Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och så förstår du att klä' dig! TEKLA. Det har ju du lärt mig! Mins du inte att du upptäckte mina färger? GUSTAF. Nej! TEKLA. Jo! Kommer du inte ihåg hm jag mins, att du till och med blef ond på mig de dagar jag inte hade något ponçeau-färgadt på mig! GUSTAF. Inte blef jag ond! på dig! Jag var aldrig ond TEKLA. Jo du, när du skulle lära mig tänka mins du det? För det kunde jag inte alls! FORDRINGSEGARE. 84 GUSTAF. Visst kunde du tänka! Det kan ju alla menniskor! Och nu är du riktigt skarp, när du skrifver åtminstone! TEKLA (obehagligt berörd, raskar på med dialogen). Ja, kära Gustaf, det var emellertid roligt att se dig igen, och under så lugna omständigheter. GUSTAF. Nå, jag var väl ingen egentlig bråkmakare, och du hade det ju ganska lugnt hos mig! TEKLA. Ja, något väl lugnt! GUSTAF. Såå! Men ser du, jag trodde du ville ha mig sådan! Så lät det åtminstone på dig då du var förlofvad. TEKLA. Inte visste man hvad man ville då! Och så hade man lärt af mamma, att man skulle göra sig till! GUSTAF. Nå, nu har du fått rutsch! Artistlifvet är ju sprakande, och din man tyckes inte vara någon sjusofvare! TEKLA. Det kan bli för mycket af det goda också! GUSTAF (turnerar). Hva! Jag tror du bär mina örhängen ännu! FORDRINGSEGARE. 85 TEKLA (generad). Ja, hvarför skulle jag inte det? Vi ha ju aldrig varit fiender och så tyckte jag, att jag ville bära dem som ett tecken och en erinran att vi inte voro ovänner för öfrigt, vet du hvad, så får man inte köpa sådana mer! (Tar lös ett örhänge.) GUSTAF. Ja, det är godt och väl, men hvad säger mannen om det? TEKLA. Hvad bryr jag mig om hvad han säger! GUSTAF. Bryr du dig inte om! Men du gör honom förfång med det! Det kan göra honom löjlig! TEKLA (kort, liksom för sig själf).
Den 29 Mars. 391 10:ile punkten, angede lönell llökning för postiljoner $ och 11 punkten, ang:dc tullverkets pensionsoch indragningsstater. IIvad Ulsk. i dessa punkter hemställt, blef af 11. o. Ad, bifallet. 12 punkten, angelie ett statsbidrag för tullstatens enskilda pensionsinrättning. Hr Prytz, Lars Adolf: SlatsUtsk. har afslagit K,. M:s nåd. propos. om anslag lill förstärkning af tullstatens enskilda pensions-inrätlning egentligen af 2:ne skål, dem jag icke anser fullkomligt antagliga. Det ena af dessa skäl ar den redan existerande falligpensioneringen. Härvid har SlatsUtsk. upplyst, att - på sätt utaf 11 :te punkten af Utsk:s betänk, inhemlas, hafva, enligt 3;ne särskilda pensionsslater för tulltjenstemäns i fattigdom eflerlemnade enkor och barn, under år 1847 af tullmedlen utgått pensionsunderslöd till ett sammanräknadt belopp af 10,783 r:dr 3 sk. 10 rist. Vidare är upplyst, ali dessa medel äro fördelade lili (594 särskilda pensioner, hvilkas innehafvare illgöras af bela familjer, dels af enkor med flere eller färre barn och dels af faderoch moderlösa barn.
Riks rätt dömas, med den enea förändring att ej blott i tvista, Utan i alla de fall, der Embetttö förlust i denna A" swäs «ghetS»Lag stadgar, den detsamma genom Riks-Rär» tens H48 Deli 19 Decenrbce. tess DomHförlorar icke mä kunna näzsr EmLekc widare bekläda. Bifölls. Föredrogs a uyo Stars-Ltfforkets den 7 December pä börset tngde Betänkande, i anledning af etc af Friherre ^äc-Kvörä till berörde Utffott ingiswit Memorial, rörande sättet till redorviöning för allmänna medlen sedan är r§22, samt oni söccnrnge!» af styrelsen as dr minmira deraillerna uri en persons hand. Herr 8Li,urLLi-2i a n kL, poli an lölsrman, Upläste ell Dictamen sä lydande: Jag sar först uplysnmaswis tilckännagifwa det Amiralitets Collegrum läligt för deria blifwir nplöst, i hwars ställe Förrvaltningen af sjö ärenderne blistpit inrälrav med lika answar och ffyldigheker dock med »vidsträcktare och »nera tillökt befattning, i anseende till AnneöuS stolta. Beträffande äler hnswndsragan, är omfattningen af sjö-sörswarct och dest oeconomi as sä »vidsträckt och magtpaliggandc beskaffenhet, att der i min tanka erfordrar sin egen odeladr styrelse och hwarken kan eller bör lyda under någon annans befattning. Skulle någon besparing med de i prsjecket nämn» Ha WnkS uplösning äsyfkas, tror jag näppeligen det» ka ändamål winner, det ankommer dock pä den plan som tvid upränningen häraf kan komma i beräknande.
