Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delta anser jag vara ett logiskt sätt att behandla saken, och al sådan anleda, förenar jag mig med Gr. Frölich i detta fall. Hr von Troil, Emil: Såvida de särskildta förslagen skola förekomma uti en fullkomligt systematisk ordning, så finnes dertill visserligen icke någon annan utväg, än den som Gr. Frölich föreslagit; ty det är en omständighet, sorn på förhand är gifven, oell som icke hetor affi. o. Adis bestämmande, nemi. att om allt skall genomgås, så stannar man slutligen vid Const.U(sk:s betänk., om man icke stannar förr; och man torde då linna, att det är mest systematiskt att börja längst nerifrån och fortgå mot Coust.Utsk:s betänk.; ty om man börjar närmast intill detsamma, och sedan aflägsnar sig derifrån , utan att antaga något förslag såsom B. o. Ad:s gemensamma tanke; så nödgas man sluta föredragningen med ett stort hopp öfver den bana man tillryggalagt för att komma åter till Const Utsk:s betänkande. Jag skulle derföre tro, att det vore lämpligast att först företaga det förslag, sorn mest skiljes ifrån Coust.Utskrs, och på så sätt fortgå till dess B. o. Ad. förenar sig om något såsom dess gemensamma tanke. Jag tror icke, att Ståndet i detta fall beslutat det aldra ringaste. Visserligen erinrar jag mig, att Hr Frih. o. Landtm, uti förra plenum gaf sin tanke tillkänna huru han ansåg föredragningen böra ske, men nugot beslut blef i a 11 led 11. deraf icke fultadt. Hr Grip enstedt, Joli. A u g.: Jag föreställer mig, att det måste vara Ilvars och ens intresse att så fort som möjligt komma till slut med dessa öfverläggningar, hvilket måste bero på huru snart man lyckas träffa det förslag, sorn bar majoriteten för sig.
A. 25 I. — om afgifterne för utminutering af. LVIII. B. 56. LX. A. 3o. .— om tilltal för öfverproduction af. LXI. B. 36o. LXII. A. 32 1. 1 I 21 BränvinsBränningen, om förbud deremot under 3 månaders förlopp. XXVIII, oi 7 XXIX. 5. XXXI. 4. XXXII. 2.5. •— om ersättning för den derigenom uppkommande Statsinkomst, i händelse den skulle inställas. LVI. 35. R. 128. — Husbehofs-, och dermed gemenskap ägande ämnen. XXVI. B. 4°6. XXVII. 12. Å. 76. XL. U. 260. XLI. 155. A. 197. XLVIII. 244. XLIX. 62. LI. B. 92. Lill. A. 113. LIV. B. 165. A. 214. LVIII. B. 56. LIX. B. 155. LXIV. B. i4S. A. 358. — Husbehofs-, angående stadgande att den ej får inskränkas eller förbjudas. XXXTI. 217. XXXV. B. 207. XLVIII. B. i2i. L. A. 109. Brän vinsbrännings Afgift, angående befrielse för Handlanden Billqvist från honom ådömd. Se Billqvist. BränvinsBränningsmedlcn, om deras inlevererande i RiksgäldsContoret. Se Bevillning. BränvinsBränningsredskap, om beskrifning på de flere särskilte, som i Sverige begagnas. XLIX. 68. LIV. R. in. LVIII. B. 189. LX. A. 238. LXI. E. 11 o. BränvinsBränningsrättigheten, om ett nytt sätt för dess utöfvande och dess beskattning. II. 246. Lill. A. 113. LIV. B. i65. A. 214.
