Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet bar nu ansett sig böra i detta kvlomem tydeligen utsätta, at en Ut - ( 43 ) Utgifvare af Dagblad och Weckoffrifter bör siända Författare answar och bär derföre, med bibebällande af det wid förra Riksdagen chorda förslag, framstält en ny UellsÄion af detta kvtomelw, sa lydande: "Den hwilken utgifter Utländsk Mans "arbete eller Öfversättning deraf, eller Inländsk "Mans, som sit namn ej angiswit äge enahanda rättigheter, pligter och ansvarighet "som Författare i alla de fall, der ej i denna "Lag annorlunda stadgadt är. ULginvare af "Dagblad och Weckoffrifter ware altid, i afseende pä answaret, ansedde säsom Författare, "äliggandes dem under lika förbindelse at tilse "det de wilkor, som wid mgifwandet deraf r "denna Lag ytterligare stadgas, warda noga "i akttaqna." yche kvtom. Häri har wid sistledne Riksdag blifwit förestagit den förändring, at efter ordet' Boktryckare skulle införas: "Harars "B ktryckeri blifwit pä det i 4.de kv4om. af "denna §. föreffrlfne sätt behörigen anmäldt ' eller hittils psivilegisrZär"; samt en sadan förändring af sista meningen af kvlom-ntet: "elier ock sädant namn af honom ej upgifwas "kan." Utffottet förestär en sädan ny UsösÄioa af detta d^omeor: "För en Skrifts innehäll eller ffrifart "ware Boktryckare skyldig at säsom Part an"smara och ädömde böter erlägga, intil des "han upgifwit Författarens eller Utgifwarens "namn l 44 ) "namn, eller ock en af desie sig hos Domaren "sjelfmant tilkännagifwit. Mcn i urbota mät "kan ej Boktryckare til answar fällas, undan, "tagande i de fall, dä han underlåtit sin "tryckeri, anläggning wederbörligen anmäla, "eller ock icke, dä
Bevillnings-Ulskottet: Petter Carl Anderssons från Östergöthlands län motion, om ändring i tiden för utölvandet af bränvinsbränning samt nedsättning af kontrollörernes arfvoden. 94 Prot.-Utdrag den 4 December 1856. Lag-Utskottet: 4:o Carl Tholssons från Skaraborgs län motion, angående hemmansklyfning och jord-afsöndring; och 2:o Josef Smedbergs från Elfsborgs län motion, om förklaring af 26 kap. 2 § Byggninga-balken; samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Bengt Nilssons från Kronobergs län motion, onl inskränkning uti, samt kontroll öfver gårdfarihandel inom Sunnerbo härad, med anmärkningar; och 2:o Matts Pehr ssons från Stockholms län motion, om åtskilliga förändringar i Landshöfdinge-instruktionen, med dervid afgifne yttranden. Den 4 December. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet: l:o Herr Anckarsvärds, August, denna dag väckta motion, om minskning i den, jemlikt Riksgälds-kontorets reglemente, till 5 procent bestämda räntan för af Hjelmare kanalverk samlade och utlånte medel till bildande af en fond för samma verks framtida underhållande; 2:o Densammes denna dag väckta motion, angående bevakningen af Hjelmare kanalverk tillhöriga, i Riksgälds-kontorets vård befintliga säkerhets-handlingar; 3:o Herr Silfver stolpes, Fredrik Otto, denna dag väckta inotion, angående jernvägs-anläggning emellan Westerås och Dalarne; 4:o Herr Montgommerys, Guslaf, denna dag väckta motion, angående anslag för anställande af en särskild Provincial-läkare för Åsele Lappmark; 5:o Herr Talls. Johan Ludvig Osvald, denna dag väckta motion, angående årligt understöd af allmänna medel för t. f. Bataljons-läkaren C. II.
