Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När derjemte i beräkning tages Bankens förökade vinst af de. årliga räntorna å de förökade utlånfngarne, å hvilka räntan likväl lid efter annan kunde nedsättas från 5 till \ och slutligen till 3 procent, allt efter som Bankens silfverfonder växa; så inses lätt, hvilken verklig styrka detta system af sjelfva silfvercassans förräntande i utrikes fonder eger, så väl till Bankens consoliderande och till rörelsecapitalets förökande, sorn till räntefotens sänkande, till oberäknelig båtnad för näringarna och beredande af landets stigande förkofran. Det nu angifna system, att bereda ökadt rör«lsecapital, h vilar, efter mitt förmenande, på fast grund; fordrar fér sil t ut B i/ani g till R, St, Frit, 1834. 6 S*tnl. 1 Af del. ' 3 Häftet f*. B*uto-Utsk»tt*ts Btr. N.*« 5. förande föga invecklade åtgärder; kan efter omständigheternes föranledande reed lätthet inskränkas och åter utvidgas; har den egenskapen, alt af hvar man lätt kunna fattas och till siffran controleras, samt är icke, såsom många andra financesystem, ensamt fotadt på en svindlande theori om en i oändlighet utsträckt creditröi else med papper utan reel silfverfond. Jag har icke afgifvit denna reservation i afsigt alt klandra hvad Utskottet föreslagit, rörande användandet af de nämnde afbetalningarne å Statsverkets skuld till Banken. Min afsigt har blott varit, att underkasta ideen Riks-Ståndens pröfning, visserligen icke i hopp, att den nu skulle kunna vinna tillämpning, men under full öfvertygelse, att den en gång i sinom tid skall få ett rum bland öfriga financiela åtgärder. STOCKHOLM, i834; bos J. A. Walldcn. Banco-Utskottels Betänkande N.o 7. 1 •jf. N:o 7. Ankom till Exp.-Utsk. den 16 April kl. 1 e. m. Betänkande, med förslag om ett nytt myntsystem.
Vid denna Propositions besvarande förklarade Rikets Ständer, att dej ansågo desto mindre betänkligt medgifva, hvad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit, som en dylik rättighet, utan någon känd olägenhet, redan vore, genom 1 och 6 §§ i 1835 års Reglemente för mera nämnde Discont, tillerkänd dem, ",som köpt inhemsk ull, att dermed drifva handel.” Enär häraf vill synas, som det i Rikets Ständers beslut förekommande stadgandet, angående sorterad ulls belånande egentligen blifvit hemtadt från Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition, och då Rikets Ständers åberopade underdåniga skrifvelse för öfrigt icke innehåller något, som kan tydas derhän, att Rikets Ständer åsyftat annan inskränkning i ullhandlandes lånerättighet, än den Kongl. Maj:t ansåg ändamålsenlig, torde vid det af Kongl. Maj:t i omförmälda hänseende meddelade förklarande böra bero, helst desse handlande derigenom endast blifvit vid sin förut egande lånerält bibebållne. 9:o. Angående Manufadur-Discontfondens förstärkande med den obegagnade delen af Ull-Discontens Creditiv samt om godtgörandet af de med sistnämnde Disconts utlåning förenade tillf alli.a förluster. (1843 års Revisorers Berättelse sid, 19—21, Kongl. Commerce-Collegii Utlåtande sid. 54, 55). Uti det Utlåtande, Utskottet nu lill Rikets Ständer afgifver, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande samma ämnen, har Utskottet jemväl yttrat sig öfver hvad Revisions-berältelsen härom innehåller; och får Utskottet således till detta utlåtande hänvisa. 10:o. Angående skedda insättningar å en och samma räkning i Rikets Ständers Bank af anslagssumman för Ullsorterings-anstalterna i Götheborg och Malmö samt försäljningsmedlen för Kronan tillhöriga får. (1843 års Revisorers Berättelse sid. 22, Kongl. Commerce-Collegii Utlåtande sid. 55).
Propos. begärt ett anslag af 6,000 R:dr för ifrågavar:de ändamål. Då nu derjemte Utsk:s Betänk, innehåller att: "K. M. som ansett det vara af synnerlig vigt att åt de 2 nordligaste länens jordbrukande allmoge kostnadsfritt biträde medelst undervisning och råd i anläggning af öfversilningar och ängsvattning i allmänhet varder beredi, så snart en skicklig agronom, med praktisk kunskap i ämnet, uteslutande för della ändamål blefve att tillgå, under d. ti Nov. 1831 i nåder beslutat, att, under afbidan deraf, * del tills vidare finge bero vid hvad Landtbruks-Akademien för del dåvarande i underd. tillstyrkt f så kan man således häraf finna: l:o) att K. M. begärt anslag för 4 agronomer; 2:o) att K. M. fästat serskildt upmärksamhet på vigten deraf att en agronom måtte anställas i de norra länen. Under sådana förhållanden, skulle jag för min del anse den ifrågavar:de skrifvelsen vara 204 Den 11 Mars e. m. öfverflödig och, mindre lämplig, hvarföre jag således icke kan annat än förena mig med deni, som anhållit örn bifall till Betänk. Propos. till bifall å förevar:de Betänk, blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Land tm. förklarade det lian funnit Ja öfvervägande, Hr von Hartin ansdorf: Då jag, under motions-tiden, väckte fråga 0111 ett Ecklesiastik-Colbii inrättande, utbad jag mig att längre fram få motivera denna framställning. Delta har jag 1111 gjort, och anhåller alt någon af Riddarh.Kansliet må få upläsa mitt anförande. Gr. Lagerbjelke, Gust., begärde att ifrågavande anförande måtte få hvila på bordet. Hr von Hartmansdorff: Jag har ingenting emot att mitt anförande granskas utaf hvem det behagar.
Ris3 ,300 Sago.3 300 Hampa _ 300 Humla 3 300 Ingefära, torr 3 — ^ i Bih. till R. St. Prot, iS.p. 10 Sami. I Afl. 115 Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse,N:o Zjj. Mi Tull för g' K:dr 300 lim vär ■PP t. i de ar. Tran afgil Mascovadeeller brunt och gult, Terres och 1 samt hvitt Pudersocker tes 3 _ 300 Krossadt, Lumpoch HavannaTerres-, . 3 300 Span mål, omalen: Korn .. 3 300 The 3 300 3 — —. 300 Tobak: Blad 3 300 Knaster 3 — —- 300 Trädvaror: Mahogny, oarbeladt, sågadt eller tilllui get 3 300 Ull, okammad och okardad 3 300 Win, på fastager . . 3 300 —. —. på bouteiller: Rourgogne och Champagne . 3 — —• 300 andra slag .. o 3 Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, JV.o 377. Fö rteckning på sådane för närvarande till ineller utförsel förbjudne Yaru-articlar, som, enligt Rikets Ständers önskan, böra från och med den 1 Januari 1843 få, mot de af Rikets Ständer åsatte tull-afgifter, a) lill Riket införas. Jern: Smidt eller valsad t: Spik, samt allt ej specificeradt Manufacturoch Handtverkssmide. Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt. Slöjdevaror, eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufactur-varor i Taxan ej nämnde. Stål: ”andra slag”, än Gjutoch Garfstål. b) från Riket utföras. Jern: Gjutet: Tackoch Ballast-, af Sjö- och Myrmalm. Tjärubärm* eller Yraktjära.
Emellertid kunna, af ofvan omförmälda anledning, eller att Kassörerne i nya staten upptagas i Bokhållaregrad, i hvilken högsta lönen utgör 3,000 R:dr, Bankens nuvarande Kassörer, fastän tillhörande Kamereraregrad, icke komma i åtnjutande af de nyss anförda förmånerna; och ehuru Rikets Ständer, genom medgifvandet för Fullmägtige att kunna tillägga de nuvarande Kassörerna förhöjda missräkningspenningar, beredt möjlighet för dem att, under tjenstetiden, undfå enahanda lönevilkor, som skulle hafva tillkommit dem, derest ide, lika med Kamereraregradens tjenstemän, finge efter vissa års tjenstgöring tillträda löneförhöjning, så bärfiyter likväl icke någon rätt till högre pension från detta medgifvande. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 75. Det hufvudsakliga skälet, hvarföre lönetillökning efter vissa års tjenstgöring icke ansetts böra tillkomma de nuvarande Kassörerne, att nemligen de derigenom skulle iöranledas till att, om än för bestridandet af befattningarnc alldeles olämplige, ändock qvarstå dervid för att komma i åtnjutande af högsta lön inom graden, kan icke ega tillämplighet på Kassören Schön, hvilken, född den 24 April 1794 och antagen i Bankens tjenst den 23 Februari 1815, snart uppnår en lefnadsålder af 70 år och tjenat nära 50 år, deraf 16 år såsom Kassör; och då bland nuvarande Kassörerne Schön är den ende, hvilken uppnått den ålder, som berättigar till erhållande af hela lönen såsom pension, samt då hans tjenstgöring blifvit af vederbörande särdeles fördelaktigt vitsordad, anser Utskottet sig höra hos Rikets Ständer tillstyrka att Kassören O. M. Schön vid afskedstagandet från Bankens tjenst må tilläggas pension till enahanda belopp, hvartill, på grund af Rikets Ständers ofvanberörda beslut, hans vederlikar, då de tjenat inom graden 10 år och icke innehafva tjenst utom Verket, äro ovilkorligen berättigade, eller Fyratusen Riksdaler årligen. Stockholm den 31 Oktober 1863.
Då Bränvinspannorne i Riket ifrån f» till och med 25 kannors rymd utgöra ett belopp af 2,353,5q4 kannerutn; då patinorne från och med 26 kannor, till och med 49 kannor, upptaga en kannerymd af 1,029,160 kannerum; då 5o kannors pannor ensamt upptaga en kannerymd af 82,900 kannor; då pannorne från och med 5i kannor, tili och med 79 kannor, upptaga en kannerymd af 104,000 kannerum; och då pannorne från och med 80, till och med 93 kannors rymd icke upptaga fulla 5o,ooo kannerum, så är det också temmeligen ögonskenligt, hvarföre opinionerne företrädesvis kastat sig på inskränkningen utaf den större kannerymdens tillverknings-rättighet, utan allt afse4i H. 14 210 Den 14 September f. m. ende å den slags rättvisa och billighet, som härvid kommit i betraktande. Jag bekänner mig uppriktigt betvifla, att Utskottens åsigter kunnat vara till den grad inskränkte, att dess pluralitet verkeligen trott sig åstadkomma någon minskad tillverkning, genom den inskränkning, sorn för den större pannerymdens, och de förbättrade redskapernes användande blifvit föreslagne. Om bränvinsbehofvet ifrån den föreslagna inskränkningen i bränvinsbrännings-rättigheten icke kan erfara någon minskning, så återstår ju alltid den lätta utväg, att ifrån de 3,56p,ooo kannerum, som genom den föreslagna Författningen icke lida någon inskränkning, kunna fylla den brist, sorn i behofvet kunde uppkomma, genom den inskränkning man föreslagit, och som visserligen icke drabbar en sammanräknad pannerymd af 10,000 kannor. Jag hemställer till hvar och en fördomsfri, huruvida någon rättvis grund, eller för den moraliska förevändningen ändamålsenlig afsigt, häruti är synbar.
Mars 1847 förklarat, det vara rusthållarne öppet lemnadt att, genom en Kommitté, låta uppgöra förslag till den årliga afgift, emot hvars erläggande till kronan, rusthållarne önskade vinna befrielse från åliggandet att anskaffa och underhålla regementets beklädnad och beväring; men att vid de sammanträden, som för sådant afseende med rusthållarne egt runi, desse stannat i olika tankar och beslut, angående den afgift, som, för vinnande af den åsyftade för - Staissaint Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande, N:o 42. 9 förändringen borde af dem erläggas; och att, som det af största delen af dem erbjudne beloppet af 7 till 8 Rdr för hvarje nummer, icke motsvarade den verkliga kostnaden för ifrågavarande persedlars anskaffning och underhåll, derest detta skulle af kronan öfvertagas, Kongl. Majit i nåder förklarat, att frågan borde förfalla och att således med beklädnadssättet äfvensom med beväringens underhåll vid regementet, derefter skulle tillgå, som dittills. Vid dessa sålunda upplysta förhållanden, samt enär någon anledning icke är till antagande deraf, att förnyade framställningar i detta ämne nu skulle af rusthållarne med större endrägt och beredvillighet omfattas, och det dessutom står rusthållarne öppet, att, derest de sins emellan kunna öfverenskomma om sättet för remonteringens utgörande efter förändrade grunder eller om anskaffandet och underhållandet af beväring och beklädnad på gemensam bekostnad, hos Kongl. Majit i underdånighet göra de framställningar, hvartill de kunna finna sig ega fog, anse Utskotten förevarande fråga ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Augusti 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Aug. 1851, lil. 12 inidd. Ut!ätandej i anledning af väckt fråga om förhöjning i tegan för kungsskjuts^ m. m.
