Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad ' åter angar deri af nerfar Revisojerne på öfvanomförmälte grund gjorde anmärkning och fattade beslut, i afseende på det iiiantlfactUr-Discont-Foriden af Banken lemnade ytterligare liåriebiträde af aoö,oöö Ridt, hvilket beslut, enligt hvad Banéö-Utskottet tillkänhsgifvit, 1 föranledt dertill, att Herrar Reviso-, ferne gifvit Herrar Bariko-Fullmägtige tillkännä, det rättigheten för Mänufactur - Biscönten * ätt vidare begagna detta Lånbitfäde vöre förverkad; så anser väl Utskottet Riksens Ständef litom ali fråga Vara berättigade, att bestämnia de grunder, hvarefter Bankens till härihgarnes Understöd anslagne medel böra förvaltas, äfven-; Söm deräs Revisorer ägä, då dé linna desse för-: valtningsgrundér icke vära fö jde, att förordna örn sådane medeis iödragnihg, men Utskottet tror tillika; ätt dl * såSom nu Riksens Ständer sjelfve ärö samlade, bör vid pröfning, örn desse medel skola indrägaS éllör icke, hös deni hufvudsakligen afses och tagaå i betraktande * huruvida Näringarries ställning ännu yttérligaié påkallar samma Understöd och hvad Verkar! indrapniiigén deraf skulle för dein medföra t Éihang till Riks-St, Frat, igi§, 4\it Sami, N:r t?;, ijt. 13 94 Stats-VtsÄottets Betänkanden.
Under anförande, hurusom, då stadgandet uti förevarande rubrik, att den här bestämda bevilluings-afgift skulle erläggas äfven af hvar och eu annan, som med behörigt tillslånd i minut försäljer bränvin, vore gällande jemväl för landet, det icke kunnat undvikas, alt personer, som med vederbörlig tillåtelse vid marknader, regementsmöten, auktioner och andra sammankomster utöfvat näringsrörelse i förening med bränvinsminulering, delför mist påföras bevillning med minst 10 r:dr utöfver den serskilda afgift, som under namn af bevillning för bränvinsminutering skolat af taxeringskommitteen bestämmas; så och enär härigenom inträffat, att för försäljning under endast en dag kommit att betalas lika mycket, som för den rörelse, hvilken bedrifvits under helt år, och då denna beskattning nästan uteslutande drabbade den fattige, har herr Tham, S. M,t hemställt, att, med ute - Bevillning!-Utskotle's Betänkande, N:o g. slutande i rubrikens sisla moment af orden: ”denna afgift erlägges äfven a£ hvar och en, som med behörigt tillstånd i minut försäljer bränvin,” i stället måtte stadgas: ”att de, som vid marknader, auktioner, regementsmöten samt andra tillfällen med vederbörligt tillstånd utöfva näringsrörelse, skola utom afgift för bränvinsminutering, då den tillåtes, erlägga bevillning med minst 3 r:dr;” äfvensom i sammanhang härmed blifvit erinradt, att i nuvarande bevillnings-förordning ej vore tydligen föreskrifvet, till hvad belopp och efter hvilken grund bevillning skall utgöras för den restauration eller näringslörelse, som idkas å ångfartyg, hvilket motionären ansett böra afhjelpas sålunda, att för slik rörelse bestämdes enahanda skatt, som för krögare m. Jl. är stadgad. Beträffande först herr Gustafssons motion, så enär rubriken krögare m.
Och da landssekreteraren icke begagnat det tillfälle, som redan lemnats, att utreda förhållandet härutinnan, återstod ännu den utväg, såsom i allt fall den lämpligaste, att, genom anställande talan inför laga domstol, affordra honom en sådan utredning, hvarvid, der så nödigt pröfvades, klaganden äfven kunde varda hörd; och hvarefter, enär utredt blifvit, huru långt dröjsmål med de utskrifna exemplarens af utslaget uttagande å Landskansliet ägt rum efter utslagets datum den 30 Juni 1840, ifrån hvilken dag landssekreteraren borde för sina åtgärder, såsom expeditionshafvande, ansvara, det ankomme på allmänna åklagarens urskiljning att för sin del afgöra, om landssekreterarens förfarande kunde anses rättfärdigadt, eller i hvad mån laga skäl förefunnos alt vidare, såsom tjensteförsummelse, beifra landssekreterarens erkända förfarande att icke ens ombesörja verkställighet af den ofullständiga föreskrift, sjelfva utslaget, i afseende å dess expedition till vederbörande parter, meddelat; ett förfarande, som, detta sednare fall förutsatt, äfven i sin mån kunde hafva bidragit till obehörigt uppehåll med delningsförrättningens slutliga fullbordan. I öfverensstämmelse med sålunda anvisade grunder uppdrog jag, genom skrifvelse den 16 Juli förrnämnde år 1842, åt advokatfiskals-einbetet i Kongl. Götha Hofrätt, alt derstädes angående detta mål dels emot landssekreteraren och landskamererare!! gemensamt, i deras egenskap af Konungens befallningshafvande, dels emot landssekreteraren särskildt, såsom expeditionshafvande, anställa och utföra den talan, lag och målets beskaffenhet fordrade.
Konung Gustaf Adolph, säsoin Kron-Prins, enl. K. B. d. r Julii 1781 .. ^siversten Grefwe Leiionstedts Fru, Fri. herrinnan Cederström, hwilken säsom Hof. Fröken upwaktat f. d. Konungen, såsom Kron-Prins, sä wäl som Hans Kongl. Höghet Hertigen af Smålånd, enl. Kongl. Transport KammarFrun hos Högstsalig Hennes Majit Drottning Loivisa Ulri a, L. U. Christiernin, född Vernonenl. Kongl. Vr. d. 19 Mars i8->5 .. Kammar-Frun hys Hennes Mast Enke-Drottningen, Dumont, fly-tad frän Hof-Staten . ar utrikes wistande, och njuter sä lange, enl. Författningarne, endast half Pension. Kammar-Frun hos k. d. konungen, Sophia Ulrica Söderberg, n» mera gift med Ärke Biskopen Doctir Lindblom, enl. Kongl. Br. d. l Iulii 1781 - Kammar-Frun hos Hans Kongl Höghet Prins Gustaf, U. M. Morsing, enl.Kongl. Dr. d. is Dki'. 18 ? Kammar-Frun hos Hans Kongl. Höghet Hertigen afSmäland, Anna F. Hochschild, enl. Kongl. Er. d. 2,6 Mars 178, Kammar-brun hos Hans Kongl. Höghet Hertigen af Wermeland, Brita Sophia Graan, gist med öfwer - Commisaricn Graan, enl. Kongl. Br. d. is Iulii 1798 Fabrigueur B 0 ntös Hustru, som warit Amma för Hans Kongl. Höghet Prins Gustaf, enl. Kongl. Br. d. iZ Now. 1802 Bondhustrun GretaJöransdotter, Amma för f. d. Konungen, enl. Dito, d. z Febr. Dito Brita Lowisa Ericsdotter, Amma för Stor Fursten af Finland samt Prinsesian A malia Maria Charlotta, enl. Kongl. Dr. d. z Ian. 1824 .
