Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet jemväl meddelad tillförlitlig uppgift, elevernes praktiska öfningar å berörda varf icke kunnat bringas till önskvärd fullständighet, men deremot förekommer, att det i samma stad befintliga Kongl, skeppsvarf, i anseende till mångfalden af nybyggnadsoch öfrige arbeten, fullkomnade arbetsmethoder samt merä fullständiga verkstäder af alla slag, modellsamlin gar och andra undervisningsmedel, erbjuder den bästa, inom fäderneslandet tillgängliga, praktiska skola för blifvande skeppsbyggmästare, har Utskottet funnit sig böra hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, sedan del med disponenterna af Kofferdi-skeppsvarfvet i Carlskrona den 16 Februari 1843 på sex årstid afslutade kontrakt nästkommande år tilländagått, skeppsbyggeri-elevernes undervisning och praktiska öfningar må öfverfhttas till Kongl, skeppsvarfvet i Carlskrona, äfvensom att Kongl. Majit i sammanhang härmed täcktes i nåder utfärda de föreskrifter och låta vidtaga de anordningar, som för befrämjande af det med skeppsbyggeri-institutet åsyftade ändamål pröfvas lämpligast; och anser Utskottet, att, intilldess nämnda förändring blifvit vidtagen, några nya elever icke böra vid institutet antagas. Ehuru i allmänhet kostnadsfri undervisning utgör den enda förmån, som vid statens läro-anstalter bör eleverne tillgodokomma, eger likväl i afseende på omförmälda skeppsbyggeri institut det serskilda förhållande rum, att eleverne under en betydlig del af året skola sysselsättas med praktiska arbeten och i detta fall äro jemförlige med handtverkslärlingar, timmermän m. fl., hvilka genom arbete förtjena sitt uppehälle.
Denna form motsvarar dock andra Europeiska representationers adresser till Kronan, i hvilka de förklara ministeren hafva förlorat deras förtroende. Men sällan anses dessa adresser behöfliga, enär de förutsätta en missnöjd majoritet, emot hvilken, i dessa statsskick, ministeren, antingen adress beslutes eller icke, ändå omöjligen kan hålla sig. Att alltid i thy fall denna majoritet ganska bittert blifver af ministeren klandrad, är ganska naturligt och således lika förlåtligt, ja stundom kan det vara ganska billigt. Lika ofruktsamt som riktigt har ofta framställt blifvit, att hög oväld och djup insigt äro i minoritet på jorden, och ordspel bar drifvits ända till påståendet att följaktligen borde minoriteterna råda. Skada blott att ännu icke kunnat utfinnas huru, medelst minoriteter, de må vinnas, de voteringar om lagar och skatter, uppå hvilka omröstningar, således representativ styrelses lyckosamma fortgång — ja fortgång alls — ända ytterst ankommer. Må således majoritetens missbelåtenheter högt uttala sig. Del före äro representationer instiktade. Men må de icke nedstiga till detalj-granskning, vida under det höga verkningssätt, som lagstiftare afsett och som anstår en statsmakt. Detta skedde icke heller hos oss, om 107 §:ns föreskrift verställdes enligt den af Frih. Jacob Cederström uttalade uppfattning, i hvilken jag till alla delar instämmer. aG8 Den 3 Juli e. m. Jag deltager uppriktigt i hvarje, äfven ringaste, rättsökandes obehöriga lidande, och således afven i klockare-enkornas här förklarade gravamina. Men, i det gamla Rom hette det: ”de mi ni niis non curat pr se t or;” och R. St. anstår ganska väl att handla likmätigt denna aphorism. Nu hafva vi 72 anklagelsepunkter för oss. De hafva alla blifvit af herrar rådgifvare och föredragande besvarade, och, efter min uppfattning, nöjaktigt förklarade. Men i anseende till de flesta af dessa punkter hade mig, för bestämmandet af mitt votum, varit nog att jemföra anklagelserubrikerna med 107 §:ns ord — ”Rikets sannskyldiga nytta.”
