Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skadliga yttre inflytelser på mödrarna eller själslidanden, enligt mångens åsikt äfven äktenskap mellan blodsförvanter, kunna r:dan i moderlifvet åstadkomma, att embryots hörselorgan eller den del af hjärnan, som är oumbärlig för hörselfunktionen, är oregelbundet utvecklad; barnet kommer då, utan att i många fall ytterörat visar en abnorm skapnad, döfstumv: till världen. Såsom vi redan nämnt, är den nyföddes hörselorgan äfven under normala förhållanden ändock icke så utveckladt, att det är egnadt att förmedla hörseln. Utvecklingen börjar först efter födseln, och år förgå, innan den är fullt afslutad. Ljudröret, som vid en mera framskriden lefnadsålder omgifves af benväggar, består hos spenbarnen af ett trångt, af hud och brosk bildadt rör. Trumhinnan är mycket tjockare ocb mindre elastisk än hos fullvuxna och befinner sig dessutom alls icke i ett sådant läge, att det med hela sin yta skulle kunna uppfånga ljudvågorna. Vidare är trumhålan hos spenbarnen fylld med en salivartad vätska, som först måste så småningom uppsugas för att skaffa rum åt den oumbärliga luften. Dessa afvikelser visa, att den nyfödda öfverhufvud saknar hörselförmåga, och att spenbarn först i senare hälften af tredje månaden och ofta ännu senare få öra för och uppfattning af ljuden. lduns julklappsbazar, För att i någorlunda god tid stå dem af våra läsarinnor till tjänst, som i dessa dagar helt visst bry sina hjärnor med julklappsbekymmer, börja vi redan i dag duka upp af de nouveautéer, som året bjuder, och invitera enhvar att taga utställningen i benäget skärskådande samt göra sitt val efter bästa förstånd. Ä n n u taga vi dock för gifvet, att många af våra läsarinnor skulle kunna insända goda bidrag till vår lilla utställning, och hoppas vi, att dessa nu ej längre förhala tiden, utan ihågkomma bazaren med nödig tillökning. A l l t hvad som under november månad ingår eger rätt deltaga i täflingen om det utsatta priset, 2 5 kronor. (Se närmare tillkännagifvandet i n:r 4 3.)
N:0 T Revisionsskilling, om ändrad fördelning emellan Hof-Rätternes tjenstemän af 25 7 i 7 — b. 8 Febr. b. 1 Febr. b. 4 Febr. b. 4 Fehr. 8 53 Revisorer, Rikets Ständers, berättelse om verkstäld granskning af Stats-Verkets förvaltning, m. m. se Berättelse. » » omarbetning af instruktion för — 4 i 120 — b. 1 Juni b. 7 Juni b. 7 Juni b. 31 Maj » » val af, för granskning af Diskont-Verken och Lånekontoren i orterna — 6 i 5 — b. 14 Jan. b. 14 Jan. 14 Jan. b. 16 Jan. 7 36 Rikets Ständers hus, upplåtelse af rum och lägenheter i — 4 i 234 — b. 23 Aug. b. 22 Aug. b. 23 Aug. b. 22 Aug. Riksdag, örn en månads förlängning af innevarande 13 Kongl. Maj:ts Nådiga Svar 58 1 i a. a. 1 Mars a. a. 1 Mars a. a. IMars a. a. 1 Mars » om dag för början af nästa lagtima 10 2 7 a. 11 April 12 April b. 11 April a. 8 April 65 Riksdags-Arkiv, om fortfarande anslag till — 4 i 304 — b. 11 Okt, b. 7 Okt. g. 11 Okt. g. 7 Okt. Riksdags-Beslutet — 10 i » om tillägg i 2:ne paragrafer af — 10 2 19 — b. 3 Dec. b. 4 Dec. g. 4 Dec. g. 4 Dec.
Gäldenärer företett köpe-afhandlingar med tredje man, om ali deras lösegendom, hvilka endast varit chirneriqua, och upprättade blott för att betaga Borgenären möjlighet att utbekomma sin fordran. Jag bar sjelf varit i ett sådant predicament, och funnit, huru man med största lätthet kan, medelst dylika transactioner, förnärma dem, hvilka till följe af förbindelser äga rätt till ens egendom. Till förekommande häraf, torde det således vara i sin ordning, att den person, som uppgifves hafva köpt gäldenärens lös-egendom, men likväl icke fått den till sig öfverlemnad, skall visa, att han deraf är rätter egare. Köpe-afhandlingen bör i detta fall ej medföra något vitsord; ty man måste ihågkomma, att det i86 Dlmi 26 0 c t o b e r e. m. är cn väsendtlig skillnad i sältet att styrka äganderätten till fast och lös egendom. Då handlingar och documenter innefatta tillräckliga bevis för den förra, så utgör åter possessionat! hufvud vilkoret för verkligheten af den sednare. Jag tillstyrker bifall å Utskottets förslag. Herr Hjerta, Gustaf: Jag förenar mig i den åsigt, att Utlåtandet bör bifallas. Jag kan ej finna annat, än att Utskottet afsett den verkliga ägarens rätt, när det sagt, att borgen skall sättas för all skada genom qvarstaden. För min del tror jag det vara vigtigt alt få slut på de oordningar vid utsökningar, hvilka förorsakas genom sådana diktade afhandlingar, och sorn göra all execution af lösören omöjlig. Jag kan ej fatta, alt det är någon fara för godsägaren, när en sådan borgen tryggar honom alt få ersatte de kostnader sorn åtfölja, och således äfven all skada, som vid flyttning af lösören kan äga rum. Jag kan ej se, hvilken rätt honom ej är förvarad. Jag tillstyrker alltså bifall å Utlåtandet. Friherre Cederström:
Eevillningen och författandet af ett förslag för densamjsnas utgörande , föranleda en rättvis och jemn fördelning Medborgare emellan, af de bidrag till Staten , hvilka äro ourngängliga för fyllandet af dess behof, insåg detta Utskott vigten af det erhållna uppdraget. Det erinrade sig dervid det afgörande inflytande utskylderne medföra på Statens tilltagande eller aftynande tillstånd, och det fann sig ej kunna bereda det förra och förekomma det sednare , annorlunda 3 än genom åsyftad billighet i beskattningens fördelning, lätthet vid uppbörden deraf och redighet i redogörelseverket. Huruvida BevillningsUtskottet uppnått sin önskan , att åt sitt arbete gifva ali möjlig fullkomlighet, lär framdeles, enär de uppgjorde Projecierne till Författningar rörande BevillningsVerket underställas Rikets Högloft. Ständers rättvisa granskning , närmare utredas, emedlertid får Utskottet härmed, likmätigt den detsamma i 31 §. i Kongl. Majrts och Riksens Ständers faststälde Riksdagsordning gifne föreskrift, vördsammeligen framställa de grunder, som det i sakernas närvarande belägenhet anser vara de lämpligaste till syftemålets vinnande. Vid detta tillfälle tror Utskottet sig icke behöfva, att för Reprassentanterne af ett folk, som vetat att från urminnes tider bevara den vigtiga rättigheten, att beskatta sig sjelfve, vidlöftigt utreda grundvilkoret för all beskattning, nämligen; att då Statsinrättningen åt hvarje BevillningsUtsk. Betänkanden. medborgare erbjuder säkerhet till person och egendom, bereder den sig derigenom rättighet att äska skäliga bidrag till bestridande af kostnaderne, till upprätthållande af den allmänna säkerheten och lugnet. Denna fordran är lika beståndande och rättvis, sorn samfundsfördraget, på hvilket den är grundad, men den förnekar likväl ingalunda Samfundsmedlemmarne att begära, det deras biträde endast må påkallas till bestridande af nödvändiga behof, och deras bidrag bestämmas efter en billig och med förhållandeme enlig måttstock, som fördelar utskylderne i mån af de fördelar, hvar och en kan med fog vänta af denna Inrättning.
Sedan konung Milan utbytt sin titel konung af Serbien m o t den af » grefve af T a k o v a », ha dock de serbiska myndigheterna uppfört sig mildare m o t den olyckliga konungamodern. F ö r närvarande uppehåller hon sig i Belgrad, som hon säger, för att få vara i närheten af sin son. Men » allmänna meningen » är dock den, att hon i hemlighet arbetar för att störta sin värste fiende Ristie, chefen för förmyndareregeringen, och att efter hans fall såsom sin sons förmyndarinna återfå den makt, hon en gång egde. En helgedom. sT \ om, får du se en underlig figur! Han går där, oansenlig, liten — En man, som kommit på retur, du ser af dräkten, mer ån sliten! Vi följa med! — Jag känner färdens se ' n ganska många år tillbaka. Och om en liten promenad du tål, ti ej en sällspord syn försaka! mål Det gäller Haga. — Hcarje nyfödd syns han allena stigen vandra upp till en kulle, där en hångbjörk på toppen, något skild från andra. Och där han stannar, tager hatten så andakts / ull som i en kyrka; Likt kaloliken vid ett helgons graf han tycks ett högre oåsen dyrka. vår står af, Och följer du hans fjåi Ull björken fram, skall gåtans lösning snart du finna, ty där stå skurna in i saftig stam hans namn och namnet på en kvinna! Det är den gamla sagan om de två, som ungdomsvarma älskat, brunnit, och hvilka hår i skogens tysta vrå en ljuf idyllisk fristad funnit. Men del är länge sedan. — Döden förbundet, tvänne lijårtan knutit. Från många år tillbaka i sitt sköt har grafven älskarinnan slutit. bröt Och sé ' .n den tiden mer och mer man hur sorgen härjat grymt lians sinne; Snart gick han där, en andligt bruten som endast lefde för — ett minne! fann, man, Nu för ett vurmigt original lian går, och mången åt hans vanor skrattar. Men när du ser den gamles heta tår, du vördnad för hans smarta fattar. Octavio Beer. Monlmoreiicy.
Den, sorn instämmer uti Presteoch Borgare-Ståndens Beslut, det må Rikets Ständer förnya den af de .nästföregående gjorda underdåniga anhållan, att det hittills varande Convoj-Commissariatet måtte, så snart sig göra låter, blifva indraget och dess befattning, till besparing i de hittills dryga fJrvaltnings-utgifterna, i allo öfverflyttas på Commerce-Collegium, helst om nödigt anses, att Norrska Regeringen, genom Ombud, hädanefter deltager i förvaltningen af dessa medel, Kongl. Maj:t är oförhindrad sådant förordna, äfven sedan den nu i underdånighet föreslagne förändringen blifvit verkställd; och torde, i händelse af Nådigt bifall till berörde underdåniga hemställan, Kongl. Maj:t täckas anbefalla bemälde Collegium att öfver förvaltningen af ifrågavarande fond låta föra serskild hufvudbok, samt alt, efter dess årliga afslutande, till Kongl. Maj:t afgifva underdånig berättelse om fondens ställning; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt berörde berättelse måtte genom tryck befordras till allmän kännedom, samt i öfrigt räkenskaperna för fonden, likasom händelsen nu är med Convoj-Cassans, tillhandahållas Rikets Ständers Revisorer och Stats-Utskott, — voterar Ja; • t
Io:o Samuel Andersson från Östergöthland , angående föreslagne anstalter vid förfärdigande af SotdalMonderingar vid Andra LifGrenadierRegementef. 11:0 Peter Andersson från Hallands Län, rörande dels Arrendatorer rättighet till Bränvins*bränning och dels Husbehofs-bränningen i allmänhet. 12:0 Sven Pålsson från Christianstads Län, angående förbud emot SmåstadsKrämares kring* vandrande pä Landsbyggden. 13:0 Olof Olsson från Carlstads Län, om Bruks* och Qvarn-ägares deltagande i vägars rö* djande och underhållande. 14:0 Anders Danielsson och Olof Håkansson från Elfsborgs Län, angående ett SpannemålsMagazins anläggning i Borås. 15:0 Olof Mänsson från Blekinge, angående bibehållande af redan ingångne Conventioner om Presterskapets Löningssätt; samt 16:0 Eric Svensson från Bohus Län, rörande repartitionen af den Kronan förbehållne och den på Civileoch MilitaireEmbetsmän anslag* ne Tionde ; Om hvilka Remisser Bespective MedStånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Från Högvördige PresteStandet. S. D. Remitterades Till Siats-Utskoltet. i:o Ett Memorial af Prosten Elfsberg, an» gående bidrag af Starens Medel till lifgifvande af BergsRådet Herr Friherre Hermelins i Manuscript förvarade anteckningar , rörån* de åtskilliga Rikets Landskaper, i Astronomiskt, ^Mineraliskt, Geographiskt och Ekonomiskt hänseende. 2:0 Ett Memorial af Professor Forssell, om bestridande af Trycknings kostnaderna för Her* rar Landshöfdingars årligen utgifvande Kun* görelser. 3:0 Biskoppen Doct. Hlmquists Memorial, om 6ooo Rtdrs anslag af StatsMedlen till uppbyggande af ny Kyrka och inköp af Kyrkoherde-Boställe för Nedra Torneå Församling. 4:0 Prosten
Jag tror icke att det är någons mening, att det öfverskott, som möjligen kunde upkomma på bikopslönerna, skulle användas utom PresteSt.; men då inom detta Stånd finnes en mängd löntagare, som äro ganska klent aflönade, vore det icke af nytta för det hela, om man, genom en lämplig minskning af några bland de rikast tilltagne biskopslönerna, kunde vinna en skälig förbättring i det lägre Presterskapets vilkor? Jag tror att det är nogsamt kändt, att flere af biskopslönerna äro, i jemförelse med dem, som äro anslagne åt Statens högste embetsman, aldeles öfverdrifna. Det oaktadt kan det naturligtvis ieke komma i fråga att vidtaga någon åtgärd, som åsyftade en minskning i de nuvaride innehafvarnes inkomster, utan de föreskrifter, som, till följd af den ifrågavaride skrifvelsen, i framtiden kunna varda gifne, komma uppenbarligen icke att gälla andra, än blifvande Biskopar. Jag tror att man för detta förslag kan söka bättre motiver än att uprepa den gamla visan om Svenskarnes afundsjuka; jag tror att ingen af oss kommer att njuta någon fördel af en reglering utaf biskopslönerna; men att en sådan reglering skall verka godt för PresteSt. och landet i det hela, är min öfvertygelse. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Utsk. tyckes anse, att biskopslönerna i allmänhet äro för höga. Läser man nu den utredning, som medföljer Betänk., finnér man att medeltalet af dessa förskräckliga löner utgör den öfverdrifna summan af 7000 K:dr. Jag hemställer om detta verkligen är en så öfverflödig aflöning, att någon undersökning deraf påkallas. Biskoparne hafva i allmänhet större representationsskyldighet än de flesta andra högre embetsman; man har på dem långt större fordringar på hjelpsamhet och barmhertighet. De hafva äfven alltid värdigt motsvarat dessa anspråk. De hafva frikostigt bidragit till fattiga studerandes underhåll och i flerfaldiga riktningar verkat godt och välgörande. Det bästa beviset att deras inkomster icke äro så öfver höfvan stora, torde vara att, mig veterligen, icke någon Biskop efterlemnat betydlig enskild förmögenhet.
Brukningsdelar. Brukningsdelars storlek Sädesskörd enligt tab. Litt. L. Tunnor. Uppskattadt värde 1860. R:dr Runt. Väglängd att underhålla enligt tab. N:o 8 A. Mil. Tillskott till fattigvården enl. tab. N:o 13. kol. 19. R:dr Runt. Tunnlandets uppskattningsvärde 1860. R:dr Runt. i mantal. i tunnland. I kol. 10 är utförd! medeltalet af tillskott till fattigvården efter hemmantal enligt de uppgifter, som tab. N:o 13 härom innehåller (i kol. 19). Dessa uppgifter hafva synts mig lämpligare att använda till denna jemförelse, än de som i kol. 23 af sistnämnde tabell förekomma. Det bör jemväl upplysas, att för några län den här nödiga skilnaden mellan landsbygd och städer påkallat några förändringar af siffrorna i kol. 19, grundade på närmare granskning af specialuppgifterna från hvarje stad. För Stockholms och Wermlands län hafva nödiga upplysningar ej kunnat erhållas. Hvad de öfrige länen beträffar, så finnes af tabellen, att högsta tillskottet till fattigvården af mantal utgår i Westerbottens och Blekinge län, mer än 8 gånger så stort, som det lägsta på Gotland. Beträffande Skiftesverkets fortgång, åberopas i underdånighet bilagde tab. N:o 11. Deraf inhemtas Tab. N:o bland annat, att sökta skiftens antal varit störst år 1856, nemligen 1,475 stycken, minst 1858, eller 1,020 stycken; största antalet fastställda skiften (1,115) kommer på periodens sista år 1860, hvaremot minsta antalet (824) inträffade år 1857. Hela antalet sökta skiften för femårsperioden utgör 6,146 och fastställda skiften 5,016. Orsaken till den icke obetydliga skilnaden i antal af sökta och fastställda skiften upplyses vara den, att en del ansökningar blifvit återkallade, och att förrättningar, hvilka i ansökningarne uppgifvits såsom laga skiften, befunnits icke böra under denna egenskap hänföras.
Så vidt jag kan förslå, är nu ingen fråga om betydelsen af ordet fångesman, sedan Hr von Koch grkäut, att han af misstag yttrat sig. Om R. o. Ad. beslutar, att säljaren skall göra anmälan hos Kronobetjeningen, vore det lämpligast att i sista punkten utbyta ordet ”fångesman” emot orden ”nye egaren”, oell jäg anhåller alltså om bifall derpå. Frih. Raab: Saken är bra enkel. Vi äro alla ense om hvad vi vilja, oöh för all uttrycka det, kunna ord lätteligen utfinnas. Orsaken hvarföre Hr von Hartmansdorff icke velat antaga mitt re dactiohsförslag, har förmodligen varit den, att en omsägelse af ordet innehafvare skulle npkomma, men om man i sisla punkten säger ”då redskap öfvergätt till ny innehafvare, bör denne göra anmälan”, blir återremiss obehöflig. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på 2:dra mom. af förevar:de § blifvit yrkadt, dels att, i st. f. orden nye innehafvaren, skulle införas orden siste innehafvaren, och dels att, i st. f. ordet fångesman nén, skulle införas orden nyé innehafvaren, eller såsom Frih. Raab sednast föreslaget ordet denne; samt hemstälde Hr Gr. o. Landtm, derjemte om R. o. Ad. behagade bifalla förevar:de § ulan förändring. Denna propos. besvarades med Nej, och uppå sedermera framstälde propoS:r, bifölls denna § med den förändring, alt i 2:dra mom. orden nyé innehafvaren utbyttes emot orden siste innehafvaren och ordet fångesmannen utbyttes emot ordet denne. §§ 33, 34, 35, 36 och 37. Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. bifallné. De nästföljande §§ 38, 39, 40 och 41, hade redan blifvit pröfväde, hvarföre nu förekom: § 42. Denna § bifölls.
Hr von Hohenhausen har nyss på ett ganska klart sätt visat, alt genom den antagna proportionen emellan metallisk valuta och sedelstock, skulle det ganska lätt kunna hända, att då denna proportions exponent under vissa förhållanden vore för stor, så skulle den deremot under andra förhållanden blifva allt för liten, oak - 430 Den 16 April f. m. tadt proportionen ständigt vore densamma; men Hr von Hohenhausen liar derigenom ledi sig till ett helt annat resultat än jag, då jag nu yrkar bifall till Utskis betänk. Frih. Hermelin, Aug. Söderling: Den siste värde talaren bar i min tanka ganska rikligt uttryckt den satsen, att den framställning Utsk. gjort af denna fråga, är klar oell tydelig. Utsk. har utgått ifrån den synpunkt, alt när Ulsk. bar föreslagit en minimisumma för metalliska cassan, en ökad lånefond eller capitaltillgång och lättade utvägar för Banken att, i händelse af behof, upplåna nödiga rörelsecapitaler, så anser Ulsk sig hafva vidtagit alla nödiga åtgärder för alt betrygga Bankens vigtigaste functioner, nemi. att upprätthålla myntvärdet och verkställa silfverutvexlingen; men det har derjemte icke undfallit Utsk., att en annan ganska vigtig del af Bankens bestämmelse är att bibehålla rörelsecapitalet så vidt möjligt ar i stabilitet. En Bank är icke blott till för att röra sig med sitt en gång erhållna capital, ulan äfven för att upplåna och utlåna penningar, och således mäste Bankens skyldighet att under vissa omständigheter upplåna capitaler, af en sann statsekonomi godkännas. Örn silfverfonden skulle sjunka, så äger Banken att förstärka den med de utvägar den dertill kan äga. Man har hört, att det vore öfverensstämmande med landels heder alt, i händelse Bankens silfvercassa sjönke alltför betydligt, icke tillåta att creditiver och andra låneunderstöd vid sådane tillfällen meddelas. För min del anser jag att det tillhör Bankens heder att betrygga, såvidt på Banken ankommer, näringarnes lugna och jemna gång.
VÄNNEN. han drar sig ifrån henne). Hvad det ändå måtte vara trefligt att vara nygift. Hm! HERRN. VÄNNEN. VÄNNEN (utan att märka hans ton). Sa' du någonting? Jaså, du vill att jag skall slå mig ner? (kastar sig på en stol) Tack! Ja, jag trifs verkligen så väl hos er båda. Det ligger i åsynen af er lycka en stum vältalighet, som verkar rigtigt välgörande på en gammal ungkarl! (tänder cigarren) Ack, mina vänner, vet ni, jag har aldrig blifvit bjuden på en cigarr af en äkta man, utan att känna den lifligaste afund! Tänk bara, att ha en liten snäll fru! Ja, det fins fruar, som ställa till scener 5 för en sådan småsak som lite' cigarrök; men du Karl, har då alltid haft en märkvärdig tur. Din hustru tiger, hon! Ja, när hon talat till punkt! HERRN (afsides). VÄNNEN (röker). Det här kan kallas hemtrefnad, mina vänner! Jag tycker bara, att ni sitta bra långt ifrån hvarandra. Det kommer jag aldrig att gå in på, när jag blir gift. Tänker du gifta dig? HERRN (häftigt). VÄNNEN. Javisst! Hvarför tror du annars, att jag så otåligt emotsett min befordran? Åh! jag har drömt om huslig sällhet alltsedan jag var en liten parfvel. Ja, du vet väl, Kalle, att jag friade till din lilla fru, när jag inte var högre än så här... Och det var jag, som gick i vägen för din "husliga sällhet"! Du fick korgen! Ja jag var alldeles för liten! Och så blef Alma ju så fasligt kär i dig, bara hon fick se dig. (till Frun) Se så, Alma lilla, du blir väl inte ond på mig, för att jag talar om det? Nu har du fått honom fast det drog långt om! (Frun reser sig och ställer sig vid sybordet, med ryggen vänd åt båda herrarna.) Det var således mitt fel! Det borde finnas en lag, som ålade alla kusiner att gifta sig sins emellan mycket unga! HERRN. VÄNNEN. HERRN.
11a omdömet vara till den grad inskränkt, att man uti eftersatsen i Herr StatsSecreterarens mening icke skulle finna det redan åberopade yttrandet vara alldeles omkullkastadt, genom tillägget, att Landshöfding och Regements-Chef likväl skulle uppdragas, att företaga en noga granskning af de gällande Contracten, och, der de till äfventyrs funnos icke motsvara jägarnes billiga fordringar, söka tillvägabringa sådane öfverenskommelser, hvarigenom vunnes likhet i förmåner, och belåtenhet å ömse sidor. Jag anser detta stadgande vara en af verkställande makten så direkte åsyftad förändring af gällande KneckteContrakt, att jag omöjligen kan förena en sådan åtgärd med innehållet af RegeringsFormens 80 §. Jag känner altför väl, att det är Constitutions-Utsk01tct ensamt ålagdt, att efter RegeringsFormens 106 §. till laga undersökning befordra all öfverträdelse, ifrån de rådgifvandes sida, ej mindre af tjrdliga GrundlagsStadganden, än af Rikets gällaude Lagar i allmänhet, och jag känner äfvenväl, att den enskildte Representanten i detta afseende icke äger någon utväg att tvinga ConstitutionsUtskottet till fullgörande af dess i Grundlagen tydligt och ordagrant, bestämda åligganden; men jag känner mig icke af ConstitutionsUtskottets åsidosättande af lagens bud förbindas att följa Den 17 Ju Ii i e. m. 187 ett exempel jag ingalunda godkänner; och jag anser derföre obestridligt, att jag för denna händelse äger rättighet begära Rikets Ständers medverkan till vinnande af tillämpning af Regeringsformens 107 §. emot Herr StatsSecreteraren Friherre af Nordin, såsom föredragande af målet, äfvensom emot de rådgifvare, hvilka till beslutet medverkat, och för uppgiften hvarom jag anhåller om återremiss utaf Memorialet. Herr Boij , Johan Fredrik:
Bill. till B. St:s Prof. 1850 & 1851, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 3 STOCKHOLM, tryckt hos isaac marchs, 1851. Slats-Ulskotleis Memorial, N:o 147. I N:o 147. Ank. till Exp.-Ltsk. den 27 Maj 1851, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 82, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Första Hufvudtitel. (U. A.) Af detta Utlåtande hafva följande punkter blifvit til! Stats-Utskoltet återremitterade : 2:dra punkten, deruti Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att, såsom handpenningar åt Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, anvisa ett anslag af 18,000 R:dr, har af Borgareoch Bondestånden blifvit återremitterad på grund af hufvudsakligen följande anmärkningar: att Rikets Ständer, då de å Riksslaten uppförde ett anslag till Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, att med 100,000 R:dr utgå från och med början af det år, då Hans Kongl. Höghets förmälning egde rum, hyste den föreställning, att serskildt anslag uti nu förekomna hänseende icke skulle af Rikets Ständer begäras; att, ehuru Sverige och Norrige gemensamt borde, efter enahanda grunder, lemna bidrag till det gemensamma Konungahuset, nådig framställning likväl ännu icke blifvit af Kongl. Maj:t till Norrska Storthinget afbiten, om anslag frän Norrige för Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, likasom Rikets Ständer ännu voro i saknad af kännedom om den proportion, hvarefter de förenade rikena borde till Konungahusets underhåll bidraga; att vidare den hittills följda grundsats, att anvisa serskilda summor åt de flesta af Konungahusets medlemmar borde öfvergifvas såsom olämplig och med fullkomlig rättvisa icke förenlig; samt slutligen att det, lill grund för Kongl. Maj:ts nådiga framställning i denna Bih. tilt fl St.