Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag antager tverlom såsom helt naturligt vid författnrns tillämpning, att stället förut skall af vederbör:de vara anskaffadt, sä att K:s Befh:de icke behöfver annat eller mera, än att meddela sitt tillstånd till näringsrättighetens utöfvande på detta ställe, hvilket tillstånd säkerligen kommer att uteblifva, om protest deremot å jordegarens sida eger rum, nemi. att han alldeles icke vill hafva någon krog på sina egor. Men det finnes en annan betänklighet mot bifall till denna §. Gr. Lagerbjelke har upräknat åtskilliga. Om bränvins-minuterings-rätligheten bortauktionera», följer naturligtvis deraf, att flera anbud göras, och att icke ställena kunna på förhand sä noga bestämmas. Det kan således hända, att en ganska duglig person, boende vid allmänna landsvägen, icke långt ifrån ett ställe, der utskänknings-rätt förut är meddelad och utöfvas, blifver den högstbjudande, och, enl. denna §, skulle denne person ovilkorligen vara berättigad, att få utminuterings-rättighet. Nu är det likväl en vigtig omständighet, som bör af K:s Beflude omvårdas, nemi. alt, så vidt möjligt är, tillse, det superiet icke befrämjas, utan tvertom så mycket som möjligt förhindras. Dertill hör, att K:s Befb:de skall ega makt förklara, att utminulerings-rätt icke får utöfvas i den eller den trakten. Minulerings-rätten är icke till för annat ändamål, än att kommuners medlemmar skola ega tillfälle att der förse sig med bränvin, i mån af behof. Således är det af ingen betydenhet, hvar denna minuterings-rätt utöfvas, för så vidt icke skada eller oskick derigenom åsladkommes. Detta skulle likväl inträffa, om man skulle ega rättighet, att, utan att K:s Befh:de sådant kan förhindra, utöfva minuterings-rälten vid allmänna landsvägar, ty otvifvelaktigt skola derigenom dessa ställen snart förvandlas till lönnkrogar.
Med Johamitersystrarna forhlller det sig annorlunda. D a a s arbete ar en fri kristlig karlekstjanst. De hafva forpliktigat sig till att hjiil ' ~a ndr ock kvar de kunna utan att tnga n&amp;gon sent helst lon far den vdrd de gifva. Inkallade till direkt tjiinstgoring betalar orden slral deras resa som deras vivre. (Johannitersystrarna inkallas ofta till ordens sjukhus for att bjalpa eller vikariera for de ordinarie, ranligen diakonissanstalten tillhoriga, skoterskorna. Johannitersystrarnes utbildning och forpliktelser svarar troligen mot den zrkvinliga varneplikt, * frn Adlersparre sB varrnt forordade.) Men eljest h det vanligen fr&amp;n sina hem de hjalpa narboende behofvande sjuka. Under sedans villkor sager det sig sjalft, att endast de s ' om ej behofva lefya. af sitt arbete, och sorn hafva sin ticl tamligen till sin egen disposition kunna verka sisom Johannitersystrar. Kommer s l dartill glensen af den hoga protektionen och de stora minnena, sii ar ej att undra p i, om Johannitersystrarna till stor del utgores af hustrur, dottrar, sys4rar in. fl. xnforvandter till Johanniterriddare; de hafva 0ft.a nog pB sina gods bland egna nnderhafvsnde full ofning for sin kunskap. Diakonissinstitutionen stk sedan lange tillbaka hogt i Tysklarid; som. man vet, var det hou de tyskn diakonissorna Florence Nightingale sokte och erholl sin forsta utbildning.
