Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
i Nåder förordnat, att af cle före den 6 Junii 1809 under Concours komne fördringär 46,018 H:dr 2ö sk; 3 r:st., ert summa af tillsammans 26,114 R:dr 12 sk. 6 r:st. skulle afskrifväs, hvilket! afskrifning ägt rum endast för sådanä (jäldenärer, hvilka, eftfer iråkadt obéståhd, uti fattigdom a fl i di t ; att sedan Regements - förändringen år 180g tillkommit fordringar i Coticöurser tili ett belopp af 2 i,089 Ridr 37 sk; li r:st., hvaraf, eftfer 1816 årS slut, till Fonden ingått 2,463 R dr 2 sk. 2 r:st. samt att, af dé emellan äfen i 809 oell 1816 tillkomne Cönäötirs-balancer; sålunda nti återstod en Sumrfiä äf 18,626 Rulf 35 sk. g r:st. Öch ehuru Utiköttet vid ett sådant förhållande icke finner anledning, att i afseende härå göra någon anmärkning, Ilar Utskottet likväl skolat hös Riksens Ständer lippijrsningsvis anmäla hvad härUtinnart förekommit och Utrfedf blifvit. I afseende på Riksens Ständers Revisorer^ tillita nnagtfvandé, att de ej till reviderande erhållit RäkénskaperUe öfver de för iltländské Fartygs naturalisation ififlutne infcdelj hHlki r*396 Stats-Utskottets Bettini änden! Herrar
Då sedermera möjligheten att forcera inloppet ansågs ökad genom ångkraftens användning, och kostnaden för byggande å undervattensgruuden borde undvikas, blef en annan plan uppgjord och vid riksdagen 1856—1858 framlagd. Den afsåg att endast ett af de ofvannämnda skären, eller det, som bar namnet Länsman, skulle befästas, men att deremot fem andra skär skulle delvis med befästningar förses; hvarjemte tillkännagafs, att Hästholmens befästande af militärmyndigheterna på stället ansetts öfverflödigt. Anslag beviljades vid nämnda riksdag för påbörjande af berörda befästningar och vid den följande för fortsättningen deraf; till följd hvaraf befästningar å skåren God Natt och Kurrholmen lära vara uppförda. Vid sista riksdagen förekom icke fråga om do öfriga skärens befästande, men deremot förklarades det högst angeläget att det af militärmyndigheterna nyss förut öfvergifna förslaget om Hästholmens befästande blefve antaget och i verket satt, hvartill ock anslag beviljades. Det nu framställda förslaget afser, jemte fortsättning af nyssberörda befästning samt förstärkning af Kungsholms fästning, anbringande af en befästning å undervattensskäret Dynan med en kostnad af 956,396 R:dr 79 öre, hvarjemte är vordet anmäldt behofvet af befästningar dels på Aspö och dels till försvar af jettéen vid Djupasund, af hvilka åtminstone de två förstnämnda förut icke finnas omförmälda.
Kapitalafbetalningar och räntor å för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån * 558,649: 66. Återbetalning af lyftade medel å kreditivet för fårskötselns befrämjande samt derför erlagd ränta • 111,300: 2. Återbetalning af tillsvidare förräntade medel, med tillägg af derå upplupna och godtgjorda räntor, 986,980: 13. Influtna medel å det under ifrågavarande år upptagna inhemska statslån, jemte de å derför utgifua obligationer, vid deras utlemnande, upplupna och af låneöfvertagarne godtgjorda räntor 2,760,650: — Ersatta förskott < 1,266: 22. Återbetalning utaf några från Riksgälds-kontoret utbekomna anslagssummor samt återbäring af en utanordnad pension 35,481: 52. Till Riksgälds-kontoret, för derå anvisade utgifter, enligt Rikets Ständers beslut, öfverlemnade särskilda behållningar och tillgångar 4,353.129: 98. Deponerade undsättningsmédel i 100,000: -— Genom rörelsen å statens jernvägar under år 1860 influtna och sedermera hos Riksgälds-kontoret deponerade medel 50,000: — Summa R:dr 11,493,297: 44. Utgifter under år 1861. Årliga ränteanslaget till Hans Maj:t Konungen 300,000: — Vid 1840 och 1841 års riksdag utan återbetalningsskvldighet beviljade extra eller tillfälliga statsutgifter . Vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade dylika utgifter 1,050: — Vid 1850 och 1851 års riksdag dito dito 415: — Vid 1853 och 1854 års riksdag dito dito 12,490: — Vid 1856—1858 års riksdag dito dito 1,082,003: 2. Utaf anslagen till folkundervisningens befrämjande 53,476: 9i.
II 10 Stats-U tskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 96:0. Till fullbordande af det under byggnad varande nalional-museutn liar Kongl. Maj:t för nästkommande statsreglerings-period begärt en summa af tillhopa 450,000 R:dr; — men som Utskottet, för bedömandet af denna anslagsfråga, funnit nödigt att förskaffa sig vissa upplysningar angående detta byggnadsföretag, hvilka ännu ej blifvit Utskottet meddelade, ämnar Utskottet att framdeles, genom särskildt utlåtande, vidare i denna fråga sig yttra. 97:0. Såsom understöd för fortsatt utgifvande af det vetenskapliga arbetet »Svenska språkets lagar» har Kongl. Maj:t äskat ett anslag af 1,500 R:dr, att utgå under hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863. Vid nästlidne riksmöte, då för berörda ändamål anvisades enahanda anslag, som nu är hegardt, hade dåvarande Stats-Utskott erinrat, hurusom ett vetenskapligt arbete af förevarande beskaffenhet, erfordrande de vidsträcktaste, samvetsgrannaste och mödosammaste forskningar, kunde räkna blott en jemförelsevis mindre krets af läsare, hvadan författaren, hvilken derå nedlagt femton års mödor, måste sakna den uppmuntran och vedergällning för sina ansträngningar och uppoffringar, som det både genom dess fosterländska vigt och vetenskapliga värde utmärkta arbetet obestridligen förtjenade. I följd häraf och då det understöd författaren, hvarje gång ett nytt häfte utgifvits, fått sig af Kongl. Maj:t beviljadt af det på 8:de
Jag anhåller vördsamt, att det af Hr von Knorring och mig framställda förslaget måtte vid den blifvande voteringen få ingå såsom kontrapropos. Häruti instämde Hr von Knorring. Den 13 M aj e. m. Frih. Stjernstedt: Då jag begärt votering, får jag natur ligtvis anhålla att mitt förslag måtte blifva konlrapropos. Hr Gr. o. Landtm, hemställde i anledn. häraf först om Frih. Stjernstedts och sedan. om. Hr von Knorrings förslag till beslut af Ståndet antoges till konlrapropos. vid voteringen; hvarvid svaren utföllo med blandade Ja och Nej, och då sedermera förnyad propos. om det af Frih. Stjernstedt afgifna förslags antagande till kontrapropos framställdes samt besvarades med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Uplästes till justering samt godkändes en så lydande voteringspropos. : Den som anser de emot Riddarh.UtsIcs Utlåt. N:o 13 gjorda anmärkn:r föranleda till återremiss, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att åt Riddarh.Direktm updraga attr för granskning och fullsländigande af Riddarhus geneaiogiska tabeller utse en Komité af fem sakkunniga män, samt att till deras förfogande ställa en summa af 400 Rdr Bko årligen intill nästa Riksdag. Yid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 15. Nej — 14. Föredrogs och beeärdes på bordet ett från H. PresleSt. ankommet prot:s-utdr. N:o 226, innehållande inbjudning till Ii. o. Ad. samt BondeSt. att instämma i det af Presteoch BorgareSt:n, med afslag å hvad Ailm. Besv.- o. Ekon.Utsk. i Betänk. N:o 63 tillstyrkt, fattade beslut, att R.
