Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle, genom särskild redovisning i Kongl. KammarRätten, ett ökadt besvär härmed tillkomma, torde sådant sannolikt ej kunna ske, med mindre de enskilda Lärarne derför finge bestå ytterligare 1 /a procent; hvilket Domkapitlet finner obilligt, särdeles som ett yrkande af en sådan redovisning icke blifvit af Lärarne sjelfve framstäldt. 4:o Anmärka Revisorerne, att redogörelser för så kallade stipendia collectana icke inkomma från alla Domkapitel. Häröfver anser sig Domkapitlet underdånigst icke behöfva att något yttra, enär redovisning för dessa medel årligen härifrån till Kongl. Kammar-Rätten afgår. 5:o Erinra Revisorerne vid den olikhet mellan Stifts-Styrelsernas räkenskaper, som äger rum deruti, att vid vissa Domkapitel dessa underskrifvas af Riskopen och samtlige Consistoriales, vid andra endast af Konsistorie-Notarien, då stundom Riskopen och Konsistorii Ledamöter, stundom åter endast 2:ne af desse sistnämnde, intyga den af Notarien afgifna räkningens riktighet. Anseende Revisorerne Biskopen och samtlige Consistoriales vara de redovisningsskyldig©, och hvilka derföre böra i denna egenskap underskrifva de till Kongl. Kammar-Rätten ingående allmänna Stiftsräkningarna, desamma dock obetaget, att vid medlens förvaltning och räkenskapernas uppgörande begagna biträde af KonsistorieNotarien , eller annan skicklig och pålitlig man. Häröfver får Domkapitlet i underdånighet yttra, att, ehuru Domkapitlet anser det vara en sak af underordnad vigt, huru och på hvad sätt Biskop och Consistoriales underskrifva de räkenskaper, som från dem afgå, Domkapitlet dock vågar underdånigst tro, att det här följda sättet, att nemligen Konsistorie-Notarien, lör de räkenskaper han förer, tecknar sig såsom räkenskapsförare samt, efter verkställd granskning, Biskop och Consistoriales åteckna sitt erkännande af räkningens riktighet, är fullt ut så lämpligt, som det af Revisorerne antydda.
Man fortfor sedan att utdela denna titel, och det blef stad-gadt, att till dem, som innehade rikets högsta värdighet, också skulle räknas fcde, som genom k. m: ts öppna bref eller särskilda nådiga förklaring fått sig tillagda alla de förmåner, hederstitlar och företrädesrättigheter, hvilka herrar rikets råd af ålder blifvit tillerkända », och dit voro att räkna rikets herrar. Denna titel utfärdades ganska flitigt under konung Carl Johans tid, men kom småningom ur bruk och upphäfdes genom förut omtalade kungliga bref af 1868, så att man nu slapp denna utväxt på 34 § regeringsformen. Den siste som utan annan grund än särskild karaktersfullmakt innehade denna höga värdighet, var grefve Hans Gabriel Trollem Wachtmeister, som sista gången upptages i 1881 års statskalender. v I detta afseende yttrar Lars von Engeström i sina minnen och anteckningar: » Genast efter min ankomst till Stockholm 1809 vann jag konung Carl XIII: s hela förtroende. Det trägna arbete mig ålåg missunnade mig ingen, men då det blef fråga om att skörda anseende, funno hoffolket underligt, att det kunde tillfalla någon, hvilken icke, lika som de, gjort ingenting, eller åtminstone högst obetydligt. — 1809 års ständer hade visserligen icke tänkt på någr^i andra excellenser än statsmi-nistrame och derför tilldelat dem första platserna i riket. Att detta likväl icke gick i verkställighet dertill blef jag skuld på följande sätt. Jag var någon tid den ende statsministern, ty riksdrotset var borta. Vid den första ministermåltid, som jag gaf, sökte hans excellens, grefve von Essen tillfälle att tala med mig ensam. Han frågade mig då, om min tanke vore, att taga företrädet för de gamla excellenserna. Jag svarade, att jag trodde, att ständerna icke tänkt på några andra excellenser, än statsministrame, men ätt jag ingalunda satte något värde på att vara i högsätet; att jag vore en ung man, emot h. exc. grefve Carl Adam Wachtmeister, för hvilken jag hade mycken vördnad, och ingalunda ville sätta mig öfver honom; således ville jag rätta mig efter gammal ordning.
Prisbel. vid Iduns stora prist 2 Kvinnorna o c h fiolen 2 Guvernanten; för Idun af Cecilia Milow 3 Damerna bjuda upp - 3 Leo Tolstois » Kreuzer-Sonaten »; öppet bref till Augustus från Ave 3 Kvinnan o c h kreditsystemet; för Idun af Inga Schenfelt 4 Att imitera glasmålning; af E. B 4 Om mässlingen o c h dess behandling; för Idun af Doktor X 5 Litet om blomsterkultur i boningsrum; af H. A. 5 Små ovanor; af Hanna Kamke 5 Ännu några ord om Leo Tolstois » KreuzerSonaten »; af. i 5 Språkundervisningen 5 Hvad vi tala om borta o c h h e m m a; för Idun af 6 En praktisk skridskodräkt; prisb. svar å prisfrågan XLIII af » Försöka dugert 6 Drifning af miniatyrrosor; af M - 6 Hedersskulder; af Ane ... 7 Om reform i kvinnodräkten; af Gurli L — r. 7 När barnen växa ifrån o s s; af Mathilda Langlet 8 Hustruns rättsliga ställning enligt nu gällande lag; efter Anna Bugge Wicksells föredrag af /. N — g - — - 8 Ett förslag i en viktig fråga; till alla husmödrar af Axel B 9 Fru Anna Bugge Wicksell 9 En kopp kaffe. 9 Den unga moderns dagbok; af Stenia 10 Linneskåpet o c h dess vård; prisbel. svar å frå- gan XLVI af Frida N. N. 10, 11 Våra hem o c h deras möblering; inledning till diskussion af Cecilia Wasrn 11 En fråga bland de många; af Ave 12 Ett möte af Föreningen för hygienisk och konstnärlig klädedräkt i L o n d o n; bref till Idun från Anna Fleetwood-Derby 12 Om nöjena i hemmet; af Maria Nyström 13 Påskgröten, påskriset o c h påskäggen; af Moster Greta 13 Friska barnkamrar; af Ingrid Gullin 14 Husmoderlig almanack; af Stenia — 14, 18, 22, 26, 31, 35, 40, 45, 49.
Sedan Harald gjort sig förvissad, att den som kom honom till mötes äfven var den rätte och ... så likgiltigt det än var, med hänsigt på hans egentliga ärende ... för att tillfyllestgöra artighetens lagar, presenterat sig, sade han: – Detta besök, på denna tid af dagen, till en, för hvilken jag är fullkomligt obekant, bevisar huru vigtigt mitt ärende är, och huru ovanligt. Här stannade Harald och tycktes betänka sig. Sedan, vändande sig till Stella sade han med sakta röst: – Förlåt, Stella, att vi nu vilja tala på ett för dig alldeles obekant språk. – Stella förlåter. Stella förstår, att det är om Stella, och att det är bäst, att Stella inte förstår. Ännu mera öfverraskad af röstens behag och det besynnerliga språket, begick presten den oartigheten att icke ens bedja sina gäster stiga in. Medan Harald för sin åhörare nu talade om nattens händelse o. s. v., satte Stella sig på gungbrädet och tycktes endast vara sluten i sig. Så händer också ofta, att den trogne hunden ligger i sin knut, lugn och likgiltig och tyckes allsicke minnas sin herre, för hvilken dock dess känsla lefver. Haralds berättelse var naturligtvis mera sammanhängande än Stellas, kanske äfven litet afvikande ifrån hennes genom vissa gissningar, dem Stella historiskt nog uraktlåtit. Det räckte således en god fjerdedels timme, som de båda herrarne promenerade af och an på den sandade gången. Ortman afbröt blott sällan sin sagesman genom någon liten inkastad fråga eller reflexion. Men sedan berättelsen var slutad, gingo de allt ännu tysta der, och Stella satt allt helt stilla, såsom ett beskedligt barn, qvar på sin plats, blicken orörligt häftad vid marken. Tystnaden blef afbruten af gamla Regina, som frågade sin husbonde, om kaffet skulle intagas ute eller inne. Väckt ur sin distraktion, tog han med en ledighet, ovanlig hos en bondkaplan, sina gäster en i hvardera hand och förde dem in. Efter kaffet drogo sig herrarne in i salen och lemnade Stella, stackars barn, åter för sig uti förmaket.
Är ej denna Ränta en fordran lika så påtagelig, som sjelfva Capitalet ? och bör tind-' teligen hazarden bestämma större förlust för den ena Medborgaren, än för den andra? Jag kan i denna min åsigt af Utskottets Betänkande ej annat än förklara mitt ogillande deraf, och yrka 3 procent Sedlarnes garantie innom 5 år med Ränta, hvarigenom deras värde upprätthålles och de utan Agiotering föras till Den 17 Martii, /. m. 37 den i Disconten skuldsatte, där de ovilkorligen böra emottagas för att qvitta gäld emot gäld. Hvad nu sjelfva utredningen beträffar, så bör den, enligt min tanka, verkställas på stället, där Disconterne förut varit etablerade, och af sådana Personer, hvilka oklanderligt haft Styrelsen af dessa Verk sig anförtrodd, och under denna tid, såsom boende i orterne, förvärfvat sig den kännedom af Personer , som hufvudsakligen skall bestämma Utredningens åtgärder; nödig Controll bör och kan regleras vid de reglementariska Föreskrifterna. Med det understöd, som, enligt Utskottets Förslag, skulle utgå från RiksgäldsContoiret, tror jag att Disconterne skulle bäst reda sig sjelfva och derigenom minsta rubbningen uppkomma ; åtminstone visar Götheborgs Discont en säkerhet i detta fall; den har alltid infriat sina Assignationer, Innehafvarne af dess Obligationer förvissade om 6 procents Ränta ifrån iörfaliodagen. Detta Verk har vid Octroyens början insatt 480,000 lod Silfver i Banquen, som efter nuvarande Silfvervärde utgör 450,000, men hvarföre erhållits blott 200,000 R:dr i Sedlar; billigheten torde således äfven fordra att detta Verk understödjes med åtminstone 200,000 R:dr ytterligare Creditiv på Banquen, hvarföre Directionen med sin erkända säkerhet ansvarar att innom 5 år med 3 procents Ränta återbetala.
Conslitutions-Utskottet får vördsamligen tillägga, att, om än Utskottet skulle hafva framställt sådana förslag, hvarvid Borgare-Ståndets gemensamma tanka kunnat anses sorn anmärkning, denna likväl ej funnits bringad i den form, att lion medgifvit någon Utskottets ytterligare åtgärd; ty sorn Utskottet i slika fall ej eger annan befattning än att, der sammanjemkningen är omöjlig, föreslå voterings-propositioner, måste nödvändigtvis anmärkningarne vara så redigerade, att de, utan förändring, innebära en grundlagstext, hvaremot Borgare-Ståndets gemensamma anmärkning, i sjelfva verket bildande en ny motion, endast hvälfde sig omkring framkastade ideer och antydda principer. Efter denna korta, men, som Constitulions-Utskottet hoppas, öfvertygande utveckling, hvilken med afsigt blifvit återhållen inom gränsen af det enkelt formela, utbeder sig vördsamligen Utskottet de Tre resp. RiksStåiidens beslut öfver de i Memorialet N:u 5o uppgifne och af Preste-Slåndet redan gillade, omröstnings-propositioner. Stockholm den 7 Jan. i835. STOCKHOLM, i835; hos J. A. Walloch. Cons skut ictti-Utihttits Memorial Nio 7 5, N:o 75. Ankom till Exped.-TJtsk. den 9 Jan. Memorial, till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndetangående återremisserne på Memorialet, N:o 54, innehållande svaj' å anmärkningar vid Memorialet Nio 38. Sedan Constilutions-UIskotte t, i Memorial N:o 54, under den 8 November sistlidet år, besvarat samtliga Riks-Ståndens, såsom hvarje Stånds serskilda och gemensamma tankar, förklarade anmärkningar vid Memorialet N:o 38, med föreslaget stadgande i 41 §•
Men här de, ty hon hade ännu aldrig talat med någon o m bland oss äro vi ännu icke så framskridna i. i stridigheterna med fästmannen. » Det vill säga, » hvad beträffar unga flickors och framför allt fästfortsatte hon, » det var j u grufligt tanklöst af mig mörs frihet, och Isabellas uppförande väcker däratt ej komma ihåg grefvinnans middagshviia, men för stort uppseende. Men är du nöjd därmed, så jag tyckte också, att Nils kunde sagt åt mig lite ' är j u allt godt, i synnerhet då icke mamma är vänligare o c h inte rentaf befalla mig att sluta. här, ty hon skulle lida däraf. » Jag har aldrig varit van vid ovänlighet, och därNils hade under systerns tal blifvit allt allvarför smärtar det mig dubbelt, att det just skall ligare, och vid de sista orden reste han sig havara han, s o m. » och åter hotade tårarne att stigt upp och gick direkt bort till den plats, där bryta fram. Isabella satt, underhållande ett lifligt samtal med » Stackars liten, » sade Blenda. Hon var nu den unge doktorn. Han bjöd henne armen, hvilåter lugn o c h såg sin väg klar; ja, hon tyckte ken hon med någon tvekan mottog, och förde sig nästan stå vid målet. Ännu en ansträngning, henne framåt golfvet. Med leende uppsyn, för att några klokt utkastade ord och. Därför bort med vilseleda alla dem, som nu slukade det vackra allt malplaceradt deltagande. Hon arbetade j u paret med ögonen, sade han sakta: » Vore det ej för allas bästa, fastän de ej förstode det nu. lämpligt, att du delade dina gracer en smula? Ditt » Stackars liten! Det kan visst synas hårdt, men utmärkande af den unge mannen väcker verklipå det hela taget är det bättre, ju förr du lär dig gen uppseende. » att fördraga det. Nils är den bästa, raraste män» Nå, än sedan? » frågade hon, äfven med ett niska i världen, men häftig och fordrande är han. leende, men den blixt, som träffade h o n o m ur Och någon motsägelse. tål han minst af allt, ty hennes mörka ögon, borde hafva manat h o n o m då först blir han alldeles omöjlig. Du måste därtill försiktighet.
Memorialet N:o 16, framställda förslag till ändring af 69 § Regerings-Formen, rörande behandlingen af Stats-Utskottets Betänkanden i vissa frågor, har af ankomna Protokolls-utdrag för den 28 och 29 sistlidne Juli samt den 2 och 4 i denna månad inhemtat, att de särskilda Riks-Stånden sina fattade beslut vidblifvit; och enär sålunda qvarstår oförenlig skiljaktighet emellan de meningar, som blifvit antagna å ena sidan af Hedervärda Bonde-Ståndet och å den andra af öfriga Stånden, har Utskottet funnit sig böra till Rikets Ständers bepröfvande hemställa följande voterings-propositioner: Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet, uti dess Memorial N:o 16, afgifna förslag till ändring af 69 § Regerings-Formen, angående behandlingen af Stats-Utskottets Betänkanden i vissa frågor, oförändradt skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer Bonde-Ståndets angående nämnde förslag yttrade, uti Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 26 anmälda, gemensamma tanke, att antagas såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästföljande Riksdag. Stockholm den 10 Augusti 1854. N:o 37. ffnnsliluliims-VttkiH-lels Hemm ial. X:t> 3?. Vi \:o a». Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Augusti 1854, kl. 11 f. m - Memona/ till Rikets Ständei, med' voterings-propositioner i fråga om Konstitutions-Utskottets, i Memorial N:o 17, afgifva förslag till ändring af iå § Riksdags-Ordningen.
Herr Grefve Löwenhjelm att foga anstallt om tillrättaskaffande och samlande af alla de handlingar, som till utredande och bestyrkande af Svenska Kronans eller undersåtares fordringsanspråk hos Tripolitanska regeringen, i och för 1822 års krus-expedition till Medelhafvet, erfordras och äro att tillgå, hvarefter dessa handlingar borde till Stats-Ministern för Utrikes Ärenderna öfverlemnas till vidtagande i Ministeriel väg af nödiga åtgärder för vinnande af det åsyftade ändamålet. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emi. Ber. den 14 Jan. 1S40. 38:0 af den i5 December 1834, angående verkställd granskning af Förvaltningens af Sjö-ärenderna, Kongl. Maj:ls Flottas m. fl. Departements räkenskaper för år 1831. 1835 den 24 Januari föredragen; Och Förvaltningen förständigad 0111 hvad Rikets Ständer sålunda anmält rörande den verkställda räkenskapsgranskningen; hvarjemte och beträffande anrnäi kningarne mot utgiflerne förTidningsblad vid Flottans Station i Stockholm, Kongl. Maj:t i Nåder för klarat Sig vilja Jäla denna fråga till afgörande förekomma uppå Ecclesiastik-Expeditionens underdåniga föredragning. 39:o af den 2g December i834, angående roterings-jemkningen vid Westerbottens Fältjägare-Regemente. 1835 den 3i Januari föredragen; Oell, jemte det Rikets Ständers skrifvelse meddelades Krigsoch Kammar-Kollegierna samt Siats-Kontoret lill kännedom och behörig efterrättelse, anbefalldes Kollegierna förständiga Landshöfdingarne i Westeroch Norrbottens
Jag vet rätt väl att några misstag blifvit under arbetet begångna , hvilka jag alltid varit den förste att omtala och erkänna, då jag emottagit min befattning, ej af öfvertygelse om tillräckliga kunskaper, utan endast af Fosterlandskänsla; men jag vet älven, att redliga afsigter icke böra fördömas, för det utgången ej svarat till förmodan ; och när jag nu haft äran oförstäldt framlägga sanna förhållandet, kunna väl då på Directionen lämpas sådana ord, hvilka i dagens Pleno bru-, kats af en Ledamot, men hvilka jag, af skyh dig aktning för Ridderskapet och Adeln, icke åter vill upprepa ? Samma Ledamot har talat om laglig undersökning afCanalDirectionernes åtgärder. Jag anhåller äfven och önskar, att den strängaste granskning må förordnas , men då , i anseende till de nyttjade uttryck, jag anser mig nu likasom sub reatu, anser jag ock, under närvarande förhållanden, min röst härstädes böra tystna. Mångå yttrade härtill deras bifall. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, aitr förde 6krifteligen: x 68 Den 17 Martil, e. m. Den olyckliga villervalla, sora en tygellös DiscontRörelse vållat, är af många Högloflige Ridderskapcts och Adelns Ledamöter förutsagd, Och således ingen förvånande nyhet; mendet onda har nått ett mål, som lätt skulle föra till den tankan, att ett oundvikligt öde för detta Landet alltid bestämt olyckorna ända till ytterlighet, innan deras motande funnits vara af nöden. Oredan är nu för handen, och de afvikelser ifrån Reglementen och Stadganden, sora, genom en behörig vederbörandes uppmärksamhet, i sin början kunnat utan Allmänhetens skada rättas, påkalla nu det af bördor re» dan öfver förmåga tryckta Folkets directa, elter indirecta biträde; och Stats samt BancoUtskottens Betänkande i detta ämne visar oss ställningen vara sådan , att rättvisans strängaste slutföljd kommer i tvekan vid öfvervägande af den nöd, som kan blifva mångens öde, om Rikets Ständer ej skulle finna sig uti, att åtminstone genom sin medling behjerta deras belägenhet.
Ämbetsärender, har Utskottet inhemta!: huruledes Riksens Högl. Ständer, vid så väl 1809 och 1810 årens, sorn 1815 års Riksdagar i underdånighet begärt Portofrihet vid remitterande af ej mindre Kronans Uppbörd med dit hörande handlingar och verificationer, än ock öfversändande af de vid Städernes Domstolar hällne brottmåls ransakningar, men utan åsyftad påföljd, enär Kgh Mapt i nådiga skrifvelse!- af den .19 Febr. 1812 och den 13 Martil 1816 förklarat dessa hemställanden icke kunna bifallas. H varefter samma fråga blifvit vid 1817 års Riks. möte å nyo väckt, och sedan Riksens-Högl. Ständer, i underdånig Skrifvelse af den j 3 Fehr. 1818 anhållit, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder vidtaga en sådan förändring uti de gällande Postförfattningarne, hvarigenom Städerne komma i* 2 Bt villnings-Uiskottets Bttånkanden, i åtnjutande af den sökte Postfriheten vid Kres» noupphörds-medlens saint Brottmåls-ransakningars öfversandande, hvilken likväl icke borde sträckås till andre än dessa ärender oell under vederbörande Postcontoirs-Föresråndares ansvar, att icke något missbruk, härvid sker, eller Postfrihet för andra ärende? rnedgifves; så bar Kongl. Majit l Bref af den 30 Dec. 1819, under vissa förejkrifna vilkor, dertill lemnat sitt nådiga bifall och förunnat oftanämnde Postfrihet vid afsändande af så väl Kronoupphörds medel, som Brottmåls ransakningar. Vid ett sådant förhållande och då Städecnes Magistrater redan finnas hafva kommit i åtnjutande af den Postfrihet, hvarom Riksens Höglofi.
