Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den nu gällande tjenstehjons-stadgan har behof af förändrad redaction, inser hvar och en, som gjort sig mödan med uppmärksamhet följa densamma — isynnerhet i de delar, der den sårar sundt förnuft. Denna stadga bjuder t. ex. husbonde, vid påföljd af böter, att afgifva sannfärdig, på öfvertygelse grundad orlofssedel, med intyg om dess tjenstehjons uppförande, nyckterhet m. m.; men samma husbonde fälles till böter för denna samma orlofssedel, om han ej gitter leda sina intyg i bevis, och hvarvid dess öfriga 3o tjenstehjon, ehuru ögonvittnen of de omnämnde förseelserne, ej få vittna. Samma husbonde fälles vidare till böter, enär han, viss derom att ej i bevis kunna leda dess tjenstelijons hvardagliga olater, desamma i orlofssedeln ej vågar omnämna. Följden häraf är den, att, der denna stadga af kitlsliga åklagare efterlöljes och tillämpas, man alltid skrifver vackra orlofssedlar, i hopp att dymedelst säkrast undgå åtal, och sålunda bedrager samhället, uppmuntrar den dåliga tjenaren att fortfara deri, och afböjer för den sedlige och skicklige den ersättning, han finner i välförtjent loford. Att detta mitt anförande måtte åtfölja Frih. Cederströms motion tili vederb. Utsk., få jag vörsamt anhålla. Hr Hjerta, Lars: Då vi från K. M. fått mottaga löfte att snart erhålla en propos. ang:de lösdrifveri-förfatlnin - Den 19 Februari f. m. gnrne, tager jag mig friheten att till motionären hemställa, huruvida lian ej behagade låta denna sin motion hvila, tills den K. propostn inkommer till R. o. Ad. Frih. Cederslröms nu förevar, motion innehåller frön till så vidlyftiga och allvarsamma öfverläggning»!-, att de kunna blifva ännu långvarigare, äu discnssionen om hans nyligen förehafda motion rörrde correct.inrättn:ne.
Svaret på denna fråga är af väsendtligt inflytande på den, hvilken jag nyss genomgått. Jag skall likväl först punktvis söka att besvara och undanrödja några anmärkningar, som Frih. Lagerbjelke gjort mot ångfartyg. Han har sagt dem vara otjenliga derföre, att de rymma -j mindre besättning än seglande fartyg af samma storlek. Sådant är likväl en naturlig följd af en bland ångfartygens hufvudfördelar framför andra fartyg, den nemligen, att ångfartyg gör mer än \ af den annars erforderliga besättningen alldeles öfverflödig. Frih. har sagt, att ett enda skott i machineriet är tillräckligt att göra machinen och fartyget obrukbart. Åtskilliga medel finnas likväl ledan att hindra detta skott nalkas machinen. På de större ångfartygen kan man i möjligaste mån placera machinen under och i vattenlineen; man kan placera horisontalt en del af machinen, sora nu står verticalt; man kan mot skotten barricadera den del af fartygs - Den 3 Mais f. m. sidorna, iler machinen är placerad. Fril), har trott ångfartygen endast tjenliga såsom ett bimedel, d. v. s. till bogserande och transporter. Detta är visst äfven en hufvudorsak för flottan; likväl tror jag deni kunna vara ett positivt stridsmedel. Ångfartyg kunna armeras; om de armeras med få piecer af det grofsta pundigtal, såsom t. ex. stora bombkanoner, kunna de skada pä så stora afstånd, att fienden ej är i tillfälle att skada dem. Vidare har Frih. sagt, att i Ryssland finnes blott ett ångfartyg för flottans behof, äfvensom att detta ångfartyg (förmodligen Hercules) skulle vara ett,af de största ångskepp. Jag får då äran upplysa, att Ryssland har, endast vid Östersjöhamnarna, åtta ångfartyg, fem alldeles färdiga och 3 under byggnad, att i vår blifva färdiga. Det, sorn förlidet år gjorde bekantskap med våra skärgårdar, var visst icke bland de största. Ryssland liar tvenne ångfartyg af emellan 3 och 4°o hundra hästars kraft.