Den 24 November. 1449 att sä mycket af Regcmenternes gamla stam bör bibehållas, art wid infallande krig de nywärfde mä lätt kunna inexerccras, hwilket swärligen lalér stg göra om Reccurcrneö antal ar för stort. I anseende härtill har Stat-Utskottet ansett stg icke kunna förestå större vacancer än till högst hitzel af Rege» mentets efter indelningsmerket utgörande hela styrka och hwilket skulle göra 4,056 man Infanteri samt i,oc>l man Cavallerie. Om nn varancé afgisren skulle pä förslag uptagas lill 20 Ndr om arel för hwarje Soldat samt 50 Ndr för hwarje Ryttare och häst, sä skulle deraf tillstyra Stats - Ca stan en ar» lig inkomst af tillhopa 131,172 Rdr; Men som kostnaden af Rustnings och Noterings skyldigheter förhaller sig mycket olika i olika orter; sa i händelse detta förslag gillas ar Skåls - Urskottet af den lankan, art varancé afgiften borde af Konungens ombud och Regemente-Chefen, efter med Rustoch Rotehållare hällen sammankomst, regleras och bestämmas, hwarwid borde läggas till grund hwatz Ryttaren och hästen eller Soldaten kostar i ärligt underhall under de sist förslutne arén uträknadt efter örtens Markcgängs pris för samma tid. Ett medium härutaf skulle således bestämma beloppet af den ärliga varancé-afgiften. Men som Rustoch Rotehållare hafwa den, förbindelse att wid infallande krig genast recrulera, sä borde ett billigt afseende ä den dertill crfordcrliga kostnad äfwen görcrs, och derföre tror Stars - Utskottet att varancé afgiften icke bör utsärtas högre än till Adelar af hwad den efter ert sadan! ulröndt medium utgör.
Vid 37 § bar derjemte inom Borgare-ståndet blifvit framställd den anmärkning, att väl i 34 § upptogs det fall, att den, som var till bränvinsbränning berättigad, brände eller distillerade bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än til! begagnande hvaraf han var berättigad, och uti Usta momentet af nu förevarande § det fall, att den, som var till omdistilleriug af bränvin efter serskildt tillstånd berättigad, missbrukade sin distilleringsrält till bränvinsbränning, men att ingenstädes i författningen bestämdes ansvar för den, som, då han på grund af serskildt tillstånd, hvilket enligt 33 § kan i serskilda fall af Kommerskollegium meddelas, utöfvade distillering af rått bränvin, sin distilleringsrätt på det sätt öfverskred, att han nyttjade distilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet var; och hafva, med anledning af hvad sålunda är rätteligen anmärkt, Utskotten funnit nödigt tillstyrka ett tillägg i 3:dje momentet, hvilket moment, till följd deraf komme att lyda sålunda: Apothekare, som för pharmaceutiska behof nyttjar dis lil tering sp annor lill större rymd eller antal, än tillåtet är, böle 50 R:dr. Lag samma vare för den, sorn, då han pä grund af serskildt tillstånd utöfvar distillering af räll bränvin, sin distilleringsrättighet sålunda öfver skrider; och vare denne dessutom rättigheten förlustig. 20 Beotlin.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.AJtskottens Utlåtande, Nio 3, § 43.
Hvar är vår Olajsen, som ens icke af eldsvådor och krigsförödelser låter sig störa i ifvern för undersökningar, och som egnat sia tid åt fulländandet af vår lhres Glossarium, af hvilket vi icke en gång bry oss cm att besörja en omtryckning ? Ett IV. jDeli 3 Juliu 1? Ett annat lif har dock, efter den lyckligt Regementsförändringen 1809, äfven i vår Litteratur börjat visa sig. Allmänna rösten hat starkt yttrat sig för att se den mera sjelf Ifctändig, mera nationalj Sveriges Historia haf åter, för många bland Sveriges inbyggare, blifvit ett det käraste ämne, och fornlorskningen och det antiqvariska studium har åter upplefvat till sitt fordna anseende, ur det förakt, dit några ytliga hufvudens halfroliga infall, under en slapp tid, störtat det. Men de största förhoppningar väcktes, då Hans Kongl. Hög® het KronPrmsen för egna medel inköpte och till Upsala Bibliothek skänkte den ovärderli. ga Nordinska, annalistiska Och diplomatiska collectionen, samt yttrade sin önskan, att Sverige nu måtte ändtligen erhålla hvad alla andra Länder i Europa redan äga, i tryck utgif* ven, en Samling af de Skrifter och Handlingar, som upplysa Rikets Historia under Medeitiden $ en coilection nemligen af Scriptores remin svecicarum medii cevi, I betraktande af vår National-äras fordran på dessa minnesmärken, och i betraktande af hvad vår KronPrins, af storsinnig kärlek till vetenskaperna, redan gjort, skulle man väl icke annat kunnat vänta, än att Nationen, lika beredvilligt som kraftigt, borde skynda att göra sitt till för understöd af företaget. Och den som hyser denna väntan , huru förhånad läser han icke Högloft Statslltskottets Betänkande, i anledning af Hr Lector Arenanders väckta motion om understöd för utgifningen af dessa Scriptores! ska^i Ridd. 0, Ad, Prat, N:o 3, 4, j8 Den 3 Juni. Den 3 Juni. 19 afbida tiden, säger Utskottet!
