Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bfhdes förfarande att, sedan Klaganden sista gången till länshäktet inkommit och, efter iråkad sjukdom tillfrisknat, låta afföra honom till Carlskrona, icke afsåge sådant fängelsestraff, som det Klaganden ådömda, men deremot Kongl. Brefvet den 7 November 1827 och de den 27 Mars 1835 angående arbetsoch korrektionsinrättningarna i Riket utfärdade instruktioner klart och tydligt anvisade, huru vid verkställighet af det ifrågavarande beslutet bordt tillgå, samt Landssekreterarens invändning derom, att K. Bfhde i Carlskrona varit oförhindrad att derifrån vidare fortskaffa Klaganden, icke förtjente afseende, utan Landssekreteraren måste lagligen ansvara, i den mån han bidragit dertill, att genom ofvan omförmälte origtiga förfarande ej mindre Klagandens fängelsetid blifvit obehörigen förlängd, än ock Kongl. Majit och Kronan fått vidkännas onödig kostnad för hans underhåll; fördenskull och enär K. Bfhde i Calmar uti skrifvelse redan den 13 Dec. 1847 underrättat K. Bfhde i Carlskrona om den för Klaganden slutligen bestämda straffort, vid hvilket förhållande det icke kunde tillräknas K. förstbemälte
M. von Törne beviljade 8 månaders tjenstledighet, förvalta ,Landshöfdinge-embetet i Jemtlands Län, emot åtnjutande, utom skjutsoch tractaments-ersättning, af ett månadtligt arfvode, stort 190 R:dr utaf 2:dra Hufvud-Titelns besparingar; och enär något skäl eller laga förfall icke blifvit, såsom grund för den Landshöfdingen von Törne beviljade tjenstfrihet, anfördt, samt Kongl. Brefvet till E. K. M:s och Rikets Kammar-Collegium af den 29 October 1799 dessutom föreskrifver, att tillförordnade Landshöfdingar böra erhålla en tredjedel af Landshöfdinge-lönen, få Rikets Ständer, som anse Landhöfdingen von Törne sjelf hafva bordt vidkännas kostnaden för sin vicaries aflöning, i följd häraf, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det så beskaffade dispositioner för framtiden icke må ega rum. 2:o Revisorerne hafva likaledes anmält, dels alt E. K. M., genom Nådigt Bref den 20 Januari 1832, med afseende å fcrekomne ömande omständigheter, beviljat Capitainen vid Konungens f. d. Eget värfvade Regemente, Majoren /. A. Hjelmstjerna> en gratilication af 150 R:dr utaf anslaget till oförutsedda mililaire behof, dels alt, i följd af Kongl. Brefvet den 23 Mars 1833, Majoren J. A Luthman samt Capilainerne F. Virgin och E. af Klercker, vid erhållne transporter till andia Regementen, utaf nyssberörde anslag fått sig tillagd flyttningshjelp, nemligen Majoren Luthman 200 R:dr, Capitainen Virgin 300 R:dr och Capitainen af Klercker 51 R:dr.
