Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon är begåfvad med denna säregna skönhet, som gör den fint bildade ryskan så hänförande. Okonstlad och nästan rädd framträdde prinsessan och höll, såsom hon själf sade, sitt första tal och detta till på ett främmande språk. Dock, man kritiserade ej nu, man knappast lyssnade, man endast hänfördes af så mycken sann kvinnlighet. Bland de distinguerade damer, som innehade hedersplatserna i mrs Potter Palmers närhet, märktes också friherrinnan Thorborg Rappe, hvilken allä Chicagotidningarna omnämna som en af de förnämsta besökande vid Chicago-utställningens öppnande. Dock Sveriges och Norges förenade namn äro utplånade från sin plats bland jordens alla nationer i Administrationsbyggnaden. Ledsnad grep vid denna underrättelse hvarje svenskt hjärta, och nu vallfärdas till den tomma panel, hvarifrån Sveriges och Norges namn blifvit strukna, såsom till en nyss igenfylld graf. Signe Ankarfolt. ms Hvita mössan. En norrländsk vårbild af J. Den utlysta pristäflingen skrifter i denna fråga symed lifligt intresse, och 32 ha ingått inom den utsatta tiden, den 20 dennes. Så snart vi hunnit genomgå dem, skola prisen utdelas och de belönade uppsatserna införas i ldun. Hk * F — lm. åren var kommen, inte blott i almanackan, utan ock i luften, icke blott till Ystad, utan ända till Haparanda, vittnande hvad en mild, men samlad kraft kan åstadkomma. Ännu visade väl Bore en skymt af härsklystnad inom sitt priviligierade område norrut, dock var det numera bara i skuggan han hade något att säga, motvilligt öfverlå- tande solsidan åt den unge inkräktaren. I en af våra nordligt belägna städer började nu, som vanligt vid denna årstid, vadhållningarna. Frågan gällde, när den första ångaren skulle lyckas arbeta sig genom isscrjån fram till kajen, och vadet — med stort intresse omfattadt af finsmakare — en finare ångbåtsmiddag. Men äfven andra intressen stodo, kan man siiga, på spel vid första ångbåtens ankomst.
Hvad läroämnena angick, började man oftast med bibelläsning, hvarvid läraren lugnt och tydligt förklarade alla kvistiga frågor, såsom på tal om Egyptens och Kanans geografi, »hvarföre Gud just på dessa orter ville börja sin uppenbarelse samt visa sina under och sin allmakt». Af de profana ämnena studerades främst moralen, historien, latinet och matematiken, geografien efter glob. Informatorn skulle ständigt utveckla lärjungen genom »artiga och nyttiga» samtal. Eleven var emellertid icke allt för hungrig efter kunskapens frukter. »Behagade Herr Grefven lämna mig hela förmiddagen och något af eftermiddagen,» heter det, och följden af dylik skolkning till skog och mark eller i båt på Venerns sommarböljor gjorde, att resultatet af det ömsesidiga arbetet ej alltid blef mönstergilt. Den 19 maj heter det i pedagogens rapport: »Täcktes Eders Excellence nådigst efterfråga frugten af Herr Grefvens tid, vid hvilket tillfälle vi ej hade lyckan förnöja Eders Excellences nådiga åstundan». Men gemenligen var discipeln ett föremål för sin uppfostrares beundran; han är »ett rart exempel bland sina jämnåriga af en god och dygdig yngling och äfven bättre ämne», men tillfogar han med en djup och landtlig reverens, »det är Herr Grefvens lycka att få vara under Eders Excellences och Hennes Nåds Riks-Rådinnans sina Nådigaste Föräldrars ögon, samt äga tillfälle att inhämta en bättre verld just i de åren, då Herr Grefven stadgar sitt väsende och sätter sina seder». Närmare in på själfva undervisningen komma vi genom ett protokoll öfver en examen, som Claës Julius fått undergå i närvaro af sin blifvande guvernör i Uppsala, matematikern, astronomie observatorn Fr. Mallet – det förtjänar att i sin helhet citeras som ett dokument öfver, huru en dylik herrgårdspedagogik gestaltade sig. Observatorn gjorde några Catechetiska frågor om Saligheten och dess grunder, öfver hvilka Herr Grefven mindre redigt meddelte sina tanckar. I detta ämne hade Herr Grefven läst en Reformert Auctor på Fransyska (antagligen ett kateketiskt arbete af den ryktbare reformerta teologen Elie Saurin).
Jag har begärt ordet för att besvara Hr Bildts yttrande. Visserligen är det en sanning, att man kan säga. att hvad jag yttrat om delningsgrunden, icke hör till förevar:de ämne, men jag tror, att Hr Bildt äfven yttrade sig derom. Jag vill emellertid icke vidare tvista med honom i denna fråga. Han har äfven sagt, att StatsUtsk. icke har att göra med den politik Regeringen föijer, utan att det endast äger att yttra sig om behöfligheten af begärda anslag, och att man bort upskjuta med yttranden häröfver intill dess DecbargeBetänk. inkommit. Jag tror tvertom, att det just är StatsUtsk., som dragit försorg om, att Ken 24 Mars. 385 att hvar och en ledamot af Ståndet, som önskar yttra sig öfver denna politik, icke behöfver dermed dröja så länge, utan kan redan denna afton få tillfälle dertill, nemi. när nästa punkt af Betänk:t förekommer. För min del har jag ej förr än i går genomläst denna punkt, och ämnar derföre icke nu ingå i några politiska betraktelser deröfver. H. Exc. Hr Gunther, Claes Ephraim: Jag har begärt ordet för att fästa upmärksamhelen på ett förhållande, som några talare under denna discussion synas hafva förbisett. Man har på ena sidan yrkat, att det af K. M. begärdta och af StatsUtsk. tillstyrkta löne-anslaget för Utrikes StntsMinistern skulle nedsättas derföre, att man äfven borde kunna påräkna bidrag dertill från Norrska Statsverket. A andra sidan har man ansett Utrikes StatsMinistern såsom uteslutande Svensk embetsman böra aflönas ensamt af Sverige, och någon nedsättning af sådan orsak icke bör ifrågakomma. Härvid tror jag att man å ömse sidor förbisett de uplysningar, sora innefattas i de StatsRåds-prot:t bifogade handlingar, som åtföljde den K. Proposm ronde 3:dje HufvudTiteln.
Utmattad af ansträngningen, dignade han nu ånyo ned på stolen, i sitt förra läge; och blef, med en liten minnesgåfva i fickan, sofvande hemförd. Föröfrigt var det ingalunda ett oumbärligt villkor för hans sång, att en cittra, eller något annat verkligt musikinstrument, skulle finnas tillhands. Ty han kunde äfven, till förvånande likhet, härma allahanda instrumenters klang; än med munnen, än med åtskilligt slags tummande och fingrande mot glas eller mot en bordskifva, än med blåsande på käppar eller andra redskap; och på sådant vis fullständigt sjelf-accompagnera sina sångstycken. Med det nyssnämnda arbetandet af tummar och fingrar, ömsom hårdare, ömsom lenare, hördes han ock esomoftast, innan han började sången, söka dess melodi; liksom i förberedande accorder, först irrande och spridda, men snart ordnande sig mer och mer. Detta, som varade i några minuter, hvarefter han med ens upphöjde hufvudet och rösten, hette på hans umgängsvänners konstspråk, att ”operera”. När de sågo honom rigtigt modd, eller vara i det så kallade ”rätta esset”, sköto de framför honom ett litet bord, med ett par buteljer af något utsökt vin derofvanpå, och ropade: ”operera, Bellman”! Ofta skedde då äfven, att man omkring buteljerna, som egentligen stodo der mera såsom sinnebilder än såsom nödvändigheter för skaldens behof 57, tillika lade på bordet åtskilliga ting att begagna till tonverktyg. Hans färdighet i detta afseende kan bedömmas deraf, att han på en resa, der han i hast kom ihåg sig alldeles vara utan mynt, köpte för några skillingar skjutsbondens piska, och blåste sedan på skaftet en så hänförande rad af marscher och polskor, att bonden, som trodde sig för en spottpenning hafva sålt ett det dyrbaraste instrument, blef hjerteglad, när Bellman vid framkomsten erbjöd piskan i betalning för skjutsen. I allmänhet var hans glada konst lättbedd, när de bedjande voro hans vänner, eller öfverhufvud personer som förekommo honom angenäma.
Kännemärket pä de uteslutande personliga förmänerna är, att de njutas för blotta ledamotskapet af en wisi Medborgare-clasi: det är, för det man är Adelsman, Ecclefiastik-person, Borgare eller Bonde; att man om dem kan absolute säga: jag äger dem. Kännemärket pä de uteslutande oeconomiska är, att de njutas för näringsfånget: det är, för det man är Säteri-ägare, Handelseller Slöjd - Bilaga till Mun. N:o,33. idkare, Tjensteman inom Kyrko-Etändet, eller ägare af Skattcjord; att man om dem kan med egentlighet säga: ritan mitt näringsfång ägde jag deni icke. De förra hastva ej ett rättmätigt wärde, sä wida deras njutning ej, der den det förtjcnar, npplätcs ät hwarje Medborgare att genom eget bemödande förwärfwa: tv laglig förwärsningSrätt bör wara alla lika öppen, som laglig äganderätt ware alla försäkrad. Men upplätas defia förmäner till åtkomst för hwarje Medborgare, sa upphöra de ock att under rubrik af Privilegier finnas, emedan de upphöra att wara personliga. Sädane äro, t. ex., den numera afsagda adeliga rättigheten att såsom Säteri-ägare erclusift idka Frälse-jordbruk; den att i sitt förswar hafwa handtwerkare till sitt husbehof, m. fl. De sednare äga, efter all sannt uttänkt samfundsrätt, ett »väsendtligt wärde, emedan de bestämma och försäkra beskaffenheten af egendom och näringsfång, hwilka böra »vara för innchafwaren. beliga, men ock förwärfbara för alla andra; ej kunna till dem utsträckas utan ersättning ät den lagligen ensamt njutande; och wäl wara föränderliga ester ett förbättradt samhällsskicks nödwändiga fordringar, men ej pä annat »vilkor, än att förändringarne ma gälla lika för hwarje förtvärfware.
Ja och Nej. Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Uppå derefter förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att nämnde Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskoltet återförvisa. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 17 sistlidne October under N:o 3o2 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande och Förslag, i afseende på RiksgäldsContoirets behof ifrån och med år i83o till och med år 1834. Herr von Hartmansdorff, August: Då ifrågavarande Betänkande afgafs, hade Rikets Ständer ännu icke fattat deras beslut, angående sättet att liqvidera StatsVerkets skuld till Banken, hvarföre StatsUtskottct icke kunde, i fråga om räntan derå, uti sista punkten af Betänkandet, göra något bestämdt tillstyrkande, utan blott ett altenia - 200 Den 4 November. tif. Ytterligare uppskof med Betänkandets afgifvande kunde Utskottet ej tillåta sig, emedan man inom detta Stånd yrkat, att Betänkandet borde afgifvas inom $ dagar. Detta skedde ock, men följakteligen i något ofullkomligt skick. Frågan om Statens skuld till Banken har blifvit något olika afgjord hos nästan alla Stånden. Innan deras beslut blifvit sammanjemkade, kan alltså detta Betänkande icke afgöras, och i alla fall är nö. digt, att Utskottet afgifver ett bestämdt i stället för ett alternatift förslag. Skulle man nu låta detta Betänkande hvila, så droge det längre ut på tiden, än om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att genast återremittera det, hvarigenom StatsUtskottet hade sig öppet att, genast efter det den föregående frågan om Statens skuld till Banken blifvit afgjord, inkomma med förslag om länteliqviden. Jag tillstyrker derföre återremiss.
Hvad åter beträffar Herr Hessles yrkande örn bifall tillförslaget, angående åläggande för egare till nämnde fastigheter att bygga Tingsoch Fånghus, så om det än, på sätt Utskotten i Betänkandet redan anfört, å ena sidan icke kan bestridas, alt sådane fastigheter genom förslagets antagande skulle lida någon, fastän obetydlig minskning i värde, och följaktligen en förlust tillskyndas egarne, torde det å andra sidan böra medgifva®, att ifrågavarande allmänna besvärs jemnare fördelning icke är med rättsgrunder så oförenligt, som man i allmänhet synes föreställa sig. Att rättvisan icke under något vilkor får förnärmas i rättsförhållanden enskilde medborgare emellan är osvikligen rigtigt, men en lika allmänt gillig regel är det äfven, att enskild rätt måste vika för Statens ännu högre anspråk. Det Lagsamt Allm. Besaoch OecoruUtsk:s Utlåtande N:o 53. 3 är en af Stålens förnämsta pligter att upprätthålla rättvisan i landet, och dit hörer alt förse Doinstolarne med nödiga samlingsrum o. s. v. Det är således icke endast för sin egen skull, ej heller för säteri-egarnes, som Rikets fordom så kallade skattskyldiga allmoge måste hygga Tingshus, utan det är för Statens skull. Och med enahanda rätt, som det tillförene ålades öfrige jordegare å landet att fullgöra denna byggnadsskyldighet, med samma rätt kunna säterijemte rå och rörshemmansegare för närvarande tillförbindas att deri deltaga. Ty fastän Staten hitintills icke gjort sitt anspråk gällande emot de senare, följer deraf visserligen icke, att detsamma jemväl hädanefter bör vara hvilande. Hvad man i allmänhet anser såsom den historiska grunden, hvarifrån befrielsen leder sitt ursprung, har under tidernas skiften helt och hållet bortfallit. Yi känna endast ur äldre Författningar och icke af erfarenheten Adelns så kallade gårdsrätt eller domsrätt i vissa mål öfver sina underhafvande — en utifrån införskrifven feodalrättighet, som aldrig inom fäderneslandet kunnat slå djupa rötter.
Pen tt)it> 0tatb* regleringen antagna beräfningen af 2,200,000 0t:t>r, utan od Pen fePermera, meP affeenPe å några beflutaPe tutt-förböjningar, förflagbmib uppgifna af 2,411,000 0t:Pr. JSSSS* beforPranPe af ptterligare orPning ocb enfelbet i rePo* t(tr toibningen för attmäntta mePel, bur kongl. 3)?aj:t, enligt 0vifetb 0tänPerib Perom gjorbe anhållan, i 9?åPer förorPnat, att rafén» flaperna för Pe allmänna ©afjor ocb $onPer, bmilfa förut ej blifvit af Dvifetb 0tänPerb 3veoiforer, utan enPafl i kammarrätten granjfaPe, fiola uti årlig 0vifb'bufmuPbof, från ocb meP Pett för åt 1829, ingå; att en färflilP ©enerabStäfning öftoet förflott af 0tatbmePlen flätt upprätcab, ocb ^ab belopp blifma fpnligt i 0tifb
Från Hed er v. Bonde-Ståndet. S. I). Uppå gjord framställning af vice Talmannen Nils Pehrsson, beslöt Bonde-Ståndet, att Ilögv. Preste-Ståndet skulle, genom protocolls-utdrag, inbjudas att sig med Bonde-Ståndet förena, uti dess, den 4 i denna månad fattade, beslut öfver Lag-Utskottets betänkande, N:o 31, i anledning af väckta motioner, angående förändring i vissa delar af nu gällande lag-stadganden om giftorätt och arfsrätt samt morgongåfva och fördel. S. D. Ånyo föredrogs Stats-Utshottets utlåtanden: N:o 85, i anledning af väckt motion, angående upphörande af 1 usthållarnes vid Cavalleri-regementena åligganden, att utgöra s. k. trosspassevolance-afgift: Återremitterades; N:o 87, i anledning af föreslagen lindring uti vilkoren lör de till odliugsföretag inom åtskilliga Län meddelade Stats-bidrag; Bifölls; N:o 88, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förre Departements-Chefernes vid General-Tull-styrelsen, Presidenten af Billberghs och Canzli-Rådet Valerii befriande från ådömdt ersättningsansvar i målet, rörande den efter aflidne Uppbörds-Tullförvaltaren Finer yppade balance, dels serskilda motioner, i fråga om beviljandet af enahanda eftergift för förre Kamereraren, Kammar-Rätts-Rådet Winroth och torre Kontrollören Middendorff: Återremitterades. 446 Prot.-Utdrag, den i/f December 1844' S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonom i-Utskottets betänkanden:
Bonde Ståndet. 5 cn cj 2T 3 Q. (t CTQ n CT CO ' Cfq' "N:o" ¥ b. 17 Jan.g. 13 Jan. b. 9 Febr. b. 10 Febr. bidrag till' vägar, I m. m. Åttonde Hufvud-lTiteln. b. 2 Maj b. 1 Maj å. 2 Maj ! b. 2 Maj a. a. 23Maj a. a. 30Maj a. a. 28 Maj'a. a. 26Maj b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec b. 22 Dec.b. 30 Dec/b. 22 Dec.g. 22 Dec 3 Jan. 10 Jan. Se Sjette 10 Jan. Hufvud - 30 Dec. Titeln. å. 17 Jan. b. 13 Jan.b. 20 Jan. b. 17 Jan. a.a.l7Mars a.a. 3 Mars a.a.l2Marsja. a. 7Mars Se Se Sjette F emte Hufvud Hufvud - Titeln. Titeln. 2129 25 — F. N:o Falun, om dervarande bergskolas förenande med Teknoj logiska Institutet samt anvi| sande af flyttning Farmaceutisk medel till 1,68 gående förhöjdt anslag till 1 institutet, an - Fatburarna, Kongl.,om inköpan de dertill af en egendom å Kungsholmen Fattigvården, om ändring i vis-; sa delar af författningen angående Ferlin, Paul Roland, Kammarrätts-råd, om pension åthans tre ogifta döttrar | Finansdepartementet, angående anslag till, se Statsreglering: Sjunde Hufvudtiteln Fjerdingsmans aflöning, om förändrad grund för dess utgörande, samt om ändring i föreskrifterna rörande fjer[ dingsmans-befattning i kapellförsamling Flickor, angående upprättande af allmänna lägre elementarläroverk för » angående anslag till inrättande af slöjdskolor för Flottans befälpersonal, angående förändrad organisation af . » aflöningsstater, angående anslag till » embetsoch tjenstemän samt betjente, angående anslag till deras pensionering .
De till flagloxarS inköp för Nyköpings Hospital hittills bestädde 20 — De till Oxacö inköp för Ore-> bro Hospital upförde v iz 16 De wid Hospitalet i Malmö till de fattigas underhäll a»stagner 166 T:r 21^ k:pr Kronotionde Span» nemälagäst. i2A —: samt Oindeldt io 16 — . iZ5 16 — -58 Z2 ^ Skars - Utskottets mening är dock icke atl föenämnde Hospitals inrättningar^ skola frantagas eller mista detta understöd, deraf de lwifwelsutan ännu torde wara i behof; Men som Kongl. Sera» phi - Den 22 November13-9 phimer Ordens Gillet, enligt den för Det samma under den 28 April 1791 utfärdade nådiga Instruktion, tillhör öfwerinseendet, wärdén och styrelsen af Barnhusen, Hospitalen och Lazaretterne i Riket, samt alt disponera de dertill anstagne och donerade m del och inkomster, sä akt de ma lända till JnrätkniligarneS bestånd och förkofran; Och Srars» Ulffottet utaf Kongl. Seraphimer Ordens Gillets Räkenskaper inhämtat, arr Seraphimer Ordens Casinus Fond och inkomster lämna ett ganjka betydligt öfwerskorl uröfwer desi ärliga utgifter, sä synes Stats-Werkct icke böra graveras med nägre särskildte anslag eller utgifter härtill, dä Ordens Cosinus inkomster äro sä rillräckelige, att alla utgifter deraf kunna besörjaö, och andä lämna ett betydeligt öfwcrfkorr. Stats - Utskottet hemställer arr derföre, om icke hos Kongl. Maj:r i underdånighet mätte anhällas, att ofwanberörde understöd för Hospitalerne i Nyköping, Örebro och Malmö mä ifrän och med nästa är 1810 besörjas af Kongl. Seraphimer Ordens Gillers Fond.
Utlåtande, i anledning af yrkad ändring i Kongl. Brefvet d. 7 Maji 1802, rörande ränt ev ed. Från Hederv. Bonde-Ståndet har Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet fått emottaga remiss af Riksdagsmannen Nils Pehrssons från Södermanlands Län derom, väckta motion, att, i anseende till den betydliga skillnaden emellan kostnaden för ett lass Långved och en tredjedels famnVed, genom den senares uppoch sönderhuggning, föreskriften i Kongl. Brefvet den 7 Maji 1802, att ett lass Långved skall lika beräknas med en tredjedels famn, måtte varda upphäfven^ samt i stället stadgadt: att betalningen för ett lass Långved lämpas i hvarje Län, vid markegångs-sättningarne, efter varans beskaffenhet, proportionaliter efter tillgång på skogs-effecter. Bih. till R. St. Desv.- och Oec.-Utskottets Uti. I anledning häraf får Utskottet upplysa, att Kongl. Maj:t, uppå Riksdags-Fullmägtigen från Östergöthland Anders JonssonSj vid 1789 års Riksdag, gjorda anhållan, att, till förekommande af ali tvist och 0- reda i fråga om Ränteveds utgörande och beräkning, vederbörande måtte åläggas att vid markegångs-sättningen tydligen utföra skillnaden emellan ett lass och en famn Ved, genom ofvanberörde Nådiga Bref af den 7 Maji 1802 stadgat, att ett lass Ränteved, sorn bör utgöras i klofven eller så kallad kastved till 6 qvarters längd, skall beslå al en tredjedels Qtdels) famn, örn tre alnars höjd och 4 alnars bredd, hvilken Författning äfven borde lända vederbörande till efterrättelse vid härom uppkommande tvister i de Län, der K10110- värdi-priset på ett lass Ränteved är 4 öre S:mt, och något serskild stadgande för utgörandet deraf ej finnes.
Eller finnes det väl någon rättvis grund derför, ätt en person, som eger en hund, som han älskar, ja, som kanske är hans enda vän i lifvet, skall beskattas derför, att han innehar en egendom, som för honom törhända utgör det käraste han eger och för hvilket föremål kärleken blifvit ökad, för det han kanske vid något tillfälle af inbrottsstöld eller mordförsök räddat hans lif och egen dom. Jag kan åtminstone icke finna billigheten af ett sådant stadgande och hoppas jag att representationen ej heller måtte vidtaga denna åtgärd, som jag är förvissad om öfverallt i landet skulle mötas med ovilja och förargelse. Jag afstyrker bifall å Utsk:s Betänk. Frih. Cederström, Anders: Den rättighet, Svenska folket från urgamla tider innehaft att genom R. St:r låta sig beskatta, skulle i hög grad kränkas, om Utsk:ts föreslagna beskattningssätt vunne framgång. Jag tror dessutom, att R. St:r ej kunde stå till svars för en åtgärd, som blott skall komma att föranleda godtycke och oreda inom kommunerna och oftast orättvisa i tillämpning, hvarföre jag hoppas att Stina ej måtte bifalla ett förslag, som säkerligen i hög grad inom Svenska folket skulle upväcka motvilja och förtrytelse. Frih. Cederström, Rudolf: Då detta ärendes grUndlagsenliga beskaffenhet har af tvänne talare blifvit bestridd, så ber jag få fästa upmärksamheten på en med den af Utsk:t föreslagna likartad beskattning, som icke desto mindre för närvarande eger rum, nemi. den s. k. kurhusafgiften. Det är också en afgift, hvars bestämmande R. St:r öfverlåtit åt vissa myndigheter, med förbehåll likvisst, att ej öfverskrida ett föreskrifvet maximum. Hr Silfverstolpe har mot förslaget invåndt, att man ej genom påläggande af skatt kunde åstadkomma en säker utväg mot spridandet af den fruktansvärda sjukdomen, rabies canina. Jag vill blott häremot anmärka, att det är just dessa vanvårdade hundar, som i brist på egare sakna erforderlig skötsel, hvilka inom sig samla fröet till denna förfärliga sjukdom och förorsaka de derutaf härflytande olyckor bland menniskor.
Förr än banken öppnar sin rörelse, skall inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande styrkas: a) att inför Rådstufvu-Rätten i den stad, der bolagets hufvud-kontor är beläget, blifvit i hufvudskrift förevisade och uti inteckniugs-protokollct ordagrannt intagne såväl den af Kongl. Maj:t för bolaget utfärdade tillstånds-resolution, som ock bolagsreglorna, samt att Rätten, på bolagets bekostnad, låtit i allmänna tidningarne införa kungörelse om det ingångna bolaget; b) att till banken blifvit å lotter ne inbetalte minst tio procent af grundfonden, äfvensom att handlingar, hvilka bolaget efter pröfning godkänt, äro bos banken aflemnade till säkerhet derför att återstoden af grundfonden varder, jemlikt § 8, inom ett år i banken insatt. Inom tre månader efter det banken öppnats, skola grundfondshypothek, efter hvad i § 11 bär ofvan sägs, vara anskaffade, godkända och i allmänt förvar nedsatta. § 23. Mom. 1. Enskild bank, hvarom denna lag handlar, må ej utfärda tryckta eller graverade förbindelser, ställda till innehafvaren eller till viss man eller or der, att betalas vid anfordran, utan endast efter uppsägning eller efter viss tid, och må dessa förbindelser icke lyda å mindre belopp, än 500 Riksdaler. Mom. 2. Insättningsbevis med eller utan utfäst ränta, s tälld t till vissman, må ej lyda å mindre belopp än 100 R:dr och bör innehålla, att öfverlåtelse deraf skall till nye egarens säkerhet i banken anmälas. Expeditions-Utskottets Förslog lill underd. Till förbindelser, lånereversaler, qvittenser, kontrakter och bevis må begagnas tryckta eller graverade blanketter. Qvittenser för insatta medel gälla endast såsom verifikationer, men må icke öfverlåtas eller i rörelsen utlemnas. § 25.