N:o 2o3 fortfar SlalsUtsk. både alt neka till det begärda högre anslaget, och alt bibehålla redan gjord delning, ulan att likväl besvara de gjorda anmärkningarna för att upplysa RiksSt:n. Det Högv. PresfeSt. samt R. o. Ad. beslöto det oaktadt alt bevilja 90,000 r:dr till exercis, men hvilket, efter votering i förstärkt StatsTJtsk., med en ringa pluralitet afslogs; och begge dessa Stånd, sorn an sett frågan om den återstående exercis-summans delning för ett önskningsmål, afslogo den, till dess, sorn redan är nämndt, det Högv. Preste.St., hellre än att låta votering i förstärkt SlalsUtsk. för sig gå, förenade sig med de tvänne andra Stånden, under den i min tanke felaktiga åsigt att voteringen öfver den 37 punkten afgjort dennas öde. — J.ig återgår nu att göra anmärkn;r öfver betänk. N:o 2o3, föranledda af återremissen. Utsk. nämner endast i litt. C af de gjorda anmärkningarna, ”att, då det är af största vigt, att flottans befäl och manskap erhåller nödig öfning, men det dertill nu anvisade anslag vore alldeles otillräckligt, behofvet oundgängligen påkallade den begärda tillökningen, så framt flottan skall kunna uppfylla sin bestämmelse; men då Utsk. fortfarande anser, att ökade tillgånga r för detta onekligen vigtiga behof böra kunna beredas inom Den i S November. fjerde hufvudtitelns redan ägande tillgångar, vidhåller Utsk. dess i berörde afseende förut afgifna yttrande. '’ Utsk. erkänner således här onekligen, att ökade tillgångar fordras för del onekligen vigliga behofvet, men anvisar på tillgångar nied endast fraser, viii velande att dessa ej utgöra penningar, oell begår med detsamma etl af de största statsekonomiska fel , om frasen kunde hafva någon följd, att nemi. lemna Regeringen en obegränsad rättighet att från ett gifvet ändamål använda medlen till andra, för hvilka de ej voro gifna.
Då Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden afslagit Utskottets hemställan, att den minsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan finge ske, måtte bestämmas till 200 kannor, kan Bonde-Ståndets återremiss i denna fråga icke till någon åtgärd föranleda. Vid sådant förhållande torde jemväl § 4 böra bibehålla sin nuvarande lydelse. §§ 5 och 41 samt § 6. p'. Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets hemställan såväl om uteslutande af dels nuvarande § 5, i hvilken är stadgadt att på samma egendom å landet eller gård eller lägenhet å stads område bränvin icke samtidigt får tillverkas ijjflera än ett bränneri, ej heller i samma bränneri flera än en redskap finnas, hvarjemte i andra mom. lemnäs den förklaring, att med egendom å landet förstås hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugård, der utfodring sker, dels de i 41 § för dessa fall medde lade ansvarsbestämmelser, dels stadgandena i 6 §, att bränvinstillverkning, hvartill jord berättigar, icke må annorstädes än å samma jord utöfvas samt att, då flere till bränvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af jord förena sig i bolag om bränvinstillverkning, denna skall utöfvas å jord, tillhörande någon bland delegarne, som ock derom, att den i 6 § intagna föreskriften, att flere till bränvinstillverkning berättigade fegare eller innehafvare af jord må förena sig i bolag om sådan tillverkning, skulle, under en något allmännare form, öfverflyttas till § 1 mom. 1. Då i dessa frågor tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, lärer Preste-Ståndets skiljaktiga beslut, hvarigenom ofvanberörda hemställanden blifvit afslagua, hafva förfallit. §§ 8 och 9 (6 och 7 i förslaget).
» » Men, hennes nåd! » » Här gälla inga man, lilla fru Teilen. » » Jag menade blott, att det skulle se besynnerligt ut, om Teilen voterade emot något, som han ej kan känna till eller ge skäl för. » » Det har jag naturligtvis också tänkt på och satt upp mina skäl, och de skola, hoppas jag, väga tungt i riksdagen. » » Men inte kan Teilen där tala om, att hennes nåd har oförrätter att hämnas? » Den lilla fruns röst ljöd gäll, men ändå ängslig. » Nej, det faller väl af sig själf. Men jag skall dock hafva det nöjet att, om än indirekte, måtta ett slag mot de personer, som — ja, Fina minnes nog; det skedde ju, då hon var min kammarjungfru. » Majorens hustru kom nu ut i sitt arbetsrum, där gästen, som suttit vid hennes skrifbord, gick tämligen bullrande omkring och såg på rummets fina konstsaker. Det var nämligen omöjligt att slippa ut, med mindre man ginge igenom salongen. » V i ha väl ej stört ert arbete genom vårt prat? Fru Teilen är här på afskedsbesök, hon reser till sin man, och hon har vänligheten att ombesörja en liten komission för mig. » Husfrun gaf denna ursäktande förklaring, under det hon ur skrifbordet framtog ett stort konvolut. Hon förutsatte fortfarande, att den här gästen var både blind och döf för allt, som föregick omkring henne, eller kanske det var fru Idas hämndtankar, som gjorde henne i denna stund likgiltig för allt annat än utsikten till att få öfva vedergällning. » Nu skall jag blott lemna fru Teilen den här förteckningen, så skola vi dricka kaffe. » * * * Det ifrågavarande statsanslaget blef icke beviljadt. Debatten därom vardt mycket liflig i Andra kammaren, och Teilens anförande väckte stor uppmärksamhet både i afseende till form och innehåll. Till och med motståndarne förvånades öfver, att en helt grön landsortsbo kände så noga till det ifrågavarande verkets historia och äfven till dess då- varande tillstånd samt därjämte förstått att framdraga allt, som med något sken af rättvisa kunde anföras som skäl för ett afslag. Teilen blef i hast en ryktbar riksdagsman.
Den af Utskottet liärofvan föreslagna nya aflöningen bör bestridas med:^ l:o beloppet af den nuvarande 66,285: 2:o 8 st. Distinktions-Korporals-arfvoden på Regementets Stat, å 165 R:dr 1,320: — tillhopa 67,605: — och 3:o den i Regementets kontanta anslag nu erforderliga fyllnad 23,442: — Summa Rulr 91,047: —> Hör till Stats-Utah, ar 1857, Uti. Andra Lif-Gardet. T:pt Nuvarande. Staben. Sekund-Chef Öfverste-Löjlnant och diste Major Andre Major Regementskvartermästare Förste Adjutant , Andre d:o Regcmenls-Pastor ■ t Ralaljous-Predikant Rogements-Auditör Förste . Bataljons-Läkare Andre d:o Regements-Skrifvare Mönsterskrifvare d:o Förste Ralaljons-Adjutant . Andre d:o Regements-Väbel . Regcments-Trumslagare . Hautboist .. d:o Stockmakare , Gevärssmed Ofver-Timmerman d:o Kompani-Staten. Kompani-Chef d:o Kompani-Chef d:o Förste Löjtnant Transport 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Haft. Stats-Utsk. Töres lår. Nuvara nde. 1Kongl. Majit | föreslagit. Slats-Utsk. föreslår. p: C® Aflöning »: C/l Aflöning p: cya Aflöning P hunt. Hunt. | Runi. Den af Utskottet härofvan föreslagna nya aflöningen bur bestridas med: l:o beloppet af den nuvarande 66,285: — 2:o 8 st.
