Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stätt• och Banco-Utsköttens Utlåtanden. kxt och anses såsom af Riksgälds-Contoiret insatt på dess nya räkning med Banquen öfver i vanlig ordning insatte och utassignerade medel; så att häraf efter behofven kunna fullgöras ofvannämnde, endast uppskjutne, utbetalningar. 3:0 Begagnandet af Riksgälds-Contoiret hittills varande obegränsade Creditiv-rätt till assignering på Banquen, upphörer med början af nästa dr; men på det att Riksgälds-Contoiret ej för ögonblicket matte sakna tillgång att uppfylla sina hittills vanliga utgifter, må Riksgälds-Contoiret ega att uppå Banquen vid särskilde tillfällen assignera ända till 500,000 Jl.dr B.co, utöfver dé fonder det uti Banquen kan hafva insatt. För de Banquens medel som sålunda af Riksgälds-Contoiret för en tid begagnas, erlägges ingen ränta; men deremot böra de, så snart tillgångar inflyta, ovillkorligen genast återbetalas. 4:0 Hvad som af Banquens behållna vinst för hvarje år återstår, sedan dess förvaltningskostnader af alla slag blifvit bestridde , och afdrag skett för det sorn Riksens Ständer till inköp af myntbara metaller anslagit, bär vid ett påföljande års början uppföras å denna Riksgälds - Contoirets nya Räkning med Banquen, såsom till Riksgälds-Contoirets disposition genom assignering aflemnadt. Dermed bestridas af Riksgälds-Contoiret de utbetalningar och anslag , som Rikets Ständer vid denna Riksdag föreskrifva; äfvensom öfverskotten uppå Statens ordinarie och extra-ordinarie inkomster användas till de utbetalningar som xxii Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden. kunna äskås å det mindre creditivet, som till utgående från Riksgälds-Contoiret anvises. För de brister i fyllandet af dessa anslag, sorn kunna uppstå, vidtages af Riksgälds-Contoiret den utväg sorn, uti Utlåtandet Litt. E, finnes föreslagen.
Chartor, som utgifwas fran Landtmäteri-Contoiret i Stockholm famt Landtmätarne i Landsorterne förses med Stämpladt Papper för hwarje helt Hemmans agor, Chartan innehaller, Sex Skillingar, derunder lik! ock med trefjerdedelS Mantal, Fem Skiliingar, derunder lil! ock med ett halft Mantal, Tre Skiliingar, samt derunder, Twä Skiliingar. 8> 9. Hos Rongl. Majus Justitie-Rewisions Expedition. Deductioner och Contra-Deduttioner i Ncwifionsfaker, sörsta arket En Riksdaler. Hwarje af de följande, En Riksdaler Tjugufyra Skiliingar. Afstrifter och Bilagor wid striftwäxlingen, hwart ark Atta Skiliingar. Domar och Utslag i Rewisionsmal, da de blott utgöra ett ark, Twä Riksdaler Tjugusyra Skillingar. Stiger Domen eller Utslaget pä Twä ark eller flera, nyttjas till hwarje ark, det första inberäknade Twä Riksdaler. Prekiminalr-Utslag och Resolutioner i andr» mäl, hwart ark En Riksdaler. Pro - Den i8 Augusti. 29Z9 ProtocollS, Utdrag, som ej innehäller något Beslut, hwart ark Sexton Skiliingar. Rättegångs-Fullmagter, Löftesskrift» och Depositions-Attester, Tolf Skillingar. (öfrige Stats-Expeditionerne: Rattegängs-Fullmagter, Ansökningar, Förklaringar, Permissions - Suppliquer för Militairen ock andra Personer inom Riket, Depositions - Attester vä) Löftesskrift», Tolf Skiliingar arket. Bilagor och Afstrifter, hwarje ark Sex Skillingar. Utslag och Resolutioner i Besvärsoch Anfökningsmal, sä wäl som bifall till tjenstledighet, En Riksdaler; och böra de, utom Allmogen, som i Kongl.
Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord och andra lägenheter från hemman; Nro 28, i anledning af väckt motion om ändring af 32 § f 24 kap. Kyrkolagen; N:o 29, f anledning af väckta motioner om ändring i sättet för kungörelsers uppläsande i kyrkorna; samt N:o 30, i anledning af väckt motion om införande af tjenstehjons-böeker. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets Memorial Nro 12, till Rikets Ständer, i anledning af skiljaktiga beslut i fråga om skrifvelseförslaget, Nro 136, och förslaget, Nro 8, till § i Riksdagsbeslutet. Under afstag af den i Memorialet framställda inbjudningen godkände Ståndet den af Utskottet uppsatta voterings-proposilfonen. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: Prot.-Utdrag den 22 Augusti 1851 531 N:o 328, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 291; N:o 329, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 295. Ståndet lät bero vid Medståndens beslut, angående förrberörde Utlåtande och lade Memorialerna till handlingarne. N:o 330, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 296; lades till handlingarne. N:o 331, angående köpeskillingen för den Kronan förr tillhöriga s. k.
Förr ån en slik författning utkommer skall man förgäfves vänta att någon skogsåterplanlering vid Kronans hemman ifrågasattes, ty alltid finner en egennyttig arrendator någon förevändning till skogens spolierande, utan alt efterkommande deraf njuta annan fördel ån lättheten att finna rätt på sin boskap i de kala skogsmarkerna, der dåmera knappast skall finnas ett enda fröträd qvar, om den hittills gällande metoden hjelplöst får fortfara. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. E. Andersson, från Westmanlands län. Af Erik Andersson från Westmanlands län, om åtskilliga föreslagna stadganden såsom tillägg till eller förtydligande af lagens föreskrifter i 6 Kap. Byggninga-Balken i fråga om dikning ock vallens afledande af egor. I samma mån näringarne och jordbruket utvecklat sig, har äfven beholvet af en lämplig och tidsenlig lagstiftning i afseende å dem blifvit kännbarare. 1734 års lag, som utan tvifvel var ett mästerverk för sin lid, innehåller sådana stadganden i afseende på jordbruket, hvilket sedermera utvecklat sig till en då icke anad höjd, att desamma, långt ifrån att, såsona ursprungligen afsedt varit, befordra dess lramgång och utgöra en rättvis norm vid bedömande al uppkommande tvister jordbrukare emellan, tvärtom grundlägga sådana tvister i oändlighet och blifva, i anBih. till R. St. N:o 349. seende lill deraf härflylande kostnader och tidsförlust, elt verkligt hinder för jordbrukets naturliga framåtskridande. Denna anmärkning gäller företrädesvis lagstiftningen om dikning och vattenatledning. ti Kapitlet Byggninga-balken, som afhandlar detta ämne, innehåller nemligen så otillräckliga föreskrifter i nämnda hänseende, att bedömande a( dylika frågor kan sägas vara beroende af domarens godtycke.