Faxes förberörda yttrande, hvaremot statsrådet Warn, som förklarade sig icke kunna biträda tillstyrkandet att bibehålla ovillkorliga förbudsbestämmelser, isynnerhet som de nu ifrågasatta endast gälde två artiklar, af hvilka rika förråder voro att finna i lan det, i öfrigt, och under åberopande af sitt anförande till statsrådets protokoll vid tullfrågans behandling år 1845, yttrade, att statsrådet väl i allmänhet instämde i hvad föredraganden tillstyrkt angående hufvudgrunderna för en blifvande tull reglering, och visserligen ansåg det af Beredningen med tillämpning af dessa grunder uppgjorda taxeförslag innefatta ganska väsentliga förbättringar i den nu gällande taxan, men att statsrådet dock för sin del funne, att dä man antog 25 procent af varuvärdet såsom högsta tullsats och dertill lade 20 procent af denna, hvartill tolagssamt handelsoch sjölärtsafgifterna öfverhufvud kunde antagas sammanlagdt uppgå, samt derigenom för liera varor höll importafgifterna vid en höjd af 30 procent af varans värde (fartygsumgälder oberäknade), kunde 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. sådant svårligen antagas utgöra ett tillräckligt verksamt medel att undertrycka smyghandeln och lifva den lagliga handeln, helst kändt vore, alt den så kallade smugglingsassyransen vore omkring hälften lägre och frestelsen till lagbrott således ännu alltför stor. Statsrådet förestälde sig, att konsumtionsafgiftens billighet väsentligen befordrade dess utgående, och att endast i färre fall, der ett starkare skydd kunde anses tills vidare nödigt, skäl vore för handen öfverskrida 20 procent, dock att för egentliga lifsförnödenheter samt råvaror för afsevärda fabrikationer nödigt vore att hålla afgifterna vida lägre, i det förhållande behof och omständigheter gifva vid handen. Statsrådet
Majit inkomma med päminnelser dcrwid, om anledning skulle förefinnas; men icke att direete meddela nägon befallning, huru eller hwilka arbeten stola förrättas. Wid hwilket förslag äter blifvit af Herr Li ukenli sklm, k. II., anmärkt, att de af Herr L trlllilL uppgifnc garantier Betänkanden, N:o 2Z. xm för medlens anwändande till behörigt ändamäl och detta ändamäls styndsainma uppnående, syntes dels för härda för Bolaget, dels ej innebärande tillräcklig säkerhet för R. Ständer, dels och fluteligen utgäende pä att inleda Staten, äfven för framtiden, uti närmare förhällande till CanalBolagct, än som med Statens interesse lät sig förena; hwarföre Herr LräKenbjeliu ansett sig böra förcflä såsom sädane garantier: 1:0 Att N. Ständers Fullmägtige i Banken och NiksgäldsContoiret mä, i förening med ett lika antal Deputerade af Canal-Bolagets Acticägare, auctoriseras, att genast utwälja en ny Canal-Direction. 2:0 Att hela äterstäende Canal-Arbetet, med ledning af det nu uppwisade kostnads-förflaget, af Directionen efter eget godtfinnande mä fördelas uti minst 4, till kostnaden i det närmaste lika Arbcts-Poster. 3 n Att wid päbörjandet af första Arbets-Posten hela den dertill gcnoin fördelningen bestämda summan af Dircctionen genast mä lyftas. 4:c> Att den för nästföljande 2;dra, Zidje och 4:de ArbctsPost anstagne summa endast i det fall mä fä lyftas, att nästföregäcnde post, wid anstäld besigtning, befinnes wara enligt förslaget fullbordad. 5:o Att R. Ständers Fullmägtige mä erhälla föreskrift, att, i widrigt fall, inhibera utbetalningen intill nästa Riksdag, dä R. Ständer derom widare fä afgöra; och 6:0 att om desse »vilkor ej antagas, N.
