Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna förut beslutade åtgärd har af Utskottet, vid upprättandet af bifogade Tabell öfver anslagen å 2:dra Ilufvudtiteln, blifvit iagttagen. 8:o Uti Kongl. Majlis Nådiga Proposition är jemväl föreslaget, att de, genom Kongl. Brefven den 29 November 1815 och den 27 Oclober 1820, Advocat-Fiscalen i Kongl. Götha Hof-Rätt, Lagmannen, m. m., A. O. Hedenstjerna såsom sportelersättning tillagde tillsammans 750 R:dr B:co, hvilka nu äro anvisade att utgå från 2:dra Hufvudtitelns bespajingar, Bih. till RSt. Prof, i844• 4 Sami., 1 A/d., 10 Haft. 2 ro Siats-Utskottets Utlåtandej N.-o 35. måtte uppå Allmänna Indragnings-Staten under den Nionde Hufvudtileln uppföras. Då detta ersättningsbelopp är af natur, att vid Advocat-Fiscalstjenstens nuvarande innehafvares afgång upphöra, blifver Utskottet, som instämmer i den af Kongl. Maj:t yttrade åsigt, följagtligen i tillfälle att vid Allmänna Indragnings-Statens reglering föreslå Rikets Ständer iagtlagande af ifrågavarande åtgärd. 9:o Uti en från Bonde-Ståndet till Utskottet remitterad motion, har Anders Eriksson från Elfsborgs Län föreslagit, att, i likhet med hvad för flere Häradshöfdingar, på grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, vid föregående Riksdagar blifvit beviljadt, Häradshöfdingen uti Sundahls, Nordahls och ”Wahlbo Häraders
Bih, till Riks~St, Brot. 1828 och 1829. 7 Sami. I Af A, 2• 10.de H-t adra Eidet. 18 Lag-Utskottets Utlåtande N:ö 100. Beträffande åter Herr Winbergs yrkande; så, ehuru uyssberiirde skäl till gäldenärens qvarliållande inom sitt hus i allmänhet ej kan antagas hafva upphört, innan concursrrtålet är så utredt, att första domstolens beslut kunnat ut. färdas; så gifvas dock visserligen de fall, då, sedan borgenärernes fordringar blifvit bevakade, och skriftvexl ingen dem emellan slutad, gäldenärens hörande eller biträde icke mera är af nöden, I denna händelse synes alltså en större frihet kunna gäldenären medgifvas; hvilket likväl, i följd af sakens natur, icke bör stadgas såsom en allmän regel, utan endast tillåtas såsom ett af borgenärernes medgifvande och Domarens pröfning beroende undantag, ålföljdt af jemväl det vilkor, att gäldenärens rättighet till underhåll af det afträdda boets tillgångar då upphörer. I betraktande häraf har Utskottet funnit sig befogadt att föreslå följande tillägg till 4tde Cap. i Medgifva borgenärerne, sedan skrif'tvcxlingen vid förste Domstolen slutad är, att gäldenären mä vid andre tillfällen, än nu sagdt är, utom sitt hus vistas, vare det tillätet, der Domaren gröfvar, att det ske mä. Dock ege han ej alt Lag-ZJtskotets Utlåtande N:6 lod. 39’ utom den stad, eller det härad <7e/' /zö/z sitt hemvist häfver, sig begifva, innan förste domen utfärdad blifvit, vid äfventyr, sowz z 3 §. sägs; samt till 9:de §. i samma Capitel: Erhåller gäldenär, efter borgenärernes medgifvande, Domarens tillstånd, att, sedan skriftvexlingen vid förste Domstolen slutad är, oc/z innan förste dom fallit, på fri fot vistas, såsom i 1 §. sägs; vare /zazz e; berättigad att för sig, /zn.
De som äro af den andra åsigten, utgående mera från hvad Sveriges Bank varit och ännu är, än från hvad en Bank kunde och måhända borde vara, se ej med likgiltighet rörelsemedlet under fortgången af silfvervexlingen dragas ur Sveriges inre rörelse, innan den enskilda crediten hunnit ersätta Bankens sedlar med tillräckligt solida papper. Denna sednare åsigt sökte jag göra gällande under sista Riksmötet och emottog af realisationens befordrare den mest bestämda försäkran, att landets produetion vore kommen till sådan höjd, att aldrig coursen kunde sliga öfver 134 sh. Utslaget har fallit. Måtte det nu väcka äfven deras uppmärksamhet, som kanske mindre känna det egna uti Sveriges inre rörelse, Un den större rörelsen utom detta Rike. Yid realisationens annalkande måste coursen falla, emedan exportvärdet ökas med en artikel, sorn förut icke erbjudit $äg åt handeln. Har coursens fleråriga höjd till större eller mindre del sin grund uti det låga jernpriset och en, till följd af tullsystemets ändring vid 182 i års Riksdag, ökad import af lyx—ar ti k lar, och vill man förekomma det hårda myntets utvandring, så gifvas inga andra medel än exportvärdets ökning och importvärdets minskning. Om det fö rra ej skall göra sig sjelft i silfver, hvilket onekligen minskar rörelsecapitalet och derjemte framlockar enskilda sedelfabricationer i större mängd, än som kan grundas på reel och rörlig valuta, torde jernet förtjena största uppmärksamheten och åtgärderna reducera sig till medgifvandet af en friare verkningskrets åt industrien. Det sednare kan icke tillförlitligt påraknas, än mindre vinnas hastigt genom uppmaningar och exempel af sparsamhet vid lyx-artiklars förbrukning. Det bör ej heller tillvaaabringas på bekostnad af den stadga i tullsystemet, som hufvudsakligen grundlägger ali beräkning i handeln. Men deremot är vid importen att märka, att den till stor del utgöres af landtmannavaror, för hvilkas produetion Sveriges cliinat ingalunda är ogynnsamt och hvartill innevånarna hvarken sakna erfarenhet eller andra erforderligheter. Denna del af importen öfverstiger likväl tre millioner. \ too Den 20 Februari i e. ra.
Äfven Sverige fann nödvändigheten häraf och beslöt Beväringsskyldighetens införande j Nationen gjorde detta på ett dess Fäderneslands känsla och lugna omdöme lika värdigt satts beslöt det nödvändiga deraf, utan att derföre öfvergå till ytterligheten, hvilken i detta som andra afseenden alltid är skadlig. Sverige kullkastade ej sitt bepröfvade Indelningsverk för att helt och hållet öfverlemna sig åt det nya Conscriptions-systemet, utan antog blott så mycket deraf, som, med säkerhet i krig, var förenligt med Folkets trefnad i fredSverige gick salunda en medelväg emellan det gamla och det nya Systemet, så mycket lämpeligare,' sorn dess indelningsverk äfven var en medelväg emelian ds tvenne i Europa förut allmänt antagna Militair-organisationer, den Värfvade Arméen och Milicta, mindre dyr än den förra, mera i j en fl bar än den sednare* Den Varj vade Ben 25" Marlit. 895 Armeen, jag talar om förra Seclets och andra Länders, Var demoralisationens rätta stamhåll; Soldaten, en slags costnopolitisk träl, man känsla för heder, pligt och Fädernesland, dess enda band disciplinens jernspira. Milicen åter, en oöfvad allmoge, hvilken i mili ta irisk hänseende icke lemnade den borgen, sorn Foster-; landets försvar kräfver. Sveriges Indelta Annee, grundad af Carl X[ på principen af en sann och nödvändig hushållning, äger ingen af den Värfvade Arméens bristfälligheter, men väl dess brukbarhet i Fält, och saknar ej å andra sidan den krigsduglighet, som sällan kan upphinnas af en pur Landtmiiice. Beväringen åter uppfyller sitt ändamål att gifva politisk aktning åt Riket, att lifva Nationalandan och att i farans stund tredubbla antalet af Fosterlandets försvarare, utan att tvinga medborgaren till den verkligen Spartaniska uppoffring af personlig frihet och ekonomisk, fördel, som denna inrättning ir.edför i de länder, hvarest den vunnit hela sin utveckling.
