Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är till en del af sådan orsak som de s. k. flickpensio nerne misslyckats, så länge man till boklig undervisning begag nade qvinnor. Med afseende härpå och särdeles på innehållet af den qviniiga undervisningen i flickpensioner, inrättade Biskop Wallin genom dervarande lectorn, numera prosten, docktor Fryxell den s. k. Wallinska flickskolan, som ännu beslår. Man har sedermera inrättat flere flickskolor af dylik beskaffenhet, hvarest den bokliga undervisningen besörjes af karlar. Jag befarar derföre all Hi’ Hammarhjelm, i fråga om undervisningen för flickor misstagit sig hvad den bokslatliga undervisningen beträffar. Men om den, såsom jag tror, bör meddelas af karlar, följer deraf likväl icke, alt gossar och flickor skola undervisas gemensamt. Vidden s. k. Vexelundervisningssällskapels Normalskola här i hufvudstaden försökte man under flere år, att gemensamt undervisa barn af håda könen; men man fann sig böra derifrån afstå. Orsaken var barnens olika natur. Flickans försagdhet gör, att hon, ställd i en läsning tillsammans med flere gossar, icke kommer sig för. Men sammanställes hon äler med andia flickor, sä går undervisningen jemnare och bättre emellan dem särskildt, som mellan gossarne för sig. Undervisningen störes icke då af sådana upptåg och barnslighcter, hvilka vanligen uppkomma, när begge könen äro tillsammans och hvarigenom, såsom Hr Hammarhjelm antydt, äfven osedlighet kan bland äldre harn föranledas. Erfarenheten har således visat, att, der båda könen icke läsa tillsammans, går det bättre och skickligare till; derutinnan har således Hr Hammarhjelm rätt. Den särskilda undervisningen kan likväl 187 Den 29 Maj. lemnäs, utan särskilda skolrum, hvilkas anskaffande, på de flesta ställen skulle blifva mycket svårt i anseende lill kostnaden för skolbyggnadernes utvidgning. Men Hr Hammarhjelm har vidrört en annan omständighet, som bör tagas i närmare öfvervägande, och hvarvid frågan om skolrummen lämpligen kan tagas i betraglande. Han säger ali fordringarne efter nuvarrde skolsladga äro nog öfverdrifna.
Men i anseende dertill, att räntebetalningarne beräknas från de tider, då låntagaren enligt kontraktet är berättigad att verkställa trasseringar å de särskilda beloppen, hvilket kan ske 30 dagar före de i kontraktet föreskrifna förfallodagarne för de af honom utställda Banko n$ 3,288,044: 3. 2,138,434: 3. 1,162,563: 13. 1,268,145: 7. 6,500: — 18,433: 5. 7,882,120: 15. — 83 — vexlarne, uppstår svårighet att noggraunt beräkna lånesummoruas verkliga värde vid en viss tidpunkt; hvilken omständighet likväl vid ifrågavarande lån har ett ganska väsendtligt inflytande på bestämningen af räntefoten. För att undgå denna svårighet äro tvenne särskilda beräkningar utförda: den ena, under antagande att vexlarnes förfallodagar äro inbetalningstider för de särskilda lånesummorna, hvarvid således intet afseende blifvit fästadt å den fördel, låntagaren möjligen kunnat erhålla genom vexelförsäljning före denna tid; den andra, utgående från det antagandet att lånebeloppen, med oförändrade vilkor för ränteliqviden, ingått 30 dagar tidigare, eller å de tider, då berättigandet att utställa vexlar började. Den förra beräkningsgrunden ger antagligen till resultat en något för hög räntefot; den sednare ger otvifvelaktigt en något för låg. I afseende på ränteoch kapitalafbetalningarne har i full öfverensstämmelse med kontraktet antagits, att dessa ske halfårsvis den l Januari och den 1 Juli. Lånet blifver sålunda till fullo betaladt den 1 Januari 1868. Genom jemförelse af de sålunda beräknade lånesummornas slutvärden den 1 Januari 1868 med ränteoch kapitalafbetalningarnes vid samma tid, då begge beräknas med halfårlig ränta på ränta efter samma procent, erhålles följande resultat:
Jag tror nemligen, att, om bräll vinsbränningen fotades på de af Herr Fri-, berven uppgifna grunder, skulle rörelsen inan kort eoncentrera sig på de ställen, der den vore naturlig, det vill säga der den, i anseende till lätt tillgång ä bränsle och råämnen samt lindriga transportkostnader, blefve mest lönande. De större fabriksmässigt inrättade bränneriet', som sålunda uppslodo, skulle blifva förbrukare af den kringliggande traktens spanmålsoch potates-tillgångar samt genom de förbättrade arbetsmethoder och den ändamålsenligare redskap, som derstädes korn me att begagnas, lemna en, relativt till råämnet, vida större och vida bättre produet, än mängden af våra nuvarande brännerier. De smärre pannorna skulle, med undantag af dem, som för husbehofsbränningen voro nödvändiga, innan kort upphöra, då egarne af mindre jordegendomar skulle finna sig af det egna interesse! uppmanade att heldre sälja sina produeter till de stora brännerien, än roed synbar förlust sjelfve drifva en dylik rörelse. Conlrollen blefve lättare och beskattningen kunde uppdrifvas vida högre än nu. Fylleriet, så vidt det föranledes af en öfverallt befintlig tillgång å bränvin, skulle aftaga och landthushållningen erhålla en vida naturligare riktning.
Maj:ts Befallningshafvande, äfvensom Universiteterna i Upsala och Lund samt öfriga med bibliothek försedda allmänna Läroverk; utgörande antalet af de exemplar, som samtlige nu uppräknade embetsman, domstolar och förvaltande verk m. fl. egde att från Riksgälds-Contoret utbekomma, 1 1 1 st.; och skulle, af de härefter återstående Bihangs-exemplaren, minst Sex afsättas till framtida förvarande i nämnde Contor; ett exemplar tilldelas hvar ochi en af de till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens granskning utsedde Revisorer, vid deras sammanträden före näst derefter inträffande Riksdag; likaledes ett exemplar utdelas till hvarje Ledamot af Rikets Ständers Utskott vid nyssnämnde Riksdag; samt för öfrigt, så vidt tillgången af dessa handlingar medgåfve, serskilda exemplar af desamma äfven utlemnas till andra embetsman och embelsmyndigheter eiler samfund, hvilkas härom gjorda ansökningar af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret biföllos. Enligt hvad Stats-Utskottet inhemta t af en från Expedilions-Utskottet erhållen uppgift, utgör upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Proto colletvid nuvarande Riksdag ... .. i,35o exemplar hvaraf under Riksdagens lopp utdelas 4 Stats-Vtskottets Memorial/N:o 262. till Ridderskapet och Adeln 6oo> „ Preste-Ståndet , Rorgare-Ståndet „ Bonde-Ståndet „ Utskotten, m. fl 4°- samt aflemnas till Riksgälds-Contoret, för att tillhandahållas pracnumeranter 4°* 95o. Följaktligen böra vid Riksdagens slut till framtida disposition återstå 400 exemplar.
Utskottets yttrande i 20:de punkten, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anslag af allmänna medel för uppehållande af de ä Olands vestra kust inrättade färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Beijershamn, är af Bonde-Ståndet återremitteradt: men som de öfrige tre Riks-stånden gillat hvad Utskottet i berörde punkt hemställt, torde Rikets Ständer finna, att omförmälde återemiss icke kan till vidare åtgärd föranleda. 39:o. Uti 28:de punkten hade Utskottet tillstyrkt, i momentet litt. a: att väckta motioner om agrikultur-keiniska försöks-anstalters inrättande vid Ultuna och Alnarps Landtbruks-institut för närvarande ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; och i momentet litt. b: att för fullbordande och underhållande af den under organisation varande agrikultur-keiniska försöks-anstalten vid Landtbruks-akademiens experimentalfält, Rikets Ständer måtte bevilja, dels såsom anslag för en gäng, tili uppförande för berörda ändamål af åtskilliga nya byggnader och förändring af de äldre, inköp af boskapskreatur och inventarier samt uppsättning af ett mindre laboratorium, i ett för allt 25,000 R.dr, oberäknadt de vid sistlidne riksdag till en byggnad för gårdsfolket beviljade, men, enligt uppgift, ännu icke använde 6,000 R:dr, dels ock följande årliga belopp, nemligen: tili lönetillökning åt agrikultur-kemisten 2,000 R:dr, till arfvode åt dennes assistent 1,000 R:dr, till lönefyllnad åt föreståndaren för det med försöks-anstalten förenade jordbruk 1,500, samt til! reagentier, apparater, kol m. m. 1,500 R:dr, eller tillsammans 6,000 R:dr, att å blifvande Riks-stat upptagas.
