Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5:te och (ide punkferne b i foll os. y:de punkten kommer alf, med uteslutande af sista momentet i Utskottets förslag, erhålla följande förändrade redaction: att Banco-Styrelsen må kunna, äfven genom minskning af ett för rörelsens behof umbärlig! öfverskott i representativt mynt, bibehålla det stadgade minimum af metalliska cassan, och för detta ändamål berättigas att förpanta Bankens egande inteckningar i faslighet, under det vilkor, alt den i skuldförbindelserne Banken serskildt förbehållne uppsägmingsrätt för hela skuldbeloppet icke får af annan innehafvare begagnas; försaIja* till större ejler mindre belopp Bankens innehafva lide Stats-obligalioner, och upptaga lån mot räntebärande obligationer, ställde på viss tid eller uppsägning. 8:d'e punkten skulle, i följd af beslutet i y:de punkten, utgå. grile punkten upptages, såsom den 8:de,. och skräll lyda sålunda: att bestämmandet af hvilket eller hvilka bland de tillåtna medlen må för tillfället begagnas, bör vara helt och hållet öfveriemnadt åt Banco-Styrelsen, sorn dervid icke lärer underlåta, att afse både Bankens egen fördel och det sorn dermed slår i nära samband, industriens ostörda förkofran. I en ny grile punkt stadgas:; Skulle, oaktadt de utvägar, sora nu blifvit lagriei Båneö-Styreisens händer, sådane omständigheter dock emot förmodan inträ lfa, sorn hos Banco-Styrelsen väcka grundad farhåga, att realisationen genom Bänco-Styrelsens försorg icke kunde upprätthållas, så åligger det Banco-Styrelsen, att derom göra underdånig anmälan hos Kongl. Majit, sonr då, i fall Kongl. Majit skulle finna behofvet det fordra, lärer sammankalla Rikets Ständer, för vidtagande af de beslut och åtgärder, hvartill de inträffade förhållanden kunna föranleda, ro:de-punktenförkortas till följande lydelse:: att dä metalliska cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får inberäknas, icke öfverstiger i/3 af sedelstocken,. må denna.- sistnämnde i intet fali okas.
Träffas uti ”någon Tackjerns-post stycken, som med ”så beskaffade märken ej äro försedde och ”de ej utgöra mer än en tiondedel af ”hela postens vigt, vare utan åtal; menför ”hvad deröfver stiger, plikle tillverkaren ”|:del af det ostämplade Tackjernets värde, ”efter Kronans sist stadgade pris för Tackjern af den stämpeln; dock bör härvid ^iakttagas, att, om vid besigtningen utrönas ”kan, det märket blifvit olidligt eller för”s tord t, genom det uti några Bergslagsorler ”vidtagna sätt alt härda Tackjern och det ”sedermera i tjenliga stycken sönderslå, ”må något åtal derå ej ega rum, så framt ”Tackjernet eljest är svarsgodl.” Motionairen säger: att denna författning, likt många andra, icke efterlefves; att det nästan alltid misslyckas ämnesverksegure att, efter reqvisition frän Väg, erhålla Besv. och Occon. Utsk. Tackjern, märkt med någon viss hyttas stämpel; att i Vermland nästan intet tackjern stämplas o. s. v.; och såsom hufvudsaklig orsak härtill anses Författningens medgifvande, att ^-'del af allt Tackjern får vara ostämpladt. Härutinnan kan likväl ej Utskottet lill allo dela Motionairens tanka. Så vidt Utskottet genom inhemtade upplysningar kunnat erfara, måste högst sällan ostämpladt Tackjern hafva inkommit på Tackjerns-vågarne i Riket; och då en köpare erhållit Tackjern af flere stämplar hopblandadt, är det troligast, att sådant, för det mesta om ej alltid, varit dennes egel eller ock den säljande köpmannens, ■— icke Författningens eller Tackjerns-tillverkarens — förseelse.