(reser sig). Stanna, min flicka. Jag lemnar er ensamma! (Går till höger.) Wilhelm. Jag skall inte länge plåga dig med min åsyn – jag ville bara säga dig, att jag respekterar din vilja – du har blifvit skymfad och förorättad och jag förstår att det nu måste vara dig motbjudande att närma dig mig som min hustru – men jag ville ändå bedja dig, för pojkarnes skull, att du inte yrkar på laglig skilsmessa strax – du flyttar med dem till dina föräldrar och jag får ha dem hos mig på landet tidtals – kanske kunna de bilda en föreningslänk mellan oss och kanske skall den dag komma, då du skickar med dem en hälsning till mig och säger – säger – kanske säger du, Lissi, att din kärlek i alla fall inte helt och hållet utslocknat – kanske säger du – att du börjar tro på mig igen, om du finner, att jag under tiden fört ett värdigt lif – kanske – efter någon tid – förlåt mig, jag vill inte uppröra dig – men jag ville säga dig detta själf – och så ville jag be att få se Ville. Lissi. Wilhelm! hör mig! Jag är inte så oförsonlig, som du tror – det var i första häftigheten Wilhelm. Du vill således gå in på mitt förslag? Lissi. Förslag? Hvilket? Wilhelm. Att du bara tils vidare stannar här – att alt blir oförändradt i vårt hem – och att jag kan hoppas – att en dag Lissi. Ah – det är värre – mycket värre, än jag anade – du håller inte af mig längre – det är inte bara, som jag trodde, att du glömt mig för tillfället – du vill bli mig kvitt för att få lefva ostördt ett gladt ungkarlslif Wilhelm. Lissi – du går för långt – du kan inte så missförstå min uppriktiga ånger Lissi. Ånger! Jag bryr mig inte om din ånger – jag bryr mig bara om att du håller af mig. Och det gör du inte, när du kan tala om en lång skilsmessa, som vore det den enklaste sak i verlden. O, hvad är alt det andra mot detta – att du så lugnt och kallt bara vill öfverge mig! Wilhelm. Nu förstår jag dig inte als. Lissi.
Rdr, anser jag, oaktadt detta för Arméen beräknade behof förr eller sednare måste fyllas, mig likväl för närvarande och äfven här, med afseende å de flere andra utgifter, som nu för landtförsvarets behof ifrågasättas, icke kunna understödja hvad Chefen för lngeniör-Korpsen sålunda hemställt, i vidsträcktare mån, än att, då hvarken Pontonierernes öfning kan ega rum eller ponton-materielen undergå oundgänglig pröfning och granskning, utan tillgång på nödigt antal hästar, 100 sådana malte, under en exercistid af 30 dagar få anskaffas genom legning, samt erforderliga skjul få uppföras till hästarnes inrymmande under denna tid. Till legningsoch furagerings-kostnadernes bestridande för berörde 100 hästar, utgörande omkring 9,000 Rdr Rml, hemställer jag, det nödiga medel mätte anvisas å anslagen på Fjerde Hufviid—Titeln: till lega för hästar lill Artilleriets exercis samt till furagering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar; hvarjemte för de behötliga sta Ilskjulens uppförande torde i Nåder äskas ett extra anslag af 9,000 Rdr samma mynt.» »Uti Nådig Proposition till Rikets år 1854 församlade Ständer lillkännagaf Eders Kongl. Majit, alt Svenska Arméen, i och för sin krigs-utrustning hade behof förråd för af 10 s. k. bro-ekipager eller fällbrygge-afdelningar, samt äskade afräkningsvis på Bil. JW 3 Cili Kongl. IUaj:ts Nåd. Prop. JYi i, om Statsverket 1Ö5Ö. Beklädnadspassevolans för år J857. de 438,000 Rdr, hvartill anskaffnings-koslnaden då var beräknad, ett anslag af 50.000 Rdr, att utgå under 3:ne år, hvilket ock af Rikets Ständer beviljades.
Väl har det varit ett slags förbud mot införsel af Kläde, men huru har det blifvit handhaft? Och hvarlill tjenar goda författningar då de icke efterföljas? Att Fabrikerna icke äro styfmoderligt behandlade i annan skyddseller uppmuntringsväg, måste väl icke vara Utskottets mening och allvar, då Utskottet vet, att jemt hälften af den fond, som af 1823 års Ständer anslogs till Fabrikernes och Näringarnes bistånd, blef inom kort tid använd tvärt deremot, och dragen till Smedjan i Motala, som väl aldrig kan få namn af Fabrik, lika litet som Ankarsmedjan i Carlskrona. Jag anser alltså förbudet mot utländska Klädens införande böra fortfara; och jag anhåller, att Utskottet föreslår förbud mot alla sådana tillverkningar, som inom Landet kunna i tillräcklig qvantitet produceras; äfven som jag anser den föreslagrie förhöjde Tullen på alla sådane utländska varor, dem vi icke kunna umbära, såsom till exempel Salt, Sill, Fisk och Socker m. fl. böra nedsättas, emedan sådant är enda möjeliga sättet, att förekomma och hämma Lurendrejeriet. För öfrigt anser jag mig vara sanningen skyldig den bekännelse, att ehuru Utskottets förslag till den nya Tulltaxan synbar - Deu 19 Junii e. in. 359 ligen icke kan hafva annat ändamål, än att inbringa penningar i StatsCassan, och såmedelst fylla de enorma utgifter och förökade Statsbidrag, hvarom i synnerhet under denna Riksdag så många framställningar blifvit gjorda, sådant likväl på intet sätt låter göra sig annorlunda än på bekostnad af en otalig mängd Medborgares hela timliga välfärd; och då må man väl fråga, om icke euren är vida sämre, än sjukdomen? Att Betänkandet må varda återremitteradt, derom anhåller jag vördsamt, äfvensom att detta anförande må åtfölja. Hvarefter Herr Rosenqvist munteligen tilläde: En värd Ledamot föredragande StatsSecreteraren Herr af Skogman har föreslagit, alt Rikets Ständer borde åt Styrelsen öfverlemna en oinskränkt rättighet i afseende på Tullens bestämmande.
På landet skall endast de som äga jord få tillverka, sälja och transportera brännvin. I städerna utom Stockholm, som får egna förordnande, får varje mantalskriven man 12 och varje mantalsskriven kvinna 6 kannor för årlig konsumtion. Det brännvin Stockholms stad behöver tillverkas av Kronan dels i staden och dels vid Furusunds hemmans ägor i Norra skärgården. Anvisningar om hur stora pannorna får vara beroende på hur många mantal eller mantalsdelar det finns. För att spara säd, bränsle och möda kan flera små gårdar i en by få slå sig samman om brännvinsredskap. Inga pannor får vara större än 90 kannor, vilket uppfyller 5 mantal. I städerna får enskild bränna eller berättigade innevånare slå sig samman i ett gemensamt verk. Enskild person får inte ha större panna än 50 kannor. Tariff för hur varje hemman eller del av hemman skall avlägga avgift. Då brännvinsbränningen tillåts tre månader på året kommer ingen minskning i avgiften att ske. De landsorter, som på grund av svagare sädestillgång, haft lindring i avgiften får behålla den. Bränningen tillåts under tiden 15 oktober – 15 november och 15 februari – 15 april. Skulle förbud bli nödvändiga meddelas det 1 månad innan, så att en var får rådrum att ordna sina hushållanstalter därefter. Om ägare till flera hemman inte vill utnyttja sin bränningsrätt kan han uppdraga densamma till någon underhavande på ägorna. Mängden som följer hemmanen får inte överskridas. Rättigheten att sälja brännvin som en var över eget behov tillverkar får inte utsträckas till utminutering eller kroghållning, endast halvstop får säljas i taget. En kanna får föras till staden eller till marknad. Då större kvantum skall saluföras i staden får detta inte ske på torg eller öppen gata. På marknadsplats får ingen försäljning ske vid de stånd och bodar som är uppsatta för själva marknaden. Alla brännvinskrogar på landet och i städerna samt vid ting, uppbördsstämmor, likvidationsmöten, auktioner och andra folksamlingar och de så vanliga slagsuparna på auktionerna är strängeligen förbjudna. På gästgivargårdarna bör brännvin endast säljas till de resande. På värdshus, marketenterier och näringsställen där mat serveras får brännvin säljas till gästerna.
Det finnes landsdelar i Japan, täckta af täta skogar och busksnår, der man under en förmiddags utflygt knappast kan finna ett enda snäckskal, oaktadt marken är genomskuren af djupa, skugglika klyftor, i hvilka massor af torrt löf finnas hopade och hvilka derför borde vara en ytterst lämplig uppehållsort för landtmollusker. Orsaken till denna fattigdom bör kanske sökas i den brist på kalk eller basiska kalkhaltiga bergarter, som är rådande i de delar af Japan, hvilka vi besökt. Sedan den svensk-holländske ministern ytterligare gifvit oss en ståtlig afskedsmiddag på Grand Hotel, till hvilken såsom förra gången de japanska ministrarne och de utländska makternas representanter i Japan voro inbjudna, lyftade vi ändtligen den 11 oktober ankar för att segla vidare. Vid den nämnda afskedsmiddagen sågo vi för första gången den kinesiska ambassad, som för tillfället gästade Japan, i ändamål att uppgöra den kinkiga Liu-kiu-affären, som hotade att föranleda ett krig mellan Ostasiens tvenne stormakter. Kinesiska ambassadörerna voro såsom vanligt tvenne, hvilka hade i uppdrag att öfvervaka hvarandra. Af dessa skrattade den ene hejdlöst åt allt hvad som sades under middagen, oaktadt han deraf ej förstod ett ord. Enligt hvad en i det himmelska rikets seder välförfaren man sade, gjorde han detta ej derför, att han hörde eller uppfattade något värdt att skratta åt, men emedan han ansåg skrattet höra till goda tonen. Märkligt var det intresse, med hvilket de i Jokohama bosatta kinesiska handtverkarne omfattade vår färd, om hvilken de tycktes hafva läst något i sina eller de japanska tidningarna. När jag sände en af matroserna i land för att uträtta ett ärende och frågade honom, huru han kunde reda sig utan kunskap i språket, sade han: »det har ingen fara, jag träffar alltid någon kines, som talar engelska och som hjelper mig». Kineserna ej allenast biträdde våra matroser utan ersättning som tolkar, utan följde dem timtal, gåfvo dem goda råd vid handel och uttryckte sitt medlidande öfver allt hvad vi måtte hafva utstått under öfvervintringen i den höga norden.
Ridderskapet och Adeln till Stats - Igi8 Tten 2 0 Juli. Stats - Utskottet behagat öfverlemna Riddarhus* TJtskotiets den 6 dennes afgifna Memorial, med begäran om etil algard, liva igenom RiddarhusCassan kunde undfå ersättning för 268 R:dr 35 sk. 6 r., som t enligt bilaggd verificeiad Räkning af Riddarhus-Kamereraren Herr CornmefceRådet och Riddaren Strähle, blifvit fö skjutna till åtskilliga utgifter för Riddarhus - CanzlietS behof vid denna Riksdag. Och sorn „ Riksens ftöglofJ» Ständer, uppå Stats Utskottets hemställan uti Betänkande äf deri 5 2 sistl. April, redan bifallit, att erforderliga, medel till Skrif-materialiers anskaffande Samt andra nödig! Utgifter för Ståndens och Utskottens Canzlier måga af den till Riksdagskostna* demas bestridande anslagna Summa ersättas, effei' afgifvahde verificerade Räkningar, sorn af Herr Uandtmätskalken och Talmännen för Ståndens samt Ordförande i Utskotten för deras Canzlier genom påskrift gödkännas; så synes någor! annan åtgärd i detta ämne icke erfordras, än att, med iakttagande af hvad sålunda är föreskrifvet, anmälan göres om medlens Utbekommande uti Kongb Stats Oontoiretj sorn besörjer Riksdags utgifterna. Hvilket Stats - Utskottet vörd^ samligen får vid handen gifva* Stockholm deri x9 Juli 1815* Tå Höglofl. Riddersk. och Ad. Uedamöters vägnar > Carl de Geert m På Högv. Prest-Ståndets Uedamöters vägnar C. V. Rosenstein» Den 2 o Juli. 1919 På Vällofl. Borgare - Ståndets Fedamöters Vägnar Carl Ir. Landberg. På Hederv. BondeS-tåndets Bedämötörs vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius, Uppläst hos Högloft. Ridd. och Åd. den 20 Juli. Högvörd.
Hvilken af R. o. Ad:s ledamöter kan för öfrigt säga att motionen blifvit undanskjuten? StatsUtsk. har icke fattat något beslut med afs:de å handläggningen af denna fråga, utan endast i anledn. af Utsk. gjorde meddelanden tillåtit sig att framför Hr Stjernsvärds motion behandla åtskilliga andra ärenden. Under sådana förhållanden är det klander, som rigtas mot StatsUtsk., oförtjent, och jag betviflar att om samma uplysningar, som här lemnals, blifva de andra riksstånden meddelade, dessa skola finna anledning vara för handen att förelägga StatsUtsk. att handlägga detta ärende framför andra. — Åtminstone finner jag för min del icke ringaste skäl dertill, hvarföre jag yrkar afslag å Hr Stjernsvärds förslag. 340 Den 20 Febrnari. Gr. Lagerbjelke: Då Gr. Löwenhjelm förklarat att han icke hört någon officiel handling sorn bekräftade den gjorda upgiften om Kronprinsens önskan att denna fråga skulle nedläggas, anhåller jag få upläsa ett bref, som blifvit mig tillställdt i min egenskap af ordförande i StatsUtsk. Det lyder sålunda: Till Ordf:den i R. St:rs StatsUtsk., Hr Gr. Lagerbjelke! H. K. H. Kronprinsen, som blifvit underrättad om en af IIr Stjernsvärd hos R. o. Ad. väckt och till StatsUtsk. remitterad motion, ang:de förhöjning i det för H. K. H. bestämda anslag, har befallt mig, genom Hr Gr., meddela StatsUtsk 11. K. H:s önskan, att, då frågan om det anslag, som för H. K. 11. är nödigt under den tid, Han, till följd af H. M. Konungens beklagligen inträffade sjukdom, förer RiksStyrelsen, blifvit af H. 51. ordnad, den väckta motionen, hvars välvilliga syfte H. K. 11. med nöje erkänner, icke måtte föranleda någon åtgärd å R. St:rs sida.
Jag hade ej några upplysningar att meddela, och hade ej haft annat att säga, än att jag i StatsUtsk., så väl som sedermera, ansett della anslag alltför obetydligt, och att det bort förhöjas, ehuru icke fullt så mycket, som PresteSt. gjort, eller till 84,000 r:dr; men sedan under debattens fortgång fråga uppstått om en förlängd tid, utöfver den, som inom StatsUtsk. gjort sig gällande, och man ifrån vissa håll öfvergålt ifrån discussion till demonstrationer och vi här blifvit uppskrämda genom ömtåliga hänsyftningar samt, med Den ao Mars f, ra. elford sa g dt, känslan blifvit så hardt uppskrämd, ville jag ej yttra uiig, eftersom jag aldrig deltager i några partistrider, derföre att jag ej tillhört något parti, och såsom jag hoppas aldrig kornmer att tillhöra något annat parti än det, som jag, efter en ren och klar öfvertygelse, finner vara rätt och sanning tillgifvet, enl. förefallande omständigheter, utan afseende på dagens opinioner ifrån höger eller venster eller huruvida framställningen om R. St:s tillgörande kommer uppifrån eller nerifrån. Om jag hade yttrat mig, så hade jag likväl protesterat emot förhöjningen till fem år, men jag gjorde icke ens detta, derföre att jag ej ville yttra mig uti en så vital fråga, hvarpå hela statsreglertns princip hvilar, då, om denna utsträckning blefve beslutad, anslagen derigenom skulle höjas med Jag trodde ej att denna fråga här kunde peremtorisk! afgöras, så mycket mindre som, efter hvad jag hört, PiesteSt. ej fäst sig vid någon annan tidsbestämmelse, än fyra år. Jag kunde således ej deltaga i den votering, som ägde rum, efter den hade håde till sin ja-propos. oell till nej-propos. en mening, sorn var oförenlig med min öfvertygelse i denna sak, nemi. att man skulle bevilja detta anslag för fyra år, men ej kunde bevilja det för 5 år, emedan detta skulle strida emot min grundsats i denna fråga.
Maj:ts Befallningshafvande, som hos Fullmägtige om utbekommandet deraf sig ani - Stals-Utskottets MemorialIV:o 161 3 mäla, utan ock till hugade köpare försäljas emot ett pris af En skilling Banco för hvarje tryckt ark; och 7:0 att de exemplar af innevarande R i k sdags-Pro tooo lier, sorn härefter återstå, böra, vid Rikets Ständers nästa sammankomst, uppå reqvisition, hållas vederbörande Riks-Stånd tillhanda. I afseende på dispositionen af de, vid sednaste Riksdags slut, öfverblifnn exemplaren af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoller, beslöto då församlade Ständer, genom bifallandet af Stats-Utskottets memorial N:o 320, att de exemplar, som deraf efter den under Riksdagens lopp, i mån af tryckningens fortgång, verkställda utdelning, återstoda, skulle, sedan de blifvit häftade, jemväl öfverlemnas till Riksgälds-Contoret, för att der, enligt vederbörliga reqvisitioner, tillhandahållas Stats-Rådets Ledamöter, Stats-Departementernes Expeditioner, Högsta Domstolen, Hof-Rätterna, Collegierna jemte öfriga högre Embetsverk, Justitias-Canzleren, Justitiac-Ombudsrrjannen, Committerade för Tryckfrihetens vård, Rikets Ständers Bank samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, Riddar hus-Di reetionen och Riks-Ståndens öfriga Ganzli-Directioner, Öfver-Ståthållare-Embetet samt Kongl.
1401 funnit billigt, att Ämbets och Tjenstemånnen vid Flotternes Constructions-Corps erhålla enahanda Löningsförmåner, som deras vederlikar vid Ingenieur-Corpsen, och derföfe beslutit att vid nästa Riksdag låta till Riksens Ständer afgå Nådig Proposition, om ett för en sådan Lönetillökning erforderligt anslag. Hvad dessa Handlingar innehålla och Herr af Borneman uti inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln upplåst samt till StatsUtskottet remitteradt Memorial, åsyftande enahanda ändamål, vidare anfört, har Utskottet tagit i öfvervägande; Och då för ostridigt lärer kunna antagas, att utöfningen af Constructions-Corpsens tjenstebefattningar påkalla en icke mindre vettenskaplig bildning och trägen syselsåttning ån IngenieurCorpsens Tjenste åligganden, synes billigheten äfven lordra att förstnämnde Corps försattes i enahanda aflönings vilkor med den sednare, såsom föihållandet jemväl tillförene varit, utan att egentliga orsaken kan uppgifvas, hvarföre denna likhet i sednare tider blifvit rubbad; Och Utskottet föreslår fördenskull att den till återställande af en sådan likhet i aflöningen erforderliga Summa, 2500 R:dr B:co derunder begripne 280 T:r Spanmål må få anvisas och på Constructions-Corpsens Stat uppföras 1402 Stats-Vtskottets Betänkanden. I sammanhang härmed, har Utskottet skolat afgifva yttrande öfver de särskilde Motioner, som blifvit väckte inom Högloft. Ridderskapet och Adeln af Herr Montgommerie Cederhjelm, inom Vållofl. Borgare-Ståndet af Herr Beckman och inom Hedervärda Bonde-Ståndet af J. Graberg, med flere Riksdags-Fullmägtige från Carlstads