Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mångahanda hade han beredt sig på att tala i afton, då han påklädt sig den nya drägt han lagt sig till, och ärnade uppträda särdeles till sin fördel, men nu passade intet deraf. Han tog snart afsked och åtföljdes af mäster Sigfrid, som ej heller fann sig trefligt i det fremmande och förnäma sällskapet. Emellertid hade Hebla smugit sig till Sigrid och sade halfhögt: ”Siri, vill du inte nu vara snäll och låta oss få se den vackra boken, som du lofvade.” Sigrid steg opp och följde med de unga till sin kammare, der Hebla och Peder nu satte sig ned på ömse sidor om bordet, i förväntan på boken. Sigrid framtog den omsorgsfullt invecklade klenoden; emellertid sade Hebla, med en alldeles ovanligt allvarsam min: ”usch, det var en ledsam herre, äro alla lärda så der tråkiga, så bevars för dem. Vet du Peder, han var riktigt trollsk.” Sigrid lade nu på bordet en grannt med målningar utsirad messebok, en gåfva af den gamla nunnan i Nådendal. Der var mycket roligt att beskåda för de båda unga; och snart hade båda, bland de i guld och silfverglans strålande helgonen, valt hvardera sin favorit. Men äfven detta nöje hade man snart nog af. Peder ville nu gerna företaga sig någon mera rörlig sysselsättning; han förtretades öfver att ej Johan Fleming var hemma, han skulle visst hafva kommit för att en stund fäkta på värja, hvilket den unge gossen var obeskrifligt road af, huru oskadliga vapen än till leken brukades. Hebla åter hade i dag ingen lust för något bullersamt tidsfördrif. Vid godt lynne kunde det tillochmed stundom hända, att hon korsade svärd med Peder, och då slöts vanligen striden med mycket skämt och skratt. Men i dag var hon helt högtidlig. ”Sigrid, söta Sigrid, vill du inte berätta något för oss. Mor och Karin sitta inne med de fremmande, de sakna dig icke. Du berättade en gång en saga för oss, kan du icke någon annan?”
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarsknlken yttrade, att sedan, under förevarande öfverläggning, fråga äfven uppstått rörande Slagskatten, men Hans Excellence för dess del, i likhet med de flere Ledamöter, hvilka deröfver yttrat sig, ansåg denna fråga icke äga sammanhang med förevarande ämne; alltså, och då Herr Lefrai ägde öppet att framdeles underkasta frågan Ridderskapets och Adelns pröfning, trodde Hans Excellence sig böra hemställa, att frågan om Slagskatten må genom serskild öfverläggning sedermera pröfvas och afgöras. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence framställde följande Voterings-proposition: Den, som bifaller, att, på sätt Statsoch Banco-Utskotten föreslagit, utvexlingsoch utmyntningsgrunden må bestämmas efter 1664 års myntfot, voterar Ja; Den 19 October f. m. 57 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, antages såsom utvexlingsoch utmyntningsgrund, att 1 R:dr silfver skall utgöra 53oT8w8^ ass, eller ® victualievievigt bergfint silfver. Friherre Cederström’. I den af Hans Excellence nu framstäldte voterings-proposition har influtit ordet utmyntningsgrund _, hvilket ord ej finnes uti första punkten; der namnes blott, att man mot 2f R:dr eller 128 sk. i sedlar skall erhålla 1 R:dr i silfver efter 1664 års myntfot. Jag anhåller således, att detta ord mätte utgå. Herr Hjerta’. Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att det ej går an att tala om utmyntning, utan blott om värdet. Herr Skogman: Jag har icke något emot, att ordet utmyntningsgrund må ur voterings-propositionen utgå; men hemställer blott, om icke i Ja-propositioen må utsättas det exacta innehållet af 1 R:dr-stycke efter 1664 års myntfot, hvilket utgör 534t-s-s-ö-5-ö-sö Svenska Ass bergfint silfver. Herr Hegardt: Såsom jag fattat.
Sparre benäget åtagit sig att anföra R. o. Ad:ns afskedsdeputation till de öfriga Riks-Stånden, anmodade Hr Gr. o. Landtm, de ledamöter af Ståndet, hvilka önskade deri deltaga, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. 708 Den 22 Juni f. m. Sedan anmäldt blifvit att de öfriga Riks-Stånden afgått från sina samlingsrum samt gingo förbi Riddarhuset, afgick Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., företrädde af två härolder, kl. i 11 till Storkyrkan, hvarest riksdagspredikan hölls af Biskopen i Lunds stift, Doktor Wilhelm Flensburg. Efter Gudstjenstens slut uppgick R. o. Ad. till Kongl. Slottet samt deltog i den Kongl, processionen till Rikssalen, hvarest Hr Gr. o. Landtm, jemte de öfriga Riks-Ståndens Hrr Talmän till H. M:t Konungen öfverlemnade R. St:rs underd. skrifvelse i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. om antagande af ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regerings-Formen, jemte dervid fogade R. St:rs beslut angalo antagande af ny Riksdags-Ordning. Härefter afslutades riksdagen under öfliga ceremonier samt R. St:r hemförlofvades. Sedan R. o. Ad. uti procession återvändt från Rikssalen upp till samlingsrummen i Kongl. Slottet, åtskiljdes Ståndet derstädes, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, kl. 2 e. m.; hvarefter Ståndets deputerade, anförde af Hr Gr. o. Landtm., fingo aflägga underd. afskedsuppvaktningar dels hos H. M:t Konungen, hvarvid H. M:t Drottningen, DD. KK. HH.
Riksgälds-Kontorets hus, angående inhägnande af dess tomt samt anläggande af strandmur dervid. Bibliothekets förflyttning dit. Se Slats-Utskoltets Betänkande Nio 107. — angående hyresfri uplåtelse af ett rum deri, för härvarande Ränteoch kapitalförsäkrings-anslalt. III. B. 59. Riksgälds-Sedlar, angående väckta frågor om inlösande deraf, oaktadt den derföre fastställda preskriptionstid tilländagått. V. B. 315. A. 480. Se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande Nio 307. Riks-Staten, angående den uprättadc nya. Riks-Statens Hufvtid-Tillar. Se Hufvnd-Tillar. Riks-Ståndens och Utskottens betjening, aflöning åt. Se Kanslibet jening. Riks-Ståndens Protokoll, angående trycknings-kostnaderna för. Se Protokoll. Roos, Adam, yttrande. VIII. 467. Rosen, Grefve Fredrik Carl von, yttrande. II. 284. Rosensvärd, Johan Henrik, yttranden. III. 246. Roteflyttnings med flera måll om uphäfvandet af stadgandet att Konungens Befallningshafvandes utslag i sådana mål skola underställas Kammar-Collegii pröfning. III. Rotefrihets-afgift för nya hemman i Norrbotten, angående utbetalning af. IX. B. 163. A. 164. Rotehallares befriande från bekostandet af soldat-beklädnaden. VIII. B. 596. A. 622. Rotering, Provinsen Jemtlands. VIII. B. 595, 621. IX. A. 20. E. 187. Roteringen, Soldatden nya tillökade, angående. Roterings-besväreti om jemkning deruti för rotehållare. VIII. B. 596. A. 622. — om befrielse från eller lindring i det Comminister-bostället Mistelås åliggande roterings-besvär. VIII. B. 596, 622.
* i i Prospekt i Sand" bergs bokhandel. Rumbeställningar p r tel. Österm. Läkare: Professor Rosendahl. A l l m. telef. Hofleverantörer till H.M. Drottningen a f England. Yppersta järnvatten. L ä m p l i g kurort för fall af blodbrist, magoch tarmsjukdomar, konvalescens m. m. Vidsträckta promenader. Bästa lägenhet för hjulsport och segling. t r. upp \, 41 41 Drottningatan. OBS.! Nyheter för våren äro nu inkomna. Beställningar å klädningar emottagas och utföras å egen atelier. Profver sändas franko på begäran. 41 vatorer, Hårreno hos magoch bröstsjukdomar. E n massa intyg från fullt trovärdiga personer, som a f denna m i x t u r blifvit fullkomligt botade f r å n svåra sjukdomar, k a n företes. 6 f l. p å satsen kostar 4. 4 0 sändes pr järnväg mot efterkraf, på båt endast om den är betald. Återförsäljare i Stockholm Herman Andersson, Skepparegatan 47, 1 t r. SLUTFORSALJNINGEN i modehandeln 54 Vesterlånfgalan fortgår till den 30 j u n i. Högaktningsfullt Anna Högman. I denna bok läses och läres hvad m a n förut icke läst eller lärt. Boken sändes t i l l enhvar gratis och fraktfritt, om N i afsänder ett bref m ä r k t: E x p. a f Hälsan, Filipstad. P å alla platser antagas agenter för många nya och lättsålda artiklar m o t ovanligt goda villkor. (S. T. A. 53863) a f Historiska från 20 i: i ' ' V Starbäcks Romaner nyare t i d. häften ä 3 0 öre. Illustrerad upplaga. F. &amp; G. Beijers Bokforlagsaktieöolag, Stockholm.
Jag tror mig, vid detta tillfälle, böra upplysa, att den principen, det. qvinnor jemväl kunna bevittna Test.imentariska af handlingar, länge varit af Domstolarne antagen, och efter hvad jag enskildt har mig bekant, under loppet af innevarande år, blifvit, uti ett särskildt mål, af Konungens Hogsta Domstol, ytterligare sanctionerad. Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg LsgUtskottets Betänkande böra, i anledning af de der-' vid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 5 dennes under Isbo 19 afgifne, samt den 11 der på följde eftermiddagen, på bordet lagde Betänkande, rörande vilkoren för återbetalning af Götheborgs Stads, vid sista Riksdag, från Banken erhällne Lånebiträde , stort ;oo,ooo R:dr Banco. 5|* »en li Junit f, m. Grefve von Rosen, Axd-. Jag instämmer hufvudsakligen uri Herr LtfTlers, emot Utskottets Betänkande, gjorde reservation; men jag tycker likväl att frågan lämpeiigen kunde delas, emedan Utskottet föreslagit c:ne alternativer ; det första, fern procent räntas erläggande och en tiondedels årlig afbetalning å capitalet; och det andra, erläggande af sju för hundradet årligen af primitiva capitalet, utaf hvilket belopp, 5 procent såsom ränta lör återstående skulden till hvarje betalningsdag först borde beräkna6 och det öfriga afgå på capitalet. Om första alternativet antages, lärer något annat förhållande ej kunna äga rum, i afseende på detta, än på alla andra undsättningslån. Betragtas det åter, såsom fastighetslån, enligt andra alternativet, så kan jag icke inse, hvarföre Götheborgs Stad skall förpligtas erlägga$större ränta än andra Städer , såsom Uddevalla, Landscrona, med flere. Då lånet sista Riksdag beviljades skedde det utom dess så sent, att någon fond då ej skall funnits att tillgå, hvadan lånet ej eller straxt utföll.
Cederström har nu på sätt och vis återtagit det goda understöd han i ett föreg:de plenum lemnade mig och hvilket till stor del gjorde att min mening då blef gällande, Hr Frih:n har sagt, alt denna fråga egentligen är en Bankofråga. Jag anmärker då, att den motion hvarom dä fråga var, likamycket var en statsregleringsfråga, som denna enl. min tanke är en bankofråga, nemi. en fråga som rörer R. St:s Bank. För min del vill jag icke uptaga R. o. Ad:s tid med någon fram ställning ronde sjelfva förslaget, tillräckliga skäl hafva blifvit anförda både för och emot; men jag vågar hemställa om, då R. o. Ad. för två dagar sedan ansåg en likartad fråga förfallen genom två Stånds afslag, R. o. Ad. nu skulle vilja handla olika, eller med ett ord, om det som var rätt i går icke är rätt i dag. Gr. Gyldenstolpe: Jag tror att man fäster sig vid formen mer än som här behöfves. Det måtte icke vara Ständernas eller Ståndens rättighet att inverka på Utskms öfvertygelse. Det måste väl vara Utskms rättighet att få framställa hvad efter deras öfvertygelse är det rätta, då icke denna öfvertygelse står i någon bestämd strid med någon af grundlagens §§:r. Kan man framvisa någon grundlags §, som förmenar ett Utsk. alt efter återremissjörändra sina åsigter, förändra sitt beslut och framställa ett annat. Ar detta beslutet af beskaffenhet att icke af Ständerna godkännas, så afslå Ständerna det; men icke må de kunna qväfva Utskms öfvertygelse eller förhindra dem att framställa hvad de i anleda, af återremiss anse böra framställas, när detta har sammanhang med sjelfva hufvudfrågan. Denna Utskms framställning är bestämdt en modifikation af deras först afgifna.
23 dandet i fråga om dem, som derförinnan blifvit upprättade, och med hvilka det alltså inom sistnämnde tid skall så förfaras, som här stadgadt finnes, så framt de skola fortfara att ega gällande kraft mot andra, än köpare och säljare sins emellan.” af Herr Friherre Stjernstedt och Herr Eklund, hvilka instämt i Herr Gtiuthers reservation. STO C K HO L M, Lundberg SC Comp. 184S. Lag-U(skottets Memorial, N.-o 70. 1 Ank. till Exp. Utsk, den 11 Febr. kl. 6 e. m. Memorial, med förslag till sammanjemkning eif de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 5‘j, rörande indragning af LagmansKämnersoch Riddare-SyneRätterne. J atskillige till dess behandling Sedan Lag-XJtskottet, med anledning af Uvu.iuuuu“ remitterade motioner, åsyftande förnyelse af Rikets sländers^id föregående Riksdagar fattade, men åt Kong!. Maj:t ej sanktionerade beslut om Kämners-, Lagmansoch Riddare-Syne-Rätternes indragning, — uti sitt berörde Betänkande tillstyrkt, det Rikets Ständer måtte besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, deruti Rikets Ständer, med åberopande af de skäl, Rikets Ständer tillförene yttrat för Kämnersoch Lagmans-Rätternes samt, i sammanhang med dessa sistnämnde, Riddare-Syne-Rätternes afskaffande och rättegångs-instansernes inskränkning till blott trenne, i underdånighet anhålla, att, derest berörde
Om man t. ex. skulle göra sig reda för lill hvad belopp årliga väghålluingskostnaden för ett hemman uppgår, och man ålägger bruksinnehafvaren för så stort taxeringsvärde af bruket som i andra komunala afgifter motsvarar hvarje hemman, en så stor afgift, hvartill väghållningsskyldigheten för hemmanet ansetts upptaga, så kunde visserligen en grund finnas för bestämmande af ifrågavaride inrättningars deltagande i vägunderhållsskyldigheten. Della blott såsom ett project, för att bevisa möjligheten. Hvad angår olämpligheten af alt ålägga en qvarnägare att deltaga i vägunderhåll, emedan han egentligen mal för de trafikerandes behof, sä tviflar jag på, alt en mjölnare mal endast för det nöjet att få betjena sina grannar. Han mal förmodligen i ändamål att derpå förtjena och qvarnen är likasom andra dylika inrättningar blott ett medel för iunehafvaren att för värfva sin utkomst. Hr Printzensköld har sagt, att de skäl jag anfört endast hafva grundat sig på billighet. Skälen för Utskms förslag äro i betänk. anförde. Jag söker vederlägga de skäl som i reservationen emot detsamma äro anförda och det är på grund af dessa som Hr Printzensköld yrkar afslag å betänk. Reservanten anför först att ”ehuru det måste medgifvas, alt en viss billighet synes ligga till grund derför, alt grufvor, hyttor, bruk och andra fabriksinrättningar i väghållningen deltaga, helst vägarne, genom deras körslor mycket förderfvas, torde dock den befrielse från väghållning, som dessa verk och inrättningar alltid ägt, icke kunna, utan kränkning af äganderätten dem beröfvas”. Det är della skäl på grund hvaraf man skulle yrka att förslaget måtte afslås, men R. St. hafva tillförene vid flera tillfällen icke tvekat att med afseende just på den billighet, sorn Hr Printzensköld anser icke kunna utgöra något skål för lagstiftningsåtgärden ålägga personer skyldigheter, som dem förut icke varit påförda. Hvad beträffar de öfriga skälen som i reservationen äro upptagna så synes det åtminstone mig vara obetydliga.
Bonde-St:t väckt motion att lörvandlingsstraffet för böter, som enligt §§ 41, 43, 44 och 45 ådömas, skulle bestämmas till fängelse i stället lör till fängelse vid vatten och, bröd. Som jag ingalunda betviflar att Utskit verkligen haft skäl för detta afstyrkande, anhåller jag att någon af dess ledamöter behagade redogöra för dessa skäl, helst jag, och kanske andra med mig, icke kunna inse, hvarför böter, som ådömas enligt ofvan uppräknade §§, i olikhet med öfriga enligt denna författning förekommande böter (hvilka förvandlas till fängelse), skola, då tillgång till deras gäldande saknas, förvandlas till vatten och bröd. De handlingar, hvarför dessa böter ådömas, äro kanske redan på andra sidan Kölen fullkomligt obrottsliga. Skulle deremot ingen af Utskits här närvide Hrr ledamöter kunna nöjaktigt redogöra för skälen till detta beslut, anhåller jag att §:n mätte återremitteras, på det Utskit måtte komma i tillfälle att sjelft göra det. Hr von Ehrenheim: Då nu gällande K. Förordning angide vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, stadgar, att böter, sorn enligt 41, 43, 44 och 45 §§:na ådömas, skola vid bristande tillgång förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, samt detta förvandlingsstraff, genom de i nya strafflagen gilna förändrade bestämmelserna angide vattenoch brödstraffet, blifvit i högst betydlig 340 Deii 4 Juli e. ni. män lindradt, kail jag icke finna skäl att för närv:de medgifva ytterligare lindring för de ifrägav:de förseelserna, hvarföre jag anhåller om bifall till Utskits förslag. Hr Ribbing: Jag anser mig böra upplysa, att från aldre tider har erfarenheten visat, att de böter, som förvandlats till enkelt fängelse, icke medfört samma verkan som de, hvilka blifvit förvandlade till fängelse vid vatten och bröd.
Man uttager den icke allenast lika obilligt, som om man fördelade skatten per capita, lika för den rike och den fattige, utan man lägger verkligen en större tunga på den fattige än den rike. Det är nemi. lätt begripligt, att dessa lifvets första nödvändighets-varor just äro de, som företrädesvis och i största mängd förbrukas af den arbetande klassen, och det blir således en naturlig följd, att, om man lägger skatt på dessa artiklar, så faller denna skatt tyngre på den som konsumerar mera, än på den som kon sumerar mindre. Detta i afs:de å sjelfva grundsatsen. Beträffande dess tillämpning, hemställer jag, hvilken fördel, som deraf väl skulle kunna upstå för det intresse, som man tror sig skydda. Då vi under vanliga förhållanden hafva ett så betydligt öfverskott af spanmål, att detta upgår till mer än 1 mill. t:r, som måste utföras (jag ber, att i detta hänseende få uplysa, att fjolårets export utgjorde omkring 1,300,000 t:r, och att exporten detta år troligen blifver ungefär lika stor), så torde det vara klart, att våra sädespriser här hemma i främsta rummet måste vara beroende af den utländska marknaden, och att en import tull på spanmål under sådana omständigheter ej kan utöfva något annat inflytande, än att möjligen partielt förhindra handelns fria och naturliga gång. Men, säger man, det gifves tillfällen, då, i ans:de till ymniga skördar utomlands, priset derstädes är lågt, på samma gång som skörden här hemma utfallit ganska knappt; och vid dessa tillfällen är det nödigt, att våra spanmåls-priser hållas uppe (såsom det heter) genom en lämplig tull, så att jordbrukaren, i dessa högre priser, har någon ersättning för den mindre afkastning han erhållit. Jag hoppas, att jag någorlunda klart har återgifvit, mina motståndares mening. 332 Den 23 N ovember e. m. Mig tyckes dock, att en dylik fordran helt och hållet strider emot billigheten.
313 än trafiken blir större och banor af större utsträckning komma att tillstöta; men på grund af tillkomsten af 6 å 8 mils jernväg öfver Örsundsbro eiler till Upsala kan åtminstone icke jag stödja förhoppningen om så stora besparingar eller en så stor transito-trafik, att sammanbindnings-banans fullbordande under denna statsreglerings-period med anledning deraf blifver nödvändig. Och emot dessa besparingar anser jag, att man bör ställa räntebesparingen, utöfver kostnaden för en provisionel station, hvilken för några år och en 8 mils bana med föga utvecklad trafik kan göras ganska enkel, eller den nytta en del af ifrågav:de anslag, användt till fortsättning af den ena eller andra banan, kan åstadkomma. Förr än den norra banan uppnår Gefle-( Dala-jernvägen, anser således icke jag sammanbindnings-banan behöfva vara fullbordad. Frih. Gederström: Tacksam för den uppmärksamhet, som de båda nästföregående talarne behagat egna åt min motion, ber jag att få uttala min tillfredsställelse öfver den välvilja, hvarmed de ärade talarne omfattat de uti samma min motion hufvudsakligen uttryckta åsigter. Hufvudtanken i mitt förslag åsyftar nemi. att 1:ö, så snart som möjligt, bringa till fullbordan en hel länk i den kedja af länkar, hvilken, enligt K. M:s Nåd. Propos., komme att, en gång fullbordad, utgöra nordvestra stambanan. Ehuru nödvändig och värderik den af K. M. i nåder föreslagna halfva länk än må vara, komme den, efter mitt förmenande, dock icke i någon väsendtligare mån hvarken vestra stambanan eller orten till godo förr, än den är dragen fram till Christinehamn, eller den punkt vid Wenerns strand, der denna bana är afsedd att beröra detta Sveriges största insjösystem och de uppåt bergslagen ledande jernvägsoch vatteftförgreningar. Af stor vigt synes det mig således vara, att detta första steg på den nordvestra stambanan redan vid denna riksdag uttages kraftigare och på ett sätt, som mera motsvarar K. M:s nådiga och prisvärda afsigt i detta hänseende. Jag säger: redan, ehuru jag kanske rigtigare borde säga: ändtligen.
Huru denna föredragning punktvis skall tillgå, bör icke vara något tvifvelsmål underkastadt, då man erinrar sig, huru andra betänka, om'hvilka man fattat samma beslut, blifvit föredragna. BaucoUtsk. har visat lika ordentlighet som StatsUtsk. och numererat punkterna. Om således en n:r uppläses för 102 Den 5 Maj 1'. m. hvarje gång, ser man bestämdt, huru mycket som blifver föremål för öfverläggningen. Skulle någon finna för sig behöfligt att i ett sammanhang tala om flera punkter eller öfver hela betänk., lärer sådant lika litet vara någon betaget vid detta tillfälle, som då StatsUtskts inkomstbetänk. förevar. Jag tror således, att oaktadt betänk, punktvis föredrages, är hvar och en obehindrad att göra sin framställning så vidsträckt, som honom godt synes. Hr af Ekenstam, Isr.: Lika med Hr v. Hartmansdorff har jag fattat beslutet vara, att betänk, bör punktvis föredragas; men dä Utskrs deri yttrade meningar äro af synnerligen 2:ne olika slag, somliga absoluta, grundade i sakens natur, andra relativa, fotade på supponerade förhållanden, så synes önskvärdt, om man nu, till Utskrs rättelse vid ärendets förnyade behandling, kunde gifva åt de särskilda punkterna en sådan hållning, hvarigenom Utsk. lättare kunde urskilja de afdelningar, som egentligen vore föremål för återremiss, från dem, som icke, utan endast i sammanhang med det hela, vore att så anse. Om sådant nu kunde låta sig göra, tror jag, att derigenom skulle beredas en icke ringa ledning för Utsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att några beslut öfver särskilda punkter icke kunde komma i fråga, enär någon återremiss i ämnet ej förut ägt rum; utan måste detta betänk, nu antingen af R. o. Ad. bifallas, afslås eller, hvad troligast vore, återremitteras. Hr von Qvanten, Carl:
Af hennes strödda mull som har förvandlat sig; Som riktas af förlust, och skapnader föröder, Men bibehåller – Dig! Hvad är du? Jag dig ser försedd med evig styrka, Och frågar, hvad du är – I varelsernas band Hvem röjer ej en Gud? I Dig vi Honom dyrka, Du verkan af hans hand! I din varaktighet jag dig med undran prisar, Gudomeliga Eld! men jag er skilja kan. Ombytliga Natur! hvart ögonblick bevisar, Att Du är icke Han. Du är det återsken, som Honom uppenbarar, Af sin oändlighet från oss för vida skild. För ögon, som dig se, hans aftryck du bevarar, Och lyser af hans bild. En half-lärds falska vett på verldens thron dig målar Som Ödets blinda gud, och böjer knä för dig. Hvad är då denna hamn, som sprider guda-strålar, Och sjelf ej känner sig? Du, snillets gudason, som offrar dina stunder Uti Naturens tjenst att vörda hennes spår! Att läsa hennes bok, och känna hennes under, Du nya ögon får. För dig hon öppnad är: du hennes ordning följer, Till gränsen af det mål hon för vår syn har satt; Och i det dystra moln, der hon sitt ursprung döljer, Du vördar hennes natt. Du endast mäktig är, att stiga i det höga Och helgedomen nå, der sig Naturen stängt. Åt mig, att henne se, i stället för ditt öga, Har hon ett hjerta skänkt. Ett medfödt verldsförakt, en afsky för att trängas På lyckans skådeban, der hopen skockar sig; En smak för enslighet, att fjerran utestängas Från arga dårars krig. Min oro bröt mig lös ur städers trånga näste, Och med ett steg, Natur! jag i ditt tempel var: Dess altare vår jord, dess tak var himlens fäste, Och Du mitt gudasvar. Jag andades en luft, som lif och styrka närde; Jag hörde hjertats språk, och älskade din lag. Ibland ett menlöst folk, jag såg mitt slägtes värde I dina första drag. Förnöjd, jag märkte då hvad orätt jag dig gjorde, När jag det höga sökt, der du ej ägde del; Och att jag till ditt lof min sångmö helga borde,