Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December 1857, får jag i förstone beklaga, alt så nära tre runda år fordrats för afgilvande af det svar på P.ikets Ständers ofvanberörda skrifvelse, hvilket mig veterligen icke ens ännu kommit Rikets Ständer tillhanda annorlunda ån genom de till Höglofliga KonstitulionsUtskottet afleiunade Stals—Råds—protokoller för Finans-ärenden. — j\f Ilögslbcrörde protokoller har jag varit i tillfälle alt inhemta huru sorn Kongl. Majit ansett alt, i betraktande deraf alt grundskatternas olikhet sammanvuxit med jordvärdet och eganderätten, ingen orättvisa skulle vederfaras jordens nuvarande egare, utan den större eller mindre grundskatten, sorn vidlåder olika jord, fastheldre böra anses såsom ”räntan å en häremot svarande, jorden åtföljande gravation, hvilken vid egendomens förvärfvande blifvit beräknad.” — Sådant har mig veterligen icke heller varit, å skaltejord-egarnes sida ifrågasatt ulan snarare medgifvet genom deras erbjudande att lill Statsverket återbetala det kapital, hvarför grundskatterue anses utgöra räntan. Uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse förekommer icke heller någon pretention på grundräntans efterskänkande annorledes än emot skälig lösen till Statsverket. Vidare anför Kongl. Majit: att, såvida någon likhet i fråga om grundbeskalt - Motioner i BondeStåndet 1862. 655 ning skall vinnas, en frigörelse från alla grundskalterne mäste ega runi; inen alt i allt fall, dels på grund af enskild egande-rätt, (hvarmed sannolikt menas frälseräntor) dels emedan jordens friköpande icke rältsenligt kunde såsom tvång åläggas, grundskatter måste komma att i betydlig mån qvarstå, livad nu angår den enskilda eganderällen tili räntan af vissa så kallade skaltefrålsehemman, så kan jag icke finna alt densamma liar någonting gemensamt med Statens rätt att kapitalisera räntan af de Statsverket tillkommande grundräntor; det enda fräise-egarne kunde pretendera vore alt
Ty en förföljande kyrka är benägen att sammanblanda alla, som vi ka pä reform, med kältare och dissenters, samt att stöta ifrån sig just de elementer, som skulle kunnat förbättra henne. Så var Gallicanska kyrkan, så snart den lyckats uphäfva de Reformertes religionsfrihet, ej sen alt undertrycka den fraktion inom sitt egel sköte, sorn* ännu egde qvar någon lifaktighel. Så ämnade Luther och Wesley från början blott reformera sina respekliva kyrkor, och del var desse, som först behandlade dem såsom fiender, och ivungo dera alt utträda. Ej nog härmed: liksom opposition är nödvändig för att uppehålla det politiska lifvet och framtvinga nödiga reformer, så är ock möjligheten till dissension bästa medlet att hålla kyrkan vid lif och helsa. Denna möjlighet tvingar nemi. kyrkan att vaka på sig sjelf, att dels undvika misstag, dels afhjelpa dem, som inritat sig, emedan hon annars löper fara alt genast se en dissenterkyrka upstå bredvid sig. Sä hade inom Katholska kyrkan behofvet af reform, så väl af kyrkomöten som till och med af Påfvar, länge varit erkändt, utan att en sådan blifvit ens påbörjad, än mindre utförd, lills slutligen de Protestantiska kyrkorna utbrölo sig och sålunda ivungo moderkyrkan alt reformera sig, och är det utan tvifvel denna utifrån påtvungna reform, den Katholska kyrkan har att tacka för det lif hon ännu eger. På samma sätt erkänner den Engelska högkyrkan sjelf, att det var melhodismen, som uphjelple henne ur det förfall, hon mot slutet af förra seklet iråkat. Religionstvånget motverkar Guds rikes utbredande. Dels upreser det de kristna kyrkorna emellan skrankor, hvilka förhindra den vexelverkan, som är så nyttig och nödig för lifvets bibehållande och utveckling; dels är den fiendskap och de förföljelser som härigenom upstå ibland de kristna, i hög grad förargelseväckande för hedningarne, så man med allt skäl kan säga, att för religionstvångets skull varder de kristnas Guds namn försroädadt bland hedniogarne.
Sedan Rektorn vid högre elementarläroverket i Westerås, Filosofie-magistern Ludvig Mossberg, hos Magistraten derstädes, under åberopande af 128 § i gällande läroverksstadga, gjort framställning derom, att staden måtte antingen tillhandahålla honom embetsgård eller ock lemna hushyresersättning till belopp af 500 Riksdaler årligen från och med den 1 Augusti 1862, då han rektorsbefattningen tillträdde; men stadens innevånare, den 20 Oktober 1862 häröfver inför Magistraten hörde, ansett, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Resolution den 3 Oktober 1766, staden icke vara skyldig förse rektor med embetsgård samt hans i berörda hänseende framställda anhållan fördenskull afslagit; så har Kongl. Majis Befallningshafvande i Westmanlands län, uppå bemälde rektors häröfver förda klagan, genom resolution den 27 Februari 1863 förklarat Westerås stad icke kunna åläg gas - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N-.o 05. 17 gas alt lill honom upplåta embetsgård eller utgifva hyresersältning och förty lemnat de anförda besvären utan afseende. Öfver denna resolution har Rektorn Mossberg hos Kongl. Majit sig besvärat och tillika i underdånighet anhållit, att, i händelse besvären icke kunde vinna nådigt afseende, Kongl. Majit måtte i nåder bevilja honom den ersättning för saknad boställslägenhet, som Kongl. Maj:t, enligt de i förberörda § af läroverksstadgan uttalade grunder, kunde pröfva skälig; öfver hvilka besvär, sedan stadsfullmäktige i Westerås blifvit hörde, Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kolleginm och - Stats-kontor underdåniga utlåtanden afgifvit.
Thuringe socken-allmänning delades åren 1806 och 1807, på det sätt, att skoglöse hemman erhöllo dubbel lott. Skogen, som är växtlig, vårdas af hvarje ägare särskilt, men besväras af åverkan från skoglöse grannar. Värdige allmänning delades 1809 e^tei’ oförmedladt mantal, utan afseende på hemmanens bättre eller sämre skogstillgång, och vårdas nu af gemensamt underhållen vaktare. Den tredje allmänningen, tillhörig Öfveroch Ylter-Jerna socknar, och ännu odeladj har genom försummad v“ård och skogseldar lidit mycken skada. Byggnadsoch stängsel-sättet är lika föga skonande för skogstillgångarne, som förut, med några färre undanlag å större egendomar, samt vid jernverk och hyttor, der sten, samt leroch slagg-tegel till byggnader användas. På Hagelstena egendom i Alsike socken är en bränntorfs-måsse upptagen. Bergsrörelsen. De flere i Länet befintliga jernverk och masugnar, hvilkas lägen och lillverkningsbelopp jemväl tillförene blifvit i underdånighet uppgifne, hafva med oafbruten drift fortgått. Då de, med få undantag, äro grundade på Dannemora bergslags för sin utmärkta godhet eftersökta malmer, hafva priserna hållit sig oberoende af de konjunkturförändringar, hvaraf andra orters bergsbruk baft känning. I följd häraf befinner sig så väl bergsrörelsen för sig, som det närings-understöd, allmogen och arbetsklassen derifrån hämta, i oförändradt, nöjaktigt tillstånd. Den enda betänklighet, som härvid framställer sig, ehuru den ännu endast rörer framtiden, är att bristande skogstillgång kunde komma att göra inskränkning i rörelsen nödvändig. Åtskillige bruksägares under sednare åren röjda omtanka, att, genom inköp af skogshemman och införande afenplanenlig skogshushållning, betrygga sina behof, lemnar dock rum för den förhoppning, att åtminstone några vidsträcktare verkningar af en sådan olägenhet skola kunna förekommas, dertill, lyckligtvis tiden ej ännu kan anses vara försuten.
Därpå skymtade ljus mellan stammarna, och vi åkte ut från tallskogen, fram genom allén, ackompanjerade af hundskallet. När vi skulle in på gårdsplanen mellan grindstolparna, som stodo där halfdrunknade i drifvorna, mötte oss Kastor med en attack på hästen. Strax därpå kände han igen min röst, och hans ilska gaf rum för en glädje, så full af vänlighet och så våldsam, att jag hade all möda att hindra honom från att slicka mig i ansiktet. Han gjorde höga skutt kring släden och upp i den och fägnade sig så öfver mig som aldrig någon människa ännu gjort eller kommer att göra. Lockad af bjällerklangen och Kastors glädjetjut, kom tjänsteflickan Greta ut i farstun med ett ljus i handen. I tamburfönstret såg jag späjande ansikten, och när vi stannade framför trappan, dykte mors gamla, kära och vänliga ansikte upp strax bakom Gretas, och ljusskenet föll varmt på hennes fina rynkor och slätkammade, gråsprängda hår. Hon nästan sprang utför trappan och ropade: – Karl –! Är du redan här! Kära Karl välkommen! Efter henne kommo syskonen ut i den kalla vinterkvällen, utan att ha hunnit taga på sig en sjal engång. Men pappa blef kvar inne i tamburen och bolmade tobaksrök mot rutan. Hans flintskalle glänste i taklampans sken, och genom de öppna dörrarna slog i ett moln af imma hemmets välkomsthälsning ut emot mig. Den kom i en varm doft af julklappslack, skurning och vörtbröd; och jag var särdeles känslig för den efter min långa färd i kölden. Med förtjusning igenkände jag sedan, starkare än alla andra, den egendomliga lukt, som bara fans hemma på Hanneberg, som var ingrodd i möbler och kläder, som hörde till hemmet och till familjen, och som icke fans annorstädes i hela världen. I den doften slog min barndom mig till mötes med hemmets hela trollkraft och innerlighet. Mor kyste mig på munnen och drog sig helt förvånad tillbaka. – Kors i alla dar! Jag tror du fått mustascher, Karl!
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande, och då Utskottet, uti eif, gemensamt med Statsoch Banco-Utskollen, under N;o 12q, af - Lag-Utskottets Betänkande, N:o lyy. ii gifvet Betänkande hemställt., att Bankens och Riksgälds-Conforets egne käromål hädanefter måtte varda behandlade och afgjorde vid de domstolar., till livilka de efter allmän lag höra; samt de skäl, som hufvudsakligen ligga till grund för beiörde hemställan, äfven gälla uti nu förevarande fråga; så anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka, att, genom utfärdande Författning, varder förklaradt, att, i fråga orri mål, uti hvilka ä Riddarhusets vägnar till annan käras, ofvanomförmälde stadgande i z3 af Kongl. Resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär den zg November 1680, icke eger tillämpning, utan att djlika mål komma att upptagas och behandlas i den ordning, lagen eller gällande författningar, med afseende på hvarje saks beskaffenhet, i allmänhet förmå. Stockholm den 28 Jan. 184r* STOCKHOLM, Ccméks och Granbergs Tryckeri, i 84 r. Lag Utskottets Memorial, N-o ij8. J N:o i 78* Ank, till Exp. Utsk, d. 17 Febr, kl, 7 e. m. Memorial, med förslag till sammanjemka in g af de inom RiksStånden fett ide skiljaktiga beslut, vid förehafvande <f Ut_sk(ttcts under Nlris 42 Cc'1 tkö6 afgifne Betänkanden, i anledning af väckte motioner om för likt, ings-Comiteers inrättande.
H 40 a. a. A 40 deraf » ^ ^ » 8 — 124 1 A 40 Svar på återremiss, , , , , 8 148 3 a. a S 41 a. a. ¥ 41 a. a. | 41 a. a. ? 41 » de derstädes förde Protoeoll; se Protocoll. » om förändrad organisation deraf; se Regeringsformen § 5, m. fl. §§. » dess Ledamöters tillträde i alla Stånds plena; se Riksdags-Ordningen § 41. » Löne-reglering, i anseende till dess å. i 40 förändrade organisation , , , , 34 4 i 32 1-5 å. i 40 b. | 40 5. y 40 ) Svar på återremiss-, , , , , 4 i 79 1-6 b. | 40 b. i 40 i 40 l 40 >55 Voterings-proposition , , , , 4 i 134 12 b. ä 40 b. | 40 V 40 v 40 Omröstnings-resultat , , , , 4 i 242 1 a. a. ¥ 40 a. a. V 40 a. a. ¥ 40 a. a. V 40 J » förordnande för ei^Ledamot deraf, för den i 42 § Riksdagsordningen af edde befattning med Riksdag-ärenden ,,,, 61 Siats-Rådets Ledamöter> se Ansvarighets-Lag. Siats-Rådets Ledamöters pensionsrätt , , , 4 i 80 6-8 b. V 40 b. i 40 b. V 40 b. y 40 Statsskuld-sy stenig om införande af ett ordnadt i Sverige ,,,,,,, 4 i 48 3-5 b. y 40 b. y 40 b. y 40 b. Grundoch Reserv-fond, se 34 Anmälan 132. 37 Steffens, Susanna, Enka efter Agronomen Stefb.
M:t efter behof disponeras 18,000: — tillsammans R:dr R:mt 61,650: — eller för 3 år 184,950 R:dr, med rättighet för E. K. M:t alt till folkundervisningens befrämjande använda de besparingar, som å dessa anslag kunna uppkomma. Då, enligt hvad här ofvan blifvit i underdånighet anmäldt, Rikets Ständer för folkundervisningens befrämjande anslagit den personliga skyddsafgiflens halfva belopp, beräknadt alt uppgå till omkring 250,000 R:dr och deraf för uppgifna bestämda föremål, hvaribland jemväl de i E. K. M:ts nådiga proposition omförmälda anslagsbehofven för seminarier och till understöd för seminarie-elever, anvisat vissa belopp, uppgående lill sammanlagdt 182,000 R:dr, så att af de anslagna medlen en summa af 68,000 R:dr återstår, alt af E, K. M:t för andra hithörande föremål disponeras, hvadan tillgång såmedelst blifvit beredd jemväl för det i högstberörda nådiga proposition omförmälda behof af medel till understöd för folkskole-lärares aflönande inom de socknar, der sådant understöd i följd af serskilda förhållanden erfordras, samt berörda anvisningar böra med innevarande års början tillämpas, sä har vid detta förhållande någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida, i anledning af E. K. M:ts högslberörda nådiga framställning, icke funnits böra ega rum. I afseende på sättet för de anslagna medlens tillhandahållande hafva Rikets Ständer, då den allmänna bevillningen icke inflyter förrän i början af året efter det, för hvilket Rikets Ständer densamma sig åtagit, funnit den lämpligaste utvägen i detta hänseende vara, att under de år, den nya slatsregleringen omfattar, eller intill dess Rikets näst sammanträdande Ständer komma i tillfälle att härutinnan närmare besluta, de under såväl detta som följande två år erforderliga medlen af Statskontoret förskottsvis utbetalas, emot ersättning af Riksgäldskontoret.
När jag beredde mig att gå, uppmanades jag att komma igen på aftonen, då jag kunde få göra bekantskap m e d några hennes litterära vänner. Jag tackade för den stora äran och skulle med nöje infinna mig. Så gjorde jag ock. Vid mitt förnyade inträde i salen hos Carléns k o m värden emot mig och bad mig på sitt rättframma sätt vara välkommen, hvarefter han föreställde mig för några närvarande herrar. Af dessa må endast nämnas Morianens författare Magnus Jacob Crusenstolpe och den genom sin skrift, » Några upplysningar rörande k. teatern » af hofrätt och högsta domstol en gång dödsdömde kaptenen Anders Lindeberg. — I förmaket innanför salen hade jag att buga mig för värdinnan jämte assessorskan och fröken Crusenstolpe samt ett par andra damer. Crusenstolpe var klädd i sin på planschverk från denna tid bekanta dräkt: svart bonjour och upp till halsen igenknäppt hvit väst. — Lindeberg förekom mig som en medelålders herre af kort, men kraftfull växt m e d ljus, äkta nordisk ansiktstyp och lingult hår— således en komplett motsats till den mörklagde Crusenstolpe. Vid tillfället uppträdde Lindeberg i blå frack med förgyllda knappar. Fröken Crusenstolpe var en fullmognad skönhet, hvars hemland man kunde tro ligga under Andalusiens sol. Hennes tragiska slut i våra dagar har väckt berättigadt deltagande. Hon blef som bekant omkullkörd af ett på velociped framrusande telegrambud och ådrog sig i fallet skador, som vållade döden. Herrarne voro i lifligt samspråk. Ur deras samtalsämnen påminner jag mig, att Lindeberg gent emot Crusenstolpe förfäktade åsikten, att man från svenskas pråket borde bortrensa allt främmande långods. I förmaket lifvade den utmärkta värdinnan konversationen och sörjde för undfägnaden.
Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af C. Dahlgren från Elfsborgs län, angående hemställan lill Kongl. Maj:t om nådig förklaring öfoer Kongl. Förordningen rörande en allmän hypoteksbank för riket af den 26 April 1861. i fråga om vilkoren för hypoiheksldns erhållande. Det förhållandet har inträffat, att hypoteksföreningen för Elfsborgs län nied Dalsland samt Göteborgs och Bohus län, åberopande Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående en allmän hypoteksbank för riket af den 26 April 1861, fordrat för lånerätt i föreningen, alt hemmanens åbyggnader skola vara brandförsäkrade i allmänna brandförsäkringsverket för byggnader å landet eller uti vederbörande läns allmänna brandstodsbolag, och delta oaktadt åbyggnadernas värde, enligt 5 § i hypotheksföreningens gällande reglemente af den 28 Mars 185 1, icke ingår i värderingen; ja, föreningen har icke ens ålnöjt sig med att hemmanens åbyggnader varit brandförsäkrade i häradseller pastoratsbolag, fastställda af Landshöfdinge-embetet, enligt Kongl.
Öfversten, Friherre Willebrgnds Conkurs, hvarom Utskottet inhemtat, att K. M:t genom Nådigt Bref af d. 18 April 1826 förordnat, att sedan Friherrinnan Willebrand erbjudit sin mans borgenärer 20,000 R:dr B:co såsom Accord i ett för allt, utöfver hvad Borgenärerne vid delning af Conkursmassans tillgångar kunde tillfalla, Kronans Ombud för StatsVerkets räkning jemväl ägde att samma anbud antaga, hvarvid likväl icke korome att beräknas hvad Friherrinnan på Kronans fordran serskilt inbetalt. Ofvanstående belopp som , sedan dividenden utfallit, ännu återstår å primitiva fordringsbeloppet, är att betrakta såsom StatsVerkets förlust, att i Rä - u 434 Stats-Utsk ottets kenskaperna afskrifvas.—I detta fall har således Statsverket, genom antagandet af det gjorda förlikningsanbudet, gått i mistning af dess tillständiga rätt, enar, visse Fordringsägare, som på förlikningen ej ingått, sedermera lära erhållit liqvid till fullt belopp. Vid detta förhållande och då, i afseende på de allmänna medel som gå igenom R. Sl:rs verk, den föreskrift är till iakttagande stadgad, att någon förminskning af utestående fordringar ej må genom necord äfventvras, hemställer Utskottet att R. St:r uti underd. skrifvelse anhålla, att enahanda grundsats må hädanefter följas äfven i afseende på StatsVerkets medel, då sådane hos enskilte personer eller corporationer kunna vara utestående. Utlåtande, angående ersättning till Majoren, Friherre C. G. Koskull för förlorade Löningsförtnåner.
Månne ej detta Expeditions Utskottets Memorial helt och* hållet förfaller, genom Ståndets af Herr Talmannen åberopade beslut, då aflemnandet af tryckta exemplar, i och för föredragningen af ärendena hos Ståndet, är i rak strid emot omförmäldte beslut. Herr Falkman: Det beslut, Ståndet fattat, förändrar Expeditions-Utskottets för någon tid tillbaka afgifne förslag, hvaraf detta, som är nu under öfverläggning, utgör en rriodification. Jag vet ej, om de öfrige Stånden gillat Borgare-Ståndets åsigt. Tvärtom tror jag, att de bifallit det föreslagna aflemnandet af tryckta exemplar af Bihanget till lliks-Ståndens protocoll, beledsagade af ett utaf främste Ledamoten af hvarje Stånd underskrifvet missiv. Jag finner emedlertid det ej kunna skada Ståndet att antaga Betänkandet, på sätt Herr Talmannen föreslagit, utan snarare befordrar skyndsamhet, och således påyrkar jag bifall af Herr Talmannen» Proposition. Prot. JJtdr. d. so £fan. IS.29, Herr Talmannen anmärkte, att, genom föf redragning af (lere hit öfverlemnade tryckta exemplar af Stats-Uiakottets BetänkandeD, som va* rit misssiverade, har ali annan uppläsning deraf, än den, sota skett vid aFgörnndet, hitintills undvikits, hvarigenom förkortning egt rum i ärendenas behandling, men Herr Talmannen tilläde, att han i alla fall förnyar ofvannämnde Proposition, hvilken ock bifölls. Herr Falkman: I sammanhang med den reservation, Herr Kongl. Öfver-Hof Predikanten m. m.
Under det nemligen, i fråga om byggnadsoch underhålls-skyldighelen af prestgårdar å landet, E. J. Rudberg från Kalmar län samt Johan (Vestermark från Westerbottens län, med hvilka Ruthström från Norrbottens län sig förenat, yrkat, alt 4 Stim ilians atla Lagsamt Allm. Besvärso. E/eon.-Utskotlets Betänkande N:o 26. en dylik skyldighet måtte helt och hållet öfverflyllas på innehafvarne af paslors-boställen, hafva andre motionärer inskränkt sig lill att göra framställningar: Herr Friherre Baab, Carl Adam: ”att Biskopar och innehafvare af prebende» i hela riket, för utom i Skåne, mätte tillförbindas i laga ordning underhålla sina boställen efter allmän lag och II u s esy n s - fö ro rd n i lige 11 och de betungade församlingar»» derifrån befrias”; Ephraim Larsson, Per Benjaminsson och Johan Andersson frän Elfsborgs län i el t gemensamt memorial samt Olof Lagergren och J.
Tunnor årligen införskrifvas, vore väl detta belopp det mirvdsta, sorn vid ett års förefallande missväxt borde vara att af upplagd Säd påräkna. Betänkandet innehåller väl, att, efter underrättelsers erhållande orri ett större behof, än hvad af Magazinerna skulle kunna uppfyllas, Utländsk Säd i god tid kunde införskrifvas, men hvarifrån skulle medel dertill tagas 156 Den 2 5 Juli. tagas? för hvars räkning, skulle införskrifning ske? för Magazins-Directions ? eller för Priväta Handlandes ? i sednare fallet torde den * all handel numera antagne grundsats, att allt stiger hvad det möjeligen kan, så användas, att den införskrifne »Spannmålen blefve för den fattigare Medborgare - Classen otillgängelig ; hvaruppå vi icke längesedan sett exempel ; i det förra åter, torde den första frågan blifva ännu svårare att besvara. Jag vet alltför väl, att den nu föreslagne penningefond gör för det närvarande en större utvidgning af . Magazins-Inrättning omöjlig; 300,000 R:drs öfverlefvor af gamla Magazins-fonden, och 700,000 R:dr, som blifvit föreslagne att af Ranken till-' skjutas, eller tillsammans en million, tål, vid nu varande Spannmålspris, ingen större upphandling, om en behöflig Summa skall kunna vara till hands, att styra Spannmålspriset, i fall af dess omåtteliga fallande, hvilken dessutom tyckes äfven dertill blifva alltför otillräckelig ; och. detta skäl anser jag vara fullgiltigt till förslagets uppgörande om ett så inskränkt Spannmåls-Lager, men jag önskar, att i Betänkandet kunde inflyta, att, så snart tillgångar kunde utfinnas, fonden borde förökas, åtmindstone till ett dubbelt belopp, och Spannmåls, förrådet i Magazinerna derefter lämpas. Måtte det tillåtas mig att härtill föreslå något ; månne någon del af de opåräknade öfverskotts-medel, som de sednare årens Bevillning inbringat, på ett Riksgagneligare sätt skulle kunna användas ? I af - Den * 5 Juli.
Förb. 2 fot 12^ öre 2 fot 25 öre korderoy och kordet 15 % af värdet 2 fot 37} öre 2 fot 31J öre \ sammet eller manchester 15 ^ 2 fot 37} öre 2 fot 25 öre >2 fot 25 öre satin och jean Förb. 2 fot 37} öre 2 fot 25 öre } sticktyg eller piqué 15 ^ 2 fot 50 öre 2 fot 371- öre ‘)2 fot 25 öre andra slag, ej specificerade: i finhet öfver 80 trådar på tummen i ränningen 8) Förb. 9) Förb. ,0)2 fot 37^ öre 2 fot 25 öre af mindre finhet 8) Förb. 9) Förb. Förb. Förb. Shawlar, Shawletter och andra dukar: släta: af hvitt garn Förb. Förb. Förb. ,3) af färgadt garn och tryckta under 3? fots fyrkant Förb. Förb. Förb. Förb. tryckta: af 34- fots fyrkant och deröfver Förb. Förb. Förb. 2 qv.fot 25 öre 1 fasonerade: af hvitt garn Förb. 6) 6) ") andra slag: under 10 R:drs värde stycket Förb. Förb. m% ) i värde deröfver, men under 22: 50 Förb. Förb. 25 % , 1 qv.aln 25 öre ; af 22: 50 värde stycket och deröfver Förb. 30 % 25 % \
Efter beräkning af Kongsgårdarnes afkastning, enligt deröfver uppgjorde Calculer, hafva Committerade föreslagit, att Stuteriet skulle bestå af Nittio hästar, utom års-fölungar, samt derefter projekterat fouragerings-Stat , hvarvid val till en början uppkomme en brist af Hafre, Hö och Halm, som borde uppköpas, men hvilken bri-st genom högre Hö-arrende efter förloppet af innevarande år 1818 förmodades blifva afhjelpt. Uti serskild Calcul öfver de kontante in - 494 Stats-XJtskottets Betänkanden: leomstérne samt Utgifterne upptagas de förre tili en summa af 6027 Rulr 24 sk., hvarunder äfven är begripen lösen för ofvannämnda Kongsgårds dagsverken med ett belopp af 3252 Kult 24 sk.} Och utgifterne åtet till aflöning för Stuteriets Chef och Betjening; Äfvensom till diverse behof af ILysnihgsoch Inventarie-persedlars samt Byggnads-ärnnens anskaffande, jemte nödige medel till det i början bristande Fouragets upphandling, tillsammans 8427 Kalr 24 sk.; i följd hvaraf på det hela för närvarande uppkom me en brist i tillgångarne af 2400 Ridt, hvartill medel fordrades intill dess Stuteri-inrättningen genom det högre Hö-arrendet kan fullt underhållas af Kongsgårdarnes afkastning} Bestigande den projekterade aflöningen för Chefen och Betjeningen till 2917 R:dr i kontant, jemte 211 Tunnor Spannmål, utom Hö och Halm för deras kreatur. För öfrigt hafva Committerade anmält, att nytt Caraktershus erfordrades för Stallmästaren och hvartill blifvit upprättade 2tne serskildte kostnads-förslag , det ena sig slutande på en summa af 27,635