Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förmyndare njute skäligt arfvode, sorn dock högst må beräknas till i-del af influtna räntor, men A-del af arrendemedel af omyndigs fasta egendom.» Herr Lallerstedt åter har, under erinran om fördelarna af ett inhemskt fondsystem och med anmärkning, att det vid förvaltningen af omyndiges medel vore af större vigt att kapitalet mot skälig ränta säkert och utan äfventyr bibehölles, än att något högre ränta tillfälligtvis vunnes, föreslagit, «att Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att omyndiges medel, der de icke voro nedlagda i fastighet, skulle göras fruktbärande genom säkra inteckningars belånande eller inköp af Statsverkets eller andra med Kongl. Maj:ts fastställelse försedda inrättningars obligationer, som å inköpspriset lemnade minst 4j procent årlig afkastning, men att, derest beloppet vore så ringa att det icke lämpligen kunde på ena eller andra sättet placeras, det måtte insättas i någon af Kongl. Majit sanktionerad sparbank.» Riksdagsfullmägtigen Jonas Christopherson framställning afser -bestämmande af en viss arfvodesprocent för förmyndareförvaltningen; i hvilket hänseende motionären, med anmärkning om den olika praxis, som till och med inom en och samma ort följdes, hemställt, »att förmyndare må ega rätt att, för förvaltningen af myndlings medel, beräkna sig till godo sjettedelen af hans årliga räntor och inkomster.» Slutligen anser sig Utskottet böra här återgifva det lagstiftningsförslag, som, enligt hvad ofvan blifvit anmärkt, Rikets Ständers Justitieombudsman i sin embetsberättelse framställt. Anmärkande att 9 § af 1861 års författning varit föremål för olika tolkning, i ty att man frågat, om
Skrifvelse, N.o 222. sorn hvarje method kunnat erbjuda, samt derjemte tillämpat egna rön i denna väg; att under de flera år, Adjuncten Ramström oafbrutet, med försakande af tillfällen till befordran i lärareeller pivsierlig väg, egnat sin verksamhet åt arbeten och forskningar, rörande uppfostringsväsendet, han efterhand lyckats gifva ifrågavarande läroinrättning den utbildning, att derifrån, efter genomgången lärocurs, utexaminerats ej allenast en mängd utmärktare lärjungar, af hvilka de, som ernat beträda den Järda eller tjenstemanna-bauan, omedelbart till Academien afgått, utan ock ynglingar, hvilka förut ansetts oläraktiga, men hvilkas anlag här blifvit framkallade och utvecklade; samt att dessa vigtiga resultat måst köpas med betydande uppoffringar af läroanstaltens stiftare, hvilken, utan allt understöd af Staten, nödgats af enskilda tillgångar bekosta sina många försök att gifva skolan den möjligaste fulländning, samt derförutan aflöna lärare och underhålla skol-inventarier; och hafva, vid dessa forhållanden, Rikets Ständer, med afseende å Adjuncten RamströmSy genom inrättande och vidmagthållande af Stockholms Lyceum, ådagalagde förtjenster om ungdomens bildande, å Riksgälds-Contoret till E. K. M:s Nådiga disposition anvisat en summa af Tre Tusende Riksdaler Banco; med anmälan hvarom Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att derest, elter anställande undersökning om den vid nämnde Lyceum följda läromethod och den framgång, densamma må hafva vunnit, Adjuncten Ramström skulle finnas vara förtjent af ifrågavarande uppmuntran från Statens sida, E. K. M:t i Nåder täcktes låta berörde 3,000 R:dr B:co, såsom gratification till honom utbetalas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Maj 1845. N:o 223, Expeditions-TJtskoltets Förslag lill und.
Lag - Utskottet, dit detta Memorial torde remitteras, om någon upplysning bör sökas om de personer, sorn redan intagit Corrections-runtmen, eller om de skola öfverlämnäs åt sitt ö« de. — Bör ett Samhälle tillåta, att någon enda af dess medlemmar behandlas emot den lika gemensamma och heliga Samhälls-Lagen ? E. G. Holm." Vid öfvervägande af hvad således är vordet framstäldt har Utskottet funnit det väl lena »idan vara ostridigt, att hvarje Medlem a£ 308 Lag-TJtskottets Betänkatiden. Samhället bör få tillgodonjuta det skydd för sin personliga frihet, sorn är honom i Lagarne förvaradt, samt utgör grunden och ändamålet af Samhälls inrättningen, men att det å andra sidan är lika nödvändigt att hvar och en Samhälls-Medl-em , under åtnjutandet af omförmäldte skydd, använder sina krafter och förmåga att gagna det allmänna, hvilket äger en rättvis fordran att äska uppfyllandet af en sådan skyldighet. Då detta åliggande åsidosattes, måste det instämma med en behörig Samhälls-Ordning, att de, hvilka äro satfe att vaka öfver den sammas bibehållande, hafva magt att tillhålla den försumlige till fullgörandet af berörde sin pligt, och att hindra det denne ej må, genom underlåtenhet deraf, falla det allmänna till last, för verkställigheten hvaraf lämplige tvångsmedel mäste vara tillgänglige och till begagnande tillåtne, då andra utvägar till föremålets vinnande saknas, eller icke medföra åsyftad verkan. Personliga säkerheten kan icke derigenom anses vara förnärmad, hvilket först inträffar när nyssnämnde magt obehörigen användes eller sträckes utöfver den gräns, som för den samma blifvit lagd.
Numera hafva församlingarna egna fattigskolor, hvilkas salar stå obegagnade alla helgdagar och då gerna kunde inrymmas åt dessa, deras fränden Presterliga förrättningar, af hvilka söndagseftermiddagen, särdeles i folkrika och fattiga församlingar mest upptages, skola tilläfventyrs anföras såsom hinder för denna motion; dock då endast en af presterskapet är vid aftonsången sysselsatt, äro således de öfriga oförhindrade att äfven före densamma gå församlingen tillhanda, samt alla dertill lediga omkring kl. 6 e. m., då aftonsången ar slutad äfven de största helgdagar, då ritualen är vidlyftigare. Att föreskrifva kl. 11 till allmän sammanringning å landet, torde möta lika många svårigheter, som nu kl. 10 omöjligen Den 37 Februari i. öfverallt kan dertill användas. Jag vill således för dem icke yrka någon ändring i nu gällande föreskrifter, ehuru upplyftande det är att veta, det hela Svenska folket endrägtigt på samma timma i templet lofsäger sin Gud. Men att i städerna ensamt aftonsångerna framflyttas, ehuru af behofvet mest påkalladt, kan med skäl anses för en ofullständig åtgärd. Denna min motion anhåller jag vördsammast måtte blifva till Allm. Besv.- och Oecon.Utskottet remitterad. Lades på bordet. Frih. af Nordin, Carl Joli.: K. M:s Nåd. Propos. om inoell utvexling i R. St:s Bank har af åtskilliga Stånd blifvit remitterad till BancoUtsk.; men för Utsk. möter svårighet att handlägga denna Nåd. Propos., innan alla de enskilda motioner, som stå i beröring med Banken, till Utsk. inkommit. Jag får derföre till Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. vördsamt framställa den hegäran, att R. o. Ad. täcktes besluta, att, när motionstiden tilländalupit, R. o. Ad. i första rummet kommer att företaga till remiss alla de motioner, som kunna stå i beröring med Banken. Då K. M:s Nåd. Propos. innehåller, att Banken bör öppnas till inoch utvexling d. 1 nästk.
Län, hvilken, utom redan anfördt påstående om ökad skjutslega, yrkar att Postbönderne måtte befrias från skyldigheten att skjutsa PostInspectorerne vid deras Inspectionsresor, samt föreslår, ej mindre att vid Postföringen må beräknas x och en half timma på milen, än ntt Personer af Qvinnckönet må tillåtas forsla Posten. Af Anders Nilsson från Malmöhus Län, med anhållan om bestämmandet af en skälig ersättning till Postförare för Lösväskors fortskaffande; saint Af yohan Olsson från Vesterås Län, sorn ansett, att i Almauachorne borde införas Utdrag af Post-Taxan i hvad den stadgar örn betalning för recommenderade brefs inlenjnande eller utlösen; att visst arfvode borde bestämmas för Postböckers förande, samt att Postmästare skulle åläggas låta Almogens bref åtfölja Lösväskorne till Landsorterne.
Vid sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandelseller utskänknings-rättigheten Expedilions-litskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 203. 645 förverkad, och varde försäljningen genast inställd, i stad af Magistraten och å landet af Kronofogden; men närings-idkaren vare ändock pligtig att, under försäljnings-året, afgiften fortfarande utgöra. Den, som idkar minuthandel med eller utskänkning af bränvin under tid, hvarför afgift icke blifvit i föreskrifven ordning erlagd, böle första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, och andra gången från 20 till och med 40 R:dr. §• 43. Idkar någon minuthandel med eller utskänkning af bränvin å annat ställe, än dertill uppgifvet är, eller tillåter den, som icke är till utskänkning berättigad, att, då han i parti eller genom minuthandel säljer bränvin, något af det sålda på försäljningsstället förtäres, eller förbryter den, som till minuthandel med eller utskänkning af bränvin berättigad är, sig mot 24 §. 1 eller 2 morn., 26 §. 2 eller 3 mom. eller 29 §.; bote första gången från och med 10 till och med 20 R.dr, samt andra gången från 20 till och med 40 R:dr, och vare dessutom andra gången sin minuthandelseller utskänknings-rätt förlustig. Öfverträdes det förbud, som i 24 §. 3 mom. gifvet är; vare bot första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, andra gången från 20 till och'med 40 R:dr, samt tredje och följande gånger från 40 lill och med 80 R:dr. Det medförda bränvinet vare derjemte förbrutet. Säljes dervid mindre än 15 kannor; ansvare förbrytaren tillika enligt 39 §. §. 44. Handlande, som. mot 30 §. sig förbryter, bote första och andra gången enligt 43 §., och håfve andra gången dessutom sin handelsrättighet förverkat. §. 45.
Hr Lefre'n: Som Hr von Hartmansdorff redan an märkt, så synes här ett misstag vara begånget på så sätt, att svar på anmärkn:r vid i58 §:n blifvit införda som svar på anmärkn:r gjorda vid den i5g:de. För min del tror jag, att R. o. Ad. gör rättast att bifalla hvad i betänk. N:o 76 är föreslaget, nemi. att R. St. vilie hos K. M. i und. anhålla om nåd. befallning till myntverkets styrelse, att, så vidt möjligt är, låta i myntverkets hufvudböcker inrätta särskildta conti, utvisande kostnaden för myutningen af hvarje särskild metall. Jag inskränker mig nu att blott vidröra i58 §:n och anhåller ali återfå ordet när den i59§:n kommer före. Utsk:s tillstyrkande i 153 §:n bifölls. i5g §:n. Hr Lefren: Vi äro här åter i samma svårighet som förut i afton blifvit anmärkt, nemi. att StatsUtsk. ansett sig förhindrad t att göra ändring i sitt förra utlåt., till följd af de öfriga Ståndens beslut vid betänkts första föredragning, SlatsUlsk. har således icke yttrat elt ord, huruvida de uppgifter, som anmärkaren i detta Stånd gjort mot betänk, vid dess första föredragning, sakna grund eller äro fotade på goda grunder. Jag måste antaga, att då StatsUtsk. ingenting derom nämnt, men blott refererat hvad anmärkaren framfört, Utsk. godkänt de gjorda anmärkningarnes riktighet. Deraf följer således, att Svenska myntet, långt ifrån att vara underhaltigt, (eller sådant som af misstag kommit i omlopp,) är så nära intill normal-lialten och så väl fabriceradt, att jag vågar tiotsa alt något lands mynt skulle kunna framsättas, som är fabriceradt med iakttagande af remedium i så inskränkt mån, som just detta vålt mynt.
Väl invänder man, att den svenska jernmalmen icke låter sig fördelaktigt bearbeta annorlunda än med trädkol, hvarpå andra länder i allmänhet sakna större tillgång, men då man ser, hvilka vigtiga och öfverraskande upptäckter dagligen göras i kemisk och teknisk väg, har man orätt att betvifla möjligheten af att utlänningen, uppmanad af vinstbegär, snart skulle finna utväg att med stenkol fördelaktigt tillgodogöra den svenska jernmalmen, hvilken säkerligen icke skulle af honom föraktas, da den, begagnad som barlast, i stället för sten och sand, upplades på dess stränder. Fraktkostnaden behöfde då icke ingå i beräkning och det betryggande för jernhandteringen, man trott sig lägga i en exporttull af 2 R:dr 24 sk. per skeppund, skulle otvifvelaktigt reduceras till noll. Kläder. Med en tull af 50 procent utöfver den, som är lagd å det tyg, hvaraf kläderna äfo förfärdigade, bar Utskottet medgifvit införsel af alla sorter, så val gängsom linne-kläder. Om ock Utskottet trott sig ega skäl, hvilken åsigt jag icke delat, att anse vår egen klädesfabrikation nog utvecklad, att kunna uthärda täflan med den utländska, ehuru ylleväfnader ofta, efter inträffade handelskriser i andra länder, komma att bitsändas för att blifva afyttrade, icke med beräkning på någon vinst utöfver den verkliga produktionskostnaden, utan med kalkylerad behållning för den, som, under tillfälliga omständigheter, inköpt större partier, kanske för ett vrakpris utkastade i verldsmarknaden ifrån fabriker, störtade antingen genom kriser i penningeförhallanden eller genom andra nu för tiden icke sällsporda inflytelser, hvarpå år 1848, med dess stoppning i alla näringar, serdeles inom Frankrike, gifver oss ett lärskl exempel; — om, säger jag, Utskottet äfven ansett sig böra bereda landets innevånare fördelen af att företrädesvis slita utländska ylletyger, borde det, efter min uppfattning, åtminstone hafva unnat våra egna näringsidkare och arbetare förijensten af att förfärdiga plaggen deraf.
De uti ofvanåberopade räkning upptagne utgifter, hvilka, år 1827, blifvit bestridde, äro af Utskottet jemnförde ined samma års vid Stenkohlsverket afslutade Hufvudbok , hvilken, jemte dertill hörande Velilicationer, är vorden till StatsUtskoltet öfverlemnad. Lika med 1827 års Hrr Revisorer, har Utskottet ansett de uti Räkningen under titel: kostnader för Åkerbrukets iståndsältande , upptagne tillhopa 4%4 R:dr 44 sk* 1 rist. icke höra till utgifterne för de af R. St:r föreskrifne föremål. I anledning af 1827 års Hrr Revisorers förenämnde anmärkning, är å den ifrågavarande räkningen tecknad en förklaring, som innehåller , att Directionen trott sig kunna ibland utgifterne bibehålla den titel, vid hvilken anmärkningen blifvit gjord, då en nödig omtanka för den nya Arbets-personalens underhåll med StatSpanneinål till ett måttligt pris, oberoende af handelsförhållandenas allt för ojemna omvexlingar , fordra att grunda fyllandet af detta behof, åtminstone till någon del, på egen production. Denna förklaring har Utskottet likväl för sin del icke kunnat såsom alldeles nöjaktig antaga; hvadan och om ifrån Räkningens totalsumma 140,272 R:dr 25 sk. 1 r:st. afdrages kostnaden för åkerbrukets iståndsätttande, 4%4 Rtdr 44 sk* 1 r:st., blir rätta beloppet, som, enligt R. St:rs föreskrift, hittilts är vordet användt, 135,677 R:dr 29 sk.; och återstå således Bctänkanden, N:o 89. 44^ 64)322 R:dr 19 sk., livi Ika ytterligare, enligt Beslutet, skola vara använde, innan köpeskillingen får utlemna». Om och huruvida någon billig jemkning i detta beslut må kunna, utan förnärmande af Statens rätt och säkerhet, medgifvas, är alltså den fråga, som nu kommer att R. H. St:rs pröfning underställas.
Det spordes också snart, att inom statsutskottet andra kammarens ledamöter icke voro benägna för det begärda anslaget och med en viss nyfikenhet motsåg man hvad som var att vänta iutskottet. Utskottets betänkande kom, och helt säkert voro de få, som kände sig nöjda. Utskottet hade sökt gå den gyllene medelvägen, och som det plägar hända enhvar, som vill tjena två herrar, hände det ock statsutskottet, det fick alldeles icke erkännande från någondera sidan. Rege-ringsvännerna voro icke nöjda och landtmannapartiet ännu mindre. Då utskottets framställning och det slut, hvartill frågan kom, är af den mest märkliga beskaffenhet * vilja vi här meddela in extenso hvad utskottet hade att säga, så mycket hellre som hela denna frågas behandling visar hvilka parodier deras historier äro, som tala om den svenska parlamentarismen. U tskottet yttrar: » Först efter den fullständiga utredning, som af den nu samlade sjöförsvarskomitén är att emotse, kan den frågan väntas blifva tillforlitligen afgjord, hvilken ställning inom försvaret sjövapnet for framtiden bör intaga, och på denna frågas pröfning måste ytterst bero bedömandet, hvilka fartygscerter. må företrädesvis anses for våra behof lämpliga. Detta förhållande synes utskottet innebära fullgiltigt skäl for riksdagen att icke för närvarande bevilja medel till någon så stor och dyrbar fartygsbyggnad, som den nu af Kongl. Maj: t föreslagna, helst af Kongl. Maj: ts förslag framgår, att byggnadsarbetet är afsedt att på flere år fördelas, och således den tid, som nu i afvaktan på ämnets allsidiga pröfning må anses gå förlorad, framdeles lätteligen kan genom påskyndadt arbete återvinnas, dervid jemväl den fördel bör vinnas, att vederbörande få tillfälle att tillgodogöra sig den erfarenhet, som under väutningstiden blifvit ernådd och de uppfinningar, som derunder sett dagen. Då emellertid det ej lärer kunna anses välbetänkt, att i afvaktan på utredningens verkställande alla ar-beten till stärkande af sjöförsvaret skulle ligga nere, samt certkomitén till antagande förordat, förutom den fartygstyp, hvilken Kongl.
Jag har trott detta så mycket hellre, som 10 år redan äro förflutna sedan jag offentligen tillkännagaf min öfvertygelse om behofvet af 2 II. 6 42 Den 28 Augusti. en representationsförändring. Jag anhåller nu att få till prot. anföra, att just derföre, mine Ilrr, att jag älskar den lagbundua friheten, ämnar jag votera nej till det närvar, förslaget. Hr Ramsay, Bror Jacob, anförde skriftligen: I denna fråga, den för fäderneslandet vigtigaste, sedan vi inträdde i detta statsskick, anser jag en hvar bör oförstäldt yttra sin tanka, och oaktadt jag, efter all anledn., stannar här i en ringa minoritetet, anser jag mig ändock böra göra det. — Jag kom till riksdagen med den öfvertygelse, att lägga mitt ja till förmån för det hvilande representationsförslaget. Af allt det myckna jag här hört lalas och sett skrifvit i denna sak, har min öfvertygelse ej det ringaste blifvit rubbad; den har tvertom fått mer och mer styrka, ju närmare jag betraktat och steg för steg följt gån gen af denna riksdag. Mine Hrr! jag vädjar till eder. Tron J, att med en sådan sammansättning af Svenska folkets representation, som den närvar., något verkligt godt kan uträttas för fäderneslandet? Jag måste bekänna, alt för mig visar sig mörka utsigter af split, söndringar och ståndshat. Tvedrägten har vid denna riksdag framstått i öppen och förfärande skepnad. Huru eller när skola de sl ridande intressena försonas, om vi lemna obegagnad den utväg dertill, som nu erbjuder sig? Den som något lärl känna fäderneslandets sanna belägenhet, mäste längesedan hafva insett, att, till biläggande af den strid, som uppkommit mellan de särskilda ständsclasserne och som för närvar, hotar att dela Svenska folket i motsatta partier, ingen annan möjlighet finnes, än i antagandet af en representation, grundad på allmän valrätt och följaktligen upphäfvande alla de artificiella och fictiva skillnader, ur hvilka den för allmänt väl så vådliga söndringen utgått.
Sticklingar af pelargoner sältas helst en o c h en i små krukor o c h hållas i det närmaste torra, tills de rotat sig, de taga särdeles lätt röta, o m jorden är något mera fuktig, Sticklingar af ficus o c h nerium sättas vanligen i flaskor eller buteljer fyllda med vatten. Af ficus aftagas i mars eller april med 4 — 6 blad försedda skott, två eller tre af de nedre bladen afskäras, sticklingarna tå ligga, tills den hvita mjölksaften upphört att rinna o c h såret torkat, då de sättas så djupt, att de nå ned 5 å 6 centimeter i vattnet. Flaskorna ställas i fönstret af ett varmt rum, o c h man har intet vidare att skaffa än att påfylla vatten, allt efter som det gamla afdunstar. Då sticklingarna blifvit försedda med goda rötter, inplanteras de i krukor. Med sticklingar af nerium förfares på samma sätt; de sättas dock, strax efter det de blifvit aftagna. Af nerium kan man föröfrigt sätta sticklingar på vanligt sätt i j o r d, i vatten försiggår rotbildningen något fortare. Växters förökning genom delning och rotskott är vida bekvämare än de föregående förökningsmetoderna. Vid delning åtföljes alltid den frånskilda delen af mer eller mindre goda rötter o c h detta är äfven ofta händelsen med rotskott. De planteras därför genast hvar o c h en i sin egen kruka, ställas varmt och skuggigt, samt, hvad som är kan ske det viktigaste, vattnas med omtanke, tills de rotat sig o c h kommit i växt, ty af mycken fuktighet ruttna de lätt. Äro de af mera kinkiga sorter, gör man äfven vid dem klokt i att öfvertäcka dem med glaskupor eller dricksglas. Delning företages vanligen samtidigt med att moderväxten omplanteras. Rotskott frånskiljas bäst under våren och sommaren. Framkomma sådana om hösten o c h man vill begagna sig af dem för erhållande af nya exemplar, gör man bäst i att låta dem kvarstå vid moderplantan till våren. Det är ofta nog svårt att behålla rotade växter vid lif öfver våra långa, ogynsamma vintrar, o c h ännu kinkigare blir detta ifråga o m så- dana, som sakna rötter.
Jag skulle emot throntalet vilja anmärka, huru jag icke tror, att någon särdeles statskonst varit satt på prof för att under ett fjerdedels århundrade för Helfon hafva uppehållit fredens lugn; ty om det vid den bekanta skeppshandeln blifvit äfven ty råd t, så hade del åtminstone icke varit folkets eller R. Sits fel. Jag skulle gerna vilja erkänna mig ej begripa, i hvad afsigt jernels fördubblade värde synes uti throntalet fiheropadt, då Styrelsens andel uti detta handelsförhållande för mina ögon visar sig vara mindre än intet, likasom jag icke mäktat inse, att de högst betydliga ännu oanvända tillgångarna på naturalster af Regeringen blifvit skapade, särdeles då de, såsom ännu oanvända, synas med rätta tillhöra den större skapelsens odelade förtjenst. Möjligheten af de skatters nedsättning, hvilka sedan längre tider tyngt jordbruket, var visserligen uti throntalet en af de gladare anspeglingarna, men som beklagligtvis icke realiserade sig i den K. propostn. Alt allmänna arbeten ifrån 1810 till år i83y uppgått till en kostnad af mera än i5 och en half million r:dr b:co, är för de skattdragande nogsamt bekant, äfvensom den på banken anordnade sedelutsläppning till dessa arbetens bestridande genom myntförsämringen rubbat den enskilda förmögenheten och åstadkommit otaliga lidanden och mångas undergång; men Svenska folket kunde vilja öka dessa skattebördors stora resultater med exempelvis äfven det lilla tillägg, att 4°° hästar garde under 25 förflutna fredsår kostat Staten fyra millioner, icke noga räknade. Hvilka de åtskilliga, jorden tryckande bördor äro, som blifvit lindrade.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Herr Öfverste-Lieutenanten Gustaf Hjertås underdåniga ansökning om återvinning af försuten tid för inlösen af åtskilige Discont-Assignationer. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Landt-Räntmästarens i Blekinge Län P. J. Rönströms underdåniga ansökning om återfående af försuten tid för inlösen af 4 Den 14 Dceember, 2:ne stycken af Malmö f. Discont-Verk utgifne Obligationer. Frän Förstärkta Stats• Ut skottet: Af den 11 dennes: Dels angående skiljaktigheter i afseende pä stadganden uti den föreslagne nya Bevillnings-Förordningen, dels rörande Fullmaktérs och Lysnings-sedlars förseende med Stamp ladt papper samt Tidningars stämpling. Angående en bestämd afgift till Veneriska smittans hämmande. Frän Banco-Ut skottet .*■ Af den 13 dennes: N:o 103. Angående föreskrifter uti Banco-Reglementet i sammanhang med Riksens Ständers Beslut om Allmänna Magazins-Inrättningens upplösning. Upplästes följande från Riddarhus-Utskottet inkomne så lydande 3:ne Memorial; (Se Bilagorne N:is 1, 2 och 3.) Dessa 3tne Memorial lades på bordet. Den 15 December f. m. Höglofljge Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan £ till 3 om morgonen den iy December. In Fidem Protocolli. O. J. Lagerheim. Måndagen den 15 December. Plenum klockan 9 förmiddagen. Justerades följande : Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 14 December i823- S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets den 9 dannes under N:o 653 aflåtne , samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, angående slutliga bestämmandet af arfvoden för någre biträdande, äfvensom ersättning för Renskrifnings-kostnader. Ut Snpra. S. D.