Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 75, i fråga om anställande af ett kanslist-biträde vid Banko-diskoutverkels lista ombudsmans-axpedition ; samt N:o 76, öfver väckte frågor om lönetillökning åt ombudsmännen vid Lånekontoren i Götheborg och Malmö samt om tillsättande af en kanslist vid sistnämnde lånekontor. Föredrogs BankoUtsk. d. 19 dennes på bordet lagda ullål. N:o 80, öfver en af Bankens tjenstemän gjord ansökning om ersättning för förlorad inkomst, genom inställandet af tillverkningen och utgifuiugen från banken af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar. Ilr von Hartmansdorff, Au g.: BankoUtsk. har i denna fråga lill 11. St. väl framställt det förslag Fullmäktige uppgjort, dock med en betydlig förändring, bestående deruti, att då Fullmäktige föreslagit den ifrågavar. ersättningen att utgöra f af det belopp, som vederbör, hittills årligen för sedelskrifning bekommit så har Utsk. funnit för godt att nedsätta beloppet till hälften af berörde årliga inkomst. För min del får jag anhålla, att R. o. Ad. ville gilla hvad Fullmäktige föreslagit och få såsom skäl derföre anföra följande. Bankens tjenstemän hafva visserligen icke erhållit denna betalning såsom lön, utan blott såsom ersättning för ett visst arbete, hvilket banken behöft få uträttadt. På sätt i betänk, upplyses, fans fordom särskilta tjenstemän som endast voro sysselsatte med delta arbete. I den mon sedlarnes antal betydligen tillväxte, faun man likväl att banken icke kunde vara betjenad med dessa tjenstemän allena, ulan alt man behöfde ställa en större personal i verksamhet för att få det behöfliga antalet sedlar förfärdigadt. För den skuld anslogs för detta arbete en viss ersättning beräknad efter stycketal. När sedelskrifningen kommer att upphöra, så kan man visserligen säga, att vederböraudes arbete äfven upphörer, och att banken således icke kan vara skyldig att till dem något vidare utbetala. Likväl skulle, om banken fortfarit att, enligt första förhållandet, aflöna särskildta tjenstemän utan eget förvållaude roistat sina tjenster, att lemna dem lönen i behåll.
Utskottet torde härvid endast behöfva erinra, att ordet syssloman betyder detsamma som commissionär, eller den, som i egenskap af ombud, å annans vägnar, vexel upphandlar, och att således dermed ej kan förslås mäklare, hvars befattning vid vexel-slut är genom serskilde stadganden bestämd. Utskottet finner derföre omförmäldte anmärkningar ej tili någon åtgärd föranleda. ■8 §. Uti denna §. stadgas, att, derest vexel-gifvaren på den tid, då vexeln utgafs, egde godkännarens ovilkorliga tillåtelse att vexeln å honom draga, denne skall vara förbunden att vexeln antaga och, om det ej sker, ansvara för all deraf uppkommande skada. Herr Professoren Doctor Thomander har förklarat, att ett stadgande af berörde beskaffenhet, om det antoges, vore tillräckligt att omintetgöra all blanco-credit i landet; och af Herr Fernander är anmärkt, att det vore orättvist, att den, som beviljat en annan blanco-credit, skulle vara satt i nödvändighet att acceptera dennes vexlar, ehuru underrättelse om hans obestånd inlupit. Utskottet kan ej godkänna dessa anmärkningar. En person, sorn gifvit ovilkorlig tillåtelse åt annan att å den förre draga vexel, måste ock ovilkorligen vara förbunden att vexeln antaga. Ett annat förhållande vore ej rättsenlig! och skulle dessutom föranleda bedrägerier emot vexel-köpare, som, med kännedom om tillvaron af en sådan tillåtelse och, i förlitande derpå, tillhandlat sig vexel. Ifrågavarande stadgande, hvilket slår i öfverensstämmelse med föreskriften i 12 §., att den, som godkänt vexel, ej må undandraga sig betalningen, om än vexel-gifvaren skulle finnas hafva kommit i concurs-tillstånd, innan accepten meddelades, bör ingalunda hindra lemnandet af blanco-credit, men väl medföra den välgörande verkan, att sådan credit endast beviljas personer, kände för vederhäftighet. Detsamma eger dessutom en nära motsvarighet med 5 §, uti 4 Artikeln af nu gällande Vexel-Stadga af den 21 Januari 1748.
N:r tgy, r|#i 1474’ Stats-Utskottens Bttänkanden; ning sa åt de gamle Skattlaggde Hemmanen som åt de blifvande nya, skulle förhållas i likhet med 1811 års Kongl. Resolution och lider i stöd deraf■ Utfärdade Instruction, äfvensom att i händelse något Hemman sorn för bristande! Inägor, komme att utgöras endast af Skogsmark, skulle för Skogsrymdens upptagande komma att inrättas ett sådant Hemman Väl skulle Utgöra Jördeboks Och Hemmantals-Rartta samt belöpande Skattelösen, men frikallas från alla öfriga Onera så väl till Kronan som för de inöm Orten Hemman åtföljande skyldigheter, så länge Och intill dess Silfververkét med vederbörligt tillstånd får nedlägga9> Sedan VI, häröfver inhämtat Edert underdåniga tillåtande, håfve Vl tagit detta Mål i Nådigt öfvervägande, och länder Eder till évar samt egen och vederbörandes underdåniga éftértattelse, det Vi, med Nådigt afseende å hvad af Eder dervid blifvit i underdånighet hemstält och tillstyrkt, i Nåder bifallit ofVanherörde af Assesäoren Heykenskjöld å egne Och öfrige Helleforss Interessenters vägnar gjorde underdåniga ansökning, att vid de a Hellefors* districtet blifvande nya Hemtnansskattlägghing, den nU fastställde Savolaxske methoden till i öre Silfvermynt Tunnelandet ej mindre i afseende på Skogsmarken än Inägorne bör följas, med Nådigt förklarande tillika det Intéressenterne i Öfrigt måge tillgodonjuta hvad dem i 1811 års Kongl» Resolution är försäkradt och tillagdt djch sådant med det af Interessenterne nu gjorde förbehåll, att, i den händelse något Hemman, för bristande odlade inägor ,s skulle Stats-Utskottets Fetiihkanderi.
Lagerbjelke, i öfverensstämmelse med Ridd.Direkt:ns förslag, hemställt, att i första mom. näst efter ordet ”RiddarhusSekrel.” måtte tilläggas: ”hvilken i allmänhet bör söka befordra allt, som till Riddarhusets gagn och bästa hörer.” Uppå sedermera framstäld propos. biföll R. o. Ad. ifrågavar. § med det af Gr. Lagerbjelke föreslagna tillägg. § 39. Bifölls. § 40. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller att Hr von Kraemers reservation måtte upläsas och jag derefter återfå ordet. Sedan den begärda upläsningen försiggått, yttrade Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller att till alla delar få instämma i hvad Hr von Kraemer i nu nplästa reservation yttrat. Af de upgifter der förekomma, finnes bland annat, att, om än 200 genealogiska tabeller årligen utskrifvas, åtgå dock 28 år innan alla tabeller öfver de lefvande älterna hinna att renoveras. Man finner lätt, att då omlopps-liden är så lång, lärer det ej heller inträffa att serdeles många tabeller bli omskrifna, som ej behöfva det. I alla fall anser jag det vara en ganska liten olägenhet, om 154 Den 20 Maj. äfven någorlunda hjelpliga tabeller bli renoverade, emot det om åtskilige, icke bjelplige, lingö ligga qvar och vänta till ett annat år, hvarföre jag anhåller om propos. till bifall å Hr von Kraemers förslag. Hr Freidenfelt: Anledn. lill Utsk:s förslag rörde denna §, var som Hr von Kraemer anmärkt, alt i den gamla §:n står: intilldess Riddarhusets alla genealogier blifvit kompletterade, åligger det etc. Till följd af detta stadgande, som skulle kunna gifva anledn. till den förmodan att, sedan labellerne en gäng väl blifvit kompletterade, någon vidare komplettering framdeles icke skulle vederborde åligga, fann Utsk. nödigt att förtydliga och förändra §:n.
Då alla vägarne inom detta län och i synnerhet de äldre allmänna farvägarne, hvilka i tidens längd genom det årligen å dem påkörde grus fått ett allt högre och högre läge öfver de kringliggande fälten, småningom blifvit smalare än allmänna lagen föreskrifver, hvilket förorsakats dels genom kreaturs åverkan, dels ock måhända på sina ställen genom de väglagandes sjelfsvåld att från vägkanten hemta fyllning att pålägga vägen, och då till och med på sina ställen fara uppstått då större vagnar kommit att mötas, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funnit sig föranlåten att föreskrifva en allmän utläggning af vägarne till den lagliga bredden, men medgaf, för att icke göra åtgärden alltför tryckande, att arbetet fick på tre år fördelas. Denna utläggning har under detta qvinqvennium blifvit verkställd och i allmänhet utan svårighet kunnat tillvägabringas, oaktadt icke obetydliga kostnader derigenom tillskyndats de vägbyggnadsskyldige. Under perioden för denna berättelse hafva följande vägforbättringsarbeten förekommit, nemligen: 1) Omläggning af allmänna bergslagsvägen emellan Westerås och Hallsta gästgifvaregård vid Ansta i Romfartuna socken, till undvikande af de mot hvarandra lutande svåra Näsoch Anstabackarne. Den nya vägen, försedd med en större stenbro, öfver det i dalsänkningen framgående vattendraget, har en obetydlig lutning, fast botten och är 160 fot kortare än den gamla. Till beräknade kostnaden 2,418 R:dr har Staten Tab. Litt. K. Bränvinstillverkning. Större brännerier. Antal större brännerier. Tillverkningsqvantitet i kannor. Tillverkningsafgift. R:dr R:mt. Mindre brännerier. Antal. Tillverkningsqvantitet i kannor. Tillverkningsafgift. R:dr R:mt. I det hela. Deraf med mäskvärmare. Vägforbättringar. Broar.
Förordningen den 9 Februarii 1802, otn Stängselskyldigheten. 3:0 Ett Memorial af Herr Hammarhjelm, Cart Fredric, angående ny skattläggning å en del BergsmansHemman. 4:0 Ett Memorial af Herr Mannerhjerta , TJIric Emanuel, om inskränkning uti Exclusiva Privilegiers meddelande. 5:0 Ett Memorial af Herr Lilljehorn , Gustaf Adolph, angående ändring i TjenstehjonsStadgan. 6:0 Ett Memorial af Herr Lilljehorn, Gustaf Adolph , angående förändring i SkjutsFörfattningarne. 7:0 Ett Memorial af Herr Åkerhjelm, Con» rad , angående en fri utförsel af Eandets SkogsEffecter , jemte Herr JWannerstams, Johan , och af Wingårds, Johan , yttranden i samma ämne. 8:0 Ett Memorial af Friherre Wrangel , Henning, angående angelägenheten att emellan Biksdagarne förekomma afgörandet af sådane mål , hvilka tillhöra Riksens Ständers öfverläggning. 9:0 Ett Memorial af Friherre Wtangel , Henning, angående rättighet för Landtbrukare, att mot låg eller ingen Tull utföra LandtmannaProducter. 10:0 Ett Memorial af Friherre Wrangel, Henning, innefattande yrkande, att hinder ej ProtokollsVtdrag d. lo Jan. 50g må läggas af Consistorii Fullmägtig för afslutande af öfverenskommelser om Pastoralier emel» lan Kyrkoherdar och Församlingarne. il:o Ett Memorial af Friherre Wrangel , Henning, angående en förbättrad LandtmäteriTaxa. 15:0 Ett Memorial af Friherre Carpelan, Carl Mauritz, angående nödvändigheten af en ny allmän vägodelning. 13:0 Ett Memorial af Friherre Carpelan , Carl Mauritz, rötande
Enär hvar och en räntetagare kommer att erhålla det bestämda medelpriset jemte forsellön och, då leverering sker in natura, skillnaden emellan detta pris och årspriset, samt dessutom 16 sk. för hvarje tunna råg eller korn, så tror jag han vinner full ersättning för den visserligen möjliga händelsen, att markegångspriset kan komma De a 12 Mars f. m. att understiga spannmålens verkliga värde. Enligt min åsigt mäste det vara i hög grad betungande och bekymmersamt för räntetagaren att nödgas emottaga spannmål i goda år, då det knappast är möjligt för honom att afyttra den utan Större eller mindre förlust. Detta förhållande skulle i framtiden nästan helt och hållet föreko.mmas, enär han hade föga anledn. att befara, det räntegifvaren ville leverera sin spannmål in natura, då derjemte skillnaden emellan medeloch årspriset samt vanlig forsellön borde af honom erläggas. Jag betviflar åtminstone, att någon räntegifvare lärer vilja på samma gång utgöra sin ränta både i spannmål och i penningar. Jag tillstyrker altså för min del vördsamt antagandet af BondeSt:s inbjudn., och jag anser R. o. Ad. icke böra längre uppskjuta med pröfningen af densamma. Jag får derföre hemställa, huruvida icke R. o. Ad. först bör yttra sig, om Ståndet finner anledn. att på grund af denna inbjudn. frånträda sitt förra beslut. Derest R. o. Ad., emot hvad jag hoppas och förmodar, icke skulle finna anledn. härtill, torde åtminstone den utväg, H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt nu föreslagit, böra vidtagas; men innan R. o. Ad. yttrat sig öfver inbjudn., anser jag någon remiss till StatsUtsk. öfverflödig, emedan Utsk. likasom hittills mäste vara urståndsatt att dessförinnan vidare yttra sig i frågan. Det är, mina Hrr! mer än 25 år sedan, R. o. Ad., uppå derom inom detta Stånd väckt fråga, medgaf afskaffandet af nästan alla dess privilegier.
Slnnorlebeé, än att manga ©omflofarö bejlut blifmit genom förlifningar mobiflerabe, later bet ftg fmårligen förflara, att tappanbe parter uti 48,248 fafer (fulle hofwa förblifmit ttöjbe meb Unber*9iätterneé ©omar och er* bänt ftg Ijofma haft orätt, bå beremot be ntifmöjbeé antal, forn fullföljt fina fafer mib 2lpelfationS©omflolarna, icfe marit flörre än 3,579. 3 alla fall fpneö bet mara factijft åbagalagbt, att änbamåfet meb inrätt* ningen af görltfningé*9?ämnber är ^ra Unber*3vätter munntt; och mer än fannolift är, att 0men(fa $olfet icfe jfulle hnna ftg belåtit meb en nt), blott och bar, görlifningS^nflantie. Jpmab brottmålSlagffipningen angår; få lär tiben, att beröfmer afgif* ma ett utlåtanbe, på grunb af be till .£>. é. 3perr ^uffitiae 0tatS3)liniflern infommattbe brottmålSliflor, förfl bå mara inne, när uppgifter för flera än ett åt hunnit, att blifma fänbe och fliftuit attlebtting till be jemförd* fer, forn (fola ingå i utrebningen af be ämnen, forn hit höra; hvarföre ocf betta måfle till ett annat år upplfjutaö. (£mellertib fjor jag anfett ben ifrån ^ongf.
Då, med hänseende till föreg:de, min bestämda öfvertygelse är, att det skulle medföra en oändligen stor nytta, vida öfvervägande kostnaden, om tillfälle blefve beredt och lemnadt för officerare af arméen, i likhet med hvad som äger rum och lill obestridlig fördel länge ägt rum för officerare af flottan, att tjenstgöra uti sådane främmande makters härar, som befinna sig i krigstillstånd, eller som åtminstone, i följd af ständigt ombytta förläggningsorter, större öfningslägers sammandragande m. m. hafva sina trupper på en rörligare fot än hos oss kan blifva fallet, så är det på grund häraf, jag vördsamt föreslår: l:o. Att R. H. St:r mätte till K. M:s Nåd. disposition ställa ett årligt anslag af 6,000 R:dr b:ko för att, lika fördel t, användas till understöd åt 3 officerare af landlarméen, en af hvardera af de 3 hufvudvapnen, Infanteriet, Kavalleriet och Artilleriet, hvilka officerare, efter erhållandet af K. M:s Nåd. tillstånd, kunna beredas tillfälle, alt ingå uti aktiv krigstjenst hos någon med Sverige i vänskapligt förhållande varande utländsk makt. 2:o. Alt R. H. Si.t. i händelse detta förslag bifalles, måtte till K.
Lön och Betalnings afgiften, Slottshjelpen och Medicinal fonden, med de ytterligare wilkor af Tariffernes ökande eller nedsättning, som den af Ost äfwen nu godkände och fastställde Finansplan innehäller, och Wi jemwäl, i betragtande deraf at de wid ststledne Riksdag öfwerenskom. ne grunder för Bewillningens utgörande icke hunnit anwändas och pröfwas, desta grunder ä nyo faststält, hafwe Wi öfwerenskommit at den Bewillnings Förordning, som under den 28 sist!. April af Ost blifwit utfärdad, äfwen nu och hädanefter mä blifwa gällande, endast med undantag af de förklaringar Wi nu antagit och beslutat; skolandes alla de moment, hwilka här nedanföre i ny redaction utgifwas, gälla, fästom wore de i ofwannämde Bewillnings-Förordning af ben 28 ststledne April införda. Jemwäl häkwe Wi gillat och stadfästat de Regler och föreskrifter till de skattskyldiges och Taxeringsmännens samt andre wederbörandes efterrättelse, de formulair till Berednings och Taxeringslängder, te formulair till uppgift wid Manta-skrifning och taxering tillika med förklaring del öfwer, hwilka härjemte kungöras att i stöd af den rätt Ost tillkommer att i Bewillnings mä! - Den 16 October. 271 mäl förordna, til wederbörandes vwillkorliga efterrättelse lända, samt äfwen bifogat Forumlair till Sammandrag öfwer Bewillningen i hwarje Län, och till det Sammandrag öfwer bela Rikets Bewillmng jemte Hemmans och StadsiordS efter sine Closter och grader uppskattade wärdén, hwilket ststnämde af KammarRätten kommer at till nästkommande Ständer öfwerlemnas. Tillägg, förändringar och förklaringar till Bewillmngs-Förordnmgen. Art. Jngresten 2:dra stycket, stdan 4 har blifwit förändradt sälunda:
Sådana afgifter kan man pålägga egna tillverkande undersåter, men ej i längden den internationela handeln, då man ej har anledningen gifven i t ill verk ningsa fgift inom landet; och att genom tull på utländskt bränvin fortfarande forska (Ta Staten en inkomst, motsvarande den, som utaf den inhemska näringen för närvide inbringas, låter sig icke göra; ty icke lärer man i längden kunna gent emot frihandeln upprätthålla en tull, som med 150 proc öfverstiger varans värde. Jag bekänner, att mina betänkligheter i afseende å denna vara äro allvarsamma, och jag skulle derföre förstått Revilin -Utsklt, om det, i stället för den bekanta slutmeningen i Betaniel, deri omtalas, att icke de väntade förmånerna blifvit vunna, hade yttrat, »att ehuru den med Frankrike afslutade traktaten innehölle alltför stora medgifvanden åt Frankrike i afseende å bränvin och sprit af vindrufvor, likväl» etc. En annan sak är, om jag, för den händelse en sådan slutmening blifvit uppställd, skulle velat rösta för dess godkännande. Mig synes nemi., att om man skall uttala ett omdöme om Regeringens sätt att behandla denna fråga, och särskildt i afseende å artikeln bränvin och sprit, bör man äfven hafva gjort sig reda för huruvida det varit möjligt att erhålla större medgifvanden. Af underhandlingarne tyckes det som om sådant icke låtit sig göra, samt att traktatens vara eller icke-vara var beroende af, att man icke vidhöll större fordringar just i Tråga om surtaxen å bränvin. Just häri ligger dock något oroande. Månne en så praktisk nation som den Franska skulle hafva fäst sig så mycket vid beloppet af sagde surtaxe på bränvin, om d»n icke beräknat att kunna införa af denna vara till Sverige? Då det likväl nu var förhållandet, att endast på delta vilkor traktaten kunde erhållas, och då farhågan i afseende å bränvinet likväl ej hvilar på visshet, utan blott på förmodanden, så kan jag visst ej undra på, att man begifvit sig till detta medgifvande. I värsta läll återstår oss samma utväg Den 8 Februari f. m. 109 som England.
Dä nu öfverläggningen är slutad, får jag hemställa, huruvida icke Hr Gr.' ' o. Landtm, behagade anmoda Hr Munck af Rosenschöld att sig aflägsna. Den 0 D c c em b e i'. 11/ Hr Gr. o. Landtm, svarade, det lian, da Hr Cederschiöld hegärde ordet, redan hade upslagit 41 §. lliksd.Ordn. hvaruti stadgades: ”hörande för öfrigt och i allmänhet iakttagas att i ”mål, som personligen röra en ledamot af något Riksstånd, må ”lian väl i Plena eller Utsk:s öfverlägjrningarne, men ej beslu”ten öfvervara”; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, till följd deraf nu anmodade Hr Munck af Rosenschöld att afträda tills R. o. Ad. fattat sitt beslut i förevrde ämne. Hr Munck af Rosenschöld: Jag känner fullkomligt denna § och ämnade sjelf ställa mig den till efterrättelse så snart discussionen blifvit förklarad slutad. Sedan härefter Hr Munck af Rosenschöld Iemnal Riddarhussalen, framställde Hr Gr. o. Landtm., att under öfveriäggningen hade, sedan Hr Cederschiöld afstått från det af honom framstälda serskildta förslag, endast 2:ne olika meningar sökt göra sig gällande, af hvilka den ena afsåg bifall till Hr Printzenskölds motion att Hr Munck af Rosenschöld måtte på grund af 7 § lliksd.Ordn. förklaras oberättigad lill säte och stämma på Riddarhuset, och den andra att denna motion måtte remitteras till Riddarli.Ulsk.; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., med förklarande att han i öfverensstämmelse med Riksd.Ordms föreskrift, ansåg sig böra först framställa propos. till bifall, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla den 1111 föredragna motionen. Denna propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarjemte Hr Flach, Johan Fredr. Philip anmälde sig och yttrade:
Hofmännen, he! De vädrade strax, att där låg en hund begrafven i det äktenskapet; och de bemödade sig naturligtvis att gräfva upp kadavret. Göra ondt värre, he! Drottningen fick höra allt skvaller om kungens galanta äfventyr; och för kungen berättades alla bittra yttranden som drottningen fällt. Hon är häftig, kan icke behärska sig och väger aldrig sina ord! – Man får icke glömma, att drottningen vid den tiden förmodligen redan var i välsignadt tillstånd och som följd däraf mer än annars mottaglig för bittra stämningar! – Nej, nej! nickar Rantzau sympatiserande. – Och det fanns, vid Gud, anledningar nog. Låt oss för all del icke förgäta damerna, he! Alla de odygdiga små fruarna och fröknarna vid hofvet. De hade också med sina små söta näsor vädrat, att allting icke var som det borde vara – följaktligen lade de ut sina nät, he! Det var just vid den tiden, kungen fick lust att uppträda offentligen som skådespelare, och det sägs, att han skulle ha varit mycket intresserad af den förtjusande geheimerådinnan Gabel, som spelade »Zaire». – Strax förut hade hennes gamle tillbedjare, prins Karl af Hessen fallit i onåd. Ni vet, att kungen drog blankt mot sin svåger på en maskerad hos Schimmelmann? He! Om H. M:t i stället dragit värjan mot en af de två ryska ambassadörerna, som tvinga honom att dansa efter sina knölpåkar! – Det hade åtminstone varit mindre politiskt! Då kunde vi ha gått miste om Holstein-Gottorp! Rantzau rynkar ögonbrynen: – Jag gitter icke vidare höra talas om den där byteshandeln! Alla mena, att affären är så förmånlig för Danmark. Men jag fruktar Fiekchen också när hon bringar oss fördelar! Vi se icke de hemliga bevekelsegrunderna! Hennes ambassadörer ha snart tillvällat sig en oinskränkt makt öfver oss alla. En kronotjuf, som kallar sig Saldern, och en barbar, sådan som Filosofoff, diktera nu alla konungens regeringshandlingar. Vägrar han lyda, hota de blott med afbrott i förhandlingarna om bytestraktaten.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Memorial N:o 151), med förslag till allmänna vilkor och stadganden, i alseende på de under denna riksdag beviljade stats-bidrag till \äg-aniäggningar och väg-förbättringar samt hamn-byggnader och vatten-aftappningar, med flera arbetsföretag. S‘ D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande N:o 165, angående beviljandet af stats-bidrag för en kommunikations-led emellan Asasjön i Kronobergs län samt städerna Wexiö och Carlshamn. Bih. till B. St. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Ulskottels Memorial N:o 4 69, med förslag till sladganden, angående de i kronans kassor influtna medlens tillhandahållande för allmänna rörelsen. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskotlets Utlåtande N:o 52, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 40, öfver dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels ock enskilde motioner i enahanda syftning. Förfallnings-förslaget, enligt Utlåtandet N:o 52, godkändes, med den rättelse, att uti Förslagets 4 4 §:s sista moment ordet månader skall försvinna. S. D. Föredrogos ånyo Konslitutions-UtskoUets Memorialer: N:o 55, med voterings-propositioner, rörande det af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 35 föreslagna tillägg vid 4 § 9 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående förbud emot eftertryck af utländsk skrift; och N:o 56, med voterings-propositioner, rörande det af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 37 föreslagna tillägg vid 4 § 4 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående borgens ställande af dagblads och periodiska skrifters utgifvare. De uti dessa tvänne Memorialer intagna voterings-propositioner godkändes. Den 5 och 9 December. Frän Högv. Preste-Stdndet.