Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2 Rum med meubler, å 34 Ihdr 68: — ■— 1 Dito 34: 1 Drängkammare 16: Dito 8: Kök .0 Källare 5 Vedbod 5 1 Säng med sängkläder 12 1 Drängsäng med dito 8 i Dito — 5: 12: 4: 1 Under-Officer af hvad grad som helst och hans vederlike. 1 Rum, säng och sängkläder inberäknade, 36: — —• C. Taxa, hvarefter ersättning i contant för Säng och Sängkläder skall beräknas. R:dr sk. r;st. i Generals-person eller Öfverste. t i Säng med sängkläder 16: 7. Drängsäugar med dito, a 8 R:dr 16: 3a t Öfversle-Lieutenant eller Major. i Säng med sängkläder i Drängsäng med dito 20 i Capitaine med vederlike. i Säng med sängkläder i Drängsäng med dito 8: 20 i Subaltern-Officer med vederlike. i Säng med sängkläder £ Drängsäng med dito 16 — i Under-Officer af hvad grad som helst med vederlike. i Säng med sängkläder 8 — i Corporal och Soldat. Sängkläder i 8 — Litt. Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Vlsk. Betänkande IS.-o 4-7• Litt. D. -t ariff*, hvarefter ständig inqvartering in natura skall utgöras. 35 ~~*+r Runi med möbler, om den inqvarterade är ö -1 ta: a 05 ve a 3 t* Ot ve Källar <1 n> o. etet Med meubler förstås endast erlorderlige stolar och bord i alla rummen, samt en solfa, der mer än ett rum bestås, jemte en så kallad dragkista för den ogifte, men 2:ne för den gifte inqvarteringstagaren af Öfverbefäl och vederlikar. 2:0 I drängkammare bör finnas, jemte ett bord, en stol för livar dräng, som der bor. 3:o Om a:ne Subaltern-Officerare äro inqvarterade på ett och samma ställe, bestås för deras drängar blott ett rum tillsammans.
O ([ Ä*» 'J2. M 3 p’ EJ Qj k Riks-Ståndens Beslut. | j Ridd. o. I N:o | Sid. [ Adeln. Preste Ståndet. Borgare ståndet. Bonde Ståndet. a N:o g slag till. Föredrag, om hållande af vetenskapliga i hufvudstaden Författningar, angående nytt sammandrag af sådana, som årligen skola från predik stolarne uppläsas Författningssamling, Svensk, om tilldelande af ett exemplar deraf åt ordförande i Kommunalstyrelse I anledning af skiljaktiga beslut Förlikning skommitté er, om inrättande af I anledning af återremiss Försvarsverket till lands, eller Arméförvaltningens departementer, angående anslag till . Se Statsbidrag till vägar, Se Fjerde Se1 Sjette Se Åttonde Hufvud Hufvud Hufvud - I 4 8 —1 87, — jb. 18 Maj b. 18 Maj b. 18 Maj a. 17 Febr. 14 Febr. b 21 Febr 21 Mars b. 17 Mars b. 21 Mars j b. 17 Marsjb. 10 Mars b. 12 Mars a. a. 1 Maj a. a. ! Se Femte Hufvud - 12 46 39 Titeln. — 30 2. W " § CT5 h*. 2 £5 03 •*“' % 5 cc as B Si 1 — 1 B* B 2 O ^ 2. ar 2 as a Riks-Ståndens Beslut. G. O “C — O ••"D 22. Tq 5* Oq aa 3 Cu a.« Ctl Ridd. o. PresteBorgareBonde~N:0 N:0 sid. Adeln. j Ståndet. Ståndet. | Ståndet. Garnisonsför samlingarneiStock1 | 1 i liolm, angående anslag till kyrkooch skolbyggnad för ! 4 1 i 5i 56 j Garnisonssjukhuset, allma nna, i Se Fjerde HufvudTiteln. angående anslag till 1 4 1 5' 9 i ! Geijer, Gustaf Edvard, Postmä- stare, om pension åt lians dotter Christina Mathilda 4 1 74 45 \
Utlottade ock återköpta. Återstod vid årets slut. Utgifna B:ko 772$. Utländska. För denna kassas inländska obligationsrörelse har ej närmare redogörelse blifvit lemnad. 2) Då beloppet utlottade obligationer afräknas från dem, som äro utgifna, blifver återstoden något mindre, än beloppet af de enligt revisionsberättelsen utelöpande. Skilnaden förklaras deraf, att ett mindre antal utlottade obligationer ännu vid årets slut icke blifvit till inlösen företedda. Tali. Till. Skånska Hypotheks-Föreningens Obligationsrörelse. Intill 1858 års utgång. Utländskt Lån. Enligt kontrakt med Sal. Heine d. W/J 1858. 4 % ränta. Amort. 40\ år. Betalbart efter 6 år och derefter skeende 6 må- naders uppsägning; ränta 4 %, rabatt 3 %; upptaget i 7?1$. Boo, men redovist i Knit. dels efter 3 ä 5 år, dels efter siigning. 5 % ränta. 6 månaders uppRint. dels efter 3 å 5 år, dels efter 6 månaders uppsägning. % ränta. efter 3 å (1 månaders uppsägning. 4 % ränta. å vista. 3 % ränta. å vista. 1 % ränta. Summa Rdr Rmt. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna, Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utländska. Inländska. Sålunda redovisas de med 5 % förskrifva: 8amt de med 44 X förskrifna: Utgifna Utgifna Återköpta Rdr 3,857,075. Återköpta Rdr 11,008,125. I Kassa 4,672,500. „ 8,529,575. Återstå utelöpande Rdr 2,125,750. Återstå utelöpande
Konung Carl IX, såsom Kyrkans föreståndare, påkallade visserligen trägen medverkan af Svenska församlingen genom dess presterskap, och af Svenska folket genom R. St., för de förslag, som han till uprätlhållande af sin faders stora verk förehade; han var dock den, som genom sin eld och kraft, menskligt att tala, lifvade nitet, afhöll villfarelsen och ingjöt mod att försvara läran och bekämpa dess motståndare. Konung Gustaf II Adolfs namn behöfver här endast nämnas, hans odödliga förtjenster behöfva ej upräknas inför R. o. Ad., som, i likhet med den öfriga nationen och hela den protestantiska verlden, säkerligen tillerkänner denne, den störste af alla våra store Konungar, att hafva blifvit så till sägandes en incarnation af Svenska folkets religiösa lif, den mest uphöjda representant af della folks anborna ädelhet och storhet, en man, hvilken i rikt mått uttryckte nationeus rigtning åt hjeltemodig L 3<>G Den 13 September e. m. strid oell upoffrande hängifvenhet för sig och sina trosbröders andeliga frid. Om, såsom jag i det föreg:de sökt ådagalägga, det af Utsk. afgifne förslag äger verkliga företräden i mer än ett hänseende framför de amendemenler, som deremot blifvit föreslagna, och vid hvilkas försvar de i dem inneboende och under öfverläggningen af oss antydda vådor blifvit med lätt hand öfverhalkade, då de icke kunnat alldeles förnekas, torde jag i dessa förhållanden få åberopa stöd för min anhållan, att Ctsk:s förslag lill denna §■ mätte af R. o. Ad. bifallas. FIr von Hartmansdorff: Frih. Cederström antager alt inga andra välbetänkta motioner skulle vid Kyrkomöten framkomma, än de, som af Regeringen framlades. Men med detsamma antager Frih:n ock, att presterna, som borde utgöra mötets halfva antal, skulle blifva stumma och inga motioner göra, eller ock måste han antaga att dessa män, som han är så ifrig att försvara, äfven skulle framkomma med obetänkta motioner. Jag tror all lekmän jemväl kunna framkomma med antagliga förslag.
Constitutionsötskottet blott gjort anmärkning emot det StatsRad, som icke jäfvat sig sjelf, icke mot de andra Ledamöterne, som äfvenledes underlåtit att jäfva honom, i anseende till en så allmänt kand omständighet. Det är nemli-' gen t hvarje Rätt eller Collegium» sorn består af flere Ledamöter, lika ovilkorlig skyldighet för hvar och en att tillse, det alla äro ojäfvig ge, som att sjelf icke lägga hand vid något, hvaruti man är jäfvig. Friherre Haji, Eric, hade inlemnat ett så lydande Memorial; Kongl. Maj:ts Nådiga Bref om Boställens bortarrenderande pä 30 år föreskritver, att Konungens Befallningshafvande och Regementschefs , sedan anbud å Auction blifvit gjordt, Ridd, 0. Ad, Prot, VI* B, II, Afd. 59, 60» 466 De» 2 7 Maji. böra inkomma med Utlåtande, om de anse det vara till fulla värdet uppgått. Sedan 2:ne auctioner å Bostället Orme och Quarnbacken varit utlyste, och jag, såsom Regementschef, protesterat emot antagandet af de dervid gjorde anbud* samt begärt inhibition af Auctionen, i anseende till den då inträffade , för utarrendering mindre fördelaktiga conjunctur, heldst dietta Boställe ej var af de, som ovilkorligen skulle bortarrenderas, utan på innehafvarens egen underdåniga begäran, af Konungen beviljad, blifvit på Auction satt, utlystes derå Auction för stdje gången, då anbud ej heller blef af sådan beskaffenhet, att jag ansåg mig böra tillstyrka dess antagande. Likväl antaga, det oaktadt, bägge Collegierne anbudet, och utfärda contract. Boställs-innehafvaren klagar deröfver genom mig hos Konungen, och Konungens Föredragande tillstyrker i StatsRådet Contractets upphäfvande.
Dessutom förbjuder berörde § alldeles icke, att i samma Memorial upptaga likartade mål, sorn höra under ett och samma Utskotts handläggning, och såsom likartade anser jag helt och hållet de väckta frågorne öm fett nytt bestämdt åliggande för Konungens Befallningshafvande, och en Revision af alla deas äldre, i grund af gällande Författnin - 04 Besv, och Ehen. (Jtsh. BetanhanHen. gar, för handen varande åligganden. I alla fall håller jag så före, att Utskottet bordt framlägga skälet, hvarföre det icke funnit för godt, att öfver denna punct i Mernorialet något yttrande afgifva. Höglofl. Utskottet förklarar vidare, ”att det anser mindre lämpligt elier sig tillstå'ndigt, att föreslå någon åtgärd, hvarigenom Hans Majit Konungen eller andra Kongl. Personer skulle betagas den hvarje enskild resande tillkommande rätt, att färdas fram utan annat slags hinder eller bestämning af fortkomsten, än allmänna Författningarna innebära.” Hvilken skulle icke både enskildt och högljudt instämma i dessa underdåniga känslor af vördnad och undersåtliga pligter? — Men icke är genom denna declaration af allmänna, af ingen Svensk man jäfvade, tänkesätt något i Memorialet besvaradt. Memorialet åsyftar alldeles icke någon inskränkning af Kongl. Majrts höga rätt, utan fastmer i motsatt mening en relaxation af Kongl. Maj:ts egen Nådiga Förordning af den 28 Juni 1809 angående några omständigheter, som böra iakttagas vid Krono-, Kungsoch Gästgifvarskjuts, och föreslår, i afseende på den i 8:de Momentet af nyssnämnde Förordning utsatte körningstid, ett särskildt undantag eller Privilegium för de Herrar, som vid Kongl. Maj.-ts resor hafva den nåden, att vara Hans Majit följaktige: hvilket särskildta Pri - Besv. och Ekon. Utsk, Betänkandeni 85 vilegium, såsom Iämpadt efter billighetens kraf i detta speciella fall, kunde till efter» lefnad vara desto mera förbindande. Men öfver detta Förslag är icke något utlåtande afgifvet. Slutligen anser Höglofl.
Maj:ts högstberörda nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. Vidkommande åter den väckta frågan om ökadt anslag (ill Flottans reserv-stat, får Utskottet i Rikets Ständers minne återkalla, hurusom, sedan Kongl. Maj:t vid 1850—1851 års riksdag, på anförde skäl, äskat ett årligt anslag af 53,335 R:dr 16 sk. b:ko till bildande af en reserv-stat för flottans officerare och under-officerare, Rikets Ständer förklarade sig väl inse nyttan och ändamålsenligheten af en dylik reserv-stat, men lörmodade alt, om än nämnde stat lill en början skulle komma alt hårdt anlitas, anslaget dock till hela det äskade beloppet sedermera icke erfordrades, utan att en mindre summa möjligen voro för det åsyftade ändamålet tillräcklig, hvadan Rikets Ständer endast beviljade hälften af den begärda Stats-Ulskottcts Utlåtande M 72. Ridr 52 sk. biko, motsvarande 25,000 R:dr R:mt, som ställdes till Kongl. Majlis Nådiga disposition att för ändamålet användas. Att denna institution är ändamålsenlig och i viss mån haft ett välgörande inflytande på ijenstbarhelen bos flottans befäl lärer icke kunna förnekas; och då den hufvudsakliga anledningen, hvarföre det dermed alsedda ändamål icke kunnat tillfyllest ernås, måste lillskrifvas otillräckligheten af det härtill beviljade anslag, anser Utskottet beloppet deraf böra förhöjas till den summa, Kongl. Majit vid reservstatens bildande dertill äskat och får alltså tillstyrka, •< att Rikets Ständer, såsom årlig tillökning i anslags-summan för flottans reserv-stat, bevilja ett belopp af 25,000 R:dr Rimt.
Vare sig till val af Elector eller Riksdagsman, skola dessa sedlar vara så inrättade, att den röstande derigenom icke utmärkes, hvarföre hvatje Sedel icke må innehålla melån en hel röst, efter den i Staden antagne beräkningsgrund. Herr Assessor Arosenius anhöll att i Constitutions-Utskottets betänkande öfver dessa ämnen, måtte införas, hurusom Utskottet med förundran sett att helt annorlunda tillgått, hvarigenom händt att då voteringssedlarne gällt efter den röstandes åsatte fyrktal, har ändamålet med slutna sedlar förfelats. Herr Borgmästaren Egge: Jag kan ej instämma i Fördelningens nu gillade förslag, att en ägare af större fyrktal skulle få tillfälle att dela sina röster imellan flera, om sådant föll honom in. Det är stridande emot ett fritt, öppet och med mogen öfverläggning beslutadt val, skulle föranleda vankelmod, och medföra värre följder än den att blifva yppad genom röstningssedel på ojemnt öretal. Herr Assessor Arosenius: I consequens dermed skulle den slutföljd kunna dragas att ingen röstägande finge underlåta att i -''alet deltaga, eftersom det vore en närvarande betaget att genom flera rösters lika fördelning uplösa deras verkan. Doctor Wijkman: Den anmärkta olägenheten är af mindre vigt än imposition; och huru skulle den förekommas, då ett högt väl bekant fyrktal gjorde omröstningssedeln lika känd, som om han varit öppen aflemnad! Herr Assessor Arosenius instämde med Doctor Wijkman. Herr Grefven och Ordföranden förmente att det föreslagna röstningssättet ej kunde förordsaka vankelmod, emedan den röstande genom rösternas fördelning, skulle borttaga sin egen vigt. 1 Stycket fr. o. m. orden Föredrogs Andra Fördelningens ... t. o. m. orden lag förbjuder återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 481 ff. 2 Jämför plenarprotokollet den 4 juni. ovan sid. 157 med där i not given hänvisning, samt beredningsprotokollen för 11 juni och 7 juli, ovan sid. 192 och 266!'
Om Konungen skulle be sväras med stadfästelse af hvarje fattigvårdsreglemente i landet, så blefve det i sanning alltför mycket och skulle föranleda onödigt diöjsmål med fattigvårdens reglering, ty in - 374 Den i a Mars. gen föredragande kunde väl för detta småplock åsidosätta ärenden af större vigt. Här föreskrifves icke heller att landshöfding skall fastställa något reglemente nian blott att han skall tillse det inga olagligheter deruti inflyta. Jag anhåller alltså om bifall å denna §, med den rättelse i afseende på ordet ”aldrig,” som Hr von Hohenhausen föreslagit. Utskrns förslag bifölls med den förändring, att ordet "aldrig” i i mom. skulle utbytas emot ordet "icke.” 3 §:n. Hr von Hohenhausen: Jag får anhålla att nästföl jande 4 § på samma gång uppläses, på det att discussionen måtte omfatta begge dessa §§• Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. tillät att 4 §;n äfven finge uppläsas och discussionen fortgå öfver båda, kommande i alla fall särskilda propostr att framställas angtde båda §§:na. Bifölls. 4 §:n upplästes. Hr von Hohenhausen: Utaf det beslut, som R. o. Ad. förut fattat i samma ämne soin detta, följer naturligtvis, att man icke här kan upphäfva det fattade beslutet )ör:de ersätlningsberäkningen, utan att, då samma grund för ersättnings beräkning skall följas å den andra sidan, det också är nödvändigt att för fattigvårdens utgörande här bestämmes en grund huru fattigvården skall utgå. På grund häraf har jag uppfattat ett förslag, som intager på vederbörligt ställe alla redan förut af Ståndet fattade beslut. Jag skall uppläsa §:n sådan jag anser densamma böra lyda:
Herr L mdnnarstalken hemstälde således, om dä wid en votering ej nägot kunve winnås Friherre knäbeck icke stalie behaga ätnöjas med antecknande af desi reskivaiion i Pro.ccollec. F iherre knäbeck. Om min enstilia winst är här icke fräga. Men jag stulle wara intresierad alt genom votering m.röna om Ridderstapet och A deln - Den 28 Februarii. de^n ar sig likt-och öfwer samma fräga besluta nu „a samma sätt som wid 1800 ars Riksdag. I^-rr von I^ansvolfk. Hade jag wid 1800 svag warit Ledamot af Högloft. Ridderftapet . eln sa hade jag öfwer detta mål yttrat sam>nke, som den, hwilken jag i dag anfört. De ?e, möter som dä moro närwarande lära utan twif» ännu häröfwer tänka lika som de da tänkte; de s.ige ä er kunna icke af dä warande Riksdagsmans oeftut bindas. Hvad angär Borgare-Ständets beluk om flyttnings terminens ändrande, kan jag ej för ruin del anse detsamma mycket bindande, emedan detta Ständ minst af alla kan wara imresiecadt huru fiyttningstiden pä Landet ställes. Herr Grefwen och Landtmkrstalken fö>'- mädde Friherre kulback, att afstä isrän sitt ytt. rande om votering, hwarester >Zerr Landtniarsscilken förnyade sin gjorda proposition, hwilken llplastes följande: Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition till Rikets Ständer angående Äglenskaps - Skil» nader; gifwen Stockholms Slolt den 8 Februarii i8ro. Sedan Kongl. Majrt serskildt Sig i Räder ylt - Den 28 Zebruarii. rZ6i yttrat, öfwer den underdåniga hemställan, om en för, undrad
Medan biskopen omringades af tacksamme och komplimenterande afdelningsseniorer, syntes nu plötsligt det der hufvudet öfver talarestolens kant. Det blef ett plötsligt tumult. »Nej, nej! Ner med honom!» ljöd det från de äldre, innan han ens hunnit att yttra ett ord. »Hvem är det?» frågade Max en af de närmast stående kamraterna. »Känner du inte honom? Kristian Hassel, vet jag — slusken — fritänkaren — ’Krischan’ kallas han i hvardagslag. På dekis — ett otrons offer — —» »Jag vill endast tillåta mig — —» började Krischan; men larmet växte och växte. »Hyss! Hyss!» »Ut med honom!» Man skrek i öronen på hvarandra. Några af de yngre hade af oppositionslusta tagit parti emot de äldre, och hyssningarne korsade hvarandra. Till slut steg kandidat Linde upp på en stol: »Är inte’ ordet fritt?» skrek han. »Jo, jo!» ljöd det från de yngre, och nu samlade de sina röster till en hyssning så stark, att det verkligen blef ett ögonblicks afbrott i tumultet. »Herr biskopen har talat hårda ord i kväll» — den nye talarens röst skälfde med en underligt brusten klang, och tårar glimmade i hans ögon. »Hårda ord — kärlekslösa ord. Domen ligger icke i menniskohänder, sade herr biskopen nyss; och ändå fördömer han sjelf i så starka uttryck.» »Hyss! hyss! hyss!» ljöd nu en energisk protest från de äldre, som omringat biskopen, och en handfast senior trängde sig hotande fram. »Nej, låt mig tala till slut! Låt mig säga, att det fins många af de män, hvilka herr biskopen smädar och hånar och fördömer i så starka ord — det fins många af dem, hvilkas heder är så blank, att inte ens en biskops andedrägt kan fläcka den! De håna icke kristendomen; vindicera blott sin egen lefvande öfvertygelses rätt, en öfvertygelse som format sig under långa sömnlösa nätters vånda, när hjernan arbetade som skulle den sprängas, och hvarje fiber sved.
Riksdagsordningen bordt afgifvas sist inom åtta dagar-, men i det stället hafva öfver två månader förflutit, sedan Motionen till Utskottet remitterades. LagUtskottet , som försutit tiden att skilja ärendet från sig lärer således varit oberättigadt till en slik åtgärd, destomera, sorn, på sätt Herr Ribbing anfört, ämnet rätteligen tillhörer LagUtskottets handläggning, och emedan det i alla lall varit Utskottet öppet, att i och för ärendets upptagande sammanträda med annat Utskott, hvars befattning frågan kunnat anses tillkomma. Ehuru jag är öfvertygad, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af hvad jag redan an-i fört, inser biligheten af min begäran om återremiss, måste jag, jemte åberopande af Herr Ribbings yttrade särskilta mening, fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på följande omständighet. Höglofl. LagUtskottet grundar sitt ogillande, af sättet för vittnesEdens aftagande derpå, att, enligt Förset, vittnet skulle aflägga berättelse flera ar ej ter eller före Eden, hvilka begge Den lB Maji f. m. händelser kunna inträffa, och i förra fallet, efter det en mängd andra ämnen varit föremål för vittnets tankar och borttagit hugkomstea af den vigtiga förbindelse vittnet åtagit sig, samt i det senare, utan att helgden af en redan aflagd EJ med dess högtidlighet verkade på vittnets sinne. Denna tydning strider mot Motionens bokstafliga lydelse: att vittnet först skulle varnas och berätta samt sist edeligen fästa berättelsen, och tyckes visa, att LagUtskottet med mindre interesse behandlat frågan. Qch då Utskottet således origtigt fattat Motionen och på detta misstag städt sitt Betänkande, lärer återremissen bli så mycket mara nödig. N:o 7. Grefve Iiåid, Carl Gijiaf: Höglofl. LagUtskottets Betänkande, som innefattar Förslag till ändring af 21 Cap.Rätä tegångsBalken, föranleder till några anmärka ningar.
I fråga om denna artikel yrkades dels bifall lill Utsk:s förslag, dels 16, dels 12 sk. införsels-tull pr LH, hvarpå propos. till bifall å Utsk:s förslag blef framställd, och efter densammas besvarande med starka Ja, blandade med Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Sedan härvid votering blifvit begärd, uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos. Den, som bifaller Bevilln:s-Utsk:s förslag i fråga om införsels-tullen å artikeln Talg, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. införsels-tull å denna artikel böra nedsättas till 16 sk. pr IM. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 43. Nej — 10. Fortsättningen af förevande ärendes pröfning upskjöts till eftermiddagens plenum; och II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. { lill 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Den It) Maj e. m. 87 Onsdagen den 10 Plenum kl. 6 e. m. Uplästes ett af Piili. Stjernstedt, Fredrik, inlemnal sälydande Mern.: Af tjenstegöromål nödsakad att afresa från Riksdagsorlen, får jag härmed vördsamt afsäga mig förtroendet alt vara Bänkman för 8:de Bänkmans-Afdelningen, med anhållan att fortfarande vid min Riksdagsmanna-rätt få våra bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Fortsattes pröfningen af Bevilln:s-Utsk:s Betänk. N:o 3, ang:de Tullbevillningen; och förekommo härvid nedannämnde artiklar: Stearin. I afseende på denna artikel, hvars behandling blifvit upskjtilen, tills R. o.
Ständers Lag-Utskotts Betänkande i anledning af Kongl. Masi.ts Nädiga Proposition om uphäfwande af det i Kongl. Förordningen den 26 Januarii 1302 fladgade straff för afsägelse af Adelskap eller nägon Ridderskapet och Adeln tillgörande rättighet. Det är en fullkomlig rättwisa uti menniskorS naturliga omdömessätt, at sädane män, som utmärka sig genom store förtjensier, blifwa med högaktning ansedde, och en naturlig följd deraf, at deras afkomlingar ädraga sig upmärk - 1239 Den 24 Augusti. samhet samt i »visit afseende, genom arf bilf, rva delaktige af deras förfäders ära. Detta anseende, som utgör sjelfwa wäsendet af Adelskap, skulle en sädan Ädling förgäfwes bjuda til at afsäga sig. Upmärksamheten, en gäng pä honom fästad, stall ej wändas ifrän sitt föremäl, utan nägon tillkommen egen sä bestaffad handling, som föranleder til desi förswagande eller uphörande. Blotta afsägelsen kunde kanske i somliges omdöme, utan kännedom om wcrklige orsaker, fä utseende af nyck och lättsinnighet : Men dä den icke stadar nägon enskild eller Staten; bör ock Lagstiftaren anse den som oskyldig. Hwad angar de yttre företrädcs-rättigheter, som Lagarne tillagt wisie af Högsta Magten til Adligt ständ förflyttade enskilde personer eller stägter; sä beror det af Lagstiftaren at genom Päbud betaga eller tillägga afsägelsen deraf nägon päföljd, antingen för den person ensam, som sädan afsägelse gör eller ock tillika för hans efterkommgnde.