Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 18 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 8, i anledning a väckt motion, om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken; N:o 9, i anledning af väckt fråga om behofvet af närmare stadganden i afseende på de, genom Kongl. Förordningen den 20 Februari 1764, påbjudna årliga ström rensningar; N:o 10, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande för att bilägga de stridigheter, som kunna uppkomma emellan Europeiska makterna; N:o 12, i anledning af väckt motion, om upprättande af ett så kalladt Gensdar merie; samt N:o 13, i anledning af väckt motion, om förändring och tillägg vid Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 28 Maj 1830, rörande ekonomiska besigtningar. Från llögv. Preste-Ständet. S. D. Vid skedd föredragning bifölls Lag-Utskottets Memorial, N:o 3, om arfvoden för ökad Kanslipersonal. S. D. Efter skedd föredragning bifölls Rikets Ständers Särskilda Utskotts Memorial, N:o 2. angående öfversättning och tryckning af Norska bränvinslagstiftningen med några dit hörande handlingar. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Elionomi-Utskottets följande Betänkanden: N:o 10, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande för att bilägga de stridigheter, som kunna uppkomma emellan Europeiska makterna; N:o 11, i anledning af väckt motion, om fortsättning till Gefle af telegraflinjen från Stockholm till Upsala; N:o 12, i anledning af väckt motion, om uppsättande af ett så kalladt Gensdar merie; och N:o 13, i anledning af väckt motion, om förändring och tillägg vid Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 28 Maj 1830, rörande ekonomiska besigtningar. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
Månn du mig bönhört? Djupet skallar ... Af fasa stelnar all min blod ... Se! jorden darrar, luften svallar Utaf en itänd svafvelflod; Se! böljan väg åt lågan lemnar; Det helga templets förlåt remnar, Och solen höljs med nattens skrud. Allt räds, o menska! i naturen, – Och du, bland alla kreaturen, Du ensam, skönjer ej – din Gud? Din Son är död ... Du, Herre, dröjer ? – Men hvad? – Han upp ur grafven far; Och strax sin flygt till himlen höjer, Se’n tid och död han trotsat har! Så ses det klot, som dagen gjuter, När det sin höga bana sluter, I hafvets sköt sig sänker ner, Snart åter upp ur böljan tåga, Och sprida ut den rena låga, Som ljus och lif åt verlden ger. Hvad okänd hand, från jordens sköte Mig tyckes lyfta öfver skyn? Se, himlen öppnas ... Sälla möte! Sig Christus visar för min syn. Der, krönt med majestät och ära. Han ses den gudaspiran bära, Som rättvist delar straff och nåd; Och tusen englar thronen vakta, Som på hans bud med lydnad akta Och sjunga om hans helga råd. J, otrons barn! J, lastens trälar! Ack, stannen i ert blinda lopp! Förskräckens, otacksamma själar! En dag ert samvet vaknar opp. Förskräckens! – Re’n basunen ljuder, Som er till doms ur grafven bjuder: J fåfängt söken nu ett skygd; En afgrund sig för er bereder, Der hämdens blixt er störtar neder I evig pina, evig blygd. Väl torde strängt bedömmande läsare hos denna ode finna ett diktvärde af underordnad art. De må dock sjelfve afgöra, om den – särdeles efter någon sednare upputsning – skulle hafva lidit mycket af grannskap med t. ex. de oder öfver ”Afunden” och ”Förtviflan”, som nu, tillika med den öfver ”En Stadig Man”, i de samlade skrifternas andra band anträffas genast vid begynnelsen.
Bifölls. 8:e punkten, som innehöll förslag till Grundlagsändringar, åsyftande dels förändring i föreskrifterna rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall, dels utvidgad tjenste—tillsättningsrätt för sådan Styrelse, som i Konungens ställe i vissa fall förer regeringen, dels Grundlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riksakten af den 6 Augusti 1815. Förkastades. S. D. Remitterades, efter skedd föredragning, till Stats-Utskotlet: l:o. Sven Heurlins från Kronobergs län, motion, angående Statens jernvägsbyggnader och anslagen derför; 2:o. Per Perssons från Wermlands län motion, om anslag till jernväg från Arvika till Norska gränsen; samt 5:o. Grefve Taubes, Henning Adolf, inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckta, med öfriga Riks-Stånden kommunicerade och af Johan Persson från Upsala län såsom egen upptagna motion om beviljande af räntegaranti för en jernväg emellan Stockholm och Upsala. Prot.-Utdrag den iO och December i859. 141 S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Grefve Taubes, Henning Edvard, inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckta, med öfriga Riks-Stånden kommunicerade motion om rätt till pension å allmänna indragnings-staten för Häradshöldingar. Den 10 och 14 December. Frän Högloft.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, LagUtsk.-s d. 15 dennes på bordet lagda Betänk. J\i 26, i ani. af väckte motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kap. Ärlda-B:n, i anseende till deri, för vissa fall, nu saknade bestämmelser, eller om utfärdande af en serskild författning i ämnet. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 15 dennes på bordet lagda Utlåt. J\s 79, i ani. af äterremiss af Utsk:s Betänk. J\s 37, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske Trosbekännare i Sverige tillerkände, blef äfven detta Utlåt, ånyo bordlagdt, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, LagUtsk:s nedannämnde d. 19 dennes f. m. på bordet lagde Betänk:n: N:o 17, i ani. af väckte motioner, angtde rättighet för qvinna alt vid viss ålder blifva myndig; N:o 18, i ani. af väckt motion, ang:de vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom; N:o 19, i ani. af väckt motion i afseende på skyldighet att afstå jord för anläggning af jernvägar; N:o 20, i ani. af väckt motion om förändring i gällande stad ganden, ang:de den varning, som oeniga makar skola undergå in nan de för oenigheten vid verldslig rätt tilltalas; Den 24 April. 397 N:o 21, i ani. af väckt motion om förändring afhvad 15 kap. Arfda-B:n sladgar om dana-arf; samt N:o 22, i ani. af väckt motion om bestämmande af en summa appellabilis för fullföljd af talan i HofRätt emot underrätts beslut i tvistemål.
Genom ett utaf numera aflidna Fröken A. C. Bethun i lifstiden den 5 Juni 1857 upprättadt testamente, hvilket efter hennes den 5 September 1859 intraffade död är vordet af testamentsexecutorerna till Riddarhus-Direktioncn ingifvet, har bemälda Fröken förordnat, att, sedan af hennes qvarlåtensknp åtskilliga legater utgått, boets återstående behållning skulle under Riddarhus-Direktionens vård bilda en testamentsfond, hvaraf räntan, efter afdrag af 50 R:dr Runt, anslagna till arfvode åt Riddarhus-Kamereraren, skulle användas till pensioner å 60 R:dr R:mt hvardera till Enkan efter Adelsmän eller ogifta fruntimmer af adligt stånd; och har, sedan detta testamente blifvit af Eiddarhus-Fiskalen i behörig ordning bevakadt samt testamentsgifverskans närmaste arfvinge, Mamsell A. M. Wadström, afsagt sig all klandertalan derå, ett belopp af 14,294 R:dr 68 öre R:mt blifvit, jemte redogörelse för boets förvaltning, dels i kontant dels i reverser, af testaments-executorerna till Riddarhus Direktionen öfverlemnadt, hvarefter nämnde redogörelse tillika med de aflemnade fordringshandlingarne äro vordne af Riddarluis-Kontoret och Riddarhus-Fiskalen granskade. Då emellertid Ridderskapet och Adeln nu äro till Riksdag församlade, har Direktionen ansett sig böra hos Höglofl. Ståndet anmäla omförmälde förhållande samt. afvakta Ståndets beslut, huruvida och under hvilka vilkor den af Fröken Bethun gjorda ifrågavarande donationen må af Direktionen emottagas. Stockholm den 25 September 1860. CARL G. MÖRNER. J. Aug. Posse. T. W. Lejonancker. J. A. Tornérhjelm. O. Brakel. Stockholm, Typografiska Föreningens Boktryckeri, 1860. It i d d a rh n s-U t sko tte t s Utlåtande N:o 26. 1 A:o 20.
Befallningshafvandes pröfning att efter förhandvarande förhållanden utsträcka redogörelsen till större eller mindre omfång, äfvensom att så vidt sig göra lät dervid begagna de uppgifter, som år 1859 afgifvits till den s. k. Finans-Komitén. På grund af hvad här ofvan blifvit anfördt kan visserligen ej väntas, att ett sammandrag af femårsberättelsernes tabeller rörande jordbruket skulle gifva en tillfredsställande statistisk redogörelse öfver denna näring, helst flera väsentliga uppgifter från åtskilliga län helt och hållet saknas, men å andra sidan innehålla åtskilliga länsberättelser hithörande uppgifter, som dels med hänsigt till methoden för insamlande och bear betning, dels i följd af den med största sakkännedom och nit genomförda granskningen, i min tanke äro fullt jern förliga med den jordbruksstatistik, som i andra länder vitsordats såsom tillfredsställande. Med afseende härpå har sammandraget utarbetats så, att, å detsamma först upptagits de län, från hvilka uppgifter enligt det förslagsvis meddelade formuläret inkommit. Derefter följa de län, från hvilka berättelserna innehållit mindre fullständiga uppgifter, eller rörande hvilka det varit möjligt att vinna ytterligare upplysning ur de svar, som på Finans-Komiténs framställde frågor meddelats och benäget åt mig upplåtits till genomseende. Då materialets ofullständighet denna gång lagt hinder för ett sammandrags utarbetande med hänsigt till länens geografiska läge och naturbeskaffenhet, har ofvanstående anordning, om än i flera hänseenden otillfreds ställande, dock synts mig bäst uppfylla det ändamål, som nu bordt afses. Såsom af beråttelserne synes, äro de flesta uppgifter rörande utsäde och skörd meddelade i tunntal, och vanan vid det gamla rymdmåttet skulle visserligen kunna hafva rättfärdigat dess bibehållande i sammandraget, men härvid mötte betänklighet i följd af den olika rymlighet, hvartill tunnan i olika län och för olika slag af odlingsväxter beräknas.
– Sommaren 1775 lät han af sin svägerska, brodern Olofs enka, öfvertala sig att predika i Kongelfs kyrka. Länge hade han motstått. Han ämnade icke bli prest, och sade henne, att prestämbetet ej borde missbrukas genom ett dylikt goss-försök. Men hon yrkade enständigt, att han skulle göra henne det nöjet; saken kunde väl ej vara svårare för honom, än för hans knä-kamrat Lönberg, som nyss hade låtit höra sig från predikstolen till sina slägtingars glädje. Trötthet, och tacksamhet, bevekte honom ändtligen att gifva efter. Han gick till stadens prost och capellan, anmälte sin önskan att nästa söndag predika både högmessa och aftonsång, och erhöll bägges tillåtelse. Vännen Lönberg, nu först underrättad om beslutet, föll på hans vägnar i stor förfäran: ty blott få dagar återstodo till söndagen; på dem skulle två predikningar både skrifvas och öfverläsas; och det var i den tiden icke rådligt, att å predikstolen uppläsa sina predikningar innantill. Thorild, återvändande dagen derpå till Göteborg, förblef dock vid godt mod. Fredagen reste han tillbaka med sin trogne Achates, som tyckte sig märka, att han snarare tänkte på allting annat, än på sina predikningar. Tillspord, svarade han blott: ”de ligga i bröstfickan”. Lördags-aftonen gingo de ut med ett par bekanta i en trägård, der Thorild, mycket upprymd, sedan han talat hvarjehanda om Guds närvaro i Naturens skönheter, hastigt ropade: ”nu måste jag läsa öfver till morgondagen!” och aflägsnade sig till en löfsal. Återkommen derifrån inom en knapp timma, försäkrade han, att nu vore han fullt redo. Vännen skakade hufvudet, och kände sig dagen derpå, när den unge talaren uppträdde, ”kallsvettas” af ångest; men fann den snart öfverflödig. Åhörarnes bifall var enhälligt och lifligt. Prosten Hilleström omfamnade i sacristian den från predikstolen nedkomne, och lyckönskade honom att bli ett utkoradt Guds verktyg. ”Jag skall bjuda till”, svarade Thorild: ”men på mitt vis”.
Men, innan en sådan, ömsesidigt medgifven, sammanjemkning blifvit öfverenskommen och veikställd, lärer hvarje förändring, minskning eller förlust af en särskildt förunnad förmon eller rättighet, som grundar sig på Lagar och ännu oupp* hafna privilegier, icke kunna betraktas till sina följder för den enskilds, annorlunda än såsom ett förnärmande af egande rätten och såsom ingripande i helgden deraf. Det är afsådan anledning,Utskottet, som inhemtat, att Frälset från ålder varit befriadt från deltagande i Fjerdingsmanstjenstens bestridande, hvilken befrielse genom flere Kongl. Resolutioner blifvit bekräftad, icke kan tillstyrka Bifali till hvad Anders Larsson yrkat, nemligen: att Frälsehemmans åboer må anses skyldige, att i utöfningen af Fjerdingsmanstjensten deltaga, då den af Allmogen tourvis förrättas. Dock varder detta Riksens Hoglofl. Ständers egen upplysta pröfning härmedelst vördsamt understäldt. Stockholm den 13 Mars 1823. gs EesVt och Ekon, Utsk. Betänkanden• N:r g. Ankom den 20 M rs 1023» Betänkande, rörande vackt fråga om utvidgad frihet till Väder-mjölq^ arnars \f.p-pbyggande, nied rättighet att derå maia för tull, saint upphörande af den omgång, sorn efter nu gällande Författningar fordras, för vinnande af tillstånd till anläggande af Tull mj ölq v a r n ar i allmänhet, Uti afgifvet Memorial, sorn Hederv.
På det behållningen af en sålunda förhöjd skjuts-lega må komma de skjuts-skyldige och icke entreprenörerne ensamt till godo, torde några reglementariska föreskrifter erfordras, nemligen: Före entreprenadens anställande vid ett gästgifveri beräknas genom Konungens Befallningshafvandes försorg, enligt ett eller flera nästföregående års dagböcker, det antal mil, å en häst räknadt, till hvilket all under året från stationen utgången skjuts sig belöper, och detta miltal tillkännagifves vid auktions-tilllället före utropet. Entreprenören tillförbindes att, i den händelse Kongl. Majit finner för godt bevilja någon tillökning i skjuts-legan utöfver den vanliga (28 sk. i stad, 24 sk. på landet) till de skjuts-skyldiges förmån afstå så stort belopp, som denna förhöjning för ofvannämnda miltal inbringar. Skulle härvid något öfverskott uppkomma utöfver de bidrag, som entreprenören sig af de skjuts-skyldige förbehållit, erlägge entreprenören detsamma kontant, för att till minskning af skjuts-skyldiges bidrag till länets entreprenadskjuts användas. I sammanhang härmed torde mom. 3 af Kongl, brefvet af den 2 Augusti 1844 böra förändras. Väl har man ännu ingen erfarenhet, att vid entreprenad-auktioner — hvilket nämnde moment förutsätter som möjligt — skjutslegan fallit under 24 sk. Otänkbart är dock icke, att äfven med denna skjuts - 30 Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 89. le^a. nitron entreprenör kunde finnas villig att ti]l den allmänna lan^-skjutsen lemna något bidrag. Afdelningen får derföre hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ordalydelsen i 3 mom. af Kongl, cirkulärbrefvet den 2 Augusti 1844, för detta ändamål, sålunda förändras: »Utrop skall först ske —. — utan något bidrag af de skjuts-skyldige. Göres deremot mer än ett anbud, anställes utrop, med vilkor af afgift till de skjuts-skyldige, och så vidare.»
Till detta förmodande anser jag mig alldeles oberättigad, och kan således-icke underlåta att reservera mig emot den deraf föranledda straff-bestämmelse, troende, att böterna böra vara lika för hvad jag underlåter att till bevillnings påförande uppgifva; detta, må nu bestå i fastigheter, skeppsparter,eller hvad annat'som helst.” Af Herr Lindström: ’'Uti Herr Bil/bergs reservation: förenar jag mig, endast med den förändring, hvad §. 2 angår, att jag anser centonal af embetsoch tjenstemäns löner vara obillig, och således hvarken efter nu faststälde eller andra grunder böra utgå, utan helt; och hållet borttagas.” Bilaga till Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N:o 27. 13 Af Herr Brunnius: ”Med den anmärkning rörande centonalen, som af Herr Lindström blifvit gjord, förenar jag mig uti Herr Billbergs reservation. ” Af Herr Hjorth: ”Lika med Herr Lindström, linner jag, att centonal af löner bör, såsom obillig, försvinna; äfvensom jag i öfriga delar biträder de Asigter, Herr Billberg uti ofvanstående reservation uttryckt. Beträffande den för staden Borås begärda lindring uti bevillningen, förenar jag mig med Herr Grefve Hamilton." Herr Höök liar reserverat sig emot centonal-afgiftens fortfarande. Af Herr Norin: ”Emot Utskottets vidhållne afslag å den af mig gjor de motion, att Umeå stad måtte, på grund af till Utskottet ingifne handlingar, för sin donerade jord ifrån utskylder varda befriad, nödgas jag fortfara i min skiljagtighet, och anhåller såmedelst i allo få åberopa min vid Betänkandet-N:o 12, i och för detta ämne, afgifne reservation.” Herr Westman reserverar sig emot beslutet om borttagande af bevillning för arbetsfolk. Herr Unger har reserverat sig emot beslutens1:0 om centonal-afgiftens fortfarande; 2:0 om manlalsskrifningarnes förrättande genom en serskild Comité. ii Bevillnings-Vtskottets Betänkande, Ar.o *?■ N:o 28.
Väl finner jag, att äfven jag för snart 4o år sedan för första gången besteg ett 74 kanon-skepps kol; jag har sedermera fortfarit i mitt yrke, utan mellankommande afskedstagande, och utan andra egentliga sysselsättningar; Chapmans läror hafva icke heller för mig Varit obekante; jag har bjudit till att följa min tid, och jag känner med mig sjelf, alt jag som praktisk sjöman hör sälta mig i bredd med våra nu i tjenst varande sjömän; men likväl har jag ejden stora praktiska erfarenhet, som fordras, då Den a Mars f. m. 79 det är fråga om att förstöra ett af Rikets hufvudvapen, och sätta hela tilliten till ett annat. Dock finnes det enman i Sverige, som jag tror äga tillräcklig erfarenhet i detta afseende, nemligen den 82 års gamle Vice Amiralen Baron Nordenskjöld, som former än 70 år sedan ingick i sjotjensten, som har tjenat med Distinction hos utländning* gen, och under det treåriga kriget med Ryssland i visst afseende ägde mycket inflytande på flottans styrelse; emedan han var dess Flagg-Capitain. Han har således kunnat se och jämföra de håda SjÖvapnens förhållande inbördes, och emot en fiende, och bör derföre kunna sluta till, huruvida vi behöfva hägge flottorne, eller kunna trygga oss till blott den ena. Jag vet, att han ej vågar utdöma det stora sjöförsvaret, emedan han är öfvertygad om, att Konung och Fädernesland behöfva det för möjligheten att ej mindre bibehålla fred, än ock kunna göra försvars eller anfallskrig; utan att han likväl derföre vill fördömma det lilla vapnet, som endast är en mindre, men nödvändig, del af ett stort helt.
(1847 års rev.-berättelse sid. 4-) Enär nuvarande riksdags Konstitutions-utskott, i dess afgifna mem@- rial, angående granskningen af de uti statsrådet förda protokoller, funnit sig böra lill Rikets Ständers närmare pröfning öfverlemna frågan om berörde å Manufaktur-diskontens vinstmedel anvisade understöd, och i sådant afseende anfört hvad härvid förekommit, så anser Stats-utskottet revisorernes gjorda anmälan om samma understöds beviljande icke påkalla något yttrande å detta Utsfkotts sida. 16 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 161. 5:o. /Ingående gamla och nja Ulldiskont-fondernas sammanslagning. (i847 års rev.-beräftelse sid. 9; Kommers-kollegii utlåtande sid. 42 — 4^-) Revisorerna, som funnit den hittills iakttagna serskilda bokföring och redovisning af begge ulldiskont-fonderna vara mindre lämplig samt föranleda en onödig vidlyftighet, hafva hemställt, att dessa fonder mätte, under benämning af ’ulldiskont-fond”, sammanföras och redovisas i en gemensam hufvudbok, med iakttagande, att en fullständig redogörelse, angående de begge serskilda fondernas beskaffenhet och tillkomst, meddelas uti den första hufvudbok, som öfver den sammanslagna fonden varder upprättad Efter att hafva upptyst, huru ifrågavarande 2:ne fonder tillkommit samt uppgifvit deras ställning vid slutet af år 1846, bär Kommers-kollegium yttrat, att, ehuru dessa fonder afsågo samma ändamål, eller den inhemska ullproduktionens befrämjande, ansåg Kollegium det dock vara lämpligt samt ledande till större redighet och klarare öfversigt af de skiljaktiga förhållanden, som i afseende på fondernas användande egde rum, om 2:ne serskilda räkenskaper öfver ulldiskontens medel uppgjordes, af hvilka räkenskaper den ena omfattade den äldre diskontens medel, under namn af ”gamla ulldiskont-fonden”, och den andra, under benämning: ”nya ulldiskont-fonden”, de medel, hvilka begagnades af det för ulldiskonllån å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv
Det fins kanske intet annat namn för det än ”Gud”. Hvad betyder ”Gud”? Kan man icke ge oss ett ord, som vi kunna förstå? som sammanfattar allt? Kanske icke. ”Det goda”, kan man säga, men uttrycket är så fattigt. I går qväll, när jag skulle lägga mig, var det som om viljan vaknat i mig. Jag hade hela tiden här varit så hopplöst förtviflad öfver min okunnighet, att jag tyckte alla ansträngningar fruktlösa, – att det lilla jag genom arbete skulle kunna uppnå icke vore värdt att ega. Men i går qväll, när jag var ensam i min kammare, då var det som om trotset rest sig igen, lik en krigare, som dukar under, men som icke ger sig, utan som strider ännu på knä, som strider ända tills lifvet förrunnit. Det gör det samma hvart mina ansträngningar leda hän, men jag ger mig icke! Jag tog en grundlig afgnidning och jag sof en sund, stärkande sömn. Jag vaknade med fast beslut att kraftigt taga fatt på mina franska studier, lika godt till hvad de kunna båta. Jag har också arbetat utan ett ögonblicks uppehåll. Men nu behöfver jag någon att tala till, – att tala uppriktigt till; och jag har ingen annan än mig sjelf. Det är icke alls underligt att tanken på en så splittrad, så svag och så veklig personlighet kunnat fängsla mig. Det ligger helt enkelt i, att han är den ende man, jag träffat, som vågat älska mig. Att jag ser hur hoplappad, hur trasig, hur skrynklig och urblekt det stackars stycke ”kärlek” är, som han räckt mig, hjelper icke: för en qvinnas hjerta är något af det åstundade alltid bättre än intet. Få se om jag är stolt nog och stark nog att kunna kasta bort smulorna, derför att jag vill ega någonting helt eller ingenting alls. Få se om jag är helgjuten nog att icke nedlåta mig till kompromisser. Få se om mitt arbete är stort nog att kunna fylla hela min tillvaro. Få se om jag har karaktärsadel nog att hellre vandra fram på enslingens raka, ödsliga väg än att vika in på slingriga smygvägar, der kreti och pleti tar sin lilla siesta och sqvallrar med sina medresande. Få se!
Af dessa handlingar hafva Rikets Ständer inhemta t: att enär, i fråga om anskaffande af casern åt Svea Artilleri-Regemente, någon för ifrågavarande ändamål tjenlig, inom Stockholms stad belägen och staten tillhörig, odisponerad byggnad eller tomt icke funnes, och således ny tomt måste anskaffas, såsom lämplig härtill blifvit föreslagen en midt för Artillerigården, emellan Riddaregatan och Nybrohamnen belägen plats, hvarvid likväl blefve nödvändigt, att Stockholms stad till Kongl. Maj:t och Kronan afstode icke allenast en del gator och öppna platser, utan äfven de i qvarteret Bodarne belägne, tili enskilde personer upplåtne, tomter; att ej mindre Stockholms Expedition':-Utskottets Förslag till und. SkriJvelsej IV:o 1^3. 371 starl, än äfven de enskilde tomt-innehafvarne på vissa villkor förklarat sig beredvilliga afträda platsen, dervid likväl 30,000 R:dr ansågos åtgå till tomternes inlösande från de enskilde innehafvarne hvilka tillika förklarat, det de icke längre än till den 1 April detta år vidblefvo de af dem erbjudne salu-villkor; att, enligt uppgjordt förslag, kostnaden för ifrågavarande caserns och öfriga byggnaders uppförande beräknats till 315,000 R:dr eller, då härtill lades ofvanupptagne utgift för anskaffandet af byggnadsplats, 30,000 R:dr tillsammans 345,000 R:dr, samt att, beträffande underhållet af Lif-Gardes-Regementenas caserner och stallbyggnader m. m., så ansågés, på grund af upprättadt syneoch värderings-instrument, till dervid erforderliga byggnadsoch reparations-arbeten sammaniagdt åtgå 82,724 R:dr 40 sk., hvarjemte den årliga underhållskostnaden för berörde byggnader beräknats till 5,860 R:dr, allt Banco.