Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammar-kollegium tillsände». il:o Vid berättelsen angående Kongl. Bibliotheket! af f. Riksdagsfullmäktigen C. J. Svensén: »Vid berättelsen om Kongl. Bibliotheket och Revisorernes derstädes aflagda besök, har jag ansett det vara lämpligt att omtala, huru de »dispositioner», som Rikets sednast församlade Ständer vidtagit, blifvit utförda; men då majoriteten inom Revisionen beslutat på annat sätt, så upptager jag förslaget härom såsom reservation, för att såmedelst få detsamma till Rikets Ständers kännedom. Förslaget lyder sålunda: »I nådig proposition den 3 Juli 1863 hade Kongl. Maj:t, bland annat, jemväl meddelat Rikets Ständer den upplysningen, att »för Bibliotheket kunde ökadt utrymme provisoriskt beredas i nuvarande museirummen uti Stockholms slott»; med anledning häraf hade Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 27 November samma år, meddelat sin åsigt i frågan och föreställt sig att, genom förflyttning till museibyggnaden af de konstalster, som fuunos i de s. k. museirummen, tillfälle icke borde saknas att, åtminstone tor närmaste framtid, i några af de lokaler, som på sådant sätt blefve lediga, tillsvidare inrymma Bibliotheket». »Revisorerne, som funnit, att tafvelnmseirummen redan blifvit utrymda och konstalstren insatta i förvar i Nationalmuseum, (likväl utan att vara tillgängliga för allmänheten) hafva uppmärksammat, hurusom Bibliotheket icke kommit i åtnjutande af dessa rum, hvilka deremot synas på väg att apteras för andra ändamål, och dymedelst såväl Kongl. Maj:ts som Rikets Ständers förutsättningar i detta hänseende icke gått i fullbordan». 12:o Vid berattelseu angående Stockholms allmänna Rambus: af f. Riksdagsfullmäktigen O. J.
Nämliga på det höga berget Israel vill jag plantera honom, på det han skall gro och bära frukt, och varda ett stort cedreträ, så att allehanda foglar skola kunna bo och blifva under honom, och under hans qvistars skugga. Och all trä på markene skola förnimma att jag, Herren, hafver det höga trät förnedrat, och det låga trät upphöjt, och det gröna trät förtorkat, och det torra trät grönskande gjort; jag, Herren, talar det, och gör de också. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Hvad drifven I ibland eder, uti Israels land, detta ordspråket, och sägen: Fäderna hafva ätit sura vindrufvor, men barnomen äro tänderna deraf ömma vordna? Så sant som jag lefver; säger Herren Herren, sådant ordspråk skall intet mer gå ibland eder i Israel; Ty si, alla själar äro mina; fadrens själ är så väl min, som, sonens själ; hvilken själ som syndar, hon skall dö. Om nu en menniska är from, den der rätt och väl gör; Den på bergomen icke äter, den sin ögon icke upphäfver till Israels hus afgudar; och sina nästas hustru icke besmittar, och icke ligger när qvinno uti hennes krankhet; Den ingom skada gör; den gäldenäromen sin pant igengifver; den ingom något ifråtager med våld; den sitt bröd delar med dem hungroga, och kläder den nakota; Den intet ockrar; den ingen slem vinning tager; den icke hjelper till att göra orätt; den emellan menniskorna rätt dömer; Den efter mina rätter vandrar, och min bud håller, så att han allvarliga gör derefter; det är en from man, han skall få lefva, säger Herren Herren. Men om han föder en son, och den samme varder en mördare, den der blod utgjuter, eller något af dessa stycke gör; Och intet af de andra stycken gör; utan äter på bergom, och besmittar sins nästas hustru; Gör dem fattiga och elända skada; tager något med våld; icke igengifver pant; upphäfver sin ögon till afgudar, dermed han en styggelse bedrifver; Får ut på ocker; tager vinning; skulle han lefva?
