Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bedjen, som han, och vi skola, så visst som Elias, varda bönhörda! Petros lutade sig ned och församlingen med honom. Det var dödstyst i kyrkan. Även de livdömde bådo bådo, att den döde måtte resa sig upp för att ådagalägga deras oskuld och deras förföljda läras sanning. När äntligen Petros steg upp, var detta tecknet till hela församlingen att upplyfta sina huvuden. Man avvaktade med tillbakahållen andedräkt vad komma skulle. Prästerna, iklädda sina högtidsskrudar, samlade sig kring Petros och tågade mot altaret. De ordnade sig kring katafalken. Den äldste presbytern frambar ett kors och ställde det vid likets fötter. Biskopen hade tagit plats vid dess huvud. Från läktaren över huvudingången uppstämdes av osynliga sångare en högtidlig, sakta tonande hymn. Petros korsade armarne över sitt bröst och syntes bedja. Därefter lade han sin ena hand på den dödes panna, den andra på hans hjärta, upplyfte sina ögon mot höjden och sade: - Herre allsmäktige! Låt i dag din allmakt uppenbara sig till ditt namns ära och till vittnesbörd för din sanning! Herre allsmäktige, låt vår tro icke komma på skam! - Amen, amen! instämde församlingen. Efter dessa ord lutade sig Petros ned över den döde och ropade med hög röst: - I den heliga Treenighetens namn besvärjer jag din ande att åter liva denna hydda, som han lämnat! I den heliga Treenighetens namn besvärjer jag din ande att åter tala genom denna förstummade mun! I namn av honom, som bräckte dödens udd och sprängde gravens port, besvärjer jag dig, Simon vakna! Sedan Petros uttalat dessa ord, drog han sig några steg tillbaka. De övriga prästerna fördelade sig åt ömse sidor. Sången från galleriet hade tystnat. Man bidade med andlös spänning vad komma skulle. Mellan rökelsekarens skyflikar sågs den dödes orörliga anlete. Vid detta voro åskådarnes blickar naglade. Man tyckte sig se vad inbillningskraften föregycklade: än det ena, än det andra tecknet till återvändande liv en rörelse av ögonlocken, en ryckning i munnen under det långa över bröstet liggande skägget men i nästa ögonblick var villan borta.
1856 i nåder utfärdat en ny instruktion för tjenstgörande läkare, dels att ett nytt förslag till fältförvaltnings-reglemente blifvit den 30 Sept. samma är till LandtförsvarsDepart. ingifvet. Jag vill icke gifva i)epart:sChefen dementi, synnerligen som han icke är närv;de; jag tror således att det är ett misstag af Utsk. att anföra hvad som skett. Jag har här den författning som utgafs d. 5 Jan. 1856, och man behöfver icke noga granska den, för att finna att den icke innehåller några föreskrifter för den militära sjukvården. Den utgöres af några blad, som röra befordringsgrunden för läkares tillsättande, men icke alls tala om ordnandet af sjukvården. Allmänna erfarenheten, ytterligare bekräftad under fälttåget på Krim gifver vid handen, att på ett tillbörligt ordnande af den militära sjukvården leder i väsendtlig mån ett krigs utgång. Menskligheten bjnder äfven att icke förbise denna angelägenhet. En här må bestå af än så tappra soldater, så skall den ändock duka under, så framt den militära sjukvården, hvartill jag äfven räknar hälsovården, icke är ordnad och vidmakthållen på det sätt behofvet kräfver. Arméen uphör då att vara stridbar; följden deraf är nederlaget. Yi hafva sett hvilka stora förluster Engelsmännen ledo på Krim i följd af brister uti den militära sjukvården, då deremot Fransmännen, just genom det berömvärda skick hvari dess sjukattiralj sig befann, utsattes för ganska liten mansspillan. Det finnes i den Fransyska Arméen de s. k. ambulanserne och sådane inrättas icke på ögonblicket, utan fordrar lång tid för att bildas. En sådan inrättning finnes icke omtalad i detta fåbladiga exemplar som afhandlar huru läkare skola tillsättas. Jag vill emellertid antaga att det icke är DepartisChefen som begått detta misstag utan att Utsk. upfattat saken oriktigt.
Kan nödig hushållning, kan tidens vinnande, kan arbetets fortgång förenas dermed , och kan en behandling, som en gifven Instruction i sådant fall icke förbjuder, fä benämning af egenmäktigt förfarande. Först då, om Instructionen vöre öfverskriden, skulle man kunna äga något skäl dertill, fastän en sådan öfverträdelse vid många tillfällen ändock kunde vara förlåteligj då till exempel, när Casus inträffa, som en Instruction icke kunnat förutse, är det efter min öfvertygelse en sådan Styran. des skyldighet, atr, med endast afseende på hufvudsaken, frångå en föreskrifven förmalitet, då hufvudsaken skulle förlora vid dess nog~ granna iakttagande. Öfvertygad om den lika åsigt Verkets Styresman i detta fall hyser, är jag ock lika öfvertygad, att han ej tillåtit sig andra afvikelser ifrån sin erhållne Nådiga Instruction. Nationens förtroende ålade honom, att verkställa detta stora arbete, som han föreslagit* Hans riit för saken och hans allt omfattande verk» Den 16 Junii /. )u. 65 verksamhet hafva justifierat detta förtroende, och berättiga honom till Nationens bifall. Då jag nu trott mig hafva vederlagt de skäl, hvarpå man velat grunda påståendet, att indraga, de hittills beviljade bidrag till ar-, betets fortsättning, och som en följd deraf sjelfva arbetet, går jag att framställa min åsigt i hufvudsaken. Den stora vigt jag fäster vid ett Konungs och Ständers förenade Beslut, öfvertygar mig, att i sådant fall som detta endast Contractsbrott, å ContractsInnehalVarens sida, kan Verka förändring; sådant inträffar icke nuj ty om än vid laglig undersökning skulle finnas , att DiscontDirectionen, såsom enskilte medlemmar af Bolaget öfverskrida sin Instruction, hvad kan det läggas Bolaget till last? och hvad har det med Canalarbetet att göra? mad skäl kan det icke lida derföre. Bolaget har sig genom förenämnde Höga beslut tillslagit Discontvinslen till arbetets bedrifvande, och sedan 1815 300,000 Riksdaler årligt bidrag af Staten i vissa år till samma ändamål.
"Beträffande Post-Werkets Löners Otterne, hwara någon tillökning icke ägt rum, har Kongl. Majst i Nader anbefallt Dest Cancellie - Styrelse ast, sedan Öfwer-Post-Directionen blifwit hörd. inkomma med särskildt underdånigt Förslag till Reglering deraf, i förhållande till de olika förmor.er dehe Tjenstemän nu innehafwa: börandes den tillökning soin ä detza Löner tiUaswentyrs kan warda bewiljab, af Post-medlen ulga." "För Medicmal-Staken i Prowincerne har KglMajit wäl i Noder bifallit zz^ procents Löneförhöjning, utgörande pa sätt Förtekningen N:o i närmare utwisar, ä ett Lönebelopp af c,ozz Rstlr >6 ff, en ärlig tillökning af 1,677 Ridlr z? §. 4 r:st.; men som defia för Landet wigtiga tjenster, oaktadt en sädan tillökning, hafwa ett otillräckligt anstag, öfweclemnar Kongl. Majit till Riksens Ständers StatS-Usskott huruwida tillgängarne mä kunna medgifwa annu nägon ytterligare förhöjning." /'Frägan om Regleringen af Lönerna ä ÖfwerStachallare-Emdekets Stater, har Kongl. Majst funnit wara af mycken wigt och fordra den största uppmärksamhet, enär lugnet och ordningen sa wästndtligen bero af en i Hufwudstaden wät organiserad och werksam Polis, hwilken deremot bör, för trägna och nägon gäng förhatliga göromål hugnas med en nödtorftig utkomst. Kongl.
Jag är öfvertvgad, att Kyrkorådet alltid, åtminstone i de flesta fall, kommer alt bestå af sådane personer, som hvarken låta förleda sig af Aftonbladets eller andras läror, utan tverlom låta sin egen öfvertygelse och rältskiinsla i detta fall lända dem till efterrättelse. Alt beslut af Kyrkorådet blifvit fattade »upåt väggarne» kan visserligen vara en sanning; men derföre är det icke ådagaiagdt, att ej domare-mak ten kan begå samma fel, ja t. o. m. den högsta myndigheten. Jag yrkar bifall till förslaget, hvilket jag anser lämpligare än konventikel-plakatet. Gr. Sparre: Om U. o. Ad. skulle täckas tillerkänna mig, såsom ledamot af Hofrätten, något vitsord, åtminstone lika mycket som den ledamot som omtalat en sak. hvilken han påstått vara känd inom hvarje Hofrätt, så ber jag att få tillkännagifva, att mig icke är bekant att någon sådan allmängiltig anmärkn. emot Kyi koråden blifvit framställd. Jag har visserligen hört, att någon gång af kommunala myndigheter kunnat bestämmas ett vite, som blifvit uphäfdt; men jag bar icke erfarit att något sådant fall legat snarare Kyrkorådet än sockenstämman lill last, och jag tror icke att Kyrkorådet gjort sig förtjent af en sådan beskyllning, som här blifvit framställd. Såvidt mig är bekant består vanligen Kyrkorådet af församlingens mest uplyste och om sedernas helgd mest nitiske medlemmar. Hr Estenberg, Carl Christian: Jag tror, att vi i denna Den i Februari. punkt göra visligast att något beröra sjelfva hufvudsaken. Om vi i allt åtgörande i denna religionsfrihets-fråga skulle förfara så knapphändigt, som att antingen antaga Utsk:s förslag eller ock rent af afslå det, så fruktar jag, att resultatet af våra mödor och forskningar skola blifva ganska obetydliga. Jag vågar påstå, att det egentligen är konventikel-piakatet, som förnämligast är orsaken till de rörelser, sorn i religiöst afs:de föregå inom vårt land. För att bedöma detta plakat fordras att vi känna det. Det innehåller fyra punkter, utom ingressen, som är oskyldig.
N.-ogj, rörande det belopp, för hvilket en och samma persons, namn högst må tillåtas häfta i UpplåningsUisconten; Ståndet ansåg, lika med Höglofh Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet, en och samma persons namn i intet fall böra ar.tagas för mera, än högst 20,00a R:dr såsom låntagare, och 20,000 R:dr såsom förskrifnings-mgifvare, in visnings gifvare, eller acceptant, då, under hvartdera af dessa sistnämnde förhållanden, tvänne andia personer med honora dela ansvarigheten.. Prot.-Utdrag den 19 Februarii 1830. 203 Förslaget, pag. 93, Utl.N:o82, att ringare lån ej må erhållas ärr r,ooQ Rtdr, samt derutöfver, jemt ioo;tal; Ståndet förenade sig uti Ridderskapets och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut, angående minsta låne-belopper. Förslaget, pag t 931 Ut U N'-o 82, om Ullanings-ntideri: I denna omständighet förenade sig Ståndet uti Preste-Ståndets beslut. För öfrigt gillades de föreslagna Voterings-prop ost t ionerne, med undantag af den 6:te och 7tde, hvilka, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades^ Från Hedervärda BondeStåndet, S,. D.
Ridderskapet och Adeln då slutade frågan, har uppfyllt mig af vördnad och tacksamhet, och ger mig äfven det hopp, att de få ord jag nu h3r att yttra icke illa upptagas, Den 2 Februarii; 7 Friherre Stael förklarar, att han icke vill ingå i någon tvist med mig, och deri går jag honom gerna till mötes. Jag önskar äfven så litet en sådan tvist, som jag litet frugtar den. Emot Friherre Staels Yttrande , att han uppgifvit förhållandet af nyssnämde Rättegång; får jag blott ödmjukast påminna, att jag, med uppläste flera ställen utur de tryckta Protocoilerne, äfvensom utur Högsta Domstolens Utslag, bevisadt, så fullkomligt som här i verlden kan bevisas, att de uppgifter, som Herr Baron hade gjordt om samma Rättegång, voro mera än mycket afvikande från rätta förhållandet. Den förklaring, som Friherren nu ger, nemi. att Utslag och Protocoller ickfe skulle hafva stått i öfverenstämmelse *ned hvarandra; innefattar en anklagelse emot Domstolen , som icke tillhör mig att beifra; men emot hvilken jag lik. väl torde få göra den erinran, att, då jag , till frågans utredande , uppläst de delar af tryckta Protocoller och Högsta Domstolens Utslag, som angått den; så bar också, tilläfventyrs Ridderskapet och Adeln icke heller kunnat undgå , att finna den fullkomliga öfverensstämmelse , som dem emellan råder. Jag kan ic* ke ens tänka mig några bevis angående en Rättegångs beskaffenhet, mera tilliörliteliga eller mera vitsords ägande är Protocoller och Utslag: Och det är vist, att om det nu mera gåt ann, att äfven jäfva dem; så gifves också, i säda. ne frågor, icke mera alls någon säkerhet. Fortsattes Justeringen af Pleni-Protocollet för den 24 sistledne Januarii förmiddagen in - 5 Den a Felruarii. lill Friherre Mannerheims, L. A, deruti upptagne Yttrande. Grefve Gyllenborg , Johan Henning, jemte de för en stund sedan till Kongl, Slottet afgångre
Att denna delning derjemte var stridande mot all Oeconomie, om nemligen dermed nu mera menas befparing, synes klart, i synnerhet då man erindrar sig den tidens linanciella förlägenhet och nöd , äfvensom hela denna landsorts förödelser genom fiendens härjande framfart: När man erindrar sig allt detta, faller man i en billig förundran, hvarföre nian dertill skulle lägga sten på bördan , både för den blottade StatsCassan och de nödställde medborgarena i dessa Landsorter. Att slutligen moralen icke eller derpå vunnit, bevisar sig af Riksdagsmannen Anders Mårtenssons hår förut anförda, all uppmärksamhet vårda yttran. de och omdöme angående Tåne (tyr elfen i Jemtland, hvarmed Norroch IVefterbotten i sådant fall hafva ett enahanda förhållande. I hvad delar dessa länefördelningar således kunna vara nyttiga, allraminst nödvändiga, då de det icke äro hvarken i politijkt, mora-, lifkt eller Statsocconorniskt afseende, kan åtminstone jag icke inse och, utom i enskildta personliga hänseenden, torde också fördelarne alltid förblifva problematiska. Dessutom hafva Wejler och Norrbotten i allt nästan oskiljaktiga samband med hvarandra: samma locala förhallanden, samma lynne, seder och upplysning hos innebyggarne, enahanda näringar, enahanda fredliga och lättstyrda sinnelag. Det tyckes derföre att medborgare, sorn Ben 22 JugUsti e, m. 33? äga så mycket gemensamt med hvarandra, äfven borde äga en och samma Länsstyrelse.
25,000 25,000 25,000 Pensioner för Civile Ernbetsoch Tjensteraäns Enkor och Barn * 10,000 i5,ooo 15,000 Pensioner för Militaire Ernbetsoch Tjenstemäns Enkor och Baro Pensioner för UnderO/ficerares vid LandtArmeen och j 16,000 16,000 23,000 Flottan Enkor och Barn ) i i Summa | 51,000 56,000 — - 63,000 - — Åttonde Hufvud-Titeln. Allmänna och Extra Utgifter. Lyshållning m. fl. utgifter för Kronans publike hus Stockholm Accords-förskotter och ersättningar Fångars skjuts, underhåll, medicamenter ra. ra Remisslage Observationsoch Uppbörds-Procenter Mantalsskrifnings-pro vision Restitutioner Byggnader och Reparationer i Stockholm: Kongl. Städers Friheter Gästgifvares dito Färjor och Färjekarlar Tionde-Profvare Ramlösa Helsobrunn Spinnhuset i Stockholm Spinnhusen i Landsorterne Flyinge Stuteris Dagsverks-ersättning Hingstpremier i allmänhet, samt ränta å Hingstpremie Hingstpremier i Skåne Kungsängarnes bergning Extra Utgifter • Jord-ersättningar till Göthaoch Södertelje Canaler . Barnmorskors Underhåll Strömsholms Stuteri Hästafvelns förbättrande Ersättning för Jordförlust vid Lyckeby Qvarnar . Spanmål in natura. Nionde Hufvud-Titeln. Åkerbruket, Handeln och Näringarne . Bergsbrukets understöd Anslag vid 1823 års StatsReglering. 100,711 (2,677 Kongl. Propositionen upptager. —- — lod. räntor, förvandlade 12,867! 6. 6. Tionde HnfvudTiteln. Ajlönings Stater. Förvaltningen af Sjö-Ärenderne med Chartae-Archivet Chefens för Flottan Expedition General-Adjutants-Expedition . Flottans Stationer Butsmans-Indelningen
Denna kassa har sig endast ålagdt alt bygga kar raktärshus på boställen och i visst afseende bekosta deras underhåll. Jag vet icke om det nu finnes något karaktärshus på Näs, men om äfven så skulle vara, sä kommer det naturligtvis icke att finnas något der sedan det gamla blifvit utdömdt, alldenstund det numera icke är något boställe, utan utarrenderadt för regementets räkning. Således hörer den frågan icke hit. Jag skulle (lock vilja föreslå en annan redaktion, så lydande: ”Det vissa sockttar uti Stora Kopparbergs län ålagde onus af s. k. Näs kungs-: Den 9 September f. m. 169 gårds reparaliousmedel skall upphöra så snart fullständig utredning af dess belopp eller värde i penningar under åren 1828—47 hunnit ske, och vid näst derefter inträffande riksdag motsvarande anslag af statsmedel lill fullt riksdalertal för regementet å Riksstat uppförts.” Då blir saken redig och ordentlig, hvilket den på visst sätt äfven nu är, fastän med större kostnad än sorn vara borde, och på ett sätt, som icke öfverensstämmer med de beslut R. St. fattat under de sednaste 40 åren, ang:de upphörande af så beskaffad dagsverksskyldighet, som nu utgöres till Näs kungsgård. Denna skyldighet kan, såsom sagdl är, på eli mycket bättre sätt regleras. Det säkra är att koslnaderne, som det nuvaride sättet medför, vida öfversliger det gagn bostället deraf kunnat hafva. Emedlertid, och då de meningar jag i allmänhet i dessa frågor tagit mig friheten här framställa, icke vunnit R. o. Ad:s bifall, vill jag icke nu vara envis med detta förslag eller deröfver begära votering, men som jag är öfvertygad om riktigheten af den mening jag här utvecklat, så har jag ansell mig böra uttala den till min egen tillfredsställelse, om än icke till någon annans. Frih. Cederström, Jacob: Det synes mig tydligt, att afsigten med indragandet af ifrågakomne bidrag till
N:o 44* Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverrösta! ja, begärde Frih. Hamilton votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition: Den, som bifaller Stats-samt Allm. Besvärs-och Ekon.- Utsktns betänk. N:o 44> voterar ja 5 den det ej vill, voterar nei; Yinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda betänk. N:o 44* Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 31. Nej — 26. Lades på bordet nedannämnda från de öfriga RiksStm ankomna inbjudningar, nemi.: 1:0 från PresteSt. af den 17 sisth October, angrde tillägg till 147 ■ det nya förslaget till bevilln.förorda, af ett 3:dje morn., så lydande: Hvarje mantalsskrifven person af de mindre bemedlade folkclasser, som i denna § omförmälas, jemte gesäller, tjenstedrängar och lärlingar, samt allmogens hemmavarande söner, om hvilka det vid mantalsskrifningen intygas, att de då minst ett år icke supit brännvin och dylika spritdrycker, erhålla afkortning för hälften af den personliga skyddsafgiften, hvarom anteckning sker i mantalslängden; 2:0 från BorgareSt. af den 10 October, angrde antagande af följande förändringar i ti §:n af förslaget till bevilln.- förordn., nemi.: a) att ingressen lill §:n bör erhålla följande lydelse : Handtverkare, med dem jemförlige manufacturister och andre förut icke uppräknade borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställda grund, till fem proc. af inkomsten taxeras, med ledning af nedanstående, till närmare rättelse fastställda, classification, nemi.: b) att vid de, enl. förslaget vid betänk.
Beställningar ulföras å Möbeltyger, Mattor, Draperier m. m. i hvilken stil som önskas. Moderata priser. BRODÖS Klara Norra Kyrkogata 7 B, 3 tr. [428] ITftVcVdlonrlor Oumbärlig hjelpreda J \ .Ufi.ö&amp;.alCllU01. för husmödrar, innehållande 177 malrecepter för så väl det borgerliga som stora köket. Till salu i alla boklådor för 1 krona. [414] LED / GA PLATSER. I ett m i n d r e h u s h å l l pä landet önskas en snäll och anspråkslös flicka, som är kunnig i matlagning, handarbeten och för öfrigt kan gå frun till hända. Reflekterar någon härå, torde svar lemnas till A. B., Qvistrum, p. r. G. Hammars Lampkök. s " I Stockholm, Drottninggatan 36. Till verkningsort: Lund (Thoia Kulle). Göteborg Filial: (Svenska industrimagasinet.) [37] i PLATSSÖKANDE. hvars godhet menderas garanteras, rekomhos hvarje sparsam husmoder. Stockholms Intubi-Kaffefabrik, N:r 4 Klara östra gata n:r 4. [228] Orientalisk Liljemjölk är det fin-finaste skönhetsmedel, öfverträffande alla hittills kända. Liljemjölken utplånar skrynklor och föryngrar i hög grad, gör huden ren, klar, mjuk och hvit, borttager finnar, reformar, lefverfläckar, s. k. pormask, solbränna, fräknar m. m. Försäljes jemte beskrifning ä 2 och 3 kr. pr flaska, den veritabelt äkta endast hos Fru O. Stråle, Parfymhandeln, Drottninggatan 6. Obs.! Sändas till landsorten motefterkraf. [380] Landsortsboar kunna få hvarjeh. uppdrag utförda genom undert. Se annonsen i n:r 15 af ldun. Postadr. : Engelbrektsg. Telegrafadr. : Ströms, Stockholm. [300] Maria Ström, född Klockhoff. K u r s i klädsömnad gifves af undertecknad för ett begränsadt antal elever.
Svedelius_, Herr Pastor Priinarius, Doctor Hagberg 3 Herr Prosten Österman 3 Herr Prosten Lalin 3 Herr Professoren Grafström3 m. fl, af hvilka dels den förstnämnde, för alt förekomma den tidsutdrägt, som det nu brukliga publicationssättet skulle medföra, och hvilken vore menlig för församlingsboer, som hade lång kyrkoväg, hemställt, att endast kungörelsernes summariska innehåll borde tillkännagifvas på hitintills vanligt sätt, samt en fullständig uppläsning deraf sedermera verkställas i Sockenstufvan, antingen vid inträffande Sockenstämma af presterskapet, eller af kronobetjeningen, klockaren, kyrkoeller sockenskrifvare!!, dels ock Herr Professoren Grafström trott, att vid hvarje kyrka borde uppsättas en svart tafla, hvarpå enskildes kungörelser och tilikännagifvanden kunde finna plats och offentlighet. Herr Prosten Östberg har äfven underslödt nämnde förslag, men af så väl honom, som Herr Contracts-Prosten Sandberg är anmärkt, att en åhörare, som egde sann religiös känsla, deraf icke förlorade något, om han, näst efter det Guds bud blifvit honom förklaradt, erinrades om hvad honom, såsom medlem af borgerliga samhället, ålåge; äfvensom Herr Conlracts-Prosten Sandberg ansett kungörelsernes uppläsande efter Gudstjenstens slut, nästan lika mycket som publicerandet under Gudstjensten, verka till förlängning i tiden för församlingens vistande vid kyrkan, helst i större socknar, der förhör, sockenstämmor, nattvardsgång eller anteckning dertill, m. m., ofta förekommo. Utskottet får vördsamt tillkännagifva, att frågan om ändring af det bud i 2 Gap. 5 §. af Kyrkolagen, alt Kongl. Majrts
Luften var uppfyld af vällukter från mandelträden, som utan blad, öfversållade af blommor, sågo ut som jettebuketter, hopbundna af elfvefingrar; här och der framskymtade, ridande på åsnor, bönder, insvepte på riddareller banditmanér i stora kappor, med kapuschongen dragen öfver hufvudet; vid brunnar och bäckar stodo barbenta, mörkhyade unga qvinnor med armarne i sidorna och antikt formade krukor på hufvudena, nyfiket betraktande de resande, omedvetna om, huru mycket lif och färg de gåfvo at taflan, och när vi kommo närmare staden, klingade, som frambesvuren af Titania sjelf, ouvertyren till »Midsommarnattsdrömmen» oss till mötes, utförd af en dubbelqvartett messingsinstrument. Af hvilken effekt dessa skära luftiga toner, nyckfullt framburna af vinden, voro i denna omgifning, låter icke beskrifva sig. När vi kommo till den långa bro, som inviger staden, funno vi den packad af folk. I trädgården vid dess fot satt den musikcorps, som nyss förorsakat oss en så angenäm öfverraskning, och af allt vårt hjerta, ehuru icke med våra händer, instämde vi i den dånande, välförtjenta applåd, som just då belönade dess prestation. Påföljande morgon, medan det ännu var mörkt, togo vi farväl af Girgenti. Hela hotellets personal, söner och döttrar, brorsdotter, sonhustru, kypare, borstare, bärare, springpojkar och ännu några till, stod uppstäld i förstugan under anförande af värden, en stor knotig gubbe med en eldröd schal svept omkring halsen och en kolossal — räkning i handen. Han såg ut som en riktig röfvaranförare, hvilket han också var — ehuru en moderniserad. För öfrigt har jag att berätta en riktig röfvarehistoria, men det blir en annan gång. Syrakusa. Ankomst. — Svikna förhoppningar. — En vandring.