Med afseende å de nya åligganden, Riksgälds-kontoret erhållit till följd al Rikets Ständers under innevarande riksdag fattade beslut, angående ett fonderadt statsskuldssystems införande och den blifvande statsskuldens förvaltning af detta verk, hafva Rikets Ständer för närvarande, och innan någon erfarenhet kunnat vinnas om den härigenom uppkommande tillökning i göromålen inom samma verk, samt de nya eller ökade göromålens förenlighet med öfriga tjensleåligganden derstädes, funnit sig icke höra till slutligt afgörande företaga den under sednaste riksdag väckta fråga om ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret samt reglering af dervarande förvaltningsbestyr och tjenstegöromål. Emedlertid hafva Rikets Ständer pröfvat lämpligt uppdraga åt Fullmäktige att, utan hinder af de i detta reglemente och hittills gällande tjenstgöringsordning meddelade föreskrifter rörande sältet och ordningen för sistnämnde göromåls besörjande, deruti besluta och till verkställighet befordra sådana förändringar, hvarigenom, så vidt sig göra låter utan att nödiga kontroller åsidosättas, den största möjliga enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt minskning i tjenstemännens antal åstadkommes; egande Fullmäktige derjemte att, under tiden intill nästa riksdag, i den mån hittills utgående löner och arfvoden äro eller varda för sådant ändamål författningsenligt disponibla, använda desamma ej mindre till de löneförbättringar, hvilka af rättvisa och billighet anses påkallade, än för de nya eller förändrade göromål, som för verkställigheten af Fullmäktiges i ofvanberörde hänseende vidtagna beslut, komma att detta verks tjenstemän åläggas. I öfverensstämmelse med Rikets sednast försandade Ständers härom meddelade föreskrift, böra, intilldess frågan om Riksgälds-kontorets förändrade organisation blifvit af Rikets Ständer afgjord, de tjenster vid detta verk, som redan äro eller dessförinnan blifva lediga, allenast genom förordnanden tills vidare återbesättas. 16 Sluls-Ulsliollets Memorial, M 378.
Anton (sedan de gått halfvägs till dörrn stannar han, liksom erindrande sig något). Ja, kom, kära Anton, kom Gud ske lof, och en bror som äro brottsliga. Var således lugn de om galgen Låt det inte komma så långt med deras kärlek, att J drifven mig till det yttersta. Du förstår Men hör du Erika Glöm inte hvad jag nämn (Erika synes otålig och bedröfvad. De gå ) Ridån faller. TREDJE AKTEN. Samma decorationer som i slutet af nästföre gående akt. Gabriella sitter och syr. Anvid hennes fötter. ton, blek och mera affallen än förr, sitter FÖRSTA SCEN. ANTON, GABRIELLA. Anton. jag vill göra något mycket större, något, Jag vill inte tacka dig på vanligt sätt, Gabriella; som säkert ingen gjort för en annan. Men så hålska hållit af den andra. Och om du lyder mig, du kan tro att det är för ditt eget bästa, så ning. ler jag också mera af dig, än kanske någon menni skall jag för dig uppoffra min egen förlossGabriella (misslynt). den hederlige Jaktlöjtnanten, att du inte en gång vill unna mig tala med honom. Tror du inte att Kära Anton, jag förstår inte hvad du har emot han och jag kunna få tillfälle att träffas, fastän jag, borgsresan, hvaråt du nu så barnsligt glädjer dig. Anton. så obemärkt, som du nu kunnat göra der i stadshvimlet. Du yar derföre snäll som blef hemma, på dina och Erikas böner, i går afstod från Göthe Nej, Gabriella, du skall inte kunna träffa honom 65 ehuru du visste, att han skulle möta er der. Ockdin lycka. Det gör ingenting, ... jag skall tåligt vänta kanske blomstrar den der stafven för mig en gång också. Gabriella. ton; och är sannerligen mycket missnöjd och ledsen på er allesammans, både för er orättvisa emot Jag begriper inte dina underliga meningar, An så skall ingen få veta eller ana, huru dyrt jag köpt Arnman, och för er motvilja till min GötheborgsAnton, ... hvad är det för en lycka du talar om Anton.