Jag får fråga, om prot.utdr. i ämnet är från BondeSt. ankommet, och skulle så vara, får jag tillika anhålla, att detsamma, i hvad det angår hvar särskild punkt, i sammanhang med föredragningen deraf må uppläsas. B011- Den ay April e. at. 3o5 BondeSt:s prot.utdr. upplästes i hvad det angick denna punkt, åt hvilken Ståndet gifvit följande lydelse: ”Fölatt kunna vinna delaktighet i en hypoteksförening erfordras att inom densammas district, under full äganderätt innehafva jord af frälseeller skatte-natur, eller stadsjord, uppgående till ett värde af minst 5oo r:dr specie eller 2000 r:drriksg:s; äfvensom att, vid meddelandet af den hypoteksföreningen enligt nästföljande punkt tillkommande inteckning, ej vara förmyndare, eller stå i ansvar för barnarf, uppbörd eller andra förmånsrätt ägande medel. Att efter vunnen delaktighet i hypoteksförening emottaga förmynderskap eller uppbörd är icke förbjudet.” Hr Rosenblad: Då BondeSt:s beslut i denna punkt i hufvudsaken, eller beträffande minimisumman, öfverensstämmer med Frih. af Nordins förslag, får jag derå yrka bifall. Ilr Oxehufvud, Göran Adolph: Uppå de af Hr Frih. af Nordin anförda skäl tillstyrker jag bifall till BondeSt:s beslut i denna punkt. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag är icke nog lycklig att kunna instämma uti Frih. af Nordins åsigter i afseende på förevar, fråga. I motsats med Hr Frih. anser jag sådana grunder, som erfarenheten visat vara riktiga och fördelaktiga för hypotheksföreningar i allmänhet, äfven böra stadgas för de hypotheksföreningar, hvilka kunna blifva berättigade till delaktighet uti den af Pv .St. för dessa föreningar beslutade garanti.
I ofvanstående behållning, 11,731 Rdr ig sk. 4 rst., upplagas 10,060 Rdr 45 sk. 8 rst., lemnade såsom förskott emot redovisning till Smålands Husarsamt Skånska Husaroell Dragon-Regementena. Sedan en brist i det för år 1838 anvisade anslag för Exercis-Sqvadronerna uppkommit, tili ett belopp af 4^77 Rdr 6 rst., i anseende till liögt nppdrifna proviantoch furrage-priser under nyssnämde Regementens Exelcis-Sqvadroners och Korpralskolors mölen, har darina bl ist , sorn förskjutits af anslaget till Beväringsmanskapets vapmöfningar, enligt Kongl. Brefvet den 6 Mars i83p, blifvit genom Kongl. Stats-Kontoret ersatt af 3:dje Hufvudtitelns anslag till oföiutsedda Mililäi behof. Beväringsmanskapets Yapenöfningar. Hufvudbökerne äro för båda revisionsåren i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning granskade, samt utvisa: Ucfect. år SSSS. år SSSS. Balans frän föregående äret: Uppbörd: Årsanslag .. Balans f rån föregående året: Utgift: Mötes-, Mönstringsoch Marschkostnader m. m. Balans till följande året:
Vidkommande åter Jernvräkeri-förordningen och Hammarsmeds-ordningen, har Utskottet inhemtat, att Fullmäktige i Jernkontoret på begäran erhållit del af dessa 2:ne förslag, för att afgifva yttrande i ämnet; men ehuru handlingarne redan i Juli månad 1850 till Fullmäktige aflemnats, samt påminnelser vid särskilda tillfällen aflåtits, något yttrande ännu icke blifvit af Fullmäktige afgifvet; och angående förslaget till Hytte-ordning, hvilket den G Augusti 1850 blifvit till Fullmäktige i Jernkontoret i Nåder reinitteradt, eger enahanda förhållande rum. Då Utskottet förutsatt att högst giltiga skäl föranledt Fullmäktige i Jernkontoret att uppskjuta sitt yttrande öfver ifrågavarande lagförändringar, har Utskottet jemväl om anledningen dertill sökt förskaifa sig kännedom, samt i sådant afseende inhemtat, att, sedan Fullmäktiges underdåniga begäran, att få del af ofvannämnde förslag blifvit bifallen. Fullmäktige, som ansett lagstiftningen, angående tackjernsblåsningen, stångjernssmidet och jernvräkeriet ega ett särdeles vigtigt inflytande på Svenska bruksdriften, infordrat motiverade yttranden öfver förslagen1 af Bruks-societetens tjenstemän, hvilka ständigt sysselsätta sig med de ämnen, som Ålim. Be sv.- och Ekon.-Vtsk. Betänk. N.-o SS. 49 utgöra föremål för nämnde författnings-förslag, och derföre ansågos ega den vidsträcktaste praktiska kännedom deruti; hvarjemte flere bruksegare fått del al handlingarne, för att vid sina sammanträden uti bruksdistrikterna afhandla ifrågavarande ämnen; men som uti de sålunda efterhand inkomna yttranden, funnos stridiga meningar, icke allenast om detaljerna af förslagen, utan äfven om sjelfva principerna för lagstiftningen om jerntillverkningen i landet och de syftemål man vid denna lagstiftning borde söka vinna; — ansågo Fullmäktige nödigt att begära en granskning af alla i ämnet inlemnade yttranden och anförtrodde densamma åt personer, som Fullmäktige ansågo ega så väl theoretisk som praktisk kännedom i alla hithörande ämnen.
Sättet huru delta skall ske, är icke svårt att upgifva, ty vi behöfva blott vid våra undervisningsverk låta det theoretiska och praktiska af målare - Den >28 December, e. m. 24! rékonsten gå hand i hand med den öfriga undervisningen; detta bör i synnerhet, utan serskilte eller högst ringa anslag kanna ske vid våra universiteter och gymnasier, hvarest lärare i ritkonsten äro anställde, och om deras platser i en framtid komma alt besättas med skickliga lärare, som utom den vanliga undervisningen i rita och måla, vetenskapligt ordnade och vårdade våra läroverks nuvar. oell blifvande konstsamlingar samt offentligt föredrogo allmän konsthistorie, så synes målet i detta fall vara vunnet. I alla utländska hnfvudstäder och till och med i städer af andra ordningen, såsom Frankfurt, Cöln, Diisseldorf, Nurnberg, Augsburg, jemte en mängd städer i Holland, Frankrike och Italien, existerar redan länge det allmänna konstsinne, som bör väckas hos oss i Sverge, och följden deraf är, att hvarje stad äger större eller mindre, mer eller mindre utmärkta konstsamlingar eller museer jemte konstnärer, sorn på ort och ställe utöfva konsten och på egen hand, oberoende af akademier, bilda elever, som ofta öfverträffa dem, som bildas vid en målare-akademie. Sådane samlingar äro till större delen ställda under utöfvande konstnärers värd och tillsyn, och det år icke nog att de konserveras och underhållas, det allmänna konstintresset bjuder äfven att förvärfva nya utmärkta alster sä väl af lefvande som hädangångne konstnärer. I åtskilliga Italienska stater, hvars kloster, kyrkor och andra publika inrättningar äga gamla konstsaker, som genom tidens tand och i brist af tillräcklig vård börja nalkas förstöringen, brukar man, för att skydda konstsakerne från totalt förfall, låta kopiera de gamla utmärkta laflorna och taga dessa i utbyte mot kopior, som ofta af en församling eller kloster anses ega mera värde emedan hon år ny, och på detta omtänksamma sätt vinnas flera ändamål, ty utom det att Staten för ringa medel förvärfvar månget ypperligt konststycke, sysselsattes talangfulle konstnärer och de gamla konststyckena konserveras.
Äfven då ville j a g ej säga det vore någonting orätt, men bättre och mänskligare vore då att ej taga arbetet för allt för liten lön. Dessa fall äro väl för öfrigt ganska sällsynta och verka ej nämnvärdt på det stora hela. Nedprutning af arbetslönerna beror, skulle jag vilja påstå, ej utaf att kvinnorna åtnöja sig med så litet, utan helt enkelt på en fruktansvärd arbetsbrist och en ojämn fördelning af arbetslönerna på olika arbetsfält. Så till exempel är kroppsarbetet oproportionerligt litet lönadt, jämfördt med arbetet på andliga områden. » » Men, Gerda, visst måste du medgifva, att lönerna betydligt nedtryckts, sedan kvinnorna erhållit tillfälle att bestrida åtskilliga tjänster! » » Visserligen, men hvarigenom hafva lö- nerna förut kunnat hållas högre. J o! på kvinnans bekostnad! Dessa hafva hittills hållits ifrån arbetsfältet och fått åtnöja sig med den mest sorgliga existens som nådehjon eller med det usla uppehälle, arbetet med nålen (äfven detta svårt hotadt af maskinerna) kunnat skaffa dem. D å nu äfven kvinnorna få tillträde på flere arbetsområden, ökas tillgången på arbetssökande, och den naturliga följden blir att lönerna tryckas ned. J a g tror ej häller det hjälper, att där söka arbeta emot, utan måste det väl på naturlig väg småningom utjämnas genom att nya arbetsfält öppnas eller illa lönade arbeten betinga sig bättre lön. A t t kvinnan har mindre lefnadsbehof är sannt, men det kunde, som » Elma » anmärker, ej skada, om äfven männen inskränkte sina. Och till en del beror det väl äfven på en sedan urminnes tider ärfd fördom. Hvarföre ej mannen likasåväl som kvinnan kan bädda sin säng, sopa sitt golf, sy en knapp i sin skjorta, kan j a g ej fatta, och att han har andra drömmar än flickan, kommer väl äfven till stor del däraf, att han från vaggan blifvit annorlunda uppfostrad. » » Ja då! det kan j a g intyga.
Ej må köpare till vittne antagas, i fråga om försäljning af det bränvin, han sjelf sig tillhaudlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, må vittna derom, alt bränvin blifvit till andra personer, vid samma tillfälle, försåldt. §. 55. Till förekommande af utländskt bränvins insmygande, bör å brännvin, då det sändes ifrån stad med fartyg, som passerar saltsjö, tagas förpassning, hvilken icke skall kunna af Tullkammaren utfärdas, innan försändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse utgifne, tillverkningsbevis; äfvensom, när bränvin föres ifrån skärgård sjöledes, slikt tillverkningsbevis hör varan åtfölja. Äfven bör, då bränvin föres landvågen i större parti än 60 kannor, detsamma åtföljas af ett lika beskalfadt tillverkningsbevis. Uraktlåter någon, hvad sålunda föreskrifvet är, hvarunder dock skeppsbesättningens förråd, räknadt till fyra kannor på man, ej inbrgripes, vare hränvinet förbrutet, derest egaren ej gitter med tillverkningsbevis eller annorledes tillförlitligen styrka, att detsamma är af inkemsk tillverkning. Finnes detsamma vara å utländsk ort tillverkadt, straffes förbrytaren såsom för oloflig införsel. § 56. Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, galle äfven för andra brända eller distillerade spirituösa drycker. § 57. För de gästgifverier, hvilkas innehafvare vilja i minut försälja bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, kommer att i afseende å denna försäljningsrätt, utom den yanliga bevillningen, erläggas ifrån 6 Expedilions-Vtskollets Förslag till und.
Han stärktes i den åsigt han om henme fattat, då han hörde hennes röst. – Beethoven tyckes vara frökens favorit. Beethoven och alltid Beethoven – sade kammarjunkaren v. Assar. – Ja – svarade Irene. – Spela för oss någonting gladare, vi behöfva det nog; snart är klockan tolf, andarnes timme. Och nu spelade hon en af de allra sämsta bitarne af Adam. Kammarjunkaren klappade i händerna och var belåten. Man skildes åt och Harald begaf sig till sin vindskammare. I sjelfva uppgången togs han fast af baronen, som sade: Se här en nyckel, herr magister. Låt mig vara uppriktig. Denna lilla dörr leder, såsom synes, till vinden och dessutom till v. Nits rum, hvilket är beläget i den motsatta gafveln. Nu är von Nit en så beskaffad person, att, när han druckit, så händer rätt ofta att han om natten får någon ljus idé, störtar ur sitt rum, och nedför trappan, väsnas och oroar hela husfolket. Den som mest skulle generas af sådant, vore visst magistern. Derföre ber jag magistern, för er egen skull och äfven för vår, att med denna nyckel hvarje qväll stänga till denna lilla dörr, och dessutom regla till henne med denna regel, hvilken befinner sig på samma sida som nyckeln. Ganska väl kunde jag, fast också sjelf läsa igen och regla dörren, och ändamålet vore icke derföre förfeladt visavis v. Nit. Men dels har jag velat genast inviga magistern i mysterierna, dels kunde det hända, att magistern finge lust att någon gång om natten eller mot morgonen gå och se åt v. Nit ... ty här sägs spöka, ser herr Thalberg ... nå nå, jag bara skämtar ... men af någon annan orsak, ty många sådana kunna finnas. En ung man har dessutom ofta vissa underliga fantasier, som göra, att kammaren tyckes för trång. Men här har magistern den bonade vinden att fly till och taga sig en nattlig promenad. Åter ett skämt ser magistern. Hufvudsaken blir nu emellertid, att jag på intet vis vill stänga in magistern, åtminstone skall magistern få svänga sig fritt i palatsets öfversta etage.