Jag.kan icke finna att Grundlagen förvägrat att nedsätta ett Särskildt Utskott för behandlandet af ärenden, som icke kunna hänföras till något annat Riksens Ständers Utskott. Det ämne hvarå min motion har afseende, åger ett så vigtigt sammanhang med FinanceBevillningsBeskattningsoch Lagfrågor, att jag för min del icke kan inse huru detsamma skulle kunna tillhöra OeconomieUtskottet. Deremot är jag fullkomligen öfvertygad att lämpligast vore att öfverlemna berörde vigtiga ämne till ett Särskildt Utskott, som, allenast till detta ändamål utvaldt, kunde ensamt deråt egna sig, som ägde tillfälle att sammansätta sig med hvilket af de öfrige Utskotten sorn hålst, når omståndigheterne det fordrade, och som kunde i en anda utarbeta förslaget till Riksens Ständer. Jag är äfven öfvertygad att OeconomieUtskottet, i fall detta ämne ditremitterades, skulle uppehållas i beredandet och utarbetandet af de angelägna mål, som egentligen höra till dess pröfning, samt genom dess handläggning liksom gifvas natur af önskningsmdl", och jag tror derföre icke att detta Utskott bör besväras med ett försök, hvilket säkerligen, åtminstone till följderne skulle blifva misslyckadt. Den 10 Februarii, På sådan grund tillstyrker jag att Riksens Ständer må begagna deras rätt, att bilda ett Särskildt Utskott och gör mig förvissad att de genast genom valen af dess Ledamöter skola visa, att de deraf söka bereda sig något resultat. Jag tror ingalunda, att af den underrättelse Herr Hegardt meddelat, om en ifrån Regeringen förväntad communication, beträffande landets oeconomiska och financiella forhållanden, något skäl kan hämtas emot det föreslagna Utskottets tillsättande, utan anser tvärtom, att ifall en dylik nådig communication till Sländerne aflemnas, det vore det mäst lämpliga att öfverlemna den just till de samma mån, hvilka vi sjelfve utsett, att för Ständerna framlägga Rikets närvarande tillstånd. Man har yttrat den anhållan att min motion måtte ån ytterligare få hvila på bordet.
Men denna utvidgning måste ske på sådant sätt, att Bankens CreditSystem blifver bringadt till likhet med det enskilta, på sätt jag nyss anförde. Derföre bl ifver ock mitt förslag, en 5 procents låning för att framskaffa Capital-tillgångarne, till fastighets-Crediten , samt 3 procents låning för att sätta Cassa-pengarne i rörelse, till effect-beUning, synnerligen på exportvaror, hvarigenom näringsfliten skulle betydligen upplifvas. Detta utvidgnings-system , försigtigt styrdt, skall på en gång rädda och bereda öfvergången till en stadgad enskild Credit, som är den högsta lifgifvande principen för näringarne i ett Samhälle, med hvilken aldrig ett allmänt Credit-System kan jemnföras. Såsom en följd af hela denna åtgärd kunde kanske äfven bestämmas, att Bankens Hy potheksContoir borde , vid utmätnings-auctioner å landet, vara pligtigt att betala fastighet, med hälften af Bevillningsvärdet för de sista fem åren, hvarefter den genast borde för Ban - 766 Den 14 jidit e. ni. iens räkning säljas , samt köpeskillingen innestd som Bancolan. Så har jag trott , att man borde behandla Creditväsendet, i fall en realisation beslutes , som är enda medlet att med sannolikhet lyc-] kas i afhjelpandet af Greditbristen. Jag kommer nu till att yttra mig, om sjelfva realisationen. — Det år med realisationer , som med revolutioner i allt annat: har man börjat tala derom, bör man ej uppskjuta verkställigheten, utan är det då rådligast att raskt göra dem. För mig synes det i synnerhet nu vara af stor vigt att antaga en Financeplan, grundad på realisation, sorn eljest ingen säkerhet för egande-rätt finnes* Jag har i min reser» vation visat, huru inställelsen af Bankens vexi ling ej är lagligen tillkommen. Om Konungen således vilie'häfva upp det Jernbref deri nu äger, kan det Honom ej förhindra3, och i samma stund är hela samhället upplöst, ingeri säkerhet för något enda värde, ingen beräkning möjlig.
Jag erkänner riktigheten af den sats, som Utsk:t. här uttalat, att det skulle strida mot god ordning, orri lån beviljades, som icke förrän flere månader derefter kunde utassignéras, emedan det möjligen kan hända att en lauehandling, som vid beviljandet är god, under tiden försämras; men å andra skian måste medges att för den lånesökande ingenting kan vara vanskligare än det förfaringssätt, som här af Utsk:t blifvit föreslaget, att nemi. den lånesökande icke skall få veta, huruvida de inlemnade lånehandlingärne blifva godkände, förrän samma dag lånet utfäller, hvilket, såsom sagdt är, kan draga ut flere månader. Vida bättre synes mig då Vara, att när så mångå låneliandlingar inlemnas att icke ansökningarne kunna beviljas på 3 eller flere månader derefter, en allmän inställelse af utlåningen må ega rum; men den föreskrift, som U t sk: t föreslagit, kan ej annat än leda till stora svårigheter. Man yrkar å ena sidan precision; affärsmannen måste å den andra veta hvår han skall taga sina pengar lör gifna utgifter; han söker ett lån i diskonten, men vet icke om det bifalles; under tiden måste han försöka sig på annat ställe; då llän der antingen att lian får intetdera af dessa lån eller också att han får dem båda två. Visshet och säkerhet huru han arrangerar sig är för affärsmannen det vigtigaste; således önskar jag att detta Utslcts förslag icke måtte bifallas; men då jag icke anser tillståndigt att nu på fri hand upgöra något motsvarande, anhåller jag om återremiss. Hr Printzensköld: Det svar, Frih. Tersmeden afgaf på mitt förra yttrande, tyckes utvisa, att de anmärkningar, jag tar mig tri lieten göra, äro af en för honom tröttande beskaffenhet och alt lian 25R D dii 20 Jun) e'. m. helst skulle se, det man aldeles icke befattade sig med att framkomma med sådana mot något af hvad Utsk:t sagt..
Om en enskild person begår en orättvisa emot en annan, måste den förorättade godtgöra sin förbrytelse. I ännu högre grad måste detta gälla för det allmänna. Det kan icke ifrågasättas, att R. St:r skola ingå i undersökning, huruvida Rossi vederfarits rättvisa eller icke, men II. St:r bestå af Dan & December e m. 203 enskilde personer och en hvar af dessa hafva kunnat göra en sådan undersökning, och om då flere eller färre funnit,fatt det allmänna gjort orätt mot någon dess medlem, så måste det vara hvarje enskilds skyldighet att erkänna det. Min öfvertygelse är, att det allmänna gjort emot Rossi den mest skändliga orättvisa, och derföre anser jag Staten pligtig att efter förmåga lemna Rossis minne uprättelse. Hr Cederschiöld, Fredr. Au g.: En talare har dragit i Betänk, huruvida han skall sätta tro till mina upgifter om förgiftningshistorien på den grund, att andra vetenskapsmän yttrat andra åsigter Ibland dessa känner jag endast Collegium Medicum, men Coll. uptog aldrig till pröfning den af mig uplästa skriften. Denna märkliga företeelse kastar också en skugga pu Coll., och hvarföre uptog vä! icke Coll. densamma utan i stället bortgömde den? Hvilka voro väl de, som blefvo nedsände för att kontrollera de trenne Professorernes obduktions-förrättning ? Jo! MedicinalRådet af Pontin och Frih. Berzelius, hvilken sednare aldrig gjort någon obduktion och icke egde eiforderlige insigter i detta ämne ingendera af dessa tillkänner jag någon rätt att bedöma de andras åtgärder, men om man än skulle göra det, hvarföre anställde de då icke någon undersökning om tarmarnes beskaffenhet. De voro likväl förvarade i den låda hvari de ännu befinnas, utan att den någonsin blifvit öppnad. Det hade likväl lönat mödan att öppna den, ty de hade bordt veta, att, om arsenikförgiftning egt rum, arseniken fäster sig i tarmarne, och att man skolat finna arsenik i nästan hvarje del af kroppen. Vidare klandrade de nedskickade att ryggraden icke blifvit öppnad och ryggmärgen undersökt, men hvarföre företogo icke dessa Hrr denna undersökning?
Jag trodde icke, att jag skulle blifva missförstådd, då jag, första gången jag hade ordet, yttrade, att jag nitälskade för skarpskytterörelsen, men att jag inom Stats-Utsk:t motsatt mig beviljandet af det högre anslaget, enär icke visadt vore, att det kunde för ändamålet användas. Jag tror, att endast Regeringen kan i detta fall lemna tillförlitlig upplysning, och jag måste bekänna, att jag icke af de siffror, som här blifvit uppgifna, kommit till insigt om behöfligheten af det stora anslaget, ty äfven om antalet af skarpskyttar förökats, är deraf icke en följd att behofvet af instruktörer blifvit förökadt, alldenstund dessa behof icke ökas i samma progression. För att emellertid visa att mitt intresse för saken icke är en tom fras, vill jag, sedan Hr Reuterskiöld förklarat att regeringen kan använda det större anslaget af 50,000 rdr, tillstyrka dess beviljande, och anhåller att R. o. Ad:ns öfrige ledamöter behagade göra sammalunda. Hr Reuterskiöld: Gr. Mörner har uppgifvit, att jag skulle yttrat, att man med skarpskyttar kunde »bekransa Sveriges kuster. Det har jag icke sagt, utan allenast, att man af dem borde kunna förvänta ett kraftigt ortförsvar. För den upplysning Gr:n gifvit mig om skarpskytteföreningarnes ordningsstadgar, tackar jag, ehuru jag känner dem tillräckligt, enär jag läst dem nästan hvarenda en, hvilket icke torde vara händelsen med Gr. Mörner. Deraf inhemtas, att under tidernas lopp hafva skarpskyttarne utvidgat sina verksamhetsgränser, så att de nu i många fall närma sig till länsföreningar. Jag har icke gjort mig den dåliga föreställningen om Svensken, att han skulle draga sig tillbaka när det gäller att försvara fäderneslandet, och jag antager, att skarpskyttarne icke skola undandraga sig sin pligt, utan att de skola fullgöra den med ära. Arméen har icke framkallat en skymt af den misstanke att det endast är krigslagarnas stränghet som tvingar den till uppfyllande af sina pligter.
Högheter Kronprinsens och Kronprinsessans våning på Kongl. Slottet m. m., 82 §; angående det vid sednaste riksdag beviljade anslag för länsfängelsers uppförande, 83 §; angående de vid samma riksdag beviljade anslag för anskaffningen af redskaps-, ridoch stall-persedlar åt 12- och 24-pundiga fältbatterierna, för nya gevärs anskaffning, för äldre gevärs förändrande tili slagkruts-antändning, för fortsättning af fästnings-byggnadsarbetena vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, för Topografiska Korpsens arbeten och för komplettering af Beväringsmanskapets reserv-förråd, 84 §:ns l;sta, 2:dra, 4:de, 6:te, 7:de, 8:de och 9:de morn.; angående anslagen för lindring i rustningsoch roterings-besväret inom Jemtland samt inlösningen af dagsverks-skyldigheten till Gustafs och Carlbergs kopparverk, 85 angående anslaget för kompletteringen af Kongl. Flottans förråd, äfvensom Flottan tillhörande skepp och fartyg, 86 §; angående anslagen till aflöning för Allmänna Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen, till reseoch undersöknings-kostnader samt expenser för allmänna arbeten, och till arfvoden äfvensom stipendier för Civil-ingeniörers bildande vid Mariebergs Artilleri-läroverk, 87 §|; 12 Stafs-Utskottets Memorial, N:o 317. angående 1849, 1850 och 1851 års anslag för Stockholms Navigationsskola, 88 §; angående anslagen till hamnbyggnaderna vid Landskrona, Westerås och Öregrund, 90 §:ns 4:de, 7:de och 8:de morn.; angående 1851, 1852 och 1853 års anslag till amortering af lånet för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning, 91 §; angående anslaget till premier åt egare af kreatur utaf utmärktare slag, 101 §; angående anslaget för besökandet af 1851 års slöjd-exposition i London, 103 §; angående det af Rikets sednast församlade Ständer anslagna belopp för den machin lill mathematiska tabellers uträkning, som Georg och Edvard Scheutz uppfunnit, 104 §; angående anslaget till ombyggnaden af Trallebergs bro, 105 §; angående anslagen lill nybyggnader för kemiska institutionen vid Upsala och anatomiska institutionen vid Lunds Universitet, 107 §; angående anslaget till inköp af Magister J. F. Widgrens samling af Brasilianska växt-exsiccater samt 15 årgångar af tidskriften Läsning för folket, 108 och 110 §§; angående anslaget till fortsättning af Svenskt Diplomatarium och afritning af sigiller, vidfogade der tryckta handlingar, lil §; angående ersättandet af minskningen i Serafimer-Lasarettets fordna inkomst genom tolag å Finska varor, 112 §; angående ersättningen af Wester-Norrlands läns Bevärings-manskaps och Båtsmäns pensions-kassas förlust genom aflidne Landträntmästaren E. G.
Konungen i underdånighet anhållas, att ifrån import-tillåtelsen bestämt Undantaga Och med fortfarände införselförbud belägga sådane tillverkningar, hvilka inom Uandet kunna åstad* kominas till mängd Och beskaffenhet i förhållan», de till Rikets behof, samt låta andre näringar, £ den mån de möjligen tilltaga, äfven få åtnjuta ‘ett lika skydd. Het är icke FabriqUerné, dem mången tyckes vilja helt och hållet Undvara, det är fastmer bibehållande af, och om möjligt förkofran, i den Bihang till Riks. ÄN Prof. 1823. §.(e Sami. IV,-0 39 Cio Bevillning^- Utskhtte ts rettin i an ditti. hittills tilltagande husfliten, hvaraf i synnerhet må näinnas väfnader, söm påkalla detta skydd , och jag inser ej, hvarföre desse nä ringsföretag icke skulle egä ett lika anspråk på Statens hägn, som Landtbruket, till hvars skydd man bestämt inkommande tullen på Spannemål till 106 procent , hvilket lärer Vara enahanda sorn importförbud. i io Ölägenlieterne sorn Skulle inträffa med den önskade import friheten, sträckt utöfver behofvet, voro i Sanning många att uppräkna; men det torde som exempel vara tillfyllest att anföra: Tullförsnillning: ett obegränsadt behof af fremmande tillverkningar: en betydlig minskning i nä. rings-utvägarne inom landet: Fabriquernes och dell' enskilda idoghetens undergräfvande: qväfvande af al. la nya nationella industrie - företag; och ändteligen : myntets försämring i samma mån våra behofver af, och vår skuld till Utländningen förökades. $:ö Några tillförlitliga medel, att afböja de olägenheter, sorn skulle blifva 6n följd häraf, hafva Utskotten ej uppgifvit och lära troligen blifva svåra, att påfinna, i Betänkandet omriämnes väl lämplig Tull såsom cotrectiv emot Int. rendrejeri; men dervid tyckes man hafva förbisett möjligheten af Tullförsnillning.
Gå upp på våra konstföreningar, gå till herr ßlanch, res till Göteborg och betrakta utställningen i » Valand », tänk på Akademiens ofvannämnda utställning och Ni skolen blifva förskräckta Öfver den mängd underhaltiga bilder, som blott i år utställts. En-2 12 FRÅN KONSTUTSTÄLLNINGEN I GÖTEBORG. däst en sträng jury kunde i någon mån stäfja detta ofog och likaså kunde Akademien, genom att göra sina årsutställningar för lyckta dörrar, betaga en del ungdomar lusten att i förtid till våra utställningar insända arbeten, hvilkas uteslutande värde består i materialet, som användts. Mången skall måhända finna dessa mina åsikter föråldrade och tro mig vara bland dem, som fördöma de nya strömningarne. Så är dock ingalunda förhållandet. Ingen kan lifligare än jag känna för den moderna uppfattningen af konsten, ingen med varmare intresse följa dess framsteg och glädjas Öfver dess framgångar. Jag har blott - sökt att angifva de missriktningar, hvilka här såväl som annorstädes banat sig fram och hvilka, om de ej hämmas, lätteligen kunna taga Öfverhanden. Men låtom oss nu återvända till utställningen i Göteborg, där vi skola finna en hel del bilder af stort värde såväl inom måleriet som inom skulpturen. Att emellertid lemna en noggrann redogörelse för alla utställda arbeten är ingalunda min afsikt och skulle helt säkert trötta läsaren; jag vill därföre endast närmare skärskada, hvad de mera kända mästarne insändt, samt i korthet omnämna de arbeten af yngre förmågor, hvilka förtjäna att uppmärksammas. Yi börja med porträttmåleriet, som företrädes af omkring 50 stycken bilder, delvis framställande bekanta personligheter. Grefve v. Rosen utställer aflidne professor Palms porträtt och har med denna bild åter häfdat sin plats såsom en af våra främste porträttmålare; likheten är slående och vissa partier utförda med en elegans och säkerhet, som värdigt påminna om konstnärens bästa arbeten, ehuruväl ansiktsfärgen synes mig något entonig och konventionel.