Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ämnets beskaffenhet visade tillräckligt alt de hade bordt upptagas samtidigt med såväl K.. M:s nåd. propos. sorn flere enskilda motioner i fråga om Elementar-läroverken. Framställning lärer ock blifvit gjord i detta afseende från Ekon.Etsk., men StalsUtsk. ansåg sig oförhindradi att serskildt behandla de lill detsamma remitterade frågor. Motionärerne åter hade haft ganska lätt alt blott genom ett sökt ringa anslag, och sådana voro äfven deruti i den ena begärda, få sina förslag af SlatsUtsk. upptagna, men de ansågo att de sökta reformerna i skolväsendet ej kunde från Ständernas sida, annat än i önskningsväg förordas och att det alltså tillhörde Ekon. Utsk. att handlägga denna fråga. Så har dock senare hvarken StatslJtsk. eller R. St. sett denna sak, och deras förslag är nu upp - Den 15 Augusti. 251 gjordt. Till följd deraf hafva dessa motioner blifvit i sin helhet alldeles undertryckle, och hvarföre no härtill StatsUtsk:s biträde efteråt skulle vara af nöden, inses ej så lätt. Hvar står nu denna stora reformfråga? Ständerna hafva lemna! ett 3-dubbelt större anslag än Konungen begärt men dervid fästat åtskilliga vilkor, hvilka efter mångens mening inskränker K. M:s i 89 § Reg.Ftn stadgade rätt vid ekonomisk lagstiftning. En Konungens rådgifvare har dock här öppet raedgifvit att Ständernas rätt vore ostridig alt fästa hvad vilkor de vid deras anslag hehagade. Detta innebure blott ett afslag af Konungens propus, i ämnet, och ett nytt förslag för reformens ti11vägabringande, hvarvid Konungen kunde fästa det afseende K. M. behagade. Har K. M. nu mera fria händer, eller kan Han använda en skilling utan ett noga iagttagande af lemnade föreskrifter i flera detaljer? På denna punkt hafva R. St. bragt frågan. Jag kan ej annat än beklaga alt denna vigtiga sak blifvit så ensidigt behandlad, att man kanske skall befinna sig förhindrad att något uträtta samt genom overkställbarheten af föreskrifne vilkor. Sannolikt lära också R.
Och allt detta om att bladlössen liksom mjölkas af myrorna, och att myrorna ha ordentliga slafvar och allt sådant der, allt hade Börje säkert vetat länge, men aldrig hade hade han nämnt något till henne om det. Börje visste allt en hel del, han. Oh, så lärorikt det var! Sådant ville hon lära i stället för de otäcka romanerna, och när Torsten blifvit så stor att han kunde förstå, då skulle hon berätta för honom ... Och så läste hon igen. Hon var så fördjupad, att hon icke märkte det ringaste förr än dörren gick upp, och hon var så ifrig att hon icke ens blef förlägen. »Börje, du – hvad detta är intressant!» ropade hon emot honom. Han såg icke vidare belåten ut. »Hvad är det du läser?» sade han, gick fram och tittade öfver hennes axel, »ah, Darwin! Hur har du kommit öfver den?» »På din hylla.» »Du kan taga den med in, i fall det roar dig.» »Tack.» Hon reste sig, afkyld och snopen; det var tydligt att han ville bli af med henne. Boken tog hon med, men den hade förlorat det mesta af sitt behag. Hvarje sådan liten ovänlighet gjorde Marianne modfäld för tillfället, men eggade henne sedan till dubbla ansträngningar: hon skulle vinna honom! Skulle hon också använda tjugu år på det, så skulle hon lyckas ändå; han skulle se att hon alldeles icke var sådan som han trodde. Medan det växte och frodades i trädgården, och medan sommaren gaf långa ljusa arbetsdagar, tog sig Marianne nytt göra. Hon behöfde minsann icke vara rädd att någon utspionerade henne! Det var först utåt hösten, som Börje en dag, då han gick förbi bakstugan, der väfstolen stod, vid en hastig blick tyckte sig se Marianne sitta der. Det var en märkvärdig synvilla, menade han. Han tog ett steg tillbaka, så att han icke skulle synas, och så tittade han in. Jo, det var Marianne! Så förbluffad hade Börje Olsson icke blifvit i hela sitt lif. Marianne skottade, trampade och slog med en säkerhet, som fylde åbosonens hjerta med en rent af vanvettig förtjusning. Om det varit mor sjelf skulle det icke kunnat gå mera taktsäkert. Hur ihärdigt hon måste ha arbetat!
Med gillande af de för folkskolelärares pensionering af Kongl. Maj:t fastställda grunder hafva Rikets Ständer medgifvit, att den för dessa lärares pensionering afsatta och i Riksgälds-kontoret innestående fond, Etthundraett tusen niohundrafyratio R:dr, må för folskskolelärarnes pensionering enligt dessa grunder användas och sålunda fortfarande ställas till Kongl. Maj:ts disposition. § 25. Under derför stadgade vilkor skola, efter vederbörliga reqvisitioner, utbetalas de, enligt planen för Kongl. f. d. Nummer-!ottcrut och derstädes förda matriklar, till utbetalning förfallna, men hittills icke utbekomna s. k. brudgåfeovinster. § 26. I öfverensstämmelse med det af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer stadgade vilkor för öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af de från Landt-ränterierna och Öfverståthållare-embetets Kansli till Kongl. Statskontoret inlevererade äldre depontionsmedel, åligger det förstnämnda verk, att, efter skeende reqvisitioner, tillhandahålla Kongl. Stats-kontoret hvad tilläfventyrs kan erfordras för verkställigheten af de restitutioner utaf sagda medel, hvilka redan blifvit eller framdeles varda i behörig ordning beviljade. § 27. Likaså bör Riksgälds-kontoret utaf de, jemlikt Rikets Ständers beslut, från Postverket emottagna medel, som varit inneslutna uti öfverblifna bref och hvilka, efter afdrag af en verkställd restitution, utgjorde Fyratusen sjuhundratjugusju R:dr 32 öre, tillhandahålla Postverkets Styrelse det eller de belopp, hvartill vederbörande inför samma Styrelse kunna styrka sin eganderätt. § 28. De för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar anvisade medel, hvilka redan blifvit eller framdeles varda från Kongl. Stats-kontoret öfverlemnade till Riksgälds-kontoret och derstädes innestå, skola, vid skeende reqvisitioner, Kongl.
”Hvad du ändå är god, min lilla Henriette, när man förstår sig på att ta dig rätt!” sade Patrik och kastade en öfvermåttan lycksalig blick på sin äkta hälft. ”Jag tror minsann att han vill säga artigheter åt sin egen hustru!” ”Bara sanningen! Jag hade väntat invändningar, angående det der till moster, men du har i dag, och i går också, varit en riktig engel!” Henriette smålog behagligt. ”Nå, det är ju icke mera än min pligt att uppfylla dina önskningar.” ”Det är väl så det, men det gaf du förr icke mycket akt på. Nej, tacka vill jag, som du nu är! Också sade jag i går till Johan att jag är gissa hvad?” ”Har jag tid att gissa!” ”Det är så sant det!” ”Men jag kunde ändå vilja veta ” ” hvad jag sade till Johan? Ser du! Ni äro alltid nyfikna Nå, jag sade bara att jag var den lyckligaste man i hela Stockholms stad, och att ingen har en sådan liten rar hustru.” ”Det är bra, min vän, mycket bra Men hvad gör då Johan som icke kommer – han narrar oss väl icke på ressällskapet?” ”Nej, för tusan, nog vet han bättre! Han har skickat sina saker hit, allt är påpackadt och vi hemta honom i förbifarten.” ”Godt!” ”Således finner du att det blott är på dig vi vänta, och om du tänker på att det i morgon – sjelfva julafton – är rätt obehagligt att komma fram för sent, så vet jag visst att du drifver på en smula!” ”Jag är ju färdig, jag har slutat allting – jag trodde att vi väntade på Johan.” ”Och der kommer han”, utbrast Patrik ”så nu har du icke honom till förevändning.” ”God morgon, mitt herrskap! Huru gå era klockor – eller var kanske icke meningen att vi skulle komma ut före middagen? Så ljöd helsningen. Henriette fick knappt syn på sin svåger, innan hon ropade åt honom: ”Kors, så otålig du ser ut i dag, min bäste Johan!
Om Förslag till ändring af föreskrifterne rörande Stängselskyldigheten; Angående Jordägares rätt hos Landbo samt Rättegångs-sättet vid UtsÖkningen deraf; Den 11 April. 389 Rörande delnings-grunden vid enskiften af Hemmanen i Blekinge; Rörande Husbehofs Mjölqvarnars befrielse från Skattläggning j Angående rätt för Hemmansägare att uppföra och begagna Husbehofs-Qvarnar; och Om upphäfvande af förbud emot Landtlcöp, samt LagUtskottets, angående: Förklaring, rörande hvad till Politie-mål bör hänföras; Ändringar i nu 6tadgade Rättegångs-Ord. ning; och Öfver-Ståthållare-Embetets i Politie-Årenden ställande under Hof-Rättens granskning; hvarförutan ock Preste-Ståndet låtit bero vid Lag Utskottets Memorial i frågan om förlupen Makas rättighet att i nytt gifte ingå. 4:0 Gillande af Stats-Utskottets Betänkanden: Om förändring af Saltpettergärdens utgörande; Angående Bokhållaren Carlsunds ansökning, om utbekommande af Mantalsskrifnings - 390 Den it April. Provision; samt rörande Begrafningrhjelp efter Secreteraren Morin. Af den 7 dennes, innefattande : 1:0 Ståndets beslut att lemna samteliga Riksens Ständers Utskott del af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse den 4 dennes rörande Riksdagens förlängande. 2:0 Bifall till nedannämnde Utskotts Be* tänkandeo, nemligen; Oeconomia* Utskottets: Om Landtbruks-Academien, dess Central* Verkstad m. m.; ■Legsamt Oeconomia-Utskottens; Angående rättigheten för Allmogen i Ska. pe och Blekinge, att emellan alla Hamnar derstäde* obehindradt föra sina Producterj JiancorUtskottets:
På denna skillnad hade jag trott, att Utsk. kunnat och hort bygga ett annat förslag än det, hvarmed Utsk. nu inkommit, helst den invändningen, att förslaget borde sättas i öfverensstämmelse med tryckfr.lagen, af sig sjelf förfaller, när man besinnar, att denna just hänvisar till missg.bjn. Men jag äger numera, sorn sagdt är, så litet hopp att kunna göra denna åsigt gällande, att jag icke med den vidare utvecklingen deraf längre vill upptaga fl. o. Ad;s tid. Jag instämmer dock med dem, som yrkat återremiss, förnämligast på de grunder, Gr, Horn anfört. Gr. Horn; Man har emot mi It anförande yttrat det klander, att jag skall hafva sträckt mig utöfver hvad go § Reg.F. tillåter, och jag upptager denna anmärkt), lill besvarande, emedan jag anser mig böra tillrättavisa elt yttrande, som syftar att inskränka yttranderätten inom RiksStrn. Jag anser våra grundlagar tillåta hvar och en att hemta sina argumenter från hvilka facta som helst, blott han ej yrkar någon påföljd eller något beslut derom. Om man t. ex, från ett factum i Konungens Conseil vill hemta stöd för en sats uti en civil lagstiftningsfråga, finnér jag ingenting orätt deri, blott man ej på detta factum grundar ett yrkande om ansvar i annan ordning, än grundlagen medgifver. Anmärkningen hade således utgått från en falsk tydning af qo § och bör desto hellie förfalla, som mitt klander egentligen var riktadt emot sjelfva grundlagen, sorn medgifver reservationer af Konungens rådgifvare. Jag stödde mig nemi. derpå, att reservationsrätten lagger både moralisk och juri - Den 20 December f. m. 38g disk ansvarighet pi Konungen personligen, och under sådana förhållanden ansåg jag den föreslagna lagförändringen icke vara lämplig. Vidare ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att om i en oeconomisk fråga ett förslag kommer från Konungen, men icke godkännes af R. St., utan de i stället uppställa eli annat, kan Konungen dera göra, hvad afseende han behagar. Men helt annat är förhållandet med Jagfrågor. Om R.
Öfver nedannämnde, i Bevillnings-utskottets utlåtande N:o 27 föreslagna och af samtlige Riks-Stånden godkände, voteringspropositioner har Förstärkta Stats-utskottet, vid sammanträde denna dag, anställt omröstning i stadgad ordning. l:a Voteringen. Den, som till kontraproposition i den hufvudsakliga voteringen antager Ridderskapets och Adelns beslut, att bibehålla nu stadgade serskilda tullbestämelser för siden-, halfsidenoch bomullsväfnader, inkommande direkte från Ostindien och öfrige orter på andra sidan Goda Hopps-udden, utan annan förändring än att ordet „orter“ skall i anmärkningen pag. 56 af gällande tulltaxa utbytas mot ordet produktionsorter, löstalja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages till kontraproposition Presteoch Borgare-ståndens beslut, att dessa serskilda tullbestämmelser för nämnde slag väfnader skola helt och hållet upphöra. Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 30 Ja och 89 Nej; hvadan, och då Nej således vunnit, följande proposition blifvit antagen för den 2:a Voteringen. Den, som, lika med Bonde-ståndet, anser gällande serskilda tullbestämmelser för sidenhalf-sidenoch bomulls-väfnader, inkommande direkte Förstärkta Stats-UtskoUels Memorial, A*'o 314. ' 3 från Ostindien och öfriga orter på andra sidan Goda Hopps-udden , höra bibehållas oförändrade, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages Presteoch Borgare-ståndens beslut. Denna votering har utfallit med 35 Ja och 84 Nej; vid hvilket förhållande, och dåiV^; vunnit, ifrågavarande serskilda tullbestämmelser komma att helt och hållet upphöra. Hvilket Förstärkta Slats-utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 1 September 1848. STOCKHOLM, w * DAIMAK, 1848. Siats-Utskottets Memorialt N:o 3/5. t N:o 315. Ank. till Exp. Utsk. den 9 Sept., kl. 11 f. m.
Nej , den enda som j ag känner, är Anders .. och h an g er sig af i morgon.. Kors! Anders vet j ag .. derhemifrån .. det ä' den enda af alla drängarne som jag kunnat med, fö r h an h ar aldrig fri at till mig .. han.. R E D E R . J aså .. ( närmar sig till henne ) Du har således haft många fri are? Åhja .. så der.. R E D E R . Hvem är Anders? R E D E R . D et tror j ag rasande väl! en så vack er tös! Du skall akta dig väl här i Stockholm, barn lilla, här finnas så många u nga slynglar .. j ag har sjelf en son .. en ung spelevinker .. honom skall du akta dig för .. du skall bara ha förtroende för mig som är gammal .. hör du det.. A N N A -S T I N A ( oskyldig t och förtroendefu llt ). J a, Herre Gud om patron ville vara som en far f ör mig .. R E D E R ( leende ). Jag sk all försöka .. barn .. jag skall försöka! Men den der drägten skall du lägga bort .. har du några andra kläder. Nej ! 52 R E D E R . Nå, då sk all j ag höra åt med min brorsdotter om hon har någ ra aflagda klädning ar .. en s å vacker växt som din skall ta' sig bättre ut, när du får en ledigare dräg t .. jag slår vad om att du är l ika smal om lifvet som Maria.. Nej då .. så smal har j ag aldri g sett någon fö rr.. R E D E R . Prat .. låt mig se .. ( tar henne om lif vet ). Du är ju som en vidja, k ära barn! Nionde Scenen. DE FÖRRE. ANTON. A N T O N ( hastig t från fo nden ). För tusan .. Anna-Stina och gubben! ( högt ) Det är någon som söker min far nere på kontoret.. R E D E R ( söker dölja sin förlägenhet under en snäsig brådska ) Hv em är det .. hvad vill den? hvarför kommer han inte hit?
Det år för öfrigt snart sagdt icke möjligt att härvid till mitt rättfärdigande upptaga aila omständigheter; tiden år dessutom så långt fram. liden på aftonen, tålamodet redan må hån-^ da för långe pröfvadt, och det bilall Ridderskapet och. Adeln lemnat åt Grefve von Pla„ ten var sä allmänt, att det borde decouragera mig att ingå uti en, närmare bevisa I 6o Den I Martil.* ning af grunderne för mitt yttrande. Jag får då blott sluta r*ed det tillägg, att om jag yttrat mig illa, om i mitt yttrande finnas uttryck (hvilket jag likväl ej kan medgifva) som åro olämplige, så blir det för min räkning, så blir det en skam för mig. I en constitutionel Stat år talfriheten första grundsatsen; om någon inskränkning hår funnes för talet, äfven om man talade orätt, vore det ute med friheten. Jag tror ej att det finnes båttre sätt att vederlägga mig, om jag talat illa, ån att Grefve von Palten talat bättre. Jag tror att jag hade kunnat rättfärdiga mig, om ej ett så allmänt bifall af Ridderskapet och Adeln, grundadt på Grefve von Plåtens talent och dess yttrande, som det ej varit mig möjligt att följa, nästan satt mig utur fattningen dertill. Då vi höra hvad som inom andra länders representationer såges, tror jag den fruktan vara grundlös, att jag ej hår kunnat säga hvad jag sagt. Engelska Tidningarne vittna, att inom Parlamentet ofta starkare saker sågas, ån dem jag yttrat. Jag kan således ej instämma deruti, att Grefve von Platen ägt skål att besvärja mig att återtaga mitt yttrande. Han kan ej hindra mig att tänka hvad jag tänkt; då vore det grymt att neka mig yttra, hvad jag tänker och känner. Det kan ej falla mig in, att mäta mig i förtjenster med Grefve von Platen, men i känsla och nit för Fosterlandet mäter jag mig med hvem som helst. Hvad jag har yttrat om Svenska Allmogen, år grundadt på min öfvertygelse att intet blifvit gjordt till förbättrande af^dess tillstånd.
Desse äro Davids barn, som honom födde äro i Hebron: den förste, Ammon, af Ahinoam den Jisreelitiskone; den andre, Daniel, af Abigail den Carmelitiskone; Den tredje, Absalom, Maachas son, Thalmai dotters, Konungens i Gesur; den fjerde, Adonia, Haggiths son; Den femte, SephathJa, af Abital; den sjette, Jithream, af hans hustru Egla. Desse sex äro honom födde i Hebron; förty han regerade der i sju år och sex månader; men i Jerusalem regerade han i tre och tretio år. Och desse äro honom födde i Jerusalem: Simea, Sobab, Nathan, Salomo, de fyra, af BathSua, Ammiels dotter; Dertill Jibehar, Elisama, Eliphelet, Noga, Nepheg, Japhia, Elisama, Eljada, Eliphelet, de nio. Desse äro alle Davids barn, förutan de som frillobarn voro. Och Thamar var deras syster. Salomos son var Rehabeam. Hansson var Abia. Hans son var Asa. Hans son var Josaphat. Hans son var Joram. Hans son var Ahasia. Hans son var Joas. Hans son var Amazia. Hans son var Asaria. Hans son var Jotham. Hans son var Ahas. Hans son var Hiskia. Hans son var Manasse. Hans son var Amon. Hans son var Josia. Men Josia söner voro: Den förste, Johanan; den andre, Jojakim; den tredje, Zedekia; den fjerde, Sallum. Men Jojakims barn voro: Jechonia. Hans son var Zedekia. Jechonia barn, den fången vardt, voro: Sealthiel, Malkiram, Phedaja, Seneazar, Jekamia, Hosama, Nedabia. Phedaja barn voro: Serubbabel och Simei. Serubbabels barn voro: Mesullam och Hanania, och deras syster Selomith; Dertill Hasuba, Ohel, Berechia, Hasadia, JusabHesed, de fem.
Om jag mening, sä må sådant ursäktas mig emedan på somliga ställen uttrycker» äro något invecklade!, och tyckas afvika från den enkelhetsom bör utgöra Fina-ncernas Element. Jag kan icke dela med Friherren den öfvertygelsen, att en tillökning af en enskild förmögenhet genom arf eller förtjenst, icke verkar, annorlunda än antingen genom en ökad Consumtion af främmande Producter sorn för behållningen införes, eller ock i en generel men ostadig förbättring af hela myntmassans qvalitet; jag tror att både större och fördelaktigare område för dess verksamhet är öppet, om förmögenhet neriägges uti industrieusa företag, hvilkas förkofran skola mer bidraga till stadgadt mynt, än de bäst utarbetade Financeplaner. Vid uppgörande af förberedande medel till en grundelig Financeplan är att vidtaga, de mått och steg, som förvissa oss, att den i Bankens böcker befintliga Sedelstock af 30 millioner eller uter verkeligen finnes i omlopp, eller också underrätta oss om i fall den till en del försvunnit och således icke verkar inom landet, och vore det enligt min tanka gagnebgt, om en pregcriptionstid till gamla sedlars utbyte, emot nya blefve antagen, såsom den enda utväg, stt känna huru mycket af sedelstocken under tiden gått förlorad. f)än 11 April J, m-. I England, äfven Ryssland och Dannemark äro sådana prescriptionstider, till ombyten af sedlar ganska vanliga, och inser jag icke hvad miss-.ioende en dylik operation skulle åstadkomma mera i Sverige än på andra ställen. Att alla sedlar som finnas i Finland inkomma på en gång är nturligt, och att de skulle återgå likaledes, så vida de ville få full valuta i nytt papper, mot valuta i gammalt, och om detta nya mynt skulle Btadna qvar i Sverige, vöre det ett bevis på god afsättning af våra vahrorj endast en förhastad realisation kunde qvarhålla de nya sedlarna i Banken, då de utbyttes mot silfret som förskingrades, och endast papperet stadnar qvar.
Nu hafva vi en Kongl. Propos., som i hufvudsaken tillfredsställer vännerna af samvets-frihet, må derföre alla dessa förena sig om det Kongl. Förslaget, äfven om man kunde önska det en eller annan detalj vore annorlunda Hr Gyllenskölds förslag, att nu gällande religions-lagar skulle hvila och icke tillämpas intill nästa Riksdag, kan jag icke godkänna. Att lagstiftaren förklarar en lag hvilande, har aldrig, så vidt jag känner, ägt rum uti vårt fädernesland, och jag hoppas att sådant aldrig måtte här blifva praxis. En lag måste tillämpas, in - 308 Den 31 Oktober e. m. till de3s den uphäfves. Kan den icke tillämpas, är sådant tillräckligt bevis på dess orättvisa; och då mäste lagstiftaren, om han har känsla af pligt, skynda att utplåna denna orättvisa lag. Men att låta lagen qvarstå utan tillämpning, är att undergräfva grundvalen för samhället, aktningen för lagen. Såsom bevis derför att allmänna opinionen skulle vara emot religions-friheten, har man åberopat de inkomne petitionerne. Men hvar och en, som har ringaste kännedom om huruledes sådana petitioner tillverkas och huruledes de fleste, som underskrifva dylika, hafva alldeles intet eller åtminstone högst förvirradt begrepp om dessas verkliga innehåll, — den som känner sådant, den kan i sanning å desse petitioner icke fästa särdeles afs:de. Man har vidare talat om allmogens benägenhet för den nuv:de lagstiftningen. Om dessa upgifter verkligen äro sanna, så bevisa de icke annat, än att allmogen om frågan endast har orediga begrepp. Allmogens opinion åberopades vid förra Riksdagen af dem, som ville motsätta sig en lag, hvars lyckliga följder ingen numera dristar bestrida. Då påstods allmogen i hög grad ogilla nya bränvins-lagstLtningen. Och denna har likväl haft lyckliga resultater. Så tror jag äfven förhållandet skulle blifvit om förev:de förslag antoges. Andra talare, som vilja bibehålla landsförvisnings-straffet, hafva åberopat Luther, men emot Luther har jag framställt Christus; och hans ord måste väl tillerkännas större vitsord än Luthers.
2i8f__ angående en farleds öppnande frän Sulevik genom Sjöarna Ranken och Hugn till Norrska Riksgränsen, V. 2188- . ' angående återupplifvande af Kongl. Brefvet den 23 September 1747, V. 2194. angående Stockholms Barnhus tillhöriga Ti onde Spannmål, V. 2199. __ _ angäende Rentan af Sågoch Mjöl-qvarnar, V. 2202. ang. Vaccinationens befrämjande, V. 2218. _ angäende allmänna Magazins inrättningen i Riket, V. 4 Afd. 122. angående Kronohjelpe-Dagverkens utgörande, V 4 Afd 197. 1 ang. Jordbrukets förkofran, V. 4 Afd. 359. angäende Båtsmans-fördubblingens återställan de, V. 4 Afd. 362. _ ang. de sä kalladeGernings-ören, V. 4 Afd. 377. angående Gränse tullarne imellan Sverige och Norrige m. m., V 4 Afd. 379. _ . angående förbud emot Assignationers utgif vande af enskilta personer, V. 4 Afd. 389. _ , angående upplifvande af 1734 års Handels Reglemente, V. 4 Afd. 393. _ — angående en skyndsammare postgång å Lan det, V. 4 Afd. 397. _ angående förklaring af Kongl. Förordningen rörande Stängsel-skyldigheten, V. 4 Afd. 399. _ ang. Hålloch Gästgifveri skjutsen, V. 4 Afd. 507. _ _ angående Chartors upprättande öfver Hemmanen i Riket, V. 4 Afd. 509. _ — angående Beklädnadssättet för de Indelta Regementerna, V. fAfd. 719. _ _ angående jemnkning i extra Roteringen, VI. 284* Be - Register. 9 Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Memorial, angående förhållandet med de af Utskottet afgifne Memoria!