Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förekommer vid Mantalsskrifningen skalig anledning, att en eller flera förbruka sådane Öfverflödsvaror, derföre de bort , meri försummat att sig angifva, och kunna tvenne för god fräjd kände Män sådan anledning bestyrka, varde den genast och vid ansvar af SkaitSkrifvaren hos ÖfverStåthållaren i Stockholm och Landshöfdingarne i .Länen tillkännagifven, för att belördras tili laga handläggning. 400 Be.villningsTJtsk. Betänkanden. Mantalseller SkatfSIcrifvare? genom hvars muraktlåtna uppmärksamhet, någon fran afgift för Öfverflöd obehörigen blifvit utesluten , skall sjelf betala sådan afgift, och plikta Fyra gänger dess belopp till de fattige i den Församling, der oriktighet sig tilldragit; beträdes han annan gång dermed, blifve han pa ett halft år suspenderad , och tredje resan miste tjensteri. Hvaremot, i händelse han uppfyllt dess åliggande , att ordentligen förrätta upprop , och icke destomindre något underslef elier oriktigt förfarande inträffar, hvilket genom dess nit och redlighet upptäckes , skola de derå fallande böter honom tillhöra, sedan målet, genm OfverStåthållarens eller Landshöfdingens försorg , af •vederbörande Fiscaler eller Publique Åklagare blifvit vid vederbörlig Domstol i laglig ordning instamdt och utfordt. (De liit hörande 2;ne Alternativa Calculer finnas serskildt tryckte och hit inte;linade,) N:r 31. Riksens Högloft. Ständers Bevill“ vings-Ut skotts Memorial, angående votering i afseende pä Charta:SegillatreFör ordningen. Sedan Hedervärda BondeStåndet, enligt Protocolls-Utdrag af denna dag, till undvikande BevillningsUtsk.
R:dr 2.135,281: 13. 5. som för hela länet under året icke uppgått till 1,000 r:dr, tilldelats Upsala läns innev 1846, 1850 och 1853 Stochholms läns under åren 1845 och 1846 Nyköpings läns under åren 1846 och 1853 Östergöthlands läns under åren 1845 och 1846 . (lott/ands läns under åren 1845, 1846 och 1847 Halmar läns under åren 1845, 1846, 1847, 1848 och 1853 *. Blekinge läns under åren 1847 och 1853 . }Fvrmlands läns under åren 1847. Gefleborgs läns under åren 1845, oell 1852 ... Bi/u lill l\. —. deraf utan återbetalnings-skyldighet beviljats . Enligt den i sednaste Stats-Utskotts förut åberopade Utlåtande, sid. 2—-3, meddelade uppgift å influtna tullafgifter för spannmål, sorn från utrikes orter blifvit införd, uppgingo dessa afgifter under åren 1844 — 1849 till ett sammanlagdt belopp af ... R:dr 3,20,021: 39- — Under de sedermera förflutna åren hafva enahanda tullafgifter utgjort: och ;> 1853, utom hvad för strandad och förtullad spanmål underDecember månad samma år möjligen influtit .. 179,058: 12.. StatsUtskottets Utlåtande, N:o 95. 11 utgörande alltså dessa tullafgifter under de sednast förflutna 10 åren tillsammans R:dr 1,381.459: 35. —• eller i medeltal ärligen » 138,145: 46. 8.
En tillökning af 1,000 R:dr i anslaget för den Fysiologiska Institutionen; I afseende å punkterna 1 och 2 har Kanslern underdånigst anfört, att, då det för omförmälda kliniker nu å stat uppförda anslag uppginge till endast 1,000 R:dr och statsanslaget för den fysiologiska institutionen till 500 R:dr, det vore obestridligt, dels att för underhåll af klinikerna å ett så stort sjukhus, som det i Upsala, något större årsanslag vore behöfligt, dels att fysiologiska institutionens anslag behöfde ökas; öfverlemnande Kanslern till Eders Kongl. Maj:ts närmare bepröfvande, huruvida den nu begärda tillökningen må till det ifrågaställa eller något mindre belopp, särskildt hvad punkten N:o 1 anginge, för denna gång kunna bestämmas; och får jag, med anledning häraf och då för den vigtiga fysiologiska institutionens förseende med nödig materiel ett så ringa anslag som 500 R:dr ingalunda kan anses vara tillräckligt, hemställa, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer göra framställning om uppförande å Universitetets stat af ytterligare 2,500 R:dr till underhåll af materielen å berörda kliniker samt af 500 R:dr för den fysiologiska institutionen. Vidare har Consistorium Academicum Majus i underdånighet gjort framställning om beviljande af anslag till första uppsättningen af ett kabinett för skön konst med 10,000 R:dr. Bland de läroämnen, — yttrar Consistorium med afseende härå, — hvilka till höra den estetiska professionen, ingår äfven konsthistorien. Undervisningen i konsthisto" ria, hvilken för ungdomens bildning är af en vigt, som af den verkligen vetenskaplig" uppfostrade eller för allmän bildning nitälskande mannen icke lärer bestridas, kan likvät icke i egentlig mening ega rum utan lefvande åskådning af konstens mästerverk. Förl att denna undervisning skall blifva rätt gagnelig, behöfves således tillgång till en koustBih. till R. St. Prot. 1865. l:a Sami. l:a A/d. 4 26 Bil.
De räknas icke hafva högre valör än ryttmästare och äro såsom sådane jemstälda med kronofogdar och förste landtmätare. Då man sålunda finner, att en ung kammaijunkare innehar majors rang och en gammal föijent professor icke kommer längre än till ryttmästaregraden, så kan man någorlunda göra sig en föreställning om, huru pass lämpligt rangförhållandena äro ho§ oss afvägda. Lektorer, som dock hafva behof af ganska betydande kunskaper, gå i rangordningen lika med löjtnanter vid rangregementena och läroverksadjunkterna hafva icke ansetts värdiga att hugnas med någon rang alls, åtminstone så vidt jag kunnat finna, och detta fastän kungl. flaggskeppare fått komma med i rangordningen. Denna rangmissaktning mot det lärda ståndet synes vara något specifikt för Sverige. Våra grannländer stå i detta afseende långt före oss. I Danmark har en professor åtminstone öfverstelöjtnants rang mot ryttmästare-rangen hos oss, och Norge går ett steg ännu längre och gör professoreme lika med öfverstelöjtnanteme vid rangregementema. Lektoreme hafva i Norge ryttmä-stares rang och adjunkteme hafva icke ansetts för simpla att upptagas i rangnillame, der de fått premierlöjtnants karakter. Imellertid visar detta hos oss existerandeförhållande mer än något annat, hur rasande det är hos oss stäldt i fråga om rangen. Visserligen må det vara sant, att rangen nu icke har någon betydelse, men, då i alla fall så pass stor vigt fästes vid densamma, att sjelfva regeringsformen innehåller bestämmelse i detta afseende, och då kongl. maj: t ännu i dag låter utfarda stadganden i detta afseende, så vore det väl skäl att tillse, att rangordningen blefve litet mindre oförnuftig, än den för närvarande är. I afseende å rang finner man i Sverige fyra särskilda klasser.
Någon måste alltid göra början, och ni må ej tro att landtbefolkningen, i hvars intresse det ligger att sälja sina små ägg tjogvis, därvidlag tager första steget, men fördelen för eder blir alltid stor och för dem, att de lägga sig vinning om att skaffa sig höns, som värpa stora ägg och sålunda få mera betaldt för dem, pr tjog räknadt. Det är lika galet att köpa ägg tjogvis som strömming eller sill kastvis, hvilket senare därför nu i allmänhet är bortlagdt. Till slut torde jag få yttra några ord om bästa sättet att fort och billigt få upp en » stam » höns. Har man höns förut, så köper man ett par kullar afvelsägg och låter ett par hönor ligga ut desamma. Af dessa kan man dock knappast nästa år taga afvelsägg, emedan erfarenheten lärt, att ägg efter kycklingar äro mindre säkra till afvelsägg än efter 2- åringar. Säkrast blir, att på hösten köpa 2 ä 3 stycken äldre (2-åringar) af samma race man önskar, och då de på våren värpa, kunna deras ägg användas till rufägg, förutsatt att jag har tupp af samma race. För dem, som ej hafva höns förut, men vilja lägga sig till därmed, vill jag föreslå, att de köpa sin stam, t. ex. 10 stycken, af den race de vilja hafva från ett ställe, men alltid skaffa sig en tupp af samma race från annat håll, för att slippa se de goda egenskaperna och storleken hos hönsen småningom minskas, hvilket säkert inträffar, om hönor och tupp äro af samma kull eller föräldrar. Till sist vill jag med några siffror visa, att hönsskötseln ej är så dålig i ekonomiskt afseende, som mången tror. Jag antager nu, att jag har 50 hönor och 4 tuppar. Dessa hönor kosta, om jag köper dem, 3 kr. pr stycket Tupparne 2 kr. pr stycket. Räntan, som hönsen då å kapitalet måste betala, utgör, om jag fördelar dem på 4 år, — den tid en höna vanligen värper bäst — 2 kr. Därtill kommer födan med, drygt räknadt, 18 tunnor säd om året ä 12 kr. och därtill litet potatis och affall ur köket, som vi kunna uppskatta till 10 kr., och således hela utgiftssumman 228 kr. i rundt tal.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade sig ej finna, att ett afslag å Utsklns förslag i denna punkt skulle innebära afslag å motsvarande punkt af Gr. Frölichs förslag, utan komme den sednare under pröfning, sedan det förra blifvit afslaget. Hr Stuart: Jag får endast förnya min anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först framställa propos. å den föreslagna skyldigheten för privatbankerna att inlösa sina sedlar med klingande mynt, hvilken fråga utgjort föremålet för hela denna förmiddags discussion. Derefter torde frågan om redactionen af föreskriften härom böra företagas tili afgörande. Hr Stråle: Sedan Gr. Frölich och jag förenat oss om ett förslag, torde propos. få framställas till antagande deraf i De ii 19 Man f. rri. i stället för Utskms; och först i den händelse, ätt sådant ej bifallesj lärer Hr Stuarts förslag böra blifva contraproposm. Frih; Boye: Först torde propos. framställas å Gr. Fröliclis förslag, med antagande eller förkastande hvaraf denna fråga kunde vara afgjord. H. Ex. Hr Gr. ö. Landtm, yttrade, att, til! följd af den af åtskilliga Ståndets ledamöter gjorda framställning, huruvida H. Ex. kunde framställa propos. derå, att enskilda sedelbanker skulle vara skyldiga att inlösa sina creditsedlar med metalliskt mynt, fl. Ex. ansåg sig böra förklara; att H. Ex., enligt 72 § Reg.F., ej ahsåg sig tillständig! att en sådan propos. framställa. II. Éx. ansåg, att ett bifall till en sådan propos. skulle innehålla ett förklarande, att 72 § Reg.F. ej agde kraft och helgd och ait Bankens sedlar ej vöre gällande mynt i Riket. Hr Dalman: Då jag icke kan instämma i Hr Gr. o. Landtm:s förklaring, får jag anhålla om framställning till ll. o. Ad., huruvida Ståndet yrkar den vägrade proposm. Hr Stuart: Instämmande med den siste talaren, får jag mot den vägrade proposm anmäla min protest.
Innehade Herr Landshöfdingen Järta denne ålder, hade visserligen Kongl, Maj:ts icke i denna fråga gjort någon framställning till Riksens Ständer, emedan i sådan händelse Herr Landshöfdingcns rätt att åtnjuta pension måste anses lika bestämd, som Kongl. Maj:ts magt, att den tilldela; det bör således vara anmärkningsyärdt, att det som utgjort enda orsaken, hvarföre Kongl Maj:t till Riksens Ständer i Nåder funnit nödvändigheten af en framställning; anföres som hufvudorsaken till. afslag, och då derjemte i betraktande tages, att Utskottet tili alla delar erkändt och vitsordat de sanna förtjcnster af Fäderneslandet, hvilka föranledt Kongl. Maj:t tili Dess Nådiga proposition, är den slutföljd oväntad, att Utskottet i Författningarnes föresskrift sökt skälet för sitt afslag. Utskottet har i öfrigt uttryckt sin fruktan, att bifall af Kongl. Majrts Nådiga Proposion, skulle för framtiden kunna bereda ett prcejudicat för andra, att Stats-Utskottets Betänkahden. 16S1- åberopa, och ledande till Plitande af Statens medel; Jag kan icke dela denne fruktan, dä jag lika ifrigt af upprigligaste hjerta önskar och hoppas att mitt Fädernesland icke vidare mätte behöfva att i enahanda ändamäl sätta sä utmärkta förtjenster på prof, som jag är sant öfvertygad, att det Folk, som icke lättsinnigt glömmer desse förtjenster ej eller skall sakna Stora män att framställa, då Folkets väl det kräfver, då deremot, allt hvad ädelt och stort linnes, hos Nationen, försvinner, om glömska och otack blir följden af mödor och uppoffringar. Sluteligen åberopar Utskottet, Statens knappa tillgångar; jag medgifver gerna att
Ii Skjälspäek Aborrar Öring Nejonogon R:d sk. rst. Tror h% % T.r % % fiffi % T:r i m % % 1:® ffi s ty cb en' I Stats-Vtskottets Utlåtande, Nio 240. t 4, R:o 240. Aak. till Exp.-TJtsk. d. 12 Juli 1851, kl. 10 f. m: Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds nådiga remiss å Kammar-kollegii berättelser, angående Sala Silfververks ränte-ersättnings/ond, för redogörelsetiden från och med den 1 ISovember 18.48 till samma dag 1849. (I. A.) Uti nådig remiss af den 25 November nästlidet år har Kongl. Maj:t behagat till Stats-utskottet öfverlemna tvänne, af Kammar-kollegium den 5 och 12 i samma månad, enligt Kongl, brefvet den 31 Oktober 1829, insända berättelser, angående Sala silfververks ränte-ersättnings-fond för redogörelsetiden från och med den 1 November 1846 till samma dag 1849, hvaraf inhemtas, att, enligt de i Sala bergslags hufvudkontor upprättade och, i bestyrkta afskrifter, till Kongl. Kammar-kollegium inkomna redogörelser öfver fonden, förhållandet med denna fonds tillvext under ofvanberörde tid varit följande:. Stats-Ulskoltels Utlåtande, A’: o 240. Behållning den 1 November 1846, jemlikt Stats-utskottets vid sistl. riksdag i memorialet N:o 283 till Rikets Ständer afgifne berättelse, r:dr 33,722: 47. 8. deraf 33,229 r:dr 31 sk. 8 r:st. voro mot ränta inneStående i Bergslagets kassa och 493 r:dr 16 sk. hos Sala Grufverätt deponerade utan ränta, intilldess desamma kunde göras fruktbärande.
R:dr till löneförbättringar åt tvä regementsoch åtskilliga bataljons-läkare samt uppförande på allmänna indragnings-staten af 50 procents löneförhöjning för de sednare efter åtta års oafbruten tjenstgöring, så hafva Rikets Ständer insett, alt de ringa löneförmåner, som bestås fältläkarekorpsen i allmänhet och bataljonsläkare i synnerhet, icke kunna uppmuntra unge läkare att söka anställning vid denna korps, i hvilken omständighet en hufvudsaklig orsak torde böra sökas lill det bekymmersamma förhållande, att ett så stort antal militärläkare-befattningar för närvarande står vakant i brist på sökande, ett förhållande sorn icke allenast högst menligt mäste inverka på arméens sjukvård, ulan ock medföra de mest betänkliga vådor för helsovården i allmänhet, enär, då vid uppkommande farsoter ett större behof af läkare inträdt, sådana icke, oansedt de mest frikostiga erbjudanden af ersättning, varit att tillgå, hvadan, till afhjelpande af dessa olägenheter, Rikets Ständer beviljat ett årligt anslag af 4,700 R:dr till löneförbättring åt en bataljonsläkare vid hvarje regemente och korps, på sätt och under vilkor i öfrigt E. K. M:t i nåder föreslagit. Deremot anse Rikets Ständer den af E. K. M:t för en regementsläkare vid Kronprinsens hussaroch en vid Wermlands fältjägare-regementen äskade löneförhöjning icke vara af behofvet oafvisligen påkallad, hvadan Rikets Ständer icke funnit sig böra bifalla E. K. M:ts i denna del gjorda nådiga framställning.
Ty sedan, genom jemförelsen emellan sammanräknade summan af bemälde banks adviserade invisningar och dess i Riksbanken beviljade kreditiv, öfverträdelsens verklighet ovedersägligen var ådagalagd, synes någon förklaring icke behöft infordras, utan Banko-styrelsen genast bort meddela Filial-banks-direktionen i Sundsvall den omförmälda varningen, och om rättelse derpå icke följt inom förelagd dag, straxt derefter utan uppskof vidtaga den åtgärd, som i Bauko-reglementets 173 § slutet af mom. Häruti hafva instämt Herr af Wirsén, Th, Herr Doktor I. Norström och Herr Kyrkoherden Bergman. Vid decharge-meningen: af Herr Riks-archivarien Nordström. af Herr Professoren Agardh: »Jag bar inom Utskottet mer eller mindre tillhört den majoritet, som formulerat de särskilda beslut, hvilka innehållas i detta Betänkande, och hvaraf flera, såsom man finnér, med icke sä särdeles lätt hand öfverfara de af Herrar Banko-fullmäktige under den tilländalupna, för både Banken och landet bekymmerlulla tiden, vidtagne åtgärder. Jag har likväl icke kunnat instämma med den i sista stunden, genom en tillfällighet, till majoritet plötsligt upphöjda minoriteten i dess totalomdöme öfver Bankens förvaltning i dess helhet, en förvaltning, hvilken, om man alser de i financielt hänseende utan like brydsamma förhållanden den omfattar, och den framgång hvarmed den slutligen krönts, jag anser från Rikets Ständers sida förtjena ett annat och ett bättre vitsord än det hvartill Utskottet kommit. När faran är förbi, glömmer man lätt dess vidd och dess storhet, och detta desto djupare ju längre tiden för dess förhanden - iTanko-Utskottets Berättelse M 6. 31 varande ligger aflägsen, oell det har i sanning för Banko-styrelsen icke varit det mest fördelaktiga förhållandet, alt bedömandet af åtgärder, hvilka af utomordentliga tilldragelser framkallats, först två hela år efter dessa tilldragelser inträder.
Be tankande N.-o 22. ifrån 5o| till och med 70 mil betalas 8 sk. lodet; ifrån 70J 90 9 ifrån 90^ ■—. 110 10 —. — ifrån 11 oj r3o — •—• 11 — *—• derutöfver . .*.12 Med afseende å det ofördelaktiga förhållande, som Postens ojemna och osäkra ankomst och afgång till och ifrån Gottland orsakar der varande corresponderiter, hvilka derigenom ofta, utan all nytta för dem sjelfve, komma att erlägga porto-afgiften för bref; och då afgiften för vägens längd, t. ex. från Stockholm, icke utgör mera än 8 sk. Iodet, samt i något fall, inrikes orter emellan, icke öfverstiger 12 sk., har Utskottet, för sin del, funnit billigt nedsätta afgiften för sjötransporten af posten till och ifrån Gottland till 2 sk., i stället för 4 sk* lodet, som för närvarande derföre beräknas; hemställande alltså Utskottet, att Rikets Höglofl. Ständer, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, måtte, jemte anmälan, det Rikets Ständer bestämt den porto-afgift, som Utskottets ofvanberörde förslag utvisar, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes af ifrågavarande beslut lemna Öfver-Post-Directionen del, tillika med Nådig föreskrift att, i enlighet med den af Utskottet nu föreslagne grund, upprätta och vederbörligen allmängöra Post-taxor för Rikets alla Post-Contor. Hvilket till Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlenmas,. Ånkoni till Exp.-Utsk. den rr Julli.. Betänkande, i anledning af Herr O. Wijks och Herr C. Holleifs motioner, angående utrikes brefvexlingen samt post/öringen inrikes orter emellan och inrättandet af en Biligenceeller Postvagns-communication emellan Sockholm och Götheborg.
I anledning af dessa motioner har, vid remissen deraf, blifvit anmärkt: af af Anders Daniélsson ifrån Elfsborgs Län: det han tviflade, att återinförandet af arbetsdomar skulle åstadkomma den åsyftade fördelen, samt trodde sådane domar åtminstone icke böra gifvas f ör hvad summa som helst, utan inskränkas till något mindre belopp, till exempel q.5 R.dr Banco eller deromkring; och bj af Eric Pehrsson ifrån Gefleborgs Län, med hvilken flere instämt: att han icke delade Motionairernes åsigter och funné högst besynnerligt, att föreslå en Lag, som ej vöre tillämplig för alla, utan egentligen skulle afse endast den arbetande classen. Deremot hafva Anders Andersson ifrån Westerås Län, Nils Insulin ifrån Stockholms Län, Eric Hansson ifrån Örebro Län och Samuel An - Lag-Utskottets Betänkande IV.-o SS. dersson ifrån östergöthland, yttrat sig för förslagen, vid hvilka Brisman och Wiklund för deras del gjort de tillägg, att de trodde 25 eller 3o R:dr, eller hvad annat belopp, Lag-Utskottet funne lämpligt, böra bestämmas såsom den högsta summa hvarföre arbertsdom kunde gifvas.
6:0 5Då cuefen ftåe totD elke unDee paei, må fåDana föpQ3anco* 0tt)eelfen tillåta^, unDee föebeljåll, att peifet å Det ttppföpta @ilfeet ej fåe öfweefiga roeplingtkgeunDett, enligt 3lt)ntbcfämningö*8agen, meD meea ätt font ntotfeoaeae teattspoetett af 0ilfeet feått uppföpö* oetett till £3anfctt, fanit att föe öfrigt af Q3anco*0tt)eelf'n DeeroiD noggrant tillfeö, Det 0ilfeet tocefligcn feån utlänDf ovt infommee. 7:o S3anco*0ti)velfen bceättigaé, att, Då 53anfenö fäfeefyet Det foeDeae: 51) föepanta $3anfenö ägattDc intedningae i fafigfyet, unDee mil* foe, att Den i fulD*föebinDelfcena 93attfen feejfilDt föebefjållna upp* fägiting$*eätt föe l)ela fu(D*bcloppet ide fåe af annan ittneljafroaee begagnat?; $ö) föefälja, till föece elke minDee belopp, ^Banfen» intteljaf* manDe 0tat»*Db(igationee; €) upptaga lån emot eätitebäeattDe Dbligatiottee, fällDa på roi§ tiD elke uppfägnittg; fann, 35) Deecf fåoant, emot föentoDan, fPulle af bet>of påfallaö, minjfa SSanfettt? utlåntngae. De i föeegåenDe punft tillåtna åtgäeDee, äe låne*eö* vclfettö föeminjfning
Så länge dess användande var inskränkt till endast kortare afstånd kunde några få och enkla föreskrifter för skjutning med handgevär vara tillräckliga; men i samma mon afstånden vuxo, gjorde sig äfven de vetenskapliga grunder, hvarpå skjutkonslen hvilar, mera gällande vid handgevärets begagnande, och kunskap om dessa grunder samt deras tillämpning på gevär af olika slag och beskaffenhet blef för befälet nöd vändig. Delta gaf anledning till inrättandet af skjutskolor för att bilda undervisare i kännedomen om handgeväret och dess användande. I Fraknrike inrättades vid Vincennes en ständig skjutskola, der befäl från armén erhöll undervisning, på samma gång skolan hade för ändamål att arbeta för handgevärets förbättrande. Något senare tillkom skjutskolan i Berlin och mer eller mindre efter dessa mönster hafva dylika skolor blifvit i nästan alla arméer införda. Den första skjutskolan inrättades hos oss genom kungl, brefvet den 17 Juni 1855. Dertill kommenderades 2 officerare från hvarje regemente och 1 från hvarje corps af infanteriet. Skolan hölls i Stockolm och lärotiden var bestämd lill 30 dagar. Sedan rikets ständer vid 1856 och 1857 årens riksdag beviljat ett årligt anslag af 9,000 rdr till skjutskolor, blefvo dessa skolors verksamhet regdmessigt ordnad genom särskilda nådiga bref och generalordres. De hållas numera två år af tre under 60 dagar, men med något olika styrka, så att då ena året till skjutskolan beordras en officer från hvarje infanteri-regemente och corps, kommer det andra året till skolan endast en officer från hvarje regemente. Under loppet af tre år genomgås således skolan af en officer från hvarje stambataljon. Undervisningen, som är både theoretisk och praktisk, afser egentligen att bilda instruktörer för regementena. Skolan har under senare tider varit lörlagd vid Drottningholm Dessa skolor hafva otvifvelaktigl varit af stort gagn och genom sin fortsatta verksamhet skall en riktigare kunskap om nutidens handgevär och de fordringar man kan göra på deras verkan spridas inom armén. Komiterade hafva icke ansett sig böra föreslå några förändringar i dessa skolor, som ännu hos oss äro nya, och först småningom kunna antaga bestämdare former för sin verksamhet. 39 Om Ridskolor.