Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men enär fråga endast var att åt dem betinga en fördel, emottaga en utfästelse, utan att ådraga dem förbindelser; kunde väl för elt sådant aftal ej erfordras annan behörighet, än som till leslamentsbevakningen varit af nöden. Och grunden till den ena behörigheten så väl som till den andra visar sig ytterst äfven enahanda. Så framt hos någon skulle finnas rätt att emottaga sönernes bifall till testamentet och förvara detta bifall åt deras efterkommande, borde denna rätt hos modren finnas. — På saken verkade imedlertid icke denna omständighet, så *} Så sorn den nemligen bordt gälla, äfven om ej visas kunnat, hvem som derom besörjt. 46 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrättclse Jör år 1848. framt bevakningen hade sin fulla verkan, emedan testamentets giltighet redan derigenom var tillräckligt försäkrad. Beträdande åter tredje frågan har jag funnit föga tvifvelaktigt, att när ett testamente en gång genom bevakning och försutten klanderlid eller genom sådant bifall, som här af arfvingarna lenmades, vunnit bekräftelse och blifvit oåterkalleligt för en eflerlefvande gifvare, dess ytterligare bevakning vid dennes frånfälle är öfverflödig. Att klandertiden först derefter för dess arfvingar inträder, är väl oslridigt; men för begagnande af deras klanderrätt erfordras ingen ny bevakning. Det är nog, alt dem lemnäs del af testamentet och af den redan skedda bevakningen; och från delta delfående räknas deras klandertid. Jag vet icke, huruvida jag med dessa anmärkningar, hvarigenom jag sökte praktiskt ulvickla min tanka i förevarande lagfråga, lyckats att träffa den åsigt af ämnet, hvarpå Kongl. Maj:ts Högste Domstol vid ett senare tillfälle byggt sitt beslut i en likartad fråga; men beslutet bar åtminstone i resultatet bekräftat denna min tanka. Äfven i detta senare mål, afgjordt genom Kongl. Maj:ts nådiga Dom den 11 Mars 1847, har jag i min underdåniga skrifvelse korteligen tecknat förhållandet.
Riksdag i elt sammanhang inse och bedöma det inflytande Lagstiftningen utöfvar så väl på rättsförhållandena, som på administrationens gång, näringarnes fortkomst, beskatlningsmålens behandling och Redogörelse-verkets ändamåls-enlighet, samt för att bereda Constitutions-Utskottet ytterligare ledning för dess omdöme, huruvida Konungens Rådgifvare i sina rådslag iakttagit Rikets sannskyldiga nytta och Stals-Secreterarne ådagalagt oväld, nit, skicklighet och drift i sine förtroende-embeten, har Herr Friherre Jacob Cederström hos Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln föreslagit: att Rikets Hof-Rätter, Collegier och öfriga Förvaltnings-verk må i nåder anbefallas, att vid hvarje Riksclagj hvar för sig, aflemna underdåniga utlåtanden öfver den gällande Lagstift ningens verkningar och det sätt, på hvilket Lagar och Författningar tillämpas, samt alt Kongl. Maj:t vid hvarje Riksdag täcktes lemna Rikets Ständer del af berörde utlåtanden. Detta mål, som Lag-Utskottet, lill hvars behandling detsamma blifvit öfverlemnadt, ansett jemväl tillhöra Allmänna Besvärsoch OeconomieUlskotlets pröfning, hafva Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och som ej mindre den redogörelse Rikets Ständers Juslilise-Ombudsman för sin förvaltning vid hvarje Riksdag bör till Rikets Ständer aflemnna och de embetsberättelse!- bemälde Embetsman årligen bör kungöra, tillika med de handlingar i öfrigt, hvartill Rikets Ständer och deras Constitutions-Utskott ega eller kunna förskaffa sig tillgång, lära innefatta tillräcklig ledning för omdömet i de hänseenden Motionairen åsyftat, samt det i öfrigt icke synes lämpligt att utlåtanden af Autoriteter, som äro underordnade Stals-Rådet och Slats-Secreterarne, skulle läggas till grund för bedömande af de sistnämndes embets-åtgärder, anse Utskotten sig icke böra understödja förslaget, utan hemställa, att Herr Friherre Ceder st röms omförmälda motion icke må till vidare åtgärd fÖranleda.
Lill följe af ofwannämde Eontract hade nu Hennes Maj:t Enke-Drottningen warit fullkomligen berättigad att utöfwer denna summa ärligen uppbära räntan af Brudffattens 100,00a R:dr med 6000 R:dr. Men dä Hans Kongl. Magt wär Allernadigste Konung, Sweriges däwarande Regent, säsom ett bewis af "dest höga aktning och tittgifwenhet för en älffad Syster, tillökade Hennes, Maj:ts Enke-Drottningens Hofstat med en Ofwerste-Marffalk, och en Öfwer - 104 Den 2Z Augusti. rrer-Kammarherre, hwars löner titt ett sammanslagit belopp af zooo R:dr ärligen borde of Slats-Werkct utgä, sä fant Hennes Maj:t Enke-Drottningen bärutinnan en anledning att ej yrka pä nämde Räntors utbetalande. Hennes Maj-.t Enke-Drottningen har säleidcs af ädelmod friwilligt saknat en högre inkomst, och härigenom efterskänkt ät det allmänna en ärlig besparing af 5000 R:dr Banco. Sädant, Högloft. Ridderssap och Adel, är eätta förhällandet. Skulle nu Riksens Ständers sist widtagne beslut fortfara att äga kraft, sä äkersättes Hennes Maj:t Enke-Drottningen uti den orubbcliga rättigbet, Desi HepratbsContract tilldelar Hennes Maj:t. —En rättighet, dm jag är öfwertygad att ingen ibland ost sätter i fraga: men dermed förfaller äfwen den för Staten päräknade besparingen, och förwandlaö kill en ökad kostnad. -LfMrtygad att Riksens Högloft. Ständer olldrig hade fattat nämde beslut, om rätta förhällandet dä marik rrppdagadt, fär jag nu den äran nedlägga detta ärende i skötel af de ädla känkcs-tt som altid styrt och altid skola styra Riksens Ständers företag, och anräller att fä med detta Memorial wända mig till wära öfrige Medstandcr ock Högloft.
Det är således både i analogie med ett redan befintligt Grundlags-stadgande och i öfverensstämmelse med dettas nödtvunget utsträckta tillämpning , som ConstitutionsUtskottet får, till Grundlagsenlig åtgärd vördsamligen framställa det förslag, att i sista momentet af ofvanberörda Riksdagsordningens 2g efter orden: ”till hvil ket Utskott uppkomna frågor och ämnen böra remitteras,” följande tillägg måtte inflyta : "eller huruvida de slutligen skola till förstärkt Utskott hänskjutas och Stånden ej m. m.” Stockholm den 13 December 1823. 35° Constitutions-Vtskottets betänkanden. Ankom den 19 December 1823. försträckte ConstitutionsUtskottets Memorial ill Riksens Ständer, rörande förloppet af en anstäld votering. Till följd af samtlige Respective RiksStåndens, på ConstitutionsUtskottets anmälan, fattade beslut, har i dag detta Utskott, förstärkt till Tjugu Ledamöter af hvarje Stånd, sammanträdt för att, jemlikt 56 §. Regeringsformen, rösta öfver nedanstående godkända Proposition : ”Den som vill att, enligt ConstitutionsUtskottets förslag, Landoch Sjöförsvarets ärenden skola i StatsRådet af en enda Krigsminister föredragas, röste Ja,” *’Den det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, framställes, till Grundlagsenlig behandling, det förslag vid 6 §. Regeringsformen, att en KrigsMinister må föredraga Landförsvarets och en SjöMinister Sjöförsvarets ärenden samt, i följd deraf, genom 5 §. stadgas StatsRådspersonalens tillökning med En Ledamot,” hvilken votering, Grundlagsbehörigen förrättad, sålunda utfallit att, Constitutions-Utskottets Betänkanden. 351 vid Sedlarnes uppsummerande, befunnits gifna, sedan en casserats: TjuguSex Ja och FemtioTvå Nej. Stockholm den 18 December 1823. Ankom den so December 1823.
STOCKHOLM, TBYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 20. 1 N:o 20. Anb. till Exp.-Utsk. d. 18 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Ullätande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om förmedling för lägenheter ä förra kronoparken Strandskogen pä Oland. (I. A) Enligt hvad af högstberörde nådiga Proposition inhemtas hade Rikets Ständer, med fästad uppmärksamhet å angelägenheten ^f en förbättrad vård om allmänna skogarne i landet, dels i underdånig skrifvelse den 26 April 1810, ibland andra utvägar att främja skogshushållningen, åt Kongl. Maj:t öfverlemnät att låta försälja och under egaride-rätt åt enskilde upplåta sådana Kronans parker och skogar, hvilka icke voro för allmänt behof erforderliga, dels ock genom beslut vid 1817 och 1818 arens riksdag stadgat, bland andra, efter Rikets Ständers åsigt, till ofvannämnda ändamål ledande grunder: att alla Kronans disponibla skogar och allmänningar, med undantag af de för flottornas eller andra Kronans behof nödiga samt sådane, hvartill antingen menigheter eller enskilde kunde ega någon laglig rätt, måtte uppå öppen auktion till den mestbjudande under skattemannarätt försäljas; att årliga räntan bestämdes till minst 6 skillingar för hvarje tunnland skog eller jord, hvarunder det icke finge försäljas samt att någon annan skattläggning till räntans bestämmande icke borde ega rum; att skatteköpeskillingen borde erläggas med sex gånger den ränta, hvarå högsta anbud gjordes vid auktionen å hvarje tunnland skog eller jord; att ej mindre den årliga räntan än skatteköpeskillingen skulle beräknas i spanmål efter ett medeltal af Länets markegångspris under de vid köpet nästförflutne tio åren; samt att Landshöfdingen egde föreslå och Kongl. Kammar-kollegium pröfva, i huru många tunnland hvarje utrop vid auktionen borde ske. Bih. lill II. St Prot. 1853 £j 1854. I enlighet med detta Rikets Ständers, Kong!.
– Kära du, det syns genast att det är en fin klädning från Europa – föll hon in i sin gamla sorglösa ton, som lät underligt främmande – alla svenskarna veta för resten, att jag är fattig. I grunden berörde denna tanke henne icke obehagligt. Därinne i parlorn hade hon suttit och upprullat deras lifsdrama på sitt öppenhjärtiga sätt från fordom, och ju längre hon talat, ju mer gripande, verkligt dramatiskt hade det tett sig för henne själf; hon hade icke erfarit den minsta blygsel vid att blotta deras ställning. Kanske öfverdref hon till och med en liten smula – af beräkning. Landsmän kunde ju icke lämna henne alldeles vind för våg. Gråten satt rakt af i halsen, när hon tänkte på att möta alla middagsgästerna som en martyr, den där offrat sig för en idé och genomlefvat underbara öden ... Något visst afhöll henne dock från att tala vid Tore om detta. – Nå, sade Tore slutligen, böjd öfver arbetet – hvad ville han? – Bjuda mig förstås – hans syster, som är god vän med brors, du vet – finns också i Chicago; jag träffar henne på middagen, hon har hälsningar med sig ... Det är förstås de, som ställt om det här. Tore förhöll sig demonstrativt tyst. Louise berördes obehagligt däraf. Det var sårande, att icke Tore också bjudits. Hvad kunde hon egentligen vinna på något, som Tore var utesluten från? Åh Gud – evigt bunden! – Jag går inte alls, sade hon tvärt, utan öfvergång, kastade allt huller om buller ifrån sig och stirrade mörkt ut på gården – jag hatar dem, allt är förstördt för mig. – Du skall visst gå, sade Tore genast kallt han hade anat sig till hennes tankar. – Du hör till dem, jag är naturligtvis alltför ovärdig och bör gå till helvete snarast möjligt. – Det är lögn, sade hon hårdt. Jag tillhör dig och ditt är mitt, går det skam öfver dig, så träffar det mig·. Hela tillställningen föreföll nu vedervärdig. Emellertid hade hon gifvit sitt löfte och som dagarna gingo, lade sig den sårade harmen, och en viss saknad göt oro i sinnet. Hvem visste hvad hon kunde gå miste om?
Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — N:o 140, angående ändring i 4:de kapitlet 2:dra §:n JordaBalken: VII. 93. — N:o 141, angående förändrade föreskrifter i afseende på tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författningar skola vara gällande: VII. 93. — N:o 142, angående förändring i föreskrifterna rörande tjenste-manna-eder och läkares eds-förpligtelser: VII. 93. — N:o 143, i fråga om förändrade föreskrifter rörande vården och förvaltningen af distriktoch socken-magasiner: VII. 93. — N:o 144, angående reglering af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvud-Titel: VII. 156. — N:o 145, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om full dispositions-rätt för Stockholms stad och län till den åt stadens och länets gemensamma kurhus-inrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen: VII. 156. — N:o 146, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Preposition, angående afsöndring af jord från Majors-hostället Hammar vid Wermlands Regemente till hegrafnings-plats åt Hammars församling i Wermlands Län: VII. 156. — N:o 147, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtande af en del utaf Krono-ängen Tyskhagen i Westmanlands Län till byggnads-plats för Kungs-Barkarö församlings folk-skole-bvggnad: VII. 156.
förmälda materialier och effecter anses i värde uppgå till omkring 100,000 R:dr samt den Kongl. Maj:t och Kronan förut i samma materialier och effecter, lill säkerhet för fullgörandet af 2:ne efter conlract åtagna leveranser af arne ångmachiner och 3,5oo st. bomber, beviljade inteckning numera, efter dessa beställningars fullbordande, lärer hafva upphört, synes altså någon förlust för Fonden, i hänseende till ifrågavarande lån, icke vara att befara. För öfrigt hafva Revisorerne icke bort lemna oanmäldt, att sedan, i anledning af de till Stats-, Bancooch Riksgälds Verkens öfverseende år i83a församlade Revisorers gjorda anmärkning dervid, att ehuru å det af Mann fac tu rf) iscon t ens tillgångar till förlagslån afsatta anslag af 200,000 R:dr, jemlikt de uti Kongl. Brefvet af den 9 December 1818 för utlåningen stadgade grunder, en årlig låntiflgång af omkring 33,000 R:dr borde vara att påräkna, denna tillgång dock nedsattes derigenom, att anstånd med capital-afbctalningar icke sällan raedgåfvos låntagare, hvaraf den följd uppstått, att utsigten för nya låntagare att komma i åtnjutande af de dem beviljade förlagslån alltmera inskränktes, Rikets Ständer vid sistförffutne Riksdag, på berörde skäl samt enär dessa anstånd således inverkade på tredje mans rätt, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att så beskaffade anstånd med capital-afbetalningar icke vidare måtte beviljas; så har Kongl. Maj:t, jemlikt Nådig skrifvelse till Kongl.
Maj. 29 antal motioner, då man besinnar att den i alla fall vore inskränkt lill de i allmänhet få fall då genom Const.Utsk:s decharge-betänk., men icke genom vid betänk, fogade reservationer emedan de ej äro af officiel egenskap, blifvit för Ständerna tillkännagifna förhållanden, hvilka icke kunde på annat sätt vara för riksdagsmännen kända, men hvilka förhållanden gifva omedelbar anledning till väckande af motion. Jag förnyar min vördsamma anhållan om remiss af denna min motion till vederbörligt Ulsk. Hr Bildt, Didrik Gillis: Om det i allmänhet är en skyldighet för Ståndet alt noga efterse det missbruk icke får ske efter 56 § Riksd.Ordningen så att motionerna i råttan tid väckas, så är det äfven en skyldig upmärksamhet hos R. o. Ad. att noga efterse, att icke någons grundlagsenliga rätt förtryckes. Och då jag för närvarande af den diskussion, som här föres, tycker mig marka att man här vill förqväfva en ledamots grundlagsenliga rätt, alt få en motion, vackt på grund af 56 § Riksd.Ordn., remitterad till öfverbörligt Utsk., så har jag begärt ordet för att motverka cn sådan åtgärd. Här har af tvenne talare blifvit framstäldt med särdeles värma, att en olaglig åtgärd icke kan leda till något lagligt och på grund deraf, hafva de ansett att icke någon Remiss till Utsk. af ifrågav:de motion kan ske. Det är likväl medgifvet att hvad Const.- Utsk. här har omförmält i Litt. B af ifrågavar. mern. är icke olagligt derföre att det är omförmäldt, men det är olagligt i anseende till de konklusioner, hvartill Const.Utsk, har kommit och på grund af dessa sakförhållanden framställt. Då diskussionen om detta decharge betänk, föregick, hörde man icke att någon gjorde anmärkn. deremot att Const.Utsk. framlagt dessa facta för Ståndet. Man ansåg endast att dessa facta hade bordt leda lill annat resultat än Const.Utsk. föreslagit. Om nu Gr.
Anna kastade en blick framför sig och log åt sin egen bild, som den stora, i väggen infattade spegeln återgaf liksom uppstigande ur blomstergruppen framför; och den gammalmodiga i stjernor slipade ramen – som ofvantill slutade i en medaljong, på hvars ljusblå botten den hvita bilden af en sväfvande bacchant var anbragt – hade säkert aldrig infattat en skönare tafla. Anna stod orörlig, lyssnande i några minuter; den lilla, fina handen, som hårdt omfattade stolskarmen, darrade sakta, de fina, blå ådrorna svällde under den tunna huden och hennes rörliga ansigte återspeglade alla de vexlande känslorna inom henne. Nu knäppte det i någon af de gamla möblerna. Nu flög ett vissnadt löf mot fenstret. Nu skakade vinden trädens grenar utanför, och vid hvart och ett af dessa ljud, dem Annas lyssnande öra uppfattade, spratt hon till, och färgen kom och försvann på hennes kinder, liksom elden hvilken glödde under de halfsänkta ögonlocken. Ändtligen sjönk hon ned i stolen igen, kastade de nedfallna lockarne tillbaka, och tryckte händerna mot ögonen. Hvilka bilder sväfva nu förbi den på en gång blyga och eldiga fantasien hos denna unga qvinna, denna väntande och älskande brud. Anna sjelf hade lagt handen öfver ögonen, liksom för att drömma sina glödande kärleksdrömmar i den mystiska skymningen – denna kärlekens atmosfer – och hvem vägar lyfta den slöja som höljer hjertats ljufvaste mysterier dessa leende läppar, dessa purprade kinder, denna bäfvande barm, och de varma, häftiga andedragen tala ett språk, som ”J som älsken” förstån. Klockan slog 1, den slog 2, och Anna hade under dessa tvenne sekellånga timmar genomgått alla graderna af en bedragen väntans qvalfulla marter; ifrån den första eldiga visshetens saliga bäfvan, till hoppets drömmande tjusning, längtan, otåligheten, harmen, oron, och slutligen ovissheten och den dödande ängslan, som skapade tusen spöken i hennes inbillning, och kastade henne ifrån den ena förmodan till den andra.
Enär hwarje medlem i Staten är för sin person, utan afseende pä tjenst, handtwerk, näring eller förmögenhet, af lika wigt, samt lika terältigad till skydd, och fbr Staten lika kostsam att skyd Den w October, 4V7Z skydda, trodde jag att hwarje Statens Medlem borde för fin person wara kika förpligta!) att förskjuta kill denna kostnad; men att Utskottet i denna del haft en annny tanka franér jag af nämnde Tabell. Uti Betänkandet har Utskottet stadgat ganska goda principer för Bewillningens utgörande? men mä det förlätaS om jag yttrar wig ej hafwa kunnat fin* na, att desse principer wid Minimi-Tabrllens författande blifwit följde, samt att olika grunder per synes rädandc. I afseende pä Embcts - och Tjenstemän samt de hwilka söka inträde i Statens tjenst synes detta Läst. En del har dlUwit beskattade i mohn af deras -ärliga Lön till lika .belopp, som Maximi Tabellen lipp-' täger för behållen ! everst, andre äter hafwa blifwit -ansedde för bädc Löne» och tillfällige sportler. För <m del hafwa sportlar icke kommit i beräkning och äntcligen finnas de, som utan Lön och sportlar blifwit taxerade lika, till och med öfwer 6lte Classen i Maximi - Tabellen. Sälunda finnas t. ex. Assessorer i Hof-Rätter «ch Colkcgicr uppförde för deras innchafwandc 40a R:d. till il R:d. och Auditeurcr wid indclte Rcgementer, ehuru de ofta tjena för mera, till 4 R:d.
Ty Heroiskt måste ett Epos vara; och äfven en familjemålning kan, såsom Goethe visat, Gud ske lof, målas med annat än pjunk och tårar. Och i hvilka rena former framställer sig ej denna ej blott manliga, utan nästan ännu skönare qvinliga Heroism (såsom hos Dorothea)! Och likväl genomgår en fridens ande detta Poem; och allt utan fras, utan grannlåt. Denna dikt genomlyses af ett inre blygsamt ljus, och har en nästan genomskinlig skönhet. Poemer af högre, sedlig skönhet har ingen skrifvit; ehuru Goethe stundom missförstås, emedan han aldrig predikar moral, och ofta framställer dessa svårlösta kollisioner i lifvet, som innebära förderf. Men den poetiska rättvisan, eller rättare den, som ligger i tingens gudomliga ordning, har ingen högre iakttagit, än denne man, som sjelf aldrig synes hvarken i lärostolen eller på domaresätet. Hvad blir fast, då allt upplöser sig? – De första, enklaste, naturligaste pligter, och den lycka de innebära. Det är ett ämne, som Goethe mer än en gång med förkärlek behandlat. Så i Die natürliche Tochter, ämnad att utgöra första delen af en outförd Dramatisk Trilogi, men redan i sig sjelf ett beundransvärdt helt. Om vi i Herman och Dorothea glädjas af den sunda borgerliga kraften, fast på sin egen grund mot yttre oro; så se vi i Die natürliche Tochter denna samma grund såsom ankarplatsen i svallet af inre förvirring. En ädel sidotelning af den högsta stam kastas, rättlös och skyddslös, från de Olympiska kretsar, der throner sväfva, till marken, för att öfverlemnas åt våg och vind; men slår åter rötter i den fosterjord, som har välgörande lifskraft nog, för hvar och en som åt henne med rent sinne vill förtro sig. På lika höjd, om ej högre, står Iphigenia, denna herrliga bild af systerlig kärlek, som renar, försonar ett helt, af brott och olyckor belastadt, hus. I alla dessa oförgängliga dikter firas en Heroism, hvars källa är den renaste kärlek, och som sjelf blott är: En skön själs enkla sanning. Giftermål.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels återremiss af det ifrågav:de Betänk:t, framstälde H. Exc. propos å bifall till detsamma och, då svaren utföllo med många ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon. Utsk:ts den 2 dennes bordlagde Betänkm: N:o 96, i anledo. af väckt motion derom, att lagstadd dräng, som till båtsman antages, måtte genast komma i åtnjutande af 140 Den 6 Juni e. m. lön och rättigheter såsom båtsman, samt om ersättning till Amiralitets-krigsmanskassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning; och N:o 97, i anledn. af vackt motion om uphäfvaude af de stadganden, enligt hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till Amiralitets-krigsmanskassan. Föredrogs och bifölls samma Utsk:s Betänk. N:o 98, i anledn. af viickt motion om förändring i föreskrifterna rörande hästarnes färg vid artillerioch kavalleri-regementena. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 2 dennes bordlagde Betänk. N:o 99, i anledn. af väckt motion, att sökande till Musiklärareplats vid lägre Elementarläroverk eller Orgeinistbeställning skall förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien. Föredrogs och bifölls samma Utsk:s Betänk. N:o 100, i anledn. af väckt motion om de båda fotgardes-regementenas förening till ett reg:te. Föredrogs, men blef, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagdt-, samma Utsk:s den 2 dennes på bordet lagde Betänk.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts den 8 dennes e. m. på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående antagande af en förordning om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk rätt, och om det biträde, som i andra afseenden bör lemnäs rättsskipningen i Norrige. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj-.ts nedannämnde den 8 dennes e. m. på bordet lagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o Örn eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersättningsbelopp ; 2:o I fråga om behof af medel för en fyr-anläggning å Gottska Sandön; 3:o Angående Landshöfdingarne Friherre R. F. von Rrcemers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt til! framtida pen sion från Arméens Pensions-kassa; samt 4:o Örn pensions beviljande åt !'. d. Sekreteraren och Auditören vid Flottan. Assessoren J. G. Björkegrens enka. Anna Maria Hedmansson. Prol.-Utdrag den H Juli 1857. 423 Frän Högt. Preste-Ständet. S. I). Remitterades tillLag-Utskottel Kongl. Maj:ts den 11 dennes bordlagda Nådiga Proposition tili Rikets Ständer, angående antagande af en förordning om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk rätt och om det biträde, som i andra afseenden bör lemnäs rättsskipningen i Norrige. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Slals-Utshottel Kongl. Maj-.ts nedannämnde, den 11 dennes bordlagda, Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o I fråga om behof af medel för en fyr-anläggning å Gottska Sandön; 2:o öm eftergift af Direktören A. L.