Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IV. önskar, att Utskottet ville ifrån General TullDirectionen infordra uppgift å qvantiteten af utländskt läder, både för längre tid tillbaka och under sednare åren, för att genom denna jemförelse öfvertygas om nyttan af nu gällande Författningar rörande Ekbarkens samlande. Utskottet, som med behörig noggrannhet skärskådat ofvanupptagne anmärkningar, får nu förklara, att, dä Utskottet meddelade sitt utlåtande i ämnet, ansåg Utskottet, så väl i anledning af anförda klagomål öfver de olägenheter, hvilka genom skyldigheten att alskala Ekar tillskyndats Lanatmannen, sorn af noga kännedom om de grundade anledningavne till dessa klagomål, sig böra föreslå sådana medel, som Utskottet ansåg mest lämpliga till olägenheternas afhjelpande. Utskottet trodda detta ändamål kunna vinnas, antingen genom fri export af Ekbarken, emot behöriga Tullafgifter, eller genom den 5iö Eesv, och Eko», UtsE Bit&nkanclen. öfverklaga*!© skyldighetens upphäfvande. Des» sa medel framställdes derföre såsom alternativer, utan att företräde åt någotdera lemnades. Ehuru Utskottet för sin del ej kan inse de stora faror, sorn genom en fri export a£ Ekbark skulle tillskyndas Riket, har Utskottet likväl, med fästadt afseende å den allmänna tanka, sorn hos de respeetiva Stånden synes vara rådande, trott sig nu böra frångå förslaget rörande exporten, och deremot en-, dast tillstyrka, att en jordägare eller hemmansinnehafvare, sorn bevisligen erbjudit närmast boende Gaifvare den å utsynta Ekar afskalade barken, men ej derföre kunnat er-, hålla skälig betalning, så att hans arbete och, möda någorlunda kan blifva ersatt, bör helt; och hållet ifrån afskalningsskyldigheten och. allt laga ansvar befrias. Utskottet kan ej förmoda, att någon vill åsyfta den ena näringens uppkomst pä den andras bekostnad, eller att den, kanske allt för mycket betungade, Modernäringen, jordbruket, skulle beläggas med bördor, på det Garfverieyna måtte florera.
Hvaremot Herr Doctor Eurén och samtlige Redaroöterne af Ridderskapet och Adeln förklarade, att då livar och en söm för bri - Lag-TJtslottets Beiäntanäen. stande Laga Försvar eller Näringsfång dömes till Arbete, är berättigad, att om lian tror sig dertill äga anledning, öfver ett sädant beslut å vederbörlig ort föra klagan; Och de vanlige Fång - Förteckningarne lemna både JustititeCancelleren och Justitias-Ombudsmannen tilifäl» le att om dylika Personer och anledningen, hvarföre de blifvit insatte, inhämta all erforderlig upplysning.; Funno bemälte Herrar Ledamöter sig icke äga skäl tillstyrka bifall å Herr Borgmästaren Holms ifrågavarande Förslag, hvars antagande dessutom skulle förorsaka tillökning i Arbetet vid Police-Domstolar och hos Kongl. Majus Befallningshafvande. N:r 72.’ Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskotts Betänkande öfver den af tjenstförrättande Herr Öfver-Hof-Predikanten Doctor Hedrén, uti ett till Högrör dige Preste-Ständet ingifvit Memorial, väckte fråga omför ändring uti nu stadgade sätt för uppenbar Kyrkoplikts verkställande. XLX11 ett till Högvördige Preste-Ståndet inleinnadt Memorial, har Tjenstförrättande Herr Öfver-Hof-Predikanten Doctor Hedrén anfört, hurusom den anstalt, hvilken vid den Christeliga Församlingens början åsyftade fallne bröders för. bättring och upprättelse, med tidens lopp undergått så märkeliga förändringar, och omsider till den grad afvikit från sin ursprungeliga be - Lag-Utshotlets Betänkandert. 31 5 stärnmelse, alt dea, utan en fullkomlig reform , icke syntes mera kunna äga rum.