Majit, enär dessa understöd i allt fall, såsom sökanden äfven anfört, icke lemuade medel till en någorlunda tillräcklig bergning för henne och hennes två ofvannämnda döttrar, vid sådant förhållande och med Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 29 afseende jemväl på Öfverste Bruncronas städse ådagalagda utmärkta redbarhet och skicklighet i de åt honom uppdragna värf och befattningar, behagat i nåder föreslå, att Rikets Ständer måtte på allmänna Indragnings-staten anvisa för merbemälde Öfverstes enka och tvänne döttrar en årlig pension af 200 R:dr för hvardera eller tillsammans Sexhundra R:dr R:mt, att utgå så länge de ogifta förblifva. Afven genom enskild motionär är framställning gjord om understöd åt Öfversten Bruncronas enka och oförsörjda döttrar, i det nemligen Friherre A. G. Leijonhufvud, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, för dem föreslagit enahanda pension, som blifvit uti den Kongl. Propositionen begärd; varande af motionären till stöd för denna framställning, utom annat, sorn redan är anfördt, i afseende å det understöd till belopp af 975 R:dr, hvaraf Öfverstinnan Bruncrona för närvarande vore i åtnjutande, meddelad den upplysning, att af samma belopp 75 R:dr utginge från Arméens Pensionskassa, 100 R:dr från Riddarhuset, 200 R:dr från Invalidfonden, efter ansökning som borde årligen förnyas, samt återstående 600 R:dr från enskild person, som utlofvat att dermed tillsvidare bistå. Utskottet kan väl icke förneka, att Öfverste Bruncrona i lifstiden genom sin verksamhet i Statens tjenst förvärfvat billiga anspråk på ett sådant erkännande från det allmännas sida, att hans efterlemnade familj icke bör utan hjelp öfverlemnas åt nöd och fattigdom; men Utskottet har emellertid icke kunnat förbise, att, enligt hvad upplyst blifvit, Öfverste Bruncronas enka redan är i åtnjutande af ett årligt understöd, som, tillbeloppet utgörande 975
Arbetare, använde af gäldenären, ege för innestående arbetslön under den månad, som konkursens öppnande föregick, laga förmånsrätt inom samma klass, sorn civil-lagen lili ari. 2101 förunnat tjenstehjon. 1 samma klass åtnjute ock kontorsbetjening laga förmånsrätt för innestående lön under de sex månader, som konkursen föregingo. 550. Den laga förmånsoch \indikations-rätt, som civil-lagen uti 4 mom. 2102 art. förunnat säljare af husgeråd, ege vid konkurs icke rum. 551. Sysslomän framlägge för referenten de borgenärers skäl, hvilka laga förmånsrätt i konkursboets lösa egendom påstå, och anordne han, om skäl dertill förekomma, å först inflytande medel godlgörandel utaf sådana fordringar. Bestrides påstådd laga förmånsrätt, afgörc handelsdomstolen tvisten. 3:dje Sect. Om inteckningsoch laga för måns-rätts innehafvares rätt till fasta egendomen. 552. Sker utdelning af fastigheternas försäljningssummor före eller liktidigt med utdelningen af lösa egendomens försäljningsbelopp, ege inteckningsoch laga förmånsrätts innehafvare, som vid utdelningen af fasta egendomens influlne försäljningspris icke njutit full betalning, att för deras återstående fordringar taga Utdelning jemte de oprioriterade borgenärer ne och i samma förhållande som desse, derest de sina fordringar , styrkt och beedigat, såsom ofvanföre är sagdt. 553. Sker, förr än fasta egendomens försäljningssumma varder utdelad, en eiler flera utdelningar utaf för försåld lösegendom inllutne medel, ege inteckningsoch laga förmånsrätts innehafvare att uti dessa sednare utdelningar deltaga i förhållande till hela beloppet af deras fordringar, dock med de förbehåll, som här nedanföre stadgas. 68 Kongl. May.ts Nåd. Skrifvelse, N:o iO. 554.
H r Eliason som den kärfve lappkungen Nila Lasko samt hr V. Lundberg s o m en afsigkommen gammal fattiglapp bildade äfven ett par förträffliga typer. Nybyggarparet framställdes ej oäfvet af hr G. Banff och fröken Bustan. Talrika inröpningar, sist äfven den unge författaren, som kan ha skäl att glädja sig öfver denna vackra början på dramatikerns här h e m m a ej alltid just så blomsterströdda stig. Drottning Blanka. Historisk skiss för Idun af M a r i Mihi. • f f j e t var en gång en gammal grefve af Namur * J som hade nio döttrar, den ena vackrare än den andra. Men den yngsta, demoiselle Blanche, var den vackraste af dem alla. Kvick var hon äfven o c h kär för folket, så att till och m e d de bistra knektarne i vaktstugan logo åt henne, i sina y f v i g a skägg, då h o n skred genom gallerporten. H o n var faderns älskningsbarn, hans dagars sista biomina, o c h han älskade att tälja henne sin gångna lefnads bleknade bragder. Ofta hände så, att den lilla, ehuru blott ett tioårigt barn, gjorde h o n o m frågor, så att han, brydd för hvad ban borde svara, makade kronan på sned, rifvande sig i hufvudet. Men åren gingo, plantan blef träd, barnet blef u n g m ö, o c h i skuggan af slottsträdgårdens nyutspruckna lindar växlade demoiselle Blanche o c h junker Ralph de Lacy kyssar o c h löften o m trohet intill döden. Det är så lätt att tala o m aftonen medan man ännu skådar den g e n o m morgonsolens brokiga fjärrglas. K o m så en riddare båld m e d tjänare o c h svenner till Namurs hof, o c h den riddaren var stadd på giljarefärd o c h han giljade hos den gamle grefven till hans yngsta dotter för sin herre, Hans Nåde konung Magnus af Sverige.
Provianterings-kostnad (a 10 sk. portion brödet oberäknadt). ST? tr B 5. ^ n O « • 52 qs OQ ►- E3- O^ sr. s£ s» 5’ g s Stora Monderingen. CA O SJ O Qj sr zn 3 ek ° B c B. & D 2 a-q 5* aq per dag. per 388 dagar. per 403 dag ar. per dag. per 433 dagar. per 388 dag ar. per 403 dag ar. per 388 dagar. per 403 dagar. Rum. Service. 1a Brigad-Chef . Bataljons-Chefer . l:ste Brigad-Adjutant 2:dre Brigad-Adjutant Liqvidations-Offlcer (k Förråds-Officer l:ste Bataljons-Adjuta Kompani-Chefer Kapten-Löjtnanter (kr Löjtnander och Under Brigad-Läkare Bataljons-Läkare (kas Brigad-Auditör Proviant-Kommissarie 2:dre Bataljons-Adjutf Musik-Direktör Väbel Brigad-Trumslagare Bataljons-Trumslagare Hautboister Handtverks-Mästare Handtverkare Sjukvaktare Kompani-Adjutanter Korpraler Vice Korpraler Soldater Timmermän Hornblåsare Trumslagare )) Infanterie-Brigadcn. • * “ asernerad (dito iter isernerade -Löjtnanter ernerade (kasernerad nter (dito (dito (dito (dito) . (dito (dito (dito (dito (dito (dito) (dito r:dr.
Den inrikes handelskommunikationen, hvilken är i ständigt tilltagande, underhålles i synnerhet med Stockholm, der ortens produkter till någon del afsättas, och dess behof af specerier m. m., hufvudsakligen hemtas, samt till någon del äfven med Norrköping, Malmö, Götheborg och städerne norr om Gefle, samt befordras, förutom af stadens skeppsredares egne, till inrikes sjöfart begagnade fartyg, jemväl genom fem ångfartyg, hvilka göra turer häremellan samt Stockholm och de norra orterne. Antalet af stadens Handlande vid 1855 års slut utgjorde 127, och af Skeppare, som ägde burskap å utrikes sjöfart, 85, men af de förra voro många, som icke 19 idkade någon rörelse, och iblund de sednare funnos flere, som antingen saknade sysselsättning, eller seglade såsom Styrmän; hvaremot åtskillige i andra städer burskapsägande Skeppare härifrån förde fartyg pä utrikes orter. Hundtverkerierne hafva under de fem sistförflutne åren icke varit underkastade några anmärkningsvärda förändringar, ej heller hafva de utaf deras burskapsägande idkare, som äga skicklighet uti sitt yrke samt vilja att hålla sig uppe, saknat sin tarfliga bergning; och detta allt oaktadt den tullan, som till följd af Kongl. Fabriksoch Hundtverks-Ordningen den 22 December 1846 uppkommit derigenom, att cn mängd personer, såsom försörjningsmedel, med egne händer idka diverse handtverk, hvaribland vid 1855 ars slut 21 idkade skrädderibandtverket, 37 skomakarehandtverket, samt 26 snickarehandtverket. Antalet af handtverkare vid 1855 års slut utgjorde 108, af hvilka likväl några saknade sysselsättning. Följande Fabriker och Manufakturinrättningar funnos här i staden vid 1855 års slut, nemligen: 1:o