Mattvdftill ett värde af 666: 32, P upper sTapeterj d:o 333: 16, (för möbleringen af Ministerhuset). (Kongl. Brefvet d. 3 No v. 1824). En Statsvagnj af Hans Excellence begagnad vid ambassaden till Munchen. (Kongl. Brefvet d. 3 Junii 1824). mot 10 ■ proc. af värdet. ] Tullfritt Den 26 October e. in. 1824 S. a. S. å. 25 å 3o Flaskor Topanskt Vin, liitskickadt för att såsom prof åt flere utdelas. (Kongl. Brefvet d. 5 Maji 1824.) En Låda med Tryffel (Kongl. Brefvet d. 2 Dec. 1824). En Låda, inneliållande några smärre Alabaster-p/eser. (Kongl. Brefvet d. 22 Dcc. 1824). mot tö proc. af värdet. ' mot 5o proc. af värdet. mot tull efter den då utfärdade nya i Taxan, hvars efterlefnad vidtog med år iS25. År i8a5 har Hans Excellence Herr Grefve af Wellerstedt, i hänseende till införsel af varor, icke beviljats någon licenceförmån; och TullVerkets Räkenskaper och Handlingar visa ej heller, att, under någondera af ofvannämnde 2:ne är, Hans Excellence lemnats någon så beskaffad förmån för Corps-diplomatique. Stockholm af Kongl. GeneralTullstyrelsens ActuarieContor den 28 September 1829. J. J. Adolfson. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt Gustaf: Jag får tacka Herr Hjerta för den nu lemnade upplysning, och torde få beklaga att, då så många andra vigtiga föremål återstå för våra Öfverläggningar, ett ämne som detta skall upptaga några Den 2 6 Octo ber e. m. ögnablick. Högloft] Ridderskapct och Adeln lärer finna, att min representationsförmåga icke synnerligen kunnat ökas genom dessa nu uppgifna tillåtelser.
Majis Nåd. Proposition N:o 73. Kongl. Brefvet den 18 Juni 1687, rustnings-räntan för dessa hemman blifvit minskad och nedsatt just med afseende derpå, att de befriats från en del af den effektiva rustning, hvilken genom 1683 års Instruktion var bestämd emot en högre rustnings-ränta, men hemmanen nu efter den stadgade förvandlingen få vidkännas en dubbelt tryckande tunga, då de måste för den högre öfverskotts-räntan erlägga en afgift, fullt svarande emot effektiv rustning äfven för denna; samt att den minskade tillgången för tillskotts-räntornas godtgörande, jemte förut omförmälda 1/16 af rustnings-kostnaden för en Båtsman motsvarande brist, hvilken uppkommer genom förhöjd ersättning för några få tillskott-tagande rusthålls-nummer, eller sammanlagda kostnaden för 11 11/16 rusthåll, lämpligen kunde betäckas på det sätt, att dertill i första rummet användes de så kallade reserv-räntorna, hvilka för närvarande utginge utan förvandling med ett bestämdt belopp af 44 R:dr 40 sk., som dock komme att ökas, när framdeles äfven dessa räntor blefve utgjorda med förvandling efter markegång, samt hvad derefter bruste fylldes af den, genom Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835, redan till lindring i gamla Båtsmans-hållet inom Blekinge anvisade vakans-afgilten för de tillkomna nya rotarne derstädes, äfvensom af räntan å det af redan influten dylik afgift bildade kapital. Uti häröfver afgifvet gemensamt Betänkande af den 14 Juni 1854 hafva Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium ådagalagt hurusom öfverskottsräntedalern i Blekinge, hvilken, såsom förut är nämndt, före år 1844 räknades för endast 16 sk.
Jag liar byggt detta förslag på grundsatsen, att åt Folk-representationen icke lemna någon annan andel i de hithörande målens behandling, än det anklagelse-initiativ, som utöfvas af en dess delegation. Men detta Constitutions-Utskottets Betänkande är sjelf ett bevis på möjligheten att en motsatt princip kan finna försvarare. För att fullständigt behandla denna fråga, torde det böra undersökas, om icke någon annan organisation af Riks-rätten, än den af Utskottet föreslagne, kan stå tillsammans äfven med denna mening, att en anpart i Domstolen skall bestå af Folk-representanter. Jag kan dock icke under annat vilkor medgifva en sådan anpart än att den blifver så liten, att den i intet fall kan anses ensam bestämma domslutet. Fullkomligen godkänner jag Utskottets åsigt, att., ©ni en sådan representationens anpart skall finnas, bör den icke vara utsedd a:f Constitutions-Utshötuts Memorial, IV:o 87. 17 de för året valde Riksdagsmannen. Men sådant synes mig kunna förenas, icke blott med det Tvåkaminaresystem, sorn Utskottet i betänkandet., N::o 85, föreslagit, utan såväl med det i N:o 68 framställda Enkaminaresystemet, sorn nied den hittills bestående, på fyra Stånd grundade, Representations-byggnaden. Man behofver nemligen blott införa några dels nya, dels förändrade, moment ä ofvanföreslagna redaetion, ungefärligen så lydandet ”§. 102. <§. 121.) ”Uti den Riks-rätt, —• ” — ordinarie ledamöter. ”Uti den Riks-Rätt, __ genom val utsedde. ”Hvarje Riks-Stånd utser dessutom genom flesta rösterna ”Fyra (Riks-församl ingen utser dessutom genom flesta rösterna ”Sexton) röstegande ledamöter i den eller de Riks rätter, hvilka ”emellan sluten af den församlade och af den nästföljande Riksdagen kunna blifva kallade att döma öfver Högsta
Bor genärernes kallande, Coneours anses börjad, som Eörslaget, utom de för desse mål särskildt läm pade föreskrifter, för öfrigt rötande deras behandling hänvisar till Concours-Lagens allmänna Stadgandet!, samt, hvad kungörandet af ingifhe Cessiotisansökningar angar, detsamma i de flesta fall Skulle vara onyttigt, enär det ej kunde medhinnas inom den tid då Borgenärerne borde höras för ätt besluta om 'egendomens emottagande och vård, samt ändamålet erforderligen vinnes igenom de Kungörelser om inställelsedagen, sorn af Domaren sedermera besörjaS; Så har ej eller Utskottet funnit sig kunna antaga hvad i berördé hänseenden blifvit hemstäldts gide §. innehåller, att, om vid Goncöurssens början Utsökningsmål är emot Gäldenär hos Kon Rihang till Riks-St. Fröt, l$ij - i$J8> 7'^* Sami. N:r 6/. 68* 530 Lag‘Utskottets Betänkanden. nungens Befallningshafvande anliängigt, skulle be» fattningen dermed upphöra, hvarvid blifvit er* indrat, att då omöjligen en börjad Goncours kunde förfalla derigenom, att Gälldenär vid första förhöret återkallade sin ansökning, borde ds-t uttryckas, att Konungens Befallningshafvandes åtgärd endast blefve livilande till dess det visat sig om Concoursen fullföljdes eller icke. Utskottet anser genom den nu befintliga redactionen, stadgandets föremål vara rätteligen uttryckt, helst Borgenär derigenom ingalunda betagas, att sedan Konungens Befallningshafvande, i anledning af företedt bevis öfver upptagen Cessionsansökning, förklarat dess befattning vid anliängigt utsökningsmål då upphöra, sedermera, i fall Cessions» ansökningen återkallas, anmäla sig om fullföljd deraf. Afven ar anmärkt att io:de §. skulle kunna försvinna, såsom innefattande en öfverflödig anvisning på ett af de följande Capitlen.
En omständighet af desto större vigt, som behofvet af denna material, vid en stigande industrie årligen tilltager. Någon fabricatioin deraf på stället, kan likväl i saknad af nödiga verkstäder, samt medel att dem uppbygga, för närvarande icke åstadkommas, ehuru större och mindre requisitioner af tegel dageligen göras. Den hos oss mer och mer tilltagande brist, pä stensorter tjen liga till masugns-pipor, kunde härigenom afhjelpas, och borde ersättas med ett byggnadsämne, mera beständigt, och tillika bidragande till hela den öfriga byggnadens längre bestånd, igenom lerans kände egenskap, att icke utvidga sig i hettan, en olägenhet som åtföljer alla stensorter och vanligen bidrager till yttre murgrus-förstöring. Ett försök i denna våg, år innevarande år företagit. Likväl har detta ej kunnat ske annorlunda, ån att Masugns-ägaren ifrån Höganäs anskaffat leran, och måste sjelf vid Bruket ombesörja teglets tillverkning, hvilket naturligtvis skulle verkställas med vida mindre kostnad, om denna fabrication på en stor scala utfördes på sjelfva Stället, der så vål leran som bränslet erhålle* 3o Den I Augusti e, m. till ganska lindrigt pris. Så förhåller sig åfven med tegel till stålugnar samt vanligt eldfast tegel, hvaraf behofvet dageligen ökas och Höganäs förfärdigat till lindrigt pris, skulle finna säker och betydlig afsättning både inom och utom Riket. Dessutom finnas högst betydliga tillgångar, af både lösare och hårdare sandstenssorter, tjenlige till slipstenar, trappsteg till byggnader m. m. och Verkets belägenhet invid hafvet, försedd med god hamn, uti en sädesrik proyince, synes af sjelfva naturen bestämd, såsom tjenligaste stället för flere slags Fabriker och Manufacturinrättningar. Men frågas med skål, om förhållandet verkligen Ir sådant, om ersättning för nedlagde kostnader år så gifven, hvarföre begagnas då icke alla dessa naturliga fördelar? Närvarande BolagsLrteressenter hade vål under sådana omständigheter bordt samla förmögenhet, och icke förstöra sig på detta företag. Detta inkast, ehuru vigtigt, år likväl lått besvaradt.
Mål får hvila, men då Discussion deröfver det oagtadt kan aga rum, får jag anmärka nödvändigheten, att först, innan man bestämmer utgifterna, undersöka tillgångarne samt Folkets tillstånd, hvad det utan sin undergång kan åstadkomma. Jag vill icke påstå, att Riket är så uselt, det ju större delen af dess Innevånare ännu kunna med de ålagde Skatterne uthärda , då de inskränka sina behof till det nödtorftiga och göra försakelse af alla de njutningar, mani lyckliga tider kan förskaffa sig, men onekeligt är deremot, att många finnas, som genom dessa dryga beskattningar se sin undergång beredas; Jag har väl hort sägas, att intet Folk i Europa är så lindrigt beskattadt, som det Svenska; men då lärer blott menas Grundräntan och Bevillningen, utan att man betänker, hvarken det hela Indelta Arméen serskilt underhålles, tillika med Prästerskapet och andra Embetsman, eller alla öfriga mångfalldiga Onera, såsom Skjutsningar, publique Byggnaders, Vägare och Broars underhållande och uppbyggande. När detta allt tages i betragtande, torde man finna motsatsen. Här gifves dock tvänne sätt att 328 Den ii April. minsk» Bevillningen : det ena att höja Inkomst* tirlarne till det hvad de hoest utgjordt; det andra att söka inskränka utgifterna i möjeliga* ste måtto. Man har sett, att derigenom, att man allt för lågt beråknadt Inkomst tirlame, har öfverskott af flera iao,oco R:dr, ja ! Million uppkommit, hvarmed man sedermera intet sparsamt hushållat, utan hvilka man ansett nästan som en present: Om deremot Inkomsten beräknades i det högsta, minskades derigenom deficit, som genom Bevillning skall betäckas till flera hundrade tusende R:dr. Den farhågan att man kunde missräkna sig och Stats-behorven icke bekomma sina bestämda Anslag, vore förekommen genom ett Creditiv i Banquen för en sadan händelse.
Det kan härvid icke undfalla den minst öfvade forskareblick, huru fäderneslandets classfördelningar sedan Indelningsverkets införande förändrats; huru, i bredd med jordbruket, under tiden uppkommit nya och andra näringsförhållanden; huru folkmängden fördubblats; huru andra värden än jordegendomens under tiden ökats, under det denna, i massa räknad, förbiifvit mera stillastående; och om dessa sanningar äro obestridlige, så måste äfven såsom slutsats derifrån utgå, alt det icke jordägande samhällets deltagande i försvarskostnaderne påkallas till ett vidsträcktare omfång än fordom; och att jordbruket i sådant afseende, bör lättas i stället alt, efter Utskottens förslag, genom lag belastas med sådane det allmännas kostnadsskyldigheter, hvilka endast, till följe af missbruket och de jordbrukandes oförmåga att göra sin rätt gällande, allt för länge af jordbruket blifvit burne; intilldess öfverdriften af förtryck omsider åstadkommit sin vanliga 6o Den 26 October f. rn. verkning, att framkalla en motståndskraft, som det i min tanka blifver lika vådligt, som oförståndigt att längre vilja motstå, så vida man icke linner några utvägar, att med bättre skäl och bevis kullkasta, hvad som i detta hänseende redan blifvit anfördt till försvar för Rust-och Rotebållares rätt, emot de öfrige icke jordägande samhällsclassernes åtminstone vid detta tillfälle endast på egennytta grundade intressen. Skälen för möteskostnadernes öfverflyttande ifrån Rust-och Rotehållare till en allmän utgift sammanfattas deruti, att ett sådant åliggande aldrig varit Rotehållarens, utan Soldatens; deruti att Styrelsens fordringar på Soldaten, i denna del, äro lill den grad stegrade, att de af honom icke kunna uppfyllas; hvadan samhällets bidrag till ändamålets vinnande påkallas, då Rotehållaren i ulla fall, genom tidsförändringarne, uti Soldaten bär en vida större tunga nu, än då han, efter första inrättningen, i alla nfseenden var dess legodräng med en daglig arbetsskyidighet till husbonden; hvaremot lian nu, med ett manga gånger fördubbladt egoområde till torpet, såsom skattefri, ofta är i vida bättre omständigheter än Rotehållaren.
Med upplysning att, efter hvad Utskottet numera inhemtat, förre Tull-inspektoren Tham icke kan från Tullverket påräkna högre pensions-belopp, än det han derifrån nu åtnjuter, utgörande 250 R:dr Ruut årligen, har Utskottet, vid det förhållande, att tvenne Riks-stånd, nemligen Preste-och Borgare-stånden, beslutat att uppföra Tham å Allmänna Indragnings-stateu till eu årlig pension af 400 R:dr sagde mynt, samt de yttranden, hvarpå återremissen från Ridderskapet och Adeln sig grundar, äro till sin syftning dermed öfverensstämmande, trott sig böra, med frånträdande af sin förra framställning, föreslå, alt f. d. Tull-inspektoren Thum måtte uppföras å Allmänna Indragnings-staten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension utaf 400 R.dr Riksmynt. I Ank. 5ill JE.vp. Utlåtande, i anledning af väckt fråga ont UUökadt Tiondeanslag till Domkyrkan i Hernösand. (!. A.) Uii en hos Borgare-ståndet vack!, till Stats-Utskottel remitterad, motion har Herr G. P. Rönblad erinra!, hurusom, då de Norrländska länen skiljdes från Erke-stiftet och af dem bildades ett nytt stift, hvars Slyrelse förlädes i Hernösand, domkyrko-tunnorna från det nya stiftet bibehöllos åt Domkyrkan i Upsala, och ehuru ändring deruti sedermera blifvit sökt och hos Rikets Ständer vunnit det afseende, att de vid tvenne Riksdagar hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, alt' ifrågavarande
Om jag skulle gå till min aktade vän Ordf:den i Ekon.-Utsk:t och säga tili honom: »du exercerar icke dina soldater rätt, utan så och så bör du göra,» så skulle han svara mig: »Jag har aktning för dina juridiska kunskaper, och möjligen äfven för dina egenskaper som embetsman, men detta begriper du icke;» och han skulle hafva fullkomligt rätt deruti. I afseende åter på undervisningen anser sig hvar och en kompetent att fälla ett omdöme. Skollärarne anser man icke förstå, hvad som är bäst för lärjungen; men hvem skall då väl förstå det. Jo, säger man, målsmannen. Hankan visserligen säga: jag tror att min son har anlag för ett visst studium, men ej säga: jag vill att min son skall studera på ett visst sätt: det förstår han icke, det gör skolkollegium bättre. Staten bör visserligen bereda undervisning åt alia, men icke kan man fordra att Statens skolor skola inrättas efter hvarje lärjunges beqvämlighet. Jag har hört utmärkta skolman säga att genom dispenssystemet båda linierna skola komma att förlora, och jag delar deras tanke. Detta påminner mig om ett yttrande af Wallin; han säger, att vid den åldern, då gossens framtid skall bestämmas, ville han fördela lärjungarne på tvenne lokaler. Den ena kallade han för klassiskt gymnasium, der, såsom namnet antyder, den klassiska bildningen skall meddelas, och den andra för atheneum, efter Pallas Athene, de realistiska vetenskapernas beskyddarinna. Hos oss har utförandet icke skett till följd af våra små tillgångar och vårt glest befolkade Iand; man har derföre blifvit nödsakad att sammanföra båda linierna inom samma skola, men att nu bilda en linie till, vore väl ej lämpligt. Språkstudier kunna icke idkas väl, om det icke sker komparativt, derföre att hvart språk har sina egenheter, som måste inläras genom jemförelse; detta gäller i synnerhet om latinet, hvilket måste jemföras med grekiskan. Om nu hälften af lärjungarne icke läsa grekiska, kan icke en sådan komparation användas; följaktligen är denna ytterligare fördelning hinderlig för undervisningen. Går jag tillbaka till lärjungens egen ståndpunkt, så kan jag icke inse hvad nytta han har af denna dispens.
Jag skulle derföre tillstyrka, att allt hvad som bestämdes af Banken till OdlingsLån, matte i det stället lemnäs lili Magazins-Directionens disposition. Och att de Summor som bestämmas till Fastighets-Lån, måtte gå till en särskild Discontens Fond till Lån åt Jordbrukare emöt vanlig borgen och mot villtor af års-omsättning och 10 procents inbetalning af första Lånings-Summan. Friherre Boye, Ludvig: Jag bestrider icke att Annuitets-Låne-Systemet kan, en dag, blifva af stor nytta för Sverige; men jag Deu 7 Juli. e. n. 4*7 jag bestrider att det samma nu Itan vara nyttigt att antaga. Annuitets-Systemet är, i England, ett lyckligt medel, att för stora Stats-Behof upphämta tillgångar af Penningar, för att, iJbehofvens fyllande, d<m till Rörelsen återgifva; det vill säga, det utgör en förträfflig utväg för Staten, att verkställa stora företag, utan att behöfva öka det egentliga Rörelse-Capitalet, ty deB är blott Annuitets-Stocken som ökes; mea användbarheten af detta Sytem har, i England, ensamt sin grund i Rörelse-Capitalets tillräcklighet och i Stats-Crediten. England har ofantligt Rörelse-Capital och stark Stats-Credit. I Sverige åter, der fen skilnad gifves imellan Rörelse-Capital och Penninge-Stock, och der Rörelse-Capitalet, må hända, icke utgör mera än hälften a£ Penninge-Stocken, hvars andra hälft troligen ligger i Utlänningens hand; här kan, så länge Näringarne sakna erforderliga tillgångar, och Staten således skulle, för att erhålla Län, concurrera med Näringarne, Annuitets-Systemet, icke vara hvarken särdeles verk-ställbart eller nyttigt, om också StatsCrediten vore här lika säker att påräkna, sorn den är i England.