Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion, att aflidne Räntmästaren J. F. Alms efterlemnade enka måtte utbekomma begrafningshjelp efter bemälde sin man. N:o 127, i anledning af Herr Christier sons, H. F., motion om arfvoden för Rådhus-Rätterne i Rikets samtlige Stapel-städer för behandlingen af Tullmål. N:o 128, i anledning af Anders Anderssons ifrån Skaraborgs Län motion om andre Landtmätare-beställningarnes indragande. N:o 129, i anledning af Eric Nordbergs ifrån Westmanlands Län motion om Bergs-Fogde-tjensternas indragning. N:o 130, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å Majoren U. G. von Konows ansökan om åtnjutande af pension. N:o 131, i anledning af Olof Olofssons från Vesterbottens Län motion om rättighet för Ilof-Notarien J. Haeggström tili retroactivt åtnjutande af den honom på Allmänna Indragnings-Staten beviljade pension. N:o 132, i anledning af väckta motioner, angående beräkningen af tractamenten till Städernes Magistrats-personer och Borgare vid Syner och andra förrättningar för Kronans räkning. 336 Prot XJtdr. d. 5 Juni 1840. N:o 134, i anledning af skiljagtiga beslut, i fråga om den af Stats-Rådets förändrade organisation föranledda löne-reglering. N:o 137, i anledning af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition om åtskilliga Kronolägenhiters försäljning. N:o 138, i anledning af Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion, angående ersättning för eller befrielse frän åtsk ill ige onera, hvilka å en del hemman genom Götha Canals anläggning tillkommit. N:o 139, i anledning af Herr Munck af Rosenschölds, N. R , motion om anslag till pensioner åt enkor efter de soldater, som tjenstgjort vid den så kallade Vestra Armeen år 1809.
Den delen deraf, der Elin hade sitt fönster, kastade om mornarna en skugga i sjön – ibland ända öfver till andra stranden – hvarest då var godt att vara – Ack äfven sedan det blef mörkt om nätterna kunde snart Gösta, när han från sina gömställen för dagen bland träden kröp fram till stranden, tydligt se Elins fönster – Der brändes ljus – och Gösta visste hvad det betydde – Huru gerna hade han ej sett det ljuset släckas, men klart, hemskt fortfor det att brinna tills dager blef – En natt var mycken rörelse på Högesta – Icke blott i Elins fönster utan i de öfriga syntes än här än der strålande ljus – kalla ångestdroppar frampressades på Göstas panna – men ljuset brann allt framgent i Elins rum – Gösta önskade ej mer se det släckt, han lugnades deraf – Äfven nu lyste det fort, tills solen kom upp – Då påminde Gösta sig att den dagen var Elins födelsedag – Fordom i ro och glädje, hade de ensamme firat den – utom sist förflutna gång när äfven andra gjort en högtid deraf. Hvad gjorde nu Elin i år?– Under dessa tankar gick Gösta utan att rätt veta hvart – i skogen – Det började ringa för hans öron – så tyst skedde det, att han i förstone ej gaf akt derpå – men efterhand blef ringningen starkare, allt som Gösta gick längre fram (åt Högesta kyrka till –) Snart kan han icke längre tvifla – Det är – det är onekligt klockljud Fordom hade Gösta om Lördagsoch högtidsqvällar gerna i Högesta park hört efter dessa ljud. Elin älskade dem så mycket. En gång hade de ock hand i hand så länge lyssnat till de underbara tonerna – när Elin suckade och sade: ”Gösta, skulle det ej vara roligt att följa med det som låter så vackert? Men du skulle hålla mig i handen som nu”– och Elin slöt sig närmare intill Gösta och höll fastare i hans hand . Nu stod Gösta ensam och hörde – Men nej det gjorde han icke – I samma stund han ej mer kunde tvifla att det ju vore klockor han hörde, hade han, säker om det sätt hvarpå Elin firat denna födelsedag, sjunkit sanslös till marken –
Ehuru vigtigt detta mål visserligen är, kan det behandlas som en blott terminologi-fråga, och denna står så här: skall den, som heter Justiriae-Minister, äfven vara det? skall den, som är det, äfven heta det? Att för närvarande den, sorn heter Justitiae-Minister, icke är det, synes mig i förväg bevist af det blotta factum , att han är Domare , hvilket redan skulle innebära en ifrån begreppet om en Justitiae-Minister starkt afstickande anomalie. Då således den t som hos Den i December f. tn. oss heter Justitis-Minister, har de atlributioner, som i mina ögon och enligt de flesta länders praxis äro oförenliga med detta Embete, återstår den sällsamheten , att de atti ibution-r, som utgöra väsendet af detta Embete, har han icke. Med dessa lörstor jag i) controllcn öfver Lagskipning»; 2) Åklagare-embefet (dessa båda befattningar har Justiris.Cancelleren); 3) Föredragningen af Domare - embetens besättande ^denna befattning är tilldeldt Stats - Secrereraren för Inrikes Ärenderne, och dervid är JustitimMinistern de jure icke tillstädes;; 4) Föredragning af Lagförslag (denna är honom likaledes frånskiljd). Om man nu vid ordet Minister fäster det allmänt vedertagna begreppet , och dermed menar den, som är ansvarig för förvaltningen af det Departement han förestår, så frågas, om den , som saknar dessa 4 attributioner, är Justitiae-Mjnister ? Menas åter med ordet Minister något annat , så Önskar jag för mitt upplysning veta , hvad detta annat menta är. Huru kan den vara för Lagskipningen ansvarig , som ej får låta anställa Action , fej controllera Domare-tjensfgöring, ej föreslå Domares tillsättande, ej göra Lagförslag ? Huru kan den behörigen föreslå Domare-Embetens tillsättande, som icke är i tillfälle, att controlJerå Domares tjenstgöring , och beöömma förtjenster hos dem han föreslår? Hvad är Justitiae-Cancellerrn ?
I det underdåniga utlåtande, som Kongl. Majits Befallningshafvande i Wermlandsf. län afgaf vid insändandet af Landstingets berörda framställning, förklarade Kongl. Majits Befallningshafvande att, då nordvestra stambanans främsta ändamål, det nemligen att åstadkomma en jernvägsförbindelse mellan de förenade rikenas hufvudstäder, lika fullständigt komme att ernås, antingen banan anlades öfver Carlstad eller öfver Norum—Nilsby, Kongl. Majits Befallningshafvande, vid bestämmandet af sin åsigt rörande de ifrågavarande bansträckningarnes inbördes företräde, funnit sig böra uteslutande från synpunkten af provinsens intressen och Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. 7 allmänna fördelar taga dessa alternativa linier i öfvervägande. Hvad då först beträffade persontrafiken, blefve densamma, i fråga om banans begagnande för genomresa till eller från Norge, antagligen oförändrad, hvilkendera rigtningen än valdes, hvaremot den persontrafik, som betingas af rörelsen inom provinsen och befolkningsförhållandena i de trakter, hvilka närmast omgifva banan, otvifvelaktigt varder större, om densamma utlägges i den utstakade sträckningen öfver Carlstad. Vidkommande åter varutrafi/een, så, ehuru det alltid måste blifva vanskligt att uppgöra beräkningar öfver den sannolika qvantiteten af möjligen blifvande godstrafik på en stambana af mer än tio mils utsträckning, kunde likväl för en sådan beräkning någon ledning hemtas af provinsens allmänna näringsförhållanden och de matericla resurser, hvaraf dessa betingas; och då, bland provinsens näringsgrenar, jernbandteringen af ålder intagit ett framstående rum, ansåg Konungens Befallningshafvande denna handterings gagn böra vid frågans bedömande vinna väsendtligt afseende. Enligt
Hans Excellens Justitie-Slalsminislern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, 6 Kongl, Muj:U Nåd. Proposition, N:o 29. Silfverstolpe, IVcera , F riherr e Gjllengranat , Faxe , Fåhreeus. Departements-chefen, Statsrådet Friherre Gjllengranat uppläste lill justering: 2:o Ett i öfverensstämmelse med förut f’a 11 a cl t beslut uppsatt förslag till Kongl Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, i fråga om en närmare och fullständig utredning af förhållandet med utsockne frälsejordens i Halland roteringsskyldighet samt om lindring uti ifrågavarande rotering. Uppå Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att, i enlighet med detsamma, nådig proposition skulle till Rikets Ständer expe:<>' dieras. Ex protocollo C. O. Vougt. Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departenientct tillhörande ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet ä Stockholms Slott den 18 Maji i84". Närvarande: j Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Fåhraeus. Friherre Stael von Holstein , Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe , Waern, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 29. 7 F ri herre Gyllen granat „ Faxe. Departements-chefen, Friherre Gjllengranat anmälde och föredrog i underdånighet: 3:o
Hr Cederschiöld: Såsom ett bevis på oriktigheten af den åsigt jag framställt, nemi. att nu var: de Ständer icke ega rättighet att besluta en sådan förändring, som skulle betaga kommande Ständer deras i grundlagen dem tillförsäkrade rättighet att besluta förändringar i beskattningslagarne, har Hr Bråkenhjelm framställt en fråga huruvida icke 11. St:r nu kunde besluta en förhöjning i mina löneinkomster med förbindande verkan äfven för kommande Ständer. Jag anhåller då att få fästa upmärksamheten derpå, att R. S(:r icke besluta sådana löneförhöjningar hvarken för mig eller Hr Bråkenhjelm, utan för de embeten och tjenster, hvilka vi innehafva, och att R. St:r, så väl de närvande, som de kommande ega full rättighet att vidtaga hvilka förändringar de behaga i lönevilkoren för hvarje tjenstebefattning, likväl med den inskränkning alt de icke kunna fråntaga en med fullmakt försedd tjensteman de rättigheter, om hvilkas tillgodonjutande han genom Fullmakt redan blifvit tillförsäkrad. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi'.: Gr. Mörner har upträdt för att försvara afsigten med den Kongl. Proposm. och äfven jag medgifver att afsigten dermed kunnat vara god, men man bör äfven taga i betraktande huruvida något ändamål dermed skulle vinnas. Den värde Gr:n har framställt R. St:r sorn skulle de till och med vilja rycka brödet ur munnen på den idoge och torftige näringsidkaren, men jag för min del bestrider detta påstående, och jag är öfvertygad derom, att, i fall när näringar funnes i landet, som åt' en större arbetspersonal förskaffade bröd, skulle R. St:r vara de siste som ville försöka att minska denna arbetsförtjenst. Om man genomgår alla de Tulltaxor, som blifvit af R. St:r utfärdade, hvilket jag dock icke sträckt längre än till 1830, således för 20 år sedan, finner man att R.
10:de punkten, ang:de lillö kuhl g af det Revisorn J. G. Nyström tillagde expektans-arfvode; och ll:te punkten, ang:dc förste Ilof-intendenten Pehr Gustaf Welins, t. f. Harner er ar en Jakob Fredrik Mullerns oell Bokhållaren Jonas Billes pensionsrätt. 12:te punkten, ang:de pension för Medicina; Doktorn Johan Erik Nyb/wus. Hr Ekströmer, Carl Johan: Dä Ulsk. stöder sitt afstyrkande af bifall lill Konungens nåd. framställning i denna del, på den omständigheten, att några ömmande förhållanden icke skola förekomma, som lala för beviljande af det begärda anslaget till Doktor Nyblaeus, anhåller jag alt fä uplysa att sädane ömmande omständigheter verkligen äro för handen. Den ifrågavar. Läkaren är öfver 70 år gammal, har nära 50 år tjent vid Allmänna Barnhuset för en ganska ringa lön och den enda inkomst han derjemte haft, har varit den som fattigläkare i den fattigaste församling inom Slockholm. (Ian blifver nu, vid upnådd hög ålder, då han icke vidare förmår att förtjena något, utan eget förvållande, genom en reorganisation af Barnhuset, beröfvad den lilla inkomst han haft af sin tjenst derstädes. Vid sådant förhållande utbeder jag mig alt R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt, öfvertygad som jag är, att StalsUlsk:, med afseende på de verkligen ömmande omständighelerne och på den ifrågavar. personens höga ålder, hvarigenom det icke är troligt, att Staten länge kan komma att draga någon tunga af det understöd, som honom beviljas, måtte taga saken i ytterligare betraktande och tillstyrka den ringa skärf som Konungen begärt för en nitisk och trogen tjenare på sin plats, om han än icke förvärfvat sig ett lysande namn. Hr von Troil, Emil:
R:dr, emot dito dito; utbetaldes år 1858. 91,536: 38. till Hanekinds och Gullbergs härader i Östergötland, å 20.000 R:dr, för uppförande af jernbro öfver Svartån, på landsvägen mellan Linköping och gästgifvaregården Berg, emot 6 procents årlig återbetalning, med beräkning af 4 procents ränta; utbetaldes år 1852 14,654: 16. » Gustafs socknemän inom Stora Kopparbergs län, å 6.000 R:dr, för brobyggnad öfver Dalelfven i närheten af nämnde sockens kyrka, emot dito dito; utbetaldes år 1853 4,893: 32. » Thorsångs socknemän inom samma län, å 10,000 R:dr, för anläggning af 2:ne flottbroar i närheten af Thorsångs kyrka, den ena öfver Dalelfven och den andra öfver hillelfven, emot dito dito; utbetaldes år 1859. 9,597: 66. för brobyggnad öfver Ui. le-elf. invid staden Umeå, å 55.000 R:dr, emot dito dito; utbetaldes år 1855 16,276: 89. R:dr, emot årlig återbetalning af 6 procent, hvaraf 4 procents ränta för återstående kapitalbeloppet beräknas; utbetaldes år 1856 126,309: 90.
Debetsedlar, dem jag håller i min hand, bestyrka förhållandet. lila man ej heller föreställa sig att våra arbetare, om de ock befriades frän alla eller de liesta af dessa utgifter, hvilket jag skulle önska, men ej nu vågar hoppas, skulle blifva lottlös® i afseende på Stalsbörderna. Utan att ega något, är vår arbetare ändå underkastad, bland annat, beväringsskyldighet, ett onus, hvarföre man i dessa dagar lärer frilegt sig med 500 R:dr. Biträde vid skallgång, skogseld, strömrensningar, smittosamma sjukdomar bland menniskor och djur, måste han ock under vissa förhållanden lemna. Dessutom träffas han af indirekta pålagor, ofta i högre proportion än den förmögnare. Tuilen på spanraålen, saltet, sillen, köttet, kalfet, sockret, tobaken, ullen, lädret m. m. drabba arbetaren med sin dryga del. Skatten å bränvinet får han till större delen vidkännas, flan behöfver icke att dricka kaffe, använda tobak eller bränvin, säger man; nåväl, men låt honom då åtminstone behålla sin styfver för att köpa mjölet, sillen och saltet. Ytterligare påstår man, att dylik eftergift skulle befordra tjenstlöshet, sjelfsvåld, lättja, skörlefnad, lösdrifveri, oordningar af alla slag och proletariat. Detta och åtskilligt annat i samma riktning har blifvit sagdt bär och pä andra ställen, fastän jag, som icke rätt fattat tankegången, har svårt att i minnet bibehålla slutledningarne. Kanske blir ock försöket till motbevisning derför ofullständigt. Antages StatsUtsk:s mindre tydliga förslag, så kan jag väl linna, att genom försök att eludera detsamma några oordningar och besvär för myndigheterna torde npkomma. Men om man, på sätt jag vågat föreslå, befriar arbetsfolk i allmänhet från ifrågavande beskattning, kan jag ej inse att olägenhet utan tror tvertom att större ordning skull npkomma. Vid mantalsoch skattskrifningen skall naturligtvis dä som nu alla, äfven de skattfria antecknas.
