsom ida mera befolkade, Scholor finnas, eller med fullt gagn kunna inrättas, Allmogen egen en bildning, som vid sådant förhållande före k o tum er oförmodad, den ock Grefve Schiveriri vitsordat om norra Provincernes innevånare, och man med lika skäl kan tillag* ga Elfsborgs Läns, Smålands, Hallands m. fl. sterila tracters bebyggare. Emedan likväl föräldrar icke öfver allt eg a skicklighet eller tillfälle att sjelfva undervisa sina harn, värnlösa barn ock någon gång kunna komma att sakna den första undervisningen, der denna icke är ställd på stadig fot, Allmogens lifliga begär efter en odling, som är ett beting för ett mera utbildadt Samhällslif, kräfver, utom Religions-kunskap, äfven färdighet i skrifning, räkning och öfriga allmännare lärdomar för medborgaren, hyses och yttras mea skäl den önskan, att undervisningstillfällen i dessa delar mätte mera jemnt öppnas.
Synd, löjtnant 2: 211 n. Synvillor, vanliga i polartrakterna 1: 234 n. ― förorsakade af dimma 1: 332. Säl vid vinterqvarteret 1: 457. ― jfr Storsäl, Snadd. Taimur-landet, bebodt af samojeder 1: 232 n. ― läget af dess ostkust 1: 337. ― Minins resor längs kusten 2: 188. Tandhval fångad vid Tromsö 1: 162. Teatrar i Japan 2: 359. Terfinnar 1: 46 n. Tetgales, Brandt Ysbrandtsz. Tobak, dess bruk bland tschuktsch. 2: 120. ― i Japan 2: 322. Tokio, besök i 2: 305 ff. ― shogunernas grafvar i 2: 310. Torkildsen, T. 1: 284 n. Trapeznikoff, Nikifor 2: 271 n. Tringa maritima, se: Fjärplyt. Tromsö, Vegas uppehåll i 1: 36. ― klimatet derstädes 1: 43 n. Trummor, tschuktschernas, se: Schamantrummor. Trädgränsen mot norr, i Europa och Asien 1: 40. ― vid Jenisej 1: 365. ― vid Lena 1: 41 n. Trädslagens utbredning i Jenisej-dalen 1: 368. Trädstammar, fossila, i Sibirien 2: 209 n. ― i Egypten 2: 443. Tändstickor, begärliga bland tschuktscherna 2: 126. ― svenska, i Japan 2: 337. Ulve, E. A. 1: 284. Uria Brünnichii, se: Alka. ―― grylle, se: Tejst. Usui-toge, färd öfver 2: 354. Utter i Tschuktsch-landet 2: 51. Nordostpassagens Historia NORDOSTPASSAGENS HISTORIA ELLER VEGA-EXPEDITIONENS FÖREGÅNGARE. EFTER BÄSTA KÄLLOR AF ANTON STUXBERG.
Maj r 84 * - Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, A”Då den oförmcdade händelse inträffat, att det Hedervärda Bonde-Ståndet vid föredragandet af StatsUtskottets Betänkande, N:o490, medförslag till voterings-propositioner för utrönande af Rikets Ständers beslut i Extra Statsregleringen, återremitterat detsamma, under ogillande, att Ståndets mening, i alla de fall der detsamma dels vägrat allt anslag, dels, ehuru tillstyrkande anslag, dock fastställt en mindre summa än de Öfrige Riks-Stånden, ej blifvit af S(ats-Ulskottet i voterings-propositionerne intagne, så nödgas jag — ehuru jag för min del ansett mindre välbetänkt att, sedan med dessa likartade propositioner af samma Hedervärda Stånd förr blifvit gillade och sedan de 3 öfrige Stånden redan godkänt voterings-propositionerne, Bonde-Ståndet det osgtadt nu finner sig befogndt att framkasta denna stridshandske, hvars upptagande kan leda lill de ledsammaste och mest invecklade förhållan - Stats-UtskottetS Utlåtande> N\o 522. elen — likväl medgifva, alt Bonde-Ståndet, juridiskt betragtadt, har rätt för deras yrkande att äfven få deras mening under votering i Förstärkt Utskott. 69 §. Regerings-formen är den enda §. i Grundlagen, som stadgar, huru förhållas hör, då Riks-Slånden stanna i skiIjagtiga beslut i StatsRegleringsfrågor, men då hvarken Stats-Utskotlet ej eller Rikets Ständer under denna Riksdag behagat följa föreskrifterna i denna §., ulan i dess ställe följt gammal praxis, så har vid den nu yppade tvisten — hvilken måhända aldrig kommit i fråga, om ej Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet förut gifvit vid handen, att voterings-propositioner af Riksstånden kunna underkännas — den besynnerliga omständighet inträffat, att man ej har någon bestämd Lag att följa, utan att man måste leda sig till det slut, som närmast instämmer med Grundlagens föreskrifter.
Exw !de, Eii blick p3 Frcdrilitb Breiner ocli l~ciiues: l-ifsg~isiii~ig .. 5. Selma Lagerlöf, Miamsell 17reclri.lro .. E n julhistoriii, . A. iiIe ' lii~., N y k x t 1866. E t t k \ ra.stsekcls~iiiune. Poem . 36. Bref friiii. 16OO.ti~l.et . Cecilia Wcenz, Stockholm som stosstnd ... Litteratur: L. AT., Uncler t d l i ~ och pinier af Alfliilil Agrell. - l;. D-n, Dikt ' oc; li veskligliet itf Heleim Nybloiii. -, S. D., 1X1.n Meclelliibf-. vets skönoste ii af RI. Aiilioliii c . 39 .. 43. 63 .. .. 64.. JrC \ ~~xL.jel~i~~ida i kvin~lofr: ' i~&amp;~~i Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbundet t. G!) E ' .~.wldq Vid Soiijw I ' Iov.bl,la skys 1~fi.r. I ?oeiii .: . 85. i i b b ~ ' 34. H m. N; ' bgs: % tniikar oiii Tolstoys ~Rrei.dzeraoii. ?it; c~i B 3.02. Litteratur: E. G., Ur Olof Stigs eftesIiiiriu.nde papper jii.iilt; e Triikol .. - Esselde, Pil: Göstiil Berliiigs;: d S~lniib 1; iig~döl . 106. Meddelanden från Fredrikareme er-Förbundet 3.0 ' 3. l.Cv.~~.rjcli: ilncla i k \ ri iiiiof ïhgibii ..: .. 1.3.0..
Enligt jordeböekerna, äger Akademien en mängd ej blott donerade, utan ock inköpta, tilibytta eller på annat sätt förvärfvade hemman och lägenheter, hvilka — 145 dels äro öfverlemnade till åboer mot ringa afrad, dels utarrenderade mot en inkomst, som på vissa ställen icke lärer uppgå ens till 2 procent af hemmanens nuvarande rätta värde. Derjemte har Akademien stundom åtagit sig underhållseller andra skyldigheter, som orsaka betydliga utgifter och öka förvaltningsbestyren. Det visar sig för öfrigt af räkenskaperna, att betydliga spanmålsposter blifvit till enskilda personer på kredit afyttrade, t. ex. till Ryttmästaren Hammarsköld, i hvars konkursmassa Akademien, vid 1850 års början, ägde en fordran för försåld spanmål till icke mindre belopp än 20,690 Rdr 9 sk. 10 rst. De olägenheter och besvär, i förening med ofta oundvikliga förluster och kostnader, hvilka Upsala Akademi för dess hemman måste vidkännas — såsom för spanmålens vård eller försäljning, besigtningar, resor, landtmäteriförrättningar, rättegångar m. m. — äro af den betänkliga art, att en förändring i förvaltningssättet synes vara af högsta behofvet påkallad. Lunds Kongl. Universitet. Räkenskaperna för båda åren, granskade i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar, utvisa följande förhållande: Dclict. Balans till påföljande året: Credit. Balans frän föregående året'.: — Utgifter: Balans till påföljande äret: I Vid granskning af 1850 års räkenskaper, liar det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att Universitetet för en påbörjad rättegång med Kongl. Maj:t och Kronan, angående återvinning af Universitetet frånhända inkomster, fått vidkännas en utgift af icke mindre än 532 Rdr 9 sk., deraf tryckningskostnader till ett belopp af 170 Rdr 16 sk. Om det ock må antagas, att
Att medgifva en sadan nfgifts-restitulion att utgå af bränvinstillverknings—medlen och utbetalas af vederbörande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i den ordning, sorn af Kongl. Majit kan varda bestämd. Vid detta medgifvande synes dock, till förekommande af missbruk, böra bestämma s: Att någon restitution icke beviljas, så framt icke minst 100 kannor af normalstyrka på en gång till export arigifvas och afsändas, äfvensom att, i likhet med hvad som vid tullrestitution för socker är stadgadt, utförseln verificeras, antingen genom intyg af Svensk Konsul eller vice Konsul å lossningsorten, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan vederbörande embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad; samt att någon restitution icke eger rum vid utförsel till Norge, hvarjemte till Kongl. Maj:t torde ölverlemnas att, elter General-tullstyrelsens hörande, meddela de ytterligare föreskrifter, som för ändamålet må finnas nödiga. Del skulle väl kunna ifrågasättas, huruvida icke jemväl, på satt vid tull re stitution för socker är föreskrifvet, borde företes vederbörande tillverkares, under edlig förpligtelse afgifna försäkran att varan är af Svensk tillverkning; men med afseende å de stora praktiska svårigheter, som härvid skulle möta, och då tullen å utländskt bränvin i allt fall är vida högre än tillverkningsafgiflen å det inhemska; samt vid sådant förhållande några egentliga vådor icke äro att emotse, äfven om i ett eller annat fall del skulle inträffa att restitution kommc att erläggas för reexporlerod utländsk vora, anser Kongl. Majit icke erforderligt alt dylika produklionsbevis skola företes. Hvad beträffar reslilutionens storlek, skulle val å ena sidan kunna anmärkas, att densamma icke borde uppgå till hela tillvcrkniiigsafgiflens belopp, utan sä mycket nfriiknas, som ungefärligen motsvarar kontrollkostnaden i sin helhet, fördelad på hvarje tillverkad kanna bränvin, eiler omkring fem procent af tillverkuingsafgiften.