Det förundrar mig visserligen icke, att LTtsk:t ansett nödvändigt, att icke en ledamot i bev:s-beredningen får afsäga sig detta uppdrag; ty om sa icke vore, skulle man alltid afsäga sig en sådan mindre angenäm befattning. Men det synes mig som om man åtminstone vid en viss upphunnen ålder borde vara fri från detta bestyr, och jag skulle derföre vilja föreslå att man åtminstone vid 60 års ålder bör anses befriad från mottagande af ifrågavarande ledamotskap. Så är redan föreskrifvet i författningarna ang:de fattigvården och sockenstämmonämnder. Hr Hjärne: Jag har begärt ordet för att återtaga mitt förslag och instämma med Hr Adelborg. Jag anser det nemligen ligga mycken vigt uppå, i synnerhet vid tillämpningen af den nya författningen, att bev:s-beredningarne få skickliga och lämpliga ordförande. Jag har alltid ansett som en medborgerlig pligt att icke afsäga sig något kommunalt förtroende, utan att hafva verkliga skäl derför, och för min del har jag både på landet och här i Stockholm varit ledamot i tax:s-komitéer. Att sitta i berednings-komité tror jag är ett så beskaffadt förtroende, som hvar och en bör sätta värde på. Jag tager äfven för afgjordt, att K. M:ts Bef:de icke kommer att missbruka sin makt att tillsätta ordföranden genom att dertill nämna någon, som derigenom komme att förorsakas något större besvär eller uppoffring. Hufvudsakligen anser jag dock, att det är en medborgerlig pligt att icke afsäga sig detta förtroende; ty i annat fäll skulle på många ställen, med den ringa utveckling i kommunala ärendens behandling, som här förefinnes, det komma att inträffa, att det blefve alldeles omöjligt att få en ordförande. Jag instämmer således med Hr Adelborg. Gr. Hamilton: Vid noggrannare genomläsande af denna § finner jag, att den icke är rätt tydlig. Här står nemligen: »Kronofogde eller magistratsperson må ej utan laga förfall kunna afsäga sig erhållet förordnande att vara ordförande i bev:sberedning”.
Jag finner så mycket mera skäl att föreslå denna medelväg, sorn den först och främst är billig, och för det andra äfven medför en annan nytta, sorn jag medger är något långväga sökt, men likväl af vigt, att man nemligen ej måtte genom alltför stor stränga Dm 2 September /. m, 147 het vanda hela Embetsmanna-Corpgen emot förslaget till den nya Organisationen af Rikets Embeten och Tjenster, och dymedelst lägga ett inderect hinder i vägen för den nya organisationen , hvaraf följderna snart skulle visa sig. Jag hoppas och yttrar det öppet, att in-i gen Svensk Tjensteman må anse sig af detta anförande förfördelad. Det ligger i sakens natur, att man icke utan motvilja kan gå ia på ett förslag, som medför enskild ruin. Det är gifvet , att vid den förestående förändring gen ej flera Tjenstemän böra bibehållas, än de som behöfvas ; och just derföre är det angeläget att ställa så till , att både Staten och de enskilde kunna vara belåtne. Visserligen kommer Staten vid den nya Organisationen att i alla fall till en början vidkännas nya utgifter Men om man verkställer jemnkningen så; att individerna ej blifva stötte för hufvudet, så blifver mycket verkställbar, som i annat fall flera tiotal af år blott stannar vid fromma önskningar. Jag anhåller, att detta mitt yttrande får åtfölja återremissen , om den bifalles. Herr von Hartmansdorff: Jag hoppas HSgloflige Ridderskapet och Adeln ej ogillar att jag åter yttrar mig; men det sker till förklaring af hvad jag förut anfört, och hvars mindre tydlighet lärer gifvit Herr Munck äf Rosenskjöld anledning att äfven missförstå min mening. Friherre Cederström har sagt, att Allmänna Magazinslnrättningen ej är att anan 14» Den 2 September f, m. såsom ett stadigvarande Verk , utan att den först tillkommit år i S i 8• Men han fick dä endast en ny organisation.? Om de för densamma utfärdade serskilda reglementen, och hennes olika namn borde tagas i beräkning, så skulle på detta.* sätt, 4 eller 5 serskilde Verk etter hvarannan hafva uppkommit.
