Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gripenstedt föreslagna förändring, då svaren utföllo med många ja, jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 2. Hr Mannerskantz: Då detta är det forsta fall, då man velat i vår lagstiftning frångå den hittills antagna grundsatsen af gemensam ansvarighet för alla delegare i hvad bank-anstalt som helst, anser jag mig böra uttala den åsigt alt berörde ansvarighet bör fortfarande förefinnas. Jag tror nemi. att äfven bankbolag, som ej utgifva egna sedlar, kunna komma i sådana förhållanden till allmänheten, att hvad de göra eller underlåta, lika så skadligt kan inverka på rörelsens jemna gång och den allmänna affärssäkerheten, som den verksamhet, hvilken bedrifves af bolag, som ega rätt att utgifva sedlar, och att samma tryggande garanti af gemensam ansvarighet borde finnas för såväl ena som andra sorten bolag. När jag genomläste Betänkt, fann jag dessutom ganska få bestämmelser, som innefatta något betryggande för allmänheten, i fall de icke solidariska bankerna brista i uppfyllandet af deras åtagna förbindelser. Jag skulle således, för min del, vilja anhålla om återremiss af §:n, på det att Utsk:t må ånyo öfverväga nödvändigheten af solidarisk ansvarighet i förev:de hänseende. Hr Dalman: För att icke onödigtvis upptaga R. o. Ad:s tid, och då Hr Mannerskantz yttrat alldeles samma åsigter som dem jag hyser, inskränker jag mig till att, lika med honom, anhålla om återremiss af denna §. Gr. Sparre: Jag betvifiar icke, att det skulle gå an att stifta en lag för banker, utan rätt att utgifva sedlar, med solidarisk ansvarighet för delegarne. Men jag betvifiar, att några sådana banker skulle komma till stånd. Utsk:t har varit af den åsigt, att en utväg borde finnas för dem, hvilka den solidariska ansvarigheten afhåller från att ingå i bankföretag, att på detta sätt göra sina kapitaler fruktbärande.
Inom alla Församlingar lära individer finnas, hvilka caracterisera sig genom en högre grad af vanart och pkynne, och hos hvilka de ömaste varningar, de fa - !Ez7. t.Logs. Allm. Besv.-o. Oec. Vtsk. XJtl. N:o 6g. 43 derligaste råd, gifna af Läraren, förfela deras verkan. Deras moraliska känsla är antingen så outbildad, eiler, genom onda vanor, så förslöad, att den är stadd liksom i en slags lelhargisk dvala, ur hvilken den ej kan väckas genom de kraftigaste moraliska be ve kel segru nder. Blott en enda driffjäder finnes hos dem, som kan sältas i rörelse; och denna driffjäder är fruktan. Men nu är stockstraffet, i allmänna omdömet, en kraftigt afskräckande straffbestämmelse, som icke gerna förfelar sin verkan, afven hos ds mest oböjliga sinnen. Det uppväcker' fruktan och innehåller med detsamma en kraftig motvigt emot okynnets yttre utbrott, och den sjelfsväldige måste inom sig sjelf, vid åtankan af denna skräckbild, qväfva sin oordentliga böjelse. Visserligen blifver han derföre icke moraliskt bättre, alt han ej vågar gifva sin omoraliska sinnesart luft i yttre lagstridiga handlingar, emedan han blott ledes af fruktan för straffet och icke af kärlek till moralisk ordning; meri Samhället vinner likväl derigenom, att trygghet och säkerhet ej störas genom de yttre utbrotten af det vanartiga, sinnet. Jag kan derföre icke inse, på hvad grund, man vili hafva stockstraffet ulträngdt ifrån Kyrkodiscipiuien, då det har i sig så mycket afskräckande för vanartiga och till oordpntligheter böjda personer, i synneihet då denna straflbestäm - 44 Lag-s. Allm, Besvo, Oec.-UtsA. TJtl. N:o 69. melse ännu är qvar i vår borgerliga Lagstiftning.
Att fiske, der det funnes, upptoges efter hemmantalet och dess mer eller mindre förmånlighet: att skog efter hemmantal och lasstal på enahanda sätt utfördes, med särskildt afseende på tillgång till timmerskog och deraf förväntad större inkomst: att mjöloch såg-qvarnar samt andra vattenverk, der de funnes med jord förenade, uppskattades efter deras årliga behållna afkastning; —- samt att, sedan allt detta blifvit sammanraknadt, och förbrukiiingskostnaden, hälften af värdet å spannmålen, hö- och gräsbete afdragen, återstoden skulle utgöra den behållna inkomsten och således blifva grunden för bestämmandet af roteringsskyldigheten, dock att, hvad Säterier och frälsehemman beträffar, de der befinnas i skiljaktigt förhållande mot kronooch skattehemman, i anseendetill grundräntor och andra ständige skyldigheter, i behållna årliga afkastningen borde tilläggas, nemligen för hvarje helt hemman säteri samt 3S\å och Rör 50 Rch, och för hvarje helt §02 Besv. och Ekon. litsle. Retcinkanden. hemman Frälse 15 Rd. — Genom antagans det af denna grund har Collegium trott det Vara uppenbart, att roteringstungan måste blifva lika öfver hela riket; och har Colle* gium ansett en behållen inkomst af 700 Rd. innefatta den summa, hvarföre en extra roteringssoldat borde ställas; hvarjemte Collegium yttrat sig finna Instructionen för förra roteringscommissionerna, af den 5 Febr. 181 i, kunna i allt öfrigt tjena till efterrättelse vid den öfversigt och jemnkning af extra toteringen, som komme att för sig gå. —- För Öfrigt har Kongl. Krigscollegiiim hemställt, att från e&tra roteringen måtte undantagas: —*• i:mo. Alla posthemman, sorn hafva 8 mils postföring i veckan, likasom förut skett vid roteringens införande i Skåne; -— 2:0.
Strafflags-förslaget, angående förslag till ändring i åtskilliga grundlags-stadganden, för att bringa dem i öfverensstämmelse med nämnde lag-lörslag: B. VI. 389, 391, 395, A. 395. Strandgata, angående upplåtelse till Stockholms stad af Kronan 264 — S — tillhörig mark för anläggning af en sådan utefter Ladugårdslands-viken från Nvhron till Fredrikshof: III. Stråle, Wilhelm, dess yttrande: VI. 191. Ström, Carl Ferdinand af, dess yttranden: VI. (Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel). Studerande vid Universiteterna, i anledning af väckt motion om upphörande af den ännu gällande undantags-lagstiftningcn i afseende å brott begångna af —: B. VI. 392, 440, A. 440. Stufverum, Tredje Majors-boställe vid Andra Lif-Grenadier-IU gementet, angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tändsticks-fahriks-bolag af en mindre jordrvmd från nämnde boställe: I. 47, R. 49, B. 573; II. 4, A. 4,'E. 201. Styrning och manövrering till undvikande af ombordläggning, i anledning af väckt motion, dels om ansvarsbestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger till ankars, hafva lanterna, dels om —: B. II. 234, 255, 313, A. 315. Stålhane, Edvard Hjalmar Eugéne, dess yttrande: III. 307. Städerna i riket, i anledning af väckt motion om förändrad klassifikation af dem: B. II. 234, 255, A. 255. Städernas läroverk, i anledning af Herr Ditzingers motion om ett förslags-anslag å 10,000 Riksdaler till aflöning åt instruktörer i militära öfningar dervid: B. I. 304, 307, A. 307.
Beklagligtvis är Landet alltför skuldsatt, och fordrar stora Lånebiträden, och de Lånetillgångar, som lämnas till årliga productionen, anses af många otillräckliga; må Inanda att de hafva rätt men jag vill för min del blott ärindra om nödvändigheten att medelst stränga Författningar lämna fria händer åt enskilta Creditens begagnande hos den redlige, och stränga band på den oredlige, det är endast på sådant sätt, som man i naturlig väg så småningom öfvekflyttas från ett sämre tillstånd till ett bättre. 4:0- Då Spannemålen utgör en handelsvara, men ej saljes af brist på Contanta köpare, då Kronoutlagorna m d så mycken visshet utprässas på de hårda vilkor, att oftast Bondens sista Ko och gryta, gångkläder och öfriga Lösören å flera orter föras Fögderjet öfver för att försäljas och uppfylla Statens fordringar y så frågas om man icke bil ligt vis kan påstå, att ej allenast Creditbrist hos de högre Classerna, utan äfven den mäst tryckande penningebrist bos de lägre NäringsClasserna verkeligen ära för handen, och att denna brist omöjeligcn kan Den ii September f. mi io3 2Fhjelpss utan minskning i skatterna, och ett i proportion af den ökade productionen lämpoiigt RöielseCapital, hvilket bör i min tanka till en början underhjelpas af Staten , genom ett sådant StatsLåneSystem, som gör allmän och icke enskild eller Monopolisk nytta. 5:0. I stället för detta i 4:de punkten artificiella medel, skall det visserligen hos manga synas lämpebgare och förmonligare för Samhällsbeståndet, att på hvad sätt som hälst, ja till och med genom Utländskt Lån, få metalliskt mynt i omlopp i Sverigej men erfarenheten visar huru länge dessa metaller hafva haft trefnad i vårt Fädernesland, innan de öfvergått till andra Länder med stor befolkning, utvidgad industrie , och der ett stadgadt och utsträckt Creditväsende , till största delen ersätter bristen på mynt, eller der en jämt tili tagande näringsflit och varumängd snart inlockar de ädle Metallerna i tillräckelig myckenhet.
Då så väl Keg.F. som Tryckfrihetslagen tillåter hvar och en att i tal eller skrift yttra sig öfver allt, som kan blifva föremål för menskligt vetande, så måtte det väl vara en inskränkning i denna rättighet att vilja stadga, att den, som vill yttra något i ett andligt ämne, skall dertill begära Konsistorii tillåtelse. Ett sådant stadgande anser jag stå i strid icke allenast med vår grundlag, utan äfven med all kristendom. Hr Tham har sagt, att han upträdt för att predika ljuset och sanningen och för att bekämpa villomeningar. Jag vill visserligen icke bestrida, att Hr Tham haft ett sådant syftemål, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att detta upträdande är i väsentlig mån förfeladt, och om Hr Tham tror sig vara en ny Paulus, så har han verkligen icke lyckats i sitt värf. Tror nemi. Hr Tham, att ljuset och sanningen endast finnas inom Svenska Statskyrkan eller att sann kristendom endast kan finnas inom nämnde kyrkas trånga former, då gör han också kristendomen till en lögn; då den 3:dje af Tros-Artiklarne lyder: Jag tror på en helig, allmännelig kyrka, följer deraf uppenbart att sanne kristne måste finnas inom alla kristna trosbekännelser, samt att den ena heliga allmänneliga kyrkan är föreningen af alla dem, som äro ett i Christe. Att deremot endast anse den såsom kristen, hvilken bekänner sig till en viss kyrka, den må nu benämna sig luthersk, katholsk eller protestantisk, saknar stöd i Guds ord, ty Aposteln säger uttryckligen: jag är hvarken Apollisk, Paulisk eller Käfisk, utan jag är kristen. Om således kristi anda verkligen inträngt i djupet af Hr Thams hjerta, är jag förvissad att han icke skulle hafva framkommit med en motion, som går ut på att lägga band på den första af menniskans rättigheter, den att i andliga ämnen få tro och bekänna hvad samvetet kräfver, ty den, som tror ett och bekänner ett annat, han är en skrymtare.
Norrbottens (fältjägare) corps. Nuvarande effektive soldatnummer, inberäknadt volontärnummer 325. Under vanliga villkor anslagne och indragne nummer, som i mon af kontraktens utgång rekrytera 43. ggg Till lönefonden anslagne vakanta rotar till 1897 16. Corpsen rekryterar, så fort ske kan, alla på vanliga vilkor indragne och anslaga nummer och består intill 1897 af 368 effektiva soldatrotar. Efter 1897 delas corpsen i 4 kompanier af 119 man Dessa 14 n:r och de 7 anslagne afses för 21 spel och handverkare. Corpsen skulle således bestå af rothållsnummer 483 värfvade » Kanske vore lämpligt, om man undveke att rekrytera de sämst belägne rotarne af Pajala och Ofver-Torneå socknar. Under afvaktan, att det 50-åra kontraktet utlöper, användas vakansafgifterne af de 115 rotarne att värfva ett lika antal soldater. Deras beklädnad, beväring och utredning besörjes liksom för det öfriga manskapet, möjligen med den skillnad, att persedlarne förvaras i trossbodarne. Der öfverenskommelse kan träffas, att rekrytera af de vakanta numren före kontraktstidens slut, bör det ske, äfven om så fordras med uppoffring af någon tids vakansafgift och med biträde från den samlade fondens. Vesterbottens (fältjägare) corps. Nuvarande effektive soldatnummer, inberäknadt volontärnummer 401 Nu anslagne och indragne nummer 59 ^gg Af 2:dra Norrlands 2:dra båtsmanskompani inom Vesterbottens län ; i Nordmalings socken 12 och i Bjurholms socken 1 13. Ny ordinarie rotering af bätsmanshållet i Nordmaling 4 17 477 nummer. 103 Corpsen indelas i kompanier af 119 man Corpsen skulle då bestå af. rothållsnummer 477 Värfvade nummer 20 497 nummer. En omdelning af kompanierna vid både Norroch Vesterbottens corpser synes dessutom påkallas af kompaniernes nuvarande särdeles olika nummerstyrka.
Kalmar läns HushållmsSällskap, hvilket, i likhet med de öfriga HushållmsSällskaperne i riket, blifvit hördt i denna fråga, har deröfver afgifvit ett utlåt., i hvars utarbetande jag deltagit, och hvilket utlåt, jemväl innefattar ett förslag till ny stängsellag. Det är detta förslag jag nu, såsom min motion, vill uptaga och förorda. För att dervid undvika vidlyftighet, vill jag nu endast upläsa sjelfva förslaget. Det lyder sålunda : Att R. St:r ville för sin del besluta antagandet af följande grunder för stängselskyldigheten, nemi.: 1:0 Att hvarje kreatursägare skall hålla sådan vård om sina kreatur, att de ej inkomma på annans ägor. 2:0 Att stängselskyldigheten med vitsord för den, som stänga vill, äfven hädanefter måtte fortfara, der granne eller menighet ej kunna om stängselns borttagande åsämjas. Till de föreskrifter, sorn torde böra inflyta i stängselförfattning, byggd på ofvann:de grunder, tillåter jag mig framlägga följande utkast: 1:0 oj I fråga ora stängas skall i rågång eller skiljolinie emellan tvenne enstaka gårdar, äge den vitsord, som stänga vill. 6) I fråga om stängas skall emellan enstaka gård å ena och oskiftad by å andra sidan, gälle jemväl dens, vare sig ägarens af den förra eller flertalets i den sednare mening, som stänga vill. Flertalet i by är det, som utgöres af do fleste delägare, ehvad de äga större eller mindre innehaf i hvardera, c) 1 sådan fråga emellan tvenne oskiftade byar äge den by vitsord, som stänga vill. I hvardera byn gälle flertalets mening, utan afseende på innehaf. 2:o
Vid den närmare utredning af förhållandet, som nu företogs, befanns auktionsförrättarens nyssnämnda uppgift riktig, ty, enligt hvad det hos von Scheven förvarade, i bestyrkt afskrift vid klagoskriften fogade Gravationsbevis innehölle, skulle nemligen den inteckning, som den 15 Nov. 1848 beviljades i Stångeberga och Aby Bruksägaren Selim Heijkensköld eller hans rättsjnnehafvare till säkerhet för två af Bruksägaren Sjöquist den 31 Dec. 1846 och den 2 Januari 1847 utgifna skuldebref å tillhopa Tjugotusen Rdr Banko, vara den 19 Juni 1851 förnyad för då återstående endast Fyratusen Rdr Banko; men om man granskade sjelfva inteckningsprotokoilet öfver denna förnyelse-åtgärd, så funne man deremot, alt densamma endast gällt reversen af den 3 1 Dec. 1841 å Tiotusen Rdr Banko; men att deremot inteckningen för reversen den 2 Januari 1847, likaledes å Tiotusen Rdr, qvarstod oförändrad så att hela inteckningen å Tjugotusen Rdr fortfarande gällde för Fjortontusen Rdr Banko, i stället för de Fyratusen Rdr nämnda mynt, hvilka Häradshöfdingen i gravationsbeviset upptagit. På grund häraf och då von Scheven genom den grofva vårdslöshet, Domhafvanden vid utfärdandet af omförmälda Gravationsbevis ansågs hafva ådagalagt, gått miste om sin fordran å Sextusen Rdr Banko, samt någon säkerhet lör en långifvare ej heller skulle finnas, derest Domhafvande finge ansvarslöst utfärda oriktiga Gravationsbevis, vare sig af vårdslöshet eller, ännu värre, af dåliga bevekelsegrunder, begärdes Justitie-Ombudsmannens embetsbiträde för att af omförmälde Domhafvande utbekomma ersättning för de Sextusen Rdr Banko med derå upplupna räntor, hvilka Ryttmästaren, till följd af domarens vårdslöshet, förlorat.
Cuivre-poli, som svartnat, poleras åter blankt medels ättika och salmiaksprit, till hälften utspädda med vatten. Bakning-, Utmärkt godt kaffebröd, 425 gr. (1 skalp.) smör, väl tvättadt, 425 gr. (1 skalp.) hvetemjöl, 182 gr. (14 lod) finstött socker, 182 gr. (14 lod) potatismjöl, 52 gr. (4 lod) sötmandei, stött eller rifven, blandas väl tillsamman; uttages med form och gräddas i ej för sval ugn. Öfverstrykes med ägghvita samt beströs med socker och fioskuren mandel. Kanelbröd, 213 gr. (J skalp.) smör tvättas och röres, 213 gr. (| skalp.) socker, 425 gr. (1 skalp.) mjöl — man lemnar så pass af detta, som ej kan iknådas, till utbakningsmjöl — öfverströs med kanel. Naemi. Matlagning ". Falsk fiskfärs. 12 ägg, 153 gram mjöl, lika mycket smör, 2 ölglas god mjölk, socker efter smak samt litet muskott. A f smöret, mjölken och mjölet kokas en gröt, och då den är kall, iröres en gula i sänder och sist de till hårdt skum slagna hvitorna. Därefter hälles detta i en med smör smord och med skorpor beströdd form; kokas i 2 timmar. Ates med kräftsås. Anna. Skafferiet. Bästa sättet att förvara äpplen. Äpplena plockas försiktigt af tråden, så att de ej stötas, nedläggas därefter i en tunna eller lär och förvaras sedan i iskällare. Jag har försökt många sätt, men ej funnit något vara så utmärkt. Sommaren 1889 åto vi långt efter midsommar de sista äpplena af 1888 års skörd, och de voro felfria och smakade delikat. Anna. Recept för små aptitsostar. Tjärnmjölk uppkokas och osten frånskiljes med hålslef samt upphänges i påse 1 dygn, då den ältas med konjak, ostkummin, salt samt litet smör; däraf formas små ostar. E — c. Hvarjehanda. Att skilja bomull från linne.
Ridderstapet och Adeln har deremot, genom Utdrag af Protokollet under den 22 i samma Mänad, LerKrde utlätande till Banco-Utffottet äterförwist med bifogande af nägre Hcrrar Ledamöters, Herrar Frihcrrar Den 2 April. Asrmverbeimr och 8tEs samt Herrar UoLLnborZz och lkevkrnLknIcts, wi<> Banco - Utflottets hemställan gjorde anmärkningar, äsyftande i det masta, en total rubbning af de för Banqucns Län pä Jern m. m., wid 1779 ärS Riksdag meddeldte Föreskrifter i sä matto, att Närin garnes upprätthållande och uppmuntran, utan afseende ä Banquens dertill ägande förmäga, pästäs utföra BancoFörwaltningens första och förnämsta flvldighet. Banco - Utskottet fär härwid ej förtiga att en sädan ordning, är wid 1779 ärs och alla efterföljande Riksmöten Banco-Förwaltningen owilkorligen föreskrifwen, att Werkets förmåga till dest Financiclle förbindelsers oafbrutna uppfyllande, bör wara första och förnämsta före, mätet för dest bemödande. Att dernäst det Allmännas redning och upprätthällande, iden män sädant, utan rubbning af Werkets första och förnämsta werknings - skyldighet, kan ske, uppL dertill af Riksens Stander sjelfwe meddeldt Föreskrift, bör komma i ätanka. Näringarnes understöd och uppmuntran är wisterligen ett bode högst nyttigt och nödwändigt föremål, men fär för ingen dcl under andra willor äga rum, än med det i första Puncten föresknfne bemödande skär att förenas. ^ Riksens Högloft. Ständer kära upplyst finna att den till Rikets räddning, deras Banco - Werk Åliggande förs bindebse, wid detta Riksmöte icke blifwit äfidosatt.
Raab föreslagit att i st. f. detta mom. mätte antagas det deremot svarande mom. i nu gällande förordning, innehållande: ”Vid bränvins-tillverkning med redskap i hvardera af förestående klasser må pannan drifvas genom eldens verkan, antingen omedelbart på pannan, eller icke medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen omgifver de förra, eller är ställd på större eller mindre afstånd från densamma”. Efter sedermera framställde, men med blandade ja och nej besvarade propos:r ä bifall till så väl Utskms som Frih. Raabs ifrågavar:de förslag, hemställde Hr Landtm, ånyo om R. o. Ad. behagade bifalla Utskms förslag, hvarvid åter ropades ja blandade med nej, men då härefter förnyad propos. lill bifall å Frih. Raabs med 1845 års förordning öfverensstämmande förslag blef framställd, ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf det han trott sig finna att denna sednast gjorda propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. Frih. Raab: Härefter förekommer uti Utskms redaktion några ord för hvilkas betydelse någon af Utskms ledamöter torde redogöra, enär jag icke kunnat fatta hvad de skola betyda. Der står att ”vid sådan redskap hvartill mäskvärmare och ånga begagnas, får ångan hvarken i mäskrummet inledas eller frän detsamma utgå”. R. o. Ad. torde finna att först och främst kan man på detta sätt icke bränna och för det andra måste man spränga pannan om man skall vara laglydig. Jag får således anhålla om, och hoppas 425 Den 1 Juli e. m. att jag icke skall möta någon motsägelse, att dessa ord må uteslutas. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att, på sätt Frih. Raab yrkat, det mom. af 12 §, som innehölle: ”Vid sådan redskap, hvartill mäskvärmare och ånga begagnas, får ångan hvarken i mäskrummet inledas eller frän detsamma utgå”, borde ur förordningen uteslutas. Ropades ja. Frih.
Tråd. Verktyg. Kemiska preparater, ser, som för rakknifvar blifvit med 40, 30 och 25 öre skålpundet föreslagne, att successive med åren 1865, 1867 och 1868 vinna tillämpning. Strumpstickor, som nu draga lika tull med finare gjutgods och smide af jern, eller 25 öre pr skålpund, hafva, sedan skiljaktiga tullsatser blifvit för de begge sednare artiklarna föreslagne, funnits såsom närmast jemförlige i värde med gjutgodset, också böra dermed lika tullbehandlas, hvadan komiterade föreslå nedsättning i sagde tull åren 1865, 1867 och 1868 ctill respektive 20, 15 och 10 öre skålpundet. A ej specificerade Stålarbeten är för närvarande stadgad en allmän afgift af 50 öre skålpundet, men då värdet å finare eller polerade och å de gröfre eller opolerade arbetena af stål är icke mindre skiljaktigt än å arbeten af jern eller andra metaller, hvarå olika tullsatser med hänsigt dertill blifvit bestämda, föreslå komiterade, att sådan skilnad äfven göres för stålarbeten, och att den nu varande afgiften må öfvergångsvis nedgå på samma terminer och till samma belopp, som blifvit för saxar tillstyrkta, nemligen åren 1865, 1867 och 1868 till 20, 15 och 10 öre för de opolerade samt till 40, 30 och 25 öre skålpundet för de polerade slagen. Sablar samt Värjor och Vär jiding or lära såsom hittills böra lika med ej specificerade stål arbeten tullbehandlas. Då Tenlikor vanligen förfärdigas af sammansatt metall, böra de ock draga lika tull med de till rubriken »andra slag» hänförliga ospecificerade metallarbeten, och den nu varande tullsatsen, 30 öre, i sådant afseende nedgå åren 1865, 1867 och 1868 till respektive 25, 20 och 15 öre skålpundet.
Jag vet att det ännu finnas många som dels af öfvertygelse, dels af särskilta orsaker yrka, att allmän bildning långt ifrån att vara nyttig och utgörande sjelfva lifvets sanna bestämmelse, bör anses skadlig och vådlig; men deras antal förminskas med hvarje dag och det allmänna sträfvandet att stadga ett bättre, ändamålsenligare samhällslif, än det närvarande, banar sig väg genom fördomarnes och okunnighetens villfarelser och mörker. Lagstiftaren och Regeringen långt ifrån att motarbeta ett sådant sträfvande, böra understödja och lätta det genom alla de medel som de äga att använda. Staten torde sjelf böra betraktas som en stor uppfostringsanstalt till utbildande af Frihet, Patriotism, humanitet och alla medborgerliga dygder inom alla samhälisclasser. Uti denna stora uppfostringsanstalit äro alla Embetsman sjellskrifne lärare, emedan, enligt den Constitutionella och representativa Samhälls ordningens natur, man hos dem bör finna största upplysning, största förmåga och största moralitet. Så vida detta begrepp om Staten såsom Den 19 Martti. en stor allmän uppfostringsanstalt vore allmänt, skulle det aldrig inträffa att Styrelsen, för att afhjelpa ögonblickets brister, vidtoge utvägar som motverkade den kommande Generationens moralitet och lycksalighet. En nyttig vägledning skulle äfven derigenom beredas både för Lagstiftaren och Regeringen vid utarbetandet af alla juridiska, ekonomiska och administrativa Författningar. Framför allt skulle man aldrig förlora ur sigte att ändamålet med allt samhällslif är förädling och lycksalighet genom en allmän harmonisk utveckling af alla menskliga krafter och förmögenheter. En af vår tids utmärkte Författare (Johannes von Miiller) säger att krig äro de frugtansvärda Läromästare som påminna om den eviga sanning, att rikedom, vettenskap, kultur, att alla födselns eller lyckans skänker äro fåfänga, så snart menniskan i stollt eller vällustig glömska af sig sjelf förgäter sin moraliska kraTt. De bildade Folken blifva vilda Barbarers byte om de underlåta själsansträngningen, för hvilken allt annat måste ge vika. Der det mästa lif är, der är segern.