Tjugu inkapslade historiska namn på personer. Somliga tycktes använda sin makt endast att illa behandla sitt folk. Oresonliga o c h grymma höllo de folken i slafveri. E n och annan folkstam kunde äfven därvid b l i van. D e n förskräcklige käjsare, som lät romarne roa sig på d e kristnas bekostnad, är särskildt bekant för sin grymhet. D e arma offren söndersletos af vilda djurs ramar; i usla fängelsehålor fingo en del tillbringa kvalfulla dar; i usla angifvares händer föllo deras egendom. Aldrig eller sällan lärde härskarne denna lexan deras förfäders öden b o r t lära d e m: att h ö g m o d går före fall. D e fortforo att utgjuta oskyldigt blod. I gamars, i andra rofdjurs bröst skulle man tänka sig ett så grymt hjärta. — Mer landsfaderlig, o m än något hårdhändt, var den s o m (fastän något för tätt), klippte: fårens u l l »: adelns gods, men räddade landet från ruin. — En annan furste ville » skala » rike o c h land rundt o c h åter en annan lyssnade till smickrare, s o m ständigt för hon o m sjöngo lof. — D e n helige konung, vid hvars graf under skedde var synnerligen älskad af folket. E n Mitt första människan från apan skiljer, Men binder uti elfven strand till strand; Emellan domstolar ett b a n d tillika, Det dras ur insjöns vågor u p p i land. Det tager då mitt andra stundom m e d sig. Mitt hela — hvad skall jag väl o m det säga — Du ser det uti mången landtmans rock. Pirfvel. Fyrkantsgåta. Allt är tyst, alla sofva u t o m eländan, som sjunger i solljuset. Fidias hvilar lugnt mellan himmel o c h jord, ända till dess den svala hafsbrisen väc • ker atenarne o c h k o m m e r d e m att samlas i portikerna o c h p å de ö p p n a platserna för att afhandla dagens frågor. Nu är det tid för Fidias att stå upp, t y solen har gått ett bra stycke väg.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då ingen yrkat bifall till Utsk:s förslag, det endast återstode att pröfva, dels Hr von Hartmansdorffs förslag, hvarenligt ifrågavande mom. borde få följande lydelse : ”1 mån af blifvande ledigheter skola, efter vederbörandes börande, de indragningar eller andra förändringar vidtagas, hvilka erfordras för läroverkets fullständiga ordnande”, och dels Hr Tersmedens yrkande, att detta mom. likasom alla de öfriga vilkoren skulle afsläs. Den härefter framställda propos:n till bifall å den af Hr von Hartmansdorff föreslagna redactionen af 7:de mom., besvarades med starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Den 29 Juni. 351 15:de punkten, ang:de 8:de och 9:de momcnterne af litt. i, i Utsk:s förslag rör:de elementarläroverken. Efter uppläsandet af dessa momenter yttrade Hr von Troil: Då Hr Tersmeden en gång för alla begärt afslag å samtliga morarna, så inskränker jag mig till att blott begära bifall lill det nu föredragna. Hr Tersmeden: Jag anhåller att dessa båda mom. måtte skiljas åt, och anhåller serskildt om afslag å det 8:de. Jag tror att det innefattar inskränkning i Konungens rätt att efter Sitt godtfinnande använda besparingarne på hufvudtitlarne. Hr von Hartmansdorff: För min del, tror jag deremot, det vara högst nödigt, att H. o. Ad. antager 8:de mom.; ty menin gen med de besparingar, som på detta anslag komma att göras, är ju uttryckligen den, att elementarläroverken skola förbättras.
Hos Alf Stjerne, som här första gången uppträdde som praktisk läkare, blef imellertid denna dag, tillbragt i det gamla slottets stora, praktfulla rum, i dess ödsliga tomhet och tystnad, der den döende egaren i hvarje ögonblick tycktes utandas sin sista suck, intryckt med outplånliga drag. Han ville icke aflägsna sigr ehuru han ingenting verksamt kunde företaga, innan den väntade läkaren anlände och delade med William vården om den sårade med en ifver och en ömhet, som förskaffade honom dennes hela bevågenhet. Astley begaf sig imellertid tillbaka till värdshuset. Misstanken, att den tyske handelsbetjenten, hvilken Alf i sin välmening fört med sig ifrån Baiern, var den, som skjutit Hawerfield, syntes honom allt mera naturlig; ty att ett hemlighetsfullt samband fanns imellan lorden och honom tycktes vara utom allt tvifvel: de hade flera gånger förut mötts fiendtligt, och ingenting var mera antagligt, än att dessa fiendtligheter kunnat slutat såsom nu. Imellertid stälde denna utgång af deras tvist, Astley sjelf kanhända i en tvetydig dager, ty hvad var mera naturligt och riktigt ur juridisk synpunkt än att först misstänka den, som hade största fördel af brottet, för delaktighet deri, och, om han äfven aldrig kunde lagligen fällas dertill, skulle utan tvifvel en fläck stanna på hans karakter, som kanske aldrig kunde aftvås, så mycket mindre, som Alf och hans egen bekantskap med mördaren alltid qvarstod som ett olyckligt faktum. Alla dessa obehagliga tankar gjorde den unga mannen sorgsen och missmodig, och han kunde icke hindra sin känsla att blifva bitter och harmfull vid minnet af denna brottsliga qvinna, hvars långa, dystra landsflykt slutat under gräsvallen på Skurups kyrkogård, och hvars olycksfulla och korta ungdom hunnit åstadkomma så mycket ondt. Man anser männen såsom det starkare könet, jordens beherrskare, den öfverlägsnare delen af menniskoslägtet, och om detta i fysiskt afseende är riktigt, så torde det i moraliskt deremot snarare vara undantag än regel.
— Dito för utarbetande af en instruktion för ryttare 200: Dito för tjenstgöring vid Landtförsvärs-departe mentets Kommando-expedition 200: - Till Krigsvetenskaps-akademien 600: Arfvode för utarbetande af ett exercis-reglemente 31: 44. — Till kokved och lägerhalm för Kronprinsens husarregemente L..L 238: 15. 5. „ underhåll af upplåtna byggnader åt Norska jägare-detachementet, — 150: „ hemfärdspenningar ät afskedade soldater 300: aflöning åt spel och korporaler m. fl. vid re krytmöten &o. 667: 34. 4. „ hyresmed flera ersättningar för campements platser och öfningsläger - 861: 29. — Kationsskillnad för Kronprinsens Husar-regementes i Götheborg förlagda afdelning 660: 40. — Rationstillökning för Kommendanten i Stockholm 120: —• — Dito för Svea artilleris och Lifgardets hästar 954: 13. 9. Ersättning för förlorade sportler till embetsoch tjenstemän vid Landtforsvars-departementets Kansli-expedition 310: 10. 3. Dito till Regementskrifvare, för kostnader vid generalmönstringar, 15: — Dito till tjenstemän i Krigskollegium, hvilka be stridt ordinarie tjenstgöring, 969: 4. 6. Dito för förlorad slotter viri ett hofjägarboställe å Djurgården 50: Dito lor bestridda kungsvaktel1, till åtskilliga regementen, 2,383: 36. 3. Dito för kostnader vid paradering under aftäckandet af Högstsalig Hans Majit Konung Carl XIV Johans bildstod i Norrköping 846: 47. Dito för renovering af gamla sadelmunderingar vid Ulriksdals rustkammare 904: Dito för resekostnader, till soldaten Frisk, Dito till Norrbottens fältjägarekorps för bostället Ilapaniemi - 509: 27. 10.
Ständer i underdånighet önskade nya reglering till förbättring af Allmänna "Undervisnings-Verken af den för detta tidfordrande och mödosamma ärende i Nåder satte Uppfostrings-Commitén i så hufvudsakelig måtto redan till gjort cch uträttat, och då vid detta tillfälle bägge de af Commitéen utarbetade Planerne N:o i och N.o 2, den förra såsom den fullkomligaste för ändamålet, och den senare såsom afseende tillika en nödig ansedd inskränkning i tilli tan de t af statens bidrag, lära komma att blifva Riksens Ständer förelagde; Så, enär i anseende till det ännu ej definitift reglerade skick, hvaruti detta ämne sig befinner, Riksens Ständer icke torde blifva i belägenhet att nu uppgöra ordentelig Stat och derpå grunda bestämdt anslag för undervisningsverken, hemställer Stats-Beredningen i underdånighet, om icke, hvilkendera Planen Riksens Ständer helst omfatta, de dertill erforderlige Medlen af nytt bidrag från Stats-Verket, måtte i Nåder proponeras Riksens Ständer, att anslås på samma tillgångar , sorn redan förut ^lifvit dertill bestämde, nemligen först Förlähings-Spannemålen, vidare nya Kungsgårds-Arrenden, tillkomme från och med 1815, och sist, för hvad derutöfver brista kunde, öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster; men att, så fort ordentelig Stat, grundad på Eders Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers vidtagande Beslut om Planen dertill, hunnit komma till stånd, den samma må på ^:de Stats-Utskottets Betänkandm. 971 Hufvud-Tituln, eller Mand Clerecieoch LäroVerkens Stater intagas, icke allenast för den del deraf, som kommer att utgöras af nya anslag, utan äfven för allt det, sorn Gymnas ioch Schola;-Verken af ålder innehaft och utgatt under Titul: anordning utom
EmbetsBerd t tels er. som i sadan afsigt blifvit hos Kongl, Maj:t i underdånighet anmälde. Eniiglu-ten med det till R. H. S. Tustitise-Ombudsmans Expedition insände Original, betygar Ex OfFicio Carl Ant. Kock. Afskrift e Förteckning' på de Ärenden, hvilka Riksens H-gloji. Ständer , vid 1815 års Riksdag, till Krigs Expeditionen af Kongl. Maj:ts Canzji inlemnat, får att underställas Kongl. Majit s Nådiga pröfning; jemte uppgift, nar desse ärenden blifvit i underdånighet furedragne, samt huru Kongl. Majit deröfver i Nåder resolverat: K I:o dL^onde-Ståndets underdåniga hemställan, att ersättning måtte i Nåder tilldelas åtskillige Innevånare af Götheborgs och Bohus, Elfsborgs-, samt CarlstaSs Län för lidna förluster under sist öfverstandne Fälttåg emot Norrige. Foredr. den 30 April 1816, sedan ej mindre Kongl. Majus Befsllningshafvande i berörde Län, än Krigs-Commitéen i målet sig utlåtit, och täcktes Kongl. Majit till i fråga varande ändamål i Nåder anvisa en summa af Sextio-SexTusende Bldr Banco, hvilken, i jemförligt förhållande till de förluster, Ionevånarne i hvardera af meranämnde Län fått vidkännas, är sålunda vorden fördelad, att Götheborgs-cch Bohus Län af . 30,000 JustitittOmbndsm. EmbetsBerdttetser. 361 Elfsborgs Dito af 25,000 oell Carlstads Dito af , . 11,000 E:dr, i åtnjutande kommit. 2io.
Utskottets förslag till tullsatser för följande slag arbetad Tobak, nemligen: malen eller Snus 50 öre, spunnen eller Neger heari 30 öre, och Stänger eller Karotter 50 öre per skålpund, har blifvit gilladt af Ridderskapel och Adeln, Presteoch Borgarestånden, hvaremot Bonde-ståndet för dessa slag Tobak bestämt införselstullen till 55 öre för malen eller Snus, 35 öre för spunnen eller Negerhead och 60 öre för Stänger och Karotter, allt per skålpund. Derest icke Bonde-ståndet vill låta sin särskilda mening härutinnan falla, föreslår Utskottet följande proposition till omröstning: 70:o. Den som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag till införselsafgifter för följande slag arbetad Tobak, nemligen malen eller Snus 50 öre, spunnen eller Negerhead 30 öre och Stänger och Karotter 50 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ei vill, röstar Nej; Bih. till R. St. Tran. Tråd. Vinner Nej, bestämmes, enligt Bonde-ståndets beslut, införselstullen å dessa slag Tobak, för malen eller Snus till 55 öre, för spunnen eller Negerhead till 35 öre och för Stänger och Karotter till 60 öre per skålpund. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-ständen, hafva bifallit Utskottets förslag att åsätta Tran och Späck, alla slag, införselstull af \ öre skålpundet; hvaremot Borgare-ståndet beslutat, att denna artikel skall vid införsel vara tullfri. Såvida Borgare-ståndet vidblifver detta sitt från de öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, måste följande omröstning verkställas: Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Ståad beslutat, Tran och Späck, alla slag, skola draga införselstull af \ öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Borgare-ståndets beslut, denna artikel att vid införsel vara tullfri.
N:o 37. i anledn. af viickt motion oin afvittring af åtkil• liga på Ockelbo allmänning varande lägenheter: A:o 38, i anledn. af väckt motion om rättighet för Frälsetänte-gifvare. att, i likhet med kronotionde-gifvare. lösa frälseräntorna efter inedelmarkegångs-pris; N:o 39. i anledn. af väckt motion om fastställelse af Kronotionde-sättning för Upsala län ; samt N:o 40, i anledn. af väckt förslag om nedsättande af en komité för beredande af en jcmnare fördelning af skatterne inom Wesslands socken af Upsala län. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s d. 7 dennes på bordetlagda Betänk. N:o 41. i anledn. af väckte motioner om ändringar i Kongl. Stadgan d. 13 Apr. 1808 angrde jagt-och djurfång samt Kongl. Kungörelsen d. 24 Oct. 1851. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: I allt hvad Utsk. i sitt Betänk tillstyrkt instämmer äfven jag; men då jag vid föregående Riksdag inlemnade en motion i enahanda syftning med den som Gr. Lewenhaupt afgifvit, dock egentligen omfattande den del som af Utsk. blifvit afstyrkt, nemi. rättigheten att efter första Maj få skjuta tjädevtupp, anhåller jag att få med några ord motivera min begäran om förändring i Utsk:s Betänk, i denna del. De skäl Utsk. anfört för afslag förefalla mig icke särdeles klara. Utsk. erkänner, i enlighet med hvad motionären anfört ronde jagten på tjädertupp efter d. 1 Maj att nämnde jagt, sedan fågelns parning försiggått, icke blott är för det vildas fortplantning oskadlig utan äfven under vissa förhållanden kan i nämnde afseende medföra gagn.
Måhända finner någon en inkonseqvens, emellan mitt nu afgifne yttrande, och min reservation, mot Utsk:s betänk.; så är väl 400,000 800,000. 10,000 2,500 22,500 6’000 41,000. 99 Den 21 Jnni, 163 icke egentligen förhållandet, då jag hufvudsakligast reserverat mig mot det sätt, Utsk. föreslagit till lånerörelsens bedrifvande — jag har bestridt, alt behofvet af lånerörelsens utvidgning nu vore så trängande, att man derföre borde förbise Riks-bankens säkerhet och fördel, samt landets behof af sådane åtgärder, sorn kunde förvissa om rörelse-kapitalets jemnare fördelande, om möjligheten af allmänna medels fruktbarhet. Häldre skulle jag vilja att 215 §:n bibehölles oförändrad, än att en lagstiftning skedde nu, som lade för framtitiden hinder, för ett annat mera fullkomnadt och betryggande system — äfven detta har ingått uti skälen för min reservation, äfvensom, att jag icke ville, att Banko-vinsten skulle ingå i lånerörelsen utan nu användas till lättade kommunikationer m. m. Finner man deremot skäl att antaga den framställning jag gjort att förena Riks-bankens intresse med enskildte aklie-egares, sä är det naturligt, att, då den väg, hvilken jag, efter min öfvertygelse, anser rättast, beträdes, sä förfalla äfven, tili mitt omdöme, flere af de hinder, som måste qvarstå mot tillämpningen af Utsk-.s förslag, hvars hufvudgrunder jag icke kan gilla. Alt jag anvisat, såsom tillgång 1,000,000 af depositionsmedlen, förutsåg jag ganska väl, skulle ogillas, men då, under flere år, dessa aldrig understigit 6 å 7 mill., trodde jag, att desse kunde, med fördel, göras fruktbare, om de anvisade 500,000 r:dr b:co ej förslagit, så mycket heldre, som detta vore att anse, såsom en tillfällighetsförsträckning, som snart kunde återställas.
Deremot har det blifvit erinradt, inom Borgare-ståndet: att, enär ostridigt vore, det frälserätts-egare aldrig egt skattejorden eller haft någon laglig rätt dertill, laglig grund äfven saknades till försvar af hans lösnings-rätt, om sådan rätt i lagen afsåges; — att deremot ett annat förhållande egde rum i afseende på frälse-skattejord, till hvilken en ömsesidig lösnings-rätt kunde vara skälig; — och att man följaktligen borde väntat sig ett understöd af motionen, hvad skalte-frälsejord angår; — samt inom Bonde-ståndet: att lösningsrätten vore orättvis, alldenstund jordegaren hade en större rätt än ränte-egaren; att grundsatsen om konsolidering af en spridd egande-rätt ej förtjenar afseende, enär, ju mer egendomen delas, desto fördelaktigare vore det för landet; och att de lösnings-rätter af ifrågavarande art, sorn tillkomma vissa fromma stiftelser, likaledes bordt upphöra. I sistnämnda hänseende har dock någon motion ej blifvit väckt; och derföre har Utskottet ej eller haft anledning att derom sig yttra, vidare än om någon from stiftelse skulle vara innehafvare af frälseränta; men i sådant fall erfordrades icke något särskildt yttrande. För underlåtenhet i detta afseende har man alltså ej skäl att förebrå Utskottet; och då det endast blifvit yrkadt, att ränteegares rätt till frälse-skattejord måtte upphöra, synes den inom Borgare-ståndet gjorda anmärkning emot Utskottets förfarande att ej föreslå lösnings-rättens upphörande, hvad skatte-frälsejord angår, lika litet ega grund. Den skillnad, som med berörda anmärkning är antydd, torde emellertid ej vara af någon på saken verkande betydelse.
Han gick imellertid ut, arbetade friskt några timmar, och när dagen var slut, samlades alla husets hjon i stugan, utom Abraham, som ännu icke var kommen från herregården, der han om dagen gjort dagsverke. Lena förundrade sig mycket åt att han dröjde så länge, men Elin, glad att se Gunnar vid så pass drägligt lynne, tänkte ej derpå, utan satt bara i ett mörkt hörn af stugan, fördjupad i åskådandet af denne man, som hon så gränslöst älskade, som hon snart icke mera skulle se, och som, då och då, äfven kastade på henne en lång, rakt ur hjertat kommande blick, som sade Elin vida mera än alla ord det kunnat, och som kom hennes eget hjerta att häftigt slå, och hennes ögon att fyllas af ovillkorliga tårar. Då såg hon ned, då såg äfven Gunnar ned, men vexlade sedan sina blickar mellan Elin och dörren, samt sade äfven ett par gånger: «Det är obegripligt att Abraham aldrig kommer! det är redan alldeles nedmörkt!» Och nedmörkt var det. Månens tid var nu om mornarne, och den enda upplysning, som bestods i stugan, var från riset i spisen, hvilket Lena konstmessigt lade så, att det skulle räcka till för aftonen. Men det var mest utbrunnet, då snabba steg hördes, ja – så snabba att alla lyssnade, alldeles icke anande, att Abraham någonsin kunnat satt sina tölpiga ben i en sådan presto-takt, och Elin var ej i stånd att hålla sig för skratt, när – till allas förvåning – Abraham dock var den, som störtade in i stugan, likasom jagad af något osynligt. Han slog väl igen dörren om sig och såg sig förfärad bakom. – Nu har Abraham varit ute för gasten – sade Elin skämtande, ty Abraham hade sprungit, så han flåsade och kunde ej få ett ord för sig. – Hva’ katten har du gjort så länge? Nu får du iskall gröt, och hvarför kommer du nu rännande, som en kesande oxe? – frågade Lena, och lyste med en risqvist på Abraham, som var likblek. – Nå, så svara då en gång! – sade Gunnar med djup och litet ihålig stämma. – Håsch! ja’ kan intet! Håsch! jag ä’ så andtruten!
Direction befriades från åliggandet att till Banken insända de uti ofvanberörde 2:ne §. §. af 1823 års Banco-Reglemente omnämnde förteckningar, redogörelser och extract; och hafva Fullmägtige, som af de uti 180 §. af nu gällande Banco-Reglemente förekommande uttryck, att hvad, i afseende på belåningen af jern och andra vågförda effecter, är vordet stadgadt, dels i allmänhet, dels ock serskildt för Stockholm och Götheborg, än vidare skulle, med de af Rikets Ständer dervid beslutade förändringar, komma att tjena till efterrättelse, ansett sig förhindrade att, utan Rikets Ständers samtycke, vidtaga ifrågavarande förändring, till Utskottets pröfning öfverlemnat förenämnde både af Låne-Contoirets Direction och Bankens Commissariat biträdde förslag, under tillstyrkan, att detsamma måtte varda till framtida efterrättelse antaget och fastställdt, samt alt det creditiv, som, till följd deraf, komme att afsättas, måtte bestämmas till En million R:dr Banco, hvilket belopp ungefärligen motsvarade Contoirets utestående jernlån. Vid öfvervägande häraf, och då Directionen öfver Låne-Contoiret i Götheborg eger att, utan någon i och med detsamma till Banken insänd detaillerad uppgift på hvarje låntagare och den af honom ställde säkerhet, endast under förbindelse att derföre redovisa inför Låne-Contoirets Revisorer, genom assignering på Banken, disponera öfver de för den egentliga Discontrörelserij till ett, sistnämnde summa vida öfverstigande belopp anslagne medel, har Utskottet ansett, att ett lika förtroende desto heldre borde lemnäs Directionen, i fråga om lån på jern och andra vågförda effecter, som de föreslagna förändringarne uti expeditionssättet för jernbelåningen vid Låne-Contoiret i Götheborg, enligt Utskottets åsigt, otvifvelagtigt skulle medföra så väl förenkling i räkenskaperne, sorn ej obetydlig förminskning af göromålen för Contoirets tjenstemanna-personal; och får Utskottet alltså hos Rikets Höglofl.