St., hvilka i högsta instansen äga att afgöra denna fråga, skulle finna för godt att ej godkänna BancoUtsk:s gjorda anmärkningar, skall jag ej hafva något deremot. BancoUtsk. har likväl funnit sig i en annan ställning. Såsom ombud för R. St. har Utskrs åliggande varit att granska förvaltningen och framställa resultaterna deraf, hvarföre Utsk. ansett sig förbundet att för R. St. framföra hvarje omständighet, som, efter Utsk:s öfvertygelse, ej var fullt öfverensstämmande med det rätta, och då Bancofullmägtige, efter att hafva varit uti så brydsamma omständigheter, kunnat komma från dem med så få och litet betydliga anmärkningar, som af Utsk. blifvit gjorda, skulle jag tro detta för dem vara ganska hedrande. Jag öfvergår nu till den anmärkning, som varit under öfverläggning. Hr Rosenblad har påstått, att det vore ganska svårt att utröna, huru mycket i r:dr innehåller öfver eller under den egentliga myntfoten. Han har sagt, att om remedium i afseende på vigten vore under, kunde remedium i afseende på finheten vara öfver hvad myntfoten stadgar. Det är sannt, att remedium i afseende på finheten icke kan utrönas utan en ehemisk process, men när uppå myntet står, att det innehåller T7555 fint silfver, och detta, när det står på ett mynt, som är lörsedt med Konungens bröstbild, bör vara kungsord, samt innehafvaren af myntet genom vägning linner, att dess vigt, efter afdrag af icke motsvarar det qvantum fint silfver, som blifvit utlofvadt, så äger han rätt att påstå, det han icke fått nog. Hr Rosenblad har vidare 3a8 Den 20 Juni. sagt, att han önskade, det man ville uppgifva en redaction till denna text, som vore fullständig. Jag tror val icke, att man i Ståndets plenum bör uppgöra denna redaction; men tror dock, att det vore nog att till den af Fullmägtige antagna texten tillägga: med iakttagande
Uppbörd, som för Länet borde redovisas, utgjorde för år 1815 , 354*481 R:dr 23 sk. och för år 1814 och förre åren 280,96* R:dr 16 sk. 9 r:st , eller tillsammans 635,443 R:dr 39 sk. 9 r:st Banco: att derå under Uppbördsåret för 1815 blifvit afkortadt, anordnadt och lefvereradt 473,088 R:dr 11 sk. 5 r. och vid samma Uppbördsårs utgång dep 30 April I816 utestående 162,361 R:dr 28 sk. 4 r., af sådane inkoms er , som vanligen debiteras i Specialoch RestantieRäkningame; 10,847 R:dr 14 »k. 2 r. af SaltpetterSkatten för flere år, och *8,364 Rtdr 37 sk, 6 r. af åt sk i 11 ige särskile medel, eller tillhopa 201,573 R:dr 32 sk.; och att på denna summa ifrån och med den 1 Maji 1816 till den l derpå följde Augusti blifvit inbetaldte 58,093 Rtdr 44 sk. Beloppet af hvad på uppbörden för Länet dén I Apgusti I8l6 ytterligare skulle redovisas, utgjorde således *43i479 36 sk., hvaraf sedermera blifvit till Länets Ränteri inbetaide 66,756 R:flr 43 sk. 9 r. och afkortade 13,20* R:dr 27 sk. 7 r., så att, utom afl. HäradsFogdarne Grönvalls och Xlingvafts proprie-balancer 59,644 R:dr 17 sk. *• r., 18x5 och förra årens restantier i Länet JustitiaOmbudsm.
Directionen i särskildta fall föreskrifva, har Utskottet ansett denna §• pä detta rum kunna utgå. 8 § I öfverensstämmelse med de grunder Utskottet framställt, och det tillstyrkande Utskottet i anledning deraf gjort uti dess dan 9 i denne månad »fgifne Betänkande, öfver Friherre H. Wrangels motion angående Introi ductioners beviljande eodsst under påstående Riksdag, har Utskottet förändrat lydelsen af denna §. på sätt den nya Redactionen närmare innehåller. Emalia» den 12 och 13 § § af Directionens Förslag har Utskottet infört cn ny § sorn bar till föremål, att närmare bestämma RiddarhusSecreterarens skyldighet i afseende på ett skyndsamt befordrande till trycket af Rid. derskapets och Adelns Protocoller under Riksdag. i5 §.. Uti 9 §. af RiddarhusDirectionens RiksdagsBerättelse har blifvit hemstäldt, att äldste Sönerne af de sedan 1809 adlade ätter, måtte enär de i öfrigt äro behörigen qvalificerade och äga erforderlig skicklighet, få till Tjenstemän vid Riddarhuset