Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom ett sådant närmande tili den i Norrige nu gällande »Loa om Söfarten» hade jemväl å ena sidan kunnat vinnas ett för menige man lättfattligare sätt att uttrycka lagbuden, en större reda och klarhet, än om man söker öfversätta de stundom mera än behöfligt konstiga begreppsbestäraningarne i 5:te Hufvud-afdelningen af den nya allmänna Tyska Handels-lagboken, hvilken (med öfverskrift »Om Sjöhandeln») som bekant är, innefattar den Tyska Sjölagen, utan att 5 andra sidan dymedelst något hinder vore upprest mot det lofliga bemödandet alt tillika ur andra främmande länders nyaste lagstiftningar tillegna oss ett eller annat måhända jemförelsevis ännu noggrannare och fullständigare stadgande, såvidt detsamma af erfarenheten befunnits vara ändamålsenligt, äfvensom att bibehålla rättsnormer, hvilka tilläfventyrs hos oss slagit rötter i rent nationel grund. Med anledning af de olika sätt, på hvilka våra grundlagar organisera lagstift ningsmakten, enligt 87 och 89 §§ Regeringsformen, jemförde med 33 och 34 §§ Riksdagsordningen, vore det nödigt att noga skilja emelian Sjölag och hvad man kan kalla Sjöhandelsstadga; dervid de grundsatser torde böra följas, som på sednare tider synas vara antagna: att nemligen under den civila lagstiftningens handläggning höra frågor om hvad som skall vara ratt man och man emellan, hvilka således ingripa i det borgerliga lifvets rättsförhållanden, hvilka röra eganderätt, kon traktsrätt, familjerätt och så vidare, derom bestämningarne äro mera allmängiltiga och beräknade på varaktighet, hvaremot rent administrativa ärendeu, derom stadgandena äro mera föränderliga, falla inom den så kallade ekonomiska lagstiftningsmaktens befogenhet, och att, derest ämnet är af blandad beskaffenhet, det vill säga, om den rent civila frågan jemväl innefattar allmänna ovilkorliga föreskrifter af administrativ natur, det är civila lagstiftningsmakten förbehållet att handlägga frågan i dess helhet. På det nu tydligt måtte framstå hvilka af de spridda författningar, som bilda vår nu gällande
Med omförmälande af dessa omständigheter har jag, i skrifvelse den 30 September 1864, till Domkapitlet i Upsala gjort anmälan om förhållandet, och — då Prosten A:s föreskrift, det O. för erhållande af sådana föreställningar om edens vigt, som Häradsrätten pröfvat nödiga, skulle taga plats ibland årets nattvardsungdom, af Oansetts innebära skymf och förnärmelse emot hans person, och denna uppfattning, den måtte hafva varit riktig eller oriktig, förorsakat den sinnesförfattning, hvaruti O. råkat, och som gjort honom otillgänglig för alla sådana föreställningar och deraf följande väckelser till besinning, som med Häradsrättens beslut åsyftades: — då, om O. skulle hafva på annat sätt uppfattat Prostens föreskrift och villigt fogat sig derefter, det i allt fällt syntes mig med skäl kunna ifrågaställas, huruvida icke en dylik persons insättande bland nattvardsungdomeu hade sina betänkligheter först derföre, att det ämne, som med O. företrädesvis borde afhandlas, skulle kommit att under nattvardsundervisningen upptaga längre tid, än som eljest deråt beliöft egnas, och vidare af den orsak, att sättet för samma ämnes behandling måst blifva olika det vanliga och i samma mån, som det afpassats efter den ifrågavarande personens särskilda sinnesart och förhållanden, olämpligt, ja, tilläfventyrs föga uppbyggligt för den oförderfvade ungdomen; — då för utfärdandet af det betyg om 0:s kristendomskunskap i allmänhet, som af Häradsrätten äskades, det ej bort hafva erfordrats, att O. ånyo genomgått hela den undervisning, som bibringas nattvardsungclomen, enär kyrkoboken, upptoge de vitsord, hvilka uti berörda afseende vore O. tilldelade, och hvilkas rätta förstånd och tillförlitlighet, derest de befunnits tvifvelaktiga, kunnat medelst ett kort förhör utrönas, — förklarat, att jag funnit Prostens förfarande i denna sak ingalunda riktigt och försvarligt; samt, att jag, på det att ej, i händelse detta lemnades oanmärkt, deraf måtte följa, att Prosten, A. vid ett annat tillfälle förnyade samma förfarande elier mindre erfarne prestmän toge det till efterdöme, ansett mig böra derpå fästa Domkapitlets uppmärksamhet, med hemställan, huruvida icke oriktigheten af nämnda förfarande borde Prosten A. på lämpligt sätt allvarligen förehållas; hvarjemte jag slutligen, då i det utdrag ur kyrkoboken, hvilket Prosten rörande 0:s kristendomskunskap meddelat Häradsrätten, förekomme signaturer, som utan förklaring syntes 28 obegripliga,
Tjenstetiden, hvarunder, med undantag för s. k. Volontären, ingen antagning får ske, utgöres af ö år för både stridande och icke stridande vid värfvad trupp samt för icke stridande vid indelt; efter förloppet af fören:de 6 är eger frivillig förnyelse af tjenstetiden rum, dock ej på mindre lid un 3:ne år för hvarje gång. Vid den stridande delen af indelt trupp är tjenstetiden obestämd och fortfar så länge manskapet anses tjenslbarl. All förnyelse af bestämd tjenstetid åtföljes af förhöjd aflöning. Vid hvarje kompani (squadron, batteri) tillsättes 2:ne nummer med Folontärer, hvilka vid inträdet äro att anse som soldater. För att kunna antagas som Volontär erfordras: att vara emellan 15 och 21 år; ega de kunskaper som erfordras för att vinna inträde vid Kadett-skolan, samt, oberäknadi längden, pä hvilken icke göres något afseende, upfylla de för inträde i härens stridande del föreskrifne vilkor. Volonlärer antagas af Brigad-chefen på kompani-chefens förutgående anmälan. För bestämmandet af de nummer vid indelt trupp, hvilka till sä väl Volontärer som icke-stridande skola anslås, erfordras rpsteller rotehållarnes samtycke. Afsked erhålles: I fredstid: vid värfvad trupp, efter fullgjord tjenstetid; vid indelt trupp, då, efter längre eller kortare lid, tjenslbarheten uphör eller numret ersättes med antaglig karl och rustoch rotehållarne dertill samtycka; i krigstid: efter krigets slut. Den, som begått stöld eller blifvit till vanärande brott förvunnen, är betagen det. ärofulla kallet, att som soldat qvarstå i stående härens leder, utan skall han till kronoarbetskorpsen förflyttas för att derstädes fullgöra sin frivilligt ingångna tjenstetid. 70 Den 7 December. Krigs-Reserven a). Skyldigheten alt till likets försvar som beväringssoldat ingå i Krigs-reservens leder, vidtager för hvarje Svensk man vid fyllda 20 äro oell fortfar lill fyllda 25 år, eller i 5 år.
ProtocolIsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten af dess Betänkande, angående inrättande af Allmänna Arbetsoch Correctionshus på Borgholms Slott och i Wadstena, 545. — om. Återremiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet af dess Betänkande, om medel lill öfverflödets hämmande samt yrkat förbud mot yppighets-va rörs nyttjande och förbrukning m. m., 546.-— om afslag af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, angående vidtagande af nödige åtgärder till förekommande af värfvade Krigsmäns penniterande och kringvandring i Landet, äfvensom upphörande af HandtverksGesällers lika beskaffade vandring, dito. — rörande samma Utskotts Betäakaixdefl, om i:o yrkad befrielse för gifte personer från Beväringsskyldighet; 2:0 upphörande i vissa fall af Dykerioch BergningsCompagniets befattning med strandat skepp och gods, och 3:o Westmanlands Regementes befrielse från Arbetscommendering vid Götha-Canal, 547* — angående StatsUtskottets Utlåtande rörande Ädelforss Guldverk, dito. — rörande BancoUtskottets Betänkande, om nödvändigheten af 225 af en förbättrad reglering, rörande de från Banken utgående Lånebiträden till understöd för nytlige Odlingar, 547- ProtocollsUtdrag, Ridderskapets ocb Adelns, angående Constitutions Utskottets förslag till ändring i 4 §• om bifall till RiddarhusUtskotlets hemställan, angående pension till Mamsell Kniberg, dito. — om Återremiss till ConslitutionsUtskottet af dess Mehiorial, om ändringar i 38 §. Regeringsformen, 646. — om Återremiss till Stalsoch BancoUtskotten af dess Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Gölha-Canalarbetets fortgång och befrämjande, dito.
Ständer hps Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla att Stats-Verket hädanefter icke belastas med annan utgift i förevarande hänseende, än sorn i Nåder pröfvas grundad på Forfattningarne. 4:0 törmäla Revisorerne sig hafva inhämtat, att Kongl. Majit genom Nådige Eref till Kongl. Stats - Contoiret, uppå ej mindre Tredje Hufvud-Ticulns besparingar, än ock af Åttonde Hufvud-Titulens Summa, derunder anslaget till extra utgifter finnes uppfördt, beviljat extra Pensioner eller Grafificationer till å t sk il lige Personer nemi. dels Embetsoch Tjenstemän, dels ock sådanes Enkor och af hvilka sednare en del tillika njutit Pension till det belopp, sorn efter Forfattningarne dera tillkommit utaf den under Sjunde Hufvud-Tituln anslagne Allmänna Pensions - Staten; Och ehuru Revisorerne i anseende till obetydligheten af de belopp, sorn sålunda blifvit disponerade, i jemförelse till de vida större Summor, hvilka för öfrigt utgå af Statens medel, funnit mindre nödigt att specielt fästa afseende på omförmaldte af Kongl. Maj:t i Nåder beviljade Extra Pensioner eller Gratificationer , hade Revrsor*rne likväl, i afsigt att för framtiden matte Stats-Utskottets Betäfikandehl 1617 fö.reltommäs det någre sådane utgifter under förstnämnde -5 ne Hufvud Titlar varda beviljade utah ailä Pensioner, sbm efter Förfa-ttnin* garrte finnas äga rum, änv.isas att utgå på den dertill hörande Fond under Sjunde Hufvud» Tit Vilh, ansett sig lidia detta ämne till Riksens Höglofl. Ständers vidare åtgärd hemställa!
Christian Henric Andersson, efterlemnande i ytterst medellösa vilkor sin 74-åriga hustru Christina Andersson, född d. 3 Sept. 1781 —■ och en ogift dotter Lovisa Dorothea — född d. 29 Maj 1812, hvilken sednare under en lång följd af år varit, och ännu är, sjuklig och sålunda oförmögen att sig sjelf försörja. Dessa ömmande omständigheter påkalla redan i och för sig sjelfva medlidande och hjelp; men för att ådagalägga att den aflidne ringa, men nitiske embetsmannen, genom hedrande och långvariga tjenstår, ej torde kunna anses alldeles oförtjent af det slags äreminne som består uti att räcka hans efterlemnade fattiga familj en hjelpande hand, så må det tillåtas mig att fästa R. o. A:s benägna upmärksamhet på åtskilliga data och facta, hemtade ur Dr Anderssons tjensteförteckning, och hvilka jag nu vågar taga mig friheten anföra. Född d. 2 Febr. 1782 i Greifswald ingick Dr Andersson, efter förberedande medicinska studier såväl i fädernestaden som i Berlin, redan tidigt i praktisk tjenstgöring såsom MilitärLäk. och anställdes under de första 4 månaderna af år 1807 i sådan egenskap vid Fransyska Arméens 8:de Divisions F ä 11 lazarett i »Greifswald» och »Andam»; inträdde sedan i Maj 1807 i Svensk tjenst; placerades till tjenstgöring, först vid då varande Skånska Carabinier Reg:t, hvilket Dr Andersson efter fälttågets slut s. å. åtföljde till Sverige, och derefter i Okt. 1807 vid d. v. Mörnerska HusarReg:t. Efter att hafva såväl vid detta sednare Reg:te som vid Smålands f. d. DragonReg:te tjenstgjort under en sammanlagd tid af ett år, kommenderades Dr Andersson i Okt.
Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: JM 94. angående bestämmandet af dels aflöningen för Riks—Ståndens och Utskottens Kanslioch Vaktbetjening, dels godtgörelsen af vissa kostnader i följd af tryckningen utaf Riks-Ståridens Protokoller jemte dertill hörande Bihang; JM 95, angående anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks harad af Elfsborgs Ian; samt JM 96, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anvisande af medel till ett vägarbete i Norrbottens län, för afböjande af der befarad hungersnöd. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande, JM 143, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 44, angående väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 114, i anledning af väckta motioner rörande medverkan från Sveriges sida till konungariket Polens återupprättande, fattade Ridderskapet och Adeln följande beslut: »Lifligt deltagande i Polska nationens olyckor och beklagande de orättvisor, som öfvergått detta folk genom förtryckandet af dess nationalitet, hyser Ståndet den tillförsigt, att Kongl. Maj:t icke lärer underlåta att på diplomatisk väg samverka med andra magter till Polens förmån enligt folkrättens och mensklighetens fordringar, utan att freden för Sverige blottställes, så länge dess bibehållande är förenligt med vårt sjelfbestånd och vår värdighet, och finner således do väckta motionerna icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda». S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JM 4, med anmälan om en Sekreterares antagande. Från Håg v. Preste-Stdndel.
Efter särskildt för ek, för björk, för bok, för ask samt för alm och andra inom landet växande ej specificerade träd slag framställda propositioner, beslöt R. o. Ad., att denna artikel borde så skiljas, att för bräder och plankor af ek och ask de af Utsk. föreslagna tullbestämmelser i allo skulle blifva gällande, hvaremot bräder och plankor af alm, bok, biörk och andra inom landet växande, ej specificerade trädslag skulle vara fria från utförselstull, med i öfrigt de tullbestämmelser Utsk. föreslagit. Trädvaror: Enträd och Enstofvar. Utskottets förslag bifölls. Trädvaror: Utförseln af denna vara beslöt R. o. Ad., uppå hemställan af en ledamot, skola vara fri från lull. I öfrigt bifölls Utsk:s förslag. Trädvaror: Gevärsstocksämnen. En ledamot yrkade borttagande af utförselstullen å denna vara, men R. o. Ad. biföll Utsk:s förslag oförändradt. Hr Hjerta, Lars, reserverade sig emot detta beslut. Trädvaror: Handspakar. Uppå hemställan af en ledamot, beslöt R. o. Ad. att denna artikel skulle vara fri från utförselstull; i öfrigt bifölls Utsk:s förslag. Lister. Af en ledamot yrkades, att Utsk:s förslag i betänk. N:o 21 borde antagas, hvaremot flere andre yi kade bifall till förslaget i utlåt. N:o 3o, hvilket ock blef 11. o. Ad:s beslut. Träd varor: Lä k ter. Emot Utsk :s förslag yrkades dels bibehållande af 1815 års tullbestäminelscr, dels att sågade liikler böra vara fria från utförselstull; dels nedsättning i ulförselstnllen å huggna eller täljda Rikter till 5 sk.; dels ock bifall til! Utskts förslag. Efter särskildt framställda propositioner å de olika tullbestämmelserna beslöt 11. o. Ad., att utförseln af sågade läkter skulle vara fri från tull, men biföll i öfrigt Ulsk:s förslag. Mäster: Bogspröt och Spiror.
Häruti kan väl icke någon förändring ega rum, men, då sådane förrättningar numera sällan förekomma och i framliden mäste blifva mer och mer sälsynta, är det af ingen betydenhet, om, när behofvet någon gång det fordrar, nämnde Tjenstemän genom anställning vid LandsContoren skulle nödgas resa några mil längre än annars. 153 I följd af hvad sålunda i det föregående blifvit anfördt, anse Comiterade hinder icke möta att förflytta Häradsskrifvarne till tjenstgöring vid LandsContoren. Genom en dylik förändring blefve det möjligt att inskränka antalet af desse Tjenstemän för hvarje Län till hvad, som erfordrades efter den minskning i göromål, hvilken, i följd af Comiterades förslag uppkomme, hvarefter troligen icke mera än ungefärligen hälften af de nu befintlige skulle blifva af nöden. Då dessa tjenstebefattningar sålunda blefvo mycket annorlunda beskaffade, än under närvarande förhållanden, hvilket komme att inverka vid fråga om lönebeloppets bestämmande, följde ock deraf, alt, långt ifrån att nytt löneanslag för nämnde Tjenstemän erfordrades, på sätt uti det till Rikets Ständer vid 1840 års Riksdag i Nåder öfverlemnade förslag till LandtStatens lönereglering beräknades vara behöfligt, skulle de nuvarande löningstillgångarne jemte afkastningen af ledigblifvande boställen icke allenast blifva fullt tillräcklige, utan äfven lemna ej obetydligt öfverskott till förbättrande af öfrige LandtStatsTjenstemäns lönevilkor och således nämnde lönereglering kunna åstadkommas med vida mindre Statsbidrag, än förut varit ifrågastäldt. Derjemte skulle berörde förändring medföra många andra väsendtliga fördelar. Sålunda undvekes all den skriftvexling, som emellan LänsStyrelserne och Häradsskrifvarne nu erfordras och desse sednare befriades ifrån utskrifning af de exemplar räkenskaper och dithörande handlingar, som enligt nu gällande stadganden skola lill LandsContoren aflemnas, enär de då derstädes uppgjordes och concepterne voro att tillgå.
»Du spelar ju som en engel! Från i dag skall du aldrig få frid för mig!» Hon måste taga fram alla gamla noter, men hon kunde icke mycket. Tofte kände det alltsammans, han valde ett och annat och bad henne öfva sig derpå. Nu skulle det blifva musik i huset. Nina öfvade sig som en liten skolflicka, när hennes man var borta, och sörjde blott öfver att hon icke kunde mycket, mycket mer. Detta var en makt, som drog honom, det märkte hon nog. Det var för det mesta efter middagen, då Tofte låg på chaiselonguen i Ninas kabinett, med armarna bakom nacken, det ena benet nedhängande på mattan och cigarren i munnen, som Nina måste sätta sig vid pianot. Han låg och såg upp i taket genom cigarröken med ett litet leende kring munnen och gjorde då och då sina anmärkningar. Han hade sina favoritstycken som Nina måste spela om ett halft dussin gånger i rad, men som han sedan plötsligt icke kunde tåla att höra mer. Han köpte hela bundtar med nya noter, som han kom hem med, och satte sig bakom Ninas stol och bläddrade deri och bad henne spela. Han satt med stora förväntansfulla ögon och hastig andedrägt och läste i noterna och väntade att få höra det, men Nina kunde icke spela svåra saker, och de nya noterna lågo snart i en stor hög orörda bredvid flygeln. »Men detta måste jag dock höra!» utbrast han ibland. »Det måtte ju låta alldeles märkvärdigt! Det är då också ena idioter här i staden. Inte en menniska, som kan spela så att det är värdt att höra på det.» Men det var, som om ödet just lät denna menniska komma. Det var en ung student, som kom på besök till en familj i staden. Tofte hörde honom spela i ett sällskap en qväll och blef alldeles hänryckt deröfver. Han bjöd honom hem till sig och gjorde en fin middag för honom. Den unge mannen, Per Wall, var några och tjugo år och studerade medicin, men hade blott en passion, nemligen musik. I allt annat var han temligen ovetande, och tafatt och frånvarande i sitt sätt. — Hans rödblonda hår stod i alla riktningar, och hans ansigte såg snarare ut, som om det tillhörde ett barn på två år än en ung man på tjugotvå.
Hvad dernäst beträffar ersättnings-anslaget för Rusthållsoch En-per-mille-afgifterne, så, enär den från Stats-kontoret ademnade uppgift utvisade, alt, för de sednaste fem åren af den tid, uppgiften omfattar, berörde inkomster varit betydligen ökade samt i medeltal utgjort, under den’ förra titeln 42,249 rdr O sk. 11 r:st. och under den sednare 26,089 rdr 3 sk. 1 r:st. samt under sådana omständigheter billigheten syntes fordra, att ersättningen bestämmes efter förhållandet under dessa fem år, har Kongl. Maj:t behagat föreslå, att såsom ersättnings-anslag må uppföras, i runda tal, för Rusthålls-afgifterne 42,200 rdr, och för En-per-mille-afgiften 26,100 rdr, äfvensom att det måtte förklaras, att dessa anslag i framtiden kunna och böra blifva föremål för jemkning, i den mån sig visar, att värdet af såld egendom förändrats, emot hvad som varit förhållandet under den period, hvars resultater tagas till grund för ersättningens bestämmande. För de Öfrige, till indragning föreslagne, inkoms t erne, har Kongl. Maj:t deremot ansett ersättningen nu genast kunna bestämmas till oföränderliga belopp, hvarvid de förut omförmälde afdrag lämpligen kunde ega rum; hvadan och då summan af berörde inkom - Stals-Utslioltets Utlåtande, No .5/, Litt. A. 15 af äldre medel. af nyare medel. ster utgör i medeltal rdr 5,677: 17. — 1,151: 46. 9. samt de poster, som, på sätt ofvan nämndt är, Kongl. 5. denna del af ersättningen borde fastställas till . „ 2,800: — 666: 32. — Till följd af hvad sålunda är vordet af Kongl. Majit framstäldt, skulle ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsmanshus-kassa komma att utgöra:
Om den i fråga v:i)e förhöjda afgiften för debetsedlar icke alldeles bestämdt utgör en bevillning, så måste den likväl närmast vara att hänföra under bevillningsfrågor, enär det är en afgift som Ständerne åtaga sig utan den andra statsmaktens inblandning. Jag vet icke under hvad kategori den annars skulle hänföras. Derföre torde det vara försigtigast att så tillvägagå som BondéSt. föreslaget, och R. o. Ad. komprometterar sig icke heller genom antagande af BondeStis inbjudning. Genom tillbörlig upmärksamhet från vår uplvste ordfides sida hafva vi vid behandlingen af Betänk. N:o 9 icke i anledn. deraf vidtagit någon annan åtgärd än att lägga det morn-, som rörde 128 g, till handlingarne; R. o. Ad. bar således endast yrkat att afgiften måtte höjas. I det afseendet delar jag R. o. Ad:s mening, men här är nu endast fråga om formen, under hvilken Irågan skall behandlas, om 3 Stånd skola derom besluta oller 4. BondeSt. har inbjudit de öfrige Stånden att dela dess tanke att frågan skulle behandlas såsom en bevillningsfråga och i anledn. deraf återremitterat densamma med hemställan, lill Utsk. att uprätta förslag till voteringspropos. Då Oterremiss icke kan ifrågakomma och således icke eller fullständigt instämmande i BondeStrs beslut ega rum, tager jag mig friheten hemställa huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja på så sätt lemna sitt bifall till BondeSt:s inbjudning att R. o. Ad. anmodade Bevilln.Utsk. om uprättande af förslag till voteringspropos. Hr Bildt, Knut: Jag vill icke motsätta mig ett antagande af BondeStis inbjudning, ehuru Bevilln.Utsk. ansett 3 ne Stånds beslut härutinnan vara gällande. BondeSt: åberopar till stöd för sin åsigt 160 § Reg:sF., hvilken säger att. »icke må några allmänna afgifter af hvad namn och beskaffenhet som heldst, utan R. Stms samtycke kunna förhöjas.»
— Man har jemväl ansett det böra ovilkorligen stadgas, att Pollet ej må utlemnas till annan Ledamot, än den sorn dertill sig personligen anmäler; hvarförutan, i öfverensstämmelse med praxis, det blifvit föreslaget, att på sätt som, enligt 21 §. Riksdagsordningen, sker med Rikets Grundlagar, ett tryckt exemplar afRiddarhusOrdningen borde tilldelas hvarje Ledamot, då han erhåller Inträdespollet. §. 15. sorn bestämmer i hvilket fall Hufvudman må intaga säte för en annan Alt samt huru förhålles, då Hufvudman, som Fullmagt utgifvit, dör, svarar till den 5 §. i nuvarande Riddarhusordning. Då Utskottet ansett en Ledamot af Ridderskapet och Adeln ingalunda kunna i allmänhet förpligtas att uppgifva laga för - C *3 ) fall för sin afresa från Riksdagen, enär lian icke är förpligtad att der infinna sig; och då serskilde stadganden finnas, angående Electorers och UtskottsLedamöters skyldighet i <1 etta hänseende, har Utskottet trott sig böra utur §:n utesluta den föreskrift, att Hufvudman sorn utgifvit fullmagt icke ägde rätt uttaga pollet, så framt icke fullmägtig, efter styrkt laga förfall och erhållet tillståndj från Riksdagen afrest, samt i stället ansett Hufvudman böra en sådan rättighet åtnjuta, endast Fullmägtigen till RiddarhusUtskottet sin Pollet återlemnat. Enär förmyndare icke få utgifva Fullmagt, och det finnes föreskrifvet, att om Fuilmagts-utgifvaren dör, Fullmägtig bör upphöra att för ätten innehafva säte, så innefattar sådant jemväl den föreskrift, att Fullmägtigs rätt i detta hänsende upphör ”då idelig Ätt pä Svärdssidan utgår."