Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 4. nu anförda finner sig undertecknad pligtig att härmed i djupaste ödmjukhet anhålla och föreslå, att all s. k. »sparrhuggning» till afsalu och utskeppning måtte förbjudas, eller, om ett sådant förbud med skäl kunde anses innebära ett otillbörligt ingrepp i den enskildes rätt, att en så hög utförseltull måtte sättas å sparrar och bjelkar under 9 tums diameter, att all lust att upphandla den varan komme att försvinna. Jag anhåller slutligen att denna motion måtte till vederbörligt Utskott blifva remitterad. Stockholm den 4 November 1865. E. A. Rosenni* N:o 4. Af Kyrkoherden Eltellllldllt Om ändring af 34 § t gällande Stadga för rikets elementarläroverk. Uti Kongl. Läroverks-stadgans 134 och 135 §§ föreskrifves, hvilka avgifter böra af inscribendi vid rikets allmänna elementarläroverk erläggas. Enligt förstnämnda §:s 1 mom. a) skall nemligen till läroverkets s. k. egna kassa ingå en afgift af 4 R:dr 50 öre af hvarje sådan lärjunge; enligt samma §:s 2 mom. b) till läroverkets premieoch fattigkassa en afgift af minst en riksdaler samt enligt 135 §:s mom. c) till hihliotheks-kassan en afgift af 50 öre. Från dessa, i allmänhet stadgade afgifter, äro, enligt den nådiga Stadgans 31 §, sådane lärjungar 1'rikallade, som antingen äro bevisligen medellösa eller som öfvergå från lägre till högre lä overk. Denna sista bestämning antyder klarligen, att lagstiftarens mening varit, det ifrågavarande inskrifningsafgifter af lärjunge icke borde mer än en gång och vid ett läroverk erläggas, så vida icke sä läng tids uppehåll i studierna och frånvaro frän läroverk för lärjunge inträffat, att han i följd deraf måste såsom nyinskrifven betraktas.
Yid öfvervägande häraf, och då det ytterst bristfälliga skick, hvaruti Academiens hus sig för närvarande befinner, högligen påkallar en snar och fullständig reparation deraf, om detsamma skall kunna vidare för sitt ändamål begagnas, får Utskottet, sorn vid det tillika upplyste förhållande, att Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 35/fLitt. F. 61 detta lius l il 1 fall it Academien såsom gåfva af enskild person , oell hittills hvarken till byggnad eller underhåll erhållit något bidrag af allmänna medel, anser denna National-Inrättning , då dess tillgångar icke medgifva ett så kostsamt arbetes företagande endast på egen bekostnad, vara förtjent af understöd från Statens sida,. tillstyrka, att det, för tillbyggnad och reparation af Academiens för de Fria Konsterna hus, utöfver de för Academien redan disponible tillgångar, erfordeliga belopp, 3o,ooo R:dr , må af Rikets Ständer beviljas. 9:0 Slutligen, och för den händelse Rikets Ständer bifalla Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltens, i deras afgifne Utlåtande N:o 5, gjorde tillstyrkan, att, till folk-undervisningens befrämjande, ett creditiv af 5o,ooo R:dr, att årligen utgå till och med året efter nästföljande Riksdag, ställdt på Riksgälds-Contoiret, lill Kongl. Maj:ts Nådiga disposition , måtte af Rikets Ständer beviljas, kommer här, för Fem år, en summa stor 280,000 R:dr att uppföras.. N:o 354. Litt. F. Utlåtande, i anledning af ifrägaställde extra Stats-anslag till åtskilliga allmänna och enskilda f öremål. (U. A.) 1:0 I anledning af den af Rikets Ständer beslutade, af Kongl. Majit numera sanctionerade, förändrade indelning af Sveriges Stats-förvaltning, har Herr von Hartmansdorff, A., hos Ridderskapet och Adeln väckt en, till Utskottet remitterad, motion, deruti, under åberopande af det förhållande, att i andra länder, t. ex.
1834 - 9 Sami.. € 'iidje 'Häfta, 4a Frel. Ut är. d.'28 Maji 1334' Kongl, Mäjrts Nådig;? Proposition till Rikets Ständer, angående g modern;» för nnirkegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning oell förenkling, indelte räntors oell tionde-anslags åleringående till Kronan, samt andre med grundskalternes utgörande gemenskap egande ämnen; Gj/ven den 7 Maji i83j< S. D. Tid förn vad föredragning återremitterades, i anledning af gjorde anmärkningar, Siats-Utskottets Utlåtande N:o 81, angående regleringen af Utgifterne under Riks-Statens tredje Hufvud-Titel. S. T>. Vid förnyad föredragning återremitterades StatsUtskottets Utlåtande N:o 8a, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens fjerde Hufvud-Titel. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades Stats Viskottets Utlåtande N:o 8/|, angående regleringen af utgifterne under liiks-Statens sjette llufvud-Titel. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos: S tatsIJisko 11 et i Utlåtanden: N:o 83, angående utgifterne under RiksStatens femte llufvud-Tilel; N:o 85, angående Riks-Statens sjunde Hufvud-Titel; N:o 86, i fråga om utgiflernes reglering under Riks-Statensåttonde llufvud-Titel. Från Wallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Till IJcvillnings-Utskoflet remitterades ett af Herr Grapengiesser denne dag ingifvet anförande, i anledning af de af Kongl. TullComiteen uppgjorda och af Kongl. Maj:t lill nämnde Utskott i Nåder öfv er lem »vade förslag till nv Tull-Taxa och andra Tullförfattningar.
N:o 56 gjorda inbjudning rörande lydelsen af 18:de §:ns sista mom. i förslaget till ny Jagtstadga, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna inbjudning.» Sedermera företogs voteringen, vid hvars slut och efter den förseglade sedelns öppnande rösterna befunnos hafva utfallit sålunda: Ja — 16. Nej — 17. Propos. på godkännande af den föreslagna voterings-propos:n blef härefter f amställd och med ja besvarad. Föredrogs och bifölls Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 12 dennes bordlagde Utlåt. N:o 57, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk. N:o 50, öfver väckta motioner om förändrade föreskrifter i afseende å skogshushållningen i riket. Föredrogs punktvis och bifölls Bevi)ln.-Utsk:ts den 12 dennes bordlagde Betänk. N:o 26, ang:de beräkningen af tullmedlen, postmedlen, stämpelpappers-afgiften och bränvinsbränningsmedlen. Anmäldes oell bordlädes Stats-Utsk:ts Mern. och Utlåt.: N:o 227, med förslag till voterings-propos:r i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande K. M:s Nåd. framställning om tillökning i arméens nuv:de kavalleristyrka; och N:o 228, i ani. af väckta motioner om beviljande af understöd åt de i följd af den staden Warberg öfvergångna eldsvåda mest nödlidande bland nämnde stads innevånare. Upplästes följande fran Chefen för Kongl. Civil-Dep:tet till Hr Gr. o. Landm. aflåtna skrifvelse: Att K. M. har för afsigt att kalla R.
Orsaken härtill igenfunnes visserligen lill stor del i bristande kännedom om gällande författningars föreskrifter, och i fruktan för den kännbara kostnad och de oberäkneliga olägenheter, åboen skulle få vidkännas, derest han i laga väg sökte att göra sin rätt emot bruksegaren gällande. Men den beroende ställning, hvari åboerne sig befunno, vore företrädesvis att tillskrifva den af bristande föreskrifter förorsakade omöjligheten för dem, ätt undfå någon fastställelse å den dem förbehållna ärftliga besittningsrätt till berörde hemman, — föreskrifter, hvilka desto hellre voro af behofvet påkallade, som det vore lätt insedt, att den, hvilkens hela egendom beslode i en besittningsrätt, hvars rätta beskaffenhet han ej förstode att bedöma, och hvarå han icke hade utväg att erhålla laglig fastställelse, hvarken kunde eller vågade något försök att afböja ' bruksegarens öfverdrifna anspråk. Rättvisa och billighet fordrade, att denna brist afhjelptes; och då den åboerne ’ å ifrågavarande hemman tillförsäkrade orubbliga besittningsrätt, den de stundom ganska dyrt fått betala, lämpligen kunde jemföras med besittningsrätten till frälse-skattehemman, som genom lagfart och fasta betryggades, har motionären föreslagit utfärdande af ett stadgande, hvarigenom åboer å under bruk skatteköpta hemman berättigades, att å besittningsrätten dertill erhålla lagfart och fasta, dock med skyldighet för köpare, då besittningsrätten säljes utom börd, att densamma till bruksegaren hembjuda; hvarjemte motionären yrkat, att, derest omför mälda förslag, genom hvars antagande bruksegarnes lagliga rätt, efter motionärens förmenande, ingalunda kunde förnärmas, likväl icke godkändes, ’’nödiga föreskrifter måtte meddelas, i hvad ordning och hos hvilken auktoritet åboer å dylika hemman hade att söka och erhålla åbobref, till betryggande af egen och efterkommandes besittningsrätt.”
Penningen är den rörligaste af all egendom, och kapitalistens möda att upbära sina räntor den minst mödosamma omsorg som kan tänkas; hvaremot industriidkaren, handelsmannen, åkerbrukaren och de, som bryta våra malmer, hafva ett hårdt och ofta gäckadt arbete. Då jag nu väcker Motion om skuldsedlars beläggande med karteafgift, öfverlemnas åt Högh Utsk. att bestämma dess belopp, äfvensom utsträckandet deraf åt andra penningevärde egande handlingar. Jag anhåller vördsamt om remiss till vederbörligt Utskott. Remitterades till BevillmsUtsk. 4:0. Det är Eder bekant Mine Hrr, att det finnes en mängd af barmhertighetsinrättningar, dels tillhörande privata stiftelser, dels sådane uti hvilka Staten för någon anpart deltager. Alla dessa verk äro f. n. utlåningskontor, hvaraf flere olägenheter upkomma. Jag vill söka angifva några af dem. Vid det ena verket kan man icke veta utaf det andras utlåningar, hvaraf händer att en och samma person ofta uplånar i flere af dem, och går vida utöfver sina betalningstillgångar. Det är sant att alla dessa lån erfordra löftesmän, lika litet kännare af låntagarens vilkor, hvarigenom de ofta stanna i svåra förluster, — eller blifva löftesmännen sjelfve utur stånd att betala, och då stannar det utlånande verket uti förlusten. 2:0. Bildar denna utlåning ett orättvist ansvar uppå de styrande, hvilka måste tillita underlydande tjeustemäns undersökningar, och beroende af dem gifna dussörer. Jag skulle t. o. m. kunna upgifva en fond, stiftad ad pios usus, som helt enkelt försvunnit spårlöst, .redan för många år tillbaka. 3:o. Blir det svårare med hvarje dag, att på fullgod säkerhet finna placering till 5 proc., ja till 4 Vj proc:s årlig ränta. Vanligtvis äro styresmännen vid alla dessa utlåningsverk ställde uti ansvarighet om verket lider någou förlust uppå beviljade lån, såsom exempelvis uti K. KrigsColhm, hvars Ordfide jag varit uti 3:ne Sr.
509 N:o 21, i anledning af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten att kalla huspredikanter m. m., blefvo af Ståndet bifallna. Den 6 Juli. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och bi föllos Bevillnings-j Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnde, den 5 dennes, e. m. på hordet lagda betänkanden och utlåtande: N:o 3, i anledning af väckt motion om afskaffande af de s. k. husvisitationerna efter olofligen infördt gods; N:o 4, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl, förordningen rörande nederlag, och hvad dervid iakttagas hör, af dea 15 Maj 1843. N:o 5, i anledning af väckt förslag om ytterligare kontroll-bestämmelser i afseende på utländska varors införsel och tullbehandling; N:o C, i anledning af väckt motion om återinförande af tullboms bevakningen i Stockholm m. m.; N:o ", i anledning af väckt motion dels om förändring af 6 och 58 §§ uti seglations-ordningen den 15 Maj 1843 och dels om utvidgande af Kongelfs nuvarande tullkammare-område; samt N:o 8, i anledning af väckte motioner om ändringar i Kongl, stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning, af den 15 Maj 1843. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 5 dennes, e. m. på bordet lagda betänkanden: N:o 99, i anledning af väckt fråga att Calmar län måtte i tvänne Landshöfdinge-dömen fördelas; N:o 100, i anledning af väckt fråga om förflyttning till Luleå af landshöfdiige-residenset för Norrbottens län; och 510 Prot.-utdrag den 5 Juli '1848.
Ej heller kan jag inse, alt näringens idkande skulle nedsättas till ett föraktligt yrke, derföre att från rättigheten till dess ntöfvande uteslutas embetsoch tjenstemän, som ega omedelbar befattning med kontrollen af bränvinstillverknings-lagens efterlefnad. Orden befatta sig med tror jag icke kunna tydas så, att om en sådan person är delegare i ett bolag, som förvaltas af andra, hvilka bränvinsbränning utöfva, hinder för honom derigenom upstår att bibehålla sin andel. Deremot kan jag ej ingå på Hr von Hartmansdorffs åsigt, att äfven militära embetsmän böra i förbudet inbegripas. Bland de anförda skälen är: att om uplopp för bränvinets skull inträffar, måste det med väpnad hand kufvas; men jag får påminna, att vi hafva en uprors-lag, som ålägger först den civila embelsmyndighelen att upträda vid sådana tillfällen och att först på dess reqvisition vapenstyrka får användas. Ofta anlitas unga militärer, för det ordningssinne och drift, som utmärker detta Stånd, att öfvertaga ledning af andras egendom. Om en egare anser för sig fördelaktigt, att der bränna bränvin, skulle genom ett sådant stadgande en laglig utkomst beröfvas dessa ofta illa aflöute personer. Vid Ultuna Landtbruksinstitut infinna sig ofta unga militärer, dels på kortare, dels på längre tid, för att inhämta kunskap i landlhushållningen och jag känner flere af dem, som sedermera emottagit dels på arrende, dels som förvaltare, icke obetydliga egendomar. Den 27 April e. m. 517 Af dessa nu anförda skäl tillstyrker jag bifall till detta morn. oförändradt. Gr. Posse, Knut Axel: Ehuru jag ingalunda .ämnar be strida antagandet af denna •§, kan jag likväl icke underlåta att anmärka, det HofR:ns ledamöter äro undantagna från förbudet att idka bränvinsbränning.
Se StatsUtskotlets _ Utlåtande Wto 144. Fryksdals, Öfre Tingslags Domsaga. Om utbyte af ett Häradshöfdingen derstädes på Ion anslaget qvarnställe, lil. 384. R. 391. VI. B. 22. A. 27. Frälsehemman, utsockne, i Halland, om förändring uti den af dem utgående rotevakans-afgift. Se Stats-Utskoltets Utlåtande Nto 64. Litt G* Frälseman, om upphörande af dess särskilda forum. II. 402. III. R. 92. Frölich, Grefve Gustaf Eric, yttranden. I. 160. Frövi och Dalkarlshyttan, om jernväg emellan. Se Jernväg. Fullmäktig, om rättighet för uppbördsman och landtmätare att dertill brukas. VII. B. 64. A. 161. Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret samt vid Lånekontoren i Götheborg och Malmö, angående val af. Se val. ( 79 ) Fullmäktiges i Riksgälds-Kontoret Berättelse lill nu församlade Ständer. Dess inlemnande till Stånden. II. B. 171. A. 239. Fyllnad, om anvisande af sådan i ersättningen lill Wadstena Krigsmansbus-Kassa för de lill Statsverket indragna rusthålls-, samt en-per-ruille-afgiflerne vid fastighetsköp. Fyr-anläggning å Gottska Sandön. Se Gottska Sandön. Fyroch Båk-afgifter, angående ändring i vissa delar af föreskrifterna om. XI. B. 55, 109. A. 120. Fåhraeus, Olof Immanuel, yttranden. lil. 3, 267, 468. Fångar, motion angående åtgärders vidtagande för alt förhindra ytterligare tillväxt af deras antal och af kostnaderne för deras underhåll. II. 389. R. 85. — angående städernas befriande från skyldigheten att underhålla och forsla. XV. B. 112. A. 117. Fångars vård och underhåll, förslagsanslaget till.
Som bibliotekstjensteman uträttade han väl för öfrigt ej mycket och lemnade efter någon tid sjelfva befattningen. Det var åt den liberala pressen som hans håg egentligen var riktad, och här inträdde han som verksam medarbetare i det då af Sohlman redigerade Aftonbladet. Mer anslående och i ögonen fallande var hans verksamhet i Ny illustrerad tidning, där han författade den med hans initialer A. W. A. undertecknade veckokrönikan. Här kom han åter uti intim beröring med en medlem af den familj, med hvilken han under sin barndomstid så förtroligt samlefvat. I Harald Wieselgren, dåvarande redaktören för Ny illustrerad tidning fann han en lika varmhjertad som erfaren äldre vän, hvilken bistod honom med råd och dåd. Ahnfelt gaf gengäld med sitt arbete; hans krönika var ett alltid gerna läst bidrag, om än den trångsinta konservatismen där ibland fick sina skarpa slängar, och under Wieselgrens bortovaro förestod han flera gånger tidningens redaktion. Med Wieselgren utträdde han också ur tidningen. Vid sidan af denna verksamhet i pressens tjenst arbetade han äfven i bokliteraturen med en oförtruten flit, som väl må kallas beundransvärd, och med en talangfull behändighet, hvarigenora allt hvad han frambragte blef lättläst och anslående. Som öfversättare, literär samlare och bearbetare var han till en början mest och alltjämt mycket verksam; sedermera framträdde efterhand hans sjelfständiga skriftställeri. Till denna flit drefs han af hänsyn för sin och de sinas utkomst, sedan han blifvit i äktenskap förenad med sin ungdoms trolofvade; de båda makarne arbetade lika energiskt hvar på sitt kall, mannen i literaturen, frun i en af henne uppsatt handelsaffar. För att göra sina arbeten begärliga för allmänheten måste Ahnfelt lägga an på det roande och pikanta; genom den rika fond af humor, som han i sig sjelf egde, hade han också en naturlig dragning åt detta håll. Men under detta arbete för utkomsten kände han sig alltjemt som stridskämpe i de idéers tjenst, åt hvilka han med städse obruten trohet hängifvit sig.
I öfrigt anser jag mig icke behöfva upptaga de anmärkningar, som här blifvit gjorda; de tillhöra sammansatta Utsk:ns behandling. Äfvenledes leinnar jag i sitt värde de citalioner man här gjort om de fördelar, som prohibitiv-systemet och stränga straffbestämmelser medföra. Hr Lefren, Joh. Pehr: Så länge vi bade till föremål sjelfva tullbestämmelserna i allmänhet för import och export, var jag i beständig fejd med min vän Hr Prytz; alt vi nu deremot öfverensstämma i åsigter, förundrar mig alldeles icke. Han har för mycken erfarenhet och kunskap om sättet att behandla nu förevar, ärenden för att misstaga sig om hvad i detta afseende må erfordras, hvilket systeme man än må följa vid uppgörandet af tullagstiftningen. Vare sig att det s. k. prohibitiva eller liberala tullsystemet gör sig gällande, slår dock i alla händelser behofvet af en allvarsam och sträng tullbevakning qvar. Jag vill till och med påstå, att om det systeme Hr Prytz anser vara det rätta, nemi. frihet att införa alla varor mot tull, skulle antagas, så erfordrades mycket strängare och allvarligare controller, än då det prohibitiva systemet existerar. Hr Prytz och jag kunna således icke annat än vara af samma åsigter ang:de förevar, lagbestämmelser. Utsktns betänk, utgår, så vidt jag förstår, från riktiga grunder; det föreslår till afskaffande åtskilliga bestämmelser i nu gällande lagstiftning, nemi. sådana som äro alldeles oförenliga med begreppet om controfl, som t. ex. det i 1835 års författning införda stadgande att beslagaren skall bevisa, att det anhållna godset inom 48 timmar inkommit i huset. Deremot är visitalionsrätten mildare än förut i det afseende, att den ur inskränkt till en mycket fåtaligare personal , än som, enligt nu gällade författning, äger en sådan rättighet. Hr Prytz har dess - 8o Den i A pr il c. m. utom anmärkt, att åtskilige personer, som Utsk:n bibehållit vid denna rättighet, såsom länsmän m. 11., borde derifrån uteslutas.
Diplomaters Re sevagnar, Tullfric. Wallrat, se Spermaceti. Walnötter, se Nötter. Wantar, Mans och Qvins, större eller mindre, — Silkes, L. V. i5. — alla andra slag, L, V. 50, 1, Wattcn, — Mineral eller Helsö, på bou teiller och krus, större eller mindre, ^ lo, fritt. 61 — Watten; — Skönhets, V. 25. 1. — Ungerskt och andre Luktvatten, se Luktvatten. Wax gult, 10. 5* — Ilvitt, 25. 1. — Färgadt alla slag, L. V. 5o. 1. — Bilder, alla slag, L. V. 25. r. Waxduk af Siden, L. V. 25. 1. — alla andra slag, L. V. 3o. 1. Waxljus, se Ljus, Wau, se färgor. Wcd af alla slag med undantag} 5. 5o, från Norrige, ' —/ från alla Rikets Landskap,) Wcirauch eller Rökverk 20. 1, Wekar, Lamp, se Lampvekar. — Ljus alla slag, L. V. 3o, 1. Werktyg alla slag, ej spccifierade L. V. 5o. 1. Wicker. 100. 1. Wide, se Trädvirke, Wigter med Lödjor och Vigtskå- I lar alla slag, L, V. 5o. r. ■— Recepter för Apothekare, V, 3o. x. Win. — 1:0 Winsorter, hvilka icke införas på bouteiller, och således icke få förtullas boutcillevis. a) Hvita Franska, Spanska, Portugisiska och Italienska sämre Winer, V. So, u Det Tullvärde'sorn bestämmes, får ej understiga 4o sk. Banco kannan. —•
Morn. ■/. litt. d. »DiskonteDiskontering och Utlåning för handel ring sker företrädesvis framför belåning. » Jemf. §. 207. Mom. •/. litt. a. »Vexel, som är dragen af inom Riket bosatt Svensk undersåte på annan inländsk man och utställd i enlighet med den i Lagen för inrikes vexlar den 20 Maj 1835 stadgade form, diskonteras i Handelsoch Närings-diskonlen i Stockholm samt Låne-kontoren, under följande vilkor, nemligen: a) den till diskontering erbjudna vexeln skall, ställd i Svenskt mynt på högst 6 månader, vara accepterad. Jemf. fortsättningen och slutet af litt. a. (oförändradt.) Jemf. §. 207. Mom. 1 litt. b. (oförändradt.) Jemf. §. 207. Mom. 1 litt. e. (oförändradt.) Anm. t. §. 207. Mom. 2, så lydande: »Åt Fullmäktige öfverlemnas, att, med iakttagande af de i Mom. 1 stadgade grunder för diskontering af inrikes vexlar, lill efterrättelse fastställa sådane jemkningar eller förändringar i detalj-föreskrifterne angående samma diskontering, som kunna finnas behöflige», anser Utskottet lämpligen böra inrymmas under stadgandet i 92 §. Banko-reglementet, hvarigenom Fullmäktige i allmänhet berättigas att vidtaga sådane rättelser och reglementariska föreskrifter, som leda till befordrande af större ordning, säkerhet och kontroll vid Diskont-verken, i förening med ökad beqvämlighet för allmänheten. och näringar samt kassa-kreditiv CJ åt enskilda personer. 65:o. Mom. 1. Diskontering sker företrädesvis framför utlåning. Diskontering tillåles allenast af vexel, som är ställd i Svenskt mynt på högst sex månader, dragen af inom Riket bosatt Svensk undersåte på annan inländsk man samt inrättad i enlighet med den i Lagen för inri D i _ O kes vexlar den 23 Augusti 1851 stadgade form och behörigen accepterad.
Lades härtill den dryga transporten till hamn för det färdiga jernet, uppgående till 50 å 75 öre per centner, så funne man, att dylik jernhandtering blott kunde bära sig vid fullkomligt vanvärde på skogen, och detta vore äfven ofta fallet, ty ortens jernbruksegare föredroge icke sällan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 51 att låta egen skog ruttna ned samt köpa kol, i stället för att sjelfva bestrida kolningskostnaden. Efter att hafva ingått i undersökning om det inflytande, den föreslagna banan skulle hafva på utvidgandet af Sveriges jernhandtering och tillgodogörandet af nu obegagnade skogstillgångar i åtskilliga delar af landet, äfvensom om möjligheten att vinna afsättning för en betydligt större qvantitet jern och malm, än som för närvarande från Sverige exporteras, har motionären erinrat att, förutom det stora gagn ifrågavarande jernvägsanläggning komme att tillskynda de orter den skulle förena, bereddes jemväl derigenom för Staten direkt fördel genom förökad trafik på stambanorna, enär Frövi—Falu-banan, genom Köping—Hult-vägens utmynnande midt på vestra stambanan, med en stor del af sin trafik kornme att öka stambanornas. Den från Frövi—Falu-banan tillförda fraktförtjensten blefve för stambanorna en nästan ren behållning, hvilken vore så mycket mer förtjent af uppmärksamhet, som denna trafik troligen komme att inom kort fullt motsvara all den trafik stambanorna nu ega. För att söka ådagalägga rigtigheten af denna åsigt har motionären framlagt en beräkning öfver trafiken å de nu färdiga stambanorna under år 1864, utvisande, bland annat, att, af hela inkomsten, p as sager ar etr ofiken år 1864 lemnat 53,7 procent och godstrafiken 46,3 „ Beräknade man inkomsten per till 71,6 mil hade hvarje mil af hela banlängden för passageraretrafiken lemnat 25,577 R:dr och för godstrafiken 22,031 „ Oaktadt Sverige ingalunda vore folkrikt, hade således persontrafiken lemnat större inkomst än godstrafiken.