Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppkommet öfverskott vid nedsmält ning af 1000 piastrar Metalliska värdet af Myntkabinettet . luflutne afbetalningar å Bankens inom linien balancerade fordringar hos Puksgäldskontoret för utredning af Götha Kanalbolags f. d. diskont 30,117: 21. 8. af Malmö f. d. diskont 1,554: 35. 7. Influtne medel å inom linien balancerad fordran ... Influten ränta å ett till invexling af förslitne småsedlar utgifvet förskott Influten afbetalning å inom linien såsom osäkre förde skiftesoch odlingslån Vinst å pappersproduktionen vid Tumba Utaf inom linien balancerad tillgång i papper har för sedlars tillverkning blifvit användt Efter prsescriptionstidens förlopp afskrifne daler-kopparmyntssedlar. Afskrifne, utelöpande attester och in visningar Genom evalvation af runstycksbråk . Summa (Tillhör Banko-Fullm. Dito Dito å skiftesoch odlingslån . Bankens räntefordran utöfver dess ränteskuld har minskats med Förlust å silfvermyntningen Myntskatt vid om-myntning af gammalt silfvermynt Nedsmältningskostnad af spanska pia slrar Förlust vid inköp och probering af utländskt silfvermynt Dito genom runstycksbråk vid utvexling af omyntadt guld Uppkommen förlust genom om-myntning af gammalt kopparmynt Förlag till Tumba bruk utöfver vär det af derifrån erhållet papper. Värdet af för Bankens eget behof endast användbart, vid Tumba produceradt, papper, utöfver hvad Banken under året förbrukat Debiterad, men afskrifven folie-afgift Inlöste daler-kopparmyntssedlar efter prasscriptionstiden Summa Saldo kapitaltillökning . Bankens samtlige tillgångar, jemnförde med dess samtlige skulder, utvisande det, enligt räkenskapen, befintliga tolal-öfverskott eller kapital, sådant det vid hvarldera årets utgång sig befinner. Skulder.
Då jag sålunda, lika med Hr Lagerhjelm, yrkar en obegränsad lånerätlighet pä metaller, anser jag likväl nödvändigt, att 9 § får en annan lydelse, emedan en maximisumma måste fixeras för de fall, då denna lånegren, icke anlitad, må kunna användas i andra länegrenar. Det blifver således i min tanka nödvändigt, alt uti § inrycka ett mom. af det innehåll, att i händelse icke belåningen af metaller skulle uppgå till de 3| millioner r:dr, som Disk. för detta ändamål föreslagit, så må dessa 3| millioner äfven få pä en tid af högst 3 månader i andra lånegrenar användas. Hr Akerman: Det är väl obestridligt, att jernet är mycket passande att såsom hypothek begagnas, och att man utan nepotism kan påstå, att ett understöd, lemnadt deråt, är väl använda 328 Den 12 April f. m. penningar; men då man, såsom Dtsk. gjort, icke har bestämt något visst förhållande emellan silfver och sedlar, utan blott stadgat ett minimum för metalliska valutan och ett maximum för sedelstocken, så synes mig, alt man, just för att kunna bestämma delta maximum för sedelstocken, är nödsakad att bestämma ett maximum för hvarje lånegren. Man säger, att jernet är en så god och lätt realisabel vara, att Banken icke riskerar något vid att låta belåningen å detsamma uppgå till huru stort belopp som helst; men det är likväl icke samma förhållande med jern, som med silfver. Man kan ju tänka sig den möjligheten, att under den långa tid, som, i anseende lill värt nordliga läge, vår sjöfart är stängd, Banken kunde behöfva realisera det jern, Banken såsom hypothek äger. Jernet ligger dä pä vågen och förblifver der, huru stort Bankens behof än må vara. Jag finner på denna grund nödvändigt alt äfven för denna lånegren ett visst maximum bestämmes. Man må icke frukta, alt det maximum, Ulsk. föreslagit, är för lågt; ty tabellen sid.
Sedan Utskottet afgaf Betänkandet N:o 89, har Utskottet fått emottaga Nådig Remiss å: a) Häradsskrifvaren i Öster och Vester Rekarnes Häraders Fögderi af Södermanlands Län, Lands-Kamereraren P. G. Bergströms underd. ansökning att, vid uppnådde 74 års ålder och 5i års tjenstgöring, få vid afskedstagande erhålla pension, svarande mot den indelta lön han innehaft; och b) f. d. Lieutenanten C. J. Rotkirchs underd. ansökning om pension med i5o R:dr, svarande emot den lön han, i egenskap af Page vid Konung Gustaf III:s Hof, uppburit. Och hvad först beträffar Häradsskrifvaren Bergström, så enär han, enligt hvad handlingarne utvisa, till alla delar uppfyllt de vilkor, sora. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 222. grundlagt Rikets Ständers bifall till flere förut gjorda alldeles enahanda ansökningar, och hvarpå såsom exempel må nämnas: vid 1823 års Riksdag, af Lands-Kamereraren i Westerås Län Ekelund; vid 1828 — i83o årens Riksdag, af Lands-Kamereraren i Vesler-Norrlands Län Selling; samt vid denna Riksdag, af Landt-Räntmästaren Ahlgren och Lands-Kamereraren Hertzman, får Utskottet tillstyrka: att Häradsskrifvaren Bergström må förklaras berättigad att, vid afskedstagande!, erhålla en emot den indelta lönen svarande pension. Beträffande dernäst f. d. Lieutenanten Rotkirchs anhållan; så upplysa handlingarne: alt han år 1787 antogs till Bord-Page vid Konung Guslaf IH:s Idof; att han med denna tjenstgöring fortfor till 1792, då han, efter Konungens död, flyttades såsom Cadett till Kongl. Krigs-Academien; att lian derefter ingått i krigstjenst, men år 1812 erhållit Lieutenants afsked; och alt han nu med famille befinner sig i torftiga omständigheter.
Dag bryter in ... f ag bryter in, det ljusnar fforgryningen efterhand, de mörka skuggor fly, natten bredde vidt Kring haf och land; f) ag bryter in, en löftesrik, f) ag bryter in. följa klarhet Skall Som spanande Som känner c jOag 3 bryter ljusets 3 det förgångnas för hvar mot högre varmt in. tjänst! en ny. för Stå spår mänskosjäl, rymder trär, sina likars upp till väl. verksam Qif akt på tidens id röst! 2 / är finnas hjärtan, som behöfva frid, Jlär finnas hjärtan, som behöfva tröst. strå stacken. Så bär ditt tÅf dina håfvor, » Sre ringa Jtter f) en Skall än allt född ordsvall kanske du väntar mogna i ut ord! af godt i bördig jordmån skörd, fDela men ej blott handling, väger Qodt frö till beslut, på vår säkert jord. gror. efter mödan din, bättre, än du tror. ZNju är det såningstid! f&gt;ag bryter in! Marie Mems. gjorde vår barndomB sällhet. Ack, huru ofta växer ej på vår skuldra vingen för att ännu en gång föra oss på upptäcktsresa efter detta vårt barndoms eden. Vi ville leta genom natt och dag för att finna det, stanna där och lefva lyckliga och sorgfria som förr. V i ville, såsom då, ännu en gång med samma känslor tumla om i gröngräset eller genom löfverkets galler i den gamla kära björken betrakta den blåa himmelen och drömma om igen vår kära barndomsdröm. Litet om flickornas skolgång i Finland. (Med anledning af » En bekymrad faders » framställning i Idun n:r 5.) För ej länge sedan beklagade sig en fader i Iduns spalter öfver svårigheten att erhålla en vidsträcktare skolbildning för sina döttrar, då för flickor endast funnos privata läroverk. Äfven från andra håll har samma klagan försports. Det äger kanske därför Jitet intresse att höra, huru vi i vårt lilla land, där naturligtvis en dyrbar privatundervisning blir än mera betungande, redt ut saken.
Men ehuru man i vår äldre kyrko-ordning erkände, att bekännelsen ej utgjorde föremål för tvång, utan bero Ide på syndarens inre fria sinnesstämning, grundlädes likväl genom densamma, lill en del, det förhållande, som sedermera inträdt, I denna kyrko-ordning skiljes nemligen noga emellan bekännelsen och botofningen. Oaktadt bolöfningen skulle följa på bekännelsen och oaktadt denna erkändes såsom en yttring af frihet, gjordes likväl bolöfningen till föremål för verldsligt tvång; och som inga andra, på sätt gällande kyrkolag jemväl sedermera stadgade, voro underkastade denna botöfuing än de, hvilka dömdes för brott, utverkades slutligen en föreskrift för domaren att ålägga botöfning eller kyrkoplikt, som redan i sjuttonde seklet bestod i att sitta på skampallen uti kyrkan. Syndarens inställande till kyrkopliklens undergående biel' emedlertid härmed förvandlad tillen verkställighets-åtgärd. Den sattes icke vidare i beroende af en föregången fri bekännelse och derpå följd aflösning; och härmed omvändes förhållandet; bolöfningen kom först, bekännelsen och aflosningen sedan, hvaraf åter följde, att ångern och bekännelsen likasom bolöfningen blelvo mål för tvånget; men nu försvann ock handlingens kyrkliga grund. Angern, denna den inre menniskans friaste yttring, låter sig emedlertid icke af yttre krafter framtvingas; och derföre inträffade i detta fall såsom i andra, då man förgäter sakeus inre väsende, att man förfelar det mål, ditåt man slräfvar, Men den ena afvikelsen leder till den andra; och dermed förklaras de särskilda författningar, som stadga straff å den^ som 14 Lag-Vtekottet» Betänkande, N:o 37. inställd till kyrkoplikts undergående, vägrar att bekänna och afbedja sitt brott. Redan 1734 års lagstiftare synas hafva sett saken ur denna synpunkt. De bibehöllo eller föreskrefvo ej heller kyrkoplikt i iner än ett full, nemligen i det, sorn omtalas i i § af Missgernings-balkens 1 kap. efler hvad ofvan sägs.
- Stöndets tanke icke ändrat grundcrne för sltffotkets Förslag eller fördrar ä Utskottets sida nSgon widare ätgäi^; att wid de fölunda förestagne sammanträden emellan Konungens Bcfallningshafwande och Länens Inncwänare, till öfwerläggning huruwida pä en eller annan ort ffjutstväscndet kan ställas pä Entrcprenade, Länets Deputerade med Landshöfdingen jemwäl mä samräda om widtagande af sädanc anstalter, hwarigenom hällskjutsen, där Cntreprcnadc-inrättningen icke blir antagen, kan ställas pä en för Landet ock i synnerhet Allmogen mindre tryckande fot; AlfsS skulle de öfrige respektiv? Stänken genom Protokolls - Utdrag iyördsamt pch wänligen derom underrättas. fuxrs, ^ Lx strotocollc», 8. L. ^rätznrcjk» Utdrag af Protokollet f HSllet hos Bönder StSndet den 18 Augusti 1809* S> D. Bonde-StSndet, som redan förut till öfwcrläggning förchaft det Betänkande Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch EconomieUtskott aflcmnat, i anledning af Herr Grefwe krölicks Memorial samt Herr LtrLIo?, blils SViikeim, anförande, angäcndc Westgbtha Oragon-RcgementeS för, ändring till Jnfanterie samt ett oförändrade bibehällande af en gäng antagne och fastäldte MunderingsPersedlar, och samma Betänkande, i hivad sistnämnd omstän - 88 Den i September. omständighet rörcr , godkänt, företog nu till granskning förra delen eller huruwida den fdrcstagne förändringen af Westgötha Dragon - Regemente i likhet med hwad Utskottet hemstält, more ett Commandomäl, som till Riksens Ständers afgörande icke hörer.
Jag tror, att vi hädanefter hafva ofantligt litet att göra med den Europeiska politiken och att våra 50,000 man betyda föga i den stora politiska vågskålen; jag tror, att vi måste besluta oss till att vara små, mycket små, så snart det gäller politiska frågor i Europa, som ej direkte angå oss sjelfva, men att vi deremot inom våra egna landamären böra vara stora, starka och välrustade samt derföre endast beräkna vårt försvar på skyddet af eget land eller att ingripa der hvarest våra dyrbaraste intressen göra det nödvändigt och hela folket anser striden som sin egen. Jag önskar dock derföre ej, såsom Gr. af Ugglas tyckes hafva uppfattat mitt anförande, att vi skola införa den Schweitziska arméorganisationen i Sverige. Så har aldrig varit min åsigt, utan jag anser tvärtom denna vara särdeles olämplig för vårt land, icke derföre att icke en öfningstid af 100 dagar skulle vara nyttig för beväring, men derföre att ett sådant befäl, huru talrikt det än må vara, som förekommer i Schweitziska organisationen, ej kan vara passande att föra soldater. Befälet, som till en del väljes, har ej den militäriska duglighet eller det anseende hos truppen, som äro nödvändiga, och den aktning och lydnad, det kan tillvinna sig, beror ej på dess egenskap af befäl, utan på dess ställning i det borgerliga lifvet, och någon sådan organisation hoppas jag aldrig måtte komma till stånd här i Sverige. Man har sagt, att den bästa armé är den, som har godt befäl och goda soldater, och detta är naturligtvis något som jag hvarken vill eller kan bestrida, men man har ock påstått att befälets antal vid en trupp ej kan er - 116 Den 7 Maj e. rn. sätta truppens godhet, och Gr. Björnstjerna har anfört att han under sitt vistande vid Dybböl under sista Danska kriget hört yttranden i sådan syftning. Afven jag har någon erfarenhet af detta krig, och jag tror att hvar och en, som deltagit i detsamma, skall instämma i hvad Direktören för Danska krigsministeri et Ankiter, i den af honom utgifna skrift, yttrat, eller att orsaken till krigets olyckliga utgång just var bristen på befäl inom Danska arméen.
Efter hvad komitéens yttrande gifver vid handen, skulle detta anslag hufvudsakligast afse att erhålla fullt duglige stallmästare vid den föreslagna ridskolan ; men då, enligt Rikets Ständers tanke, dét icke torde vara omöjligt för personer, som vilja egna sig åt dessa befattningar, att inom landet förvärfva för desamma erforderlig utbildning, samt, för den händelse E. K. Majit under de första åren af ridskolans verksamhet för vinnande af nyssberörda ändamål skulle anse nödigt, att en eller annan för skicklighet uti ifrågavarande fack känd per - Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 67. 15 son utskickas till främmande länder, för att der fullkomna sin bildning, E. K. Majit å Hufvudtitelns besparingar icke lärer sakna tillgång för bestridande af de dermed förenade kostnader, hafva Rikets Ständer ej funnit skäl att till hvad E. K. Majit i detta afseende äskat lemna bifall. 23 :o. Kavalleriskolor.
Utskottet har sig bekant, att fråga redan uppstått och lärer i Nåder vara afgjord om inrättande af en ny Jordebok öfver alla Bergslager samt i följd deraf tillämnade undersökningar, huruvida hvarje Bergsmanshemman serskildt fullgör de dem i lag ålagda förbindelser. — Om ofördröjlig! fullföljande af dessa åtgärder, anser Utskottet sig böra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer att hos Kon - Eesv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden. ungen underdånigst anhålla. Det skall dä visa sig uti en öppen dag, hvad som lärer vara föga tvifvelsmål underkastadt, nämligen, oin, och i hvad förhållande, tackjernstill» verkningen uti de Svenska Bergslagerna verkeligen aftagit, samt följaktligen hvilka och huru stora de resourcer äro, som, genom försutna privilegier, till nya Bergslagers inrättande äro att påräkna. Det är i allmänhet kändt, att de Bergslagerna förunnade rättigheter, hvilka finnas uppräknade uti 15 CapitJet af det år 1808 utfärdade sammandrag af Bergsförfattningar, dels icke äro likartade, dels mycket ojemt förlänta, emedan de i några orter finnas, i andra åter icke, men likväl allestädes efter ett olika förhållande. Hufvudsakligast lära de hesta uti Botefrihet, uti erläggande af endast halfva Landtågsgärden, uti någon större frihet vid skjutsningsbesväret, uti några andra, smärre locala sfeattefriheter, samt uti förlaningen af vissa Krono-alJmänningar och recogmtionsskogar. Motsvarande skyldigheten är, så vidt Utskottet har sig bekant, endast den, att erlägga tionde af det tillverkade tackjernet, och att äfven, i det fall blåsningen icke verkställes, efter ägande hytteandel bygga och uppvärma masugnen. Då den förra utskylden, såsom åtföljande tillverkningen, vid dennas upphörande, naturligtvis försvinner, och den senare förbindelsen, icke utan obotlig skada för det hela, samt till betydlig förlust för de återstående blåsande Bergsmän, skulle kunna borttagas5 Besv. och Ekon. Utsk.
Län och ^.näsrs LerrZksson frän örebro Län. ^ Wid öfwerwägande af alt hwad härigenom blifwit pttradt och erindradt, har Utssottct ansett sig bora dertill lenina till swar: r:o Att enär, den af Utssottct antagne grundsatts, Het Barnen för att ägcr rättighet till allmämt understöd, sturle wara Kader och Moderlösa, utan tillgängar, rvarn och beffydd, eller ock deras Föräldrar j fall de befröa, sä fattige, att de icke hafrva nägot IordbruS eller andra Medel till sitt underhäll, icke någon anmärk»ring förekommit, densamma bör förblisma oförändrad, men i ansten! e til! erindran derwid, att Barnen af i krig om, komne krigsmän eller oägta födde anfetö mäst berättigade till medlidande och hjelp, får Utssottct förklara, att dest mening wisterligen warit det alla behöfmande borde i möjeligaste matto erhälla understöd, mende oägta Barnen moro i synnerhet nämnde derföre, att desto, sorn pä -niet sätt aro mättande till sin ställning, och säledes icke utan den Lwmmaste orättwisa böra plikta för Föräldrarnes fel, -dock merendels sakna allt ffydd och försmår, derest fckc det Allmänna för dorn wille .draga försorg. — De i Fält omkomne krigsmans
Några glesa hvita hårtestar hängde ned öfver ögonen, och hon hade klädet knutet om hufvudet som en rund mössa. Spinnrocken surrade, och en trumpetargosse låg på stengolfvet framför brasan. – Farmor, – sade han, – kan du inte sjunga något, när du spinner? Jag har aldrig hört dig annat än kälta och träta. Hon vände mot honom en kort stund sina trötta och elakt kalla ögon. – Sjunga? Kanske om din mor, som blef satt på vagnen och förd till moskoviten? Kanske om din far, som de hängde i skorstenen på brygghuset? Förbanna vill jag den natt, då jag föddes, och förbanna mig själf och hvar människa, som jag mött. Nämn mig en enda, som inte är ännu uslare än sitt rykte! – Om du sjunger en visa, blir du glad, farmor, och jag ville så gärna få dig glad i afton. – Den, som du ser leka eller skratta är blott en förställningens mästare. Elände och skamlighet är allt, och det är för våra synders och vår låghets skull, som de sachsiska nu kommit och belägra staden. Hör du skjutandet! Låt dem fyra och smälla! Hvarför går du inte i afton och gör din tjänst på vallen som annars utan ligger här med din lättja? – Farmor, kan du inte säga mig ett enda saktmodigt ord, innan jag går? – Aga dig skulle jag, vore jag inte så skröplig och böjd af mina år, att jag aldrig mer kan lyfta mitt ansikte mot himmelen. Vill du jag skall spå dig? Kalla de mig inte Sibyllan? Skall jag säga dig, att det sneda vecket öfver dina ögonbryn betyder bråd död? Jag ser år framåt i det kommande, men hur långt jag ser, finner jag bara ondska och låga uppsåt. Du är sämre än jag och jag är sämre än min mor, och allt det, som föds, är sämre än det, som dör. Han steg upp från stengolfvet och makade bränderna. – Jag vill säga dig, farmor, hvarför jag i afton satte mig hos dig och hvarför jag bad dig om ett hjärteord.
Ett års fängelse å fästning; miste ock dertill tjenslen, som ofvan sagdt är.” ”5:te morn. Upptäckes ej, vid undersökningen, gods, som är beslag underkastadt, eller linner behörig undersökningsman sig ej hafva skäl att å afUnderbetjent anhållen person undersökning anställa, bote serskildt lör en hvar, hos hvilken vid undersökning dylikt gods ej funnits, eller å hvilken, af Underbeljente anhållen, undersökning ej af vederbörande ansetts böra vidtagas, i förra fället Undersökningsmannen från 20 till 300 R:dr, och i det sednare Underbetjente, sorn anhållningen gjort, från 10 till 100 R:dr, inålsregandens ensak.” ”6:te mom. I skärgård, vid kusterne och landgränsorna inom en svensk mils afstånd från saltsjö eller gräns, må jemväl undersökning efter förstucket gods kunna å misstänkt person på andra ställen, dock icke af annan person, anställas, än de, som i Esta mom. af denna §. äro uppräknade. Härvid skola de i 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te momenten stadgade föreskrifter lända till efterlefnad; dock med den minskning i ansvaret, i händelse att gods, som beslag underkastadt är, icke upptäckes, att böter för undersökningsman, om undersökning egt rum, ådömas från 5 till 50 R:dr, samt för Underbetjent, som anhållning gjort, hvarpå undersökning icke följt, från 3 till 33 1/3 R:dr. ■— Äfven må de undersökningar, hvarom i detta moment stadgas, derest hus icke finnas i grannskapet å misstänkt mansperson, men ej å qvinna, kunna förrättas utom hus; dock endast i nödfall och med skäligt afseende å väderlek samt årstid.” ”7:de mom.