— Dito till Betjeningen i Vexeloch Läne-Banken - 100. i,o35 2,049 Summa uf denna Stat Gjord och fastställd vid Urtima Riksdagen i Stockholm Augusti j8io. j 000 jag,582 I Den 4 Augusti 2, §• Denna HufvUd-Bok bör upptaga skulder Oell tillgångar frän föregångne året, uti särskildt Conto visaredo for Inrikes Dånen, Upptaga Inkomsterna under sina behöriga Titlar, sådane de influtit, samt utföra under Balance till det påföljande året de skulder och tillgångar, hvarmed Hufvud Höken sig slutar; och. bör Cassa - Räkningen, såsom Partie-Räkning till H ufvud-Boken, densamma bifogas och incharteras. 3- §* Då Hufvud-Boken i rätt tid afsIutaS, komma de, sorn vid den samma lagt hand, att undfå det arvode sorn Staten utsätter, och hvars fördelning af Commissarierna föreslås, 4- §• Hvarje år, efter förrättadt' Bokslut, låta Fullmägtige författa, och genom Trycket utgifva sådana utdrag af Riksgälds - Contölrets Räkenskaper, som i dessa sednare åren varit brukliga. v 5' §• Till hvarje Revision låta Fullmägtige författa och aflemna en omständlig Berättelse orri Riksgäids-Contoirets Tillstånd samt Förvaltning under den tid, som Revisionen skall omfatta; likasom fullständig Berättelse lill hvarje Riksdag afgifves, Sådane Berättelser böra särskildt - Den '4 Augusti skildt aflemhas från Commissarierna 1 RiksgäldsGontoiret samt Ofver-Commissarierna i General-Assistance - Gontoiret och Ombudsmänne* vid båda dessa Verken. Som detta Reglemente blott innefattar Hufyud-grunderna för Riksgälds-Verkets Styrelse och Förvaltning, så förvänta Riksens Ständer af Fullmägtiges nit och ömhet för detta Riksens Ständers angelägna Verk, att Fullmägtige, vid tillämpningen, icke härifrån afvika.
Handarbetets vänner anse sig till stor del hafva henne att tacka, ej blott för sin framgång, utan delvis äfven för sin tillvaro. Hvad hon betydde inom Fredrika Bremerförbundet kommer helt visst att i dess egen tidskrift tecknas. Inom Föreningen för gift kvinnas äganderätt — där jag mer än tio år arbetade under henne — var hon både den lefvande själen och den verksamma handen, både det klara hufvudet och det varma hjärtat, ett hjärta, som flammade af harm öfver lagens orättvisor och af medkänsla med offren för dessa orättvisor. Hon utvecklade hela den logiska klarheten i sin bevisning, hela den svärdhvassa skärpan i sin urskilning, dels genom uppsatser i ämnet, först i Tidskrift för hemmet, senare i Dagny, och dels i de många broschyrer, hvilka utgåfvos af föreningen under hennes redaktion. Hon skref utmärkt inom sitt område och — med den förmåga af själfbegränsning, som var ett af de många ovanliga dragen hos denna ovanliga kvinna • — gick hon aldrig utom sitt område. Hon visste, att hennes styrka icke var fantasimänniskans, icke diktarens eller tänkarens; att det var handlingskraften i det närvarande, hvilken var hennes egenart. Och på detta sitt fält var hon så öfverlägsen, att det blef en estetisk njutning att iakttaga hennes sätt att behandla invecklade ämnen, hennes förmåga att klart behålla idén i sikte, medan hon praktiskt förverkligade den. Hennes anläggning var af samma art som den, hvilken skapar stora statsmän och stora fältherrar. Med vissa omskrifningar kan man säga, att hon ägde några af de drag, hvilka kännetecknade den förste Napoleon, drag, hvilka emellertid alltid i någon mån måste finnas hos handlingens människa, ifall hon skall sätta djupa märken inom det område, på hvilket hon handlar. Ellen Anckar1898 Ett snöhvitt jungfrusinne v e t mer än forskarn vet, o c h bär i djupet inne Guds rikes hemlighet. D. af Wirsénsvärds intelligens var på en gång skarp kraft. Och de henne drifvande motiven och omfattande, smidig och ihärdig, snabb voro alltid de ädlaste. Att saken blef gjord och stark. Hon lät sig aldrig — likt 99 och väl gjord, detta var för henne det vikaf 100 kvinnor — genom ett nytt ämne förtiga.