Det finnes ingen lag, som förbjuder att Sveriges Adel, som utgöres af omkring 3,000 medlemmar, här representeras af 1,000 personer. Ar nu detta rimligt, är det väl möjligt, att ett dylikt antal skulle kunna anses vara fullt väldigt att innehafva representant-kallet? Det finnes icke heller någon lag, som förekommer att Svenska Adeln här alldeles uteblifva-. Denna orimlighet hafva vi, Gudi lof, aldrig egt att befara, men vi äro deremot snart sagdt vid hvarje Riksdag utsatte för det olyckliga förhållande att R. o. Ad. här på Riddarhuset ofta representeras af endast 20 å 30 personer. Det har handt, att de vigtigaste frågor, vid Riksdagens slut, varit behandlade af detta ringa antal utan någon borgen derför att dessa få personer varit begåfvade med större förmåga än andra. En följd af allt detta har länge varit ett ouphörligt ombyte af R. o. Adis ledamöter inom Utskin. Det verkar nödvändigt obehag, t. o. m. förargelse hos MedStin att se Rikets högsta angelägenheter den ena dagen vårdas af en, den andra af en annan. Formen af Riddarhusets sjelfskrifne representationssätt medgifver äfven missbruk af en vådlig och nära nog skamlig beskaffenhet den grannlagenheten förbjuder mig att vidröra. Vi måste sjelfva inom oss söka att afhjelpa dessa fel och vi kunna det. Det är äfven angeläget att vi göra det i tid; våra sår kunna eljest öfvergå till en kräfta, som kan göra dem obotliga. Det kunde äfven hända att påtryckningen utifrån blefve så stark alt vi densamma omöjligen kunde motstå. En påtryckning af blotta orättvisan och afunden är aldrig farlig, men en påtryckning som med billighet och rättvisa till drifkraft, blir det alltid. Men, frågar man, skola alla dessa förbättringar, nödvändigt köpas med upoffring af sjelfskrifvenheten? Jag svarar ja. Hvad är då denna sjelfskrifvenhet? Ar dess fördel verkligen så stor? Den är det visserligen för den enskildte som den åtnjuter.
Det rådde ett ovant sorl i förstugan, där de wermländska patronerna hängde upp sina tulubber och resskärp och stampade snön från stöflarne, ty den stränga vintern höll i sig häruppe, och sorlet och bråket upphörde ej ens inne i salen, där herrarne satte sig på långa och hårda träbänkar och väntade på hvad som komma skulle. De flesta af de tillstädesvarande voro på Hallens sida emot herrar kuratorer, hvilkas onödiga stränghet och egenmäktighet på det högsta tadlades. Störst var förbittringen mot Björnberg, hvilken gaf sig luft i mustiga tillvitelser mot denne herre och vänliga uttalanden om gamle grosseur Hall och John Hall den yngre. – Det är evinnerlig skam, sade brukspatron Eurenius till regementsskrifvare Lagerlöf, vi, som af erfarenhet inse följden af ofullkomliga lagar, känna ju med smärta den tyngd, med hvilken denna orättrådiga konkurslag hvilar öfver de olyckliga, som ej äga försvar mot våld och mannamån, och måste därför göra allt, hvad på oss beror, för att lätta den arme John Halls börda. – Nog är detta min och de flestas mening, svarade Lagerlöf. De båda herrarne stodo i ett hörn af rummet och utbytte sina tankar. Nu kommo flera personer till och blandade sig i samtalet. – Ja visst – det var Jacob Sommelius, som talade – vi hafva alla lika känsla för aflidne grosseuren John Halls minne och tacksamhet mot sonen, unge John Hall, hvars hjälpsamhet flera af oss upprepade gånger rönt. – Ja, sannerligen har bror inte rätt, sade brukspatron Camitz, och om ingen annan begär ordet, ämnar jag göra det och säga, att vi ju alla i mer eller mindre mån i aflidne grosseurens och äfven under den yngre John Halls tid med handelshuset John Hall & compani haft förbindelser, och att nästan hela riket, men framför allt järnbergslagen ju med synnerlig aktning måste ihågkomma de flera brydsamma konjunkturer, hvari detta handelshus med oegennyttigt handlande, utan afseende på egen vinst, hindrade de svårigheter, som tryckte.
Har en knippoch 2 spikhamrar. 20:o Sollefteå i socknen af samma namn, privilegieradt 1737 till 300 skeppunds smide och ökadt 1748 med en hammare och 2 härdar för 700 skeppund, samt 1840, på grund af 4 § i Kongl. Kungörelsen den 26 Oktober 1838, med 480 skeppund 6 lispund, så att det nu, utom en knipphammare, har 2 hamrar och 3 härdar för 1,933 skeppund 6 lispund privilegieradt årligt smide. 21:o Graninge i Långsele socken är det äldsta i landet; uppbyggdes redan 1673, samt försågs med privilegier af samma år, äfvensom 1683, 1695 och 1736, enligt hvilka det agde 2 hamrar med 4 härdar och 1000 skeppunds smide, ökades 1837 med 3 härdar för 1,350 skeppunds smide, samt, på grund af 4 § i högstberörde nådiga Kungörelse af den 26:te Oktober 1838, med 483 skeppund 6 lispund, och har nu 4 hamrar samt 7 härdar med 3,950 skeppund privilegieradt ärligt smide, varande en af härdarne privilegierad för 350 skeppund garfstålssmide, hvarförutan manufaktursmide samt betydlig svartsmidesoch spiktillverkning här idkas vid 2 knippoch 4 spikhamrar. 22:o Forse i Långsele socken, privilegieradt 1805 för 600 skeppunds smide, samt tillökadt 1840 enligt 1838 års Kongl. Kungörelse med 500 skeppund, 1811 med 4 härdar för 2,400 skeppund, jemte 400 skeppund förhöjning i förut ägande smide, 1843 med 2 härdar för 1,200 skeppund, samt 2 knipphamrar och 57 och 4 spikhamrar med 3 ässjor för tillverkning af hvarjehanda svartsmiden och 1845 med en stjelpugn för tillverkning af gjutgods.