antagas; ocb har. 56o Den 19 Julli e, m. såsom skäl härföre, blifvit anfördt, att bernalt» Söner redan fått sig af Ridderskapet och Adeln tillagdt rättigheten att söka Riddarhusstipendium och FriCadettplatser på Carlberg; och någon gällande orsak syntes icke förekomma, hvarföre äldste Sonen af sådan ätt, enär han j förenämde fall ansåges lika med Adelsman, skulle endast i fråga om att anställas som Tjensteman vid Riddarhuset, såsom ofrälse nian betraktas, hvarföre Directionen, enligt hvad Jen förmält, med berörde förändring en • dast haft för afsigt att bereda öfverenstätnmelse i föreskrifter hvilka hvilade på samma grund. Och som Riddarhusutskott fullkomligen delar RiddarhusDirectionens öfvertyt geise i detta fall, får Utskottet tillstyrka bifall å ofvannämd® Förslag
Som jag redan förut haft förmån antyda, tror jag ej alt en blifvande rotejemknings-commission, hvars medlemmar, åtminstone ej alla, böra tagas från Jemtland, för att kunna anses fullkomligt opartiska, kan komina att nedsätta nummerären betydligt; men ponera det högsta möjliga, nemi. till hälften, då rustoch rotehållare komma i precist samma ställning de nu äro, då man erinrar sig att jägarne skola åtnjuta samma rätt och få deras inkomster fördubblade, emedan de icke kunna antagas hafva mera än hälften af hvad den indelta soldalen åtnjuter i lönevillkor. Staten hade dervid förlust af en duglig trupp, som uti allt, med undantag af arbete utom provinsen, ur färdig att dela ljuft och ledt med den öfriga armeen inom och utom Rikets gränser. Vinsten vore i detta afseende således ingen för dem, som skulle åtnjuta den. Minskas denna nedsättning i nummerär till mindre än hälften, blir förlusten gifven för rustoch rotehållare och i samma mån kännbar, som antalet af reduetion blefve liten. Härtill kommer ännu ytterligare en stor skada för provinsen, mest kännbar för en sådan, som Jemtland, nemi. att de summor, som nu utgå af statsoch enskildta medel af öfveroch underbefäl, ej mer tili det närvar, beloppet spriddes ensamt i sistnämnda nejder, utan troligen komme äfven Vester-Norrlands län till godo, och det lif och den verksamhet, som de nu åstadkomma, blefve till Jemtlands stora skada förminskade.
Till lagtima möte sammanträder, utan särskild kallelse, Lands-tinget i länets residens-stad försia gången den tredje måndagen i September månad och sedermera hvarje år don måndag i samma månad, sorn Lands-tinget, engång för alla, dertill bestämmer, doek kan, på derom af föregående Lands-ting gjord framställning, eller i anseende till inträffade utomordentliga händelser, Konungens Befallningshafvande annan samlingsort utsätta. Bli/va inom samma län trunne Lands-ting bildade, nises i, sammanhang med beslutet derom, den ort, der det Lands-ting skall samlas, inom hvars område residens-staden icke är belägen. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 39 Landshöfding vare obetaget, att, i kroft af sill embete, Lands-tingcts sammanträden öfvervara och i dess öfverläggnin gar, men ej i besluten deltaga; Är ej Land skäf din g i länet tillsatt eller förordnad, idler har han förhinder, ege dea i //ensten (lidsle ledamoten i Landshii/dingeembete! den rätt lin sagd är. § 19- Då urtima Landstings-mötcu för Landstings-männon sjelfva medföra ökad möda och kostnad, synes något missbruk af Lands-tingets rätt att besluta sådana möten icke vara att befara, äfven om till ett sådant beslut icke erfordras enhällig het, såsom do Kommittcrade föreslagit; och då det torde vara nog hårdt att hvarje beslut om ett urtima möte, om än aldrig så behöflig!, skulle kunna inom ett Landsting omöjliggöras genom cn enda ledamots gensträfvighet, anser Utskottet den föreslagna ”enhälligheten” skäligen böra utbytas emot cn pluralitet af tre fjerde delar, så mycket mer som i allt fall beslutet, för att vinna någon tillämplighet, må ste, enligt § 59, godkännas af Konungens Befallningshafvande. Paragrafens mom. 1 torde således böra förändras till följande lydelse: