Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När bank-bolag, som varit berättigadt att utgifva egna banksedlar, upp/öses eller råkar i konkurs-tillstånd, vill Kongl. Majit, uppå anmälan derom, genom allmän kungörelse förelägga en hvar, som någon uf bolaget utfärdad banksedel innehafver, att, vid förlust af all betalningsrält, banksedeln till inlösen i samma banks hufvud-kontor uppvisa inom två ur frän kungörelsens datum, bö - 22 Sammansatta Bankooch Lag-Ulsle. Betänkande M 4. rande kungörelsen under hvartdera af de två åren Iva gånger, ett halft år emellan hvardera, från •predik stolar ne i hela riket uppläsas, och i allmänna tidningarne intagas; kommande till följd häraf, i händelse af bankens konkurs, med utdelning till de borgenärer, som icke ega förmånsrätt, att anstå intill dess sagda två år förflutit. Bank-sedel skall jemväl uti bolagets konkurs till fulla beloppet inlösas och njute innehafvaren ränta efter sex för hundra om året frän den dag, offentlig stämning beslutes till dess inlösen vidtager. Reservationer: af Herr Grefve Sparre, Erik: »Emot det i 21 § af Lag-förslaget intagna stadgande, att Bankens kredit-sedlar alltid skola till fulla beloppet inlösas, får jag anmäla reservation. Detta stadgande, om det tages efter ordalydelsen, innefattar en orimlighet, då sjelfva konkurs-tillståndet just ådagalägger insolvens eller Bankens oförmåga att fullgöra sina förbindelser, och lagen icke kan påbjuda hvad som är omöjligt. Det ligger nemligen icke utom möjlighetens gräns att så väl Bankens, som de solidariska bolagsmannens tillgångar kunna blifva otillräckliga att Infria sedlarne till fulla beloppet. Stadgandet är äfven i så måtto otydligt, att det kunde så förstås, att den förstkommande borde få fullt, utan afseende på om tillgångarne försloge lill öfrige sedel-innehafvare, hvilket likväl vore ännu mera orimligt. Om således stadgandet skulle ega någon betydelse, så innebär det endast förmånsrätt för sedel-innebafvarnc. Det hade då varit rättare att gifva saken sitt rätta namn.
Jag kan icke annat än på det högsta motsätta mig antagandet af denna punkt och anhåller att R. o. Ad. måtte afslå så väl den, som de efterföljande. R. o. Ad. gör en ofantlig uppoffring, hvadan ock R. o. Ad. bör, innan någon ändring af Ståndet antages, vara fullt öfvertygadt, att det vi få blifver bättre än det vi lia f va. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Om jag ej tillförene yttrat mig i detta ämne, så skulle jag visserligen kunna underlåta att göra det 1111, men just till följd af att jag ej blott varit en tyst åhörare, anser jag mig böra aflemna min protest till protocollet, som må bära vittne derom, att jag icke deltagit i antagandet af ett så besynnerligt förslag till öfre kammare, som slet hvarom nu är fråga, och sorn förmodligen antages. Jag finner åtminstone icke i någon mån detta förslag öfverensstämma med de föreställningar, som Den 31 Octoberf. m. man i allmänhet gör sig 0111 en öfre kammare. Huruvida denna kammare blir conservativ eller icke, tror jag ännu vara oafgjordt, detta kommer att bero på sammansättningen af det 5:te Stånd, som skall bildas. Det kunde hända att detta 5:te Stånd blefve ganska democratiskt till sin organisation, eller ock motsatsen, alt det blefve ganska conservati vt, och detta Stånd komme således alt gifva öfverviglen åt det ena eller andra hållet.
Erhåller någon sådan Caractersvärdighet i annan Tjensteväg, än den, hvars ti han varit eller är Embetseller Tjensteman, såsom t. ex. då en Militaire lar en Civil Caracters-Fullmagt , eller tvärtom, belägges Charta efter Trettio procent af dithörande Löneinkomst. Fullmagt, Öppet Bref eller Resolution på Caracter för dem, som ej förut varit i Kronans tjenst, förses med Charta till Sextio för Ilundradet af Löneinkomsten för dylika eller dem i värdighet motsvarande tjenster. Dock beräknas i ofvannämnde fyra händelser endast den på Stat bestådda Ordinarie Lön, hvilken, derest den är indeld, bör efter senaste årets Markegång uträknas. 120 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. Fullmagter : PoctorsBref, sora vid Academierne utfärdas, skrifvas på Stärnpladt Papper, nemligen: DoctorsBref i Theologien R:dr 3: i Juridiken 3: i Medicinen 3: i Philosophien, eller så kallade MagisterBref i: 24. Men för DoctorsBref, som utan prof utfärdas 10: — Prostar öfver egna Församlingar erlägga i Stämpladt Pappers afgift 4: — Transporter och Byten, som Vi i Nåder, eller ofvanförmälde Embetsverk och Embetsman bevilja, skrifvas på Stämpladt Papper till lika belopp, som Constitutorial på behaglig tid. Afsked skrifvas på Stämpladt Papper till en Tiondedel af det belopp, hvarmed den afskedstagandes Fullmagt eller Constitutorial å samma Tjenst är charterad; men om den afskedstagande hugnas med förhöjning å Caracteren, förses afskedet med Stämpladt Papper till det belopp, här ofvan för Caracters-Fullmagter stadgadt är; tillåte Vi åter den afskedstagande att bibehålla antingen hela eller någon del af dess innehafvande Lön, förses afskedet med Stämpladt Papper till Fem för Hundrade af den Lön och inkomst, som bibe - Exp. Vtsk. Fårslag till und. Slfijv.
Ett riktigt kyffe för resten – lågt, mörkt och nedrökt – och så denna obeskrifliga lukt af gråpapper, såpa och hvad det är allt för något! En ung man stod bakom disken, med armbågarne på den och hufvudet lutadt öfver en bok. Hans utseende var lika ljust och vänligt som bodens mörkt och otrefligt. Vid den unga flickans inträde rätade han upp sig och bugade. Han såg ganska godt ut. Det blonda håret var vågigt, glänsande som silke och alldeles tillbakastruket. Hyn var qvinligt ljus och det kunde aldrig finnas ett par ögon mer blå än hans. Det var en viss intelligens, som glänste bakom glasögonen, men det låg någonting förtryckt i hela ansigtsuttrycket, och kring munnen märktes ett drag af vekhet, som, förstärkt med en enda nyans, skulle öfvergå till svårmod. Det fans ingenting käckt, ingenting manligt hos honom; han liknade en af dessa plantor, som af brist på ljus få hvita blad i stället för gröna. Det föll icke gerna någon in att säga ett ovänligt ord till Axel Möller. Det fans detta oförklarliga i blick och hållning, som alltid tycktes be om ursäkt. Man kände en ovilkorlig medömkan, – och ändå var han hvarken sjuk, eller gammal, eller fattig. Till och med Selma Bergs pojkfasoner blefvo något dämpade, när hon talade med honom. »Jag kommer inte för att handla», sade hon i det hon gick fram till disken, »jag kommer för att be er om någonting.» »Mig?» upprepade han gladt, och en svag rodnad rann upp på hans kinder. Hon kände sig förlägen. De hade ju visserligen träffats några gånger i prestgården, men det var väl i alla fall rysligt påfluget, dethär. Hans skygghet meddelade sig åt henne, och hennes fingrar lekte nervöst med den lösa tråden på segelgarnsrullen. »Richard har talat om, att er morfar har en massa teckningar och utkast af er morbror.» Det glänste till bakom glasögonen, det var ett slags tyst bejakande. »Jag ville ... åh jag vore så tacksam, om ni ville be er morfar ... Jag skulle vara så rysligt glad, om jag finge se dem.» Den unge mannen teg och tycktes tveka. Selma rodnade så att tårarna stego henne i ögonen.
Jag ber likväl att få fästa upmärksamheten derå, att om t. ex. elt hö uptages till 16 sk. b:ko i en blifvande markegångstaxa, men denna kommer att träda i verkställighet sedan del nya systemet blifvit infördt, så är det endast en transaktion mellan den som betalar och den som mottager, att tillse, det evalveringen kommer att för siggå efter de tabeller, som naturligtvis då blifva tillgängliga. Således kunna genom markegångstaxornas npslällande i enlighet med nu gällande myntsorter inga svårigheter upsla. För öfrigt är det visserligen en möjlighet, att äfven i administrativ väg bestämma, alt de värden, som i markegångstaxorna införas, skola evalveras lill öfverensstämmelse med det nya systemet. Huru man således än betraktar saken, finner man att inga svårigheter för tillämpningen derigenom upkomma. I alla fall är det väl gifvet, att hvad Ständerna än må besluta i afseende på tillämpningen, blifver det dock en nödvändighet att antingen rätta de blifvande markegångstaxorna efter båda syslemerna, eller också att låta verkställa den evalvation, hvarom jag förut talat. Jag kan fördenskull ingalunda finna, att de af Hr Printzensköld framställda anmärkmr i ringasfe mån lägga hinder i vägen för antagandet af ifrågavar:de punkt, hvarom jag således vördsamt anhåller. Propos. till bifall å före»ar:de mom. blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. litte punkten, ang:de en af Ulsk. tillstyrkt underd. anhållan hos K. M. i fråga om prägeln i del nya tO-öre-styckel. Frih. Palmstjerna: Den af Utsk. i denna punkt föreslagna underd. anhållan anser jag innehålla antingen för litet eller för myckel för att af R. St. till K. M. framställas. För litet, emedan jag förmodar, att den framställning, som kommer att ega rum till följd af R.
De måste för hvarje sådant tillfälle ingå med serskild ansökan derom, och vid Embetets förlust är dem förbjudit att låta pä annat sätt någon i sitt ställe detsamma förrätta. De hafva hvarken den förmon att, efter välbehag, härtill kunna använda underordnade personer, eller öfverenskomma, såsom i flere andra Embetsclssser, med sin Kamrat eller närmaste man i tjensten att fylla deras platsVidare, och då de äfven genom de mäst gällande hinder befinna sig ur tillfälle att sjelfve vara tjenstbara, måste de på egen bekostnad aflöna sina vicarier. Men, utom allt detta har tidernas skick verkat derhän, att då fordom Auscultanter och Extraordinarier icke sällan erlade betalning för det de, under Tingen följagtige fingo vinna öfning och tilldanande, kunna nu nästan icke emot vedergällning skicklige biträden erhållas. Ynglingar hafva i senare tid funnit vida bättre utsigter förderas bergning och fortkomst inom andra mindre besvärliga, men mera säkra och lönande tjenstegrenar. Ordinarie UnderDomrirne, om de äro samvetsömme för sitt kall, tvingas häraf, med uppoffring af hälsa och krafter i förtid, till en starkare, ofta öfverdrifven ansträngning; aldrahälst som medborgerliga utvecklingen, jemte påfordrande af en hastigare, men ordentligare behandling med brottmålen - Den i5 Maji e. in. 17 7 follen, haft en märkbar inflytelse i alimädfjet på rättegångarnes mängd och vidlyftighet, så att på åtskillige ställen fordom Domboken för fett helt år knappast utgjordt hälften i arktal j emot Domboken nu blott för ett enda Ting, inom samma Tingelag. De häraf uppkomna följder hafva naturligtvis närmast träffat UnderDomarena, och i sio mon jemväl på mångahanda sätt spridt verkningen deraf tili Samhället.
II. B. 491. A. 605. III. E. 9. — N:o 46. till Rikets Ständer, angående afskrifning af ett aflidne Majoren J. Wernbergs sterbhusdelegare till gäldande ådömdt ersättningsbelopp för en vid Götheborgs artilleri-amipunitions förråd yppad balans. I. R. 230. II. B. 243. A. 288. E. 498. — N:o 47. till Rikets Ständer, angående afskrifning af en del af det för Hallands Län år 1846 beviljade undsätlniugsanslag. IV. A. 31. E. 174. — N:o 48. lill Rikels Ständer, angående pension å allmänna indragningsstaten för Ofverste-lieulenanten J. Edström. I. R. 230. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 208. — N:o 49. till Rikets Ständer, angående förhöjning i pensionsbeloppen för förste och andre landtmätarne i Riket. 1. R. 230. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 208. — N:o 50. till Rikets Ständer, angående beviljande af creditivrätl å Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätsel-commission till ett belopp af högst 200,000 R:dr banko. I. IV. B. 54, 156. A. 243. E. 544. — N:o 51. till Rikets Ständer, angående afsöndring af jord från indragna mönsterskrifvare-bostället vid f. d. Adelsfane-regementet Selleberg Börje Olofsgården till byggnadsplats och omgifning för ett skolbus i Rockeby församling inom Skaraborgs Län. I. III. E. 9. — N:o 52. till Rikets Ständer, angående särskilda jemkningar uti del af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna myntsystem. I. 409. R. 493.
Instructionen kan sålunda ej äga annat föremål, än att utstaka sättet hvaruppå Revisorerne skola verka inom de i Grundlagarne bestämde gränsor, och i en ofelbar öfverensstämmelse med de grunder hvilka uti dem föreskrifvas, 3oa S tats-Utskottets Betänkanden. Det föreslagne stadgandet uti 5:te puncten, att' Rpvisorerng skulle ega tillgång till KopgL Stats-Contoirets alla Räkenskaper, Protocoller och Handlingar, intill den dag, då Revisorerne sammanträd da, anser jag stridande emot dessa grunder oell ledande' derhän, att Revisionen af Förvaltning peli Räkenskaper åtskiljes, peli att den förra sträckes till annan och längre tid, än de sednare omfatta. Revisorenies i Grundlagen utstakade åtgärd att öfverse Stats-Verket och utrö-, na huruvida Anslngs^snmmorne äro öfver-? skridna, kan likväl så mycket mindre ega runi för någon annan tid, än den för hvilken afslutade Räkenskaper finnas, sorn desse allena innefatta och fullkomligen re-? dovisa förvaltningens Resultater, hvilka sedd Hare åter äro de enda föremålen för Revisorernes bedömande; Hvartill kommer att ett sådant åtskiljande af förvaltning och Räkenskap medförer den oformlighet i granskningen, att hvad af den förre vore utaf föregående Revisorer godkänt eller anmärkt, och i följd deraf anmäldt till Riksens Ständers åtgärd, kunde af kommande Revisorer, som emoltogo Räkenskaperiie för samma tid klandras eller åtminstone ifråga ställas och å nyo underkastas Riksens Ständers bepröfvande, Stat s-XJ tskottets Betan kandell. 3o3 Sammanhang i syftning och utförande af Revisions-Arbétet skulle derigenom förloras, och detta förtidiga utöfvande af den förbehållne granskiiings-rätlen, skulle ofta leda till omogiia och origliga omdömen då deremot delina rättighet icke styckad och stympad titan på eli gång uti fullkomiiadt skick utöfvad, sammanhåller kraften ef RevisorerheS befattning; Stadgandet i 58 §.•
Genom serskilte beslut och förordnanden hafva ifrågavarande innehållne lönemedel, så vidt de samma eljest skulle såsom en verklig inkomst eller besparing komma stats-verket till godo, blifvit anvisade åt de för embetsoch tjenstemäns pensionering inrättade kassor, nemligen sålunda: 1:0 att uppå armeens pensions-kassa, enligt det för denna kassa under d. 10 Januari \r]^nJ utfärdade första reglemente, öfverlåtits löne-besparingarne för vakansoch liggemånaderna vid ledighet af militäre embeten och tjenster, hvarjemte genom Kongl.
Staten tid efter annan gjort för dess uppkomst, äfven då den vederbörligen blifvit skött, varit förenad med betydliga utgifter och förluster, utan att bättre utsigter till en förmonligare och mindre kostsam guld-till-, verkning sigvisat, hvilket förhållande så mycket mindre under arrendetiden synes hafva förändrats, som grufve-driften derunder blifvit betydligen eftersatt och byggnaderna vid Grufvorna samt vid sjelfva Verket fått förfalla, har Kongl. Majit, i likhet med hvad Kongl. Maj.-Is Nådiga Propos. p/.o 3o. Rikets Ständer begärt samt Kammaroch Bergs-Collegierna jemväl i underdånighet tillstyrkt, i Nåder funnit godt, på sätt Dess Nådiga Bref till bemäldte Collegier af den 12 November sistnämndte år innehåller, förordna, . att Ädelforss Guldverk genast skulle för Kronans räkning nedläggas, med rättighet för hvar och en, som dertill kunde finnas hugad, att Grufvorna derstädes, enligt Författningarna, upptaga och bearbeta; att, såsom en följd deraf, alla i afseende på Bergverks-rörelsen derstädes utkomna Författningar skulle förfalla, och att således de tjenstbarheter och skyldigheter till Guld verket, hvilka ålegat Allmogen i de deromkring belägna Alsheda, Skede, Ökna, Hvetlanda, Skirö.och Lemnhults Socknar må upphöra, med rättighet för nämnde allmoge, att öfver sina hemmans skogar njuta samma fria dispositionsrätt, som, enligt Författningarna, i allmänhet tillkommer Hemmans-egare, de der Bruk eller Bergverk icke underlagda äro; äfvensom att det vid Ädelforss årligen hållna Bergs-Ting från och med år 1825 icke vidare lomme att ega runi, derest icke något uppskjutet mål skulle deruti kunna fordra någon tids ytterligare uppskof.
Taube redan visat, att det just är derföre, att det gamla icke är tillfredsställande, som man vill hafva ett annat. Då så beskaffade skäl framdragas, torde man hellre låta det blifva sådant det är, emedan det nya blir sämre än det gamla. Frih. Nauckhoff: Jag har ingenting emot, att de utaf Hr von Rosen uti denna § föreslagna förändringar göra sig gällande. Likväl har jag funnit en obetydlighet, som föranleder mig alt fråga: skall Konungens Bef:h:de och biskoparne gemensamt utse ordföranden och bestämma samlingsorten, eller skola de hvar för sig göra det? I sednare fallet frågar jag ytterligare hvem som skall hafva afgöranderätt, i händelse de stanna i olika meningar. Detta visar huru man kan utsträcka specialiteterna i det oändliga, oell hvilka svårigheter man derigenom iråkar. Jag vill dock ingalunda hafva gjort denna amnärkn. tillämplig till hv«d Hr von Roal H. 21 D tn 8 Mart f. ra. sen yttrat; ty jag tror, att ett och annat deruti Iian vara bra. Här har blifvit sagdt, att den nu gällande förordningen ar ingenting mindre än bra, och att någon ny icke liehöfts, om den gamla vore så förträfflig. Ja, den nu gällande förordningen kan vä! hafva sina brister: men olörlålli gast bland dem Sr utan tvifvel den, att för hilt ningen icke är ny. Gr. af Ugglas: Med Hr von Rosen instämmer jag deruti, att orden "och minst en vecka” böra utgå. Det vore nemi. möjligt att öfverraskniug kunde äga runi, synnerligast då det berodde på prestens skön att utsätta sockenstämma. Jag anser derföre, att man såsom regel bör antaga, att sockenstämma icke får hållas förrän 14 dagar efter dess pålysning; men jag vill också å andia sidan, att den ovillkorligen skall hållas å den utsatta dagen, så att det icke må bero af presten att uppskjuta densamma flera veekor efter dess utlysuing.
Den 20 Juli. 1999 nåd ; fördenskull oell med afseende 5 de nu anförda grunder och omständigheter får jag för min del vördsammeligen tillstyrka, att genom en förändring af Allmänna Lagen måtte förklaras, det åverkan a all slags plantering samt å Skog, som åter vuxit genom skedde inhägnader och fredande skall varda ansedd och bestraffad som tjufnad, dock med bibehållande af stadgandet i 64 §. af 1805 års Skogs - Ordning i de fall, der det af planteringen borrtförde eller förderfvade icke uppginge lill den bety'enhet, att det, enligt den i 40 Cap. 5 §. Missgernings-Balken laggde grund kunde för stöld räknas. Beträffande sedermera de ändringar uti nu gällande Författningar, som, till underlättande af bevisningen i sådana åverkans mål, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet föreslagit , så alldenstund för bevisningen af dylika brott möter mycken svårighet, heldst tvänne vittnen sällan kunna vara att tillgå, och erfarenheten alltid visat, att så länge bevisningen endast blir till hälften åstadkommen, de flesta åverkare icke dragit i betänkande, att svärja sig frie, hvartill jemväl kommer, att exempel kunna framtes i öfverflöd, att de afhuggne eller afsågade träden och grenarne funnits i åve karens vård och förvar, att qvarstående stubben och den borrtförde stammen passat jemt tillsammans, att följaktligen ej mindsta tvifvel kunnat äga rum om åverkaren, men att denna likväl ej kunnat fällas saker derföre att ingen sett då våldet verkställdes och derföre, att han ej efter nu gällande Lag är förbunden visa huru och hvar? 200® Den 20 Juli. hvarest han åtkommit en dylik, misstänksam» het underkastad, vara, alltså och då den första af Kongl. Majtts Befallniningshafvande föreslagne punkt, angående tillämpning af 52 Cap. 2 §.
När grefve Stjärne efter lunchen steg in i h o - tellets tidningsruni, lemnades honom en rosafärgad liten biljett, som doftade af någon mild, ovanlig parfym. Huru det kom sig — men den första fläkten af den fina vällukten, som slog honom till mötes, uppkallade för minnets öga bilden af den unga okända från i går och det lilla skogsäfventyret. Dock blott för ett ögonblick! Ty snart upptogs all hans uppinärksanhet af brefvet, som han förstod vara från Käthe Bentson, och hvilket han nu med ifrigt fubblande fingrar bröt. Det innehöll endast dessa få ord, skrifna m e d en mjuk och synnerligen elegant piktur: » Herr grefve! Ni träffar mig ensam i afton på slaget sex i Schlusselburgs trädgårdspaviljong. Käthe Bentson. »; Som de dofva sexs agen upprepades från kyrktorn till kyrktorn i de omgifvande stadsdelarne, lät Karl Stjärne klappen falla på den gamla trädgårdsporten. » Knecht Ruprecht » var tydligen förberedd, t y efter en hastig, argsint blick genom den lilla, luckan, öppnade han utan någon parlamentering och utan ett ord. » Hvar ligger trädgårdspaviljongen, » frågade grefven. Portvakten pekade med tummen öfver sin skuldra mot en tätt igenvuxen väg, som försvann mellan yppiga löfkulisser inåt venster. Efter några minuters promenad framskymtade mellan trädstammarne en åttkantig literf^aviljong, hvars mögelsprängda väggar ännu buro spår af att en gång fordom ha varit gulmålade. Grefve Stjärne saktade sina steg. Några sekunder, några fjät ännu blott skiljde honom från att ansikte mot ansikte för första gången möta den kvinna, som under långa år så ofta spökat i hans drömmar och vakna tankar. Han kände sitt hjärta häftigt klappa; han tyckte sig höra hvarje dess slag. Allt stod nu på ett kort, och det gällde att spela. detta ut med skicklighet och kall beräkning. Han började ifrigt, nervöst leta i sitt minne efter dessa vältaliga anföranden, han för det afgörande ögonblicket hoparbetat för sig själf — men nej, det var honom omöjligt att minnas en enda mening däraf, ett enda ord.
5 Vördar/ till Tull-taxa. 51 U nderrättelse r om hrad rid Taocans verkställighet iakttagas hör. § 1 Hvad vid tullklarering af brutet öretal ej hinner till halft öre uteslutes, och räknas deremot för ett öre hvad af sådant brutet tal stiger till eller öfver ett halft. § 2. Med de i Taxan förekommande vigtbestämmelser förstås viktualievigt, enligt Kongl. Maj:ts nåd. Varor, som med främmande fartyg ineller utföras, äro i Sverige icke underkastade andra eller högre afgifter, än om de med Svenska fartyg ineller utföras. § 4- Lastpenningar till Kongl. Majit och kronan utgöras till lika belopp af Svenska som af främmande fartyg med 40 öre för hvarje läst, beräknad efter Svenskt mätarebref samt betalas hvarje gång både vid inkommande och utgående; dock om ett fartyg, under loppet af ett kalenderår, gör flera resor mellan Sverige och utrikes ort, erläggas dessa umgälder för utgåendet allenast första resan och vid förnyadt inkommande, endast när fartyget innehar last, samt större eller mindre del deraf lossar; och må i detta hänseende jemväl såsom barlastade anses: Fartyg af 8 lästers drägtighet och derunder, som innehafver gods, icke uppgående till mer än hälften af 52 Förslag till Tull-taxa. dess drägtighet; Fartyg af öfver 8 till och med 50 lästers drägtighet, som innehafver gods icke (ifver 4 läster; Fartyg af öfver 50 till och med 100 lästers drägtighet, som innehafver gods icke öfver 6 läster; samt fartyg af öfver 100 lästers drägtighet, som innehafver gods icke öfver 8 läster; hvaremot, då fartyg innehafver gods till större lästetal i förhållande till drägtigheten, än hvad sålunda nu bestämdt är, detsamma bör anses såsom lastadt, samt hel afgift erlägga. § 5. A inkommande varor som, enligt Taxan, förtullas med vissa procent af värdet, bör godsegaren uppgifva inköpspriset med tillägg af assurans, frakt och annan derå använd kostnad intilldess de till lossningsorten anländt. Godsegarens uppgift skall, så vidt ske kan, styrkas af factura och Connoissemet.