Hans Excellens, Herr Justitie-Stals-Minislern Gunther, Hans Excellens, Herr Stals-Minislern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim. Stats-Råden; Wallensteen, . Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou Almqvist och Friherre af Ugglas. Chefen för Ecklesiastik-Departementel, Siats-Rådet Anjou, föredrog i underdånighet: Departements-Chefen uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med särskildt förut fattade Nådiga beslut, uppsatta underdåniga förslag till Kongl. Maj:ts Propositioner till Rikets Ständer, nemligen angående: l:o erforderligt anslag för tillbyggnad af Vetenskaps-Akademiens hus. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stals-Rådets underdåniga tillstyrkan, dessa underdåniga förslag i Nåder gilla och befallte, att, i enlighet dermed, Nådiga Propositioner, sådane de finnas detta Protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo: Carl Fr. Liljewalch. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 86. 19 Hf:0 Sfi. Ank. till Exp.-Utsk. den SI April 1837, kl. 7 e m. KONGL. MALTS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer om beviljande aj ytterligare anslag för uppförande af nybyggnad vid Allmänna Institutet Jur döfstumma och blinda; Gifven Stockholms Slott den 31 Mars 1867. Uti underdånig skrifvelse den 11 Oktober 1854 hade Rikets då församlade Ständer hos Kongl. Maj:t anmält, alt de,i på uppgifna skäl, väl icke ansett sig kunna bifalla Kongl. Maj:ts till dem framställda Nådiga Proposition, angående anslag till inrättande af ett nytt
Dock — stampubliken brydde sig visst ej om » Hela verlden », den har nog med den halfva — måhända. För resten hade gamla operettvänner nöjet se den fagra frk. Rus tan, som nu af hr Lindberg dresserats till komisk verldsdam med en liten pikant bismak, ett fack, der hon excellerar och slår an lika mycket om ej mer än i de glada operett tiderna. Hr Svennberg var ock en bekantskap från operetten, hr Eliasson likaså. Den förre var vacker men tråkig, den senare såg bra ut och var rolig — våra Stockholmsdamers sympatier lära ha tillfallit den senare. Hr Lindberg ha vi ej sett i någon operett, men vi ha hört honom sjunga operettsaker i » En handske ». Timbren i rösten påminde något om hr Bruns, men var — tror jag — mer smekande. Ett oerhördt månsken illustrerade sista akten. Afven i ett par operetter ha vi emellanåt med intresse iakttagit månens manöver på Vasateatern. Vi ha tänkt tala med professor Gyldén om saken, här vore bestämdt något för vår utmärkte astronom att lära. En splitter ny evolutionsteori t. ex. Hvad du är lycklig, du måne klara, som får så fort i kulissen fara och blott se på! En gammal teaterdirektör som recensent-älskare! Hvad syn för gudar! Underverket har skett i vår goda Mälarstad och recensenternas » wohlthäter » nämner sig C. J. Lindmark.
Jag är helt och hållet förekommen af Frih. Klinckowström. Då uttrycket »Stånd» säkerligen i dagligt tal kommer att bibehållas, vet jag icke hvarföre detta icke fortfarande skulle tillämpas på R. o. Ad., helst någon annan kollektiv benämning för oss icke torde finnas i svenska språket. Våra privilegier äro utfärdade för »Ståndet» och fastän de politiska rättigheterna upphört, qvarstår ju R. o. Ad. ändock såsom Stånd. För min del får jag vördsamt förklara att jag åtminstone icke skämmes gtt tillhöra det »Ståndet.» Gr. Oxenstjerna: Sedan 114 §:n R. F. blifvit af Frih. Klinckowström uppläst, har jag blifvit ännu mera stärkt i min åsigt om betydelsen al uttrycket »Ståndet» i denna §, ty då deri först omtalas »de fordna Riks-Stånden» och sedermera »Stånden», måste dermed förstås samma »fordna Riks-Stånd» och något annat uttryck torde icke der hafva kunnat begagnas. Den II April f. ni. Gr. af Ugglas: Jag ber om ursäkt lör det jag ännu en gäng uppträder, men det sker endast för att besvara en anmärkning, som blifvit gjord emot mitt förslag, att tid skulle stadgas för utfärdande af anslag till sammanträde. Man har sagt, att ett dylikt stadgande skulle utmärka ett »misstroende» emot ordföranden. Stadgandet finnes i gamla Kiddarh.-Ordn., och om anmärkningen vore riktig, skulle deraf följa, att man varit berättigad att hysa »misstroende» emot hittillsvarande ordförande! För öfrigt är stadgandet till ej blott för ledamöternas, utan äfven för ordförandens trygghet, ty för honom måste det vara angenämt att viss tid för utfärdande af anslag är bestämdt, på det icke någon ledamot skall kunna göra anmärkning derom, att anslaget enligt dennes tanke för sent blifvit utfärdade Huru man än ser saken, torde det vara af vigt att stadgandet hädanefter som hittills finnes i Riddarh.-Ordnm.
Ständer afgifvit, och som sedermera till Siats-Utskottet blifvit remitterad, angående den af StatsVerkets förvaltning och Räkenskaper år 1817 verkställde granskning, hafva Herrar Revisorer *ökt upplysa och utreda förhållandet med det i708 Ståts-Utskottets Betänkande»'. RiksHufvudBokslut, som blifvit Herr StatsCommissarien och Riddaren Videgren uppdragit, att, efter den af honom uppgifne methode, utarbetas, jemte det Herrar1 Revisorer uppgifvit de åtgärder, som de, för berörde RiksHufvudBoks fullbordande, funnit sig tillhöra arvidtaga. Och, som Omsluts-Ärbetet af KandtRäkenskaperne för flere Rån, hvarpå Rikshufvudbokslutet sig måste grunda, icke ens för det första året eller 1810 till Kongl. Stats-Contoixet inkommit: Och hinder derigenom blifvit lagdt för ernående af ett ändamål, hvilket Riksens Höglofl. Ständer ansett vara destomer vigtigt, som, förutan en RiksHufvudbok, någon fullständig kännedom om Statens tillgångar icke Iean vinnas; så hade Herrar Revisorer funnit sig böra ifästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, om vidtagande af så kraftfulla anstalter, sorn ofelbart befordra snar verkställighet af detta angelägna arbete. — Beträffande åter den i sammanhang bang härmed stående frågan om förändring af Räkenskaps-methoden i allmänhet, så att Kandsoch Militiaa-Böckerne komma att afslutas den 31 December, lika med den öfrige delen af Krono-Räkenskaperne; så hade Herrar Reviso■iettie, efter inhemlande af hvad 1 detta afseende blifvit tillgjordt, ansett skälige anledningar förekomma till den hemställan att Riksens Höglofl.
Uti ett till Bonde-Ståndet ingifvet och till Stats-Utskottet remitteradt Memorial har Riksdags-fullmägtigen Johan Bergström från Kopparbergs län med åbe - 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 201. ropande af 56 § Riksdags-ordningen anfört, hurusom Rikets Ständer vid innevarande riksdag godkänt Bevillnings-Utskottets förslag till ny Bevillnings-förordning, hvarigenom Näsgårds och Wester-Bergslags fögderier i Kopparbergs län blifvit fränkände den lindring i bevillning, som nämnde fögderier under loppet af omkring ett århundrade åtnjutit och ännu, jemlikt 145 g af nu gällande Bevillnings-förordning, åtnjöte, i anseende till ett genom Kongl. Resolutionen den 2 December 1746 dem ålagdt. ännu fortfarande onus, kalladt kungsgårds-hjelpen, bestående deruti, att nämnde fögderier skola bygga och underhålla åbyggnaden å Näs kungsgård samt deltaga i stängselskyldigheten ä dess egor; och dä motionären icke ville förneka riktigheten af den grundsats Utskottet derigenom uttalat, nemligen den att icke några lindringar uti eller särskilda undantag ifrån den allmänna bevillningen borde ega rum, har han föreslagit, att ifrågavarande onus mätte upphöra, samt nämnde fögderier följaktligen befrias frän skyldigheten att bygga och underhålla åbyggnaden samt deltaga i stängselskyldigheten vid sagde kungsgård; uti hvilken hemställan Riksdags-fullmägtigen Jan Andersson jemväl frän Kopparbergs län sig förenat. Enligt hvad Utskottet vid behandling af motionen inhemtat, har denna fråga tillförene varit föremål för ej allenast den så kallade Beskattnings-förenklings-kommittéens utan jemväl Rikets Ständers uppmärksamhet.
Derest det belopp, som vid slutet af hvarje år skall å ett byggnadslån inbetalas, före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, må denna inbetalning anses såsom verkställd inom behörig tid; hvadan, i sådant fall, den å kapital—al betalnings—boloppet, sedan årets början, ytterligare upplupna ränta eftergifves. Och är stadens Magistrat, vid eget ersättningsansvar för den eljest uppkommande tillökningen i låne-innehafvarnes ränteskulder, ovilkorligen skyldig att, inom sagde dag, till Riksgälds-kontoret hafva insändt alla af Magistraten, före det sednast förflutna årets utgång, uppburna byggnadslånemedel. Ofver alla ofvanberörda lån föres i Riksgälds kontoret en gemensam, fortgående räkenskap, deruti hvart och ett lån upptages å en för flera år löpande räkning, hvilken räkning dock årligen, så snart den för året stadgade inbetalningen blifvit verkställd, bör afslulas; börande Riksgälds-kontorets egentliga hufvudbok endast summariskt utvisa de förändringar, som det en och samma stad, emot enahanda betalningsvilkor, beviljade låneunderstöd, i sin helhet, under årets lopp undergått, äfvensom derunder å samma lån upplupna samt influtna eller balanserade intressen. Vid hvarje ombyte af egare till de, inom förenämnde städer, för byggnadslån intecknade egendomar, bör stadens Magistrat för Riksgälds-kontoret uppgifva den nye egarens namn, på det att detsamma må i Kontorets räkenskaper kunna antecknas. Ränteoch kapital-betalningssummorna för de låneunderstöd, som för uppförande af allmänna byggnader samt nya tomtregleringar blifvit några bland dessa städer af Riksgälds-kontorets medel tilldelade, böra genom vederbörande till Riksgälds-kontorets Kommissariat, inom hvarje års slut, öfversändas. § 46. Det för återuppbyggande af den, i Juni månad 1847, nedbrunna del af staden Christianstad, vid 1847 och J848 års riksdag, beviljade samt, under sistnämnde och påföijande 2:ne år, från Riksgälds kontoret utbetalda lån å Etthundra Bih, lill R. St.
Men när stjernorna började genomskimra ethern, måste han lägga pergamentet bort, ty dess bokstäfver läto icke mer urskilja sig. Det var med dem som med menniskorna. De betydde föga, om icke i förening med hvarandra, men när de förlorade äfven denna sjelfständighet, när skymningen kom, som förflygtigade deras egendomlighet och gjorde den ena lik den andra, så var äfven anden borta, som nyss talade utur dem. Först nu erinrade sig Clemens, det tiden var inne, då han enligt biskopens bud skulle tillföra Simon pelarhelgonet ett bröd och ett mått vin, ty detta var honom sedan gårdagen ålagdt såsom en daglig skyldighet. Ja, tiden var icke blott inne; den kära läsningen hade kommit honom att förgäta den rätta stunden. Bedröfvad öfver denna ofrivilliga försummelse, iklädde han sig kåpan och gick att hemta korgen, som palatsets proviantmästare ställt i ordning för hans räkning. Det var i detta ögonblick som larmet från den folkskara, hvars tåg vi beskrifvet, nådde hans öra. Clemens aktade ej derpå; han tänkte blott på att uppfylla sitt åliggande. Men larmet nalkades hastigt, ty Simons bår, som nyss passerat genom Dubbelporten, hade ännu icke hunnit samla omkring sig en större hop, än den breda Kerameikos gaf rymlig plats. Palatsets portvaktare hade emellertid öppnat dörren till vestibulen och stod nu utanför tröskeln, lyssnande förundrad och stirrande på de sig närmande blossen. – Vänta, sade han till Clemens, – vänta, tills vi få se, hvad detta betyder. Det låter som ett upplopp. Hör de förskräckliga ropen! Det är som ett annalkande oväder. Låt det passera förbi, innan du går! Tåget befann sig nu emellan Theseus’ tempel och det biskopliga palatset. Clemens urskiljde allt tydligare ropen: De ha mördat honom! Död åt giftblandarne, Athanasianerna! Ett par minuter derefter hade spetsen af skaran hunnit fram. Clemens igenkände i fackelbärarne tvenne äldre embetsbröder; han såg båren och, när denna hunnit förbi, varelsen, som bars på densamma. Han igenkände Simon.
Anbefalldt att i ämnet afgifva underdånigt utlåtande, har Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor yttrat, att ehuru Professor Limnell visserligen icke kan räknas till antalet af civila embetsoch tjenstemän, hvilka, efter uppnådda vissa lefnadsoch tjensteår, ega, enligt lörfattningarne, rättighet till pension, StatsKontoret likväl, i betraktande af Limnells höga ålder och den långa tid, han med 5‘> Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. 1850. utmärkt nit och skicklighet sina åligganden fullgjort, ansett sig böra i underdånighet hemställa, huruvida icke Eders Kongl. Maj:t, med afseende å dessa omständigheter, och då billigheten synes fordra, att Limnell för sin återstående lifstid icke beröfvas den måttliga inkomst, hvaraf han nu är i åtnjutande, skulle täckas till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition om Limnells uppförande å all männa indragningsstaten, till erhållande af 759 Riksdaler årligen, räknadt från och med månaden näst efter afskedstagandet, hvarigenom Akademien för de Fria Konsterna blefve i tillfälle att till båtnad för undervisningen tilldela någon yngre lärare de löneförmåner, bemälde Professor nu innehar.
Directionen för hvarje ExpositionsMagazin skulle åläggas af Regeringen att skaffa förtjenst åt bönder och torpare de långa vinteraftnarna, och att till detta ändamål förskaffa dem nödiga verktyg och materialier till spinning, väfnad m. m., af sådana saker, som kunde finna med lätthet debit uti lefverancer till Kronan. Ben 17 April f. ,m >3 $• För att på ett verksamt sätt uppmuntra? och upplysa Industrien, proponerar jag att det inrättades af Regeringen IndustrieScholor i åtskilliga Späder, men lörnämligast i Hufvudstaden, der tillika borde finnas en attelier för Technologieri och mechanicka verk m. m Vid dessa Scholor skulle emottagas, till undervisning de Mästare, sorn af Directionen för SlöjdeExpositionerne, hade erhållit Mästarebrei, då de skulle hafva tillfälle, att vid denna inrättning yinna kännedom, uti både Färgerier, fullkomligare bearbetning af diverse metaller &c., med ett ord, allt hvad som hör till Technologien och Mechaniken enligt inhemtad erfarenhet från andra länder; och skulle de, så väl i Theorien som i Praktiken, vinna all önskelig kunskap, sedan de i verkstäderna inhemtat handlag och färdighet. Man kaninvända att dessa Scholor äfvensom Fabrik och SlöjdeExpositioner, skulle förordsaka Statenen betydlig kostnad (hvilken jag tror kunde blifva ganska måttlig), men denna kostnad skulle snart tillräckligen ersättas genom de medel, som eo förbättrad industri skulle rendera StatsCassan. 14 §• Vid den industrieSchola, som skulle inrättas i Hufvudstaden, och hvilken skulle vara som ett förstyre för de öfrige i Riket, borde tvenne gånger i veckan hållas allmänna före - Den 17 April f. mi 301 läsningar i Technologieo, Mechaniken m. m., och af den Professor som höll dessa föreläaningar, skulle en gång om året utgifvas en berättelse örn den nytta, dessa slags Scholor verkat, samt tillika i samina skrift meddelas alla i och för industrien nyttiga upptäckter, hvilka ägt rum, både inom och utom landet, v
Icke blott den omständigheten, att Engelska penningemarknaden är den ojemförligen största inom Europa samt att penningeräntan i nämnda land i allmänhet torde vara lägre, än i de flesta andra, ulan äfven den, att en icke obetydlig del af de penningar, som för jernvägarne upplånas, måste användas till inköp af Engelsk jernvägsmaleriel, samt att Sveriges förnämsta export går till England, i följd hvaraf tillgången på vexlar i Engelsk valuta är ganska betydlig, synas utgöra giltiga skäl för Sverige alt för sina lånetransaktioner söka den Engelska marknaden, hvilken hittills varit helt och hållet stängd för Svenska statspapper. Fullmägtige i Riksgälds-kontoret hafva ock såväl 1858 som 1860 försökt att i England erhålla de då erforderliga lånesummorna. Att sådant icke vid någotdera tillfället lyckades, torde uti icke ringa mån varit beroende deraf, att de lån, som då skulle afslutas, af Engelska bankirer ansågos jemförelsevis alltför obetydliga för att vinna den allmännare sprid ning, som för lånens framgång på Engelska