Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så sköt h a n sig, härinne p å gården. » Det var linnekammaren. Banden voro krusade och högarna kokett ordnade. P å andra sidan gården låg en annan byggning. m. » Jag sysslar m e d det för mitt nöje, » sade han. att j a g varit i hans upp. » » Nej, tyvärr. » frågade han. » Så s y n d det är! » Han hade några gamla polska böcker på bordet och rörde tankfullt i d e m. » * Ännu en gång " Kvinnorna och skämttidningarna ". J n:r 10 af Idun för i år förekommer den upp " sats, som gifvit anledning till hosföljande. H a d e icke en insändarinna, » — g — g », under rubriken: » Från Iduns läsekrets », fäst min uppmärksamhet på, att artikeln icke bör förbigås med » tystnadens vältalighet » så — men nu må det gå löst på saken. Det heter i Stades uppsats: » Det är h ö g tid, att kvinnan lär sig förstå, att det ligger något b a k o m skämtet, lär sig förstå svedan o c h skammen af slaget. Har h o n k o m m i t därhän, skall hon äfven förstå, att hon för sitt eget anseendes skull måste försvara sig, o c h först o c h sist, att det är en äresak för henne att icke genom lif o c h lefverne gifva stoff åt det slags gyckel, som sätter fläckar på den allmänna kvinnliga karaktären. » Visst läste jag uppsatsen i fråga m e d intresse, men dock ej med n o g stor vaksamhet, det inser jag nu. Jag tänkte därvid endast, att den, som skrifvit uppsatsen, måtte vara en man o c h därför partisk för männen. Jag har dock nu, g e n o m Stades sista uppsats, blifvit upplyst o m mitt misstag. Jag måste erkänna, att j a g så litet följer m e d min tid, att jag ytterst sällan läser en skämttidning. Stade känner d e m nog bättre, o c h vill uppenbarligen kvinnorna väl.
Och får Utskottet likaledes inbjuda Högloft. Ridderskapet och Adeln att i nyssberörde beslut instämma. Skulle åter icke någondera af dessa inbjudningar varda antagen, mäste’ för bestämmandet af beloppet utaf Stånds-Secreterarnes aflöning, omröstning i förstärkt Stats-Utskott verkställas; i hvilket afseende Utskottet alltså för härmedelst underställa Rikets Ständers godkännande följande, med tilllämpning af Rikets Ständers ofvanberörde beslut, uppgjorda förslag till voterings-proposition. Den, som bifaller, att arfvodet för Socreterarne hos Riks-Stånden, vid 8 Stats-Ut skottets Memorial, N.o 27^. innevarande Riksdag, bestämmes till Trehundrade Riksdaler Banco 1 månaden för hvardera, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, är arfvodet för hvarje Stånds Secreterare, vid denna Riksdag, bestämdt till Fyrahundrade Riksdaler Banco i månaden. I afseende på beloppet af den Notarierne hos Riks-Stånden tillerkända aflöning, förekommer alldeles enahanda förhållande. Bonde-Ståndet har nemligen, enligt Utskottets af detta Stånd bifallna Betänkande N:o 169, fastställt aflöningen för hvardera af dess Notarier till 5 R:dr om dagen och för de öfriga Ståndens Notarier till 4 R:dr 24 sk.; hvaremot Presteoch BorgareStånden, genom godkännandet af hvad Utlåtandet N:o 230 i detta afseende innehåller, bestämt samma aflöning för alla dessa tjenstemän eller 4 R:dr 24 sk. om dagen, samt Ridderskapet och Adeln jemväl, i öfverensstämmelse med den beslutade likheten i aflönings-förmonerne för alia Riks-Ståndens Canzli-betjening, fastställt samtlige Stånds Notariernes aflöning till ett belopp af 5 R:dr om dagen för hvardera.
Statsfru hos H M. Enkedrottningen Desideria från Allmänna Indragningsstaten åtnjuter en pension af 750 R:dr, må derutöfver å nämnde stat uppföras ett belopp af 450 R:dr, under hennes återstående lifstid årligen utgå; och att Assistenten vid Telegrafverket Claes Magnus Bergmans Enka Ulrika Bergman, född Kleen må, så länge hon lefver ogift, få från Allmänna Indragningsstaten åtnjuta en årlig pension af 200 R:dr, samty) Enligt bilagde protokollsutdrag öfver Ecclesiasiik-departements-ärenden: att från Allmänna Indragningsstaten må jemväl under nästa statsregleringsperiod utgå ett årligt understöd af '1,200 R:dr för anskaffande af originalmålningar utaf växter ur Sveriges flora samt utgifvande af teckningar utaf zoologiska föremål, och att å Allmänna Indragningsstaten må uppföras: för Intendenten vid Naturhistoriska Riksmusei entomoiogiska samlingar, Professorn Carl Henric Boheman, en årlig pension af 4000 R:dr, att utgå från och med må naden näst efter den, då afsked varder honom meddeladt; för Palasontologise Intendenten vid samma museum, Professorn Nils Peter Angelin, såsom ersättning för öfverlemnande till museum af honom tillhöriga samlingar, ett årligt belopp af 2000 R:dr från och med nästkommande år och framgent under Angelins återstående lifstid; för Forn forskaren Richard Dybeck, mot förbindelse för honom att till Ecclesiastikdepartementet aflemna 50 exemplar af tidskriften »Runa» och under de resor, han kan komma att för antiqvariskt ändamål företaga, tillse, att forntida minnesmärken bibehållas och vårdas, en årlig pension af 2000 R:dr; 60 Kongl. Maj:ts Nåd.
»Vi äro praktiska,» sade göteborgarne. »Och vi sätta praktiken på aktier,» sade bankdirektören Giro. Men på valdagen läste hr och fru Strängsell Nästa Veckas Nyheter, under det de äfven öfverlemnade sig åt ofvan nämnda sysselsättningar. Mannen hade förklarat sig vilja uppfinna något medel, hvarigenom hustrun kunde befrias från äfven barnens skötsel, men om något sådant hade frun ingalunda velat höra talas. »Mina barn sköter jag själf,» hade hon med bestämdhet tillkännagifvit. »Vår tids kvinnor må väl kunna visa, att hemmet icke, såsom man i forntiden påstod, skall lida af att husmodern har ett yrke eller ägnar sig åt offentliga värf. Indelas blott tiden rätt, så hinner kvinnan med bägge delarne, och har hon blott erforderliga kunskaper samt en allvarlig vilja, så kan hon verka både i det offentliga och det enskilda. Samhället borde vara i behof af bägge delarne.» Praktiskt visade hon, att åsigten vore fullkomligt riktig. Så påstå åt minstone många författare från 2300- talet. »Hm, Nästa Veckas Nyheter tror jag icke på,» sade husfadern, sedan han läst bladet. »Icke jag häller,» yttrade husmodern. Det var sällan dessa makar voro af olika åsigt, och likväl voro de bägge ganska själfständiga, med hvar sin fullt utpräglade personlighet. »Men det är andra som rätta sig efter det bladet,» tillade frun. »Nu skall jag fara till statsutskottet. Jag måste passa på, ty det är icke omöjligt, att den stora statsregleringsmaskinen redan i dag skall sättas i verksamhet.» Det dröjde ej lång stund, förr än central-omröstningsmaskinen hade uppsamlat alla rösterna. Endast få af de röstägande, det vill säga af alla inom Majornas tredje rote boende män och kvinnor af fylda tjugo år, hade icke fullgjort sin skyldighet. Hvar och en som underlåtit att uppfylla denna skyldighet bötfäldes genast till ett ganska stort belopp. Man var sträng i det afseendet och tillät icke någon att undandraga sig fullgörandet af sina medborgerliga pligter. Men så hade man också, såsom vi sett, gjort alt för att underlätta detta fullgörande. Oxygen Warm-Blasius, väderlekstillverkare, är vald.
Stander nogsamt inhemta, att de gjorde anmärkningarna icke kunnat föranleda Utskotten att förändra sine i det återremitterade Betänkandet uWecklade åsigt e-rj Hvarjemte Utskotten få anmäla, att detta Betänkande blifvit bifallet af Högvördige Presteoch Hedervärda Bonde-Stånden men förkastadt af Vällofl. Borgare-Ståndet. — Någre Ledamöters härvid afgifna särskildta yttrande bifogas. Stockholm den §. December 182-3, Utdrag af Profcoeollet, hållet hosR. H. St. Stats-Utskott d. 9 December 1823* S. D. Vid justeringen af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens förnyade gemensamma Utlåtande, om inrättande af en Statistisk Bureau jemte sa kallade Socken-Sållskaper, ingaf Herr Öfverste-Lieutenanten von Heyne ett så lydande anförande: ’’Einot förenade Utskot - Stats-Utskotlets B t‘t änkai iden. Sicj tens beslut får jag reservera mig, — Då ett Kyrkoråd finnes inom hvarje församling, anser jag öfverflödigt att tillskapa flere myndigheter. I de flesta Socknar lärer Hälsovården äfven blifvit åt Kyrko-Rådet uppdragen. Municipal-inråttningar för vigtigare förrättningar, såsom för den directa beskattningen och Uppbörden, vöre må hända att önska, men Byfogdar, icke afsåttlige utan af Landshöfdingen, och desse Socknenåmnder kan jag icke anse annorlunda ån som ökade police-anstalter, och förvandling af trefliga Jordbrukare till Commitée-Ledamöter och Ämbetsmän hvaraf antalet redan torde vara stort nog." Härmed förenade sig Herr Majoren Friherre Hjerta, Herr Commerce-Rådet Santesson och Herr Bruks-Fatron Ekelund. År och dag som ofvan Ex. Protocöllo y. C. Lorich. 5.20 Stats-Ut skottetsBetänkanden, N:0 656, Afllom den ” D*c. 1823, Riksens Höglofl.
För öfrigt är det icke blott de fattige, som sålunda blifvit från vissa städer afvisade; man har ock, från melan ett håll, hört omtalas, huruledes personer, med både vilja och förmåga att draga försorg för sig sjelfve, afvists från den ena spärrade orten efter den andra, och sålunda tvingas att i dagar och nätter resa omkring i provinsen, under omständigheter, sorn gjort afvisandet till en verklig grymhet. Såsom exempel på sättet huru författn:n om spärrningar blifvit tillämpad, tillåter jag mig att anföra, att då en läkare härifrån blifvit reqvirerad till Calmar, emedan stadens läkare insjuknat, han vid ankomsten icke tilläts inkomma i den stad, hvars sjukvård han var förordnad att bestrida, utan inlades i en stuga utanför densamma, och qvarhölls der i 9 dygn, samt ålades efter frigifvandet icke allenast att till högt belopp godtgöra sitt underhåll, utan ock betala dem, som varit satte till hans bevakning. En talare Den 31 Maj f. m. 497 talare har yttrat, att det vore olämpligt, om R. St:r skulle inför Regeringen uttala en opinion i ämnet. Jag tror det icke, och icke heller att, i en fråga sådan som denna, det kan vara för Konungen och Dess Regering likgiltigt, att veta hvad R. St:r derom tänka, och jag är öfvertygad, att K. M. vid pröfningen deraf säkert kommer att fästa synnerligt afseende vid de åsigter derutinnan, hvilka R. St:r anse sig kunna framställa såsom nationens; men att K. M. skulle i detaljerna bifalla hvad R. St:r kunna komma att föreslå, följer ingalunda häraf; ty, såsom flere talare anmärkt, ega R. St:r icke den detalj-kännedom, som erfordras för upgörande af en ändamålsenlig författn. i detta afseende.
Denna (råga tål dock ej något uppskof, ty om ock våra soldater anses under sin uppfostran hafva erhållit tillräckligt fast grundval för att äfven med eftersatt Gudsdyrkan kunna uppfylla sina pligter såsom krigare och medborgare, så måste dock religionens och sedelärans bud inplantas hos de unga, om de utan att vackla skola kunna tillmötesgå de skiftande öden, som kan dem förestå. Det är Statens ovilkorliga pligt att sörja derför, och jag instämmer derföre af skäl och hjerta i det förslag, som afgifvits af en föreg-.de talare, hvilken varmt behjertat vigten af denna fråga. Frih. Klinckowström: Då denna fråga förevar inom Stats-Utsk:t, föranledde den en långvarig och upplysande diskussion. Den ritning eller rättare skizz, som företeddes för Utsk:t, alsåg en förening af kyrkooch skolbyggnad, och var i arkitektoniskt hänseende af en föga inbjudande beskaffenhet. Hvad först frågan om uppförande af kyrka för Stockholms garnison beträffar, så upplystes det under diskussionen, att skäl vore för handen, att utrymme för deltagande i den allmänna gudstjensten icke skulle komma att fattas för garnisonen, äfven om en särskild kyrka ej uppfördes, och jag har sedan erhållit underrättelse, att i kyrkan å Skeppsholmen sådant utrymme efter den 1 Maj detta år kan beredas. Skulle för öfrigt utrymmet der icke vara tillräckligt, så hafva vi, M. Hrr! i vår närhet en kyrka, som står obegagnad, nami. Riddarholmskyrkan, och jag hemställer, om denna kyrka kan användas till värdigare ändamål, än att inrymma Sveriges krigare till Gudstjenst i närheten af Sveriges konungagrafvar. Vidkommande åter frågan om skolbyggnad för garnisonsförsamlingarne, så ansåg Utskit de derom framställda fordringarne vara särdeles billiga, och skulle derföre ej tvekat att bevilja anslag för detta ändamål, såvida K. M:ts framställning varit i sådant skick, att skolfrågan kunnat skiljas från kyrkfrågan.
Men fru Ebba misstog sig, som så ofta äldre personer göra, då de bedömma barns beteende. Det var icke Peders mening att språka nu med Hebla om fordna lekar. När de båda unga hunnit i det yttre rummet, stängde Peder till dörren och sade: ”Hebla, jag måste tala med dig, derföre bad jag så angeläget att få komma hit. Vi ha lekt tillsamman, vi ha också delat allvare mången gång. Du vet, att vi lofvat att ge hvarandra förtroende af allt vigtigt i vårt lif, och att vi alltid skola lita på hvarandra. Nu måste du derföre vara min förtrogna, i det hvaråt jag egnat mitt lif. Hebla, åt dig, min bästa vän, vill jag betro att förvara mitt heligaste. Ser du, den här lilla guldmedaljongen fick jag af far på min femtonde födelsedag. Den är liten, deri låg blott en valknut af hans hår. Nu förvarar den yttermera en helig skatt, en droppe af hans blod. Hebla! du skall gömma den åt mig.” Hebla ryste, men emottog medaljongen och sade: ”efter du så vill, Weli. Måtte jag blott rätt kunna vårda den. Hvarföre behåller du den icke sjelf?” ”Jag vet ej hvart jag kommer att kastas omkring, den kunde förloras. Jag vill icke eller nöta ut dens styrka, med att dagligen se den. Dock, du måste veta min hemlighet, men tyst som grafven. Icke ens mor får veta den. Den bor djupt här inne i mitt bröst. Hebla, jag har gjort ett löfte, jag har svurit en ed. Jag har bundit mig för hela mitt lif vid ett löfte. Det blir nu mitt mål, mitt lif!” Hebla blickade förvånad på gossen. ”Hvad menar du, Weli, du skrämmer mig.” ”Se, i denna gömmes, som jag sagt dig, en droppe af min fars blod; jag har svurit på den, heligt har jag svurit, att hämnas på min fars mördare. Jag är blott en gosse nu, men om få år är jag man, och jag skall hämnas! Kan jag icke hämnas på honom, som mördade min far, så lefver sonen, och jag skall söka fadrens missgerningar på honom.
Nej, kommer ifrågavarande moment att, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, erhålla denna lydelse: »Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfva! rättighet, eller som, på sätt i § 3 sägs, mellan flere köpare fördelar bränvin, bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, andra gången från och med 60 till och med 200 R:dr och tredje gången från och med 200 till och med 400 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse från och med tre månader till och med ett år.» Enär denna omröstning utfallit med 56 Ja mot 46 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Hvilket Förstärkta Bevillnings-Utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 19 Juni 1866. Stockholm, E. Westrell. 1866. Register öfver Bevillnings-Utskottets Bétänkanden, Utlåtanden och Memorialer under Riksdagen åren 1865—1866. B. Nummer å Betänkandet. Bevillning, Allmänna, Betänkande, angående 3. — » —- Utlåtande, i anledning af dels återremiss i vissa delar, dels ock Riks-ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 3, angående 9. — » — Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående ordalydelsen af 9 § i Bevillnings-stadgan 13. — » — Betänkande med förslag till bevillningssummans ut görande 21. Beräkning, Betänkande, angående beräkningen af tulhnedlen, postmedlen, stämpelpappers-afgiften och bränvinsbränningsmedlen . 20. Bränvinstillverkning, Memorial, i anledning af verkställd omröstning, angående ifrågaställd förändring i afgiften för 16. Bränvinstillverkning och försäljning, Memorial, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställda förändringar i förord ningarne om vilkoren för 22.
De gjorda anmärkningarne äro väl egentl. riktade mot vexeldep., men aldeles fria torde dock icke de öfriga Fullm kunna få anses från all ansvarighet för de förres åtgärder. Man kan visserl. ej fordra, att personer, tillhörande andra samhällsklasser än affärsmännens, skola ega en så noggrann kännedom af vexelaffärer och af trassenters större eller mindre soliditet, men nog måste ansvaret dock vara gemensamt, ty hvartill skulle eljest den föreskriften i BankoRegl. tjena, att vexeldep. skola omväljas hvar 3:dje månad, om icke ändamålet vore, att Fullm. skola med upmärksamhet följa dessa depales åtgöranden, för att genom hvarje nytt val uttrycka sitt gillande eller ogillande af det sätt, hvarpå de fullgjort sina åligganden. — Hvad nu beträffar den anda af klanderbegär, som påstås genomgå Utsk:s Bet., så synes mig, att man icke gerna kan af Utsk:t fordra mera än att erkänna det mod och den rådighet, som vid dessa affärers handhafvande blifvit ådagalagda, samt efteråt fägna sig åt resultaterna och att det gick så lyckligt; men vid bedömande af åtgärderna i och för sig sjelfva, kan man ej undgå anmärka, att de blifvit vidtagne på sidan om reglem. och ingalunda i öfverensstämmelse dermed, samt till följd deraf utaf en ganska betänklig art. Hr Bildt har sagt, att de vexlar, Banken då upköpte, voro utfärdade af KreditFören., som bestod af förmögna och för soliditet kända personer, och att dessa vexlar voro accepterade af ett handelshus i Hamburg, såsom regi. bokstafligen föreskrifver. Detta sednare är dock icke så aldeles rigtigt, ty de vexelköp af Kreditfören., till ett belopp af 1,330,000 rdr, som först egde rum, anmäldes till Fulhms protokoll redan d. 3 Dec., och först d. 15:de i samma månad begaf sig det fingerade handelshuset till Hamburg. Det torde då icke kunna benämnas klanderbegär, om man anmärker, det ett sådant förfarande icke år fullt rigtigt.
2:o låuct å 55,000 K:dr, för byggandet al' en bro öfver Ume eif invid staden Umeå; •bolånet till staden Grenna å 37,500 R:dr, för bautus bvggjinde vid denna stad; 4:o lånet till staden Åmål å 8,000 R:dr, för hamnbyggnaden derstädes; 5:o lånet till staden Carlstad å 70,000 R:dr. för den der företagna hamnooh kanal-anläggningens fortsättande; 6:o lånet till staden Piteå å 26,000 R:dr, för uppmuddring af segelleden mellan sistnämnde stad och lasttageplatsen Löfholmen samt en lastbryggas anläggning vid samma stad; 7:o lånet till Ronneby köping å 10,000'R:dr, för Rottne-åus upprensning och fullbordandet af jetéebyggnaden vid nämnde å; 8:o lånet till Pabriksidkaren J. R. Schram å 20,000 R:dr, för fullföljandet af fabriksanläggningen på Singön, för att bearbeta marmor från denna och andra öar inom Roslags skärgård; 9:o det ytterligare länet å 28,000 R:dr, för utförande af reparationsarbetena å Westerås domkyrka ; 10:o lånet till staden Jönköping å 120,000 R:dr för uppförande af ett nytt lärohus åt Elementar-läroverket derstädes; och lito lånet till Apothekare-societeten å 50,000 Rtdr, för en byggnads uppförande åt Farmaceutiska institutet.
Äfven får jag äran anmärka, att det var till det Särskildta Utskottet, som jag hade anhållit att mitt Memorial måtte blifva remitteradt, såsom innehållande ämnen, hvilka stå i en nära förening med detsammas e. gentliga verkningskrets. Dessa yttranden af Herr Hammarsköld, af Herr Friherre af Wetterstedt, samt Herr Mannerhjerta, remitterades till OeconomieUtskottet, dit Herr Mannerhjertas ifrågavarande motion blifvit remitterad. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Lud~ tig, uppläste följande: Vördsamt Memorial! Vid sistlidne Riksdag väckte jag fråga jim »nar verkställighet af Riksens Ständers Den 2 2 Maj. Beslut 181O, rörande Recognitionsskogarna , med flera Kronolägenheter. Ärendet blef hvilande. Eders Excellence och Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, på af mig förnyad motion härom, bifallit att det vid iörra Riksdagen inlemnade Memorial skulle till Statsutskottet varda remitteradt. Jag får, i anledning deraf, härjemte afgifva detsamma, samt ytterligare bifoga några reflexioner vid ämnet. Riksens Ständer hafva beslutit, att des. sa Kronans lägenheter skulle till Statens gagn och nytta föryttrasj sättet huru det skulle ske, är äfven bestämdt. De medel som redan influtit, för det som verkställdt blifvit, torde ingått, såsom alla Skatteskillingar, till RiksgäldsContoiret, till afbetalning på Rikets Utländska skuldj men nu, då densamma till större delen är afskrifven, torde till den återstående delen tillräckliga medel finnas uti sjelfeg Bevillningen, hvilken i förra tider egentligen blef åtagen till Riksskul-; dens betalande, icke att fylla deficit uti Statsinkomster, emedan man rättade utgifterna efter inkomsterna, på samma sätt som hvarje klok enskilt hushållare gör. Skatteskillingarna skulle således till något annat behof kunna varda använda. Ropet om pen. ningenöd är allmänt, från den ena landsändan i Riket till den andra. Orsakerna härtill angifvas olika, till en del alldeles origtiga. Riksens
Godkändes med tillägg af ordet »Bibe/ofvei sättning» framför ordet »Psalmbok» å 2:dra momentets Usta rad. § U Godkändes enligt den af Utskottet föreslagna lydelse, likaledes med jillägg af ordet »Bibelöfversättning» framför ordet »Psalmbok» å 2:dra momentets törsta rad. §§ 12 och 13. Godkändes. Slutligen beslöt Ståndet vördsamt och vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att biträda hvad Preste-Ståndet i frågan sålunda beslutat. S. D Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets Betänkande, JM 28, i anledning af väckta motioner om ändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnas myn dighet S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkanden: JM 3, i anledning af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord. 302 Prot.-Utdrag den 28 Mars 1863. Bifölls med undantag al' det å sidorna 4 och S förekommande förslag till underdånig skrifvelse, hvilket afslogs. JYs 6, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. Utskottets hemställan, sidan IS, om aflåtaride af underdånig skrifvelse, rörande förklaring af Kammar-kollegii cirkulär den 4 Mars 1823, afslogs, hvaremot Betänkandet i öfriga delar bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Betänkanden och Memorial: JV° 104, i anledning af väckt motion derom, att, vid blifvande reglering af presterskapets löneinkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjölqvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Hallaud, Blekinge och Bohus län. Bifölls. JVs 10S, i anledning af väckt motion om nedsättande af en Komité för uppgörande af förslag til! omorganisation af straffanstalterna i riket.
St. sätta inkomsterne så höga att de kunna belacka de beräknade utgifterne, då må man komma till den enda återstående utvägen nemi. att öka bevillningen; men att sälta inkomsterna låga och sedan uppdraga åt riksg;s-kont. att upptaga lån för att betacka möjligen uppkommande brister, det skulle i min lanke vara den sämsta af alla utvägar. Jag bade visserligen för min del ämnat begära bifall till Utsk:s betänk., men när så mänga meningar här velat göra sig gällande, och då i alla fall i händelse R. o. Ad. skulle bifalla det alternativ som af Hr von Hartmansdorff m. fl. ledamöter blifvit yrkadt, en uträkning blifva nödig, så vill jag visserligen icke motsätta mig en återremiss af denna punkt. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Med anledn. af Gr. Lagerbjelkes yttrande anhåller äfven jag få nämna, alt om jag ansåg det vara klart att riksg:s-kont. skulle komma i brist, så vida icke den allmänna bevillningen skulle höjas, så skulle jag icke tveka att tillstyrka att riksg:s-kont. måtte göra lån för att derigenom betacka bristen; men dä det efter min tanke alldeles icke är gifvet alt en sådan brist uppstår, utan fastmera är troligt att någon sådan brist icke kommer att uppstå, hvilket synes mig på goda grunder kunna antagas, så anser jag det vara ganska illa alt blott af en öfverdrifven försigtighet höja den allmänna bevillningen, hvilket, man må säga hvad man vill, alltid af allmänheten skall anses såsom ett ganska olyckligt tecken lill en svår financiell ställning. Jag vill dessutom taga mig friheten säga, att den omständighet, att K. M:s nåd. propos. blott upptager beräkningen af tullinkomsten till 4,000,000 r:dr, icke bör vara ett hinder folden förhöjning sorn Utsk. har föreslagit, derföre att denna beräkning grundar sig på en tulltaxa, som icke blifver den gällande under den tid för hvilken R.