Förslaget i tvenne delar gått längre, än det gjort, nemi. i frågan om eli mera allmän delning, så snart möjligen ske kan, af alla för myckel vidsträckta eller folkrika pastoraler, hvaråt sjeltskrifvet följer en jemnare aflöning åt det tjenstgörande presterskapets samt i den rör:de ularrendering äfven af de s. k. bostadsboslällena. Det är mig ej obekant, att, till följd af R. Stars önskningar i ämnet, redan åtskilliga af de aldra största pastoraterna blifvit delade, och tviflar jag ingalunda på att Reger:n kommer att småningom fortgå på denna bana. Jag tror dock att det, med afseende på det verkliga behofvet af en snar och allmän omreglering af större delen af pastoraterna, vore väl, ja är nödigt, att R. nu församl. St:r för sin del bestämma någon mera allmän grundsats i denna del. Befolkningen har, särdeles i våra skogsbygder, mångdubblats sedan den aflägsna tid, då vår ännu gällande pastoratsindelning 318 Den 23 November t. m. genomfördes. Hvar och en, som känner förhållandena, måste å andra sidan medgifva, att det, utom i städerna, är för äfven den mest nitiske prestman omöjligt, att, så som sig bör, vårda mera än 2,000 eller högst 2,500 själar. När det nu dertill måste vara önskvärdt, att den fördelning, som nu göres, må ega bestånd en längre tid, oaktadt en alltjemnt tillvexande folkmängd, anser jag mig böra föreslå, att såsom en allmän regel för landsbygden stadgas, att ej eli pastorat vid den nya fördelningen bör omfatta mera än omkring 2,000 personer. Hvarje pastorat, som nu innehåller mellan 4 och 5,000 personer, delas då i tvenne o. s. v. En utredning härom, jemte förslag om lämpligaste platsen för de erforderliga nya kyrkorna, och om bostäder åt de nya pastorerna, bör derföre äfven anbefallas åt de länsnämnder, sora af K. M. föreslagits i och för löneregleriugen.
Stats - Utskottet har till den ändan, med föranledande af härstädes uppgjorde Calculer öfwer Riksgälds.WerketS tillstånd, inhämtat Herrar Fullmäktiges i Riksgälds. Contoiret tan. kar, i hwad mon R-ksgälds. Contoiret. utaf dest till wexel köp för afbördande af Ränta och Ca. pita! pä Utrikes skulden beParde fond, dä con. juncturen icke för närwarande tilläter deste wexel, köp, skulle, utan att sjelf räka i förlägenhet, kunna bispringa med förskott; och uti utlätande häröfwer hafwa Herrar Fullmäktige tillkänna, gifwit, att wid Contvirets närwarande ställning, ingen förmodan är, att tillfälle till afbetalnin. gars »verkställande med Capital och Ränta pä Contoirets Utländska gäld, under den äterstäen. de delen af innewarande är, skulle till nägon betydlig del kunna yppas, och dä Contoirets nu ägande tillgäng i Banken, jemte hwad under tiden af Contoirets fonder ytterligare kan inflyta, säledes komme att, likasom hittills, för. blifwa ofruktbar, sä hafwa Herrar Fullmäktige medgifwit möjligheten för Riksgälds. Contoiret att, med biträde af den Contoiret lemnade Di. scont. rättighet i Banken, meddela ett förskott till ännu större belopp än den summa af om. kring 700,000 R:dr, som nu till bestridande af de ifrägawarande utgifterne erfordras: en om. ständighet, den Stats. Utskottet med sä mycket mera fägnad erfarit, som sannolikt är, att Stats. Utskottet kommer alt utse medel till flere Den 22 Aug. 223 för Stats. Werket främmande utgifter, säsom Riksdagskostnadcn, m. m. Herrar Fullmäktige shafwa dock trott, att. wid ett sädant förskotts meddelande, bör, säsom ett hufwudsakligt will. kor fästaS försäkran om en med Contoirets oundwiklige behof öfwerensstämmande ätervttal. ningStid.
Jag såg själf, när hon gick in till amanuensen. » Ett surr af öfverraskning fortplantade sig från mun till mun vid denna betydelsefulla underrättelse, och man släppte genast, hvad man hade för händer, för att samla sig i grupper och ifrigt diskutera. » Hon » hade nu också varit det allmänna samtalsoch intresseämnet i en hel vecka, alltsedan amanuensen Gerle bragte den första notisen om hennes väntade ankomst. Man hade undrat och debatterat hit och^ dit utan återvändo under dessa dagar. Dorrit Linde — det ovanliga engelska förnamnet slog an, och hon titulerades redan på förhand helt familjärt för Dorrit man och man emellan. Var hon ung eller gammal? Ful eller vacker? En emanciperad trubbnäsa med blåa glasögon och stubbadt hår? Eller en liten Östermalmsälfva, som lagt sig till med sitt studentbetyg af samma skäl som sin nya pariserhatt — därför att det var modernt? Luften var mättad till spänning af idel frå- gor som en laddad åskhimmel. Och nu skulle svaret strax stå lifslefvande midt ibland dem. Spejande blickar riktades mot dörren till amanuensens rum, bakom hvars glasruta dock den blåa kalikågardinen afundsamt förtog all utsikt. När den så plötsligt gick upp, störtade ett hälft dussin unga män baklänges nästan öfver! ända. Det blef ett kort fnitter bland de öfriga och så med ens dödstyst. På den unga flicka, som trädde in vid amanuensens sida, rördes emellertid icke ett drag vid denna något bullersamma och öfverraskande entré. Hon var smärt, ganska lång och välväxt. En mörk enkel klädning af elegant snitt framhöll genast detta angenäma faktum. Ansiktet regelbundet, af en fin oval rundning och med frisk färg. P a D n a n var särskildt vacker, bred och klar. En blond krusig hårslinga hade som af en tillfällighet fallit ned. Annars ingen lugg. Ögonen voro stora, gråa och sågo lugnt rakt framför sig. Öfver Gerles svartskäggiga, eljes alltid vaxhvita ansikte drog däremot en dunkel rodnad, och det glimmade till bakom glasögonen.
Den farhåga, man trott sig finna, att derigenom skulle saknas tillgång för belåning af Riksg:scont:s obligationer, kan jag icke dela. 1 detta ögonblick äro icke 20,000 r:dr i dylika obligationer belånade i Bancodisconten, och det har mycket sällan inträffat, att någon enskild sökt belåning derå, utan sker sådan belåning vanligtvis endast af publika cassör, som vilja hafva sina fonder belånade eller vilja lemna något lån, hvartill de för tillfället sakna tillgång. Då blott omkring 20,000 r:dr äro belånade, visar det, att efterfrågan icke är stark; men anledningen dertill är den, att det gifves många cassör, som på fördelaktigare vilkor, d. v. s. mot högre proc., belåna Riksg.cont:s obligationer. Götha canalactier, hvilka egentligen belånas, äro de enda, som kunna lida något intrång af den reglementariska anstalt, man klandrat, och ehuru varm vän af Götha canal jag, såsom ledamot af directionen, anser mig böra vara, är jag likväl icke så nogräknad, att jag icke är varmare vän af discontstyrelsen och vill bevara den från för mycken belåning af publika papper; men då jag tror, att olägenheterna af förslaget skola vara ringa, kan jag icke annat än tillstyrka bifall å Utsk:s betänk. Hr Stuart, Carl Gust.: Den siste värde talaren har sjelf uppgifvit och erkänt, att han under riksdagens lopp gjort åtskilliga försök att vinna ändring i flera af de beslut, som blifvit fattade till betryggande af realisationens bestånd. Den □ Fe t l-uari f. m. 35 Såsom ledamot af BancoUtsk. kan jag vitsorda den fullkomliga riktigheten af denna uppgift. Alla dessa försök hafva dock strandat, utom det, som föranledt det nu förevar, utlåt. och hvilket det ändtligen lyckats honom att få understöd t af Ulsk:s pluralitet. Jag kan icke begripa, huru mari på allvar kan vilja bestrida, alt ju icke det förslag, som uti detta betänk, blifvit framstäldt, innefattar en bestämd rubbning af ett utaf R.
Ett hofrättsråd knn visserligen fungera såsom ordförande, men det kan icke alltid blifva den äldste, emedan han är särskildt anställd på en af divisionerna och får icke derifrån aflägsna sig. Det skäl, som för närvar, framstälies, och som visserligen bör tagas i betraktande, är, att de yngre ledamöterne visserligen arbeta med litet mera hopp örn bergning, om de hafva aspect att efter 5o års tjenstgöring få blifva presidenter. På detta sätt hafva dessa presidents-löner blifvit ett slags pensioner, ehuru med full arbetsskyldighet. Vice-presidenten i Götha Hofrätt anser jag vara alldeles omöjligt att kunna borttaga. Här har varit fråga väckt att föröka antalet af Hofrätlens ledamöter, men man har ej velat göra det, och jag tror alt roan gjort rätt. Skulle man deremot nu borttaga vice-presidenten, så inträffar det förhållande, att den enda person, som nu är tillgänglig att tillkallas på divisionerna, försvinner, och då nödsakades man adjungera uågon från notariebordet eller någon af fiscalerna. Jag skulle således tro , att vice-presidents-ernbetena, ehuru jag icke bestrider, att de framdeles på alla ställen må tagas bort, när den nya organisationen blir verkställd, likväl tills vidare matie bibehållas i Hofrätterna, särdeles som jag uti dessa presidents-embetens särskilda indragning skulle se en ovilja mot Hofrätterna, hvilken de måhända icke förtjena, så länge man icke gör organisationen generel. Säkerligen komma vacancer snart att inträffa, och naturens ordning förbjuder honom kanske snart alt fortfara med sin tjenstgöring. 1 afseende på hofrätts-ledamöternes benämning tror jag, i omvändt förhållande mot hvad Utsk. tillstyrkt, alt det vore vida bättre, om de alla kallades assessorer, än att de skulle kallas hofrättsråder. Förhållandet är egentligen sådant, att det är 4 hofrättsråder, som hafva lön på slut, och de uro ordförande!* på de 4 divisionerna.
Men gömdt är ej glömdt; och hvem vet, om vi ej en gång förnya bekantskapen med det inre af Borgerskapets änkhus. Adelaide Nauckhoff. En fråga för dagen. f å sista tiden har i flere af Stockholms dagliga tidningar en fråga väckts, som j a g med några ord skulle vilja beröra i ldun. Det är semestrarna, som jag här åsyftar, och torde väl detta vara en sak, som berör damerna i nästan ännu högre grad än herrarne, ty visserligen äger den äfven sitt stora värde för dem, men i flesta fall är den för dem lättare att ernå än för de kvinnliga biträdena. För den flicka med plats på kontor eller i handel, som hela året om är så godt som instängd, är en ledig tid under sommaren till gränslöst stor glädje och nytta. Låtom oss tänka på en dylik flickas sysselsättning och på hur strängt hennes tid ofta är upptagen. Ofta är tjänstetiden från kl. 8 eller 9 på morgonen till kl. 8 på kvällen, med en eller ett par timmars middagsrast. När skall hon då hämta frisk luft och krafter till sin trägna, oftast ytterst enformiga och genom det myckna stillasittandet ansträngande sysselsättning? Långa tider af året kan hon knappast gå ut på promenad efter kl. 8 på aftonen. En tjänstflicka har det j u ur hälsosynpunkt bättre stäldt genom sitt rörliga, omväxlande arbete. Dessutom har hon tillfälle att inandas frisk luft, då hon städar och vädrar i rummen samt sedan går på torget eller uträttar ärenden. Man bör äfven betänka att när en dylik flickas toalett företer brister, en kjol behöfver kantas, ett par ärmar lappas, strumpor stoppas o. s. v., så skall hon j u hjälpa sådant själf på sin lediga tid, hon kan ej betala för att få allt dylikt utfördt. En herre använder däremot hela sin lediga tid på aftonen till att promenera och förströ sig. Denna lilla afvikning från mitt ämne har jag afsiktligt gjort, för att mina läsarinnor skola till fullo förstå, hvad en semester på i allra bästa fall en månad, men äfven på en mycket kortare tid, utgör för en flicka i dylik ställning.
Vid underdånig föredragning häraf och ehuru Kongl. Maj:t funnit den af Krigs-Kollegium sålunda till förmån för f. d. Regements-Kommissarien Grundal gjorda underdåniga hemställan icke kunna emot föreskrifterna uti Kongl. Brefven af den 27 Mars 1830 och den 27 Augusti 1831, angående de vid PassevolansKommissariaten anställde tjenstemäns aflönings-viIkor, i Nåder bifallas, har Kongl. Majrt likväl, i betraktande af de för bemälde Grundal förekommande bevekande omständigheter och då Rikets Ständer vid sednast förflutna Riksdag, uppå Kongl. Maj:ts derom aflåtna Nådiga Proposition, medgifvit f. d. Regements-Kommissarien vid Skånska Hussaroch Dragon-regementena J. L. Åberg, hvilken, lika med Grundal, förut varit anställd vid f. d. Passevolans-Kommissariaten och icke heller egt någon grundad rätt till pensions erhållande, att från Rikets Allmänna Indragnings-stat åtnjuta ett emot den innehafda Regements-Kommissarie-aflöningen svarande belopp, nu i Nåder velat föreslå Rikets Ständer att medgifva, det f. d. Regements-Kommissarien Grundal må få tilläggas rättigheten att, med beräkning från månaden näst efter den, uti hvilken han från Regements-Kommissarie-befattningen efter begäran entledigades, under siri återstående lifstid från Allmänna Indragnings-staten såsom pension uppbära ett belopp af 266 R:dr 32 sk. R:ko årligen, motsvarande det med nämnda befattning förenade arfvode. Kongl. Nåd. Dr detta ärende rörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, åt hvilket handläggningen deraf varder uppdragen; och Kongl. Majit forblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. F. N. Gyldenstolpe.
Tilläswentyrs kunde, e» för bägge Werten sammansmalt förwalt»ing,U början stärka förtroendet för Riksqälds-Werket; men ock tilan al! twiswel, i dubbelt förhållande hos Allmänheten förswaga Opinionen om BanquenS Solidils ost) sjelfbestånd : dä en sädau mitzranka swärligen torde knnna undwikas, och wisterligcn icke more osörlmelig, — akt samma Personer, såsom Förwaltare as RiksgäldS-Con, koiretS osta brydsamma angelägenheter, icke kunna med den sorgfällighet, bcwaka VanquenS rätt, eller ? >se hwad dest fred tillhörer, som, enär sistnämnde wigtiga omsorg, icke delas, as någre deremot stridande bekymmer. Följderne of i staga »varande förening, äro pberäknelige: försöket i alla afseende» högst ä^wentyr» ljqr; och hwarmed en obctydelig besparing uti Arfwodet för Fullmägiige, samt äsystad lättare Comrmmicgtior, HHgge Werken emellan, i aila sall sällan behöflig« jcke förstena någon stags jämsvrelsc. Är och dag jon; förr ffnfwi! star. Ester Befallning -ck. UlsIsinLlcks-. BsH 9r Den i December Begärdes pä Bordel. Herr 5>i!vsrsrolpe, Ousrsk ^brsbsm» erinrade att som Stats.UlskottetS Betänkande rörande samma ämne lärer inna» korrt äfwen inkomma, sH kunde det nu upiäste intill desi fä hwila pä bordet. Uplästes ett frän Högloft. Skatö,Utskottet ingift wit Memorial ja lydande: Wördfamr Memorial! Högloft.
I öfverensstämmelse med hvad jag här ofvan haft äran anföra, hemställer jag att, med ändring af Utskottets afslag å min motion, Rikets Ständer ville besluta, att alla militie-statens till boställskassorna nu ingående arrenden för utarrenderade boställen indragas till Statsverket, och att de löntagare, som icke innehafva boställen, sedermera erhålla sina löner af Staten, intilldess utredt, blifvit, huruvida icke regementenas öfriga disponibla tillgångar dertill förslå. “ Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 67 Emot 12:te punkten, mom. a. (angående löneförhöjning åt verkmästaren vid Svea artilleri-regementes tygstat), af Friherre Klinckowström, JR. M., Herrar Hierta, Heijkensköld och Staaff samt Riksdagsfullmägtige Hörnfeldt, Erik Ersson, Jonas Andersson och Bjerkander. Af Riksdagsfullmägtige Nils Andersson och Carl Ifvarsson, hvilka ansågo att, då upplysning saknades, huruvida bemälde verkmästare hade fri bostad eller andra särskilda förmåner, löneförhöjningen bort inskränkas till 1,000 Riksdaler och således lönen bestämmas till 2,000 Riksdaler. Emot 12:te punkten, mom. b. (angående resestipendier åt Artilleri-officerare), af Herr Rosensvärd, J. H.: “I enlighet med hvad Kongl. Maj:t äskat, hade Utgiftsafdelningen för detta ändamål föreslagit 4,000 Riksdaler årligen. På de i Statsråds-protokollet anförda skäl och i anseende till artilleri-officerarnes stora antal, anser jag, att Afdelningens förslag bort af Utskottet, utan nedsättning i summan, tillstyrkas.“ Häri instämde Herrar von Francken, O. W., och Skogman, C. Emot 13:de punkten, mom. a., och llhde punkten, mom. c. (deruti Utskottet tillstyrkt anslag lör uppsättning och underhåll af ett tredje kompani ingeniörtrupper), af Herr Hierta samt Riksdagsfullmägtige Svensén, Bjerkander, Nils Andersson och Carl Ifvarsson.