Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs å nyo K, M:s den 8 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse med förslag till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd. Hr Rääf, Leonhard Fredr., uppläste följande: Vid det af comiterade för kyrkolagens öfverseende lemnade förslag, af den ig Juni 18J9, till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd, utbeder jag mig få göra följande anmärkningar: Uti inledningen och vid frågan om rösträtt, föreslås: ”att inrättningar och anläggningar, som ej utgjort ecclesiastik-bidrag, skulle deltaga deruti mot rösträtt, hvarvid taxeringsvärdet, jemfördt med medelvärdet på hemmanen, horde ligga till grund." > II. 5i Dea is Februari c. ra. Detta bestämmande, hvars rättslära är klar, blifver likväl omöjligt i utförandet genom de svårigheter och orättvisor dervid uppstå, såsom ofta händer med nya tidens lagstiftningsförsök, dem roan. enbart stödjer på theorier, utan att rådfråga verkställbarheten. Antagande att meningen vore, det ifrågavar. inrättningar skulle ingå, icke blott i utskylder till kyrkooch prestgårdsbyggnad, m. m., utan naturligtvis äfven till preslerskapet, och då dessa sednare på ganska, få ställen utgöras efter lika fördelning på hemmantal eller taxertsvärde, utan i stället lemnäs, med derifrån långt afvikande förhållande, antingen i skaftoch qvicktionde, eller efter viss sämjeförening, skulle första beräkningen blifva att sammanslå hela socknens pastoralier; den andra, att fördela dem på hemmantalet; den tredje, ett medium mellan detta och socknens hela taxertsvärde, och slutl. den fjerde, tillämpningen af allt detta på inrättningens åsalta uppskattning. Hvem skulle besörja och bekosta dessa vidlyftiga beräkningar?
Den värda ledamotens i inledningen yttrade allmänna åsigter öfver landtmannens för. lägenhet, öfver missförhållandet emellan vamproductionen och rörelsecapitalet; öfver Spannemålsprisernes hastiga fall, medan productionskostnaden, d. v. s. arbetspriserna stodo qvar, lika högt; öfver det menliga i detta förhållande, såsom ledande å ena sidan till en minskad production, till en slösaktigt skad consumtion af vara, samt å andra sidan till en förlamad arbetskraft j öfver Borgenärs svårighet , att under vacklande varupriser, kunna bedöma Gäldenärs ställning} öfver deraf uppkommande brist på credit, alltså brist pä lif i rörelsen; öfver producentens oförmåga att, under väntan på fqrmonligare afsättning kontia sjelf qvarhålla sin vara; öfver den enskildte Handelsmannen* nuvarande brist på dispo - Dm 6 Martil.) nibla capitaler, till större uppköp och längre upplag af Spannemål; öfver den varsamhet, hvarmed han långsamt inträder på denna obanade, föga läckande stig; och ändteligen öf. ver behofvet af Statens mellankomst för att, åtminstone till en början, tillvägabringa Spannemålsupplag inom landet, i ändamål atta ena sidan i ymniga år emottaga det öfverskott, hvilket ej genast, men småningom skulle påkallas af andra utvidgade näringar, och ökad folkmängd, samt att å andra sidan vara Riket en borgen mot behofvet af utländsk Spannemål, mot faran af hungersnöd elleråtminstone dyr tid, under infallande missväxtår eller krig; jag säger, att Herr Lagerhjelms allmänna åsigter öfver dessa vigtiga ämnen, äro alldeles mine egne, och de samme jag, fastän på ett mindre fullkomligt och fullständigt sätt, i ett redan å detta rum vördsamt framstäldt förslag, till afhjelpande af landtmaonens förlägenhet, haft äran framföra, jag säger, att hans allmänna åsigter öfver dessa ämnen blifvit så grundligt, 6å ljust lagde i dagen, att de förtjena hvarje erfaren, vältänkande mans tacksamhet, och Rikets Ständers, samt deras Utskotts alfvarliga begrundande, hälst då han varnar mot det, från obehörig prohibitet, nu kanske in brytande allmänna, obegränsade frihetsbegrepp, *om skulle leda till formlöshet, och genom oinskränkt handelsfrihet, såsom han säger, alstra en circulation af industrie och mynt, som tillhörde verlden först, och Staten sedan, då man önskade ett förhållande af motsatt beskaffenhet. * 54 ^ Den S
Majit vid Fndsättningssystemets reglerande, hvad detta Län angår, i Nåder ieke föreskrifvit, att en så beskaffad redogörelse, som den Kongl. Statskontoret infordrat, (nemligen som vore med dylika handlingar verificerad) eller annan, än för sjelfva de till undsättningen af Staten förskjutne medlen, borde afgifvas. För det andra hafva Revisorerne f ästat sig vid den omständigheten, att sedan Entrepreneurerne, enligt ofvannämnde kontracter, äfven förbundit sig att erlägga ränta på den del af betalningsbeloppet, som de af Creditiv-medlen förskottsvis uppburit, samt efter det Entrepreneurerne i underdånighet sökt förskoning från denna räntebetalning, Eder Kongl. Majit uppå derom gjord tillstyrkan af Dess Befallningshafvande, dertill i Nåder bifallit.”
Någon metall-tillverkning häraf är dock ännu icke att uppgifva. b) Sala Silfververks och Bergslags produkter hafva varit: år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 » 1855 Bly, Metallvigt. Silfver-glitt. Silfver, Bergfint. Några andra bergverks-anläggningar inom Sala bergsdistrikt hafva icke förekommit, sedan köpmans-grufvornas rödfärgsverk blifvit ödelagdt 20 c) Om Sala silfververks kronoförläningar och afgifter till Kronan. ' Beloppet af de till Sala silfververk af Statsverket disponerade och af silfververket uppburne medel, äfvensom hvad Sala Bergslag deremot till Kongl. Majit och Kronan erlagt i tionde, myntare-lön och slagskatt, samt afgifter efter silfver-tillverkningens belopp, i följd af '174-1 års transport och 1743 års arrende-kontrakt, upplyses af följande tabell: » Kronans förlust utgör således på det hela 10,603 R:dr 37 sk. 11 rst. i årligt medeltal, eller betydligt mera än under föregående qvinqvennium, hvilket härleder sig från de höga spanmålsprisen under de sednaste åren. Men om från beräkningen utgå de arrenderade räntorne, hvarför ersättning beredes Staten i framtiden genom den årliga afsättningen till den särskilda så kallade ränte-ersättningsfonden och dennes förräntande, uppstår följande förhållande emellan Statens till silfververket anslagne konststats-medel och silfververkets afgifter till Staten uti tionde, myntare-lön och slagskatt, jemte förhöjd afgift enligt 4744 års transport. år 1851 . Staten på denna räkning haft en vinst af 3,4-04 R:dr 4 4 sk. 4 rst. Banko i medeltal för de sista fem åren. 21 d) Om Sala silfververks ränte-ersättningsfond. Denna fond utgjorde vid början af detta qvinqvennium 48,5 1 8 R:dr 22 sk. 7 rst.
Detta skulle göra både Odlingsoch kanske Fastighets-lån umbärliga, och deras Creditiver kunde ändock utgå i Discontväg, emedan de äro upptagna i den nu existerande Sedelstocken, och de, således i Discontväg använda, lika litet som nu, då de skola bilda långa stående lån, motverka en Myntreglering. Man invänder, att odlings-lån icke kunna umbäras och att, då Discont-Creditivet ökades, det större rörelse-capitalet skulle hindra myntets bestämmande och en länge nödig ansedd realisation. Men jag kan så mycket mindre tro delta, som jag är fullt öfvertygad, att endast genomen realisation capital-förökning kan beredas; och 134 Bil. till Banco-UIsköttets Bet. JV.-o Si. klefve förhållandet motsatt, skulle åtminstone aldrig min röst understödja en realisation. Ett säkert mynt är nödvändigt, just emedan det är det enda vilkoret för rörelse-capitalets successiva förökning, hvilken också ensam möjlig-gör välmågans tilltagande och utbredning. Låt den i Banken liggande fonden småningom utsläppas såsom nytt mynt, men icke såsom BancoSedlar, utan såsom deraf oberoende; låt Banco-Sedlarne försvinna, ej genom in vexling utan genom amortering af de i Banken, såsom vinst eller inbetalning ingående Banco-Sedlarne, så att man, med frdels million silfvers utsläppande, amorterade i million i Banco-Sedlar, så skola dessa senare, utan skakning, indragas, och det nya myntet slutligen ensamt blifva gångbart i rörelsen. Detta blefve en indirect realisation, som gjorde sig sjelf, välförståendes, att Staten emedlertid skulle bestämma 1 R:drs värde efter 128 sk:s cours, samt utgifva och emottaga den derefter. Staten kan genom sina utgifter och inkomster (ungefär femton millioner) garantera i5 millioner i BancoSedlar, som ej behöfde hypothiseras i Banken.
Bevillnings-Utskottets den i5 sistlidne Maji under N:s a3 och 24 afgifne, och den 29 i samma -månad på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:s 11 och i/f. förut meddeldte, och den 3o sistlidne Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Betänkanden: 1:0. Angående särskildte förslag till förenklande af Beredningsoch Taxerings-Comitéers förrättningar; 2:0 Angående bestämmande af viss tid för utfärdande och pröfning af KammarRättens anmärkningar. Herr Bruncrona, Nils, hade inlemnat ett så lydande anförande: Hindrad af Embets-göromål, var jag frånvarande, då Stats-Utskottets Betänkan27 II. 14 Den 4 J u n i i e. tu. » de öfver Tionde Hufvud - Titeln förevar, och således ej i tillfälle, att reclamera för Lots-Verkets och Fyr-Inrättningens behofver de så kallade Danska Fyrmedlen, utgörande ett årligt belopp af 9,333 4 R:dr. Öfverflödigt vore det, att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Sveriges geografiska läge, och beskaffenheten af dess för Sjöfarten och Handeln farliga kuster, - som högt påkalla förbättrade Fyringsocli Säkerhets-anstalter; hvartill, på sätt erfarenheten visat dessa sednare åren, de för dessa ändamål årligen beviljade /^oo R:dr varit högst otillräckliga; men att de af StatsUtskottet anviste Fyringsmedel, som per medium blifvit beräknade uppgå till 5o,ooo R:dr årligen, icke heller, på sätt Utskottet förmodat, blifva för ifrågavarande ändamål tillräckliga, då man tager i öfvervägande att nya Fyrtorn böra uppföras, och de äldre undevgå en ändamålsenlig förbättring, skall jag af följande beräkning, grundad på sanna förhållandet, söka bevisa, och för Ridderskapet och Adeln vördsamt ådagalägga. Ordinarie LotsAflönings-Staten, sådan den är faststäld, uppgår årligen till R:dr i5,54o.
Omständigheter kunna äfven, snarare än man väntar, inträffa, som åt möjligbeten af hastiga spanmålsoch truppförsändningar inom ifrågavarande orter gifva en oberäknelig vigt.» af Herr Biskop Thomander: »Emot de beslut Högh StatsUtskottet i 2, 3, S, 6, sista mom. i punkten 7, så ock 10 och 11 punkterna föreslagit får jag mig vördsamt reservera, i den förutsättning att de böra af Rikets Ständer afslås; äfvensom jag, för min del, föreslår i lydelsen af 24 punktens ingress följande ändring: att Rikets Ständer måtte besluta, det Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra hufvudsakligen genom lån anskaffa medel etc. Likaledes i 24 punktens mom. a) följande ändring: Denna upplåning skall inom och utom riket samtidigt till konkurrens erbjudas. Den skall verkställas på sätt Fullmäktige etc. Likaledes i samma punkts mom. b): b) Till belopp motsvarande högst Tjugu millioner Riksdaler Riksmynt skall upplåningen ske emot fonderade, till innehafvaren ställda etc. Bil. lill Slals-Ulskoltets Utlåtande JY$ 62. 8 Likaledes föreslås vördsamt tillägget af ett nytt moment h) i samma punkt, hvaremot det af Utskottet föreslagna mom. h) borde med i) betecknas. Det tilllagda momentet borde erhålla följande lydelse: h) För anskaffandet af de lili jernvägs-byggnader beviljade medel till den del dessa antingen öfverstiga det i morn. b) föreskrifna högsta beloppet af fonderad skuld eller också inom detta belopp icke kunna betingas på sådana vilkor, som Fullmäktige pröfva förmånliga eller billiga, förhålles i öfverensstämmelse med hvad det af Rikets Stander för Fullmäktige i Riksgälds-kontoret. utfärdade reglemente för upplåning i allmänhet föreskrifver. Dernäst får jag vördsamt redogöra för de beslut jag anser böra inlaga de af mig förkastades plats. Det beslut, som Utskottet satt i andra rummet, angående fastställandet af ett system för statens jernvägs byggnader, kan visserligen synas anbefalla sig genom sin ovanlighet.
Kanske skola våra läsarinnor lättare inse detta, om vi meddela, att tidningens kostnader för det gångna året uppgå till ett hundra tjugufem tusen (125,000) kronor. Och det erkännandet hafva vi ju dess bättre alltid fått, att vi ständigt sträfvat att höja Idun i hvarje afsende. Men jämsides med dessa sträfvanden ökas ock utgifterna. Med det of van sagda hafva vi endast velat besvara de gjorda anmärkningarna, och vi hoppas förvisso, att vårt svar skall tagas för godt. REDAKTIONEN. Den protestantiska eftervärlden har velat till minne af Luthers äktenskap bevara makarnes vigselringar. IDUN intagen i samlingen » Svenska flottans minnen ». Till denna dikt, som föredrogs med kraftig stämma af hr Elmblad, hade hr Henneberg komponerat en särdeles stämningsfull musik, som troget och målande anslöt sig till diktens växlande innehåll. Föreställningen inleddes med utförandet af kungssången, hvilken af den egendomligt nog ej fulltaliga publiken afhördes stående. Äfven afslutningen celebrerades med densamma samt med ett af kammarherre Buren utbringadt lefve för h. m:t konungen. TTUNGfL. TEATERN gaf i lördags med anledning af h. m:t konungens födelsedag en festföreställning, vid hvilken uppfördes de tre första akterna af Hallströms » Den bergtagna ». Titelrollen utfördes af fru Lindberg, hvilken har goda förutsättningar härför, men bör akta sig, att de höga tonerna ej verka hårda och skrikiga. I bergakungens parti är hr ödmann sedan föregående uppträ- dande välkänd. Bäst gjorde sig emellertid fru Linden i sin ståtliga skickelse. som bergakungens moder. Hr Forsell förtjänar äfven erkännande för sin Kark, den han maskerat till en afskräckande rödhårig ~Mefistofelestyp. Hela operan innehåller ju ock otaliga erinringar om Gounods » Faust ».
Ett bättre medel, och måhända det enda verksamma, till utrotande af denna last, är ett mera kraftfullt bibringande af en sann religiös bildning hos de högre folk-classerne, samt en deraf följande innerlig öfvertygelse om skadligheten utaf alla rusgifvande drycker, då de missbrukas, så väl bränvinet som sådane, hvilka af de så kallade bättre folk-classerne förtäras. Ändamålsenligt inrättade folkskolor, samt lära och efterdöme hos dem, hvilka på ungdomens uppfostran hafva inflytelse, — se der, det bästa medel emot detta onda. Jag täger ytterligare uppmärksamheten i anspråk på det vådliga uti att genom så våldsamma medel, som skattens hastiga höjande till sextondubbla beloppet för de mindre pannorna, söka, att betaga den mindre jordbrukaren ifrågavarande industri och öfverflytta densamma på de större godsegarne, — söka bringa den förra derhän, alt han med ett större qvantum af sin hästa spanmål måste vända sig till en bränvins-falrik, för aLt sålunda tillbyta sig några fä kannor af denna vara. Jag är lika förvissad derom, att Utskottets förslag i denna del icke godkännes, som jag fruktar för de svåraste följder, i fall en så orimlig lag sattes i verkställighet. Vi böra hafva anledning till det hopp, att icke det egna intresset, ulan allmänt väl, fred och lugn inom landet, alses af respective Medslånden, då de gå att fatta beslut i detta för så många landsorter högst magtpåliggande ämne; och vi äro öfvertygade, alt Regeringen, hvilken, med undantag af beskattningen, i denna fråga, — har ensam beslutande rätt, med serdeles omtanka så lämpar författningen, att icke mängden af folket, det vill säga den fattiga jordbrukande classen, får skäl till missbelåtenhet, — får anledning till den farhåga, att dess bergning sättes på spel; — ty i sådant fall fruktar jag, att Gorrections-inrättningarne komme alt befolkas af ännu flere vilseförda, än dem, hvilka missbruket af starka drycker nu ditförer.
Inkastet har redan af Hr von Hartmansdorff blifvit till en del upptaget; men jag vill tillägga det, att dessa hamnar, Stockholm och de öfrige, hafva det läge att de belasta handeln med omkostnader, hvilka ej komme alt drabba den rörelse, som inrättades på Slitö. Häraf drager jag den slutsats, att dessa städers nederlagsrätt icke på långt när kan blifva af den betydenhet, som i händelse nederlagsrätt beviljades och begagnades i 28* 436 Den IV Februari f. m. Slilö. Detta skäl anser jag vara tillräckligt för att motverka IIr Gripenstedts anmärka, i detta hänseende. — I öfrigt har jag af Frill. Tersmeden blifvit förekommen. Jag vill blott tillägga några fä ord. Jag anser det ej vara någon lycklig tanka för Sverige, alt, genom inbjudning, så lill sägandes, till andra makter, öfvertala dem, att inom Sveriges landa.mären nedlägga en betydlig qvantitet af varuvärden. En sådan inbjudning är åtminstone öfverflödig; och utan att ingå i några vidare politiska betraktelser, så anser jag det vara vida bättre för Sverige, att icke inora sitt område anlägga några sådana etablissementer, än att äga dem. Jag fruktar ingalunda för Sveriges sjelfbestånd, jag hade önskat att en sådan tanka hade uteblifvit, men jag älskar ingalunda att Sverige skall inkastas i det stora verldshvimlet onödigtvis, och inledas i tvister som aldrig uppkomma utan tillvaron af främmande nationers varor inom Sveriges gränsor, och uti omkostnader och ersätinings-anspråk, hvilka, under invecklade diplomatiska förhållanden, och måhända alltid, del är en lycka alt vara fri ifrån. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Prytz, Lars Adolf: De merkantila fördelarna för allmänheten af en nederlagsplats i Slilö tror jag, lika med Frih. Palmstjerna, vara ganska problematiska. Den egentliga nyttan deraf, att hafva en nederlagsplats emellan Vesterhafvet och Östersjön, är redan afsedd genom den existerande allmänna nederlagsrättigheten i Landskrona, der onekligen en vida fördelaktigare hamn finnes än i Slitö.
Att af en fullständig uplpsning om ben fara, som dä hotade Banqucns sjelfbeständ, nödwändighcten att för framtiden alla dylika inflytelser förebygga, mätte finnas än mera pätaglig. Pä gjord proposition af Herr Grefwe» och Ordföranden blef Kansli - Afdelningcns ofwan anförde hemställan, rörande ben delen af Herr Grefwe blamiltons Diktamen, som angär Herrar Fullmäktiges Protokoll för den iz sistl. Mars, af Högloft. Banco-Ut, skottet bifallen. Ofwanberbrde dag hade Herr Majoren Friher re Lesterllröms till Kansli - Afbclningens utlätande remitterade Diktamen ber under öfwcrwägande förewarit. Herr Borgmästaren LZZe hade dcrwid anfört, dek ansäge han för stn del det ämne Friherre Lester tiröms Diktamen innehäller, c) ytterligare kunna komma under Kansli-Utskottets öfwerläggning, dä Utskottet e) allenast längt före detta sig i ämnet yttrat, utan ock, dä detsamma redan blifwit i Högloft. Banco-Utskottets klsnum genom votering afgjordt. Herr Majoren keutersckölö hade funnit, att dä ett Riks-Ständ behörigen remitterat berörde Diktamen, kunde Banko-Utskottet ej undgä att beröfwer utlätande afgifwa. Sedan samma Diktamen blifwit upläst, hade Herr Grefwe» och Ordföranden till öfwerläggning under. Z28 Den iz September. dcrstälk, hwad xtkrande till Banco-Utskottcts klenurn borde afgifwas, i anledning af den deri begärda tryckning af Protocollcr? Herr Biskopen m. m. Friherre körner hade pttrat: att som förcwarandc ämne iKansii. Afdelningen redan förut blifwit uptagit och i Högloft.
Skälet dertill torde vara, att man och tager kaffe med sig ditöfver, så blir färslutna benen så starkt i knälederna, att skenbenen har taflan för nära intill ögonen, för att rätt den så mycket angenämare, förstås. Äfven är ett sakta roende hit och dit på den spegelkunna uppfatta densamma. Men då han med någon af de större ångklara vattenytan under lugna sommaraftnar båtarne gör en färd utåt Stockholms skärgård, ett omtvckt nöje, medan man lyssnar till kan ett dylikt uppfattande lätt ske, och han tonerna af en god orkester, placerad på plaöfverraskas af den mängd natursköna scenetån vid societetshuset. rier, som öfverallt uppenbaras för hans beSåsom badochj kurort har Furusund otvifundrande blickar. Öfverallt ha också mennivelaktigt ett utmärkt inflytande på de helsoskorna vetat att taga all denna härlighet i sökande, särskildt på dem, som lida af nervbesittning och slagit ned sina bopålar. I stasjukdom och reumatism. Platsens lämplighet dens närhet kan man tycka, att dessa bopålar som sanatorium torde icke kunna betviflas i kommit väl tätt för att medgifva den frihet anledning af den rena och starka luften från och otvungenhet, som äro ett af sommarnöjenas barrskogen. Anstaltens gyttjebad i förening förnämsta behag. Men för handelsoch affärsmed massage lära vara något i sitt slag utverlden, som väl till största delen bebor dessa märkt, och särskildt kan Furusund rekomsköna stränder, är grannskapet till staden menderas for dem, som önska en efterkur efter otvifvelaktigt af ganska stor vigt. en sejour, tillbringad vid något hafsbad. Fig. 12 a. ni. I D U Det vore orätt att icke närana något om de gynnsamma resultat, som framkallats af badortens unge läkare genom hypnotism, och hvaraf ett och annat fall helt enkelt bör betecknas som glänsande. Till sist några ord om societetslifvet, hvari man kan deltaga eller afstå från, om man så vill. Hvarje morgon under högsommaren hålles korum framfor soeietetsparken, der de brunnsdrickande kunna promenera.
Nils tände nu med blosset prinsessans sju kronljus, och när det sista var tändt, sjönk bergväggen ljudlöst ned i jorden, och bergets inre gapade mörkt och hiskligt mot dem. Lucia lade ena handen på hjärtat, men Nils, som släckte sitt bloss mot bergväggen, fattade hennes andra hand, och så trädde de modigt in, medan ljusskenet flöt före i breda strimmor och visade dem vägen genom hemska gångar och svarta öppningar, genom vattenpölar och öfver slippriga stenblock. Ormarna drogo sig hvisslande undan i sina hålor, paddorna vände ögonen mot väggen, och ödlorna runno undan med ett frasande ljud, då ljusskenet spred sig öfver dem. Slutligen stodo de inför en ny bergvägg, mer mörk och hotande än den första; men då den träffades af ljusskenet, föll den ihop med ett starkt brak, och i detsamma fylldes grottan, som tycktes vilja sluka dem, af ett hiskligt tjut. Prinsessan bleknade, men Nils log och tryckte hennes hand, och de stego in och sågo sig modigt omkring. Från alla håll lyste guldet mot dem. Där satt den rysliga trollfar, stirrande på ljuset med sina utstående ögon. Förlamad och ilsken ropade han: » Förbannelse öfver ljuset! Hvar kommer det ifrån? Släck det! » — och utan att kunna röra hand eller fot blåste och blåste han af alla krafter; men hans öfverläpp var så lång, att han blott pustade sig själf på knäna, som skälfde af köld. » Släck det! » — skrek trollmor och blåste allt hvad hon kunde; men hennes underläpp sköt ut, så att hon blott blåste sig själf på den långa näsan, från hvilken en istapp hängde ned och blef allt större, medan näsan vaggade bit och dit af vinddraget. » Släck det! » tjöt trollepojken och blåste som en bälg. Men han var snedmynt och blåste i väggen, vid hvilken han satt, så att läderlapparna hvirflade upp som damkorn och fastnade i hans skägg eller fladdrade kring ljusen, där de brände sig till döds. » Släck det! » hven trollflickan och fräste och spottade.
Bruus BRUUS. Ja, så heter jag! BRUUS. Moraliskt? Hm! Jag har länge nog fördragit edra sarkasmer och ert elaka lynne ... från och med nästa vecka är det slut med edra lektioner här i pensionen! Det är slut för alltid! (till Anna) Och mamsell der torde också söka sig om en annan plats ... jag vill inte längre nära en orm i min egen barm... BRUUS. Den stackarn skulle också få allt för mager kost! BRUUS. Jaha, det är ju examen om lördag? M:LLE PALMÉN (utom sig). Magister Bruus ... ni är ... ni är ... (går i stum förbittring till höger, men stannar vid dörren och säger med utbrott) ni är en tölp! Kom mamsell Florin! (går hastigt in). Ah, mon dieu! att magistern kan vara så indelicat ... (sakta, i det hon slår honom lätt 42 på armen) Fast jag kan inte neka att uttrycket var träffande! (går till höger, och säger då hon kommer i dörren) Hvar har jag min Eau de luce? (går in). Nionde Scenen. (Bruus stannar en stund tyst och betraktar Anna, som sjunkit ned i en stol till venster, och gömmer ansigtet i sina händer.) BRUUS (afsides). Stackars flicka! (högt, i det han närmar sig) Mamsell Holm! (då kon inte hör honom) Mamsell Anna! (då hon icke heller nu svarar, går han närmare, och lägger sin hand lätt på hennes axel) Anna! ANNA (blickar upp till honom, och säger efter en lång tystnad, i det hon trycker hans hand till sina läppar, utan att han kan hindra det) Tack! ANNA. BRUUS. BRUUS (söker draga tillbaka sin hand). Hvad är nu det der ... seså ... hvad skall det tjena till? ANNA. Tack! jag skall aldrig glömma att ni var den första som här i huset visade mig vänlighet och godhet!