Jag anser det alldeles i sin ordning alt sådane åtgärder vidtagas som kunna befordra religiositet och sedlighet bos den befolkningen, hvilken troligen kommer att allt mer och mer bos oss lillvexa, ty jag tror att det är pä dessa egenskaper, som samhällets egentliga bestånd hvilan. Såsom skäl för obehöfligheten af nya föreskrifter i denna syftning har blifvit åberopad förhållandet vid jernvägarne. Det synes som om jernvägsfebern så inträngt i allas begrepp att man glömt det äfven arbeten af annan natur gifvas, vid hvilka, om ej lika stort, dock ett ganska betydligt antal folk kommer att samlas. För öfrigt anser jag de anförda exemplen om förhållandet vid åtskilliga jernvägsarbeten af ganska underordnad beskaffenhet. Åtskilliga talare hafva ingått i specialiteter rörule de föreskrifter, hvarpå Regeringens åtgärder borde grunda sig. Jag tror alt detta är alldeles obehölligt och att det mäste vara Regeringen medgifvet att härutinnan reglementera, såsom den för godt finnér. Ej heller lära föreskrifterna blifva fullständigare genom att klandra dem. Ilar bar af en talare fästats mycken afseende vid definitionen pä astörre omfång.” Jag tror också att härutinnan Sr regeringen medgifvet att reglera hvad som dermed bör förstås, i hufvudsak instämmer jag således i hvad Utsk. tillstyrkt; men jag kan likväl icke finna mig i det undantag som i Utsk:s resonnement förekommer, att nemi. några åtgärder icke skulle af Regeringen företagas i och för religionsvården vid andra arbetsföretag än sådana som åtnjuta bi - Den 11 Februari. drag af statsmedel, .lag tror del vara alldeles likgiltigt om arbetet ullöres eller underhålles med allmänna eller enskilda bidrag: förhållandet sorn hör alses är. att når en större mängd personer komma tillsammans, sådana åtgärder mäste vidtagas, som leda till befrämjande af religiositet och. sedlighet. Pel är på sådan grund jag tillstyrker att 11. o. Ad, måtte afgifva ett likalydande beslut med PresteSt. Hr af Sillén, A hr. Wilh.:
— 284 — Öfvcrståthållarc-embctets underdåniga utlåtande, i anledning af hvad 1857 års revisions-berättelse innehåller rörande Embetets Kanslis räkenskaper åren 1854 och 1855. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Genom nådig remiss den 16 sistlidne Oktober å transsumt af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1854 och 1855, hvilken remiss den 12 derpå följde November till Öfverståthållare-embetet ankom, har..Eders Kongl. Maj:t, i anledning af hvad i samma transsumt förekommer rörande Öfverståthållare-embetets Kanslis räkenskaper, anbefallt Öfverståthållare-embetet, att utlåtande i ämnet till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva. Beträffande Revisorernas anmärkning i lista punkten, att den nu brukliga titeln å berörde räkenskaper: »Räkning med Staten, Kronans publika hus i Stockholm» syntes, vid det förhållande, att äfven aflöningarne vid Krono-uppbörds-verket i Stockholm der upptagas, vära olämplig och böra mot annan lämpligare utbytas, får Öfverståthållare-embetet i underdånighet meddela, att dessa räkenskaper ursprungligen eller sedan år ..1815, då jemväl nämnde aflöningar der redovisades, egt denna benämning, och att Öfverståthållare-embetet icke anser sig kunna i densamma föreslå någon annan förändring, än detta tillägg: »samt öfver från stats-verket utbetalte åtskillige löner och arfvoden.» Uti 2:dra punkten är vordet anmärkt, dels att Bokhållare-lönen vid Kronouppbörds-verket, utgörande 150
Bet ani anden. dadé skäl, sorn Ufskoftet tror sig härtill äga, torde icke behöfva vidlöftigt anföras, då Riksens Hög lo fl. Ständer icke sakna kännedom af hvad Friherre Hermelin, under en lang följd af ar, »ned utmärkte kunskaper, såsom Embetsman och Vettenskaps Idkare, uträttat, och hvad lian som medborgare patriotiskt uppoffrat på allmänt gagnande föremål. Herr Bergs-Rådets af trycket utgifne Statistiska Ee«kriliiingar , äfvensom hatts geografiske med flere arbeten, vittna tillräckligt om hans sanna nit, att sprida kunskap och upplysning i desse angelägne delar; och för öfrigt saknas icke tillförlitlige underrättelser, huruledes Friherre Hermelin, med ospard kostnad och moda, företagit anläggningar af Berg-verk och odlingar i de Norrländske otterne, sorn ländt till förkofran af desse näringar och medfört vigtiga upptäckter af okände Malm-tillgångar för Bergshandteringen. Och då Friherre Hermelin vid utförandet af desse företag, som tilläfventyrs öfverstigit den enskifta förmågan, mindre beräknat egen båtnad och vinst än allmänt bästa, ådragit sig betydlige förluster af sin förmögenhet, så att han, utan bidrag af Staten, ej skulle Jeunna fortsätta utgifvandc-t af sine arbeten, så förena sig, i fråga om det för honom föreslagne understöd, de serskildte skäl och omständigheter af icke blott Nationens sannskyldiga åliggande, att helfina hans förtjenst, utan ock det hopp. sorn derigenom kan vinnas, att Herr Eergs-R lidet vidare må kunna vara verksam på den nyttiga bana han sig föresatt, och hvartill han, oaktadt gin ålder, af varmt nit finnes lifvad. Men när Stats-Utskottet på desse skäl får föreslå, det Herr Stats-Uishottets Betänkanden'. 427 Bergs-Badet Friherre
Emot den vid första Grunden nu föreslagna förändring, alt de, som fyllt 60 år, endast skulle erlägga Skydds-afgift, då de hade en inkomst al 100 R:dr, reserverade sig Herrar Kleman> Ålund s Rydström^ Petersson och Donner, som önskade att det nu gällande minimum eller 5o R:dr måtte bibehållas. Af Eric Pehrsson frän Gefleborgs, Län: ”Då jag icke kunnat instämma uti Högloft. Utskottets Beslut alt befria dem, sofn begagna utländska öfverflöds-varor, från Bevillnings erläggande för bruket deraf, får jag deremot mig reservera,” ”Jag bar alltid ansett och anser, att den, som vill brill jerå med utländskt öfverflöd och icke är nöjd med inländska tillverkningar, bör derföre till Staten erlägga Bevillning, såsom en skälig ersättning för det skadliga inflytande hans begär för Bih. till R. St. Prot. 1828 och 1829. 5 S.j 1 A/d. 2 B. s.dra Häft. 6 U2 Bi/, till B evillnin gsUt sk ottcts Uti N.ö 28. utländsk yppighet förorsakat, så i moraliskt som oeconomiskt afseende. Höglofl. Utskottet har väl, såsom grund för Motionens afstyrkande, anfört, att flere bland de lägre Classerne, som sådant begagnar, skulle få vidkännas en dryg beskattning, hvilket jag, som skäl för afslaget, icke kan erkänna, emedan den, hvilken liar råd att begagna utländskt öfverflöd, alltför väl må erlägga skatt till Staten — han må tillhöra hvilken dass som helst.” Hvarförutan Eric Pehrsson j i fråga om Bevillning af Löne-inkomst, ansåg det förra förslaget om afgifts erläggande, så snart Lönen uppginge till 5o R;dr, böra vidhållas, , 5 ; ' ' N „ , Pehr Ericsson från Kronobergs Lån: ”,Jag reserverar mig emot Utskottets Förslag, att Låntagare skulle få rätt alt afränta afdraga Bevillningen. Det skulle val innebära en lindring för desse; men, i min tanka, gör det bara krångel och svårigheter.