Jag behöfver henne inte mera. Gamla Regina var, såsom man ser, en smula humorist, hvilket hos äldre tjenstehjon rätt ofta tar sig väl ut och «skadar inte.» När Stella nu satt sig vid det lilla läsbordet och Erik midtemot henne, ärnade han säga någonting, men då han kastade ögonen på henne, glömde han bort hvad han ville säga och såg blott på henne ömt och oaflåtligt. – Hvarföre ser Erik på mig så der? Mannen, som längesedan lemnat ynglingsåldern, kände sin kind bli varm vid denna enkla fråga. Kanske slog honom hans samvete, han fann, att han icke bordt se på Stella «så der.» Då han icke straxt svarade, återtog Stella. – Erik såg ut som om Erik ämnat fråga mig någonting. – Ja så var det äfven. Stella lofvade att i dag svara mig på den fråga jag i går gjorde. Huru kom det till, att Stella redan förut kunde litet läsa och skrifva? Litet förlägen svarade Stella: – Jo, när jag såg affischerna, så bad jag en och annan i truppen långsamt läsa upp dem för mig. På det sättet fick jag någon idé om bokstäfver och stafvelser. Och med en blyertspenna gjorde jag efter de tryckta bokstäfverna; kanske var det då början till skrifva. Men långt kom jag icke, såsom Erik vet. – Stella kom ändå så långt, att jag har den glädjen nu redan få höra Stella rent och klart läsa för mig ur den bok, från hvilken jag ännu för få dagar sedan läste hårdt för Stella. Så börja åter, mitt barn, der du sist slutade. Stella läste då med sin välljudande, klara röst, några verser, tills hon kom till denna: Ser uppå fåglarna under himmelen; de så intet, intet skära de heller upp och församla intet i ladorne och eder himmelske fader föder dem. Ären j icke mycket mer än de? Här stadnade Stella och med ett djupt men fördenskull icke betryckt ack såg hon vädjande på Erik. – Tänkte Stella på sig sjelf härvid – frågade Erik. – Ja, jag tänkte på mig sjelf. Var det orätt? – Det är icke orätt af en menniska att tänka på sig sjelf, om hon dervid besinnar sin själs tillstånd eller derigenom föres till tacksamhet emot Gud.
Huru detze Lägenheter, esker Arrende-Lrens flut böra behandlas, derom får Stats-lltjkottet wid flutet af detta Betänkande, i ett sammanhang med de öfrige af samma bestaffenhet warande Kongl. Lust-Slott och Kongsgärdar, sig serskildt yttra. 4:0 Swartsjö Slott ock> LongS-Ladugärd, belägen i Swartsjö Län, Färentuna Härad och Sänga Socken Fordom har warit en Kongsgård^ Ninganäs benämnd uti Färentuna Socken icke längc ifrän Swartsjö Slott! Men Konung Ianlade i dest ställe Swartsjö Slott, der det nu är belägit; Och Konung lil. lät Nybygga Slottetsom af Konung ^vouk» ännu mera förbättra des, hwillet dock sedermera pä »68o:talet asbrann, hwarefter det nu warande blifwi» upbyggt. Denna Kongsgärd, som utgör ror mantal, har, enligt Kongl. Brefwen af den 14 November »766 samt den i» Maj och 14 Augusti 1767 kom rr. it Z52 Den 12 Zebruari!- mit under Kongl. Maj:ts Egen Höga disposition, sedan Landshöfdingen Lrom»n, som deraf war Arrendator , erhöll ersättning uti Wentholms Kongsgärd i samma Härad och Hillersjö Socken samt Kongsgärdarne Castelholm och Grelsby pä Äland. Derefter blef denne Kongsgård är 1772 den 9 September i följe af Riksens Ständers Beslut öfverlemna!) ät dä »varande Hennes Maj:t EnkeDrottningen I.ovir>^ I1l.irrL^8 Höga disposition, och efter Hennes död, underlagt Drottningholms LustSlott, enligt Kongl. Brefwet af den 19 Julii 1782.
Vid öfvervägande häraf, och då tillika, medelst införande af omedelbara val till electorer, all (vist för framtiden undanrödjes, angtde de i 41 S: 11 Hi ksd.Ordn. uppräknade personers rätt lill deltagande uti det iiuvnr. medelbara electorsvalet, samt Ridd.Ordnts 18 § sålunda äfven i detta fall kominer i full öfverensstämmelse med grundlagen, har Utsk. ansett sig äga anledning tillstyrka: att bänkm:s-valet må afskaffas. I fråga sedermera om sättet, hvarpå R. o. Ad. hädanef ter må lämpligen genom omedelbart val utse sina electorer, har Utsk. trott de af directa val befarade olägenheterna af alltför stor tidsutdrägt, parti-inflytelser, blindt val efter listor, m. m. lättast kunna undvikas genom det förslag Hr von Troil framställt, att nemi. R. o. Ad:s hela an tecknade antal fördelas i fem lika afdelningar, hvilka hvar inom sig välja fem electorer. En femtedel af Ståndet utgör vank, vid början af riksdagen, omkring 100 ledamöter, och att bland detta antal finna fem till sin karakter kända personer, synes mera hafva sannolikheten för sig, än att bland 20 finna 2. En samling af förstnämnda antal är ej heller så stor, att den ju icke kon, derest den så önskar, före electors-valet sammanträda och öppet öfverenskomma örn de personer, som äro till electorer lämpliga, hvarvid de nykomne riksdagsmännen kunna af de med personerne närmare bekanta erhålla nödiga anvisningar och upplysningar om de ifrågaställdes egenskaper. Detta skulle säkerligen väcka ett stort .intresse förvalet; och då det sålunda bereddes tillfälle för hvar och en, att i en offentlig drecussion utsäga sin mening öfver de grundsatser man önskade måtte göra sig gällande vid de blifvande utsk:s-valen, skulle ålmin - 3* Den i April. stone dermed vinnas, alt, om listor toges, sådant icke skedde i okunnighet ang:de hvad dessa inneburo. För öfrigt synes farhågan för listor icke förtjena särdeles mycket afseende.
Drottninggatan 53, 1897 Stockholm, Största urval af Utstyrslar Så satte jag mig i hörnet igen, men kände mig nu så förbi och trött, att hufvudet sjönk ned på mig som på en bruten blomma. Linne-toosättningsartiklar förfärdigas på samt Gardiner. beställning å egen atelier efter nyaste modeller. Order å minst SB kronor levereras frakt / ritt närmaste i&amp;rnvägseller ångbåtsstation. " IDUN 1 8 9 7 » Skratta — vara — mucke mucke glad —! » sa Italienaren och nickade. » Karlen kan j u Svenska! » ropade jag. Men han kunde bara de där orden, som väl var. Tänk, o m han förstått! Emellertid gjorde han nu sådana små Instiga språk-försök, att de riktigt piggade upp humöret på mig igen — som väl meningen var. Fem minuter senare fick jag se min byst, nyter, fryntlig, lefvande, inte alls röd eller stel, och med bara två isterhakor! » Gud ske lof, » sa jag med en suck af lättnad, » han såg det inte! » » Charmanta, charmanta! » sa artisten och tryckte med strålande ögon bysten till sitt hjärta. » Han måtte väl aldrig ha blifvit kär i dig heller, » sa Kuffen förargadt — ja argt! Jag ville också bli ' arg ', men jag kunde inte! Det var för smickrande, för öfverväldigande! Kär i mig! » Du — d u! » sa artisten och tryckte mig än varmare intill sitt bröst. Jag rodnade, rodnade djupt. T y vara hur smickrad, hur öfverväldigad man vill, så känns det ändå litet underligt, minst sagdt, att bli duad af en vildt främmande karl, midt framför sin mans näsa till. Nu trädde ett half ungt fruntimmer fram ur en vrå och af henne fick vi höra — på svensk-fransk rotvälska, att artisten ville göra två byster — en åt sig, en åt oss, » efter madame lyckats så utomordentligt väl. » ' Du ' betydde inte du, utan ' due ', som är det samma som två. » Ruffen, » sa jag, » stå emot du, om du kan. Jag kan inte. Han är för mycket s ö t! » Men Ruffen, han kunde han, och det riktigt!
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Herr von Troil anmärkt, dels att 109 § Regeringsformen måtte erhålla följande lydelse: ”Då en Lagtima Riksdag fortfarit sex månader, räknade från den dag, då Konungen låtit om ”StatsVerkets tillstånd och behof Rikets ”Ständer eller deras Statsutskott underrätta, ”må' Konungen äga rättighet att, när Han ”för godt finnér, Riksdagen afsluta;” dels att So § Riksdagsordningen måtte förändras sålunda: ”Då en Lagtima Riksdag fortfarit ”sex månader, räknade från den dag, då ”Konungen låtit om StatsVerkets tillstånd ”och behof Rikets Ständer eller deras Statsutskott underrättat, må Konungen äga ”rät - Den 9 Mars e. m. ”rättighet att, när han för godt finner, Riks”dagen afsluta. Upplöser Konungen Riksdagen, innan Rikets Ständer Staten regle”rat eller någon ny Bevillning till bestämdt ”belopp sig åtagit, då fortfare den förra Be”villningen intill nästa Riksdag. Är åter ”Bevillningens hela belopp bestämdt” &c., alldeles i enlighet med ConstitutionsUtskottets förslag. Hvarjemte Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg dessa anmärkningar höra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet öfverlemnas. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grej ven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde anmärkningar böra förfalla. Ropades åter Ja och Nej. Hans Excellence förnyade den förra af sistnämnde tvänne propositioner, hvilken härvid besvarades med starka Ja jemte några Nej.
Det skulle väl synas som det vore mindre lämpligt att ofta yttra sig i samma fråga; men R. o. Ad. lärer finna, alt vi nu äro inne på en ganska vigtig formfråga, och då personer med den bekantskap med våra grundlagar, som Frih. Cederström, yrka en sats, som andra, hvilka icke heller vilja medgifva sig vara alldeles nybegynnare i fråga om tolkningen af Sveriges grundlagar, ej kunna gilla, så är det skäl att försöka göra klart hvaruti Frihln möjligen kunnat fela, och jag ber derföre om ursägt, att jag ytterligare besvärar R. o. Ad. med att afhöra ett yttrande af mig i denna fråga. Frih. Cederström måste förmodligen medgifva, att om vi i detta ögonblick, då frågan är före, ej ägde på vårt bord prot.utdr. ifrån Presteoch borgare-Sl:n, som upplysa oss hvilka beslut de fattat, så skulle vi naturligtvis vara oförhindrade att i alla fall företaga målet till pröfning, efter det står på vår lista. Om vi således ett ögonblick förutsätta att vi ej kände Presteoch BorgareSltns beslut, så hemställer jag, om vi skulle hafva rättighet att förändra vårt förut fattade beslut. Tänkom oss, att i ögonblicket efteråt, sedan vi hade förändrat vårt förra beslut ifrån ett godkännande af Utskts första tillstyrkande till ett underkännande deraf, vi skulle få prot.utdr. från två af de öfriga Stånden, som sig förenat i vårt förra beslut, livad hade vi då i delta ögonblick gjort annat än upphäft tre Stånds redan fattade beslut? Detta bevisar bestämdt, att vi måste uppskjuta det definitiva afgörandet, intill dess det blifvit bekant, huru samtliga de fyra RiksStm beslutat, och prot.utdr. derom lill Utsk. afgifvits, samt alt vi Den i April f. m. 27 måste åt Utsk. öfverlåta rättigheten att komma såsom inberättare till R. St. öfver hvad samtliga RiksSttn hafva beslutat. Detta är icke att tillmäta Utsk:n något tyran niskt välde öfver R.
Jag anhåller derföre, att Ridd.Secret:n mätte upplysa oss derom. Underl. Ridd.Secret. lillkännagaf, alt han icke kunde uppgifva hvem som begärt votering, men att han hört den begäras af någon ledamot i salen. Hr von Moltzer: Jag har begärt votering och an hållit att 333 r:dr 16 sk. b:co måtte blifva contra-proposition. Upplästes till justering och godkändes följande votei:sproposition: Dea som anser, att arfvodet förRiksSt:ns secreterare hvardera under denna riksdag bör bestämmas till fyrahundrade r:dr b:co i månaden, voterar ja; Den 25 Juli f. m. den del ej vill, voterar nej; Vinner nej, bestämmes ofvannämnda arfvode till trehundratrettiotre r:dr sexton sk. b:co i månaden. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på e. m. kl. 6. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 54. Nej — 47. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu förekomme frågan om bestämmande af aflöningen för notarierna hos RiksSt:n. StatsUtsk. hade i sitt utlåt. N:o 23o föreslagit, att denna aflöning måtte bestämmas till lika belopp vid alla 4 Stånden, och häruppå ansåg Hr Landtm, sig först böra framställa proposition. N:o 169 hade Utsk. föreslagit, att beloppet skulle blifva 4 r:dr 24 sk. b:co om dagen hos de 3 RiksSt:n, och 5 r:dr b:co om dagen hos BondeSt.; i N:o 23o åter: att det skulle, lika för alla, bestämmas till 4 r:dr 24 sk. b:co. Under discussionen hade blifvit upplyst, att BondeSt. beslutat 5 r:dr b:co för sina notarier, men 4 r:dr 24 sk. b:co för de öfriga Ståndens. Hr von Hartmansdorff: