Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att del sätt Utskotten föreslagit, är säkrast ledande till detta ändamål, och tillstyiker derföre, att detsamma måtte bifallas, eller, i händelse sådant emot förmodan icke skulle ske, att åtminstone Utskottens i ämnet först afgifne Betänkande målte godkännas. 46 Den i Mars e. m. Grefve Björnstjerna: Ehuru jag medger, att någon gång vid uppbörden af indeldta löner missbruk kunnat äga rum, och hvarföre jag äfven önskar, att en Författning, sorn förekom sådane, mätte utfärdas, tror jag likväl, att vi härvid måste taga i betraktande de löntagandes ställning och i synnerhet de militaire. Medium af en Capitaines lön är för närvarande 33o R:dr. Jag hemställer, huruvida man kan fordra, att en Capitaine skall vara belåten, om denna redan förut knappa lön än ytterligare minskas, hvilket skulle vara en ovilkorlig följd af det nu föreslagne sättet för räntornes utgörande, emedan markegångsprisen alltid äro lägre än det gångbara priset, och medelpriset följaktligen äfven blefve det, hvilket allt är en gifven följd af det sätt, hvarpå markegångsprisen bestämmas. Vill man derföre inrätta ett nytt sätt för markegångssättningen, eller ock på annan väg ersätta den förlust, som för indeldta armeen genom det nya förslagets antagande skulle uppkomma, så har jag visserligen ingenting emot detsamma, men i annat fall nödgas jag deremot protestera. Grefve Horn, Claes Fredrik: Äfven jag önskar att få biträda Utskottens förslag. Hvad som förut blifvit yttradt i afseende å detsamma, är så upplysande, att jag endast dermed förenar mig. Men i afseende å hvad Grefve Björnstjerna anfört, torde Den i Mars e. m. 47 jag få erinra, att han dervid begått ett misstag, då han sagt att det utom Landshöfdingen blott vore räntegifvare, som bestämde markegångsprisen. Deruti deltaga likväl både Rusthållare, Prester och Officerare, så att man snarare skulle kunna påstå, att markegången bestämmes nästan ensamt af räntetagare.
Men för läraren vid det allmänna och ordin.-läroverket i hufvudstaden skulle en sådan utväg till aflöning vara så mycket olämpligare, som kyrkorna i gamla Sverige icke lära hafva några sådana egna inkomster, som i Skåne. Det återstår alltså ingen annan utväg, än att, likasom fordom, gifva honom lön af allmänna medel. Till hvad belopp bör barnmorske-lärarens lön bestämmas ? Den summa jag förut föreslagit, nemi. 666 r:dr 32 sk. b:co, är väl det minsta, hvartill barnmorske-lärarens särskilda lön bör kunna bestämmas; och det vore vida för litet , om icke samme man derjemte innehade professors-lön vid Carolinska institutet. Men äfven emellan båda dessa löner torde ett visst förhållande böra äga rum, såsom ett slags uttryck af det värde, hvari man vill att de skola anses stå sins emellan. Om derföre professors-lönen vid institutet upphöjes till i,6oo r:dr b:co, så skulle barnmorske-lärarens särskilda lön helt visst lämpligen kunna bestämmas till iooo r:dr b:co. Hvilka är o, för alt begagna Utsk:s ord, "Professor Ce"derschjölds utmärkta fört/ enster om barnmorskeJJu n de rvis ningen f för hvilkas skull Utsk. funnit för godt att minska hans nu innehafvande lön, just för samma undervisning , med 66 r.dr 32 sk. b.-co, och alt göra honom, jag tror till den ende vettenskapsiclkaren, för hvilken Utsk. prutat pä den uppmuntran K. M. föreslagit? Jo, dertill torde kunna räknas, att jag till början af år i838, då jag erhöll egentlig lön för barnmorske-undervisningen , efterskänkt 7,488 r:dr b:co, som jag hade, likasom mina företrädare, kunnat uppbära af de Å76 barnmorskor, som jag under denna tid undervisat och utexaminerat, och dessutom 1,200 r:dr b:co , som jag helt visst kunnat inbringa af de 60 barnmorskor, som jag intill samma tid exami - 148 De n 5
Enligt underrättelser, lemnade till Adlersparre från Lysekil, hade Braun då befunnit sig så pass väl att han under vägen skämtat med sina fyra roddare och vid ankomsten sändt dem i land för att de skulle få sig »något till bästa», hvarefter de skulle säga till på sjukhuset att löjtnant Braun var kommen och önskade bli hemtad dit. Ja, han blef hemtad – buren på en säng, hans sista färd i lifvet – som man vet var det två dagar senare, den 12 september, som detta stora ljus slocknade på jorden, för att tändas i himlen. I tidningarne hette det: »Med vestra posten har den smärtsamma underrättelse ingått att Wilhelm von Braun den 12 d:s aflidit i Uddevalla. I honom har en rikt begåfvad skaldenatur gått förlorad för vårt land m. m.» Hans begrafning skall ha egt – och hur naturligt var ej det – en gripande högtidlighet. En lagerkrans, sänd från Göteborg, bars före honom, och Bohusläns regementes musikcorps utförde ett frivilligt hyllningsverk vid processionen. I Uddevalla Tidning var en utförlig beskrifning på begrafningen, och artikeln slöt med en uppmaning till Brauns vänner och beundrare att sätta sig i spetsen för en national-subskription till en minnesvård och medan det väntades på att denna uppmaning, som egentligen gjorde sig sjelf, skulle träda i verket, stämde skalderne sina lyror för den hängångne sångarbrodern, ty djupt, mycket djupt var det intryck, som sorgposten åstadkom medan den flög öfver land och vatten. Så ljöd en af sångerna. Det var Orvar Odd som tolkade brödernes känslor: Ännu en kämpe, som blef ryckt ur striden, En trofast kämpe, trofast son af tiden och trofast sina vänner som sin sak! En orädd fäktare med lätta vapen I förpostkedjan helst! Det var hans smak Och hans metod i krigar-vetenskapen. Han var en skämtare. Det goda skrattet, Den öppna glädjen och det skälmska sprattet Det var hans sång, hans väsens naturel; Och när han först lät denna lifsfröjd skalla Uti en tid af skaldepjunk och gnäll, Vi klappade deråt vårt »bravo» alla. Men hur man skeft en skaldesjäl bedömmer,
En tid följde, då man redan började underkänna det, men ändock med bibehållande af en viss traditions-aktning. Derefter kom en tredje tid, då man frånkände honom hvarje tillförne prisad egenskap, med knappt undantag af den enda, att vara, så i vers som prosa, den nyare Svenskans rengörare och förste ordentlige skrifvare. Härvid har man synnerligen behagat ihågkomma hans ”Svea Rikes Historia”; men blott för stilens skull. Troligen skall dock omsider dagas en fjerde, för Dalin förmånligare tid: der man i detta häfdaverk skönjer äfven grundlighet och composition, samt öfverhufvud inser, att mången af hans skrifter utmärker sig äfven genom andra förtjenster, än dictionens och versbyggnadens. Genast i första delen af hans Riks-Historia ådagalägges, vid jemnförelse med de motsvarande bladen hos Holberg och Lagerbring, hvem af de trenne den var, som hade mesta sinnet för den äldsta forntiden och dess mythiska dikt-vishet. Dalin kände föga vår Nords urtid och Asa-lära. Men han såg likväl, att deri var ock något annat, än gammalt amm-skråck, eller en rå vidskepelses käringsagor; han anade, att inom denna rymd funnes djup och höjder, hvilka, vid närmare åsyn, skulle påkalla vördnad. Huru man kan bryta stafven öfver samtliga hans Visor såsom ”misslyckade”, eller undgå, att bland dem träffa många både naiva och musikaliska, är mig obegripligt. Lika litet ser jag någon grund för det påstående, att skälet, hvarför han så ofta nyttjade de gamla ridderliga Folkvisornas former och melodier, var en afsigt att ”förlöjliga och undantränga” dem. Uppenbart är blott, att han – hvad då redan började gälla för någonting oförnämt och ovittert – var en verklig kännare af dessa forndags-qväden; att han behändigt uppfattade och återgaf deras uttryckssätt, deras tonart; och gjorde han detta helst vid glädtiga tillfällen, samt emellanåt med en viss sjelf-parodi, så saknade han dertill ingalunda förebilder ibland de gamla Folkvisorna sjelfva.
För 4:de resan bar Utsk. deremot föreslagit straffarbete; men afser man med denna bestämmelse atl mot oloflig bränvinsförsäljning stadga ett straffhot, som skall verka afskräckande, och skall detta straffbot icke användas förr än vid fjerde resans förbrytelse, då finner jag i sanning icke någon serdeles anledn. till undseeude med den, som tredje gången -beträdes med ifrågavande förbrytelse. Den 7 Oktober em. 153 Med afseende å den ovanliga åsigt, som finnes uttalad i det tillagda sista morn., vågar jag anhålla, att Ii. o. Ad. måtte besluta, att detsamma må utgå. » Hr Printzensköld: Den förändrade syftning, sorn ifrågavande § erhållit genom de i hegvnnelsen af första mom. (illagde orden : ”genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfva! rättighet”, har gifvit §:n en helt annan betydelse, än den hade i sin ursprungliga form. Utsk. erkänner jemväl, att förhållandet är sådant, dä det säger, att, genom denna af PresteSl. gjorda förändring i redaktionen, förevar:de § icke egentligen har någon tillämpning på andra än lönnkrögare. Jag kan icke neka, att hvar och en, som genomläser morn., måste, åtminstone vid första läsningen., fatta samma mening, och jag tror, att det äfven ar rikligt. Således, och med antagande, att det varit lltslcs mening, då det tillstyrkt bifall till den af PresteSt. föreslagna redak t iöns förä n d ri ngen, att ifrågavande §:s tillämpning endast och allenast skall röra sådana personer, sorn hemfalla under benämningen lönnkrögare, hvarmed menas sådana, som hvarken ega rättighet alt utminutera eller utskänka bränvin, skulle jag ändock tro, att §:n i mänga afseenden tarfvar förändring. Den första anser jag röra det . af Gr.
tar önskan att spara m a n a r ofta kvinblifva slöserska. sig sexton, dag på kanske affordrar en aderton vid julen m e d julklappsträlande känna dess tjugu hon sin af a r b e t e, m e n n ä r h o n årslånga kraftlöshetens skulden på — Och som det bearbetskraft, d e t icke tar i d a g, o c h u n d e r alla d e långa icke o c h får h o n icke till n y t t a r b e t e, utan anskall hvila återhämta den på så med vis det rätt laga, kraftförråd, kunna och a t t h o n a l l t i d sitter sköta hon sitt hvila under fritiden, behöfver yrke. och går icke för yrke, ty här af a t t h a n d - Hennes arbetskraft hon måste spara, men sig, när d e t gäller henkraften måste sättas in. andra. arbetsår, s o m ligga framför henne. P å g r u n d får bredvid. sig. orsaken i deras olika sätt att e n d a s t ovilligt ägnar sin kraft. lägger för. dag, hur är f ö r h e n n e m e d inkomst kännbar, Uting h ä r i v ä r l d e n k a n ses f r å n än utgift, förefalla, 91 är h e n n e s att, gör, ockra på och henne enda skydd brist, och hvilken ohederligt arhvilmot det således är som man nu så ersätta m e d allmosa. följande bjudande af Wilhelm Bäckman. dagar Husets och jag, oaktadt kom mig o c h blef fru för värdinna ryss — fru R. var språksam — änka efter en o c h en s m u l a b e l ä s t, åtminstone i litteratur från r o m a n - o c h lånbiblioteken.
Herr Rosenblads , Bernhard, den 3o sisth Maji f. m., på bordet lagde Motion, om upplysningars meddelande, i anledning af de från Utskottet inkomne Tabeller, rörande Banko-Vei'kets tillstånd. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Ut skottet: Herr Stjernstams, Ludvig, Memorial, innefattande anmärkningar vid Statsoch Lag - P rot ocolls-Ut drag. i333 Utskottens, elen 27 sisth Maji e. m., till bemäldte Utskott återremitterade Utlåtanden, i anledning af väckte Motioner, rörande HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande på Indragnings-Stat, saint upphörande af en Advokat-Fiskalen i Kongl. Götha Hof-Rätt tillagd ersättning för förlorade Sportler; jemte de af åtskillige Ledamöter i anledning af berörde Memorial, denna dag afgifne yttranden. Från Heder v. B onde-Ståndet. S. D. Återremitterades följande Utlåtanden! Lag-, samt All m älina Besvärs och Ekono m i-U t skotten! N:q 61, Om afskaffande afall Expedition s-lösen 111. m. N:o 74, Om jemnkning i Seglations-Ordningen, till förmån för Rikets mindre Städer. Bevill 11 i 11 g s-Utskottet: N:o 11 , Om Afkortnings-Längdernas ingifvande till Härads-Rätterne. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-U.tskotten: Ett Memorial af Lars Andersson, från Skaraborgs Län, rörande Utskottens återför - 1334 Riks-Ständens viste Betänkande, om anskaffande af Expeditions-Lösen m. m. Från Högloft, Riclderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till C o n s t i t u t io 11 s - TjP t s k 0 ttet: Eli i den form 29 §.
Jag tror* 38o S ta t S-U t s k o 11 e t s Betänkan ilen. att dessa 25,ooo Tunnor kunna besparas; och ali raan, utan Statens medverkan, bör öfverlemna endast åt den enskilda omtanka», att i desse orter inrätta SockneMagaziner efter frivillig öfverenskommelse, ifall de någorstädes finnas af behofvet påkallade”. i:o Af Herr Professor Agardh: ”De Höglo fl. Utskotten utgå från den grundsatsen, alt Magazins-Inrättningen, såsom skadelig» skall upphäfvas, och bygga derpå det nya Systemet för undsättningen i missväxtår och Spannemålsbrist; Men, vid närmare granskning af Utskottens båda Betänkaoden, befinnes, att endast Magazins-Styrelsen blir upphäfven, men icke sjelfva Magazins-Inrättningen; Ty äfven efter nya förslaget måste Kronans Magaziner bibehållas för UppbördsSpannemåien, och jemte hela den Betjening som dervid användes, 60,000 Tunnor uppköpas för de Norra Länen, och en Million anslås till Hans Maj:t (Konungens disposition till uppköp af Spännemål, Ingenting är således af MagazinsInrätlningen upphäfvet mera, än namnet och styrelsen. Emedlertid bygges på denna grundsats det förslag, att Spannemåls - Stats-Utskottets Betänkan den. 331 handeln måste öfverlemnas åt enskilda Köpman. För att med denna grundsats tillvägabringa ett understöd åt nödlidande, genom Staten, ulan alt Staten sjelf får uppköpa Spannmålen, tillstyrka Utskotten upphandling genom Leverantörer, Huru lik väl något säkert understöd på detta sätt skall åstadkommas, är svårt att inse. Utskotten stadga, att, då ett qvantum Spannemål, t. ex. 5o,ooo Tunnor beliöfvas i en province, skall Kronan accordera med en Leverantör, som för minsta möjliga pris levererar della qvantum; Men denna rättighet eger han ju förut?
Bibliotheker, der eli tillräckligt antal exemplar alltid måste vara för Konsistorierna tillgängligt, i följd hvaraf ett bibiiothek kan af hvarje Konsistorium, som deraf varit i saknad, när som helst bildas. Således erfordras här intet uttryckligt tillägg. Den andra anmärkmn afsåg, att eli exemplar af de under 2:dra och 3:dje punkterna uptagne handlingar, borde lill hvartdera af de Kongl. Kolhna öfverlemnas. Härpå har jag redan lemnat den uplysning, som äfven öfverensstämmer med fullmäktiges förslag, alt punkten M 2 omfattar både prot. och bihang och M 3 endast bihang. Vidare har man anmärkt, alt enl. punkten 3 somlige verk erhålla af handlingarne 3:ne, andra 2:ne, och några blott ett exemplar. Orsaken härtill är, att då R. St. vid serskilda lider härom fattat beslut, har man ansett lämpligt, alt enär R. St. tillförene tilldelat något embetsverk ett antal exemplar, så borde dervid förblifva, heldre än natt göra en nedsättning i det antal en gång funnits erforderligt. Åtskilliga verk äro dessutom fördelade i flera under-afde!n:r eller kontor, och torde derföre hafva funnits behöfva ett större antal exemplar. Jag öfvergår nu till 3 morn., som rörer inhindningen m. m. af de exemplar, som skola till främmande länder öfversändas. StalsUtsk. har hemställt, att dessa exemplar matte inbindas i enkla, men suygga pappband med cloth-ryggar. Hr von Troil yrkade deremot under gårdagens öfverläggning, alt ifrågavartde exemplar mätte på ett prydligare sätt inbindas, dels för att derigenom gifva ett bättre begrepp om Svenska bokbinderiet, dels på det ali Sveriges gengåfvor icke mätte komma att stå efter dem, som vi från fremmande länder erhålla. 1 detta hänseende anhåller jag få uplysa, angtde en i lllskts Mern. innefattad otydlighet, eller, om man så vill kalla den, en oriktighet. Utsk. har nemi. antagit, att de främmande länders representativa förhandlingar, som Kongl. Ribliolhekel erhåller, äro dyrbart inbundne; men så är icke förhållandet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att såsom han fattat Frih. Ridderslolpes yttrande, hade det blott innehållit en reservation emot beslutet; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade godkänna den upplästa redactionen af Ståndets beslut rörande tullbestämmelserna lör brännvin och sprit. Ropades ja. Bröd; Bäfvergäll. Hvad Utskottet föreslagit rörtde dessa båda artiklar bifölls. Böcker. Emot Utskts förslag erinrades, att utrikes tryckta Svenska böcker, då de icke utgöra eftertryck , borde få införas utan tull; att notoch ritböcker icke behöfva här upptagas, då de förra höra till musikalier och de sednare innefattas under rubriken ”Målningar;” att således de tvänne första rubrikerna under artikeln Böcker kunde sammanfattas till en gemensam rubrik af Böcker samt kartor och musikalier, hvartill borde läggas orden bundna eller oinbundna, samt vara fria från både införselsoell utförselstull; och att utrikes eftertryckta arbeten på Svenska språket, eller sammandrag af sådana arbeten, borde vara lörbjudna till införsel. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då flera meningar under discussionen blifvit yttrade i afseende på de särskilda bestämmelserna angtde artikeln ”Böcker,” det torde blifva nödigt att framställa särskilda propositioner rörtde de sär - Den ii December f. ni. skilda rubrikerna under denna artikel; hemställande Hr Landtm, nu först, om R. o. Ad. behagade godkänna Utsk:s första förslag oell rubrik, sa lydande: böcker på främmande språk, samt kartor, m u s i k a I i e r, 11 o toch rit böck er, fria både till införsel och utförsel. Hopades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla följande under discussionen framställda förslag: Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s så lydande förslag: Böcker, på Svenska tryckta, 100 r:drs värde, 20 r:drs införselstull, fria från utförselstull. Ropades nej.
Då räknade han landsfogdarnas tjenare, och de voro tuhundrad och två och tretio; och räknade efter dem hela folket af all Israels barn, sjutusend män; Och drogo ut om middag. Men Benhadad drack, och var drucken i tjällen, med de två och tretio Konungar, som honom till hjelp komne voro. Och landsfogdarnas tjenare drogo först ut. Då sände Benhadad ut; och de bådade honom, och sade: Det draga män utu Samarien. Han sade: Griper dem lefvande, ehvad de äro utdragne till frid eller strid. Då landsfogdarnas tjenare voro utdragne, och hären efter dem, Slog hvar och en den han öfverkom. Och de Syrer flydde, och Israel jagade efter dem; och Benhadad, Konungen i Syrien, undslapp med hästar och resenärar. Och Israels Konung drog ut, och slog hästar och vagnar, så att han gjorde en stor slagtning på de Syrer. Då gick en Prophet till Israels Konung, och sade till honom: Gack bort, och förstärk dig, och märk och se hvad du göra skall; ty Konungen i Syrien varder igenkommandes emot dig, när året är ute. Förty Konungens tjenare i Syrien sade till honom: Deras gudar äro bergsgudar, derföre hafva de vunnit oss. O! att vi måtte strida med dem på slättene; hvad gäller, vi skulle vinna dem? Gör alltså: Tag bort Konungarna, hvar af sitt rum, och sätt öfverstar i deras stad; Och skicka dig en här, sådana som hären var, som du mist hafver, och hästar och vagnar, såsom hine voro, och låt oss strida emot dem på slättene; hvad gäller, vi öfvervinne dem? Han hörde deras röst, och gjorde så. Som nu året omgånget var, skickade Benhadad de Syrer, och drog upp till Aphek, till att strida emot Israel. Och Israels barn skickade sig ock, och bespisade sig, och drogo dit emot dem, och lägrade sig emot dem, såsom två små getahjordar; men landet var fullt med Syrer.
Maj:t anhålla, alt den Kongl. Theatern må förflyttas under lämplig ministeriel styrelse; af Herr Ridderstad, N:o 92, derom, att Kongl. Brefven den 14 Maj 1789 och den 50 Juli 1831, hvarigenom enskilde skådespelare för deras representationer åläggas afgifter till Kongl. Theaterns oell Hof-kapellets pensions-kassor, må upphäfvas, i hvad de angå utländske skådespelare och konst-idkare; af Herr Blanche, N:o 106, med hemställan, att theater-censuren, med alla slags på förhand lagda hinder för ett theaterstyckes eller hvarje annan skrifts offentliggörande ifrån scenen, måtte afskaflas; af Herr Hierta, N:o 110, angående Skärgårdsflottans åtskiljande ifrån Orlogs flottan, samt erhållande af en egen Officers-korps; af Herr Lamberg, N:o 123, derom, att samtliga elementar-läroverken inom Lunds stift må bibehållas vid en dem af ålder tillagd rättighet att derifrån till Akademien dimittera ynglingar för Student-examens undergående; af Herr Boman, N:o 153, om förbud emot elgdrag, äfvensom stadganden, i ändamål af rofdjurs fullständigare utödande, än hittills; af Herr Sundblad, N:o 155, om ölverflyttning till Postverket af Klockares skyldighet att fortskaffa Domkapitlens, Konlrakts-proslarnes och Kyrkoherdarnes embetsbref; af Herr Sundblad, N:o 156, om reglering af Folkskole-lärares lönevilkor; och af Herr Cramér, N:o 158, om förbindelse för de af Kongl. Poststyrelsen framdeles antagande Post-expeditörer på Gotland att, derest en telegraflinea inom ön af Kongl. Maj:t beslutes, om telegrafering inhemta nödig kännedom, och i sådant afseende emot lämpligt arfvode tjenstgöra. Frän Hederv. Bonde-Stdndet.
Ständerna skjuta ifrån sig ärendet med förklaring, att det är en rättsfråga, och Högste Domstolen afgör det icke på rättsgrunder, utan med hänvisning till en af Ständerna för 130 år sedan vidtagen, af Konungen gillad, åtgärd. Denna åtgärd är likväl föranledd af ett misstag, af den felaktiga förutsättning, att 96 tunnor krono-tionde, i öfver hundrade år pastor i Telje anslagne, vore till hela sitt belopp personligt gratial, eller som det nu mera kallas behaglig-tids-föriänings-spanmål. Att likväl 36 tunnor deraf utgjorde ständigt vederlag är upplyst af ofvan anförda Kammar-kollegii utredning, och hvarje skymt af tvifvel, huruvida dessa 36 tunnor verkligen arn gifna till ersättning för bortmistadt landtgille, måste försvinna för intyget af nedanstående räkenskape-utdrag. '§$ StalsUtskottets Utlåtande, N:o 374. 7 X ' Utdrag af nedanskrifne Räkenskaper och Handlingar, angående den Vcderlags-Spanmål, som tillgodonjutits af Kyrkoherden vid Södertelje Pastorat af Stockholms Län. l:o. 1548 års Uplands handling N:o 13, har så lydande öfverskrift: »Thetia Register lyder uppå Presternes Renthe och Affradh Kortteligen Summerat, som the härtill utaff Kyrkiones Landbönder opburit haffve. Thernest hvadthem för samme Renthe och Afträd alf Kyrkiones Tiende igen efftherlåtit blifwit Anno 1548. Öcknebo Herredt Tellige Socknn Affras penningar • « v . * j 12 mark. Taxa — 6 4 mark Affras Kornn 9 pund. Affras Smör 6 lispund. Affras Flesk ,2 lispund. Dagswärke 52 — Item bleff efftherlatith af Tienden Kornn , 9 pund. 1 pund — 4 tunnor. Item Taxan frij.a Rätteligen utdraget, betygar. Stockholm och Kongl. Kammar-ArchiviCotltorei den 11 November 1854. Carl Sandberg, Kamererare.
— Till understöd och uppmuntran åt mindre uppfostringsanstalter för medellösa döfstumma barn 20,000: — Fattigvården i Stockholm och landsorterna Fattigvården i allmänhet, Förslags-anslag Serafimerordens-lasarettets underhåll Hospitalers och lasaretters underhåll Stora Barnhuset i Stockholm Frimurare-barnhuset Barnhusen i landsorterna Kyrkors underhåll Resestipendier samt lärobäckers och lärda verks lifgifvande, Reservations-anslag Reseoch traktaments-penningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. Förslags-anslag Extra utgifter, Reservations-anslag Summa 25 Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a Indelt på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Summa Riksmynt. St. underd. Skrifvelse, 1865 & 1866, JM 103. 26 Nionde Huf - Pensions• och indragnings-Staterna. A) Peusious-Staten. Civiistatens Pensionskassa: Pensionsstaten för Civile embetsoch tjenstemän 37,500: — Dito lör deras enkor och omyndiga barn 45,000: — Ersättning för mistade löne-innehållningar 2,245: 50. Dito för nådårsoch begrafningshjelps-besparingar 6,540: — Arméens Pensionskassa: Pensionsstaten för Militäre embetsoch tjenstemäns samt underofficerares enkor och barn 37,500: — Ersättning för mistade löne-innehållningar 4,639: 50. Dito för nådårsoch begrafningshjelps-besparingar 28,080: — Wadstena Krigsmanshus-kassa : Amiralitets-krigsmans-kassan: Förra anslaget under denna titel 43,100: — Ersättning för mistade löne-innehållningar. 615: — Dito för nådårsoch begrafningshjelps-besparingar 2,580: — Invalidhus-fonden: