Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko-Utskollcls Memorial, M 28. 17 Transport B:ko R:dr 26,180,000. enligt g 211 försträckningar åt Filial-Banker 1,500,000. » § 213 innehafva latt realisabla räntebärande förbindelser. Summa B:ko R:dr 31,925,000. För att kunna fullgöra dessa Banken af Ständerna pålagda åligganden, uppgående, 'sorn man ser, till ett belopp af 31,925,000 R:dr, har Banken enligt § 123 fått sig beviljad rättigheten, att utöfver metalliska kassan utgifva sedlar till ett belopp of 20,000,000 R:dr. För fullgörande af återstående delen afsina åligganden eller förbindelser, uppgående till ett belopp af 11,925,000 R:dr, måste Banken använda en emot detta belopp svarande del af sitt kapitalöfverskott, Häraf synes således tydligen att 11,925,000 R:dr af Bankens kapitalöfverskott redan af Ständerna äro anvisade eller disponerade för Bankens egna ändamål, och alt sålunda Bankens nu disponibla vinst endast är den delen af Bankens kapitalöfverskott, som utgör skillnaden mellan hela kapitalöfverskottet och dessa 11,925,000 R:dr. Nu utgör, enligt Utskottets utredning, Bankens hela kapitalöfverskott, grundfonden inberäknad, 15,759,000 R:dr; således är Bankens disponibla vinst lika med skillnaden mellan 13,759,000 R:dr och 11,925,000 R:dr, eller lika med 1,834,000 R:dr, och ej såsom Utskottet uppgifver 2,759,000 R:dr. Det finnes en annan och ginare utväg, att komma till kännedom om Bankens disponibla vinst, hvilken icke, såsom den föregående, förutsätter kännedomen af den till följe af det ännu icke uppgjorda bokslutet för år 1853 ej fullt bekanta vinsten för detta år.
Banco-Utskottet, som enligt sistnämde Utskotts befallning borde sitt yttrande först afgifwa, ansäg, att det in Lsicmo redan tvidtagna beslutet borde orubbadt äga bestänb och sälebeS ingen widare berättelse derom afgä, än den, som skulle ätfölja den allmänna slutliga, enligt med oswar» »mförmälte Banco-Utskottcts beflut." "Oet oaktadt, har ventilation om denna sak, pä förliden gärdag för andra gängen, bland nägra Utskottets Ledamöter upstätt, och dä Proposition till bifall pä Kanfli-FördelningenS betänkande gjordes, swaradeS med Ja och Nej. I anledning häraf uppstod fräga om votering, och Ordföranden, Lagmannen Herr Grefwe Lilienborg framstälde ungefär följande proposition till justering, ben jag likwäl icke ordagrant kan anföra, emedan Herr Grefwen icke behagat aflemna den till Prolocollet: "Oen som bifaller Kanfli Afdelningcns betänkande, swarar Ja; den dek icke gör, swarar lTlej; winner Nej, skola de stycken, sä wäl i Herrar Fullm^gtigrs som IZOZ ärs Herrar Revisorers Protocoll, hwilka icke innehällcnägon hemlighet, utskrifwas och aflemnaS till Rikets Högloft. Ständer"— Att Contraproposition är rakt stridande emot Högloft. Banco-Utskottets beslut af den 22 sistl. Juni, är synbart, och att med detsamma ben oformlighcten blifwit intenderad, att ett och samma Utskott den ena gängen skulle kunna - Den iZ September. 341 na fakta ett bcsluk, och dm andra gängen uphäfwa detsamma. Ett sädant förhällande mätte ej kunna leda till synnerlig säkerhet i görcmälen; och jag häller före att ingen proposition, som kunde leda till förändring eller uphäfwandc af det redan fattade beslutet, hade bordt göras.
JM 20, i anledning af väckt motion (JM 6), om utarbetande af en ecklesiastik boställsordning; JM 21, i anledning af väckt motion (JM 11), om reglering of klockares löneinkomster; JM 24, i anledning af väckt motion [JM 260), om uppgörande af nya billiga taxor å afgifter till kyrka och kyrkobetjente, m. fl.; JM 26, i anledning af väckt motion (JM 486), om förhud mot befälets inblandning vid afslutande af kontrakt emellan rotehållare och soldat; samt JW 27, i anledning af väckt motion (JM 510), om ändring i bestämmelserna rörande soldattorp. Från Hogo. Preste-Ständet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, JM 20, i anledning of Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tändsticksfabriksbolag af en mindre jordrymd från Tredje Majorsboställe! Stufverum vid Andra Lifgrenadier-regementet. Från Vållofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo: Bevillniugs—Utskottets Memorial, JM 3, om återlemnande of en utaf Herr Prosten Sondén väckt motion. 156 Prot.-Uldrag den 3 Januari 1863. Memorialet lade$ lill handlingarne med förklarande, att Borgare-Ståndet ansåg motionen tillhöra Stats-Utskottets behandling. Lag-Utskottets Memorial, M 11, med återlemnande af väckt motion om efterskänkande af Kronans rätt till ekeskog. Med förklarande att motionen ansågs böra af Stats-Utskottet behandlas, lade Ståndet ifrågavarande Memorial till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden: JV2 19, i anledning af Rikets Ständers åren 1860, 1861 och 1862 församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel. Härvid förekommo:
Som Ständet ansäg, att Tjenstefolk ech Priwake Betjente , hwilka ägde af sin Tjenstebefattning en behållen skälig inkomst, ehuru ej upgäenoe till ZZ^ Rd. a-ligen, otwiswclagtigt wörö i äfw n sä förmonliga omständigheter som andra Medborgare, hwilka kunna räkna en lika bchällning, och löljakteligen sädane Tjenstehjon och Betjente med samma bi ightt böra ester Tariffen N:o r beskattas; Altsä sann Ständet att hela slutmeningen i detta Moment ifrän och med orden: Tjenstefolk och prirvate Betjente, bör uteslutas, hälst detta af Utskottet i sednare Ziedactioncn gjorde tillagg icke eller finnes grundadt pä nägon anmärkning wid Utskottets förra Förslag. 2:dra Momentet, fästom innefattande Bewillningsafgift för Publike Castor, skulle, enligt Ständets ofwannämnde bcstut, alldeles utgä. Me Ridd sch Ad. prot. 6:te LanS. s:Lra Afd. PsttS 48. 7Z4 Den 17 Aprtk.' Meningen af hwad i Z:dje Momentet stadgas fanft Mandet blifwa tydligare utmärkt om ordet! emot, ändras till: »taf. I anseende till 6 Momentet, ansäg Ståndet den ändring aga rum, att orden: efter Heras bättre sch sämre willtor, böra alldeles utgå och efter orden: här förut, tillsättas ordet minst. Ständet ivar nemligen af dea tanka, att hwad sädane fruntimer angar, som hwarkcn hofwa Egendom eller Näring, vägen jemförelse emellan bättre och sämre willtor icke lämpligen kunde komma i fräga och att afgiften för dem alla utan undantag borde hänföras till minsta graden af hwad för Hustrur och Döttrar är Utsatt, Uti ludra Momentet borde tvid ordet:
Man skulle vara benägen att sätta i fråga möjligheten af den 04 vanliga drif' och ansträngning sorn fordradea för att under den till Arrende årets slut den 1 October återstående tid af Sex veckor bryta och frambringa erforderligt qvantum Malin, den boka och vaska, samt så mycket Guld utbringa sorn fordras till Arrendets afbördande, ofri ej allt tvifvelsmål derom vöre häfvit derigenom , att; Öfverl)irecteuren Kihlström d. 141 denna må nåd låtit på Kongl. Myntet inlemna en Guldstång orri Etthundrade Ducatec och Nitton Skil* lirigs värde. Huruvida Hufvudähdam.ålet med Arrende-. Contractet, Malmstreckeris fortsatte bearbetande, till vinnande af förmonliga.e utsigter för en framtid, ä.n 5& års arbeten lemnat under Styrelsen af Kronans Embetsman, och ibland dem af den utmärkt skicklige Bergshauptmannen A, Albrecht Kundström , varit den främsta af Arlendatorernes ögnamärken, synes så mycket mera böra Utgöra ett angelägit föremål för undersökning på stället af i; Bergsvettenskap och, i Grufbrytning eber de ädlare Metallerne kun" noge Män, sorn, sede are tiders erfarenhet gifvit vid banden, att endast genom ett sådant till vägagående vid I åyerts oqh Andrarums Alun,verksam t vid Sala. Silfververk pålitliga och nöjaktiga ren suhater kunnat vinnas, och 60m, derest vid en sådan undersökning lagliga anledningar dertill JustiticsOmbudsm. EmbetsBerdttelser, 265 sig förete , tillfallet bör omfattas att förkorta tiden för Kronans redan nog långvariga lidande pä detta verk.
Inbjudningar till Méd-Stånden från Preste-Ståndet: — att förena sig i Preste-Ståndets beslut rörande Sammansatta Statssamt Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 21, i anledning af väckta motioner om skjutsnings-hesvärets ordnande: III. 341, A. 372. att biträda Preste-Ståndets beslut i afseende å Lag-Utskottets Betänkande N:o 31, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning angående allmänt kyrkomöte, dels ock enskild motion i enahanda ämne: III. 397, 429, 431, A. 432, 434, 435, 440, 441,442, 443. — till Bidderskapet och Adeln, att förena sig uti Preste-Ståndets beslut i afseende å 44:de och 45:te punkterna al BankoUtskottets Betänkande N:o 35, med förslag lill reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen banko-vinst: IV. 5(19, 686; V. 232, A. 239. — att förena sig uti Preste-Ståndets beslut i anledning af LagUtskottets Betänkande N:o 36 och Utlåtande N:o 37: V. 504, 521, 538, A. 543, 556, 557. — att biträda PresterStåndets beslut öfver 11 :te och 2lista §§:na uti Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottets, i dess Betänkande N:o 34 framställda, förslag till Jagt-Stadga: VI. 26, 51, A. 51. — att lorena sig i Preste-Ståndets beslut öfver Lag-Utskottets Memorial N.o 49, rörande förändring i stadganderna angående giltomanna-rätten: VI. 62, 134, 137, A. 138. — att biträda Preste-Ståndets beslut i afseende å 8:de och 19:de punkterna af Stats-Utskottets Utlåtande Nso 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel; YL 137, 153, 15C, A. 159, 160.
I enlighet härmed hafya ock under innevarande riksdag vid den nådiga Propositionens remitterande yrkanden blifvit inom Hedervärda Bonde-Ståndet framställda af Carl Johan Svensén från Calmar län, Georg Nyqvist frän Wermlands län, m. fl., hvaremot inom samma Stånd Carl Casper Nettelbladt från Stockholms län, Sven Rosenberg från Christianstads län, Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, m. fl., under bestridande af förutnämnde talares åsigt, yttrat sig för den meningen att berörda öfverskottsmedel borde till Statsverket ingå. 16 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande N:o i83. Efter den utredning frågan om verkliga beloppet af Biskoparnes inkomster numera vunnit torde det dock vara mer än tvifvelaktigt, huruvida dessa inkomster, sedan afkastningen af samtliga prebende-pastorater blifvit derifrån afräknad, ändå skola icke allenast förslå till bestridande af Biskopslönerna enligt 2:a punkten, utan äfven derutöfver lemna öfverskott, Åtminstone lärer detta öfverskott, om något sådant verkligen blifver att påräkna, först i en temligen aflägsen framtid kunna ifrågakomma. Och vid sådant förhållande anser ock Utskottet för sin del riktigt, att i afseende på dessa öfverskottamedels användande tillsvidare får anstå med hvarje annat beslut, än det Kongl. Maj:t föreslagit, eller att de må af Kongl. Maj:t användas till sådana utgifter, som af denna lönereglering kunna blifva en nödvändig följd eller tjena till dess fortskyndande, hvadan Ut skottet hemställer, att denna punkt må af Rikets Ständer godkännas.
Bostaden, som för att blifva billig och bekväm och i allo efter nutidens fordringar, men framför allt med fritt och sundt läge, bör sökas i någon af stadens utkanter (åtminstone i hufvudstaden), där skymmande hus icke borttaga solljuset: en viktig faktor i barnens välbefinnande. 3 rum, jungfrukammare, kök m. m. böra kunna anskaffas till pris af högst 475 kr. årl. Ved måste köpas sommartid, då tillförseln är rikligast, veden bäst och priset billigare än på hö- sten. Vid eldning i kakelugnar bör man låta fönsterventilen stå öppen en god stund, äfven då det » smäller i knutarne » af köld, emedan luften i ett rum först då blir ren, sedan vexelverkan ägt rum mellan den varma och kalla luften. Man skall sköta om brasan, så att den brinner jämnt, och ej stänga spjället, förrän de blå lågorna slutat fladdra öfver glöden. Har man så tillhands några grankottar och placerar dem på den varma kakelkonsolen, så får man efter hand en högst angenäm barrparfym i våningen. Beräknas vedåtgången med en famn pr rum, bör man köpa 2 famnar björk ä 18 kr .. Men då arbetet i den praktiska nyttans tjänst spelar en så allt dominerande roll i nutidslifvet, säger det sig själft, att hela lifsåskådningen blir väsentligt olika hos den arbetande och den icke arbetande samhällsmedlemmen. Hon: Det är icke vackert af er att tala så där. Liksom det vore kvinnornas fel, att männen ha tagit för sig allt arbete. Och hur kan ni för resten påstå, att inte bättre flickor arbeta? Titta in i banklokalerna, får ni se, på affärskontoren och många andra ställen. Han: Jag talar j u om dem, som icke arbeta, eller, om de göra det, ha fått sina platser till skänks och sköta dem för sitt nöjes skull. Och jag säger, att mängden af den burgnare medelklassens döttrar hör till denna kategori. D e uppfostras för att giftas bort. Att småle förtjusande, att kläda sig stiligt, att röra sig med behag, allt sådant lära de sig i grund — så vida de ej ha naturen allt för mycket emot sig. Hon: Nå, är det inte bra, det då? Han: Det är utmärkt!
Den igenfinnes vackt vid flera riksdagar, så att den ej kan anses för ny, och detaillerna af densamma äro äfven kända sedan sista riksdagen, då jemväl ett förslag förevar om indragningsmagtens afskaffande och juryinrättningens borttagande, ehuru begge dessa frågor då voro föremål för särskilda motioner, hvaremot man nu sammanslagit dem och gjort det ena till vilkor för det andra. Jag åberopar, hvad jag då yttrade, och tror mig icke behöfva särdeles omorda indragningsmagten, hvilken numera väl bör vara mogen att borttagas. Men hvad juryinrättningen beträffar, hafva vi hört den siste talaren hemta sina skäf från, huru denna inrättning visat sig på den criminalistiska sidan eller den sida, som utgör föremål för criminal lagen i allmänhet, och han har talat om den orättvisa, som skulle kunna äga rum, om jury antoges för brottmålsprocessen i allmänhet. Jag instämmer deri, att juryinrättningen för brottmål i allmänhet ej är tillämplig hos något folk utan en hög grad af upplysning, och orsaken är den, att första villkoret för en rättvis dom är, att domaren skall äga insigt att bedöma frågan och känna, hvad lag är. Om således fråga vore att införa juryn i alla brottmål, skulle jag rosta för den meningen, som anser bättre att lemna saken åt domstolarna, så vidt det angår vanliga criminalmål; men deraf följer ej, att hvad man kallar laga domstol bör sättas i motsats mot jury i tryckfrihetsmål. Frågan, hvad bär är rätt, är mycket olika förhållandet i vanliga criminalmål, i afseende på hvilka man kan nedskrifva en verbalt tillämplig lag. Vanliga brott kunna definieras så, att domaren lätt Den 17 Octobcrf. m. 95 finner, om tillämpning deraf kan äga rum på den angifna gerningen; men helt annorlunda är förhållandet med tryckfrihetsbrotten. Hvad i dag är rätt, kan tilläfventyrs icke vara rätt i dag ett år till; det beror på opinionen om hvad med smädelse bör förstås, och undersökningen derom beror naturligtvis på olika åsigter.
B:ko kannan af tillverkadt sexgradigt bränvin; 2:o alt vid husbehofs-bränhing afgiflen, i förhållande till pannerymden, utgår: för pannor från och med 10 till och med 27 kannors rymd, då mäskvärmare icke användas, med 3 IVsdr 52 sk. i månaden för hvarje uppmätt kannrum, samt för pannor från och med 10 till och med 18 kannors rymd, lill hvilka enkel mäskvärmare användes, med 8 R:dr 24 sk. i månaden för hvarje uppmätt kannrum; hvilken afgift i båda alrlelningarna beräknats motsvara 12 sk. för hvarje kanna sexgradigt bränvin, som med dem i månaden kan tillverkas. Skatten anser Kongl. Majit böra erläggas för höst-tillverk ningen vid brännings-terminens utsång, och för tillverkningen om våren under loppet af påföljande Maj månad. g) l)e bränvins-bräuningsredskap, som förut varit i bruk, men icke blifva användbara efter de nya föreskrifterna, skola, om egaren sådant åslundar, inlösas af staten mot kopparns värde, med tillägg af 10 procent. Kopparvärdet kommer att, efter ett för hela landet gällande medelpris, bestämmas af Kongl. Majit, sorn jemväl meddelar de i afseende på inlösningen erforderliga regleuu nlariska föreskrifter. Sedan Kongl. Majit inhemlat Rikets Ständers beslut, dels rörande här framställda beskattningsfrågor och dels angående de i hränvinslagstiftningen ingående ansvarsbestämmelser. hvartill Kongl. Majit särskildt, på grund af 87 § Regerings-lbrmen, ämnar till Rikets Ständers pröfning aflåta förslag, vill Kongl. Majit låta utgå Sin nådiga Förordning, aria gående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, att med 18SS års ingång träda i verkställighet, och deri jemväl komma att meddelas de kontroll-föreskrifter, samt öfriga ekonomiska eller ordnings-stadganden, som Kongl. Majit, med hänsigt till bränvinets tillverkning och utminulering, prölvar nödige och för ändamålet lämplige.
Jag föreslog att, för att bibehålla nödig stränghet, men det oaktadt icke gå alltför långt, borde man väl stadga förlust af handels-rättigheten, men att den försumlige ändock skulle ega rätt att fortfara med försäljningen, intill dess det qvartal vore tilländalupet, hvarunder han erlagt sin afgift, äfvensom att den afgift, han sedermera borde erlägga, skulle inskränkas lill ett qvartal i st. f. tre. Jag anhåller, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, om bifall till följande redaktions-förändring i 2:dra punkten af lista mom. nemi.: ”Vid sådan underlåtenhet 2:dra gången, vare minuthandelseller utskänknings-rättigheten förverkad från och med början af påföljande månad, och varde försäljningen då genast inställd, i stad af Magistraten, och å landet af Kronofogden; men näringsidkaren vare ändock pligtig att den försummade afgiften utgöra.” Gr. Gyldenstolpe: Det må vara, att detta stadgande är något strängt; men jag anser, att man icke kan vara sträng nog för att tillhålla personer att upfyHa sina åtagne förbindelser. Man vet att om man hyr en lägenhet och icke betalar hyran, så blir man vräkt; men man får i alla fall betala hyran, om man dertill har medel. I afseende på förevaride fråga, är det endast ett kontrakt, som är ingånget mellan den, som får rättighet att idka bränvinshandel, och den, som gifver denna rättighet. Om man icke är sträng i afseende på erläggandet af betalningen, komma troligen många trashankar att egna sig åt denna rörelse, och derigenom kunna de, som ingenting hafva att förlora, ofta utestänga personer, hvilka bättre kunde sköta denna handtering. Jag kan på grund häraf icke (inna, att man behöfver göra afseende derpå, att han erlagt betalning för den lid, under hvilken han sedermera icke får bedrifva utminuterings-eller utskänkningshandel, och då han icke upfyller de vilkor,som blifvit stadgade; Den 7 Oktober e, m. 171 bör han också förlora sin rättighet. Jag anhåller om bifall till §:n, sådan den af Utsk. blifvit föreslagen. Frih.
§ 63 Bryter någon häremot straffas han med 300 riksdaler i böter och lasten är förverkad. Tulltjänsteman som utfärdar pass till fartyg med olovliga varor förlorar sin tjänst. § 64 Dessa fartyg skall vid utrikes fart ha ordningsnummer och namn på farkostens hemort i förstäven. § 65 Svensk skeppare, som för dessa fartyg, skall sedan han i utlandet intagit varor i avsikt att gå till svensk, dansk eller norsk hamn, vara försedd med manifest över last och skepp. Detta inges hos svenska konsuln innan avresan, som lämnar intyg och avsänder till tullkammaren i svensk hamn dit skeppet är på väg. § 67 Kommer skepparen till bestämd dansk eller norsk hamn, skall han efter lossning ta bevis från tullkammaren, att han lossat den av konsuln i inlasningortens påskrivna manifest, att rätt varor blivit lossade. § 68 Vid återkomsten till hemorten skall han vid ansvar av böter på 300 riksdaler ingiva manifestet. Man jämför konsulns och tullkammarens uppgifter och skulle oegentligheter misstänkas åligger det tullkammaren att ställa skepparen till ansvar. Kapitel V Om särskilda föreskrifter, som vid tillämpningen av denna förordning bör iakttas. § 69 Särskilda föreskrifter gäller för sjöfarten mellan Sverige och Finland och Skåne och Danmark § 70 Om skeppare av nöd eller i handelsavsikt kommer till annan svensk hamn, än den som lastdokumenten visar iakttages vad som står § 11, 12, 13, och 15. § 71 Kommer han nu till hamn, där tullkammare inte finns, anmäler han sig till tullbevakningen, som sedan har tillsyn över fartyg och gods till dess resan kan fortsätta. Behöver han ta ombord livsmedel får det ske tullfritt. Annan inlastning är inte tillåten. Lossning får ske om godset är sjöskadat. Sedan följs reglementet för Dykerioch Bärgnings Kompaniet. § 72 Skeppare som går på utrikes orter och behöver nödhamn i Sverige rättar sig efter vad i allmänhet stadgat är. Han får ta in livsmedel och andra lovgivna varor, om han betalar tull och umgälder för fartyget. § 73 Befälhavare på Kronans skepp skall liksom skeppare på handelsfartyg vara skyldig att iaktta vad som är föreskrivet.
Utskott-» behagat sölja. Bilagan Litt. A, som uptager RiksskuldenS totala belopp har en ftuisumma af 32,677,391 R:dr. 27 tz. 4 rftk och differerar mot Högloft. Utskottets upgist deruti, att jag för att wisa angelägenheten af kraf, tig åtgärd ansett mig böra framställa gäldmassan i helaaf sin okorrlade storlek, och således utom linien upfört. 1:0 De för arén 180Z Lo 1809 oliquiderade primer och amalgams afbetalningar ät utrikes skulden. 2:0 De utan Realisations sond utelöpande Credit sedlarne. z:o BanquenS fordran stor 7,200,000 R:dk. som ehuru den ärligcu minskas, likwäl för del närma, rande är eu werkclig och beiydelig del as Rikets gäld. Bilagan Eirk. B> är aldeles lika med den Högloft. Stars.Utskottet afgifwir, tekuad med samma bokstaf. - Bi - Den 7 December. Bilagan Likt: (L skiljer sig endast derigenom akt jan npragit dc Patriotiske länen säsoin cn gäld, för hrvilken contant betalning nödwändlgt »läste erbjudas, om Riket någonsin skall äga rätt, att af Medborgare tvänka patriotiska tänkesätt och understöd ivid de tillfällen da fosterlands känsian hädanefter behöfwer päkallas. — Del är ma hända Riksens StänderS för, halkande wid, denna Riksdag, som skall uplisma eller aftyna en kansta, hrvilken utan reciprocitet aldrig upnar den höjd, som cildar en werkeiig 9^alional caractere, Man skulle säkert mitzkagg sig, om man trodde, att de i fräga waran de länen endast af rike personer Llirvit aflämnade, da twifweis Man mangen frambar pä Fäderneslandets ältare cn icke obetydelig del af sin ringa förmögenhet.
Af skäl, till cn del af mig redan anförda inom det Riks-Stånd jag tillhör, hvilka skulle blifva för vidlyftiga att i en reservation fullständigt framhålla, anser jag så val med afseende å landets flnanciela ställning som ock med Statens rätt förstådda fördel mest förenligt, att Staten under nu existerande förhållanden bor afstå från alla försök att upplaga ett inhemskt lån, och att den utländska upplåningen bör omfatta ej blott det beiopp 25 millioner, som Kongl. Maj:t föreslagit att för jernvägsbyggnader användas under nu förestående statsreglerings-period, utan derutöfver 10 millioner, eller det belopp, sora, enligt uppgift, erfordras för att fullborda de beslutade hufvudstambanorna. Med en inskränkning af utländska skuldsättningen till 7 millioner, hvaraf sannolikt aldra största delen kommer att användas för liqvid af jernvägs materiel, som måste upphandlas utrikes, uppstår föga eller ingen indragning af iånet, beredande en vexeltillgång, den Banken kunde tillegna sig för ökande af sin metalliska kassa vid inträffande behof; och måhända intagas i kontraktet med de utländska fordringsegarne sådana vilkor i afseende på tiden för spridande af de obligationer, Banken genom sitt deltagande i lånet skulle erhålla, alt Banken, som pä förut bestämda terminer borde för obligationerna utgifva sina sedlar, icke kan, i händelse af behof, samtidigt å utländska fondmarknaden realisera ifrågavarande obligationer.