Vidare må anföras, att Privatbank, sorn måste uphöra med sin rörelse, i god lid börjar med indragningen af sina fordringar, och olägenheterne deraf äro för allmänheten mångfaldiga. Det är derföre högst nödvändigt alt, innan R. St. besluta indragning af Pri vatbankerne, Sländerne må med full säkerhet veta, hvad som kan sättas i stället, på det den stora allmänheten, genom ett förhasladt 236 Den 17 Ju^ni f. m. beslut, ej må vidkännas förluster, dem Ständerna icke kunna afhjelpa eller ersätta. Man har äfven anmärkt, att Privatbankerne kunna göra bankrutt och derigenom försätta landet i stora bekymmer. Sanningen häraf kan icke förnekas, och bevisen derpå ligga i sjelfva Riksbankens förhandlingar, som gjort rätt mångå realisationer, d. v. s. bankrutter, och derigenom ej litet bedragit allmänheten. Men med den dubbla säkerhet, som förefinnes hos Privatbankerne, hvartill kommer den solidariska ansvarigheten, kan ingen förlora på en Privatbank, emedau tillgäng för så väl kapital som ränta, förefinnes. Och må jag såsom bevis huru Privatbankerne äro ömtåliga, att kunna upfylla alla sina förbindelser, anföra — att efter den betydliga stöld, som nyligen träffade en Privatbank, bolaget genast var betänkt, att göra tillskott af 20 till 25 proc., såsom fullt svarande mot den summa, som hlef stulen. Men sällsamma, lyckliga händelser gjorde, alt det stulna, med undantag af några tusende R:dr, återficks, hvarigenom frågan om tillskott, också förföll. Jag undrar hur Sländerne förhållit sig, om en dylik stöld träffat Riksbanken, hvarigenom \ eller ^ af dess tillgångar galt förlorade. Säkert är, att Ständerne sjelfva icke lillskjulit full ersättning af det förlorade, och icke heller trott sig våga en utskrifning härtill hos Svenska folket, utan gripit lill det vanliga medlet, en ytterligare realisation, en ny bankrutt. Må det förlåtas mig, om jag hyser den öfvertygelse, ali Privatbankerne äro fullt ut så säkra, som Riksbanken, och att man icke genom biafsigter må verka till deras uplösning. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s Betänk.
Utskottet har funnit sig befogadt att så vida afvika från Rikets Ständers förut fattade beslut, angående Saiu-Accisens utgörande, att, ehuru berörde beslut tillåter en nedsättning i samma Accis från 11,925 Rdr till 7,500 Rdr, är af Utskottet föreslaget, att den vid 1810 års Riksdag författade Tariff, deri förstnämnde belopp är emellan vissa Städer fördeladt, äfven framdeles skulle göras gällande, med lemnad rättighet för de Städer, hvarest sådana varor, bestående af färskt kött, bröd och dricka, derföre Salu-Accisen utgått, få fritt af Landtmannen införas, hos Kongl. Majrt göra underdånig ansökan att, i mer eller mindre mon, undslippa SaluAecisens utgifvande. Grunden för ett sådant beslut anser jag, för min del, vara alldeles origtig, dels derföre, att den tillintetgör den bestämda föreskriften af nedsättning, och dels derföre, att nedsättningen och jemkningen emellan Städerne icke (öregått. Jag kan icke förlika mig med den mening, att någon Stad för närvarande kan undgå att dela Salu-Accisen, enär ingen Författning Hanes, sorn mera tillå'^r «n friare 2o Bil» till Bevilln.-TJtsh. Uti. N:o 56. införsel i den ena Staden framför den andra; och då den omständigheten, att i en och annan Stad icke för ett tillfälle finnes hvarken Slagtare, Bagare eller Bryggare, icke kan hafva den slutföljd, att sådan Stad hör frikännas från afgiftens erläggande, enär dessa Borgerliga Näringar alltid slå öppna till återbesältning; och yrkar jag derföre, att de i Staten upptagna ^,5oo Rdr måtte på alla Rikets Städer fördelas." Herrar Brovallius och Cron åberopade sina vid Betänkandet N:o 5i fogade reservationer. STOCKHOLM, hos *Car& Ab. Pihl, 1829* Bevilinings-Utskottcts Betänkande IV.o Sy. i N:o 57. Ankom till Exped.-Utsk. d. i; Dec. 1839.