Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 46. 97 väl vetande att det är tillträdaren af jorden, som ograverad har rätt att disponera densamma, hvadan det icke sällan inträffat, att tillträdaren yrkat på stenkojans bortförande från lotsjorden, af än ett, än ett annat skäl, då befälet måst jemka, medla, och icke sällan vädja till barmhertigheten hos den tillträdande, för att skaffa tak öfver de värnlöses hufvuden. Med anledning häraf vågar jag vördsammast föreslå: att kostnadsförslagen infordras från de lots-stationer som hafva sin lotsjord för tjensten lämpligt utlagd, och att Staten å densamma på hvarje station låter uppföra en tarflig bygnad af vanligast gagnad material: sten, kalk, och sand, inredd till så många rum, med ett litet kök till hvartdera, som lotsar finnas på platsen. Dock med skyldighet för lotsarne, att årligen efter syn af lotsfördelningschefen, på egen bekostnad reparera den åsynta husrötan, och gemensamt underhålla bygnaden tills nybyggnad erfordras, hvilket, om huset från början väl och omsorgsfullt uppföres, icke skall på flera mansåldrar kosta staden något vidare. Jag är förvissad om att kostnaden för ifrågasatta bygnader, som skulle gifva trefnad och sundhet åt iotsarne, på 20 lotsplatser, med 50 å 60 man, icke skulle uppgå till hälften af det belopp, som de på sednare åren nyuppförda sex stycken tullinspektorsboställen kostat, i hvilka dock en enda Staten tjenande person är inrymd uti hvartdera. Vördsamt anhåller jag om remiss till vederbörligt Utskott af denna min motion. Stockholm den \\ F. G. Du Rietz. Åf Herr Du Rietz, Fredrik Gustaf, om anbringande på Statens bekost - nåd af en telegr afledning å Gotland. En vis Regering och en nitisk och omtänksam Höfding skaffade provinsen Gotland, för några år sedan, en lika önskvärd som nyttig och lätt kommunikation med moderlandet; men inom ön saknas helt och hållet hvad fasta landet i detla hänseende nästan öfverallt eger, nemligen telegrafledning, nu för tiden så oumbärlig både i militäriskt Bih. till R. aSt.
N;0 29- 30» 226 Den 8 Maj. summa medtagen, emedan derå återstå, en. ligt uppgift i det tryckta Bolags-samman' komst-protocollet för den i5 Mars detta år, 1,SS4j720 R:dr B.co, och med dessa tillgångar kan m/cket uträttas, om de på detta sätt användas. Också begriper jag ej annat, än att den återstående subscriptions-summan först bort annammas, såsom hörande till de lofvade biträden, innan man fordrar något nytt af det Allmänna, utöfver hvad å den sidan blifvit utlofvadt. Men om man ock. nu skulle vilja och kunna bifalla det be* gärda biträdet af det Allmänna, så, enär man inom fem års lörlopp sedan arbetet börjades, linner en så betydlig misscalcul i kostnads-förslaget af Directionen, att ehuru af några och femtio slussar ej mer än en enda är till fullo och 2 andra till största delen färdige, samt gräfning och sprängning blott till en tredjedel fullbordad, man lik* väl redan linner sig behöfva 3 \ gång till så stort biträde från det Allmänna, som det man först önskade och lick, och det oaktadt man äfven lick 3 gånger sä stor privat subscription, som man påräknade behöfvas, tror jag med säkerhet kunna ana, att Riksens Höglofl. Ständer, vid deras nästa sammankomst, skola i enahanda väg mycket säkert afCanalDirectionen åter uppvaktas; ty hvem garanterar, att man ej då, som nu, misscalculerat sig, så väl som förra gången.