Med bifall till det af Kongl. Majit äskade och af Utskottet i Utlåtandet N:o 193 tillstyrkta ytterligare anslag för detta Verk af 7,532 Ridr 16 sk. 1 rist. för året, likväl endast intill nästa Riksdag, och såsom arfvode, fann Ståndet likväl skäligt göra tillägget, att de embetsoch tjenstemän inom detta Verk, som lagligen finnas berättigade att undfå afsked med lönernas bibehållande, måge å Indragnings-staten njuta hela beloppet af den aflöning, som de genom detta tillökta arfvode komma att erhålla. Hvad i öfrigt af Utskottet föreslås, i afseende på hegardt löne-anslag för 1 vice Advocat-Fiscal och 3 Kammarskrifvare, godkändes. 9:o Kongl. Stats-Contoret. a) med ogillande af hvad Utskottet i denna punkt föreslagit och vidblifvit, beslöt Ståndet bifalla den af Kongl. Majit föreslagna tillökningen i StatsContorets personal af 1 Ledamot, 1 Notarie, 1 Canzlist och 2 Kammarskrifvare, och att derföre anslå 3,200 Ridr att intill nästa Riksdag, såsom arfvode, utgå och Lill enahanda belopp för hvardera med hvad deras vederlikar nu åtnjuta. 444 Prot. Utdr. d. 8 dug, 184°' Deremot fann Ståndet sig.förhindradl bevilja den för Ledamöterne äskade löne-förhöjning. Hvad under Lit b, c, d och e innehålles, bifölls. 10:o Kongl. Kammar-Rätten. Ståndet biföll det af Utskottet i Utlåtandet N:o 193 tillstyrkta ytterligare anslag af 13,075 R:dr 28 sk. 9 r:st att, såsom arfvode, intill nästa Riksdag utgå, och med enahanda tillägg, som
[1867] boden, Käntmästarehuset, 63 Slussplan, och Tidningskontoret, 27 Klara Bergsgatan, (s. y. a. ran använder man slutligen pottaska och skurar träet väl därmed. Z. Sönderslagna gipsfigurer lagas på så sätt, att man fuktar brottytorna med vatten och bestryker dem med en tunn blandning af fint alabastergips och alunvatten, hvarefter styckena pressas hårdt emot hvarandra. Afven fisklim kan användas till sammansättningen. S. B. Garderoben. Förvaring af pelsverk. Pelsar piskas först på pelssidan, hvarefter håren kammas omsorgsfullt och rätsidan borstas med en risborste. Muffar och kragar piskas likaledes väl, och kragarne läggas med rätsidan utåt. Det skåp eller den kista, hvari sakerna skola förvaras, bör först väl rengöras med varmt vatten, hvarefter man invändigt bestryker förvaringsplatsen med fotogen. Fotogen torkar snart. Kamfer och naphtalinpapper läggas därpå mellan sakerna, och skåpet eller kistan hålles väl stängd. Är det mycket mal i huset, är det kanske nödvändigt att upprepa piskningen i juli, hvarpå nytt papper och kamfer åter läggas emellan. Innan man åter börjar begagna pelsverket, luftas det väl några dagar. S. B. Drycker. Citronsyra till förbättring af dricksvatten. Under den varma årstiden verkar surt, med socker tillsatt vatten ganska uppfriskande. 20 gram citronsaft blandas i hvarje liter vatten; citronsyran har den egenskapen att döda alla sjukdomsfrön i dåligt vatten och gör det därigenom drickbart. Äfven lägre organismer dödas af densamma, hvarför den äfven kan användas till pensling i svalget vid inflammationer. Karin. Hushållet. Gelé af svenska bärviner. 2 buteljer hvitt vinbärsvin, 34 gr. (8 ort) gelatin, 4 ägghvitor, skalen af 4 ägg. Gelatinet tvättas och urkramas, ägghvitorna slås upp något, hvarefter vinet och äggskalen tillsättas; om vispas. Alltsammans upphettas småningom under omröring med stålvisp, tills det kokar upp, då kastrullen, med locket på, lyftes till sidan af elden, där den bör stå, tills innehållet har skurit sig.