Tryckeriets ägare, direktör Gernandt, hade emellertid, på grund af tilltagande sjuklighet allt mera blifvit betänkt på att, om någon solid köpare funnes villig, öfvcrlämna sin affär i yngre händer och själf draga sig tillbaka till privatlifvet. Då var det tanken väcktes hos Iduns redaktör, tryckeriets störste kund, att träda till. I samråd med erfarne fackoch affärsmän utarbetades planen till Iduns Tryckeri Aktiebolag, och sedan aktieteckningen inom få dagar fullbordats, konstituerades bolaget i december 1892 samt öfvertog från och med nyåret 1893 såväl driften af det stora f. d. Gernandtska boktryckeriet med samtliga dess typografiska och litografiska afdelningar som utgifvandet af tidningarna Idun och Iduns Modetidning. Redaktör Hellberg ingick som hufvuddelägare och verkställande direktör, och som föreståndare för tryckeriet hade man förmånen att få behålla dess mångårige ledare och tekniske organisatör, boktryckaren Fr. Nyholm. Från tryckeriet, som är ett af de förnämsta Frans Hedberg. Per Hallström. i landet, har under de senaste 10 — 15 åren utgått ett betydande antal arbeten, däribland en hel del illustrerade praktarbeten, för hvilkas utförande tryckeriet vunnit stort erkännande. Ett offentligt sådant har ock som bekant i dessa dagar kommit officinen till del, i det densamma af h. m:t konungen utnämts till kungl. hofboktryckeri. Sedan bolaget nu äfven förvärfvat sig egen reproduktionsanstalt, är Iduns tryckeri det enda boktryckeri i landet, som förfogar öfver såväl litografiska som zinkografiska anstalter. — Och nu, vänliga läsarinna, inbjuda vi eder att göra en titt på » Iduns byrå » för att se, hur vi ha det » hemma hos Idun » i arbetets hvardagslag. Den första entrén är tyvärr icke fullt så K a s s ö r e n s rum. prydlig, som vi själfva.
Institutet hittills uppburit vore alldeles otillräckligt för åstadkommande af hvad sålunda för Institutets fortgående utveckling och förkofran erfordrades, Styrelsen på dessa med flere andragne skäl i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition, att Ulltuna Landtbruks-Institut, emot förbindelse att hålla 24 fri-lärlingar och 4 fri-elever, finge i årligt statsanslag framgent uppbära 8,000 r:dr banko. - På de hufvudsakliga skäl, som Styrelsen anfört, tillstyrkte Stats-rådet, att det årliga anslaget för Ulltuna Landtbruks-Institut må föreslås att hädanefter utgå med 8,000 r:dr, mot förbehåll af de ökade förbindelser för Institutet, hvilka Styrelsen såsom vilkor erbjndit. b) De från Hushållningssällskapen i Örebro och Wermlands län, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kronobergs, Östergöthlands och Westmanlands län samt Nyköpings läns Hushållningssällskaps Förvaltnings-utskott, under loppet af innevarande år, till Kongl. Majit inkomna serskilda underdåniga ansökningar, att, med afseende å otillräckligheten af det för de lägre Landtbruksskolorna i nämnde län på stat uppförde anslag af endast 1,000 r.dr, årliga stats-anslaget för hvardera af ofvanberörde Landtbruksskolor måtte varda förhöjdt från 1,000 till 2,000 r:dr; uti hvilket ämne Landtbruksakademiens Förvaltningskomité, till följd af erhållen remiss å de 3:ne förstnämnde af ofvanberörde underdåniga framställningar, den 27 sistlidne
Skulle åter afsigten vara att för uppdragandet af den ifrågakomna racen förminska antalet af ädla hästar, som vid stuterierna nu underhållasoch för hvilkas fortsatta förädling desse inrättningar, i sin nuvarande inskränkta skala, ensamt måste anses vara afsedde, så vore ett sådant tillvägagående så mycket oklokare, som de beskällare af ädel race, hvilka från stuterierna årligen i landet utsän das, på långt när ej äro så talrika, att de kunna i fullt mått motsvara afsigten att frambringa en för de flesta af våra serskilda behof tjenlig afföda. Det är en af sakkunnige erkänd sanning, att ju färre racer, som inom samma stuteri förefinnas, desto säkrare kunna den eller de befintliga förädlas, så vida tillgångarne medgifva att på tjenliga mellantider uppspäda stammens blod med ädla djurs af samma race, men från annat ställe. Förgätenheten i sednare tider af denna sanning har haft till påföljd, att, då Sverige för 40 år sedan ännu egde åtskilliga konstanta och utmärkta racer, såsom Woiwoods-, Morenkopfs-, Agents-, den så kallade Ottenby utgångs-, samt Flyinge framför alla andra härdiga, eldiga och sköna race, hafva vi i denna stund ej en enda konstant sådan. Äfven af detta skäl är således otjenligt, att vid kronans nuvarande, för deras ofvan antydda ändamål ändock otillräckliga, stuterier underhålla sådane hästar, som af Utskottet förordats, och det så mycket heldre, som omsorgen att med dessa slags hästar förbättra arbctshästracen lämpligen kan öfverlemna® - Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtshollels Utlåtande, A': o 51. 13 lemnäs åt den enskilda omtanken, för hvilken detta bestyr i sednare lider ej heller varit främmande. Det är dessutom i allo måtto otjenligt, att på allmän bekostnad underhålla beskällare, i ändamål att frambringa en afföda, afsedd för ett visst ändamål, då i vårt land denna affödas framtida bestämmelse egentligen beror deraf, huru uppfödandet lyckats, eller huruvida egaren har råd att väl föda fölet och att ej i förtid begagna detsamma.
Saken var den, att man hade ett »gläd’lik» i huset, och »dä ett riktigt ett ändå», som Kolare-Jans uttryckte sig, när han kom hem från milan och fick höra att husbond’ »vurti all» för två dagar sedan, efter bara några timmars illamående. Man hvarken svalt eller frös hos Olof Karlson; inte slogs, svor och domderade han som många andra; ullen var god och lädret torrt, som folket fick till lön-pålägg; det var bara så, »att man inte kunde me’n». Mager och tunn tassade han fram som en katt på marken i sin långa, bruna rock och »snålmössa» af lappar. Bäst han var på åkern, så var han på vedbacken och tvärt om. Man påstod att han brukade gnida sulorna med pimpsten, så de skulle glida lätt, men om det var sant, visste nog ingen. Säkert är, att Ladugårds-Kalle, som haft ett godt öga till kokpigan ett helt års tid, aldrig hunnit att få säga »ett knyst», bara därför att »husbond’ kom på’n alltjämt». Det retfullaste af alltsammans var likväl hans sätt att »fnittra invärtes» och vana att rota i allting med sin tjocka, bruna käpp – »alldeles som om han snokat tjufgods öfverallt», sade Kolare-Jans, som var en missbelåten natur, men ändå stannade kvar af gammal vana, fast han ärligt »sa opp» hvart halfår. Lögdefar hade ropat in gården på tvångsauktion efter förre egaren och kom flyttandes sent en kväll, körande husgerådet på en flakvagn, medan hustrun gick bredvid, bärande ett barn på ryggen och två kopparkastruller i händerna – »alldeles som ett annat tattarbyke», som grannarna uttryckte sig. Sedan arbetade och sträfvade hvar och en på sitt håll, till dess hustrun, som spottat blod i flera år, dog af »idel lätja».
N.o 49- ”att minst fyra tunnland duglig mark belöper på livart helt mantal, må den i enskifte fördelas. Den det äskar, ege hos ”Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig an”mäla, som, sedan de öfrige Sockneboerne ”blifvit hörde, och allmänningens innehåll ”utrönt, beviljar sökanden utbrytning af sin ”lott, de öfrige likväl obetaget sina andelar ”i samfällighet behålla, om de finna sådant ”förmonligare. Är allmänningen åter min”dre, må dess vårdande och användande på ”de fleste Sockneboers, efter hemmantalet ”räknadt, godtfinnande ankomma”. io §: ^Intilldess sådana allmänningar ”blifvit skiftade, tillkommer Socknens inbyggare att om vården deröfver besörja; och ”skall det fördenskull åligga alla dem, som ”i Socknen hemman ega och bebo, att, så ”framt det ej redan skett, sedan denna ”Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning kungjord ”är, skyndsamligen uti behörigen pålyst ”Sockenstämma sammanträda och sinsemellan öfverlägga och besluta om bästa sättet ”samt medlen till allmänningens vård och ”tillsyn, och dervid, om de så nödigt fin”na, utse vissa personer, som allmänningen ”akta, samt med dem öfverenskomma om ”den belöning de derföre hafva att åtnjuta, ”såsom de ock ega, alt af sina medel välja ”arne Uppsyningsman, som böra å allmän - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ut sk. Uti. N:o 49- 21 ”ningen hafva ett närmare inseende, samt ”åverkansmål angifva, åtala och utföra. Skoålandes dessa Uppsyningsman med Consti”tutorial af Härads-Rätten förses samt årli”gen vid Våroch Sommar-Tingen ombyttas, så framt de ej efter Socknemännens ”Öfverenskommelse och deras eget samtycke komma att vid denna förrättning en ”längre tid förblifva.
M:t frambära den underd. önskan, att detsamma varder ställdt under uppseende af någon utaf Styrelserne, öfver de i Ilufvudstaden varande Allm. Inrättningar, så - Betänkanden, N:o a4g. iSj Som t. ex. Directioncn öfver Stockholms Stads Undervisningsverk, som bör äga, att 0111 fördelningen af de till Inrättningen beviljade Anslag förordna, och på hvars underd. anmälan, att förenämnde Lärobok är aflernnad, K. M:t täcktes låta tillkännagifva Fullrnägtige uti BrgtsGontoiret att ofvanberörde 2000 Rjdr B:co måga till Professor Ling få utbetalas. Frågan om det Reglemente som för Centralinstitutet eller dess Lärare kan erfordras, synes Utskottet innefatta ett ämne, tillhörande administrationen at Institutet, för hvilka nödige föreskrifter efter sig företeende behof af K. M;t, på vederbörandes underd. anhållan, i Nåder meddelas. — Någon framställning i denna del från R. St:rs sida har Utskottet ansett icke erforderlig. 8:0 I afseende på gide Puncten, upptagande den till utgående under denna HufvudTite!, af Stats-samt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten gemensamt, föreslagne summa 60,000 R:dr, till löneförbättringar åt Lärare vid Universiteterne och ElementarLäroverken , har Utskottet funnit något vidare icke vara inom de respective RiksStånden anfördt, än att H. BondeSulndet beslutit, att afgörandet af denna punct borde hvila , i afvaktan på ytterligare Utlåtande från begge Utskotten, i anledning af återremissen af desse Utskotts serskildt afgifne Utlåtande i ämnet. Och anser sig Utskottet härvid således endast böra åberopa hvad dess med Allm.
Utsk. har här gjort skillnad emellan, då man deponerar silfver och då man deponerar sedlar. Det gör skillnad emellan depositioner af enskild man och af allmänna medel. Det är just likväl i dessa depositioner, som Bankens styrka består; och jag skulle tro, då man omtalar rättighet för enskilda att göra depositioner, att dem må tilläggas samma förmåner som allmänna cassör. Utsk. har icke omtalat den omständigheten, huru förhållas skall, då en person deponerar guld eller silfver, att deremot uttaga brcosedlar; detta är den rätta och naturliga depositionen. Således frågar jag, om man efter en sådan deposition uttager sedlar ur Banken och icke guld eller silfver, skall man äfven då erlägga en viss afgift? Jag skulle tro, att detta innefattar en orättvisa. Jag tror således, att depositioner af enskilda personer och af allmänna cassör böra betraktas frän samma synpunkt. Om annorlunda tillgår, sker den enskilde orätt. Man bör ej kunna godtyckligt taxeras. Jag förutsätter i alla fall Den 6 Maj f. m. a33 fall, att öfverassignering sker. Att Utsk. yrkat en orättvisa, ligger för mig klart, och jag mäste i det fallet tala emot dess betänk. Jag anhåller, att Utsk. i!o måtte yttra sig, huruvida en enskild man, som deponerar silfver, må äga rätt att assignera sedlar utan afgift, och 2:0 att skyldigheten i alla fall att erlägga en viss afgift mätte försvinna. Hr af Ekenstam, Isr.: Svårigheten alt här höra Frih. Cederströms yttranden torde ursägta, om ett svar å dem ej alldeles blir, hvad det borde vara. Mig föreföll det, som Frih. yrkade, att Utsk. borde föreslå någon åtgärd till förekommande af privata assignationsrättens missbruk och till större säkerhet för emottagarne, hvilka annars, under nuvarande förhållanden, lätteligen blifva bedragna. För min del anser jag, att Utsk. visligen förfarit, då all åtgärd i detta afseende blifvit till en början uppskjuten och, såsom jag hoppas, i följd deraf sedermera blifver afslagen.