Var så Hvem? Elisabet? Bed henne stiga in! (Mari god och stig in, fröken Elisabet, var så god! (Elisa bet, ung, vacker, men blek, med ett lidande, oroligt ut tryck, inkommer från matsalen; men stannar vid dörren. Hon är enkelt klädd, ser sig forskande omkring och draHur står det till? (Elisabet hostar.) Hvilken svår i rummet.) Kom och sitt ned! ger tungt efter andan. Anna går henne till mötes; vänligt.) hosta! (Tar henne vid handen och vill föra henne fram ELISABET (drar sig tillbaka). Nej, inte där. ANNA (förmår henne sätta sig i en fåtölj). Här då. Hvila nu lite trapporna äro så ELISABET (oroligt). endast hemta spetsarne och höra Nej, jag tackar! Jag skall strax gå. Skulle svåra! Vill ni inte ta af kappan? 29 ANNA (ler). ken får nog Ja, det går inte så fort. Ellen är ute, och fröELISABET (ödmjukt). Kalla mig inte fröken; jag heter Elisabet. ANNA. Nå, Elisabet då stanna nu och ät middag! ELISABET (oroligt). Kommer här ingen? ANNA. Men det. var en förfärlig hosta huru länge? ELISABET. I tre år. ANNA. Tre år! Ni har väl talat vid läkare? ELISABET (sakta). Ja. (Hon flämtar tungt.) ANNA (orolig, går efter ett glas vatten). Drick lite! Ni ser så trött ut. ELISABET (försöker resa sig, men sjunker matt tillbaka). Förlåt, fröken jag Åh nej, inte en människa. (Elisabet hostar.) Kära Elisabet, ni kan omöjligt gå hem så klen. ELISABET. Hvad ni är god, fröken Anna! Åh jo, det går nog. (Ser innerligt på Anna.) ANNA (förvånad). något för er. (Ler.) Det är mamma, som skickar er litet soppa ibland. ELISABET. är också mycket god emot mig, men det var inte det jag tänkte på. Ni, fröken ANNA (skrattar). för er? Ja, jag! Hvad i all världen har jag gjort ELISABET (sakta). Ni behandlar mig alltid som en like. ANNA (plötsligt allvarsam).
Maj:t aflåtna underdåniga Skrifvelse, än den af Oss upprättade Bevillnings-Stadga, i hvilken dessutom, äfven nu, blifvit upptagne både den särskildt utgåen-; de Qvarn-Tullen och Salu-Accisen. Hvad derefter lull-Bevillningen vidkommer; så håfve Vi, med antagande af den grundsats, att en allmän frihet må ega rum, att, emot afpassad Tull, införa alla utländska varor, gillat och fastställt en Tariff för utgörandet a£ ifrågavarande Bevillning. Vi håfve dock, på förekomne skäl, dels funnit nödvändigheten fordra, att denna Tariff icke förr, än den 1 Januarii 1825, må tillämpas, och nu gällande Tull/ taxa emellertid tjena till rättelse, dels ock hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, i händelse Kongl. Maj.t funne, vid utfärdandet af Tariffen, i Nåder för godt, att göra några undantag från den allmänua införsel-friheten, Kgl. Maj:t då täcktes, genom en särskild Nådig Författning, låta samma undantag allmänt kungöra; på sätt Vår underdåniga Skrifvelse, af den 18 i denna månad, angående Bevillningen af Stora Sjö-Tullen, samt andre dermed gemenskap egande ärenden, närmare upplyser. Post-Taxorne för Inrikes Brefvexlingen håfve vi funnit böra oförändrade bibehållas; men som Post-afgifterne äro bestämda, icke i förhållande till längden a£ den väg, brefven föras, utan till antalet af PostrContoir, sorn de 54 passera, så håfve Vi hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Förslag till Taxor, hvarigenom Postporto jemkades i enlighet med en, från afståndet, särskilde Orter emellan, hemtad billighetsgrund, måtte, genom Ofver-Post-Directeurens försorg, varda upprättade, för att pröfvas af nästkommande Ständer.