penningemarknaden kunde vara betryggande. Då likväl större anledning torde vara förhanden, alt det lån, som nu skall upptagas, kunde inom England negocieras, derest detsamma utgjorde åtminstone 2 millioner Pund Sterling, har Utskottet desto heldre trott sig böra tillstyrka, att lånesumman, såsom ofvan är nämndt, må kunna uppgå ända till 35,000,000 R:dr R:mt, som, derest icke hela beloppet vore för Riksgälds-kontorets behol erforderligt, Fullmägtige synas vara oförhindrade att vid lånetransaktionens uppgörande förbehålla Kontoret rättighet att af lånet öfvertaga obligationer, svarande mot hvad Fullmägtige ansåge icke behöfva under nästa statsregleringsperiod indragas. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte åt Fullmägtige i Riksgälds-konlorel uppdraga att genom upplåning anskaffa en summa af högst
Tvenne frågor tyna» hafvaf ingått uti Friherre Hjertås förslag: det innehåller nemligen s^hufvudsaken, att hvad I åhm | Junit », •*. fSsnken h*r innestående uti Credltiv pj Filial Disconterne, ,/£«// cinticipatiansviaåter ufgdb, i»(? vill gerna medge detta, men vilkorlig, )et syne» m»g att Herr Friherren bör närmare förklara sin tanka: ty man bör föra sig till minnes att Ridderskapet och Adela afgjort 2:ne ämnen, nemligen att hälften af Discontpapperen skall inlösas: men äfven ock att RÖJ lelseCipitalet skall blifva oförändrad»; det är sålunda omöjligt att, innan Discontfrågan blifvit definitivt reglerad, kunna bestämma hvad sorn blir Bankens förskott, och sålunda ej ellet hvad som kan komma att anticipationsvis utgå; ty om Ridderskapets och Adelns beslut skulle gå i verkställighet, så att nya Sedlar måsta utgifvas för att liqvidera DiscontBorgenäterne, måtte väl ej meningen, vara att åti derutöfver, i ny lånevag förskjuta lika stort belopp som Bankens förra Creditiver till Filial* Discontewe utgöfa: utan endast, att de förra skola qvarblifva i rörelsen: och detta är hvad i hufvudsaken fordrar bestämmande: den andra frågan i Friherre Hjertås framställning angar localerne der Discont Lånerörelsen skall utlöras. Den frågan åter syne» påfordra några förutgående öfverväganden, sorn på densamma hafva ett särdeles inflytande* Sådane förekomma mig nu isynnerhet desse: skall det hela anses så'om blott en Discont, under er» HufvudS'tyrelse? Skall salunda ingen uti sila
I anledning af sistnämnde inbjudning skulle val någon förändring uti de öfrige 3:ne Ståndens beslut kunna inträffa; men Utskottet har dock, till tidens vinnande och på det att den votering, som uti förevarande fråga tilläfventyrs biifver af nöden, möjligen måtte, vid snart skeende sammanträde med Förstärkta Stats-Utskottet, för afgörande af återstående till Stats-Regleringen börande frågor, kunna för sig gå, ansett sig böra härmed afgifva förslag lill voterings-propositioner, lämpade efter det skick, hvaruti saken sig för närvarande befinner och hvarvid Utskottet, då fråga icke är om någon författnings-enlig rättighet, utan huruvida Rikets Ständer, med afseende å förekommande serskilda omständigheter, vilja den ifrågaställde förmonen bevilja, anser votering böra anställas serskildt för hvardera af nu ifrågavarande Herrar f. d. Stats-Råd. I händelse Ridderskapet och Adeln icke antager Preste-Ståndets inbjudning, böra contra-propositionerne genom serskilde voteringar., på följande sätt bestämmas. 4 Siats-Utskottets Memorial j N:o 3gr. Den, som anser, att tili Contra-proposition vid hufvudsakliga voteringen om pension för f. d. Stats-Rådet, Herr Friherre Åkerhjelm, (för f. d. Stats-Rådet, Herr Grefve Hård') bör antagas, att såsom pension beviljas halfva Stats-Råds-lönen, utgörande a,25o R:dr, med derunder beräknad spanmåls-ersättning, att å Allmänna Indragnings-Staten uppföras och tillgodonjutas under vanliga vilkor af pensionens minskning eller upphörande, i moa af framdeles erhållande lön på Stat, voterar ja; den, det ej vill, nej; Vinner Nej, antages till Contra-proposition att, med bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, en pension af 4>5oo R:dr för f. d. Stats-Rådet Herr Friherre Åkerhjelm (af 4,000 R:dr för f. d. Stats-Rådet, Herr Grefve Hård) beviljas, att å Allmänna Indragnings-Staten uppföras.