Det borde icke vara omöjligt, att för Louis De Geers uppfostringsanstalt intressera ej mindre dem, som dagligen åtnjuta frukterna af Louis De Geers verksamhet och högsinta uppoffringar, än dem, som njuta af det, som han icke offrade på sitt nya fäderneslands altare, af den furstliga rikedom, hans klokt beräknade och outtröttligt fullföljda industriella företag sammanbragt. Men, då grundläggarne af den patriotiska inrättningen vända sig till nationen och dess allmänna anda, synes mig, som borde nationens ombud omfatta tillfället att icke blott deltaga i teckningen, utan ställa sig i spetsen derför. Ständernes lösen tyckes vara: sträng hushållning i allt, utom hvad som angår undervisningsverket och hedrandet af utmärkta och nyttiga medborgares minne. Denna syftning är ett skönt drag och en praktisk vederläggning mot dera, som just i den anda och de samhällselementer, hvilka nu fått öfverhand, vilja se "hvarken samtid eller framtid.” Lå tom oss visa, alt vi lefva för båda — för båda förknippade, såsom fallet skulle blifva med den för framliden beräknade uppfostringsanstalten, uppkallad efter den store industri-idkaren, som verkade för två århundraden sedan. Jag föreslår således, att R. St. måtte å Svenska nationens vägnar till Louis De Geers uppfostringsanstalt för fattige sjömäns söner s ubscri b era , antingen en summa för en gång, eller ett visst årligt bidrag, att under vissa fastställda villkor ut bet a^ las från R i ksg:s - c o n t. Bidraget må blifva mycket eller litet; det skall i alla fall uppmuntra den enskilda välviljan. Det af sjömanna-sällskapets direction upprättade kostuadsförslaget för den tillämnade uppfostringsanstalten bifogas denna min motion, på det R. St. må se, att planen är väl beräknad, och att ofantliga summor icke erfordras. Den lofvärda och högsinta anda, som lifvar stiftarena, bör uppmana att taga dem under armarna. Bilaga Litt. A. Sjömanna-sällskapets directions förslag, i anledn. af inom sällskapet väckt motion, om en stiftelses inrättande under namn af Ludvig De Geers uppfostringsanstalt. a36 Deu 7 Mari o. rn.
SUr till K. M. endast må få den syftning, att K. M:s framställning föranledt »följande anmärkmr.» Då blifva B. Stor vid en följande Riksdag icke bundna af något beslut, emedan de vid denna icke fattat något, utan blott uttalat sina åsigter. Med denna min tanke om sättet för afgörandet står mycket väl tillsammans, att hvarje punkt särskildt föredrages och discuteras. Hr Akerman: Mot Frih. Sprengtportens framställning har jag så mycket mindre någon anmärkn. att göra, som jag alltid förutsatt, att Utsk:s Utlåt, i fråga om de tvenne punkter, i afs:de å hvilka detsamma afvikit från K. M:s Förslag, skulle på samma gång och i sammanhang med detta behandlas. Hvad Gr Sparres yttrande deremot beträffar, ger det mig ökad anledn. till bekymmer, särdeles slutet deraf, eller att R. St:r icke skulle fatta något beslut, som blefve bindande för en kommande Riksdag. Följden häraf skulle naturligtvis bli den, att vid denna Riksdag alls ingenting blefve i detta ärende vidgjordt. Jag tilltror mig icke att bestämdt afgöra, huruvida det må vara rättast att något besluta, eller endast framställa åsigterna under forin af anmärkmr. Dock kan, jag icke undgå att fästa mig vid hvad K. M. här i Sin Nåd. Propos. Sjelf säger. Der står nemi.: att K. M. »ansett den slutliga granskningen af de up»gjorda förslagens bestämmelser, i alla deras särskilda delar, lämpligen kunna anstå.» Då K. Sig på detta sätt, synes det mig tydligt, att K. M. velat lemna lt. St:r tillfälle att framställa sina önskn:r i detta afs:de. Detta hafva äfven de förenade Utsk:n gjort, och då måtte väl samma rättighet tillkomma deras principaler. Jag anhåller således, att Hr Frih. o, Ordf:den måtte framställa propos. på hvarje punkt särskildt, och att det måtte tillåtas Ståndet deröfver uttala sin öfvertygelse. Hr Printzensköld, Carl: Jag kan sannerligen icke rätt fatta meningen med Gr. Sparres förslag. Går det derpå ut att lt.
Banken genast öfverlemnades, men allt det öfriga, jemte alla erforderliga kostnader, skulle af Banken förskjutas, emot successiv ersättning af 300,000 R:dr årligen i 15 års tid, samt årliga revenuen af Pakets till Banken öfverlåtne Discont-Rörelse; hvaraf inkomsten således ej någonsin utgjort, eller ännu på några år kan komina att utgöra någon direct vinst för Banken, utan endast inflyter i afräkning på dess ineddeldta förskott. Riksens Ständer känna sluteligen lika med hvarje Medborgare, af de sednaste årens erfarenhet, huruledes, genom Riksens Ständers, från deras garanterade Banko-Verk beviljade ansenliga, och Verkets disponibla förmåga, öfverstigande förskott till Staten, Rikets räddning år a 809 blef möjelig, och dess framtida upprätthållande bereddes; men med den obehageliga följd för Banko-Verket och det allmänna, att någon tids inskränkning uti oafbrutet uppfyllande af Verkets första och förnämsta skyldighet i egenskap af Bank blef oundgängelig. Det beror på en af Riksens Ständer nödig befunnen och beviljad , ehuru för Rikets Innebyggare kännbar Contributions mer eller mindre orubbade fortfarande, i förening med Bankens årliga revenue, Discont-revenuen inberäknad, huruvida, utan i”dragning eller mindskning af de åt Näringarna beviljade temporaire .Lån-biträden, nyss nämn - 394 Den a Juli.- nämnde betydande olägenhet förr eller sednare ina kunna afhjelpas; och Verket tillika återhämta nödig styrka, att uti en äfven i framtiden icke omöjelig allmänna behofvets stund, kunna medverka till Statens och dess eget bestånd. Då tillämpningen af dessa allmänt kända förhållanden, till Herr Kammererare!! Stråles, enligt usta och aidra punkterna framställde förslag, ej synes kunna blifva i någor måtto tvetydig; har det förefallit Banko-Utskottet nog oväntadt, att finna dem framställde af en ledamot bland Riksens Ständer, hvilken i egenskap af Deputerad uti 1809 års Banko-Utskott inhämtat fullständig och detaillerad kännedom af Bankens både förra, och då iråkade sanna belägenhet.
Wi kunna wara öfwcrtygade akt de as stora förtjcnster utmärkte män, är hwilka Konungens nådiga förtroende updragik, att förestå de kraftigaste medle» kill Rikets förswar, icke underlåta att anföra nödwäu, digheren af att sätra i utöfning det i alla andra land längesedan antagna axiom?: att under fredens lugn stola krigssörrädcr samlas och fördelas. Hos H. Herr Grefwe» och Landt-Marstalke» och Högloft. Riddcrstapek ost) Adeln anhällcr jag ödmjukast, att vesta anmärkningar, till sitt huswudsakeliga innehall grundade icke blott pä min egen öfwer» tygelfe, men pä alla lands och alla kiders erfarenhet mätte sä ärfölja Högloft. Stars-Utskottets Vetän» De>» 19 December. 115g kande, dä det till samma Högloft. Utskott återremitteras. 6. Herr lannerstjerna, Larl, Upläste til! Protokollet följande: Utan alt inga i nago» pröfning huruwida den af Herr Öfversten Friherre ^.äslsvarä föreftagne förändring med ähongl. Krigs-Colleginm ma kunna anses blifwa nödig och nyttig i afseende pä de MUitaira Departementen, as hwilka jämte det Civila Departementet, Kongl. Krigs,Collegnim bestar, derom jag lämnar dem art döma, som, understödde af militaira kunskaper, dertill äga erforderlig skicklighet, är det blott i hänsigt till Civil Departementet, som jag ödmjukast utbeder mig, att öfwer den föreslagna förändringen sä yttra mina tankar. De ärender som i delta Departement förekomma, äga i allmänhet nära gemenskap med indelnings-werket och bestå till stor del as rwistemal, hwilka genom beswär öfwer Herrar LandshöfdingarneZ Urstag, dragas under Kongl. Krig§,Csl!egii pröfning och afgörande.
Jemväl denna fråga har Professoren Agardh uti ofvannämnda motion underställt Rikets Ständers pröfning och dervid hemställt, ej mindre att Rikets Ständer måtto bevilja nyssberörda, af Lunds Universitets-styrelse ifrågasatta, anslag, än äfven i sammanhang dermed, att för ytterligare en språklärare eller adjunkt i ny-europeisk linguistik måtte anvisas en lön af 2,000 R:dr; — varande af motionären till stöd för dessa yrkanden hufvudsakligen anfördt, hurusom på nu gällande utgifts-stat för Lunds universitet funnes upptagne 2:ne språkmästare, en för fransyska samt en för engelska och tyska språken, med cn aflöning till belopp af 300 R:dr för hvardera. Den sednare befattningen hade dock, efter sista 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. inuehaf varens afgång år 1848, i anseende till den ringa lönen, icke kunat återbesättas, och dea fransyska språkmästare-beställningen innehades af en 70 års gammal f. d. fransysk soldat från kejsartiden, som för närvarande uppbure båda språkmästarelönerna. Så väl Konsistorium som Kansleren voro af den åsigt, att folden nuvarande obetydliga aflöningen tillräckligt qvalificerade språkmästare icke kunde erhållas, och hade derföre, på sätt ofvan är antydt, Universitets-styrelsen gjort underdånig framställning i ämnet, innefattande alternativt förslag, att befattningarne måtte antingen indragas eller sammanslås till en ny adjunktur i modern linguistik. Det förra af dessa förslag, hvilka Kongl. Majit ännu icke i nåder pröfvat, syntes dock motionären desto mindre böra ifrågakomma, som Rikets sednast församlade Ständer, uppå nådig framställning om indragning af en utaf de båda språklärare-befattningarne vid Upsala universitet, på det lönen måtte kunna beräknas såsom tillgång för den af Kongl.
Jag hemställer, om icke nästan i alla menskliga lifvets företeelser vi dagligen se och erfara, att det är ingenting, som menniskan är så fallen för som att döma efter auktoriteter i de högsta af menniskans angelägenheter, om det menskliga lifvet icke blott för det närvarande utan äfven för det kommande, och hvarom det menskliga förnuftet icke kan fatta något bestämdt. Hvarefter domina vi då? Jo! efter en auktoritet, en tro, som vi förvärfvat i barndom. Jag frågar då, hvarföre, när under sådane förhållanden förnuftet sätter oss i tillfälle att kontrollera saker, som stödja sig på fullkomligt vetenskapliga grunder, skola vi icke fästa oss vid en auktoritet, när denna auktoritets utsago dessutom öfverensstämmer med alla de facta vi hafva för ögonen.. Flere talare hafva redan ådagalagt, att hvad som dock icke behöfver vidare bevisas, enär opinionen inom detta Stånd synes vara temligen ense, spärrningarna tjena till intet, och att de städer, som deraf sig betjenat, varit af koleran svårare hemsökte än de, hvilka icke spärrat sig. Man har 1000:tals exempel härpå och deribland ett, som 1000 gånger varit uttömdt nemi. Versailles, som aldrig varit smittadt under det att det varit besökt af 1000:tals menniskor från Paris, Liibeck och Hamburg. På samma sätt har Hamburg varit fredadt från koleran under det hon rasat i Lybeck och ■488 D',en 31 Maj f. an. tvertora. Dessa förhällanden bevisa äfven något i sin man. Jag vill icke längre uppehålla mig dervid, men vill hafva lagt någon vigt vid denna omständighet i anseende till den tillämpning jag sedermera skall deraf göra. I olikhet med den talare, som påsiod, att det vore utom R. St:rs befogenhet att yttra sig i detta ämne, får jag förklara, att jag icke känner något ämne, sorn i delta hänseende är mera lämpligt än detta, hvilket rör hvarje ort i riket och ger hvarje kommun auledn. alt handla efter vissa förut fattade åsigter. Jag vill nu åter uptaga det argument jag nyss nämnde, nemi. läkarnes utsago.