Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen kewiljade Ridderskapek och Adeln Introduktion under N:o 115 bland Grefwarne ät äf? wcr» Amiralen och Commendeuren med Stora Korset af Swärds - Orden Herr ^olmn 6ustnk I^aZsrb^Ike, hwarS Diplom, pä begäran af Friherre Legerström, ^scoh, blef upläst, säspm warande det första styliscrat, efter den nya RegeringF-FormenS föreskrift; och ät Aheliga Famillcn LöeveriborZ, under N:o 2198 i Tres dje Clatzcn af Ridderffapet och Adeln: hwarbfwer be« höriga Introduktions - listor af Herr Grefwcn och LandtMarstalken undertecknades. Mdderffapet och Adeln ätskiljdeS klockan H till z» In stäem krotocolli E. Silverstolpe, Onsdagen den i z September. klenum klockan 9 förmiddagen. UpbrötS Herrar EleetorerneS af andra Elasien Lista, till wal af en Ledamot i Bewillnings - Utskottet efter Den iz September. rgs esker Herr tZriponbcrZ, Ostsrt Albreckt, och befanns j betz ställe dertill wara utsedd. N:o 222 Herr Starck, bians VVilbelm, Capitaine och R. S. O. Herr Grefwen och Land t-Marskalken tilkännagaf, att Friherre llnzern von Sternberg, Nstkm8, hindrad af enstilda wigtiga angelägenheter, hade afsagt sig att wara Ledamot i Bewillnings - Utskottet, hwarföre Herrar Electorer af första Clatzen anmodades att genom nplt wal upfplla detta Munda ledigt blifna rum. Föredrogs Kongl. MasitS Nädiga Proposition ti« Riksens Ständer, angående förökning af underhällct för bysatte Personer. Elfwen Stockholms Slott den i?:de Augusti 1809.
Oct. 2 A. P. 180, 256. — angående bidrag af Statsverket till en PensionsCassaelnrättning för Civile Enibetsoch Tjenstemän. Sept. P. 94. — i anledning af Konungens Remiss om expectancelön för Cornetten Friherre Casimir Sparre. Sept. P. p4* — i anledning af Konungens Remiss rörande Indelta InfanterieRegementernes beklädnad. Sept. P. 94. — i anledning af Konungens Remiss i fråga om Häradshöfdingars 128 pensionsrätt. Sept. P. 33p. — i anledning af Konungens Remiss rörande Landshöfdingarnes pensionsrätt vid afskedstagandet. Sept. P. 34o. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, angående förklaring af 25 Cap. 5 §. RättegångsBalken och 3 Cap. 4 §■ MissgerningsBalken. Sept. P. 34o. — rörande utmätnings-auctioner å fast egendom. Sept. P. 34o. — om anslag å Stat till ved för LandsCantzlierne och LandtRänterieime. Sept. P. 34o. — i anledning af Konungens Remiss, angående lönetillökning för Fjerdingsmåla i WesterNorrlands Län. Sept. P. 34o. — i anledning af Riksens Ständers Justitiae-Ombudsmans Embets-Berättelser. Sept. P. 34o. — i anledning af Konungens Remiss angående Räntornes utgörande för några till Thorshälla Stad upplåtne Kronohemman. Sept. P. 34o. — i anledning af Konungens Remiss rörande befrielse från betalning af bristande arrende för Wendtholms IIofstallÄng. Sept. P. 34o. — om betalning för en till framlidne HofRådet Eckerdt utfärdad obligation å 3ooo Rrdr Hamb. Banco.
Emällertid kan anmärkas, att det fornhelleniska och det fornskandinaviska lifvet, det isländska medräknadt, ha en inre släktskap, dels beroende på en värklig rasernas släktskap, dels möjligen äfven på att den homeriska perioden och perioden 800—1100 i den fornskandinaviska norden torde något så när motsvara hvarandra såsom folkutvecklingsstadier. Den som älskar det helleniska och förmår med sanning och kärlek skildra detta, torde därför äfven utan att vara genuin skandinav kunna skildra det fornnordiska med sanning och förkärlek. Äfven det omvända förhållandet kan dock vara möjligt och jag vill icke helt bestrida att icke ett äkta nordiskt släktdrag, födt af skandinaviska förfäder, kan vara tillstädes i det Heidenstamska kynnet. En människas släktledning förgrenar sig ju bakåt i stor mångfald och den sydländska härstamningen utesluter icke den nordiska. Emällertid torde hos olika individer af samma familj än den ena än den andra härstamningen vara starkare framträdande. Om alltså Heidenstam är nordbo, tycks det mig att han är nordbo från en långt försvunnen tid, då det nordiska och det helleniska voro i närmare släkt än de nu äro. De adligtsvenska dragen i Heidenstams kynne tyckas mig i alla händelser icke behöfva vara mer svenska än hos de med skotskt och tyskt blod så starkt blandade öfriga svenska adelsfamiljerna. Månne icke förkärleken för Hellas, antiken och orienten också äro så förherrskande i Heidenstams diktning, att den öfverskyggar allt det öfriga? Det medges att t. ex. Tivedsdikterna bära äktsvenska drag — Fia vid brunnen, som tvättar sig, är en äkta svensk flicka, barnen i torpet, som äta med träsked kejsaremat, äro också svenska, men den helleniske faunen Söndag, midt uppe i allt det tivediska, är också han en svensk? Och karolinerna äro visserligen svenskt klädda och tala svenska, men månne de äro målade med samma kraft och förkärlek som zar Peters gästabud äller haremslifvet i Seraljen?
I sammanhang härihed hafva Revisorerne bordt anmäla, det Her Balance. rar Fullmägtige inberättat, alt då vid en, uti Maji Månad år i836, hos Landt-Räntmästaren Tollin i Linköpings Ränteri anställd inventering yppats en balance, hvilken befunnits uppgå till ett belopp af 19,493 R:dr 22 sk. 1 rst., så hade Kongl. Majits Befallningshafvande i Länet ansett största delen af ifrågavarande balance böra påföras RiksgäldsContoret, hvadan utaf Contorets Ränteri-behållning, som bordt uppgå till 54,932 R:dr 37 sk. 9 r:st., endast blifvit levererade 37,900 R:dr 37 sk. 4 r:st. Emot ett sådant beslut hade såväl Riksgälds-Contorets Commissariat som Herrar Fullmäktige anmält reservation, hvilken sedermera blifvit af Contorets Ombudsman i Kongl. Kammar-Rätten fullföljd. Sedan Balance-målet, för en närmare utredning, varit återförvisadt, är det nu mera beroende på Kongl. Kammar-Rättens slutliga pröfning; Och, efter Revisorerne lemnad upplysning, bör med Visshet kunna påräknas, att mer än hälften af ofvannämnde balance-belopp blifver behörigen godtgjord. i)fvers}ott Sedan Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoret, genom skrifvelse å Bankens till Herrar Banco-Fullmäktige af den 9 Junii i835, erinrat om aflemm" ’ "fan^e ^ Riksgälds-Contoret af de detsamma tillkommande Capitalöfverskott uppå Bankens såkallade Grundfond, hafva dylika öfverskott ingått för år 1833 med 113,604. Tills:s R:dr 317,536. 4o* 4* Riksgälds-Contoret har deremot till Banken utbetalt: år 1835, i afräkning å Bankens förskott till liquiden med f. d. Kongl.
Jag ville icke tvifla derpå, emedan det vore illa om Kyrkan annorlunda skulle förfara med dem; men då man framdragit och för allmänheten framlagt *}, såsom bevis på goda vilkor för dem, ett contract; så tvekar jag icke, att påstå motsatsen — ty när jag företager mig analysen af detta bevis på Kyrkans faderlighet, och finner, alt på hälften af N:o i Stråvalla, tre åttondedels hemman med 6 geometriska tunnlands areal, af åboen icke allenast skall underhållas trenne vanföre personer, af hvilka den yngsta är 23 år gammal, utan äfven derföre betalas i afgäld 3 tunnor och i spann, hälften korn och hälften råg, kan jag blott falla i förundran öfver, huru det arma folket förmår berga sig; och då jag finner besittningsrätten så osäker, att den möjligen, om *) Se Allmänna Journalen ‘ N:o 198 innevarande år, 4i H. a* 70 D f 4i i o S e p t. e in !> f r f. tn. jag ratt minnes hvart 3:dje eller 5:te år, genom nya contracters uppgörande kan rubbas, tänker jag mig äfven en vanhäfd af dessa hemman, emedan med osäkerheten att äga och besitta icke förenar sig lusten att odla och förbättra. Mycket mera vore här att orda; men då Utskotten nu föreslagit ett, efter min tanka, lämpligt sätt att sluta tvisten, förenar jag mig dermed, och för min del äskar bifall till Betänkandet. Herr Rosenblad, Bernhard, uppläste följande:
Hufvudsakligen instämmande med den siste värde talaren, anhåller jag få tillägga, att jag anser rättast vara att först fatta beslut om det antal suppleanter, som skola väljas, och att derefter besluta om tiden, när valet skall ske. Alt företaga detsamma i morgoh linner jag alldeles ogörligt, enär det medtager minst hela dagen, och ett annat val redan är utsatt att förrättas på e. tn. i morgon, hvarom beslutet icke får upphäfvas, såvida ordning skall bibehållas. Jag förenar mig derföre med dem, hvilka vilja uppskjuta valet lill veckan efter Pingst och hyser den öfvertygelse, att om den sidan, till hvilken jag räknar mig, har pluraliteten i morgon, så skall den äfven hafva den efter Pingst eller sednare; men detta är icke hufvudsakliga grunden, hvarföre jag talar för uppskof. Jag tror nemi., att R. o. Ad. bör bestämma sitt beslut, efter hvad lätt fordrar, oberoende af alla andra considerationer; och jag hemställer till de ledamöter, som i frat för valets företagande i morgon, om icke, deruti ligger något för mygket brådstörtande och icke försonligt. Frih. Tersmeden: En värd talare har anfört såsom hufvudsakligt motiv mot lämpligheten att utsätta valet till morgondagen, att talmännen derom icke hafva träffat öfverenskommelse. Det är sannt, att det är en form, som det vore val, om den alltid blefve iakttagen. Men den är redan bruten i denna fråga, då ett Stånd redan liar verkställt detta val och ett annat Stånd, enligt hvad jag hört, förrättar valet i dag; hvadan det således måtte bero af detta Stånd ensamt att bestämma tiden, då det vill verkställa valet.
Då för utförsel af bomullsväfnad, tillverkad inom landet af garn i finhet af N:o 32 eller deröfver, restitution för närvarande eger rum till samma belopp som tullen utgjort för ofärgadt bomullsgarn eller 12 öre skålpundet, har Utskottet, sedan genom traktaten med Frankrike sagda tull blifvit nedsatt till 8 öre per skålpund, ansett restitutionen för den exporterade väfnaden böra derefter jemkas och utgå likaledes med 8 öre skålpundet, men hvarvid likväl den utvidgning i afseende på qvaliteten af väfnaden funnits kunna niedgifvas, att för bomullsväfnad utaf garn i finhet af N:o 26 eller deröfver, efter Engelsk beräkning, sådan restitution må ega rum, hvilket till bifall hemställes. Lika med Tullkomiterade har Utskottet ansett erforderligt att stadgande här intages om den genom Kongl. Brefvet den 15 Oktober 1858 redan medgifna restitution, dels för linneväfnad, och dels för jutegarnsväfnad, hvilka blifvit inom landet förfärdigade af utifrån infördt garn; och då tullen för ofärgadt och oblekt linnegarn kommer enligt Franska traktaten att från och med nästa år utgöra 10 öre, samt å jutegarn blifvit af Utskottet föreslagen till 5 öre per skålpund, har restitutionen för nämnda väfnaders utförsel äfven synts böra bestämmas till respektive samma belopp; hvarjemte i andra mom. af föreskrifterne om vilkoren i öfrigt för tillgodonjutande af restitution bestämmelsen om styrkandet af att varan är inom landet tillverkad, hvilken hittills afsett endast bomullsväfnad, blifvit äfven till andra till restitution berättigade slag af väfnader utsträckt; och hvilket allt torde godkännas. v
Ropades nej. c) att på Bancostyrelsens ompröfvande beror att, efter tåsen kännedom af de till cassacreditiv sig anmälande inrättningars omfång och verksamhet, bestämma till hvad belopp en hvar af dem må cassacreditiv erhålla; dock åt ingen association i och för spann in ålsbelåning större c a s - Deu 3o Juli c. in. sacreditiv än i5o,ooo r:dr b:co, samt åt ingen liypotheksinrättning eller privatbank, af hvad beskaffenhet som helst, mer än 3oo,ooo r:dr b:co. Frih. Ehrenborgh: Då R. o. Ad. redan fattat beslut, hvarigenom R. o. Ad. sökt bereda åt hypotheksföreningarna mycket större tillfälle till anslag, än BancoUtsk. föreslagit, och då dessutom dessa föreningar, i fall de skola betjenas, böra betjenas i så stor scala som möjligt, hemställer jag vördsamt, huruvida icke R. o. Ad., i conseqvens med de beslut, .Ståndet förut fattat, skulle anse lämpligt att höja maxirnisumman för cassacreditiv åt dessa föreningar till 5oo,ooo r:dr b:co. Hr von Hartmansdorff: Om hypotheksföreningarna på ena sidan skola få mera uteslutande, än BancoUtsk. ämnat, begagna de lånetillgångar, som Banken möjligen kan lemna, äro på andra sidan dessa lånetillgångar mera inskränkta till sitt belopp, än Utsk. föreställt sig dem. När man sålunda afväger del ena emot det andra, torde man göra lättast alt förblifva vid Utsk:s förslag. Skulle man deremot bestämma så stora summor, som den siste värde talaren tillstyrkt, med så ringa tillgångar, som nu kunna påräknas, blefve följden, att den första hypoteksföreningen firige alltsammans och de öfriga intet. Jag får derföre vördsamt tillstyrka, att förevar, punkt måtte bifallas. Gr. Cronhjelm instämde med Hr v. Hartmansdorff. Hr Rosenblad:
Jag hade trott, att ordningen för SlatsUlskottets pröfning och framställningar för Rikets Ständer hade bordt vara den, att, först ingå i pröfning af det utomordentliga större anslag, som fordras till Försvarsverkets iståndsättande; alt, med granskning af dispositionerne på de bägge Mi li ta i ra Hufvudtitlarne, tillse buru anslagen sista Uiksdag för Militairetitlarnes Materiel blifvit använde, samt genom infordrade upplysningar ifrån KrigsCollegiurn ocb Förvaltningen af SjöÄrenderna, om för hållanden, i afseende på nu varande Förråderne, hvarom äfven borde Ständerne upplysning meddelas, hämta ledning för deras tillstyrkanden, med fästad t afseende å ena sidan, å de oundvikelige behofven, och å andra sidan, å Statens tillgångar att dem uppfylla; först derefter, och under förutsättning, alt inga nya anslag borde bereda Statens skuldsättning, samt, efter beräkning af förenämde behof, synes mig ordningen bordt blifva, att pröfva, om och i hvad mon tillökning i Statsanslag nu borde kunna äga rum. Jag för min del hade så mycket häldre önskat iakttagande af denna ordning, som jag, hvilken icke skulle hafva emotsagt löneförhöjningar för de Statens Em betsoch Tjenstemän, som derpå äga billiga anspråk, enär Statens tillgångar så medgifva, för det närvarande likväl nödgas bestrida dem, och andre nya 384 Den 19 Maji e. m. Statsutgifter, utöm för Försvarsverket, om de skola slå i sammanhang med Statens skuldsättande; hvilket jag ej kan känna, men som åtskilliga upplysningar i Grefve von Schwerins förenämda Reservation likväl synas antyda. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bilagor till H o g 1 o f I i g e Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1825. Fjerde Bandell S T O C Iv H O L M, Tryckt hos Olof Grahn, 1825. wtm Bilaga till PleniPrötoeoilet för den 5| Maji, förmiddagerl N:o x. Herr Ribbing, Arvid:
Men hvad Kammar-colbm beträffar , så äro göromålens gång och deras fernia expedierande derifrån af den ofantliga vigt för hela landet i allmänhet, att jag tror att man med försigtighet bör tillvägagå med tillämpningen af denna allmänna princip. Jag ser icke här närvar. Kammar-collegii President, och hade önskat att han gifvit oss säkra och tillförlitliga upplysningar i saken, innan vi härom besluta. Det är af sådan anledn. jag får anhålla att detta betänk, må få hvila på bordet. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer hufvud sakligen med Hr von Hohenhausen. Jag har ingen kännedom om ledamöters tillfrisknande eller sjukdomsförfall i Kammar-colkm och kan således icke yttra mig derom Jag har yttrat mig blott på grund af de officiella handlingar, som äro framlagda. Bäst torde vara att verkets chef, som har en stämma här, yttrar sig innan målet afgöres, hvarföre jag instämmer i anhållan om bordläggning. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att StalsUtsk:s utlåt. N:o 4^4, i anledn. af tvänne ledamöters begäran, komme att ytterligare hvila på bordet. Den i Mars. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 6 sistI. Febr. på bordet lagda utlåt. N:o 425i > anledn. af vackt fråga om iöneersättning för en häradshöfding i Wermland, blef samma utlåt, af 11. o. Ad. bifallet. Företogs til! pröfning StatsUtskis den 6 sisll. Febr. på bordet lagda utlåt. N:o ■ anledn. af Hr Hadings motion om låneanslag lill Malmö hamnbyggnad. Ur von Hartmansdorff, Äng.: Jag liar ingenting deremot, att R. St. lemna åt Malmö stad, såsom åt andra lili nigheter, lånebi träden för så nyttiga ändamål, som den ifrågavar. hamnbyggnaden.
Då ifrågavarande tillökning i sjelfva verket ej kan betraktas annorlunda än såsom en löneförbättring för sekreteraren vid general-landtmäterikontoret, men Utskottet anser en sådan partiell rubbning, uti den för icke lång tid sedan eller vid 1840 —1841 årens riksdag för nämnde kontor fastställda aflöningsstat, ej lämpligen böra ega rum, samt dessutom föreställer sig, alt, derest bemälde tjensteman skulle finnas förtjent af serskild godtgörelse för de ökade göromål, hvilka i följd af det nu pågående upprättandet af sockenkartor eller andra tillfälliga förhållanden för honom uppkomma, en dylik godtgörelse bör kunna beredas af redan anvisade, för sådana ändamål disponibla medel, har Utskottet funnit sig föranlåtet att afstyrka beviljandet af den utaf Kongl. Majit i landtmäteri-staten nu äskade förhöjning. Slals-Utskottets Utlåtande, N:o .90. Ö/ver-Ståthållare-Embetet. 3:o Kongl. Maj:t, som, af uppgifne skäl, funnit en allmän lönereglering för Öfverståthållare-embetet och dess kansli, ehuru af billighet påkallad, nu icke kunna ifrågakomma, har i den nådiga propositionen begärt, att följande nya löner måtte varda å stat uppförda, nemligen: för ytterligare 4 exekutionsbetjente, å 108 r:dr 16 sk., eller lika med de förut å staten upptagna 433: 16. för en kanslist, till biträde åt fogaten 300: — för 2 undervaktmästare, hvilka å stat nu åtnjuta 89 r:dr lön, hvardera tillökning å 50 r:dr 100: — och för 4 vaktknektar vid gäldstugan, hvilka å ordinarie stat innehafva 54 R:dr 8 sk., hvardera tillökning å 53 rdr 24 sk 214: — med förhöjning till de nuvarande för under lönerna inbegripna 4 tunnor spannmål, i den mån statspriset öfverstiger 7 r:dr Summa 1047: 16
Borgare - Ståndet ilen is och de Öfriga Riks-Stånden den 14 Februari 1310, i allmänhet gillade betänkande blifvit omrördt, nemligen att Deputerades be* fattning skulle blifva, att med räkenskapernas granskning tillse, om uppbörd och utbetalningar voro grundade på vederbörliga förordnanden, ordentligen afslutade Contract eller andra Daga Actus; Men häraf hafva dock Depu. terade, i likstämmighet med hvad de sjelfve under Revisionen ansett mest erforderligt, trott sig finnå en ovillkorlig anledning dertill, att den generelle tillsynen å Krigs-fonds-medlens ordentliga uppbörd och disposition bordt dem, såsom ett hufvudsakligt ämne, tillkomma. Redan vid förra Riksdagen hafva Bepute» rade vördsamt anmält, att sedan, såsom möjlighet för en sådan generel tillsyn å Krigsfondsmedlen. Deputerade användt allt bemödande att erhålla fullständig kännedom af hvad vid krigs administrationerne blifvit från rustningarnes början vidtaget och belefvädt, hvarvid sedermera allt ytterligare upplysningar sökts och vunnits, Deputerade för detta viktiga ändamål börjat, att så vidt det angick de 3:ne ÖfverStyrelserna eller Hufvud - administrations Verken , nemligen 1:0 Kongl. Krigs Collegii Krigs* Departementer, 2:0 Förvaltningen af Sjö-Aren» derna, samt 3:0 Befälhafvande och Varfs-Ami» rals-Embetet i Carlscrona, med de i Nåder hit med - 420 Ben 9 Mars. meddelté fullständiga1 Extract utur framlidne Herr Presidenten Friherre Engerheims Krigsfonds räkningar, uti samma Hufvud-Administrationens Krigs redogörelser anställa jernförelser, huruvida allt livad affördt blifvit kommit till behörig disposition. Sedermera och efter det Kongl.
Den af Krigsoch Kammar-kollegierne, såsom skäl för deras tillstyrkande af den ifrågaställde befrielsen för dagsverkenas utgörande, åberopade omständighet ”att rusthållen vid Kungsöhrs kompani öfverhufvud ledo af en indelningsbrist, som i det nogaste motsvarades af ifrågavarande dagsverkens värde,” saknar jemväl all bindande kraft, enär detta skäl livilar på den origtiga förutsättning, att hvarje rusthåll inom samma regemente eller kompani till ersättning för rustningsskyldigheten erhållit lika stor indelning af kronoräntor, hvaremot vid bestämmandet af hvarje rusthålls indelning, afseende fästats ej allenast å hemmanets ränta, utan ock å dess större eller mindre förmoner. Beviljandet af den för rusthållarne vid Kungtöhrs kompani sökta befrielse, hvilket i sjelfva verket innefattar en förhöjning iden kontraherade indelningen, skulle af rusthållarne vid andra kompanier af lifregementet eller vid andra kavalleri-regementen, der indelningarne uppginge till lägre belopp, med skäl kunna åberopas såsom grund för vinnande af enahanda fördel och följaktligen leda till rubbning af samtliga gällande rustin ngs-kou tråk ter, och då slutligen meranämnde dagsverks-skyldighets eftergifvande, hvarigenom rusthållens värde komme att ökas med omkring 40,000 r:dr, eller det kapital, sorn motsvarar dagsverkens årliga värde, 2,012 r:dr, icke kunde ega rum annorlunda, än emot anvisandet af ett kontant statsan - 312 Expedilions-Ulskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N.o iSa. slag för Strömsholms stuteri till sistnämnde belopp, så skulle alltså berörde eftergift utgöra en skänk, meddelad på andre skattdragandes bekostnad. Med föranledande häraf och då, på sätt härofvan underdånigst är anfördt, ej mindre E. K.
Staden omfattar med sina långa husrader två vikar af Medelhafvet: ostoch vestbugten, hvilka skiljas af en framspringande klippudde, der den första och ursprungliga delen af Mentone är uppbygd. Från de stora stråkvägarne nere vid hafvet gå långa, smala gränder upp genom staden hän mot bergen, hvilka i fonden afteckna sina djerfva konturer mot den djupblå himmelen. Men de äro folktomma dessa trånga, slingrande gator, der ännu det gammalitalienska håller sig qvar, och den som vill hafva ett begrepp om lifvet och rörelsen i staden måste ställa kosan ner till sjön, bör företaga en vandring genom Avenue Victor Emanuel till torget och tillbaka igen öfver Mentones korso Promenade du Midi. Nåväl, framåt då mitt herrskap, en sådan tur lönar verkligen mödan! Vi göra den en solvarm sen Oktoberdag, då saisongen står i sitt flor, och alla de kurgäster, som förut gått och druckit vatten i Vichy, flanerat i Bosquet de Julie vid Geneversjön, legat och drömt i Pallanza med ögonen fästa på Isola Bella och de böljande rytmiska höjderna kring Lago Maggiores lätt krusade vattenyta eller studerat väderlek från sina fönster i hotell Schweizerhof efter molnen på Pilatus’ vädersiande hjessa, äro nu lyckligt och väl ankomna till Mentone. »Avenue Victor Emanuel» är Mentones mest trafikerade, lifligaste gata, der hela handelslifvet koncentrerat sig, och butik vid butik fängslar de skådelystna främlingarne, med sina praktfulla fönsterutställningar. Här hålla modister, mosaikhandlare, olivsaksförsaljare men framför alt fleuristerna till, och doften från deras bodar tränger ut på gatan, och det är vederqvickande att få insupa den ångande vällukten, der man vandrar fram bland stoft och dam, som ytterligare ökas genom byggnadsarbetena på gatan. Ty midt på trottoirerna nedanför en hög byggnadsställning syssla arbetarne med sitt byggnadsmaterial, de såga den lösa sandstenen, som man hos oss sågar ved. En ständig ström af menniskor går fram och åter.