m. m. hos Herr och Fru E. Allm. a.-b., Göteb. B j ö r k b o m, Göteborg. v När ni så önskar fotografera er, gå till Wolfenstein! Han eger den största och bäst inredda atelier i Stockholm, Han har öfver 20 års praktik i de största städer i Förenta staterna, Han har de bästa amerikanska apparater till grupper, förstoringar, interiörer etc, Han sysselsätter de skickligaste biträden — artister — inga elever, Han kannor såsom artist själf fysionomien och erhåller därigenom bästa resultaten, Han förstår att genom ett nytt arbetssystem utföra allting billigare än nå- gon annan i Sverige, Han har nedsatt priset å kabinettskort från 30 till 15 kr. pr dussin, allting annat i proportion, Han önskar sina arbeten jämförda med de utförda från andra atelierer, och Han är svensk, men talar engelska, tyska och spanska. " A n d Regeringsgatan 3 ländska fabriker. Största lager! Billigaste priser! Fullkomlig garanti 1 Liberala betalningsvilkor! OBS! Äldre instrument tagas i utbyte. * .&lt; !ä J. O " Passande Julpresenter ". Idun Stockholm, Jdvns Trycktri J.ktietiolag. N:r 4 0 (407) Prenumerationspris pr Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppL Xduns Modetidn., mänadsuppl. Barngarderoben ._ _ Fredagen den 4 oktober 1895. år: kr. telef. FRITHIOF HELLBERG. Prenumeration sker a alla postanstalter 1 riket. Redaktionssekr. Redaktör och utgifvare: Träffas säkrast kl. 2 — 3. J. NordUng. Lösnummerpris 15 öre (löBn:r endast för kompletteringar.) Aunonspris: 35 öre pr nonpareillerad. Kör » Platssökande » o. » Lediga platsen 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Susen Emilia Rydberg. } ag känner ingen skö- r nare sångarliyllning &lt;L? af en son åt en moder, än den som Viktor Rydberg inflätade i den härliga dikten » Träsnittet i psalmboken ».
Bil. till Högloft. Ridd. o. Adelns Prot. vid 1862 års Rikedag. Sammandrag af Riddarhus-Kassans Hufvud - Debet. Balans från år 1858. Riksmynt R:dr öre. Skulder: Utgifter år 1859. Honorarier Aflöning Pensioner Extra utgifter Lifstidsränta till G. O. Munck . Gratifikation till Kiddarhusvakten llluminations-kostnader Gratifikation till G. Anrep Ränta å Thamiska donationen . Utgifter år 1861. Honorarier Aflöning ' . Pensioner Extra utgifter Lifstidsränta till C. O. Munck . Gratifikation till G. Anrep Medalj öfver H. Exc. Herr Grefve G. A. Sparre Hyresoch vedersättning till förre Riddarhus-sekr. A. Munck Inköp af 4 st. jernskäp Ränta J Thamiska donationen . Kredit. Bulans från år 1858. Tillgångar och Fordringar: Behållning i Banken . ... • 6,462: 69. Obetalda hyror ... ... 300: — Utlånta kapital med upplupna räntor 203,419: 92. Förskjutne låne-omkostnader 107: 61. Riddarhusets fastighet och lösören 108,834: 25. Inkomster år 1859. Försålda Medaljer, Inventarier och Makulatur 1,248: 25. Påföring: Tillkomna lösöre-persedlar Inkomster år 1860. Inkomster år 1861. Påföring: Balans till år 1862. Tillgångar och Fordringar: Behållning i Banken 8,827: 64. Obetalda hyror 300: — Utlånta kapital och upplupna räntor 209,907: 49. Förskjutna låneomkostnader ... 139: 25. Riddarhusets fastighet och lösören 110,396: — 329,570: 38. Balans till år 1862. Skulder: Thamiska donationen 6.441: 82.
– Jag vill, sade Ingrid, – i främsta rummet uttrycka min tacksamhet mot Gud, att han intill denna stund bevarat mitt förstånd, för hvars förlust jag dagligen haft skäl att frukta under min fängelsetids långa timmar, och icke minst under denna förskräckliga natt ... förskräcklig, ty den starkaste själ kan svigta, den friskaste svindla vid så mycken jemmer, så mycken ångest och andlig förvirring, som jag under densamma har bevittnat, omgifven, såsom jag var, af de olyckliga, som med mig äro dragna inför er domstol. Jag kan ej förklara, hvad jag sett och hört, men jag är öfvertygad, att om J sett och hört detsamma, skulle edra tankar förändras och medlidandet uttränga vreden ur edra hjertan. Jag kan icke ens förklara det tillstånd, hvaruti jag sjelf stundom befinner mig: mitt vanliga medvetande öfverger mig, och jag försjunker halfvaken i drömmar af den besynnerligaste art. Det förekommer mig då, som om jag på en gång kunde skåda in i tvenne verldar. Om detta är en början till den sjukdom, jag fruktar, så vill jag derför nu, medan jag ännu är vid sundt förnuft, förklara, att om jag någonsin frivilligt bekänner mig skyldig till hexeri, Blåkullafärder och dylikt, så är det ett tecken till vansinne, och mitt blod komme öfver er, om jag blir förd till bålet, i stället för till dårkistan. Detsamma förklarar jag för min olyckliga dotters räkning, ehuru hon synes mig af Gud begåfvad med en förunderlig styrka att bära sitt öde. Jag har nu talat ut. – Den onde synes redan hafva förvirrat ditt förstånd, eller vill han genom din mun söka förvirra oss, utbrast pastor Suenonius. Lagman Skytte vinkade till rättstjenarne att aflägsna Ingrid. Derefter uppropades Ellen. Mor och dotter möttes i förstugan. – Mod, Ellen! sade Ingrid. – Var lugn, min mor! svarade Ellen och gick lugnt sina domare till mötes. – Hvilken ovanligt vacker flicka! tänkte den ene allongeperukens egare. – Och hvilket oskuldsfullt utseende sedan! Sådan har jag, vid Jupiter, aldrig tänkt mig en hexa.