Men om, mot förmodan, vår kredit i utlandet blefve sådan, att detta lån på någorlunda drägliga vilkor kan afslutas, H. I. 9 130 Den 18 November. måste jag dock protestera mot det sätt, hvarpå penningarne skulle användas. Med undantag af 2 eller 3 millioner för banan mellan Stockholm och Upsala, hafva hitintills alla medel blifvit använda till jernvägs-anläggningar i södra Sverige. Hufvudstaden bör dock icke helt och hållet bortglömmas, och förr än man satt densamma i förbindelse med dess handelsområden, bör man ej tänka på östra stambanan; ty, Mine Hrr! det är just i de norra, nordvest om Stockholm belägna orterna, man finner en stor del af våra af naturen skänkta rikedomar. Man kan knappast göra sig ett begrepp om de malmtillgångar, som finnas i Grangärdes m. fl. bergslager, och dessa tunga varor kunna endast transporteras på jernväg. Jag har just i dessa dagar hört, att det Engelska bolag, som bildat sig för att inköpa Högboverken, gör detta med uteslutande afseende på att använda jernet till jernvägsmateriel. Man har nemi. i England kommit till den erfarenheten, att det bästa jernet härtill bör användas och derföre fäst sina blickar på det Svenska. Med utsigt till sådan afsättning, bör man göra allt för att bringa våra malmer i dagern, och sålunda heldre använda några millioner på en jernväg dit upp än på östra banan. Hufvudstadens intresse bör nemi. rigtas mot dess gamla handelsområde, som var bergslagen, ty annars kommer dess handel att ännu mera kringskäras, synnerligen om Frövi-banan kommer till stånd, då bergslagernes handel går på Göteborg i stället för Stockholm. Staten har allt för länge förbisett detta, och då fråga nu är om att upplåna 24 millioner, bör väl icke Stockholms och Westmanlands intresse sättas i sista rummet. Det var just i bergslagen som jernvägar först ifrågasattes, för att sätta de bergsbruksidkande och sädesproducerande landsdelarne i förbindelse med hvarandra öfver Westerås. I stället hafva vi allt hittills endast arbetat på att sätta oss i förbindelse med utlandet. Den store nationalekonomen Smith säger, att den inhemska handeln är den bästa, emedan båda parternas vinst då stadnar inom landet.
S. D. Ånyo företogs frågan om antagande af vissa hufvudgrunder för Riddarhus-salens förändrade inredning, dervid samtlige Direktionens Herrar Ledamöter voro ense derom, att innan den ifrågaställa förändringen af sittplatserne i Riddarhus-salen verkställdes, Direktionen borde inhemta Ridd. o. Adelns åsigt, huruvida de nya och förändrade bänkarne borde förses med ryggstöd, hvilket förutsatte att de gjordes kortare och hvarigenom platsernas antal inskränktes till 340, derest hvarje sittplats beräknades till en aln och 420 om sittplatsen, i likhet med Amfitheaterns i Kongl Operasalongen, upptoges till ■§■ alns bredd, eller om de nya bänkarne icke skulle förses med ryggstöd, utan endast vidgas något på bredden samt flyttas på något längre afstånd från hvarandra och stoppas, då utrymme kunde beredas för omkring 5 00 platser. I fråga åter, huruvida Riddarhus-Direktionen för sin del borde föreslå det ena eller andra alternativet, befunnos meningarne inom Direktionen delade, i anledning hvaraf omröstning företogs, då Herr Majoren Lejonancker, Herr Friherre Cederström samt Herr Grefven och Ordföranden förenade sig om ett af Herr Kammarherre Björnstjerna affattadt förslag, att Direktionen borde hemställa, huruvida en dylik inredning, hvarigenom å bänkarne, försedda med ryggstöd, sittplatser i Riddarhus-salen skulle kunna beredas utan olägenhet för omkring 340 och i nödfall för 400 personer och derutöfver, af Ridd. o. Adeln anses motsvara den beqvämlighet, förenad med nödigt utrymme, som med den beslutade förändringen af Riddarhus-salen åsyftas, hvarom memorial skulle uppsättas, enligt hvad registraturet närmare utvisar. Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 28. Herr Kammarherren Friherre Bennet yttrade, att han, för sin del, icke vilie bestämdt tillstyrka, att bänkarne i Riddarhus-salen försåges med ryggstöd, utan önskade framställandet af alternativa förslag för att få utrönt, hvilketdera utgjorde majoritetens inom Ståndet mening. Herr Ofverste-Löjtnant Tornérhjelm och Kongl.