Den hjelp, som denne ledamot, hvilken nu uppstår, 10 år efter sedan privatbanker finnas i alla landsorter, vill räcka åt bankerna, hoppas jag, att de finna sig icke behöfva, om de förstå att organisera sig på ändamålsenligt sätt, eller göra sina fonder tillräckliga. Den förening nu vill åsladkonyuas, må - Den 22 Februari e. m. 33i s!e jag, för min del, utan att misskänna den värde ledamotens afsigter, likväl förklara högst vådlig för privatbankerna, och skall nu och vid alla andra tillfallen, så mycket möjligt är, motsätta mig densamma. Ilr Rosenblad: Jag får nämna några ord i afseende på hvad den siste värde talaren anfört, att han trott sig finna i min motion någon slags syftning att åstadkomma en förening emellan privatbankerna och statsbnnken. Hvarken såsom representant eller så länge jag äger Ståndets förtroende att vara bancofullmäktig, skall jag våga tillstyrka en sådan förening. Med all aktning för dessa bankers soliditet, med all aktning för den goda förvaltning, som hittills utmärkt och framdeles kan komma att utmärka dem, vill jag likväl ej medverka till en förening emellan dem och statsbanken. I detta hänseende anser jag, att en skilsmessa är gjord och hör fortfara. Det biträde jag ansett statsbanken böra göra privatbankerna är ej annat, än att erbjuda dem i större scala, i mån af deras vidsträcktare rörelse, den credit, som enskild man för närvar, äger uti statsbanken. Och denna credit har jag ej velat helt och hållet bestämma, som för enskilde; ty dervid har det villkoret varit fastadt, att i samma stund, som de begagnade den, skola de minska sin lånerörelse. Det villkoret har således uttryckligen fästats, att detta creditiv endast vore att anse såsom en reservfond att begagna vid de händelser, som redan inträffat, och som, enligt naturen af sådana anstalter, alltid någon gång måste återkomma, då de befinna sig i större eller mindre förlägenhet. Det har varit för att hindra de våldsamma indragningar, som de eljest måste göra, och hvilka måste hafva, ett vådligt inflytande på den provins, hvilken vant sig vid låneanstalter, som jag framställt mitt förslag.
Då de fleste, som här yttrat sig, yrkat återremiss å Betänk., och en sådan möjligen kan blifva Ståndets beslut, kan det synas öfverflödigt att jag vidare yttrar mig; men då jag möjligen icke är närvarande, då frågan efter en återremiss åter förekommer, anhåller jag att få uptaga några af de utaf Hr Hjerta anförda skäl. Han har till en början sagt, att ifrågav:de bana bör bekostas af enskildte. Genom denna banas anläggning flstadkommes likväl förbindelse emellan Arvika, beläget 3 mil från Norska gränsen oell Upsala, samt emellan sistnämnde stad och Jönköping. Således får man genom denna jernväg ett sammanhängande system med obetydlig upoffring, hvarföre ock denna bana enl. min åsigt bör blifva ett stort mål för Statens åtgörande. Dessutom, om den vestra stambanan kommer att dragas öfver Hallsberg till Orebro, och K. M. skulle åt It. St:rs beslut gifva denna form, i händelse de öfrige Stånden stanna i samina beslut, som R. o. Ad , återstår ganska litet i fråga om kostnaderne, nemi. 1,600,000 Rdr, hvilken summa är ringa, i jemförelse med det stora mål, som vinnes, nemi. en direkt förbindelse från Upsala mot Norska gränsen och Jönköping. På grund af dessa och de af mig förut anförda skäl tillstyrker jag bifall till anläggande af en jernväg emellan Orebro och Askersund, hvilket bifall jag hoppas icke skall uteblifva efter Betänk:s återkomst från Utsk. Frih. Åkerhjelm: Då flere talare anmärkt, att Utsk:s redaktion icke öfverensstämmer med R. o. Ad:s föreg-.de beslut, anhåller jag om propos. på följande förslag: »Att R. o. Ad. för en sammanbindningsbana emellan Örebro och Askersund måtte anvisa en anslagssumma af J,400,000 Rdr Rint, att användas å den del af nämnde bana, som K. M. pröfvar skäligt böra påbörjas.» Jag hemställer till Hr Tham, om han icke vill förena sig med mig. Gr. Sparre:
Hvad dernäst vidkommer den vigtiga stridsfrågan om rättighet att, emot eller utan lull-afgifter, utskeppa tackjern, så När till det nu anförda äfven fogas den vigtiga omständighet, att Kongl. Maj:t, uti Skrifvelse till Rikets Ständer den 24 sist 1 idne Februari, behagat i Nåder yttra: ’’att, i öfverensstämmelse med de af Committerade sålunda uppgifna hufvudgrunder för tull-taxe-regleringén, Kongl. Maj:t äfven för Dess del anser något hinder nu mera ej böra möta för det så kallade föibuds-systemets definitiva upphörande,” så tvekar jag icke att tillstyrka utförsel-rätt åt Bergsmans-rörelsens producter. Men varsamheten fordrar likväl, att den sålunda lemnade friheten ännu tills vidare hålles i det slags tvångs-förhållande, som uppkommer genom bog skyddstull, på det att den gröfre jernföiädlingen må vinna tid alt ordna sin verksamhet efter de brutna förhållanden, som måhända uppkomma för någon mera eller mindre begränsad period, genom export-rätt åt tackjern, genom hvilken interims-controll troligheten får antagas om ett lyckadt försök att af - 00 elllin. Besv.- oell Ekon.-Utshottets Betänkande, JY:o log. leda, helt och hållet, eller till någon del, de olägenheter för det allmänna och den enskilda industrien, hvilka skulle nu inträffa, om tackjernspriset olämpligen stegrades, eller tillgången derpå kom att understiga det verkliga hehol', sorn äfven en utvidgad bruks-rörelse hör påräkna. W Med antagande för öfrigt af de skäl, som
Cirkulärbrefvet den 12 Augusti 1812, jemfördt med Kongl. Brefvet den 20 Augusti 1823, äro stadgade, måste åsyfta de kungörelser, som på grund af dåvarande politiska förhållanden icke borde från predikstolen uppläsas, men icke kunde innefatta en föreskrift; om alla andra kungörelsers uppläsning; och emedan det ingenstädes funnes stadgadt, att skarpskyttekorpserne genom kungörelsers uppläsande från predikstolen skulle kallas till vapenöfning, ehuru andra myndigheter kunde för sina utfärdade kungörelser åberopa särskild härom gifven allmän föreskrift; samt härtill komme, att icke trots emot gällande lagar föranledt vice pastorn S. till hans åtalade vägran att kungörelsen uppläsa, utan att denna vägran haft sin grund i samvetsbetänkligheter och uti allvarsamma åsigter om sabbatens helgd; alltså, och då Domkapitlet, såsom en domstol af företrädesvis kyrklig karakter, ansåge sig till fredande af samvetsfriheten och kyrkans lugn icke böra utsträcka prestens skyldighet uti i fråga varande fall längre, än uttrycklig lag föreskrefve, funne Domkapitlet vice Pastorn S. icke hafva gjort sig skyldig till något ansvar för sin vägran att i Lindome och Elfsåkers kyrkor uppläsa den af ofvanbemälde öfverbefälhafvare utfärdade kungörelse, och pröfvade derföre rättvist att honom från sådant ansvar frikänna. Med detta utslag har jag icke kunnat nöjas. Att först åberopade 5 § af 2 kap. Kyrkolagen, samt 10 § af 1766 års Kongl. Resolution på allmogens besvär endast skulle innefatta bestämning om tiden och sättet för kungörelsers uppläsning, men deremot alldeles icke om de kungörelsers beskaffenhet, som böra till uppläsning befordras, vore ett påstående, hvilket 94 icke kunde godkännas af någon, som med uppmärksamhet genomläst berörda lagrum, de der uttryckligen innehölle, utom nämnda bestämning, äfven den, hvilka kungörelser skola uppläsas, hvarom här just frågan vore. Hvad derefter yttras om K.
Summa af utgående Tullen 19,530: 46: 8° Den wid Stämplingen af Socker och Tobak hittills erlagde Landr-Tull, kan med lika lätthet härefter uptagas af Sjö-Tulls-Bctjeningen och föresiäs af: Topp-Socker, l stället för hittills « l si. 3 r:st. per 8 Skalp., med i si. 4 r:st. för 8 Skälp. eller jemna 2 r:st. per Skölp., gör för cirka Twä Millioner Skölp. ° - 6,944:23: 4- Tobak, lika som hittills enligt Landt» Tulls-Taxan, och utföres till hwad deraf per meäiurn hittills ingått - -4,160:34:10 11,105: io: 2. Hwarifrän gar lika omkostningar som mi Landt-Tulls.Räkenstaperne finnes uptagne för desie Stamplingar . - 688:26: 8- Summa Stämpelafgift 10,416: 31: 6. Dm Z Februarii» 3" Rekapitulation. Lullförhöining ä inksmmande »varor 47.915- 6: io. Dilo Dito ä utgående Dito 19,530:46: 8. Stämpel-afgist ä Tobak och Socker 10,416:31: 6. Summa 77,862: 37: Häraf till Vorgs Jnstikut - 3,333-'16: ___ Och till försök med Inrikes Salt-titlwerkning afsättes tills widare - Z,o-)o: ^ Äkerstär till ersättning för Landt Tullarne 71,5:9:21: — Den summa, som stall ersattas för Landt-Tullarnes indragande utgör enligt Calculen N:o 2. - 223,529: 21: diar derifrån asgär: OswanstäendeSjöTulls-förhöjning - 71,529:21:
Om man på tabellen i stället sätter »förslagsvis beräknad till 12», så vinner man det ändamål man åsyftar. Jag vill begagna mig af tillfället och besvara Hr Mannerskantz’ sista yttrande. Jag är icke någon vän af det sätt, hvarpå Passevolans-verket nu är inrättadt. Bäst vore att öfverlemna passevolansen åt manskapet, men man har dervid mött åtskilliga olägenheter, som ansetts vara oundvikliga, och, med undantag af Vendes Artilleri, så har det ieke ens låtit sig med fördel verkställas, att något närma sig detta förhållande. Om man kunde borttaga orden »utan batteri» och »med batteri», och låta hela passevolansfrågan blifva föremål för It. St:rs pröfning, så anser jag, att man toge ett önskvärdt steg framåt, och då skulle jag med ännu mera skäl yrka återremiss; men jag anser icke detta mål kunna vinnas. Hr Klint har sagt, att man icke bör ingå i någon pröfning af sjelfva siffrans lämplighet, men jag anser att man bör göra sig reda för tillkomsten af denna siffra 12, obestämd som den i verkligheten är. K. M. har icke ingått i någon ny pröfning af denna siffra, utan K. M. har grundat Sin Propos. på E. St:rs eget beslut. Men just derföre att denna fråga tillkommit genom E. Stms eget beslut, så synes mig också att E. St:r ega rätt att granska siffran och rätta den om den är oriktig och icke motsvarar ändamålet. Det är derföre, sorn jag tror, att man bör rätta siffran och antaga den redaktion, som Hr Brakel föreslagit. Frih. Tersmeden: Hvad beslut E. o. Ad:n än må fatta, så får jag i alla händelser på det högsta motsätta mig Hr Bildts yrkande, att vi skulle förslagsvis bestämma några löner. Hur skall man kunna upgöra EiksStater, om man icke bestämmer huru många, som skola hafva den högre lönen af 3,000 Edr? Hr Brakel: För att visa Hr Klint olämpligheten af siffran 12, så får jag anföra att passevolantörerna inom Artilleriet, icke på sätt här uppgifves, äro 20, utan de äro 25.
Då Bevillnings-Ulskoltels förslag, att personella afgiften efter i:a Artikeln ej måtte vidtaga förr än ifrån och med fyllda 18 år, icke ännu är af Rikets Ständer godkändt, anser Utskottet sig deraf icke kunna hemta anledning alt förändra sin förut gjorda hemställan, helst den föreslagne lindringen icke synes böra längre utsträckas, hvadan Utskottet ånyo åberopar, hvad uti nu ifrågavarande Utlåtande Litt. G är vordet uti berörde hänseende hemstäldt, likasom Utskottet vidhåller afstyrkandet af den eftergift, Herr Prosten Nordhammar föreslagit; och torde, om den föreslagne förändringen bifalles, Rikets Ständer, i likhet med hvad här förut i fråga om utmarks-skalten å Öland är ytlradt, derå begära Kongl. Majrls Nådiga Sanction. Slutligen och jemte det Utskottet, i anledning af den hos Ridderskapet och Adeln gjorde erinran, får upplysa, att vid förut väckte förslag, att mantalspenningarne icke måtte erläggas förr än vid fyllda 17 år, det blifvit beräknadt, alt en minskning af circa 24>000 Rtdr derigenom skulle uppkomma, har Utskottet, då mantalspenningarne, hvilka, af naturliga or - u Stats-Utskotlets 'Utlåtande, 2V.o 226. saller, äro i ständigt stigande och uti Kongl. Propositionen upptagas till 323,000 R:dr, år 183^ uppgått till 329,129 R:dr, funnit sig böra vidblifva den förut föreslagne beräkningen af 3oo,ooo R:dr. i3:cle punkten: Lagmansoch Häradshöfd inge-räntan: Denna punkt jemte serskilda Utlåtandet Litt. H, med tillstyrkan af ifrågavarande räntas upphörande, äro af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet lemnade utan annan anmärkning, än att Utskottet bordt föreslå, att å beslutet matte begäras Kongl. Mäjrts Nådiga Sanction, och hafva de blifvit af Bonde-Ståndet bifallne.