Också blef vid första läsningen §:n ändrad medelst inskjutande af ordet »dylik» mellan »annan» och »gerning»; men vid andra läsningen bibehölls den gamla lydelsen. Detta visar emellertid att man äfven inom Utsk:t ansett dessa ord tvetydiga, och mig förefaller att de utan skada kunna borttagas. Gr. Sparre: Om §:n medgåfve en sådan tydning som Hr Olivecrona förmenat, vore det visserligen skäl att ändra 438 Den 13 Juli. den; men så kan icke vara fallet, ty det heter »annan gerning, den der innelattar uppsåtets fullbordan eller försök dertill.» Om jag stiger upp och talar i ett ämne samt ifrågasätter att det eller det skall blifva nyttigt, kan jag väl icke sägas hafva gjort en gerning, som innefattar uppsåtets fullbordan. Detta var orsaken hvarför ordet »dylik», såsom öfverflödigt, uteslöts. Jag tror icke att någon i tal om lämpligheten af en sak kan anses hafva begått en fullbordad gerning, och jag tror att §:n innebär all trygghet mot de vådor, som blifvit antydda. H. Exc. Hr Frih. De Geer: För så vidt den ifrågasatta ändringen är föranledd af en farhåga, att de i mom:t 2 förekommande orden »bryta rikenas förening» skulle komma att tydas allt för vidsträckt, får jag först lemna den upplysning, att dessa ord äro alldeles desainma som de, hvilka förekomma i Norska lagen. Under öfverläggningen i ämnet ansåg man att uti ordet »bryta» läge en tillräcklig antydan, alt här icke kunde vara fråga om att på lagligt sätt ifrågasätta föreningens upplösning, utan att en dylik gerning först då hemfölle under ansvarsbestämmelsen, om den företoges på ett våldsamt eller djerft olagligt sätt. Tvenne ledamöter af Högsta Domstolen anförde ock sina betänkligheter, och föreslogo en annan lydelse, emedan de befarade att §:n eljest skulle kunna tolkas allt för vidsträckt, men denna deras anmärkning biträddes icke af Högsta Domstolens öfriga ledamöter, och för min del tror icke heller jag att det kan innebära någon våda, om man bifaller §:n, sådan den lyder i Utsk:ts förslag. Gr. Mörner:
Då mäste likväl landtmätaren börja en tvist och försätta sig i rättegångstillstånd med honom, hvilket man just velat undvika. Hela olägenheten hade dock kunnat undvikas genom en ganska obetydlig rättelse i 22 § af nu gällande författning. Denna § lyder: ”Ar landtmäleriförrättning af den vidlyftiga beskaffenhet, att den första året icke medhinnas kan, eller varder den, utan landlmätares vållande, uppskjuten, då må landtmätare, efter lill jordägare afgifven räkning, uppbära | af arfvodel för det af honom verkslälldie arbete; vare han dock skyldig att, vid förrättningens slut, upprätta fullständig räkning öfver kostnaden till hela förrättningen, som i 20 § säges”. Jag tror, att om der stöde att räkningen på förskottet jemväl skulle vara upprättad och afgifven i den ordning som i 20 § säges, så hade allan rättfärdighet varit uppfylld, ty då hade jordinnehafvare» eller skiftesmannen varit berättigad att klandra förskollsräkningen på samma sätt, som han enligt 20 § är berättigad att klandra den slutliga räkningen, och då hade den verifikation, som man nu vill ålägga förste landtmätaren, äfven blifvit öfverflödig.
I femårsberättelsen för Gefleborgs län yttras: »så vidt ej andra åsigter i skogshushållningen än de hittills följda snart göra sig gällande, är brist på virke, tjenligt för export samt nödiga husbyggnader, att förutse för en större del af Gestrikland inom en ej så aflägsen framtid, samt för Helsingland åtminstone ett afsinande af den rika inkomstkälla, som genom utskeppning af skogsprodukter på senare tider tillfört denna provins så ofantliga kapitaler.» Af hela Gestriklands skogsmarksareal, omkring 600,000 tunnland, belöpa sig ungefär §, eller 400,000 tunnland, på de socknar, som kunna f. n. anses äga skogstillgångar föga öfverskjutande egna behof, samt endast J, eller omkr. 200,000 tunnland, på dem, hvilkas skogstillgångar kunna anses ännu vara så tillräckliga, att de äfven medgifva export. I Helsingland deremot belöpa sig väl omkring 5 af provinsens hela skogsareal pä de socknar, som hafva skog utöfver husbehof, men skogsmarken i denna provins är mycket steril samt skogen till följd deraf sakta växande. »Ofta öfvergången af skogseldar samt på större sträckor upprepade svedjningar, är skogen numera, der den består af tall, för det mesta särdeles gles samt dess årliga tillväxt mycket obetydlig. Det är följaktligen endast de jemförelsevis stora arealerna, som göra att denna provins ännu kan anses äga goda skogstillgångar.» Från Wester-Norrlands län förmäles, »att skogstillgångarne af alla slag äro inom länet i allmänhet goda, men detta omdöme gäller dock hufvudsakligen kron omar kerne, kronohemmanen och de skattehemman, dit flottleder ännu icke finnas användbara.
Af de 200,000 R:dr, som Rikets Ständer redan anslagit till förberedelser och befästningarnes påbörjande, hade kostnaden för expropriation af mark uppgått till 94,000: - samt uppköp af effekter till 14,000: — tillhopa R:dr 108,000: — så att för nästlidna och innevarande års arbeten återstode 92,000 R:dr. För att nu, utan alltför stor tidsutdrägt få det omförmälda, utanför Skanstull påbörjade verket färdigt, hvarför kostnaden förslagsvis blifvit beräknad till 700,000 R:dr, hade Chefen för lngeniörkorpsen i underdånighet hemställt, att till detta vigtiga ändamåls vinnande måtte begäras en anslagssumma af 600,000 R.dr alt med en tredjedel under hvardera af åren 1861, 1862 och 1863 tillhandahållas; — dock har E. It. Maj:t, med afseende å Statsverkets nuvarande inskränkta tillgångar, för berörde fästningsverks fortsättande under innevarande stalsreglerings-period ej velat af Rikets Ständer äska större belopp, än som ofvan ornförmäles. Vid öfvervägande häraf och enär de för innevarande statsreglerings-period till ofvannämnde ändamål anslagna medel blifvit af Rikets Ständer anvisade under förutsättning att fullständigt förslag lill berörde befästningsarbetens utförande komme alt vid delta riksmöte Rikets Ständer föreläggas, men något sådant förslag emellertid icke är vordet Rikets Ständer af E. K. Maj:t meddeladt, hafva Rikets Ständer, som följaktligen äro ur stånd sälte att bedöma inom hvilken tid och med hvilka uppoffringar Stockholms förseende med befästningar kan på ett ändamålsenligt och betryggande sätt varda fullbordadt, ej funnit skäl att bevilja ofvanberörde af E. K. Maj-.t äskade anslag. För Bekludnads-behof. 33:o. Till underhållande af Reväringsmanskapels beklädnad, i anledning af föreslagen förlängd exercistid, har E. K.
Skulle någon, som jemlikt § 11 är berättigad att på ett enda ställe utöfva bränvinstillverkuing“i 2:a klassen för flere, nära hvarandra belägna, hemman, hemmansdelar och jordlägenheter, beträdas med tillverkning af bränvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, vare han förfallen tili det ansvar, som i § 52 mom. 1 och i § 55 stadgas. $ 57. Har den, som behörigen anmält sig till bränvinsbränning i Ira eller 2ra klassen för blott en termin, icke begagnat denna rättighet, utan låtit redskapen hela terminen vara under försegling eller i allmänt förvar, men under nästa termin bränvinsbränningen verkställt utan sådan anmälan, som uti § 8 mom. 2 och i § 18 omförmäles, vare han skyldig att de i denna förordning stadgade afgifter för begge terminerne erlägga, hvarom Kongl. Maj:ts befallningshafvande eger att förordna. Finnes någon utan behörig anmälan verkställa bränvinsbränning under termin näst före den, för hvilken han till sådan tillverkning redan sig anmält, pröfve domaren, efter förekommande omständigheter, om sådant må antagas hafva härrört af misstag i afseende på den till bränvinsbränningen uppgifne tid, utan uppsåt att bryta mot denna förordning, eller om gerningen bör medföra de påföljder, som för oloflig bränvinsbränning äro stadgade. Hörnes ej till sådane påföljder, skall Kongl. Maj:ts befallningshafvande, sorn genom domarens försorg bör af beslutet undfå del, låta påföra den tilltalade dubbel bränvinsbrännings-afgift för den termin, under hvilken den åtalade tillverkningen skett. § 58. Den, som omdistillerar bränvin, utan att vara dertill berättigad, straffas såsom för oloflig bränvinsbränning i §§ 51 och 55 stadgas. 5 59.
Uplästes och godkändes 2uie Riksens Ständers underdänigq skrifwelser till Kongl. Maj:t,den ena an - 158 Dm 15 Maji. angående Sweriges ultramarinsk» besittningars styrelse och drälselwerk, den andra angående Rosenfors ägares län af Wadstena Krigsmanshus-casa. Föredrogs a nyo sa wäl det särskildta UrftoltetS i sista xleno pä bordet lagda hufwndsakeliga betänkande öfwer Konungens Nädiga proposition rörande förstärkningsmanskapetS utgörande som det thy älföljande betänkande angående underdånig» önskningar att i detta ämne till Kongl. Maj:t framföra, samt det samma betänkande widsogade protocolls-utdrag. Herr Landt Marffalken hemställde om Rid» derskapct och Adeln behagade höra ater upläsas Friherre I^ars den Z Maji pä bordet lagda memorial i delta ämne rörande; men Rid» derskapel och Adeln ansag sig utan förnyad upläsning tillrackeligen känna desi innehall. I sammanhang härmed uplastes ett af Profesioren Doctor ^rlm^uili till det Högwördige Preste-Ständets Protocoll den 5 Maji upläste diktamen, hwilket honom blifwit tillätit, att med de öfrige Ständen communicera. Grefwe QMendorZ, ^okan blennin^, hade inlemna! eli yttrande som uplästes sä lydande: Med fullkomlig öfwerlygclse derom att, Rikets förswar och sjclfbeständ i narwarande tidepunkt päl?alla ett endrägtigt anwändande af krafter och för. mögenhet till detta wigtiga föremål, torde mig til» latas, att i sammanhang med hwad jag den lg April igro om armeens förstärkning inför Häglof!. Ridverskapet och Adeln yttrat fä anföra de om - Den i5 Maji.
Sorn sagdt är, allmogens i handelsförvärf företagne kringvandringar, hvilka menligt inverkat både på moralité och välstånd, hafva aftagit och aftaga årligen; dock underhålles den gamla handelslusten i viss mån genom sjelfva lagstiftningen, sorn tillåter enhvar, som från Norrige färdas öfver gränsen, att tullfritt medföra äfven utländska varor, endast hvarje varuartikel i värde icke öfverstiger 10 riksdaler silfverspecie. Då allmogen stundom i flockar färdas till och från Norrige för att afyttra egna alster och i stället tillhandla sig förnöden hetsprodukter af salt, spamnål och fiskvaror m. tu., kan man lätt föreställa sig, att just genom nämnde tillåtelse det af gammalt inrotade schackreribegäret uppvaknar, och att mången pä hemresan äfven medtager en eller flere öfverflödsoch lyxartiklar, visserligen för hvar och en färdande icke till stort belopp, men hvilka dock, sammauräkuadt för mängden, uppgå till icke obetydliga qvantiteter, som sedermera inom socknarne härstädes utminuteras, utan att någon kontroll emot ett slikt ofog står att finna. 24 Enligt mig meddelade uppgifter från Dufeds gränse-tullkammare, uppgår tullvärdet af sålunda till Jemtland tullfritt införde utländska varor, under åren 1848, 1849 och 1850, till 34,829 R:dr 34 sk. banko, derå Staten följaktligen gått miste om tull, bestigande sig till circa 11,567 R:dr 24 sk. Huru stort varubelopp under samma tid blifvit infördt öfver tullstationen i Herjeådalen är jag icke i tillfälle att uppgifva, men att det varit vida mindre kan med full visshet antagas.
Med åberopande i öfrigt af hvad 1847 års Revisorer i ämnet anfört, och då något hinder, enligt hvad Kommerse-kollegium upplyst, icke mötte för de båda fondernas vid nämnde tid föreslagna sammanföring, samt sålunda icke heller nu torde förekomma, hafva Revisorerne alltså funnit sig böra hemställa, att gamla och nya ull-diskont-fonderna måtte, under benämning ull-diskont-fond, sammanslås och i gemensam räkenskap bokföras och redovisas, samt, i sammanhang härmed, att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, hvilket, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1836, är till gamla ull-diskont-fonden af manufaktur-medlen anvisadt, mätte till den nya fonden öfverflyttas. äfvensom ull-magasins-huset i Norrköping till samma 2. fond Öfverlåtas, med besittningsrätt så länge magasinets nuvarande bestämmelse fortfar; kommande ägande-rätten sedermera att af Rikets Ständer bestämmas. I gamla idl-diskont-fondens räkenskaper balanseras en skuld till manufaktur-diskonten för lemnade förskott, uppgående, vid 1854 års slut, i kapital och ränta till 14,683 R:dr 31 sk. 6 rst. För den händelse den nu ifrågaställda sammanföringen af de båda ull-diskonterna skulle komma att äga rum, hafva Revisorerne ansett sig böra hemställa, att, då någon annan tillgång än den fasta egendomen icke förefinnes till berörde skulds gäldande, densamma må till det belopp, hvartill den, då gamla ull-diskont-fondens särskilda räkenskap upphör, finnes balanserad, i såväl ullsom manufaktur-diskontens räkenskaper afskrifvas. Revisorerne få vidare bifoga sammandrag af 1853 och 1854 års räkenskaper öfver de å riks-statens sjette hufyudtitel anvisade manufalitur-medel, äfvensom öfver de i sammanhang dermed redovisade tulloch beslags-, extra licentsamt Eskilstuna fristadsmedlen. Dessa räkenskaper för år 1853 äro uti Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, hvaremot 1854 års ännu icke derstädes undergått revision.
Meli sorn härvid likväl förekommer, att Rikets Ständer vid sednaste riksdag, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts då afl atna Nådiga proposition, beslutat, ej mindre att alla de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande räntor och tionde-anslag finge, likasom de Kronan behållne, lösas med penningar efter ett hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt medelpris, utan rättighet för räntetagarne att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, än äfven i sammanhang dermed, att alla räntegifvare*’ nuvarande rättighet att till leverering in natura ränteoch tionde-spaninålen uppsäga, skulle inskränkas till de år, dä årets markegång vore lägre än det för lösen af spanmålen bestämda medelpris, med skyldighet likväl för räntegifvarne, att vid spanmåls-levcrering in natura erlägga skillnaden emellan spanmalens värde efter årets markegång och det högre medelpriset; — samt det är att förmoda att, sedan den sålunda beslutade förändringen trädt i verkställighet, leverering in natura högst sällan skall ifrågakomma och att således äfven de nu öfverklagade olägenheterna för Tjörns häradsboor till större delen torde upphöra, anser Utskottet för närvarande och innan sig visat, hvad verkan i detta afseende berörde förändring kommer att medföra, icke lämpligt, att särskildt för Tjörns harad något från de allmännabe - *StaU-Utskottets Utlåtande, N:n 1*29. SI *fä;ii(net.«ern& i afseende å lcyercringstiden för kronutionden, afvikande stadgande varder nieddeladt. Utskottet hemställer alltså. att ifrågavarande motion icke må tili någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Ank. till Eap.-Uisk d. 29 M*j J8ä4, kl. 6 e. ra. Utlåtande. i anledning af väckt motion, angående /drändring i Kongl, förordningen den tö Oktober 1735. rörande Presterskapets i Skåne upphärd. (1. A.)
Ställer menskligheten mig utom sina mig utom menskligheten. Rättvisa, ännu en gång, DIREKTÖR HILLNER. VALBORG (ser sig omkring). Nog! Förödmjuka er inte längre. gå till venster, möter Lisen). Dömd således, oåterkalleligen dömd! (Ämnar _________ Folkungasagan August Strindberg FolkungaSagan Skådespel i fem akter C. & E. Gernandts förlags Aktiebolag, Stockholm Pris 2 Kronor FOLKUNGA-SAGAN SKÅDESPEL I FEM AKTER AF AUGUST STRINDBERG. C. & E. GERNANDTS FÖRLAGS AKTIEBOLAG STOCKHOLM KÔERSNERS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG 1899 STOCKHOLM PERSONER: KONUNG MAGNUS. DROTTNING BLANCHE. KNUT PORSE. ENKEHERTIGINNAN INGEBORG, KONUNGENS MODER. BENGT ALGOTSON. DROTTNING BLANCHE'S FAVORIT. BRIGITTA, HOFMÄSTARINNA. GOSSES UTSEENDE). SEENDE). MEDKONUNG ERIK. (EN 17-ÅRIG YNGLING MED EN BEATRIX, HANS GEMÅL (15 ÅR MED BARNSLIGT UTBISKOP STYRBJÖRN. HOFBARBERAREN. MUNSKÄNKEN. BAGAREN. BÖDELN. HENNES FAVORIT, SEDAN MAN. DEN BESATTA (ALGOTSONS FRÅNSKILDA HUSTRU). DOKTOR LAMPADIUS. TÄRNAN I. TÄRNAN II. SOLDATEN. TALMÄNNEN FÖR DEPUTATIONERNA. MUNKAR, FLAGELLANTER, BÅGSKYTTAR, FOLK O. FL. SCENERIET: AKT I. Rakstugan. Torget. AKT II. Brigittas kammare. AKT III. Slottssal. AKT IV.
Jag tror derföre bäst vara, att man, intill dess bättre, rättvisare och säkrare bevillningsgrunder kunna påfinnas och tillämpningen deraf kan gifva fördel åt den skattdragande samt visshet för staten, bibehåller de principer, som vid de sista 2:ne Riksdagarna i Bevilln.-Utsk. blifvit gallande och af Ständerna antagna, så mycket mera som nationen är bekant både med de i följd häraf tillkomna debetsedlar och med de titlar, under hvilka bevillningen utgår, samt dessutom bevillningen, oansedt den hvarken personelt eller å jordbruk eller näringar blifvit vid sista Riksdag ökad, likväl allt sedan i8a3 ej allenast tili de af Ständerna åtagna belopp fullt utgått, utan äfven, i anseende till folkökningen och derigenom uppkomna särskilda näringar och förhållanden, årligen ökats och gifvit icke obetydliga öfverskott. Då remissen af Frih. v. Strokirchs motion i detta ämne undföll min uppmärksamhet, anhåller jag ödmjukast, att detta mitt anförande afven må afgå till Bevilln.-Utsk., för att vid plöjningen af Frih. v. Strokirchs motion jemväl komma under öfverläggning. Begärdes på bordet. Gr. von Rosen, Axel, uppläste följande: Det är nu 3:dje Riksmötet, som jag går att fästa H. R. o. Ad:s uppmärksamhet pä vidtagandet af en åtgärd, hvilken jag anser af sådan vigt för Stockholms och Götheborgs handel samt, jag vågar äfven tillägga, jernhandteringen , att, utan densammas vidtagande, hvarken någon transitohandel i stort hos oss kati drifvas, eller den afsättning af jern på Amerika ernås, hvartill locala omständigheter för öfrigt så naturligt inbjuda. Till ernående af förenämnde för Riket så vigtiga förmåner fordrades visserligen en vida större penningetillgång på stället för alla speculanter, än hvad som nu föfelinnes, men hvilken svårighet latt kan häfvas på ett sätt, och kanske på delta enda, nemligen genom belåningsrättighet på varor af den beskaffenhet, som utgöra lasterna Den 24 Februari i. från andra hemisphären.
Så länge jag minns, har löjtnanten ju dagligen umgåtts här i huset ... (Tystnad.) HANS (reser sig upp. Lugnt). Du får ursäkta mig, Bruun, men jag har en del saker att uträtta. (Till Emilie.) Kan du komma in till mig ett par minuter. Jag har något att tala med dig om. (De gå.) KATRINE (reser sig upp). Då är det väl bäst, att jag renskrifver det där manifestet för torsdagen, som jag lofvade. Kan jag få sitta inne i ditt kabinett, Leonora? LEONORA. Var så god. Ligger det icke papper framme, så sitter nyckeln i lådan. (Katrine går.) Fjärde scenen. MAX. LEONORA. (Under denna scen mörknar det mer och mer i rummet.) MAX. Ni tycks icke ha några hemligheter att vara rädd om, fru Leonora. LEONORA. Nej. Och dem jag är rädd om, dem förvarar jag icke i en skrifbordslåda. MAX. Hvar då? LEONORA. I mitt hufvud. MAX. Eller i ert hjärta LEONORA. Max – jag ber er. Nog vet jag, att det ömsesidiga umgänget i vår krets icke tycks verka utvecklande på de relativa intelligenserna, men att ni ... MAX (afbryter). Hur vet ni, att umgänget i vår krets icke verkar utvecklande på folks intelligens. På hvems? LEONORA (betänker sig litet). På min egen kanske. I alla fall helt säkert inte på Emilie och nu heller inte på Hans! MAX. Såå? Det går utför med Hans’ hufvud också LEONORA. Ja – det är ledsamt, men jag blir tvungen att antaga det. Hur skulle jag annars kunna förklara, att han till den grad ta’r sig nära Emilies klumpiga elakheter. MAX. Låt oss säga »fräcka insinuationer» – det låter mera intressant – för mig. LEONORA (retad). Ja, ni kan ju gärna taga det öfverlägset ... Det kan jag också förresten! Och jag gör det.