Att ett ännu större eller åtminstone lika stort statsanslag är behöfligt för vidmagthållandet af Institutet i Hjorted för trettio elever torde lätt skönjas, om benäget afseende fästes vid den särskilda ställning, hvaruti den vårdanstalten sig befinner. Genom den dervarande kyrkoherdens outtröttliga nitälskan för de döfstummes bästa insamlades från de flesta trakter i riket frivilliga gåfvor och lades redan år 1861 uti Hjorted grunden till det institut, som nu står färdigt, så att trettio elever der njuta undervisning. Byggnaden, uppförd genom frivilliga gåfvor, kostar med inventarier ungefär 26,000 R:dr och är brandförsäkrad för 20,000 R:dr. Vid detta institut, hvars gagnande verksamhet till båtnad för olyckliga inom skiljda delar af riket blifvit inför Kongl. Maj:t särskildt vitsordad af Landshöfdinge-embetet i Calmar uti underdånigt utlåtande af den 15 sistlidne Mars, bestrides undervisningen af en föreståndare, som af nitälskan för det nybildade institutets behöriga ordnande försakat sin plats såsom lärare vid det Allmänna institutet. Under honom äro anställde såsom biträden en lärare och en lärarinna. Institutets ekonomi kräfver derjemte nödig tjenstepersonal af kokerska, väfverska, piga, trädgårdsmästare. Med de aldra måttligaste anspråk mäste väl aflöningen för föreståndaren, läraren och lärarinnan jemte tjenstefolket böra anslås till minst Fyra Tusen R:dr. Kommer härtill hvad som erfordras för institutets vidmagthållande till åbyggnad, underBih. till B. St. N:o 21. visningsmateriei och inventarier, såsom t. ex. sängkläder åt eleverna, o. s. v., så betungas institutets utgiftskonto icke obetydligt. På det att ett större eller mindre antal frielever må kunna der eniottagas och undervisas, kräfvas än ytterligare tillgångar.
S. D. Föredrogs å nyo LagUtskottets Betänkande N:o 81 i väckt fråga om minskadt antal Nämnd vid så väl Lagtima som Urtima Ting; Och blef sednare alternativet, innefattande den ändring i 33 Cap, 1 $. Rätts - 355 Fröt. Utdr. d. ig dunn 1823.] gångsBalken, ”att i Häradsoch Lagmans» ■jjätt hädanefter må dömas, ther Femi Nämnden äro,” af BorgareStåndet antaget. S. D. Upplästes EkonomiUtskottets Utlåtande N;o 112 i anledning af de hos BorgareStåndef gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 10, i frågan om upphäfvande af Stadgandet, att, då Norrskt Lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas; Och, emedan sistnämnda Betänkande blifvit af de öfrige'_RiksStånden bifallet, fann och BorgareStåndet för godt att låta dervid bero. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUt* skottets Utlåtande, N;o 18 :, Litt C, i an* ledning af Riksens Ständers Revisorers för år 1823. uti Berättelsen om Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning, framställde anmärkningar rörande oredoviste Spannmåls upphandlingsmedel i Vermlands Län, blef samma Utlåtande af BorgareStåndet bifallet, Från 11 eder vår da BondeStändet, S, D, Föredrogos å nyo och biföllos Siatssamt Allmänna Besvärs och EkpnomiUtskot* Fröt. Utdr. d. t(j Junii iQag.
Det är lika wigtigt för SiöMimstern, som för KngsMmistern, eller dem deras Embeten förrätta , att wara Ledamöter af StatsRädek; ty begge mäste noga känna Statens politiska och ekonomtika ställning, för att derster ku na uppgöra ett rrgtigt förlwarsfysttM, som med möjligaste hushällning trygga Rlkecs lugn, säkerhet och jjelfbestänv. Wl haswa nu aenomwandrat den administratiwa banan af krrgswäsendek och fmmil huru den Dett io Januärtt. 625 den, befriad ifr2n allt collegialiskt twäng och om» iwep, stulle törhända winna mera enhet i befluten, mera dust i werkställigheten och mera besparing t vet hela. Det äterstär alt dill samma princip of enhet och enkelhet hänföra Armens organisation, utstaka rämärken för betz tärMa siy^lsegrenat, förkela dem till oberoende as egen kraft »verkande rnatzor, och slutligen sammanfoga dem till ett med styrka, rörlighet och beständ degaswadl Hclr. Armens (Drganisaristt. Armen fördelas pä sex Diwisioner, nemligen» Lif-, Ostra, lTlorra, Westra, Södra och Göra. Hrvar Diwision mäste utgöra ett oberoende och rörstol Hele, som inom sig äger alla sina krigkiörnödenheter, och wD ukbrotande k?ig äe tjenstsör och färdig alt ulan dröjsmäl sörswara landet. Inom Diwisioneris distrikt bör finnas Artilleri» Förräd, Utred"ings>Tlvh och Cjukhus-altiralt >amk UpplagsMagasinen. Hwar Diwifion pommenderos af en Diwi» sionSGenerai (Gcnero'Löitiant), som inför Krigs» Mmistern är onswaria för d>tzlptinens, eprrcisens, tentius och ekonomiers handhaswande inom Dlwisionen.
Det beror af Rikets Ständer att afskrifva Stats-Verkets förskott utan ersättning 113 Stats-Utskottets lietuiikavden. men betalningen till Kongl. Danska Regeringen bor ovilkorligen utgå; och då densamma, enligt Rikets Stånders beslut, i anledning af Kongl. Maj:ts till Stats-Utskottet i åmnet aflåtne Nådiga skrifvelse, anvises å de från Preusen ingående medel, så foijer deraf att en Summa af icke fullt 800,000 R:dr utaf Krigsfonden öfverblifver, anvånbar till betalning af f. d. K:gl. Famillens hår i Riket qvarstående enskilde förmögenhet. Denna förmögenhet år af Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag an-„ tagen att utgöra, uti fastigheter och frugtbara Capitaler, en Summa af 681,419 R:dr 13 skill. 11 r:st i Svenska Banco Sedlar; och till detta belopp har den allt sedan oförändrad blifvit upptagen och beräknad; och förklarade Rikets Ständer vid nämnde Riksdag, att denna, egendom, hvarå ränta f. d. Kongl. Famillen tillgodo beräknas, icke bör få lyftas eller utur Riket förås, utan Konungens och Rikets Ständers gemensamma bifall och samtycke. Det är Rikets Ständer nogsamt bekant, att förenämnde i Sverige qvarblifne förmögenhet år 1809 bestod af fast egendom: Haga Lust-Slott och den så kallade Polska Udden värderade till 131,000 Transp. 131,000 Stats-Utskottets ftetcinkmdem. <i3 Transport 131,000. Af Riksgålds-Contoirets Obligationer och andre Reverser med ranta, för ett Capital efter afdragne skulder, af 340,543: 36, 9. hvilka medel uti Rikets Stånders Riksgälds-Contoir ingått. Af en gåfva till f. d. Drottningen 88,888: 4*» 8- hvilken aldrig i Capital utgått, men hvarå StatsContoiret årligen erlade 6 proCents ranta.
Och bör ej heller förbises, hvad beträffar kostnaderne för att de med uppgifna tunga varor belastade transporterna skulle kunna bedrifvas genom lokomotiv på jernväg uti vårt klimat, samt för årliga underhållet af allt hvad dertill hörer, att inom vårt land den erfarenhet saknas, som i mindre, dylika företag borde vara inhemtad, innan staten ingår uti ansvarighet för en summa, öfverstigande 2-1 millioner. I betraktande af detta allt, hafva Rikets Ständer funnit de med ifrågavarande jernvägsanläggning sammanhang egande omständigheter icke vara så utredda, att Rikets Ständer kunna afgifva något underdånigt yttrande öfver det nådiga meddelandet, eller ikläda staten en så vidsträckt ansvarighet, som den af sökanderne ifrågasatta. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda ete. Stockholm den 7 Augusti 1851. 300 Expediiions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 140. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den G Aug. 1851. Preste-Ståndel den 6 Borgare-Ståndet den G Bonde-Sländet. den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett lån för uppbyggandet af den nedbrunna Kyrkan i Lidköping. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 158 och Mera. N:o 231.) S. A. K. Med anledning af Lidköpings stads invånares derom i underdånighet gjorda samt af Skara stifts konsistorium, äfvensom af E. K.
Hvad lagförslaget derföre i främsta rummet åsyftar är att borttaga dessa stadganden, såsom stridande mot den religionsfrihet grundlagen utlofvat; och detta har synts desto angelägnare, som erfarenheten visat, att lagskipningen icke ansett den af grundlagen endast i allmänna ordalag uttalade grundsatsen göra tillfyllest för all undanrödja vidare tillämpning af de äldre lagbuden, så länge dessa icke blifvit uttryckligen upphäfda. Val hafva några ledamöter i Högsta Domstolen yttrat den åsigt, att ett sådant upphäfvande, hvad straffpåföljden för affall från den rena evangeliska läran angår, icke skulle kunna ega rum utan en i behörig ordning tillkommen förklaring, såsom det sages, af ofvannämnda grundlags-paragrafs rätta förstånd och mening; men denna åsigt torde svårligen kunna påräkna många anhängare, då i betraktande tages, att nu gällande grundlagar ingenstädes binda svenska medborgare i allmänhet vid någon viss trosbekännelse och att följaktligen 16 g Regeringsformen, hvilken tydning man än deråt för öfrigt må gifva, icke kan innefatta förbud för statsmakterne att i den ordning som för allmän lags stiftande eller förändring finnes bestämd, upphäfva de stadganden om ett slikt religionstvång, som numera endast i allmänna lagen qvarstå. Beträffande åter de betänkligheter mot detta tvångs borttagande, som jemväl ur andra synpunkter blifvit i Högsta Domstolen framställda, så torde de icke heller förtjena sådant afseende, att de böra utgöra hinder för den ifrågasatta lagförändringen. Den Luthersk kristna kyrkan, som har det uppenbarade ordet ensamt till grundval och leder sin upprinnelse från behofvet af forskningens, tankens och samvetets frihet i trossaker, kan mer än andra kyrko-samfund umbära stödet af verld sliga tvångslagar, men manar ock i samma mån mera till fördragsamhet mot olika tänkande. Om än således begreppen i äldre tider om nödvändigheten för det borgerliga samhället af kyrklig enbet framkallat en mot protestantiska lärans väsende stridande lagstiftning, som endast i dessa begrepp har sin förklaring, låter dock Bih. till 11.
Genom införandet af ett fyra skillings silfvermynt skulle man snart här i landet inloc ka en mängd Danska och Norrska 2 och 4 sk. stycken af mycket groft silfver; hvilka jemnt passa både til! Riksgäldsoch Banko-räkning, men hittills icke här kunnat vinna syn - Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 29. 11 aerligt insteg, då något likartadt mynt förut hos oss icke funnits. Erfarenheten lärer öfverallt, att det sämre myntet bibehåller sig i rörelsen, medan det bättre efter hand deraf undantränges och försvinner i smältarens deglar. Så små silfverpenningar, som de nu föreslagna 4 sk. banko-styckena äro ytterst svåra att till vigten få regelbundna. Man måste derföre för dem medgifva ett större remedium. De Ryska fem-kopeksstyckena hafva remedium af 6| procent; remedium på de halfva Preussiska silfvergroschen är ej kändt; men på de dubbelt så stora hela silfvergroschenstyckena anses det vara 4 procent. Utskottets förslag, att 4 sk. styckena skulle myntas efter samma myntfot, som det större silfvermyntet gör verkställigheten ännu betänkligare. I alla andra länder är förhållandet härmed annorlunda; Det Preussiska är 12^-procent sämre än hufvudmyntet; det Holländska, hvilket allmänheten likväl icke har att fordra, 5| procent; det Danska cirka 13 procent; det Hannoyeranska circa 18 procent; Bayerns och åtskilliga andra Tyska staters circa 32 procent sämre än hufvudmyntet. Slutligen torde böra nämnas, att det föreslagna nya silfvermyntet, i anseende till sin litenhet, möjligen kan lätt nog eftergöras af nysilfver eller annan föga kpstsam silfverfärgad och smidig metallblandning. Dertill skulle fordras helt enkla tillställningar, föga eller intet biträde samt ringa utrymme, emedan så liten kraft fordras vid alla operationer för tillverkningen af en så förminskad penning. Deremot behöfver 4 skilling-stycket i koppar särdeles kraftiga machinerier och vidlyftiga tillställningar samt alldeles egna verktyg för att kunna åstadkommas. Det kan således icke i lika hemlighet tillverkas, som det motsvarande silfvermyntet.
Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, N:o y i, öfver Herr A. W. Grvndelstjcrnas motion om ändring af 16 Cap. Årfda-Balken. S. D. "Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 45, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 5, rörande Kammar-Rättens rättighet att i vissa fall fullfölja gjorda anmärkningar, fann Ståndet för godt att sistnämnde Betänkande, N:o 5, bifalla. S. D. Beslöt Bonde-Ståndet, på derom gjord begäran af Eric Andersson från Vesterås Län, som blifvit vald till Ståndets tredje Suppleant för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, att entlediga honom derifiån och att, i hans ställe, utse Pär Olsson från Södermanlands Län till tredje Suppleant. S. D. Vid ytterligare föredragning af StatsUtskottets, under N:o tgl afgifna och, den 9 innevarande månad, på bordet lagda Betänkande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, N:o 66, angående inrättning af en Paquet-Post, beslöt Ståndet, som redan lemnat bi Bili. lill R.-St.Prot. 1828 och 1829, 9Sami.1 Band. Zuljc Helft. g 66 Vrot. Utdrag den 17 Julii 182g. fall till Utlåtandet N:o 66, och dervid nu förblef, att förstnämnde Betänkande skulle läggas till Handlingarne. S. D. Constitutions-Utskottets, den i3 innevarande månad på bordet lagda Memorial, N:o 38, i anledning af återremiss på Memorialet N:o 3i, rörande ett tillägg i 5 morn. 14 §• Riksdagsordningen, samt N:o 3g, i anledning af återremiss på Mernorjalet, N:o 3o, angående Allmänna Beredningens Constitutionela befattning, Llefvo nu l»gde till Handlingarne.