Då Stellan åter kom in till damerna, kunde ingen märka i hvilken sinnesoro han var, ty tvertom syntes han högst munter och upprymd, och gaf sin hustru åtskilliga små prof på uppmärksamhet, hvilket från hans sida, i synnerhet på sednare tider, var någonting högst ovanligt. Hans herrlighet lorden kom äfven genom ett par glas whisky snart i ett särdeles godt lynne och började att skämta med damerna på ett sätt att de gerna aflägsnat sig, om icke Stellan gifvit dem den bestämdaste vink att de borde stanna qvar. Isynnerhet Nanna var föremål för lordens oartiga artigheter, och då lorden på henne fäste blickar, som tillkännagåfvo att han icke var känslolös för hennes behag, så uppgick hastigt ett ljus i Stellans själ, och inom få ögonblick hade han uppgjort en plan att draga sig ur sitt bryderi. Under en promenad till häst, som Stellan och lorden följande dagen gjorde, var Nanna hufvudsakligen föremålet för deras samtal. Stellan försummade ej att för lorden framställa Nannas egenskaper i en dager, som han kunde förutsätta att hans herrlighet helst önskade se dem uti, och vid skildringen af hennes behag iakttog han ej särdeles grannlagenhet. Han lyckades också verkligen att få fötter under hans herrlighets eljest tröga fantasi, och när han förmärkt sig hafva vunnit detta första ändamål, började han ställa sig som vore han svartsjuk på hans herrlighet, lät såsom af distraktion då och då undfalla sig några anmärkningar öfver huru litet man har skäl att egna qvinnan sin kärlek, då sjelfva hans hustru, som eljest alltid varit ett mönster af trohet, kunde fatta tillgifvenhet för någon annan än honom sjelf. Hemkomna från ridten började hans herrlighet att ge Nanna mer eftertryckliga bevis på sin ömma låga, och då Nanna förskräckt drog sig tillbaka för hans ömhetsprof, lät Stellan honom förstå att sådant kom af förställning och att hon blott begagnade detta som ett medel att starkare fängsla honom.
Transport: 1,722,832: 32. 5. 1,938,577: 19. 9. i .32 — Transport: till deltagarne i aftappningen af sjöarne Drafven oeh Bolmen inom Westbo och Sunnerbo härader, emot återbetalning af 8 procent å hela lånesumman, och med beräkning af 2 procents ränta under 14^ år efter 1852 års slut, inom Kronobergs län: till jordägarne omkring sjön Elen i Wirestads och Westra. Thorsås socknar af Albo härad, för nämnde sjös aftappning, å 2,661 R:dr 20 sk. 8 r:st; hvilket lån skulle återbetalas genom erläggande jemte krono-utskylderne af 133 Ihdr 3 sk. 5 r:st årligen för åren 1850 med 1879, och 132 Ihdr 44 sk. 8 r:st för år 1880, » deltagarne i utdikningen af Lillasjö samt åtskilliga, i närheten deraf belägna, kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar af Albo härad, å 6,000 Ihdr, dito dito af 480 Ihdr dito för åren 1851 med 1864, och 240 Ihdr för år 1865, » dito i utdikningen af kärrmark å hemmanen Hyttinge och Buhults ägor inom samma socknar, å 825 Ihdr, dito dito af 66 Ihdr dito för åren 1852 med 1865, och 33 Ihdr för år 1866, » Hemmansägarne Olof och Johannes Kilssöner, för ett utdiknings-arbete vid hemmanen Tångarne-Faxagård och Westergård i Stenbrohults socken af sistnämnde härad, å 975 Ihdr, dito dito af 78
Då R. o. Ad. icke bibehållit Utsk:s förslag i fråga om tullförsnillningen af ull, torde R. o. Ad. finna skäligt, att icke heller antaga samma förslag i afseende på öfrige, i §:n uppräknade varor, och jag hemställer således, huruvida icke denna punkt bör återremitteras. R. o. Ad. ansåg de emot ifrågavartde § gjorde anmärkntr föranleda till densammas återremitterande. 17:o ang:de den nu gällande 28 §. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke kunnatjfatta, hvarföre denna § skall utgå. Mig synes, som den här gjorda föreskriften vore ganska riktig. 442 Den 5 Juni e. m. Hr Gr. o. Landtm, lät i anledn. häraf uppläsa hvad K. M:s förslag till förnyad tulltaxa, rör:de ifrågavar:de § innehåller. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har vid detta tillfälle icke uppgifvit några skäl för sitt tillstyrkande, utan hänvisat till K. M:s nåd. skrifvelse. Förmodligen härrör det deraf, att man utgått från principen, att borttaga alla förbud. Men då R. o. Ad. så icke gjort, hemställer jag, om ej denna fråga borde återremitteras lill Utsk., som derigenom komme i tillfälle, alt affatta sitt förslag i öfverensstämmelse med de beslut, de tleste Stånden fattat. R. o. Ad. ansåg de emot Utsk:s hemställan om ifrågavar:de §:s uteslutande gjorde anmärkn:r föranleda till ålerremiss. 18:o Ang:de deri nu gällande 29 §, eller 24 § i Utsk:s förslag. R. o. Ad. godkände den af Utsk. föreslagna 24 §. 19:o Ang:dc den nu gällande 30 §\ eller 25 § af Utshs förslag. Hr Åkerman, Fredr.:
Abos död eller godtyckliga uppsägning, oskylde personer i stället å Hemman antagne samt Hemmansräntorne i Spannmål och Penningar ansenligen förhöjde m. 111. Och som detta syntes stridande mot Donations-Brefvet, har Eric Andersson föreslagit: 1:0 att bestämmas måtte huruvida ifrågavarande donerade Hemman böra anses antingen af Frälseeller Krono-Natur; 2:0 att dessa Akademi-Gårdar, likasom andra Hemman, må hafva en viss i Jordeboken bestämd ränta, som icke af enskilde får ökas eller minskas och Upsala Akademi ej njuta mera deraf, än som blifvit doneradt, nemi. den år 1624 hvarje Hemman påförda Ränta; 3:o att en Akademi-Bonde, så länge han rigtigt och ordentligt fullgör sina skyldigheter, icke må kunna från Hemmanet uppsägas, samt dess Enka, Barn och närmaste Arfvingar alltid framför andra vara berättigade, att Hemmanet städja, med skyldighet för tillträdaren, att ställa vederhäftig Borgen för de första 10 åren; 4:0 att alla Torp, som icke äro uti Jordeboken, såsom särskilde lägenheter, upptagne och skattlagde, men blifvit af Akademien afhyste, mätte till Hemmanen återläggas; 5:o att Åboerne å Akademi-Hemman icke må anses skyldige forsla Ränte-Spannmålen längre än 6 mil, i likhet tnéd Kronans Räntegifvare; samt 6:0 att i händelse desse 1111 ifrågavarande Akademi-Hemman skulle anses vara af Krono-Natur, Aboerne matté berättigas att dem till Skatte inlösa.
Allmänna Besvärs* och OeconornieUtskottet i, 1:0 Herr af Silléns, Georg, Axel, d. 4 dea» nes f. m. på bordet lagda Memorial, innefattande förslag, att en allmän Författning måtte utfärdas derom, att skog skall sex alnar på båda sidor om Allmän Landsoch Häradi-väg, ifrån det trädens telningar uppskjutit till två alnars höjd, af de väghållande underqvistas. 2:0 Herr af Silléns, Georg Axel, d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Motion, otn förbud mot bruket att vintertiden till väg»tskning nyttja unga träd af gran eliel, tall. Expeditions - Utskottet ’ Grefve Spens', Garf Gustaf, dan 1 deititt» *74 Fröt. TJtdr. d. js Dec. igig. på bordet lagda Motion, att Riks-Ståndens Protocolls Utdrag icke måtte till deras fullständiga innehåll tryckas uti Riks-Ståndens Protocoll. S. D, Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 5 dennes, under N:o 4 , afgifna och den 8 derpåföljde e. tn. på bordet lagda Betänkande, örn rättighet för Banco-Fulimägtige, att i afseende på Silfverköp vidtaga alla till ändamålet ledande anstalter, som med Bankens säkerhet kunna vara föreniige, blef samma Betänkande, i anledning af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till Banco-Utskottet återremiteradt. S. D. Remitterades till Expeditions • Utskottet: Grefve Spens', Carl Gustaf, den 1 dennes på bordet lagda Motion, att Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag icke mätte till deras fullständiga innehåll tryckas uti Riks-Ståndens Protocoll. Afskrift, den 1 December. Grefve Spens, Carl Gustaf:
Disconträtten må äga rum intilldess att Riksens Ständer deras beslut fattat; samt att BancoUtskottet dervid fästat alia upptänkliga vilkor till bevarande af Bankens säkerhet i alla händelser, och äfven i det lall, att Riksens Ständer helt och hållet afslå något förökadt biträde till Götha Canals fullbordan, så lärer förmodligen icke någon betänklighet kunna återstå , till bifall för ettdera af de alternativ, som Höglofl. BancoUtskottet till Riksens Ständer vördsamligen öfverlemnat. Herr von Schulzenheim, David: Om jag, efter all min förmåga, vid alla tillfällen sökt afböja Banco-Sedel-stockens förökning i disproportion emot den redbara Fonden , finner jag likväl nu vigtiga och pressanta skäl förevara att, likasom förra gången, då fråga var om ett tillfälligt biträde af Riksens Ständers Bank åt Götha Canal, för densamma vördsammast tillstyrka ett förddbbladt Discontlån; dock så att detsamma må blifva temporairt, eller till dess CanalDirectionens ansökning om ett offentligt, till detta af Konung och Ständer sanctionnerade stora företags fortsättning, till hela sin vidd, hinner blifva granskad och behörigen reglerad. Det är icke egentligen i faveur af Götha Canal, som denna hastiga undsättning af Riksens Ständers Bank nu tillstyrkes, utan i afsigt att månge idoge Näringsidkare, som tillitat CanalDisconten om lån, snart och hastigt räddas må, hvilkas lån nu uppsägas och Den 3 Juni, 31 till omsättning förmenas, då de circulerande 3 procents sediarne och assignationerne, vid en oförväntad misscredit och farhåga, allmänligen till inlösen presenteras. De värde Ledamöter, som nitälskat för Jordbrukare, och för dem velat befordra förlags-tiligångar, böra consequent agera, och icke stjelpa, då föremålet är att upphjelpa reproducerande Näringar. De, som i synnerhet hafva corresoondance på Östergöthland, måste känna ortens jemmerskri öfver den hastigt hämmade penninge circulationen.
För att åskädligt framställa behörigheten af omdömet om Blekinge läns oell Carlskrona stads i bemälde afseende vanlottade belägenhet, jemförd med rikets öfrige landsortsstäder, torde bifogade tableau, hvaruti uppgifterne om städernes folkmängd äro heintade från Forsells statistik och Konungens Bef:h:des femårsberattelser, men öfrige uppgifter äro lånade ur åberopade 1843 års skolrcvisious und. berättelse, göra tillfyllest. Med anledn. af hvad jag sålunda haft äran anföra, ock enär nu gällande, här i afskift bifogade löningsstat för lärarue vid Carlskrona skola blott upptager 1500 r:dr b:co, hvaraf 1369 r:dr 30 sk. utgå af statsverket, får jag vördsamligeu väcka den motion, att Carlskrona skola förvandlas lill en högre lärdomsskola jemte 2:ne apologistclasser, samt att till allöning för härigenom ökad lärarepersonal beviljas ett ytterligare statsanslag af 3500 r:dr b:co, att utgå efter bifogade project lill aflöningsstat. lag anhåller om remiss af denna min motion till Slalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskai. 380 Den 24 Augusti f. m. Stadens namn. Folkmängd. [Antal af ordinarie lärare*i vetenskaper och språk. Antal närvarande lärjungar vårterminen 1S43. Ärligt statsanslag till elementarläroverken. Med Gymnasium: Gamla lönen intill d. / Maj 181 g: Återstående andel af den åt skolan anslagne Ronnebytionden, hvilken andel numera utgår i contant af Statscont. med . Ränta på ett till Carlskrona skola skänkt capital, hvilket såsom lån innehafves af Carlskrona Storkyrkoförsamling . Af Carlskrona borgerskap, i st. f. de afskaffade chorgångspen ningarne, utgår nu ur Carlskrona drätselcommissions cassa Fria husrum i lärohuset åt Collegerne, beräknas af Magisträ ten till • 2:0 Interims lönetillökning af statsanslag enl. K. AJlöningsstaten d. 22 April 181g:
Antalet af dessa rörliga fästningar kan icke blifva så betydligt att för dem behöfver bildas en särskild officerskorps, och deras tillbörliga användande i striden kan icke vara en sak, främmande för deni, som ega den kunskap, skicklighet och erfarenhet, som fordras för att i strid föra fartyg, tillhörande ytlre sjöförsvaret». Detta är det hiilvudsakligaste af hvad motionären i denna fråga framställt, och han liar lemont utan anmärkning hvad K. M. på min tillstyrkan till R. St:r yttrat såsom sin åsigt, hvad manskap och underbefäl angår, och icke klandrat den fördelning, som redan i detta fall finnes, och jag har svårt att antaga, det den värde motionären, ifall I an anser den oriktig, kunnat så lång tid låta den fortgå, utan att söka motverka densamma. Men örn ett sådant förhållande kunnat utbilda sig och fortgå, utan att särskilda föreskrifter i den syftning, å hvilken jag nu tagit mig friheten fästa uppmärksamheten, blifvit gifna, synes man viii vara berättigad draga den slutsats, att sådant varit en följd af naturliga orsaker, och jag torde då äfven af allt detta kunna anses ega fullt skäl att antaga detta vara en riglig och säker grund att bygga på. För mili del anser jag då riktigt att, 0111 en fördelning af manskap och underbefäl bör ega rum, befälet äfven bör vara fördeladt, och jag vädjar till hvarje militär, 0111 icke det är nyttigt och nödvändigt alt hvarje trupp har sitt eget befäl, och jag är säker att ingen i detta afs:de skall jäfva mig. Motionären säger, att en fördelning af befälet ej skulle vara af hehofvet påkallad eller ens nyttig, då skärgårdskriget ändrat natur, saint att, om försvaret af våra kuster i någon mån,skall blifva kraftigt, dertill måste användas flytande pansarbeklädda Den 13 December. 467 batterier. Jag lyckönskar motionären, i fall han f. n. är i tillfälle att bestämdt afgöra, hvilka fartyg, som äro lämpligast.
Den från utrikes ort införskrifna salpetern, hvilken med minsta kostnad kunnat aflenmas till bruk, som äro belägna närmast aflastningsort, har deremot blifvit forslad till bruken inuti landet, såsom år 1847: då till Kloster blifvit aflemnade större partier af den då införskrifna salpetern, hvaremot Fliseryd, som ligger nära hamn, icke erhållit något deraf. Från Kalmar kördes hösten 1846 ett större parti landvågen till Fliseryd,6| mil, med 220 kron oskjutshästar, hvilken forsling kunnat med mindre kostnad och mindre tunga för landet verkställas sjöledes största delen af vägen. Likaså har inträffat, att salpeter blifvit förd först från Wexiö till Fliseryd, och någon tid sednare derifrån genom Wexiö, 24 mil landväg, till Torsebro. § 3. De, lill följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 25 Januari 1842, från fonden ulgifna räntefria lån till salpeterladors anläggning samt för sjudningspannors inköp, hvilka lån skola återbetalas med en tiondedel af kapitalet hvarje år, hafva intill närvarande tid utgått med tillsammans 303,250 Rdr. Sedan likväl den, genom förenämnde nådiga bref bestämda samt derefter genom Kongl, brefvet den 8 Augusti 1844 förlängda, tid för anmälan till dylika låns erhållande numera tilländagått, komma sä beskaffade lån icke vidare att utgifvas. § 4. Säkerhetshandlingarne befunnos, vid anställd inventering, i behörig ordning. Revisorerne hafva dervid tillika inhemtat, att Kongl. Majit, med anledning af Rikets sednast församlade Ständers derom gjorda, af anmärkningar vid föregående statsrevision föranledda, underdåniga anhållan, förständiga! Kommittéen för salpeler-ärendcrna, att, i den mån fondens tillgångar kunde, emot inteckning i fast egendom eller emot räntebärande obligationer, göras fruktbara, indrifva de från fonden å namn utlemnade lån. Dessa lån öro sedermera liqviderade, utom ett å 5,000