En tid efter återkomsten till hemlandet fingo Palander och jag från medlemmar af Hongkongs kommun mottaga hvar sin praktfulla silfvervas. Jag omfattade här med stort intresse det tillfälle, som min beröring med ortens framstående män lemnade, att få en inblick uti de politiska förhållanden, som rådde i denna, tydligen mycket lifskraftiga och framtidsrika koloni. Vid första påseendet tycktes de ingalunda vara tillfredsställande. Frid och endrägt rådde här uppenbarligen icke. Missnöje med guvernören yttrades nämligen högljudt af många i Hongkong bosatta europeer. Han gynnade, sade man, på ett ytterligt ensidigt sätt kineserna och förmildrade straffbestämmelserna mot dem till den grad, att Hongkong snart skulle göras till en tillflyktsort för alla Kantons röfvare och tjufvar. Just vid vår dervaro försiggick härom en lärorik parlamentsdebatt i smått inom stadens Legislative council. Striden fördes med en viss bitterhet, men med behörigt iakttagande af i moderlandet häfdvunnen parlamentarisk takt. Oppositionens vältalige talman hade tydligen, såsom vid dylika tillfällen vanligen är fallet, allmänna meningen bland europeerna för sig. Dessa tycktes nämligen vara temligen ense derom, att enda medlet att skydda sig mot våldsverkarne från det stora himmelska riket vore att, då de grepos på bar gerning, genast offentligt afstraffa dem på ett omenskligt sätt. För en utanför stående föreföll det dock, som om guvernören ej allenast haft menskligketskänslan och rätten på sin sida, utan äfven handlat med en säker framtidsblick. Vid hans ankomst till kolonien hade de kroppsstraff, som man ådömde kineserna, varit ytterst barbariska, om ock milda i jemförelse med de i Kina brukliga, ett förhållande som oppositionen anförde till försvar för de strängare straffbestämmelserna. Fångarne piskades med »katten» upprepade gånger, ofta med den påföljd, att de blefvo lidande af obotlig lungsot; de förbereddes till afstraffningen genom en tids svältkur på vatten och ris; de brännmärktes, då de lemnade fängelset m. m. Gående ut från den åsigten, att den största tryggheten för en koloni sådan som
Deremot utgjorde den sammanlagda importen under de 16 åren 1826—1841 endast 3,698 hästar, efter ett medelvärde af 50 r:dr, upptagne till 184,146 r:dr,oeller för hvarje år öfverhufvud 231 hästar, värda 11,509 r:dr. År 1828 var antalet publika hingstar 143, nu 195. Dä funnos vid Rikets stuterier 302 hästar, nu 430. Då försåldes ifrån stuterierna 34 hästar för cn sammanlagd summa af 6080 r:dr, och ett medelpris af 179 r:dr. Är 1842 afyttrades derifrån 59 hästar för tillsammans 14,534 r:dr, eller öfver hufvud 246 r:dr för hvardera. Då betäcktes omkring 4,500 ston årligen af Statens hingstar; nu omkring 6000. Då uppgick den kända fölafkastningen efter dessa betäckningar till omkring 1500; nu utgör den ungefärligen 1800 föl. Jag har tagit mig friheten fästa uppmärksamheten på dessa omständigheter, endast för att visa, att sluteristyrelsen har, i hvad på den ankommer, sökt alt så mycket som möjligt gå landets billiga fordringar till mötes, och det är af högsta behof påkalladt, all den obetydliga summa, som nu blifvit begärd, icke måtte af R. St. förvägras. StatsUtsk. har fattat ett för landet uti stalsekonomiskt hänseende särdeles helsosamt beslut, alt föreslå R. St. att anslå till liolländerier inom landet 70,000 r:dr. Jag hoppas, att, då denna fråga till StatsUtsk. återkommer, Utsk. icke eller måtte vägra dessa 10,000 r:dr till häslafvelns befrämjande. Jag anhåller om återremiss jemte förklarande från Ståndets sida, att Ståndet anser anslaget vara af egenskap att böra beviljas. Hr Silfverstolpe: Jag är väsendtligen förekommen af Hr von Troil, men anser mig likväl skyldig alt lemna några upp - Den 12 Februari. 309 lysningar i ämnet.
Ota/it# åftåbiga tyro* pofttion, angåenbe låne*unberflob till återuppbpgganbe af ©tabén 53orå#, famt åftåbiga ©Frifvelfe, angåenbe låne*unber|töb får ©tabén iForrFöping; 138:0. ben 29 ianuarii, angåenbe befrielfe för ©tabén 33orå# från bevillning# erlågganbe intill nafta 9viF#bag; g 139:0. angåenbe anvånbanbe af ben unber 2tbelfor§ ©utb* mert lobanbe egenbom meb tillhörigheter; 140:0. ben 5 ^ebruarii, i anlebning af Äongl. Stta;:!# Otåbiga fKe* mi§ å för betta oice Äronofogben Dahlgrens unberbaniga anföfntng om ef* tergift af åböinbe 6alance*mebel; 141:0. angåenbe bpggnaber# aftråbanbe till QSeterinaire* inrättningen, famt mebel till bera# iftånbfåttanbe; 142:0, ben 8 iebruarii, meb öfverlemnanbe af 9Fif#* ©faten; Ti 143:0. ben 8 iebruarii, angåenbe åtfFillige vib ©eneral*5(#fiftance* ■ dontoiret anfrålbe ^jenftemån# anföFning att, vib nåmnbe Contoir# upplö#* ning, unbfå ejrpecfance*löner; I44:o> —- angåenbe verFftålb granjFning af ©trömren#ning#* fonben# råFenfFoper och förvaltning; 145:0. angåenbe fcevil/abt anflag för Slllmånna ©arni? jon#*©;ufhufet# fullborbanbe och Sfnbta Sif*Carbet#
Banko-Fullmägtiges Berättelse, Banko-Utskottets öfverlemnande deraf: B. I. 93, 101, A. 101. Banko-Reglementet, angående föreskrifterna i 10:de Artikeln deraf om Bankens pappersbruk Tumba: B. V. 541, 544, A. 544. —, om kungörande af åtskilliga föreskrifter deri: B. V. 563, 590, A. 590. —, med förslag rörande föreskrifterna i sjette och sjunde artiklarna deraf: B. IV. 3, 191, 317, A. 317, 318, 319, 321, 322; B. V. 350, 399, 403, A. 403. —, rörande bestämmelserna i åttonde artikeln deraf, om Diskontoch Låne-kontoren: B. V. 350, 399, 403, A. 403. —, angående vissa i följd af blifvande ny Riksdags-Ordning nödiga redaktions-förändringar deri: B. V. 442, 458, A. 458. —, angående föreskrifterna i lista Artikeln deraf, om Bankens verksamhet och de fonder, hvarå sedel-utgifningen utöfver metalliska — B — 17 metalliska valutan är grundad: B. V. 442, 458, 477, A. 477, 507. Banko-Reglementet, angående föreskrifterna i Nionde Artikeln deraf: B. II. 365, 532, 546, A. 546. —, med förslag till ändringar i Femte Artikeln deraf, om Bankens styrelse och några särskilda åt densamma gifna uppdrag: B. 11. 365, 532, 544, A. 544, 545. Banko-Utskott, nästkommande Riksdags, angående instruktion för detsamma: B. V. 442, 458, 507, A. 507.
Sin nådiga uppmärksamhet, tillika, med åberopande af deras i ämnet, den 15 Maj 1848, aflåtna underdåniga skrifvelse, innefattande framställning derom, att i den nya författningen icke måtte inflyta det uti 3 mom. af 3 §. i ofvanberörde förordning förekommande stadgande om rättighet till erhållande af patent för införande af i andra länder kända, men här i riket förut ej verkställda, uppfinningar i slöjd och konst, nu i underdånighet begära, att uti den förnyade patent-förordning, som kommer att i nåder utfärdas, måtte, med upphäfvande af, föreskriften i nu gällande patent-förordnings 11 §., angående anställande af klander å meddelad patent-rätt, stadgas, att sådan rättighet, alt med andras uteslutande begagna en uppfinning, hädanefter må beviljas endast vilkorligen, eiler under förutsättning, att uppfinningen verkligen är ny, hvarom pröfning må ega rum i anledning af den talan patent-innehafvare, derest han förmenar sig hafva blifvit i sin patent-rätt förnärmad, kan finna skäligt att, mot den som vederbör, göra anhängig. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 December 1854. Uppläst och, godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Nov. 18S4. Presle-Slåndet den 30 Borgare-Ståndet den l Dec. — Bonde-Ståndet den 1 —- — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Kongl. Majlis Proposition om allmänt stadgande i Jråga om en för obotlig ansedd sinnessvag, larn eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning. (Statsoch Lag-Utsk:ns Utkde N:o 27.) S. A. K. Medelst nådig Proposition af den 11 sisllidne Juli och uppå deri upptagne skäl, har E. K. M:t behagat föreslå Rikets Ständer antagandet af ett så lydande stadgande: 660 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 208.
(Vänder sig till de vakthafvande och ropar:) «Baron Ehrensvärd! mitt skrifdon!« Efter några ögonblick frambars till konungen ett skriftyg af perlemor, inlagdt med guld, en stålpenna med guldskaft och en bundt rosenfärgadt silkespapper med förgyld snitt. Han satte sig ned vid drottningens sybord och sammanskref följande svar, som han högt uppläste och derefter öfverlemnade till grefvinnan Löwenhjelm att behålla: «Milicie et Leonorine! Vous portez les mêmes couleurs, Et chaqu’une de vous également domine sur les esprits et les coeurs: Les amours volent sur vos traces: Il n’est point entre vous de rivalité; Choisir seroit témérité, Quand on choisit entre les Graces.« 53 Ett smickrande sorl af hänryckning lopp genom hela kretsen af åhörare; ty det var en kung, som lemnat vapnens lekar, för att äfven i snillets träda inom skranket. Men, nej! Smickret behöfdes icke i detta afseende: – konungen hette nemligen Gustaf III. Omedelbart efter tornerspelet följde en tillställning, beräknad att roa lika mycket allmänheten, hvilken i oräkneliga skaror begifvit sig från Stockholm för att skåda ståten, som hofkretsen. På den fyrkantiga gräsplanen i Drottningholms trädgård, närmast slottet, fanns den tiden ett stort vattusprång, hvaraf man numera ser endast några lemningar. Hercules stridande och med sin klubba ihjälslående Draken, står på en hög, rund fotställning af huggen sten och hvita marmorränder, hvarftals liggande om hvarandra. Sjelfva stoden är af gjuten metall och qvarstår ännu orubbad; men fotställningen, som tillförne var omgifven af fyra musslor och på sidorna förebildat de fyra årets tider, är mycket förfallen, och de tvänne mindre vattenkonsterna, som stått i samband med denna stora och bildats af tvänne Tritoner, äro alldeles försvunne. Efter denna gräsplan vidtager en annan, något upphöjdare än den förra.
R:dr 395,516: —■ —• under år 1845 med 909,778: — 10. och under år 1846 med 719,141: 1(>. 8. eller med tillsammans 2,024,435: 11.6 hvadan de räntebärande til/gångarne och fordringarne vid innevarande års början endast uigjorde R:dr 2,540,666: 5. 10. Denna ansenliga minskning i Riksgälds-kontorets nyssberörde tillgångar liar egentligen uppkommit genom dels under år 1845 verkställd återbetalning af 2:ne Rikets Ständers bank meddelade lån å ett sammanlagdt belopp af 1,143,750 R:dr, och dels under åren 1844 och 1846 skedd uppsägning eller försäljning af Skånska Iiypotheks-föreningens och arméens ackords-amorteringsfonds, Riksgälds-kontoret tillhöriga, 4 procents obligationer, lydande å ett kapital af 920,400 R:dr. På sätt uti innevarande års revisions-berättelse, sid. 9—10. är uppgifvet, hafva detta verks fordringar och öfriga tillgångar, under de 6 första må naderne af samma år nedgått till R:dr 5,348,295: 18. 6. och löljakteligen ytteiligare minskat sig med • 969,597: 16. — deiaf minskningen i de räntebärande tillgångarne utgjorde 728,252: 17. 4. Vid slutet af sisllidne Juni månad var dessa tillgångars belopp alltså 1,812,413: 36. 6. samt de icke räntebärande tillgångarnes • 3,535,881: 30. — Den under nyssberörda period sålunda inträffade minskning uti RiksgäldsAontorets med ränta löpande fordringar liar hufvudsakligen föranledts af derunilo' verkställd inlösen al alla bruksegares hypothekskassas, vid detta års början RiksBih. UV R. St.
Om en Porto-Franco beviljades på Gottland, är det klart, att Gottland i handélsförhållan37 H. 16* 344 Den 12 Augusti f. m. den skulle blifva främmande för Sverige och komma att stå till Sverige i samma förhållande, som andra länder; och jag hemställer om ej detta skulle lossa d^ händ af tillgifvenhet, som nu finnas, och följaktligen göra Gottlands innevånare mera till verldsborgare, än till Svenskar, samt derigenom bidraga till försvårandet af öns försvar. Herr Munck af Rosensköld: Jag attili en del förekommen af Friherre Cederström. Det är naturligt, alt elter införandet af Porto Franco på Gottland, skulle utländska handlande och följaktligen äfven utländska magter intressera sig mera för Gottlands bibehållande åt Sverige, och. det är af en så mycket större vigt, att väcka detta intresse, som Gottlands läge försvårar dess försvar. De band emellan Sverige och Gottland Herr Cederschjöld trott lossas, skulle jag tro på detta sätt blifva mera tillknutne, enär Gottland, i samma mån vi genom vidtagne Författningar bidraga till dess välstånd, har större skäl att önska föreningens fortfarande. För öfrigt må det tillåtas mig att citera en mans auetoritet, hvilken såsom financier och statsekonom, ehuru icke såsom financier för egen cassa, ännu icke hos oss blifvit öfverträffad, nemligen framlidne RiksRådet Lilljencrantz, hvilken såsom Minister för Financerna föreslog en sådan Porto Franco-frihet, som nu är Den 12 Augusti f. m. a45 i fråga, och det på en tid, då hvarken linn eller någon annan kunde beskyllas, att för mycket vara intagen af det fria handelssystemet. Jag begär således ålerremiss af Betänkandet och bestrider afslag derå, emedan ett afslag, då Betänkandet första gången är före, skulle leda till samma resultat som bifall å Betänkandet, nemligen alt ingen Porto Franco skulle äga rum. Herr Tham: