Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Vid genomläsandet af min långa epistel, blir jag varse, att jag skrifvit diffust och kanske litet confust, samt repeterat samma saker i olika ordalag mer än engång. Vissa Rec. ha förebrått mina skrifter samma lyten: må man så mycket mer urskulda detta i ett bref, skrifvet i flygande och under flera afbrott21. Skall den fingerade prophetia vi ofvanföre lagt i Almquists mun, gå i fullbordan? Skall nu, efter allt detta, allmänheten denna gång omsider öppna ögonen? Skall hon fråga sig sjelf, om den religion och den samhällslära, som i tre af Sveriges största och mest spridda tidningar blifvit predikad af en Lindman, en Sandvall, en Almquist, kan vara den äkta och sanna? Skall hon vidare tro på Aftonbladet, hvars innersta själ, tankställare och medarbetare, en man så länge varit, som i theorien försvarat mened, förfalskning och mord, när nemligen individen behagar anse sig ha giltiga skäl dertill, – och som ock på samma förskräckliga vis beseglat sin lära med gerningarna? Och hvad skall slutligen den goda Allmänheten tänka om Utgifv:s egen moral eller förstånd, som än i dag kallar denna demoniska lära för „höjden af bildning„ , detta lif (sista acten undantagen) för en „kamp för det godas seger öfver det onda?„ Eller skall A.B:s-furstens makt gå under, icke genom sanningens vapen, utan genom den af honom så ofta använda lögnens? Han, som så ofta försvarat uppstudsigheten i alla dess gestalter, har slutligen till sin förvåning sett anarchien innästla sig inom hans egen verkstad, en arbeterska 22 resa sig mot husbonden samt finna en publicist, som advocerat så som han sjelf advocerat mot andra, men vida gröfre och plumpare, och med framdragande af långt skändligare och ärerörigare beskyllningar. Hr Hjerta tyckes mycket lida af en fiende, som andra skulle föraktat, emedan han mycket veklagar, och emedan han emot honom användt vapen (lagens), hvilkas användande han dittills så ofta ogillat och dem han dittills bemödat sig att göra uddlösa.
Var då respekten ej grundad på annat än aga, förbytes undergifvenheten snart i skoningslös kritik och längtan att bli » gubbens » regemente qvitt. Nej barnets vördnad bör vara grundad på dess aktning för faderns moraliska egenskaper, då växer den år från år. Men dessa egenskaper kan barnet icke uppfatta utan att väl känna sin far. För öfrigt vinner en far aldrig lättare sitt barns kärlek än genom uppoffrande ömhet och omvårdnad. Ju mindre fadern är egoist gent emot sina små, dess rikare belöning får han en gång. När vi sjelfva göra oss den frågan: » hurudan var min far mot mig, då jag var liten », den, hvilkens inre då sväller af oändlig tacksamhet, han fick genom sin faders kärlek en skatt af lycka, en värmande rikedom i sitt inre, hvilken törljufvar hans lif. » » Vet ni herr doktor », inföll en äldre herre, » att det är först nu, tjugufem år försent, som jag rätt fått syn på det vigtiga ämnet: huru man bör vårda sina efterkommande. När jag var ung man och ung far älskade jag liksom nu varmt mina barn, men min kärlek skulle gagnat dem betydligt mera, om mitt förstånd varit mer upplyst i fråga om barnavård. Det borde varit min skyldighet att studera helsovårdslära, att taga reda på, hvad barn böra äta, huru barn böra vara klädda, huru barnakroppar böra utvecklas. Men härom var jag lika okunnig som om barnens själslif. Mina små voro klena och ha ej heller som uppvuxna blifvit särdeles kraftiga. Hvad deras moraliska egenskaper angår, hafva de visserligen aldrig giort mig någon sorg, tack vare Guds hjelp och min hustrus förmåga att handhafva dem, men jag handlade orätt, när jag lät min hustru ensam bära våra gemensamma pligter mot barnen. Nu på ålderdomen plåga mig svåra sjelfförebråelser. Jag har gjort mina barn orätt, det är ingen tröst för mig, att jag ej visste, huru jag annorlunda skulle handla. Felet ligger just i denna ovetenhet, hvartill den ena föräldragenerationen efter den andra gör sig skyldig.
Mi iftägawarande beslut, än att tillstyrka, det utländskt bränwin i härda misiwaxtär, da högsta nöden fordrar det, mätte fä införas; och hlxf beränkandet i enlighet härmed räktadt. Den 2 4 November. rZ 8 3 Riksdagsmannen äVekslinZ frän Westmanland anhöll alt till de orden: i härda misswäxkär, och dä högsta nöden fordrar det, mätte läggaö: "och Allmogen ej kan betala sin bränwinsafgift"; med hwilken anhållan de andre af Hederwärda Bonde-Ständets Ledamöter sig förenade; men en sädan mening funno Högloft Ulssottcns öfrige Ledamöter ej lampelig. Herr Grosshandlaren Santeson begärde, att hwad han nu anfört, mätte sä ätfölja betänkandet till de respective Stånden; och Herr Professorn Doctor kaxe förklarade sig till alla delar instämma uti det anförande Herr Afwerste KammarJunkaren Friherre I^Lmilton den 2l dennes till Beredningens Protokoll afgifwit. vt lujirL. Lx rrotocoHo L. 6. Ingman. Under läsningen äterkom Herr Grefwe» och Landt-Marffalken och lämnade Ridderskapel och Adeln den hugnande underrättelse att Konungen befunne sig denna afton mycket bättre, samt at Läkaren hoppades det Hans Maj.tS sjuklighet skulle blifwa af läng waraktigher. Der - »s84 Den -4 November. Derefter fortfors till flut med läsningen, och berörde handlingar blefwo lagde pä bordet. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan Z «ll 10» In stöem protocolli A. 6. Silverstolpe - Män - Den 27 November. »585 Mändagen den 27 November. Plenum klockan Z lill 5 eftermiddagen. Uplästes följande: Utdrag af Protokollet hällit hos Högwördige Preste-Standel den ii November 1809. S. D. I stöd af de skäl uppä Hwilka Riksens Högloft.
All fastighet på landet är, enligt senaste officiela upgifter, taxerad till 410 millioner rmt, och all annan fastighet till 251 millioner. Bevillning af begge klasserna fastighet utgjorde för 1857 omkring 770,000 rdr enl. nu gällande Bevilln:sFörordning. Af samma taxeringsbelopp skulle, enligt Utsk:s förslag, komma att utgå: af fastighet på landet å 3 öre pr 100 rdr - 123,000 rdr, och af all annan fastig het å 5 öre pr 100 rdr Således skulle 251 mill. taxeringsvärde erlägga 2,500 rdr mera i bevillning, än 410 mill., endast derföre att den förra är belägen i stad och den senare på landet. Efter en och samma grund taxerad, såsom Komitén föreslagit, efter 4 öre pr 100 rdr för all fastighet, skulle bevillning af fastighet på landet komma att uppgå till 164,000 rdr och af annan fastighet till 100,400 rdr. Efter Utsk:s förslag skulle sål. landtfastigheterna, då 1857 års taxering tages till grund för beräkningen, få en eftergift af 41,000 rdr, men all annan fastighet påläggas en förhöjd bevillning af 25,100 rdr, vid jemförelse med Komiténs förslag. En sådan omkastning af det relativa beloppet af bevillningen å de olika klasserna fastighet, kan väl ej vara rättvis, och kan ur ingen synpunkt motiveras. Om de kontroller mot oriktiga uppgifter af Taxer:sKomitéernas godtycklighet, som detta Betänk, föreslår, blifva af B. St:r antagna, så bör det blifva lika lätt att bestämma värdet af den ena klassen fastighet som af den andra, och deraf borde ovilkorligen följa, att de äfven böra beskattas med en lika procent af värdet.
JSio 54, 85° Besv, och Ekon, Vtsk, Betankanåen. bing vid Innehafvarens afgång ställde milia tär-boställen i ekträ roteringen borde ingå» äfvensom deruti borde deltaga Städernes förut oroterade jord» tillika med alla utjordar och sådane torp, som icke vöre under andra hemmansräntor begripne, samt odlingar å recognitions-skogar, ktono-par* ker och andra allmänningar, så vida de, vid ten efter skatlläggningsgrundet skeende undersökning» befunnes kunna svara minst e~ mot dels mantal} Och i afseende på Posthemman, hvilka i och för Postföringen förut varit från rotering befriade, bomme dö väl, af samma orsak, att till viss del från extra roteringen Undantagas; men, sorn hos Kongl. Maj:t fråga blifvit vackt, huru vida 8 mils postföring 1 veckan kunde anses svara mot helt mantal eller hel rotering i orten, deröfver Kongl. Maj:t ville sig ofördröjligen i Nåder utlåta, borde roteringscommissionerne bestämma» till huru stor del posthemman, nied fästadt afseende på Kongl. Maj:ts i berörde fråga fattade Nådiga Beslut, kunde komma att anses vara ototerade, och således böra i extra roteringen deltaga: att, om al gamla roteringsverket befunnes» det något förut till ständigt Kneckteeller Båtsmanshåll indeldt hemman vore roteradt för mindre mantal» än hvaraf det efter jordboken bestode, och roteringsverket icke innehålla, det detta skett för dess svaghet och Höghet, genom undersökning borde utrönas» Besv. och Ekon. XJtik. Betankanden.
A. 735. XI. U. .28. XII. A. .37. — N:o 68. i anledning af f. d. Grosshandlaren H. Weners ansökning om förlängdt arrende af Svartsjö kungsladugård. V. B. 399. VI. A. 737. IX. U. 386. A. 43o. XI. E. 5. ■— N:o 69. i anledning af yrkad befrielse från skatt för intägterne å allmänningen Stöpen inom Suntetorps socken af Skaraborgs Län. VI. B. 3qq. VII. 37. Å. .54- XL U.- .28. XII. A. .32. — Nio 70. i anledning af sökt afskrifning af de staden Borås beviljade byggnadslån. — Nio 71. i anledning af väckt fråga om ett räntefritt lån till jordbrukets upphjelpande inom Wester-Norrlands Län. VI. B. 399. VII. A. 4.. X. U. 4a5. XI. A. 22. — N:o 72. angående väckt fråga om anvisande afen nionde hufvudtitelns anslag motsvarande summa till låneunderstöd för menigheter. VI. B. 3gg. VII. A. 43. — Nio 73. i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Rikets sist församlade Ständers beslut angående Statens garanti för vissa Hypotheksföreningars skuldförbindelser. Nio 74. angående föreslagna åtgärder lill minskning ( 2^7 ) i åtskilliga kostnader för kommande Riksdagar. VI. B. 3qg. VII.
Följande punkter af betänkandet N:o ig4 äro vidare lill Utskottet återremitterade, nemligen: från Ridder skåpet och yl de In: Trettonde punkten, i fråga om äskadt stats-anslag för befrämjande af uldikningar och aflappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odliligsföretag; från Borgareståndet: Elfte punkten, rörande tillstyrkt anslag för anläggning af nya och förbättrande eller omläggning af backiga elieleljest mindre goda vägar; Tolfte punkten, litt. h., angående väckt motion om ett fortfarande vägförbättrings-anslag af 133,333 r:dr 16 sk. årligen intill nästa riksdags från Bondeståndet: Slals-UUkotleti Utlåtande, N:o 238. 3 Sjunde punkten, litt. rörande föreslaget lönebidrag af 66,666 rtdr 3a sk. för anläggning af en jernväg från Christinehamn till Sjöändans lastageplats ; Sjunde punkten, litt. m., i fråga om tillstyrkt lån af 24,000 r:dr för upprnuddring af hamnoch segelrännan vid Christinehamn; Åttonde punkten, litt. m., angående föreslaget lån af 3a,000 r:dr för hamn-anläggning vid Wadstena, och Sjuttonde punkten, litt. c., rörande anvisandet af 3,000 r:dr till utdelning vid landtbruksmöten af premier åt egare af kreatur utaf utmärktare slag; men som samtlige ofvanuppräknade punkter blifvit af Irenne Riksstånd bilallne och frågorna således, enligt ^5 § Riksdags-ordningen, äro af Rikets Ständer afgjorde, linner Utskottet ålerremisserna icke påkalla vidare åtgärd. Öfriga punkter af ifrågavarande betänkande N:o ip4 öro af samtlige Riks-stånden godkände, dock med förklarande af Ridderskapet och Adeln, det Ståndet förbeliölle sig rätt att framdeles pröfva de af Utskottet i serskildt utlåtande föreslagne vilkor för låne-bidragens beviljande. Stockholm den 6 Juli 1848.
Denne böjde sig under sin tids prosaiska förhållanden, men fick just derigenom tillfälle att egna en allvarlig och pligttrogen vård åt sin sångmö. Lucidor deremot sökte lefva poetiskt och sjönk ofta i sin poesi ned till den pinsammaste prosa. Om han på bekostnad af sin lefnads lycka hade förmått lemna oss en allt igenom värdig poetisk skatt, skulle efterverldens beundran hafva hållit honom skadelös och kastat glans öfver hans förirrelser. Nu ökas det tragiska i hans öde dermed, att han förspilde sin existens utan att blifva en stor skald. Vi frestas genom hans beteende att tro, att han sjelf ringaktat sina bröllopsoch griftpoem. Har han då sjelf kunnat inse, att han egde för litet snille att bana sig en alldeles säregen väg? Det kan finnas så olyckligt utrustade anlag, att de visserligen genom samtidens fördomar och moln förmå urskilja poesins skönaste kuster, men på samma gång äfven mäta det stora afståndet mellan målet och sin förmåga att hinna det. I så fall har han tömt den tragiska kalken ända till botten och förlorat den sista illusion, som kunnat trösta hans lif. Han stod nu på den pinsamma punkt, då man oupphörligen jägtas att jemföra, hvad man tydligen blifvit, med den sväfvande förmodan om, hvad man kunnat blifva. Men att hafva försakat samhället i medveten likgiltighet derför, att förfela sin bestämmelse för efterverlden på poesins område och att hafva en dunkel aning derom, detta är ett dystert slut på så många lysande ungdomsförhoppningar, helst när ens roll på sådant sätt är utspelad vid trettio år eller den period, då man borde inträda i sin mandoms blomma. Det är otvifvelaktigt att Lucidor känt sitt värde, och mer än sannolikt att han äfven känt sitt fall. Också kallade han sig Lucidor den olycklige. Vi få dock icke fatta det så, som om han först sent skulle hafva insett sin belägenhet. Tvert om har han tidigt egt en förkänsla af sin sorgliga tillvaro.
Huru vidt söndrade åsigterna än mången gång visa sig i frågor, som närmast röra anordnandet af de vigtigaste detaljerna i samhälls-författningen, torde dock anledning icke vara att betvifla, det ju meningarne skola sammanstämma i erkännande deraf, att den myndighet, hvilken såsom en enhet, bestämd att motsvara den monarkiska principens högsta tillämpning, skall i den frånvarande eller af annan orsak från utöfningen af sitt höga kall hindrade Konungens ställe föra de förenade rikenas styrelse, icke lämpligen kan sammansättas af så betydligt antal personer, som nu är för Interims-regering bestämdt; — ett antal för högsta verkställande maktens samverkande organer, som icke ens i nutidens republikanska styrelse-former finner sin motsvarighet. Antalet af hvartdera rikets Statsråds i sådan Interims-styrelse deltagande ledamöter synes icke behöfvas större, än det, som redan finnes i 45 § af Svenska Regerings-Formen stadgadt för de deruti uppgifna läll, da Konungen är föranlåten att förordna om Regeringens förande under Hans frånvaro, nemligen ett antal af fyra Regerings-ledamöter, så att Interims-regeringens hela sammansättning bestode af åtta ledamöter. — Likaledes anser Utskottet de föreslagna tilläggen, angående Regerings-ledamöternes utväljande, Interims - 6 Konstitutions-Ulskottets Memorial N:o 5. regeringens samlings-ort samt Ordförande-befattningen och det för ärenders afgörande erforderliga antal ledamöter vara behöfliga och lämpliga. Om ock för öfrigt Riks-aklens nu gällande stadganden beträffande Interimsregeringens verksamhet och ärendenas beredande till föredragning, i hvilket sednare hänseende betydlig skiljaktighet för de hegge rikena enligt deras särskilda grundlagar förekommer, skulle anses gifva rum för önskningar äfven om annan förändring eller tillvägabringande af större fullständighet i delar, hvilka icke egentligen höra till de i Kongl. Majds
St:r dock hyste den förhoppning, att ändamålet skulle kunna vinnas med mera inskränkta bidrag af Staten än dem K. M:t då, på grund af serskilde Commitlerades uppgjorda Förslag, äskat, och utan större uppoffringar af det Allmänna, än som kunde 2 B. 2 H. 11 Stats-Ut skottets åstadkommas i dåvarande tidpnnct, då behofven ökades, roen de Skattdragandes förmåga, att deni fylla, deremot aftoge; och att en sådan inskränkning i Statsanslaget skulle, utan menlig verkan på hufvudplanen, Veterinär-kunskapens tillväxt, kunna äga rum, ansågo B.. Sttr destomera troligt, sora uti B. St:rs tanka, Veterinärinrättningen i Skara uti dess dåvarande skick lemnade ett icke obetydligt bidrag till kunskapens spridande; på grund hvaraf R. St:r icke kunde bevilja den begärdta summan af 69,440 Rtdr 44 sk-> utan ansågo R. St:r, att med denna utgift borde uppskjutas till en annan tid, då nödige medel dertill kunde blifva att tillgå; men att emedlertid, derest icke något annat Kronans hus skulle kunna anvisas för Veterinärinrättningens behof, Inrättningen mätte, med begagnande af de åt densamma redan upplåtna lägenheter, fortsättas. Och biföllo R. Sttr sedermera, i anledning af en serskild Väckt motion, påStatsUtskottels derom gjorda tillstyrkande, att på K. M:t finge bero, att, efter pröfning af behofvet, i Nåder bestämma hvilka Byggnader, och till huru stor del af de lägenheter, sorn dittills varit begagnade för Ladugårdslands Bränneri, kunde för Veterinärinrättningen erfordras och måtte dertill upplåtas, utöfver hvad som redan blifvit denna Inrättning tilldeldt.
Vid föredragning af ExpeditionsUtskottets Memorial, med hemställan, huruvida Riksens Ständers beslut, i anledning af StataUtskottets Utlåtanden, Nine 200 och 203, må expedieras, blef detsamma af Preste-Ståndet bifallet. Fran Vallo fl. Borgare-Ståndet, den 19 Novemi ber 1823. S. D. Expeditions-Utskottets Memorial af den 14 dennes, med hemställan huruvida Ständernes Beslut, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtanden, Nine 200 och 203 må expedieras, blef nu å nyo föredraget och bifallet. Protocolls• Utdrag 69 Från Hedervärda Bonde-Ståndet den 19 November 1823. S, D. Föredrogs och bifölls ExpeditionsUtskottets den 14 dennes aflåtne Memorial, hvaruti föreslås, att Expedition må inställas af Rik. sens Ständers beslut, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtanden, Nine soo och 203, angående särskilda med Allmänna Magazins-Inrättningen gemenskap egande omständigheter. N:o 32 3* Uppl. ö. godk. hos Samtl. Riks-St. d, 17 Nov. 1823? Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående bestämdt stadgande för liquiden i de fall, dd en d Banquens Auction försåld Fastighet inropas af förre egaren. H os Riksens Ständer har, vid innevarande Riksdag, Deras Banco-Utskott anmält, hurusom olika tydning, efter olika åsigter, blifvit gifven åt de Författningar, hvilka angå liqvidationssättet i det fall, då en å Banquens Auction försåld fastighet af förre egaren inropas.
Jag tror det icke — och hyser den öfvertygelse, att om Hans Majrt icke skulle under förtroende till Bankens soliditet kunna garantera dessa förbindelser, mäste Väl Högstdensamme ännu mindre kunna ulan äfvenlvr garantera Riksgälds-Kontorets, hvilket ingen ting eger, utom skulder. Väl har man icke öppet antydt, att meningen med detta förslag varit, alt inleda Riket i en utländsk skuldsättning, och alt de omnämnde obligationerne härtill skulle småningom begagnas såsom medel. Men för den som uied uppmärksamhet genomskådar förhållanden, torde afsiglen icke vara svår att fatta och inse; ty då man ökar i nästan alia grenar Bankens utlåningar, hvarom förslaget sjelf vittnar, frånsäger Banken årliga ränteviusten och anvisar den till Riksgälds-Kontorel, oell ingen gräns sättes lör dess lånerörelses bedrifvande, måste nödvändigheten att beträda en sådan bana vara påtaglig. Att Sverige, som icke varit trvckt af utländsk skuld, njutit en 30:årig fred, utan att under denna hafva lidit af hungersnöd eller varit utsatt - Bil. lill Ranco-Utskottels Betänkande, N:o 29. 33 salt för andra olyckor, eller hafva vågat några större uppoffringar förordnandet af sitt försvar eller för beredandet af inre välstånd och trefnad* med en JNlalional-bank, hvars metalliska kassa utgör mer än |:del af dess sedelskuld, och som dessutom har en behållen vinst af 10 millioner, skulle vara i den förtviflade belägenhet, att, sedan dess invånare hos Banken skuldsatt sig till ett belopp af 25' millioner R:dr Banko, nödgas beträda en hana af utländsk skuldsättning, som slutligen skulle göra all räddning omöjlig, kan och vill jag icke föreställa mig. Önskar man upprigtigt landets väl och det allmännas, måste man sätta någon gräns för det af staten sjelf framkallade och till en ytterlig grad stegrade skuldsättningsbegäret och öpna tillfällen för den flitige och arbetssamme, att förvärfva och förtjena, hvilket skulle kunna ske, om Rirkets Ständer beslutade, att Statens låne-rörelse inskränktes tili hvad den nu är, och att vinsten deraf eller 800,000
Kunde man hoppas, att dessa lagförslag antogos i massa, i fall de ansågos vara ändamålsenliga, då vore visserligen denna utväg lämpligare än den nu föreslagna. Sä länge likväl ingen kan försäkra derom, så tror jag, alt den nu ifrågasatte utvägen är bättre, än all ställa sig i valet att rösta emellan ett totalt afslag eller ett totalt bifall, emedan en sådan röst icke kan komma alt innehålla det sanna uttrycket af någon enskildt öfvertygelse, enär det är temligen gifvet, att ingen kan finna med sin öfvertygelse förenligt, att antingen helt och hållet bifalla eller afslå dessa förslag. På detta skäl röstar jag för förslaget. Frih. Cederström, Jacob: Med den siste värde talaren instämmer jag helt och håltet deruti, alt om det nya lagförslaget, då det cn gång af K. M. öfverlemnas lill R. St., skulle paragrafvis upptagas lill pröfning, detsamma skulle komma att sönderslitas, och det system som deri finnes, blifva alldeles sönderryckt och förfeladt. Jag har derföre icke kunnat föreställa mig, att Svenska folkets representanter skulle välja en sådan utväg, enär de lära nogsamt finna, att en sådan ordning för beslutet i detta fall icke kan leda till det åsyftade ändamålet. Jag får likväl hemställa lill den värde talaren sjelf, om icke han finnér, att samma följd skulle komma att uppstå, om detta lagförslag skulle af elt förstärkt Ulsk. komma att behandlas. Hvad som skulle paragrafvis här sönderryckas inom de 4 Stånden, det skulle äfven komma att inom ett förstärkt Ulsk. sönderrvckas, emedan det icke är tänkbart, ali genom förnyade comiteer (och delta blefve dock en ny comité) man skulle få annat än majoriteter inom dem bestämda, som voterade bort den ena eller andra paragrafen, hvarigenom systemet blefve sönderryckt. Jag frågar, mine Hrr, är det icke naturligt, att de som genomgått dessa lagförslag och funnit, att de äro grundade på ett bättre och ändamålseuligare system än våra gamla lagar, skola vilja antaga dem i sin helhet, väl vetande, ali grundlagen lemnar rätt för Svenska folket ali sedermera deruti göra de ändringar, som man anser nödiga.
Det är med hänseende dertill, som jag tror det vara ganska vådligt att lemna bifall till ett sådant stadgande, som det nu föreslagna, och får jag derföre tillstyrka, att betänk, måtte till Ulsk. återremitteras, för att undergå den förändring, som kan vara af behofvet påkallad. Jag erkänner visserligen, att jag delar Hr Mannerskan(z's åsigt af bancoreglera., men denna delas ej af alla, och såsom bevis derpå, alt olika meningar finnas om 120 § i reglera, för R. St:s Bauk, får jag anföra, att enligt hvad ryktet säger, lärer Bancoslyreisen blifvit ställd under aclion, derför alt den ansett sig äga rättighet alt utgifva sedlar för att köpa silfver, som sedermera skulle levereras i Stockholm. Ehuru BancoUtsk., med den rätt som det trott sig äga, gifvit Fullm. befallning att. verkställa den nu föreslagna åtgärden, så hafva dessa likväl genom majoritetens beslut icke förmenat sig äga dertill rättighet, utan ansett alt en sådan kunde dem blott genom ett. R. Sl:s beslut meddelas. Beträffande det juridiska ansvar, som skulle komma att drabba Fullm., så, emedan jag sjelf besitter ett dylikt förtroende, anser jag mig ej böra ingå i någon undersökning derommen jag får dock förklara, att jag ej tror den ringaste risk vara med den ofvannämnda åtgärden förenad och att jag ej det aldra minsta låter uppskrämma mig af de händelser, som Hr Cederschjöld citerat, ty, enligt mitt begrepp, kan icke någon jemförelse uppstå emellan de luis som han i sitt yttrande afselt och dem som med sin Europeiska credit här skulle komma i fråga. Men i egenskap af representant för Svenska folket anser jag mig icke kunna åsidosätta min pligt att göra hvad jag kan, om än det vore en aldrig så ringa åtgärd, för att i della ögonblick i någon ringa män kunna lindra den förlägenhet, hvaraf den Svenska rörelsen lider i alla landsorter och hvaraf äfven den Svenska skeppningen får vidkän nas följderna.