Konst. Mai:t «* Stats-Utskoltet nuvarande. föreslagit. föreslår. CA Aflöning. CA Aflöning. c: Knnt. as 3 Ruut. 3 U:tn t. R:dr 1 ö. Nuvarande. Kongl. Majit föreslagit. Tp:t 75 Aflöning. Knnt. IRations-ersättniug för 65 tjensteliästar k 270 R:dr Ersättning för stallhyra m. ra. för 65 d:o 4 100 , R:dr . Stals-Utskoltet föreslår. Tillökningen i Regementets kontanta Stats-anslag blifver således 48,392 R:dr 65 öre. |UJU«-}SC|J Hör till Stats-Utsk., år 1857, Uti. N:o 71. 15 Tab. N:o 10. Svea Lif-Garde. Nuvarande. Aflöning. Runt. Sekund-Chef .. Öfverste-Lnjtnanl och l;ste Major Andre Major Regcments-Qvarterijiästare Förste Adjutant Andre Dito . Rpgéments-Paslor 1 1 1 1 1 1 t 1 Bataljons-Predikant 1 Regements-Auditör . 1 Förste Balaljons-Lakure 1 Andre Dito 1 Regemcnts-Skrifvare 1 Mönsler-Skrifvare 1 Dito ■ . 1 Förste Bataljonsadjutant 1 Andre Dito 1 Regeraents-Väbel l Rpgements-Trumslagare 1 Hautboist 7 Dilo 1 Stockmakare 1 Gevärs-Smed 1 Öfver-Timmerman 1 Dito Kompani-Stat en. t Kompani-Chef Dito Kompani-Chef Dito Förste Löjtnant Dito Stats-Utsk. föreslår. Hör till StatsUtsk., år 1857, Uti. T:pt Nuvarande. Aflöning Rations-crsällning för 9 tjenslehästar å 270 R:ilr (Erliålles nu för 9 hästar å 180 R:dr), Ersättning för stallhyra m. m. för 9 tjensteliästsr å 100 Rulr . Stals-Utsk. föreslår.
Om vederhäftighetsbetygen utfärdas af magistraten, så bör en säkrare kännedom om personers vederhäftighet kunna vinnas, än om utfärdandet sker genom borgmästaren ensam. Magistraten är så beskaffad, som alla communal-inrättningar eller collegier, att han aldrig dör ut. Ilan äger således en fortfarande kännedom om förhållandena ifrån den ena tiden till den andra. Sådant är deremot ieke förhållandet med borgmästaren; han dör, han blir tjenstledig, en annan förordnas i hans ställe, och den nye efterträdaren kan icke äga en lika god kännedom af dithörande förhållanden. Han är alltså utsatt för att begå misstag, till äfventyr för banken. Om således den föreslagna förändringen i bancoreglementet är till förmån för både borgmästare och lånesökande, så är hon deremot icke nyttig för banken. Derföre afstyrker jag hennes antagande. Hr Prytz: Jag nödgas ännu en gång begäia ordet för ett påstå, att det icke är till skada för banken; ty som alla vederhäftighetsbetyg nu utfärdas, medföra de i sjelfva verket ingen särdeles säkerhet för banken och ingen ansvarighet bos dem, som ett sådant betyg utfärdat, ty ordalagen deruti äro, att den lånesökande är eller anses vara vederhäftig, efter hvad veterligt är. Sålunda äger banken ingen regress till den eller dem, som utfärdat vederhäftighetsbetyget, ifall låntagaren skulle brista i betalningen, ty svaret på ett sådant kraf hos auctoritet, som utfärdat ett så Ivdande intyg, hlef säkert ett hänvisande till orden: så vidt veterligt är, hvilket uttryck icke lärer kunna innebära någon betalningsskyldighet, i händelse af brist hos en låntagare. Förändringen innefattar således icke någon minskning i bankens säkerhet, ty den förblifver lika stor och lika liten som förut, utan blott undanrödjande af den anledn. till tvister, som 2>4 §:n i nu gällande bancoreglemente dels har gifvit och dels i framtiden kunde gifva. Hr Stuart, Garl Gust.:
Sedan är det nästan onödigt att lefva.» »Hur kan ni säga så!» »Jo, ni skall inse det, längre fram. Som nu med min nedärfda naturel! Hur klart ser jag inte att den måste växa upp som den gjorde, till sin egen bräckliga art, lydande det lilla fröets inneboende lag, lika mycket om man icke af grobladen kunde säga hvad slägte den hörde till. Hvad var min far? En läsmyra med utarbetad hjerna och obrukade kroppskrafter. Han skulle ha blifvit professor, sade man – om han fått lefva. Ha, ha, ha! Ja, men han kunde inte lefva ... Man är gudomlig med detta: skulle blifvit.» Det var som om han på någon Mariannes rörelse märkt att hon kände obehag. »Nej, stöt er nu inte på detta», sade han ifrigt, »jag måste ju ändå en gång tala derom, ty ni skall känna mig, ni skall veta hvarför jag är sådan jag är, och icke kan bli annorlunda. Se nu på det, som om det vore en planta jag examinerade sönder under edra ögon, och ni skall se hur jag med nödvändighet måste blifva just det jag är. Man talar om frihet, ansvarighet. Hå, barnkammarmoral Tänk nu på min far. Han var en fattig komministerson och hade kommit som informator till det rika adelshemmet. Han var uppfostrad i fattigdom, bland många syskon. Allt hvad han sett omkring sig var endast näringsbekymmer och arbete. Annat fans naturligtvis inte i verlden. Läsa och försaka, försaka och läsa, det var hela hans lif, och till sist skulle han väl få en syssla, bara han höll i. Så kom han ut. – Hur lyxen måtte ha lyst honom i ögonen, kittlat hans sinnen, silat genom alla porer! I en tjenares skepelse – frack och bugningar vid hvarje middag, anspråkslös plats vid nedersta bordsändan, förstulen afund, förstulen beundran, alltid på sin vakt. Tänk er denna gedigna herrgårdsprakt, denna aristokrattillvaro med betjenter och hejdukar, och så mot allt detta kontrasten af den nakna tarflighet, till hvilken han var dömd att återgå. Tänk er hans längtan, hans otillfredsstäldhet.
Beträffande åter de utaf Hedervärda Bonde-Ståndets en del Ledamöter gjorda anmärkningar och föreslagna ändringar uti Betänkandet, äfvensom särskildt vice Talemannen Jon Jonssons begäran, att Utskottet måtte uppgifva den författning, hvarpå rättigheten för Commendanterna att erhålla Tullved sig grundar; finnér Utskottet dessa anmärkningar icke vara af den beskaffenhet, att de kunna föranleda till något annat yttrande, än det Utskottet redan afgifvit, och hvilket derföre så mycket heldre nu åter åberopas, sorn Utskottet icke bestämdt sagt, att Tull veds-uppbörden är genom någon känd författning tillåten; hvarföre - Den 27 Juli. 383 Utskottet redan tillstyrkt förbud varder detta allt till Riksens HögStänders ompröfvande vördsamligen öfverStockholm den 24 Juli 1815- före ock deremot. Dock 1 o fl. lemnadt. Pä Högloft. Riddersk. och Adelns Ledam. vägnar •A. Lantingshausen. På Vällofl. BorgareStåndets Ledam, vägnar Anders Fredin. På Högvördiga PrestStåndets Le dam. vägnar Bryn. Hesselgren. På Hedervärda BondeStåndets Ledam. vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos Högh Ridd. och Adeln d. 27 Juli Högvörd. Prest-Ståndet d. 25 Vällofl. Borgare-Ståndet d. 2 6 —• Heclerv, Bonde-Ståndet d. 25 — Riksens Högloft. Ständers Stats-Vt skotts Betänkande, angående aflöningen vid Riks gä Ids-Contoi ret. Genom Memorial af den 27 sistlidne Apr 11 hafva Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, med åberopande af den af Riksens Höglofl.
De prisbelönta böckerna iiro Sigtrygg To~.Brand~soil och Vikingar och deras attlingar. Kgtrygg a ' orbrandsson af iilatilda Eöwzberg ar en bild från. Sveriges forntid. Pris 2 ~ s. På samma g %ng vi med intresse följria hjältens skiftande öden, först hemma i Sverige och sedan under hans landsflykt i Ryssland, få vi en efter goda källor gjord bild af rara förfaders, mannens och kvinnornas, lif under hednatiden. Lämplig för barn f d n 13, 1 4 ar. Gikingar och d m s Bttlingas (prisbelönt under titeln fr in nordisk rot ») af M. AnAolm. I denna Bok f&amp; vi göra bekantskap med de nordiska vikingar, som styrde kosan till Frankrike och slutligen blefvo bofasta i detta land. Vi få vidare följa deras ättlingar till Italien och slutligen p&amp; korstågen. Lämplig för ungdom från 14 hr. Bada dessa böcker framträda i en särdeles tilltalande utstyrsel och äro illustrerade af Jenny Xyström, Forsström m. fl. Minneii frha den karohska tiden, historiska skildringar för ungdom af J. ' v. Hofsten. Pris l,? Vi önska denna bok stur franigång bland var svenska ungdom. Det är just skdana breda verkliglietsskildringar r i önska som historisk l#sning bredvid lexboken. Våra barn läsa för litet p % egen liand; de få i skolan höra en hel del roliga saker berättas, men a t t sjalfva taga reda p % något, soin utvidgar deras historiska vetande, hafva de sällan lust med. Till en del torde detta bero på a t t lämpliga böcker saknas. Läseböckerna äro ej alltid lockande; de smaka för mycket af utvidgade lexböcker. Helt annat ä r det ' med efter goda källor gjorda biografier och skildringar. Hofstens bok få vi först Adam Ludvig Lewenhaupts biografi. Vi blifva här liksom bekanta med Lewenhaupt och f % veta mycket mer än att lian var » en af Karl XI1: s ädlaste generaler,. var först i holländsk krigstjänst.
Soldin anhållit om eftergift af upplupne straff-räntor å 2:ne från Banco-Disconten utgifne, under loppet af år 1827 till betalning förfallne, lån, det ena å 1,500 R:dr, upptaget af Soldin mot Fabrikören J. G. Hammarboms borgen, och det andra å 2,100 R:dr, upptaget af bemälde Hammarbom, mot Soldins borgen. Öfver denna skrift har Ulskottet infordrat Discont-Directionens utlåtande och deraf inhemlat: att Soldin, före lånens förfallotid, till sine borgenärers förnöjande afstått all sin egendom, oell att Hammarbom> sorn varit Syssloman i Soldins concurs, från hemorten afvikit, medtagande ej allenast sina egna, utan ock Soldins massas väsendtligaste tillgångar, utan att någon underrättelse om Hammarboms vistelseort sedermera kunnat erhållas, förr än år 1840, då bestämd uppgift erhållits, att han samma år i Fiamburg aflidit; att Discont-Verkets fordringar för dessa 2:ne lån, hvilka blifvit bevakade uti Soldins och Hammarboms concurser, vid 1832 års Revision af Banco-Discont-Verket, blifvit såsom osäkre inom linien förde; att från Soldins consursmassa, under loppet af år 1837, erhållits den på Discont-Verkets fordran belöpande utdelning, 145 R:dr 1 sk. 10 r:st., hvarförinnan Soldin likväl sjelfviiligt i April 1836 å sin skuld till Banco-DiscontVerket inbetalt 200 R:dr, och utfäst sig att hvarje halfår erlägga en lika summa, hvilket jemväl af honom ordentligen fullgjordes, intill dess hans eget lån å 1,500 R:dr blifvit till capitalet fullt inbetaldt, och Hammarboms, emot Soldins borgen upptagne lån å 2,100
Contract om medlens lefverering slutas med vissa personer, hvarefter desse utfärda partielle Obligationer, som säljas till andra; på annat sätt kan upplåningen ej gå till. Hvad räntan angår, är det en särskild fråga. Jag har anledning tro, att räntan på bela det nya Franska lånet af 81 millioner Francs utgår från den dag hufvudobligationen utfärdades, ehuru valuta derföre sedermera successive influtit. Bestämmandet häraf, eller från hvad tid räntan skall beräknas, synes mig böra öfverlemnas åt Herrar Fullmägtige, som säkerligen skola söka de bästa vilkor, hvilka möjligen kunna erhållas. Herr Cedersclijölds föreslagna tillägg skulle äfven ensamt tillintetgöra möjligheten att upptaga det beslutade lånet. Hvilken Banquier skulle väl vilja ingå på att lefverera ett sådant lån i den mohn fastighetsägare inom Biket begärde att få låna, och kunde prestera säkerhet. Dylika hinder, som skulle Den 4 Mars. helt och hållit tillintetgöra beslutet om lånets upptagande, bör man väl icke uppställa, sedan hufvudfrågan är afgjord. Den, som vill saken, måste vilja medlen; om lian ej vill göra sig skyldig till en löjlig inconsequence. Med antagande af de nu föreslagne tillägg skulle saken aldeles förfalla, likasom då fråga var om införandet af gasupplysning. Man ville gerna vinna ändamålet, men uppkastade och fann så många svårigheter, att ej något blef af, och vi gå alltså här i staden ännu i samma mörker, som förut. Herr Cederschjöld: I anledning af den siste värde talarens anmärkning vid mine uttryck, får jag förklara, att det torde vara ursägtligt, om jag under discussionens liflighet sökt benämna hvarje sak och hvarje person på det sätt, som synes mig mest adequat med beskaffenheten och förhållandet. Af Herr Rosenblads lärda föreläsning, huru inteckningar omflyttas, och säkerhet sålunda skulle vinnas för utlåning af de medel, om hvilkas upplånande nu är fråga, har jag ej fattat mera, än att sådant skulle ske genom många postponeringar och omvägar, samt särsk i 1 te förbindelser, hvilket synes mig något likna vingleri.
Till följd af Revisorernes anmärkning deröfver, att behöriga verifikationer icke aflemnats å dels den vid revisions-årets slut befintliga kassabehållningen, 986 R:dr 44 öre, och dels behållningen å det för inrättningen anvisade extra statsanslaget till inköp af möbler, för året utgörande 901 R:dr 21 öre, har räkenskapsföraren i sitt berörda yttrande hänvisat till 1861 års räkenskaper, dit kassabehållningen blifvit öfverförd; men enär en så beskaffad åtgärd icke kan betraktas såsom nöjaktig verifikation, helst vid granskning af de för ett år afslutade räkenskaperna, påföljande årets räkenskaper icke tillika finnas att tillgå, samt dessutom all uppgift saknas, huruvida eller på hvad sätt behållningen å det ofvan omförmälda statsanslaget blifvit verificerad, får Stats—Utskottet, som anser Veterinär-inrättningen härvid böra förfara på enahanda sätt, som öfriga verk och inrättningar, som hafva alt redovisa för användningen af statsmedel, hemställa, att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes meddela Direktionen för Veterinär-inrättningen i Stockholm förständigande att tillse, det behöriga verifikationer varda vid räkenskaperna fogade. Ottenby Stuteri. § 7. (Rev.-ber. pag. 150. Förkl. pag. 312). Revisorerne hafva vid räkenskapen erinrat, alt till Handlanden C. A. Widerström i Calmar utbetalats 22 R:dr 78 öre såsom ränta på återstående belopp för varor, enligt räkning.