Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Degeberg är inrättadt på en egendom, som tillhör enskild man, och det må anses bero på pröfning, om denna inrättning skall der vidare fortfara; så hör det till ämnets fullständiga behandling, att närmare jemväl öfverväges, antingen sjelfva saken bättre befrämjas, och det ina vara förmånligare för Staten, som bekostar läroanstalten, att den är förlagd på enskild mans egendom, mot vissa bestämda villkor, eller att Staten låter anslå någon dertill tjenlig jord, och ombesörjer, att nödiga byggnader der finnas, alla erforderliga inslrumentalier och redskap ni. m, d. anskarius, lärare antagas och aflönas, samt alla iöfrigtföre fallande - Den i5 Februari e. m. *9 fallande utgifter för Statens räkning bestridas. Genom det contract, som under den 27 Februari i835är afslutadt med Hi Nonnen, liar lian förbundit sig att inrätta institutet på sin egendom, i öfverensstämmelse med de grunder, hvilka derföre blifvit af E. K. M. i nåder fastställda. Det ålåg honom alt tillse och ombesörja, alt institutet skulle försättas i det skick, vare sig till byggnader, instrumentalier, böcker, redskap, eller allt annat, som erfordrades, för att undervisningen der skulle komma i gång och fortsättas. Hail är skyldig att, utan betalning, emottaga och underhålla >4 rättare-lärlingar af allmogens söner och 2 elever, hörande lill den, mera bildade classen. I öfrigt är det honom förbehållet att få emottaga, emot betalning, så många elever och lärlingar, sorn utrymmet medgifver. Rättigheten att välja och antaga lärare, lör hvilka han sjelf hade förtroende, blef honom medgifven, emot åliggande att ansvara för deras aflöning. För fullgörandet af allt hvad han sig löi handt, blef han ställd under controll och tillsyn af en dertill af K. M i nåd. tillförordnad direclion, under ordför af K. M:s Bef:h;de i orten. Å Statens sida, blef Hr Nonnen försäkrad om ett åidigt bidrag, i ett för allt, af 5,ooo r:dr b:co, anslagna af R. H.
Men då dessa utvägar saknas, åligger det Fattigvården att bereda dem nödigt husrum, värma, föda, kläder och vård, antingen Uti något Hospital emot det Inlösnings-summan dert - i 3 ot Betänkande om Fattigvården i Riket'. ntädes af Fattigkassan betalas , eller ock hos Slägtingar eller andre enskildte välkände och lämplige personer på de vilkor och emot den betalning, hvarom Fattigvårds-Styrelsen med dem öfverenskomroer, eller, i brist deraf, uti Församlingens Fattighus, hvarest tjenlig Föreståndare förordnas; och håfve styrelsen, i de bägge sistnämnde fall, alltid noggran tillsyn, att de fattige sorgfälligt vårdas och underhallas. Art. Om grunderne, hvarefter det skall bestämraas till hvilken Menighet hvarje särskild Fat-’ tigs , Nödlidandes och Behöfvandes vårdande och Understödjande hörer, samt huru i vissa fall enskildte personer och fasta Egendomar inom Menigheten skola derför hos densamma ansvara. §... H var och en Fattig, Nödlidande eller Behöfvande njute Fattigvård i den Församling eller Socken , till hvillken han hörer då hans behof af sådan vård sig yppar. Han anses höra till den Församling eller Socken , der han vid sist förrättad Mantalsskrifning antingen är eller, i brist deraf, bordt enligtBevillnings-Förordniogen vara mantalsskrifven. Minderårigt barn höre till samma Församling eller Socken, som Föräldrarne, hos hvilka de vistas, och njute, vid inträffande behof, Fattigvård af den, hvilken sådan vård för Föräldrarne derstädes åligger. 8‘ Inflyttning ifrån Landsorterne till Hufyudstaden eller derifrån till Landsorterna el - Betänkande om Fattigvården i Riket.
Bih, till RiktSt, Pral. 1818 I8J0, 9 Samt, 3. n:dra Bidet. 6\te H t. 34 Proh Udrag deri 7 October 182g, xel-ControIlörs-befattn!ngame5 och N:o 177, angående den forsel-ersättning, sorn till Statsverket bor gifvas af de räntegifvare, hvilka blifvit befriade från skyldigheten att in natura leverera ho och halm till Kongl. Hofstallet, i afseende på hvilka sistnämnde Be>j tänkanden Bonde-Ståndet, som dem återremitterat , lät bero vid hvad de öfrige RiksStånden beslutit. S. D. Å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets Utlåtande^ N;o 147, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o i53, angående Sågarelönens utgörande vid Slgqvarnar; och beslöt dervid Ståndet att sistnämnde Betänkande gilla. S. D. A nyo föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden : N:o 2ao, i anledning af Majoren C. h. !Backmans underdåniga ansökning om efterf gift af en honom ådömd bytes-och efterräkningsskuld hos Kronan ; N:o 223 J i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss å iV. H. Fribergs underdå-i niga anhållan om fortfarande af den nedsatta arrende-afgiften för Lunda Kronohem^ inan på Lofön j Prat.
Hon begagnar visserligen armkraft, ja stundom ser det ut som hela öfverkroppen hjelpte till, hon anlitar fortepedalen i oändlighet, men ändå vill det sällspord konst till att frambringa denna kompakta tonklang, dessa massiva polyfonier, dem man trott overkställbara låt vara på äfven den dugtigaste paradflygel. En del af hemligheten ligger väl deri att fru M. eger en finger * styrka som få och en fingerspänstighet än förunderligare. Begge dessa egenskaper triumferade isynnerhet i Tausigs Strauss-ar-rangement (» Tusen och en natt »), der vals-tuttit stormade fram med nästan orkestralt dån och der i ornamenteringen förekommo bland annat octavglisatti, utförda med en käckhet, som slog med häpnad. I Liszts Dess-duretyd voro svårigheterna så tätt hopade och så vanskliga, att det äfven för sjelfva fru Menter bör kännas angenämt, då detta voltige-stycke är uppspeladt utaa olyckshändelse. Illa vald var samme mästares » Ricordavsa » ett litet fult stycke, som den utstofferade garneringen hjelpte föga upp. Deremot förtjuste fru M. sina åhörare med arrangement«! af några Schubert-juveler, såsom » Ave Maria », ett svårt stycke, der melodien spelas än med ena än med andra handen under fullständigt basoch diskan tackompagnement, » auf dem Wasser zu singen », som gick med flygtigt men utsökt behag samt — främst — » Erlkönig », der konstnärinnans passionerade liffullhet fick fritt spel och der den dramatiska motsättningen mellan hedens tunga, dystra stämning, barnets tilltagande ångest och för-tviflan, faderns trygga lugn, och den framglimtande trollverldens förföriska ljus och skimmer — allt detta tolkades med så gripande sanning, så smekande ljufligt och så förkrossande hemskt, att endast detta stycke, så speladt, förklarar fru Menters verldsrykte. x
76 6oa Den s3 September f. m. Ad. och PresteSt., kunna och pligtskyldig! böra upptaga hela denna sak till sådan jemkning, till sådana åtgärders vidtagande, sorn fordras för att kunna läka ihop det sår, som håller på att vidga sig. Dertill är det så mycket mera pligtigt, som det ej lär kunna neka, att det nog knapphändigt har behandlat ärendet, då det alldeles har försummat att försöka en inbjudning till de Stånd, hvilkas beslut det ej för sin del ansåg vara de bästa, alt sig med de öfriga Stånden förena, utan helt enkelt kastat frågan in till förstärkta StatsUtskts afgörande i första hand. Skulle det behöfvas något bevis på, huru vi på den sida, till hvilken jag hör, oegennyttigt behandlat denna fråga, och att det blott är omvårdnaden för grundlagens helgd, som för oss till dessa beslut, till dessa förslag, som vi här söka åstadkomma, ligger ju skälet för hvats mans ögon. Ingen af R. o. Ad:s ledamöter lärer väl vara i okunnighet om huru pluraiiteten står i förstärkta StatsUtsk.; man behöfver väl ej vara trollkarl för att veta, att om förstärkta StatsUtsk. ej vill vara mycket beskedligt och godhjertadt i anslagsfrågor, så beror det af Utsk. alt vägra hvad som helst; det kan säga nej och kan säga ja, och nog Jära vi på denna sidan veta hvad vår opinion, då vi vilja bifalla ett anslag, som två Stånd afslagit, gäller hos förstärkta StatsUtskrs pluralitet. Således hvad kunna vi, mine herrar! vara ömma om annat än grundlagens helgd; ty här är ingen fråga om att kunna vinna något anslag. Vi veta ju att det beror af Utsk. att vid hvarje anslag säga nej. Således äro vi ju ganska oskyldige, då vi önska lagens helgd åtminstone till formen. Jag förklarar nu, och ber att R. o.