Vid ett år 1757 hållet Landsting "med deputerade från socknarne i Länet, beslöts först, att ett sockenmägazin skulle inom hvarje socken inrättas, meli dels efleriefdes denna öfverenskommelse icke öfverallt, dels upphörde inrättningen småningom inom flera socknar, der den kommit lili stånd, så att endast få socknar dermed voro försedde, då Eders Kongl. Maj:t, såsom vilkor för ett efter 1816 års misslyckade skörd meddeladl understöd af Statsmedel, stadgade, att sockenmagaziner skulle inom Länet allmänt inrättas, och ett reglemente, bestämmande sältet för deras tillkomst oell viiköreh för deras förvaltning, blef af Eders Kongl. Maj:l fastställ It den 22 September 1819. Verkställigheten lärer dock hafva mött åtskilliga svårigheter, särdeles inom vissa socknar, och hade den påföljd att Eders Kongl. Maj:t, på grund af Dess Be/allningshafvandes tillstyrkande, genom Nådigt bref af den 7 Maj 1831, medgaf undanlag från den allmänna föreskriften om sockenmagaziner, samt tillät inrättande af så kallade Sparlårar efter det Nådiga Reglemente, som under samma dag utfärdades. Sålunda finnas för närvarande besparingsanstalter af förra slaget i 21 socknar, med en behållning vid 1842 års sluL af 3,798 tunnor 16 kappar spannemål, hufvudsakligasl korn, och i penningar 3,526 R;dr 6 sk. 11) rst. Banko, samt sparlårar i 28 socknar, innehållande vid nämnde tid, enligt Socken-Direktionernes uppgifter, 6,189 tunnor 21 kappar spannemål, deraf öfver ?:delai korn. Jag säger med flit: enligt Direklionernes uppgifter; ty, ehuruväl dessa aflemnas på fullt god tro, har jag dock mera än ett skäl att helvida, det hela den uppgifna qvantiteten ska i l finnas till i verkligheten, om en generalinventering af sparlårarne verkställdes — eller rättare — vore verkställbar.
De modificationer uti det från samma Riksdag hvilande Representations-Förslag, hvilka skett i samråd med talrika vänner till Represenlations-reformen af de resp. Riks-Stånden och sorn nu underställas Rikets Ständer till behjertande, hafva härledt sig ifrån omlankan att möta de hufvudsakliga inkast, hvilka emot samma Förslag blifvit gjorde. De förnämsta ändringarne röra valbarheten till Yngre Kamaren och sammansättningen af den Äldre. Man hade trott sig finna, att den census, som i förra fallet låg till grund, vore alltför låg, hvadan be - 4 Hor till Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 26. mödandet derpå gått ut, att, utan att betaga de förut valberättigade deras rösträtt, igenom en högre skattberäkning för öfrige samhällsmedlemmar öka de garantier, hvilka af Förslagets motståndare äskades. All bestämmelse härutinnan, ehuru såsom inskränkande af nödvändigheten föreskrifven, måste alltid förblifva godtycklig, men dock icke orättvis, såsom lika gällande för alla. I sednare hänseendet eller den Äldre Kamarens sammansättning rörde anmärkningarne hufvudsakligen den omständighet, att beståndsdelarne [voro enahanda med dem för Yngre Kamaren förutsatta. Efterföljande Förslag innehåller härom förändrade bestämmelser, hvilka, bedömda utan fördom, torde befinnas innebära ett bemödande att i dessa omständigheter tillfredsställa reformens motståndare. Då, såsom en följd af allmänna valprincipen, det stadgande blifvit bibehållet, att Äldre Kamarens Ledamöter skola utses af den Yngre Kamarens, hvarigenom likasom en brygga för det allmänna förtroendet blifvit slagen, har denna grundsatts blifvit betagen all ovilkorlig inflytelse af valsättet, dymedelst att Äldre Kamarens Ledamöter under Fem Riksdagar äro permanenta samt måste uppsökas inom vissa cathegorier, om hvilkas i allmänhet conservativa rigtning fråga svårligen lärer uppstå. Som det blifvit mig anförtrodt att till Högloft.
Hr Bildts anmärkning, att en inrättning af denna beskaffenhet tillhör egentligen den enskilda välgörenheten, så har han visserligen till en del rätt; men jag får dock fästa R. o. Adins upmärksamhet på, att många likartade inrättningar blifvit framkallade af statsbidrag, t. ex. det nya hospitalet för sinnessvaga, till hvilket R. St:r anslagit betydliga summor, Barnbördshuset och Institutet för döfstumma och blinda. Jag anhåller således fortfarande om propos. på bifall till min motion. Frih. Creutz: Det är i sanning af högsta behof påkalladt, att denna motion behjertas af R. St:r. StatsUtsk:t har vägrat att gifva det äskade anslaget på grund deraf, att statens tillgångar vid inuev:de riksdsg blifvit i hög grad anlitade. Jag är visst icke bland dem, som vilja misshushålla med statsmedel, utan tvertom. Men då en så beskaffad sak som denna framställe®, hvilken är bland de allra vigtigaste och borde med värma omfattas af meuniskovännen, pä sätt den värde motionären gjort, synes den mig hafva bort röna ett annat öde inom Utsk:t. Då man har medel lill prester och domkapitel och stora byggnadsföretag i Upsala och andra städer, synes väl billigheten påkalla, att roan äfven borde hafva det för så beskaffade ändamål som det ifrågav:de, hvilket redan rönt understöd i de flesta civiliserade länder. Jag anhåller att la förena mig med motionären. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Jag kan icke annat än på det varmaste understödja motionen, och jag gör det oaktadt hvad som blifvit anmärkt i formelt hänseende. Jag anser det vara ett bland de största behof, som i menskligheteris namn kan framställas. Jag har sjelf sett den oerhörda nöd, som man nu vill söka lindra genom ett sådant sjukhus, som det föreslagna. Jag har i samråd med Öfverståtbållaren mycket lifligt arbetat för en sådan anstalt, och det var nära att den hade blifvit öppnad, om icke stadsmyndigheterna gjort den om intet.
Och har han icke redan lärt min Klas att klifva på hans axlar i sadeln? Dordej suckade, när hon för tullnären beskref denna viktiga tilldragelse, då hennes Thomas fick en kasserad, gammal slöhofvad ridhäst i utbyte mot Pilen. Gossen stackare är nu herr Åkes. Vildsinter var han förr, skengalen blir han på Gerknäs med de ogudaktige ryttarne. Thomas hade ondt af att mista Pilen, men si han skulle därtill ha gifvit Blacken med, om herr Åke låtit honom behålla Bennu. Tullnären åhörde tålmodigt den långa berättelsen och frågade hvad Dordej nu ämnade företaga med Hagar. Hvad fattigt folk företager med ännu fattigare. Arbeta för lifvet och mager kost. Frysa behöfver hon icke, och om någon skall svälta, blir det jag. Flickan vill läsa? Dordej strök sin högra flata hand mot den vänstra med en åtbörd af förakt. Ni hörde hvad vördig far sade. Hvad skall en flickunge göra med skriftens rätta förstånd? Hvad behöfver hon veta? Det kan allt vara skäl i sådant, Dordej, eftersom lärda böcker äro skrifna för manfolk. Men Hagar är ej som andra barn. Hörde jag icke själf huru hon svarade vördige far, så att håren reste sig? Han skulle ju hålla god min för värdigheten, men jag såg, att det klack i honom. Nå hvad sedan? Mycket regn faller i sjön, mycket solsken värmer upp hälleberget. Det skall vara penningar till lärdom, och sedan, kan jag hjälpa, att Hagar är flickebarn? Hon får tjena som piga på Nyby. Kanske blir hon, som jag, en torpares hustru. Värm upp hälleberget! Vet ni, Dordej, hvad mäster Sigfrid sade den natten, då barnen kommo till världen? Han sade, att barn af den natten få stora gåfvor. Det likar sig rätt för Hagar, Dordej. Där är intet hälleberg, som ni säger, där är den bördigaste åkerjord, som någonsin väntat plogen och sädeskornet. Skicka flickan i skola! Åter gjorde Dordej sin åtbörd med flata handen. Skola? En tattareunge i skola!
De kvinnliga kontorsbiträdena ha såväl vid centralförvaltningen som distrikten lägst 540 och högst 840 kr. De vid 3:dje klassens telegrafstationer anställda kvinnliga föreståndarinnorna ha genom rikstelefonens införande erhållit beIDUN tydligt ökadt och framförallt mera ansträngande, enerverande arbete. Särskildt betungande för dem är skyldigheten att utan godtgörelse midt i natten befordra telefonbud till abonnenterna. Härigenom har å många ställen nästan all möjlighet till hvila efter dagens arbete blifvit dem förmenad. En annan olägenhet är, att dessa telegrafister, som å landet aflönas m e d fri bostad och vedbrand, kunna utan vidare flyttas till biträden vid andra klassens stationer, hvarest de gå miste om dessa förmåner. Dessa missförhållanden framdrogos i riksdagen af hr Karl Staaff till finansministerns beaktande. Då telegrafverkets högste chef sålunda fått sin uppmärksamhet riktad på dessa förhållanden, må man kunna hoppas på snar rättelse. Äfven vid årets riksdag har barnmorskornas aflöning varit på tal. Det gällde denna gång dock ej barnmorskornas personliga lön, utan afsåg motionen i ärendet att staten skulle lämna bidrag till inom kommuner anställda examinerade barnmorskors aflö- ning. Som det nu är stäldt hindras nämligen många kommuner af fattigdom att anställa tillräckligt antal barnmorskor, och uppstå genom denna brist ofta, särskildt för de fattiga, kännbara olägenheter och lidanden. Nära 250 kommuner på landsbygden äro helt och hållet i saknad af i deras tjänst anställda barnmorskor, och statistiken visar, att på landsbygden hade ännu så sent som 1894 ej ens tre fjärdedelar af barnaföderskorna haft tillgång till examineradt biträde. Betydelsen häraf inses lätt, då statistiken tillika upplyser, att antalet dödsfall efter förlossningar står i direkt proportion till antalet barnaföderskor, som varit i fullständig saknad af sakkunnigt biträde. Motionären, hr Jansson i Djursätra, ville nu att staten genom bidrag till aflöningen skulle möjliggöra anställandet af flere barnmorskor. Tyvärr lyckades han icke vinna riksdagens bifall härtill, enär landtmännen voro rädda för att statsbidrag till aflöningen skulle i sinom tid leda till statspensionering af barnmorskorna.
I öfverensstämmelse med denna åsigt och då, till följd af Riks-Ståndens skilj» agtiga beslut, i afseende på Utskottets under Niris 170 och 326 afgifne Utlåtanden, angående de indelda räntornas indragning till Stats-verket och sältet för deras lösande, så väl dessa frågor, som den i sammanhang dermed gjorde hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet begära-, det Kongl. Majit ville i Nåder tillse, huruvida icke skyldigheten att utgöra sådane räntor, hvilka äro in natura anvisade till vissa verks drift, och deribland kolrä'ntorne till Stora Kopparbergs Bergslag, må kunna upphöra, torde Köfra betraktas såsom förfallne, har Utskottet funnit sig föranlåtet att på d,e6 sätt förändra, hvad uti ifrågavarande hänseende är vordet uti Utlåtandet Nio u35 förslaget, att Utskottet tillstyrker, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit låta i behörig ördning anställa unders sökning 'Stais-Utskottets Utlåtande, N.-o 4^9- 17 Sökning till utrönande af så väl beskaffenheten utaf de privilegier, hvarpå Stora Kopparbergs Bergslags rättighet att in natura utfordra ifrågavarande ränteoch mantals-kol sig grundar, sorn oék beloppet af den kolqvanlitet, som, med afseende å Fahlu grufvas nuvarande tillstånd, kan anses erforderlig för koppar-tillverkningens inom Bergslaget bestånd och fortfarande drift; äfvensom att, så framt icke omförmälde privilegier deremot lägga hinder i vägen, det lör Bergslaget behöfliga quantum kol, måtte lill utgörande, på hittills föreskrifvet sätt, fördelas emellan de närmast belägne, förut i berörde afseende skattskyldige, socknar, hvilka ega tillgång på för kolning passande skog, samt allmogen uti socknar inom Stora Kopparbergs
Söker någon vid utmätning att få undantaga godsj som i gäldenärs bo finnes, och är sökandens rätt dertill icke ostridig, då må, utan hinder af nämnde anspråk, godset utmätas: dock stände det i säkert förvar, intilldess öfver anspråket dömdt varder, derest sökanden bjuder bevis för sin rätt; och vare han i thj fall skyldig att, inom tre månader efter utmätningen, låta sin vederpart instämma till Domstolen i den ort, der utmätningen skett; eller kåfve sin talan förlorat. Söker åter gäldenär visa\, att godset för annans räkning undantagas bör; varde ock dä detsamma utmätt och satt i säkert förvar, och ankomme på gäldenär, att om utmätningen underrätta den uppgifne rättseganden, hvilken om han ej, inom ofvan stadgade tid efter utmätningen, saken instämmer till den Domstol, nu sagd är, skall hafva sin talan ä utmätningen förlorat. Vill den, som utmätningen sökt, sjelf stämma i något af nu omjörmälda fall, stånde det honom fritt. §. 2. Lyftning af det sålunda utmätta och i förvar tagna godset, ege Konungens Befallningshafvande att, emot full borgen, bevilja, och vare i främsta rummet den, som bästa skälen för sin påstådda rätt företer, till lyftning berättigad. §■ 3- 17 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 69. §. 3. Finnes det utmätta godset vara af sådan beskaffenhet, att det icke, utan uppenbart äfventyr för skada eller synnerlig kostnad eller olägenhet, kan förvaras; då må, om endera parten äskar försäljning och andra parten icke vill godset emot full borgen lyfta, detsamma säljas, utan afbidan af stämning eller dom, angående deras inbördes företräde; och köpeskillingen tillkomme den, hvilken slutligen prof vas hafva varit till godset berättigad. §• 4- Färder utmätning verkställd, och godset vid offentligt utrop försåldt, utan att tvist derom uppkommit, efter thy här ofvan sagdt är; njute borgenär sin fordran af köpeskillingen; och må den, som sedan påstår, att han haft rätt till godset, söka af gäldenären sitt skadestånd. §• 5.
Om det skulle anföras, att frågan om Bränvins rättighetens inskränkning och reglerande uptagit en stor del af Ständernas tid, så lärer man å andra sidan ej kunna neka, att sådant bör tillskrifvas ämnets, icke Utskottets, beskaffenhet, och att, likasom Ständerna i detta mål föga lära vilja afstå sin rättighet till deltagande i beslutet, så har också detta ämne, långt innan närvarande RegeringsForms inrättning, utgjort ett föremål för deras upmärksamhet. Hvad som, vid detta tillfälle, i afseende på Ståndens pröfnings rättighet, vid motioners uptagande blifvit föreslagit, har mycken likhet med hvad jag, vid 2 :ne föregående Riksdagar, i afseende på förståndet af 56 § i Regerings Formen, sökt göra gällande. Jag har nemligen trott en skillnad borde vara imellan Individuens rättighet att väcka en fråga, och Ståndets att remittera den; Jag 368 Den 7 Augusti 1812 har trott att denna sednare, såsom medförande en oundviklig pröfning och ett sluteligt afgörande icke borde bero af en enda individu; att dennes rätt vore fullkomligen iagttagen derigenom, att han fått i Ståndet anmäla sitt åliggande; att det vore Ståndet, som borde afgöra huruvida den väckta frågan vore värd upmärksamhet, att Ståndets bifall till remiss borde betyda hvarken mer eller mindre än detta. Jag bekänner att jag till en hufvudsaklig del blifvit förd till denna tanka, af den mängd öfverflödiga, för att ej säga skadeliga motioner, jag vid 1809 års Riksdag hörde anföras. Men sedan min framställning hvarken då eller vid 1810 års Urtima Riksdag blef antagen, sedan jag erfarit, att vanan vid rättighetens utöfning, minskat dess missbruk, att igenom nu antagne method, discussionerna inom Stånden, åtminstone till en stor del, igenom målets utredning förkortas, ofta förekommas, har jag trott att min farhoga för möjliga olägenheter vore till äfventyrs ogrundad, att åtminstone det borde lemnäs till framtiden att afgöras, huruvida behofvet skulle påkalla rättelse. 2 :o.