Då gret Nanna och sade: «dön, dön, mina älskade barn; jag vet att jag vårdade eder ömt, och att jag beskyddade er trogna kärlek;» och händerna satte hon för ansigtet, och ymnigt strömmade tårarne utför hennes kinder, då hon långsamt vände om från den kära blomsterpaterren. När hon gick upp, mötte hon Alexis i förstugudörren. Han såg ännu märken efter tårar, och ropade förskräckt: «hvad i Guds namn, jag tror fröken Nanna har gråtit!» – «Ack förlåt mig,» svarade hon, «jag är för barnslig; det har varit frost i natt, och mina stackars blommor ha frusit bort, – det är alltihop.» Och hon bemödade sig åter att le, men tungt var hennes hjerta, utan att hon visste hvarföre. Alexis såg det, och tyst aflägsnade han sig. Nanna gick in i salen, der man om morgnarne brukade samlas för att dricka kaffe. Ingen hade ännu inställt sig mera än Albert och Celestine, som stodo i ett fönster, inbegripne i ett lifligt och förtroligt samtal. På Celestines kinder brann en hög rodnad, eldig och svärmande var hennes blick, och hvad som föregick inom henne, tolkades till en del genom den häftighet, hvarmed hon slöt den inkommande Nanna i sina armar. Det är med kärlek som med harm, den söker ofta främmande föremål för att utösa sig på. «Lyckliga Celestine!» suckade Nanna knappt märkbart. Och i detsamma uppläts dörren till öfverstens rum, och han och öfverstinnan kommo ut. Öfverstinnan kastade en blick på sin dotter; en blick, som betydde mycket – men icke: älskade barn, det är din sällhet jag vill. Kaffet serverades, och alla voro tillstädes, utom Alexis; men det hände stundom att han var borta, och ingen fästade sig dervid, utom Nanna, hvilken de färska hvetebullarne i dag ej ville rätt smaka. Det var i dag postdag. Tidningarne buros in af en betjent, och man ögnade i dem något; men till och med öfverstinnan, som eljest brukade flitigt läsa dem, för att följa med sin tid, tittade blott flyktigt i dem.
åter någon gång fordom uppförts af några verldens fåfanglighet undflyende fanatici eller måhända äfven desertörer. Man lefde lugnt och sorglöst i byn utan den minsta tanke på en » upptäckt ». De hade icke blifvit upptäckta på hundra år och deras sorglöshet öfvergick derför till sed och vana. I sedvanan sågo de sin rätt, i brottslig undandoldhet en hjeltedat, i sitt råa, afskilda, okultiverade urlif en tillräcklig lag. De voro naturligtvis, såsom alla vildar, förfärligt egensinniga i sin grof-het och sitt hat till » världen ». Oaktad t den långa ensamheten hade ingen af dem under hela hundra år gjort ett försök att sammanträffa med vår kulturvärld eller låta oss veta om * sin tillvaro. De voro fullt belåtna med sin urskog, sin » församling », sina hemväfda kläder och originella » sipaner ». * Det var dem nog att solen, månen och stjer-norna lyste den. Som mullvadar, foglar eller fiskar lefde de där. Lagar, handel och pengar voro för dem idel obekanta saker; ja de förstodo sig hvarken på att köpa eller sälja! De erkände inga pligter; pligtkänsla förvexlade de med » den inre driften », och de arbetade endast för att icke svälta ihjäl. Allt tillverkade de själfva och förbrukade det också själfva. Det var ett vildt urlif, hvilket, liksom hos alla vildar, från Afrika till Polynesien, endast reglerades af sed och tradition. Ledaren och bevararen af dessa traditioner var den åttioårige Prow, som endast var underordnad » församlingen ». &gt;Försörjare » var för dem sbyförsamlingen »; den försåg dem med allt, hvad de behöfde, och allt arbete utfördes hos dem gemensamt. Utan sin skogsförsamling ville de ingenting veta af, och för henne ofvergåfvo de allt i världen. Vårt lif, vår kultur, organisation, ordning kallade de » synder » och oss » svarta korpar ». Det är då klart, att de lemnade en tillflygt åt landsstrykare och andra lagöfverträ-dare. De associerade sig med dem, men endast på det vil-kor, att de för alltid skulle stanna i skogen.
Vidare hade Kommers-kollegium, både med afseende å behofvet af någon tids erfarenhet för att bedöma, huruvida den föreslagna tolagsregleringen ölverensstämde med det allmännas fördel och hvarje särskild stads billiga anspråk, och enär det vore med denna reglerings ändamål öfverensstämmande, att densamma, så vidt ske kunde, utsträcktes till andra af den utrikes handeln och sjöfarten stapelstäderna tillflytande umgälder, i underdånighet hemställt, att den af kollegium föreslagna tolagsregleringen måtte fastställas endast för den tid, hvarunder nästkommande statsreglering blifver gällande, samt att kollegium emellertid kunde få sig anbefaldt att, efter det Drätselförvaltningarne, Magistraterna och öfrige vederbörande i Rikets stapelstäder, äfvensom Öfverslåthållare-Embetet i Stockholm samt Eders Maj:ts Befallningshafvande i de län, inom hvilka stapelstäder finnas, blifvit i ämnet hörde och meddelat erforderliga uppgifter, till Eders Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande i frågan om och hvilka af handeln och sjöfarten i stapelstäderna utgående afgifler må anses böra såsom särskilda beskattningar upphöra, äfvensom huruvida och på hvad sätt nämnde städer må böra åtnjuta ersättning för den förlust, som genom dylik afgifts afskaffande komme att dem tillskyndas; Varande slutligen af kollegium hernsta 1 Idt, att nu gällande föreskrifter angående städernas dispositionsrätt öfver sina tolagsinkornster, användandet af dessa inkomster samt åliggandet för Drätselförvaltningarne att hvart tredje år till kollegium insända uppgifter rörande tolagsinkomsternas belopp och användande, måtte, i afseende å den af lullmedlen utgående tolagsetsättningen, fortfarande tjena till efterrättelse. Hvad sålunda och i öfrigt uti denna fråga förekommit, bevisar nogsamt med hvilka svårigheter en reglering af förevarande beskaffenhet är förknippad.
Södra mötet med 433 tunnor 22i||:dels kappar, hvadan berörde ränta skulle nedgå från 372 tunnor lif kappar till 31 tunnor 7||:dels kappar i Norra, och från 492 tunnor 133gdels kappar till 58 tunnor 22jgS:dels kappar i Södra mötet, å hvilken ränlenedsätlning, utgörande tillsammans 774 tunnor 26j7:dels kappar, hälften råg och hälften korn, Kongl. Maj:ls befallningshafvande i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall. Sedan ej mindre öfver förenämnde förslag, än i anledning af gjord underdånig framställning af förre riksdagsfullmäktigen för Bonde-Ståndet i Ölands Södra Mot, Nämndemannen Pehr Jonsson, att vid återbäringen af det redan utgifna skattebeloppet måtte fästas det vilkor, att efter det å samma belopp afräknats hvad som kunde åtgå till kostnaderne för detta skattereglerings-ärendes behandling, återstoden borde användas till sådane behof, som för Ön kunde vara af gemensam nytta, Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium med anbefaldt underdånigt utlåtande inkommit, samt Kongl. Maj:ls förrbemälde befallningshafvande derefter serskildt öfverlemnat en utaf hemmans-innehafvarne på Öland, genom utsedde ombud, i underdånighet gjord ansökning om återbekommande af erlagd utmarksskatt för åren J841—1846, utgörande, enligt ansökningen bilagde uträkningar, för Norra mötet 16,046 r:dr 44 sk. 6 rst. och för Södra mötet 19,490 r:dr 23 sk. 11 rst., eller tillhopa 35,537 r:dr 20 sk. 5 rst. banko, har Kongl. Maj:t, efter öfvervägande af hvad i detta ämne förekommit, samt enär den vid ofvanomförmälde förnyade skattläggning å ulmarkerne på Öland föreslagna räntenedsällning icke fanns vara utsträckt utöfver hvad Kongl. Maj:t och Rikets Longi.
Debet-sediarna skola, enligt hvarje Art., specifikt upptaga hvad den skatlskyldige för sig, hustru, barn och öfriga der skattskrifne personer samt tjenstehjon bör erlägga, jemte hvad honom i öfrigt för egendom, handtering, rörelse och tjenst blifvit påfördt, i likhet med här bifogade formulärer; men communala skatter må icke insummeras med kronans, utan skola sådana, i händelse samma debetsedel begagnas, å densamma särskildt utföras; skolande å debetsedeln den skattskyldige erinras om de stämmoböter, som försummad liqvid medförer. Mom. 4- För stad, kungöre magistraten, vid eget ansvar i rätter tid, hvarest debetsedlarna för de skattskyldiga äro att afhämta. I Stockholm och Götheborg förhålles härmed efter hvad särskildt förordnadt är, eller framdeles varda kan. För landet, åligger liäradsskrifvaren enahanda kungörande inom lryarje socken af dess district, kunnandes utdelningen besörjas af någon enskild der boende; men, på liäradsskrifvarens begäran, vare inom socken boende länsmän , fjerdingsoch senman ovillkorligen förbundne, att dessa sedlar emottaga och till enhvar, som sig anmäler, utdela. Mom. 5. Reg:ts-skrifvare eller uppbördsman vid reg:ter och corpser, så af armeen som flottan, vare likaledes förpligtad att till vederbör. Chefs-embete, i och för behörigt delgifvande, aflemna debetsedlar öfver bevillningen, som, efter hvad § 114? Art. X stadgar, blifvit påförd. I krigstid skola de tillställas den hemmavar. Chefs-expeditionen så tidigt, att vederbör» ombud må, efter deras erhållande, få tillgodonjuta laga besvärstid. Mom. 6.
Utlåtandet N:o 206, i anledning af väckt motion om pension åt aflidne Bruksidkaren Samuel Owens enka, återremitterades, med dervid gjorda anmärkningar; Utlåtandet, N:o 207,' i anledning af väckt motion om bidrag af allmänna medel för tillvägabringandet af ändamålsenlig kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland ; och Dito, N:o 208, i anledning af väckt motion, angående civile och militäre embetsoch tjenstemäns pensionering, bifollos; , ®‘t0 ^:o 209, i anledning af väckt motion om fortfarande understöd för reparation Linköpings domkyrka, återremitterades, med dervid gjorda anmärkningar; samt Prot.-Utdrag den 5, 8 och 9 Augusti 1854. 339 Utlåtandet, N:o 210, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående pension på Allmänna Indragnings-staten åt tvänne ATvittrings-landtmätare i Norrbottens län, äfvensom rättighet tili dylik pension för sådane tjenstemän i allmänhet, bifölls. S. D. Lades till handlingarne, såsom icke erfordrande någon Ståndets åtgärd, LagUtskottets Memorial: N:o 39, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 18, öfver väckt motion, angående vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom, samt N:o 40, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande. N:o 26, öfver väckte motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kap. Ärfda-balken.
R:dr för obetalda räntor, » 5,113: 10. R:dr 14,417: 10. Liqvidationsoch amortissementsfonden för 1858 års jernvägslån egde vid utgången af år 1863 en tillgång af R:dr 672,719: 42. Under år 1864 har fonden tillgodoförts: Samma års ränteoch amorteringsanslag R:dr 1,166,666: 67. Andel i kapitaloch räntevinsten genom tillsvidare förräntade medel » 67,574: 41. Värdet af en obligation och 44 räntekuponer, som icke inom 2 år från förfallodagarne blifvit till inlösen företedda och numera endast hos Riksgälds-kontoret infrias, » 2,129: 33. Kursvinst å vexlar, som uppköpts för pris, understigande det antagna bokföringsvärdet å 2| R,-dr för hvarje Thaler, _ " 8,920: — » 1,245,290: 41. Transport: Deremot hafva nedanstående utgifter under samina tid blifvit denna fond påförde: Inlösningsbeloppet för utlottade obligationer, förfallna den 1 Juli 1864, Omkostnader för lånet » 7,757: 94. För infriade 3 obligationer och 6 räntekuponer, som för mer än 2 år sedan till betalning förfallit, •• » 2,091: 33. Tillgång vid 1864 års slut R:dr 725,938: 34. Fondens skuld vid sistnämnde års början för förfallna, men icke till inlösen företedda obligationer och räntekuponer utgjorde R:dr 2,625: 33. Denna skuld ökades under året med beloppet af de obligationer och kuponer, som endast i Riksgälds-kontoret få inlösas, » 2,129: 33, R:dr 4,754: 66, men minskades deremot med inlösta sådana obligationer och kuponer för » 2,091: 33. så att fondens skuld vid 1864 års slut uppgick till
Mängden skulle icke vara i tillfälle att förskottsvis betala denna afgift, och blefve til 1 följd deraf nödsakad att ingå med anmälan till Konungens Befallningshafvande, Härigenom vunnes visserligen en ökad inkomst för Lands-Kamereraren, medelst expeditionslösen för resolutionerne, och en okad inkomst för BränvinsAdvocater och Commissionärer, medelst Skrifvareoch Commissions-arfvoden; men den fattige landtmannen fick vidkännas den deremot svarande afgiften, jemte postporto, kostnader och försummelser för resor, samt lida alla de förödmjukelser, hvilka i större eller mindre mon drabba en sökamlen, synnerligen då han tillhörer den folk-class, som man inbegriper under namnet allmogen. Staten eger samma garanti för utbekommande af denna utlaga, som för alla öfriga, och det af Utskottet föreslagna stadgande skulle, såsom nämndt är, endast med en ökad tyngd drabba den mindre bemedlade, hvars hårda vilkor det, efter mitt omdöme, är Statsmagternas pligt att i stället söka på allt sätt mildra. 5a Beoillningssami Allm. Besp.- och Ehon.-Ulskottens Memorial, K:o 6. Bränvinsredskapens försegling anser jag ej leda till det dermed åsyftade ändamålet. Erfarenheten har tillräckligen ådagalagt, huru stadgandet derom eluderas, och huruledes just förseglingen utgör ett slags läckemantel för lönnbränningen under förbuden tid. Allt besvär och all kostnad i detta afseende äro således onödiga. Om ej dessa åsigter vinna deltagande, så har jag dock ansett mig böra förvara dem i Protoeollet för framtiden/ N:o 6. Ant. till Exp. Utst. den 19 September, kl. 1 e. *n. Memorial, i anledning af återremiss utaf förevarande Utskottens Betänkande N:o B, angående ersättning till Krono-Läinsmännen för resor, som af dem anställas till försegling af bränvinsredskap.
Betänkande uppställde, utan trott det vara tillfyllestgörande, att desamma med redighet och bestämdhet blifvit uti Betänkandet särskildt utredde odi till sina resultater åtskiljde, hvilket åter uti det redan afgifne Betänkandet, är af Utskottet behörigen iakttaget. Efter det Utskottet, af K. Mits Nådiga skrifvelse den 2p October 1825, inhämtat, att K, Mit, i anledning af Handelshuset Michaelsson & Benedicks’» underd. be - Betan kan (len, F:o 218. 47^ Begäran, i Nåder bifallit att Linieskeppet Försigtigheten; samt Fregallerne Camilla och Euridice lingö vid K. Mits Flotta i Carlskrona åter emottagas, och Utskottet funnit, att detta steg ledt till en för Staten kännbar förlust, tillhörde det Utskottet undersöka, huruvida denna Handelshusets underd. begäran varit grundad på sådane skäl, att nådigt bifall dertill bordt lemnäs, eller att, i annat fall, till ansvar anmäla de af Konungens Rådgifvare, som i beslutet härom deltagit. Utskottet fann härvid samma ansökning förnämligast stödd på en af Engelska Handelshuset Barclay, Herring Richardson & Comp., genom Handelshusets i Stockholm vistande Gommissionair, Hr S. Rudycrd, aflåten, på Engelska språket författad, skrifvelse till Hrr Michaelsson & Benedicks, åt hvilka afslutandet af köpen för bemälte Engelska Handelshus räkning blifvit anförtrodt. Berörde skrifvelse måste, till följd häraf, antagas såsom den act på hvilken handelns återgång sig grundade, och hvarefter förenämnde åtgärd borde af Utskottet bedömmas.