Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men varpå tvivlen I då egentligen? - Vi tvivla på allt, min gubbe, till och med därpå, att vi tvivla. - Vid Zeus, det var besynnerligt, anmärkte Medes. - Min vän, det låter besynnerligt för dina ofilosofiska öron, sade Kimon, blickande efter Okos, som dröjde med bägaren, men i själva verket är det mycket naturligt, och den enda ståndpunkt, som är värdig den sanne vise. Jag vill försöka att göra det där begripligt för dig, ehuru jag för detta ändamål måste uppoffra grundligheten för tydligheten. Begriper du till exempel, att du icke skulle se, om du icke hade ögon? - Ja, svarade Medes, det begriper jag nog, jag som är litet skumögd på ålderdomen. - Och att du icke skulle kunna höra, om du icke hade öron? - Ja, det förstår jag även. - Och att du icke kunde lukta, smaka och genom beröring känna, ifall du icke hade näsa, gom och känsliga lemmar? - Även det begriper jag. Jag känner nog, att jag har lemmar, jag som har gikt i vänstra benet. - Nåväl, då bör du även inse, att det är de fem sinnena synen, hörseln, smaken, lukten och känseln som uteslutande giva oss kunskap om att det finnes en värld omkring oss. - Hm, ja. - Men om sinnena ofta gäcka oss, böra vi icke då tvivla på deras vittnesbörd? - Vad menar du? - Händer det icke ofta, att man ser orätt? - Jo. När man är skumögd, som jag, så ... - Vore du klarögd som örnen, skulle det likväl hända dig, min gubbe. Ögonen ljuga oupphörligt. De komma oss att tro, att det gives en rymd. De inbilla oss, att det gives vila och rörelse och olika hastigheter. Även det är lögn. Ty om vi rådfråga förnuftets slutledningar, så komma vi till den övertygelse, att själve Akilleus, så snabbfotad han var, aldrig skulle upphunnit en långsamt krypande sköldpadda, sedan hon en gång fått ett litet försprång. - Hm, det var högst underligt, anmärkte Medes. Skämtar du icke nu med vår okunnighet, min filosof? - Nej, vid Zeus och Pallas Atena!
Ir i5 sk. 6 rst., är 1840 års räk-nskaper bifogad, samt utvisar, att balansen, sorn tillkommit genom bokföringsfel, ej tillskyndat Kronan någon förlust; hvadan beloppet ock blifvit uti samma års Hufvudbok afskrifvet. 4: j Båda årens räkenskaper upptaga ännu Kronans fordran i aflidne Majoren Bergenstråhles konkurs, stor 4°o R:dr 36 sk.; och är posten, enligt den 1841 ä,s Hufvudbok bifogade balansrelation, ”fortfarande beroeude på utredning af Kuratorerne”. 5: > De, enligt ofvanstående Tabell, till år 1843 balanserade tillgång ir utgör a: 1:0 Attesterad behållning i Rikets Ständers Rank 13 3. Kontant i åtskilliga Fortifikations-kassor 0,202: 1. q. Förskotter till liqvid och redovi.1 ning i.yoö: samt 3:o En på konkurs.utredning beroende fordran 400: 36 — Summa 24-555: 2. — Fort ifikationp-AfVlr lill 11 gen. (Extra Statsanslaget.) Af de uti Kongl. Kammar-Rätten för båda revision~-åren med anmärkningar granskade Hufvudböckerna inhemtas : D«bet. 0 „ år 1840. år 1841. Balans från j öre gående året'. Behållningar och Fordringar 274: 33 8. 46: 3 >■ 8. - 171 - Uppbörd: Årsanslag tili Carlsborgs fästningsbyggnad 5o,ooo: 5o,ojo: Dito lill befästningsarbeten å Waxholm och uti Stockholms skärgård —• 5o,ooo: Dito till Cai Istens Fästning och Marstrands hamnförsvar, samt för befästningsarbeten vid inloppet till Carlskrona, gemensamt 4° 00o: — ‘— Forsäljningsmedel 20,777: 5 8. 18915:24. 6. Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Befästningsarbeten å Waxholm samt uti Stockholms skärgåid , . , — —„ 49.77. ? 38> 7.
Apollonides fruktade att försumma minuten för sitt företräde hos redaktören för riksdagsvalen, måste han åter söka komma till baka till Svartmangården (gamle fornforskare hafva påstått, att den gården vore belägen på samma plats som fordom kallades »Tyske brunnen») och lyckades efter något letande – dem som han tillfrågade hade aldrig tid att svara honom – återfinna femte hufvudingången, första trappan till höger, tredje gången i förstugan samt försalen till riksdagsvalredaktörens våning. »Nu är nummer sjutiotre inne. Passa på, när ordningen kommer till er,» uppmanade den vakthafvande, med hvilken Apollonides förut samtalat. »Sjutiofyra ... sjutiofem! Se så där. Var kort och tydlig i eder framställning.» Apollonides stod inför en af de tjugufem hufvudredaktörerne hvilken med genomträngande blickar betraktade honom och rörde vid en fjäder som stod i förbindelse med en mekanism hvilken ögonblickligt tryckte ned skalden i en mjuk hvilstol. Samtidigt yttrade redaktören : »Ni önskar, ser jag af eder ansökan, att vår tidning skall förorda en viss Aromasia Doftman-Ozodes såsom riksdagskandidat i Göteborg, Majornas tredje rote, och motarbeta en viss Oxygen Warm-Blasius. Utveckla edra skäl, men fort, mycket fort.» Skalden skulle just börja sin framställning, då redaktören afbröt: »Jag ser genast hvad ni ämnar säga. Saken torde dock förtjäna en närmare undersökning. Ni får vända er till en af våra medarbetare. Tiden för vårt samtal är redan förliden. Jag skall hafva er i minnet.» Redaktören tryckte åter på en fjäder, och Apollonides rycktes upp ur hvilstolen. »Vakthafvande 505,» ropade redaktören till en af de uppassande medarbetare som funnos i rummet, »för nummer 75 till afdelningens sjunde kontor, men fort!» »Kom,» sade vakthafvande 505, »spring!» Och i fyrsprång satte den vakthafvande af, släpande Apollonides med sig.
Äfven till barn passa flanelltygerna förträffligt: Kjolar med plisséer jemte jerseylif eller matrosbluser äro de mest omtyckta formerna för dessa drägter. Men hvad ser jag! Der är ju min lilla resas mål; jag måste stiga af vid bryggan der borta. Mjukaste tjenare, mina damer! Percival. Klädning f ö r 3 — 5 års barn. Denna lilla eleganta drägt förfärdigas af hvit batist med långt, löst sittande lif, hvartill fogats en kjoldel, 180 cm vid och ordnad i veck; denna fullständigas af en 22 cm hög volang af batistspetsar. Pelerinen, som består af en rak spetsvåd, fastsys så, som afb. visar; den förses med en kapuschong. En gördel med slejf af röda repsband hör till kostymen. Paletå för unga damer. Brunt och crémefärgadt satin är materialiet till den släta kjolen. Framdraperiet af ljusrandigt tyg dragés något uppåt vid sidorna, så att det bildar veck. Det bakre draperiet nedfaller slätt. Lifvet, som ock är gjordt af randigt satin, är veckadt så, som afb. visar. Framtill är det samma öppet i hela sin längd och visar en insats. sigt sammanböjdt brätte visa i denna Fig. 3. Drägt f ö r 6 — 8 flickor. Klädningen är af grå- och rödrutig inre trekant " ett mångdubbelt fålladt cretonne. Kjolen är veckad. Afb. visar, huru främre draperiet skall antylleller crepe-rysch i ljusa färger: ordnas; den bakre 160 cm breda delen af draperiet, öfverst och vid sidorödt, gult, ljusblått och hvitt. Så koränderna tätt fållad, bildar en måttlig uppuffning. Det vid sidan knäppta lossala dessa anordningar kunna förefalla, äro de dock lätta i följd af de ytterst lätta materialierna. Men se der sitter ju ett helt säll skap bekanta damer. Hvad är det för ett vigtigt ämne de af handla? Låtom oss taga plats hos dem. Äh, jaså! — Eestoaletter och resdrägter!
Hvarjemte, och då nya skyldigheter blifva i det öfverlemnade Projectet ålagde Domare och Häradsskrifvare , utan att den nu utgående provisionen i allmänhet ersätter försäljningsmannens möda , hvarigenom ofta betydliga svårigheter att erhålla tjenlige försäljningsmän skola uppstå, Taar Utskottet , ehuru det önskade att förekomma hvarje tillfälle till en ökad afgift för Allmänheten , likväl sett sig föranledt , att vördsamligen föreslå , det må alla försäljningsmän , i afseende på Chartor öfverstigande a R:dr, vinna samma fördelar, som redan äro försäijningsmannen i Stockholm t i Hägde. §. äro af den be skaffenhet, att de endast lända till förtydligande af Författningens mening, utan att innebära ändring i dess förskrifter. 5 8 Bevillnings Utsi. Betänkanden. Slutligen får BevillningsUtskottet för Rikets Högloft. Ständer vördsamt anmäla, att den kännedom af ChartaSigillataControllen , som Utskottet haft tillfälle att inhämta, sätter det i stånd att förklara, att derigenom ernås all möjlig säkerhet, så framt godt och tillräckligt papper af en bestämd sort alltid voro att tillgå; tnen då brist deruti någon gång uppstått, har sådant äfven vållat mindre pålitlighet i Controllen , och får derför Utskottet föreslå , det måtte, till förebyggande af all osäkerhet , Rikets Högloft. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , det mätte Kongl. KammarCollegium undfå den föreskrift, att, så framt ej Ranquens Pappersbruk kan aflemna tillräckligt papper för ChartaäSigillatseStämplingen , derom afsluta Contract på någon längre tid med en PappersTillverkare , hvarvid, jemte det att godt Papper borde Verket tillhandahållas, äfven stadgas borde, att Papperet blef med en ValeurStämpel försedt i likhet med hvad vid Tumba Pappersbruk nu tillgår. Hvilket allt likväl vördsammeligen hemställes till Rikets Högloft. Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den 16 Mars 1818. Rikets Högloft.
Under yrkande af lindring i den hitintills jordbruket ensamt tryckande bördan af väghållnings-besväret och detsammas j.emii.are fördelande, hafva inom Riks-Stånden blifvit väckte följande, lill Utskotten remitterade, motioner, nemligen: i:o Af Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf: alt vägpenningar måtte stadgas på de allmänna vägar, som äro svårast att underhålla. >..fc 2:0 Af Herr Professor Geijer, som, i sammanhang mell dess motion rörande gästgifveiiskjutsen, föreslagit,: Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollens Betänkandet N.o u3. 11 a') alt hvarje med skjuls resande måtte betala 8 sk. Banco för milen i väghållnings-penningar, som uppbäras af Gästgifvaren, samt em olla gas ocb controlleras efter dagboken mänadtligen af Rronobeljeningen; b') häraf bildas af Konungens befallningshafvande i hvarje Län en väghållnings-cassa för Länet, för förvaltningen hvaraf lagliga conlroller må föreskrifvas, men som icke finge användas förr, än den hunnit samlas lill ett betydligare belopp, ocb äfven då till en början, och tills den kan få en allmännare användning, endast lill understöd för anläggningen af nya vägar inom Länet, der sådane af behofvel påkallas, eiler de gamlas nödiga förändring, eller till hjelp åt communerne vid kostsammare brobyggnader. 3:o Af Herr Doctor Morén: att vägbyggnadsskyldigheten mätte öfverflyllas från jorden till allmän bevillning eller allmänna bidrag, så att icke jorden ensam, utan alla näringar, alla medborgare-classer komme att laga del uti underhållet af en inrättning, som för alla är behöflig. Ingen rubbning uti nuvarande förhållanden beböfde, efter motionärens tanke, derföre ske, ingen generande, knappt någon märkbar nyhet införas. Samma jord, som nu vägarna bygger, eller den närmast belägna , skulle fortfara att vägarne bygga, men emot billig ersättning af allmänna medel.
Äfvenledes åtgår nu för landtbruket inkomsten af 3 5 st. torp, hvilken inkomst för planteringen, sedan de första årens jordberedningsoch besånings-arbeten äro fullbordade, sedermera till stor del för hela tiden blir ograverad. Lägger man nu härtill, efter erfarenheten vid Wisingsborg, ej obetydliga årliga inkomster genom grässlätter, dels inom planteringarna och dels å den sidländta ängsmark, 160 tid, som icke bör planteras, betning och hjelpgallringar under skogens växttid, skall, oberäknadt de fördelaktiga förhållandena, då ekskogen en gång blir mogen till skörd, det åberopade missförhållandet i afkastning bestämdt luta till nachdel för den förordade utarrenderingen, samt planteringsförslaget, om det också icke tillerkännes någon hög plats, såsom rent industriföretag, dock alltid försvara sin plats, såsom välbetänkt och betryggadt mot all sorts förlust eller direkt upoflring från Statens sida, i det att de förskott, som i böljan under besånings-perioderna erfordras, blifva sedermera rikeligen ersatte. Utsk:ts antagande, att värdet af den mark vid kungsgården, som ej kan direkt användas till ekplantering, skulle blifva mindre än om denna mark användes i sammanhang med det hela i och för landtbruk vid en utarrendering, är således till sin grund lika falskt, som Utsk:ts öfriga advokatoriska skäl, och dertill räknar jag också Utsk:ts häntydning på minskningen af ett eller annat hundra tunnlandtal af Rikets åkervidd för den ifrågav:de planteringen, helst 1000-tals tunnland hvarje år odlas till åker inom Riket, och således en dylik minskning är för landet utan all betydenhet. Men utom det att resultatet i sak, hvartill Utsk:t i denna fråga kommit, är, såsom jag sökt visa, för Staten i ekonomiskt hänseende ofördelaktigt, så är det i formelt hänseende högst betänkligt. Godkännes Utskrts förslag och K. Propos. om Leckös användande till ekplantering följaktligen afslås, innefattar detta nemi. ett upprifvande af hvad R.
Utlåtande remitterade, har Utskottet tagit i öfvervägande; och dä de innefatta enahanda ämnen, samt åtmindstone åsyfta samma ändamål, liar Utskottet deraf funnit anledning att på en gång till pröfning företaga båda dessa framställningar, och får nu deröfver afgifva följande Utlåtande: Uti 9 §, af 1 a Gap. Alfda Balken stadgas, att vid Arfskifte i beräkning bör komma hvad föräldrarne gifvit sina barn förujt, som är af värde, och hvarom ej annorlunda blifvit förordnadt, samt uti 10 §. af samina Gapitel, att hvad föräldrar påkostat sina barn till deras nödtorftiga föda, kläder, upptuktelse och brölJpps-kost, ej må räknas •; S34 * &en 11 M"j' räknas; men att det likväl är föräldrarna fritt, att deremot, om de vilja, tillägga något åt de andra sina Barn, som mindre njutit hafvaäfvensom 4 §. af 17 Cap berörde Balk förordnar, att då efter Bandsrätt aflinge jord, samt ärfda och förvärfda lösören blifvit bort-testamenterade, men omyndiga Barn efter Testator finnas, som icke äga något till föda och uppfostran, skall dem först efter Stand och värde så mycket lemnäs, som Domaren skäligt pröfvar, till dess de sjelf, va sig nära kunna.
Skrifvelse} N.o tjGi 359 styrelse, inom hela riket, rösträtt gälla lika mycket; men så är icke förhållandet, emedan genom 78 § i Kongl, resolutionen af den 12 December 1734* på allmogens besvär, den inskränkning skett i pastors rösträtt vid klockareval uti Bohus län och Halland, att allmogen i dessa provinser fått sjelf tillsätta sina klockare i samråd med pastor, äfvensom stadgadt blifvit, genom. Kongl, resolutionen af den 24 Januari 1835, i anledning af ofta uppkomne tvister om betydelsen af detta samrådj ”att pastor eger att ensam upprätta klockare-förslaget, men vid valet blott rösta för embetet och bostället.” Till följd af bokstafliga ordalydelsen uti stadgans 6 § 2 morn., jemförd med sistnämnde Kongl, resolution, har således i Bohus län och Halland en ordförande i skolstyrelsen, vid val till folkskole-lärare, endast två röster, onj. han är pastor, men om han är vikarius, blott en röst, under clet att sådan ordförande i öfriga |?:delar af riket, efter hemmantal räknadt, har halfva röstetalet af alla afgifna röster. Vid detta förhållande, och då ordförande i skolstyrelserna uti Bohus län och Halland, hvad upplysning, erfarenhet och nit beträffar, icke i någon mån lära stå efter ordfbranderne för skolstyrelserna i det öfriga riket, samt skäl alltså icke synes vara för handen till den öfverklagade inskränkningen uti pastors rösträtt i berörda landskap, vid tillsättandet af ifrågavarande maktpåliggande befattningar, elier att pastorerne derstädes skola ega ojemförligt ringare inflytande på valen till folksk ole-lärare, än i rikets öfriga provinser, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att pastorer inom Götheborgs stift hädanefter, vid tillsättande af folkskole-lärare, måtte få beräkna sin rösträtt lika med hvad i detta afseende för rikets öfriga pastorer är stadgadt.
Ad. in, att frångå ett beslut, dertill R. o. Ad. sjelf inbjudit andra Stånd att instämma, och deruti äfven ett Stånd redan instämt. Uppå härefter framställd propos., beslöt R. o. Ad., att med afslag å PresteSl:s inbjudning lägga de förevar:de prot.-utdr. till handlingarne. Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå flere ledamöters begäran, Const,Ulsk:s nedannämnde d. 1 dennes på bordet lagda Mern.: jyi 7, med förslag till tillägg i 28 § Reg.Formen; ■M 8, med förslag till ett tillägg i 59 § Reg.Formen och 27 § 1 mom. Riksd.Ordn., rörtde propos:n om Statsverkets tillstånd och behof; JM 9, med förslag lill ändring i 68 § Riksd.Ordn., ang:de tiden för Revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-kont:s tillstånd, styrelse och förvaltning; samt JM 10, med förslag till tillägg i 98 § Reg.Formen och 63 § 4 mom. Riksd.Ordn., ang:de'Suppleant för R. St:rs Just.-Ombudsm. Föredrogs och remitterades till Riddarh.Ulsk., Hr von Franckens, Georg Wolfgang, den 1 dennes på bordet lagda nio tion, om förändring af Riddarh.-Ordn:s stadgandeu, i afseende på sättet att utse Ordftde, Ledamöter och Suppleanter i Riddarh.- Direkt.-n. Anmäldes och lades på bordet ett från BankoUtsk. inkommet Utlåt. JM 39, i anledn. af Aurora Cedergrens ansökning, att fortfarande få tillgodonjuta det arfvode af 66 R:dr 32 sk. b:ko, hon hittills i egenskap af formbindare-elev å Tumba bruks stat upburit. In fidem protocolli, Albert Munck. Den 10 Juni. lil Lördagen den 10 Juni 1854. Plenum kl. 10 f. m.
En del bland Utskottens Ledamöter hafva ansett bidraget böra fortfara till och med år 1820 eller det år då nästa Riksdag derefter infaller; och andre åter att det borde fortfara i tio år, Till stöd för den förstnämnde meningen har blifvit anfördt, att det skulle vara ganska betänkligt att ingå uti åtaganden för en längre framtid , så mycket mera som det vöre stridande emot antagen princip , hvilken är gällande till pch med för de anslag som göras till hela Samhällets upprätthållande : att de vidrigaste följder afven skulle uppkomma af en mera oinskränkt förbindelse ; ty då å ena sidan de löften böra vara oryggelige, som gifvas af Rikets Representanter, skplle å den andra förändrade tider och omständigheter så kunna försvåra uppfyllandet deraf, att verkställigheten måste ske på beskostnad af Jljkets allmänna väl ; och vidare , att ehuru de nyligen upprättade Calculer synes stödja sig på de sannolikaste grunder som kunskap och erfaypnhet kunna lemna , det likväl skulle vara vågsamt ingå uti den försäkran, att kostnaden för återstående Canal-arbetet med visshet skall stadna y'id den påräknade summan, enär man tvärtom inser flera händelser, sorn kunde öka behofvet; i hvilket fall Riksens Höglofl. Ständer ffter fern års forlopp, likasom nu, skulle komma - ma i det brydsarnma valet att antingen låta Canal-arbetet afstadna eller ock bevilja förhöjda utöfver Statens förmåga sträckta anslag. Såsom skäl för den sednare meningen har åter blifvit yrkadt, att ehuru det med säkerhet bör kunna förmodas, att enär Riksens Ständer en gång pröfvat Götha Canals anläggning vara ett Riksgagneligt företag samt vid denna Riksdag , till arbetets fullföljande , beviljat särskildt penninge biträde, det icke gerna bör kunna sättas i tvifvelsmål, att ett sådant, til 1 arbetets fullbordande erforderligt, biträde skulle af kommande
Må handa har jag misstagit mig: jag vill äfven medge det; och ehuru i sådant fall dessa slags lörfattningar ej heller blifva af fullkomligt verksam nytta, uträttas dermed dock något: Det var förmodligen också under en så dan åsigt, som Regeringen vid förlidet års slut törböd importen af Rum, som betydligt tryckte handelsvågen. Jag erkänner, att Rikets ställning i allmänhet påkallar inskränkning uti consumtionen af främmande varor. Herr Grefve Schwerin upprepar den erinran i denna del, som den 3 Juli 1811 af Kongl. Maj:t utfärdades. Jag vågar tro mig förvissad, att Kongl. Maj ts tänkesätt i denna stund äro oförändrade: hvad sorni detta ämne,nu anföres, är allt* så icke något nytt, utan längesedan erkändt och högt yttradt. Kongl. Maj:t har, efter Riksens Ständers önskan, nedsatt en Comité för Tulltaxans omarbetning och i allmänhet de Tullverket rörande författningars granskning. De deri till* förordnade Embetsmännen understödjas af efRidd. 0. Ad. 578 Den 28 Juni. farna och kunniga handlande, skeppsredare och manufacturister, sorn i Comitéen äro Ledamöter. Norrska StatsRådet medarbetar der äfven i de delar, som angå handelsförhållandena imellan Kongl. Maj:ts bägge Riken. Jag tager för gifvet, att vigtigare resultat för Riket, i afseende på dess Tull administration, i följd af Comiterades arbeten, skola uppstå, än de sorn uppräknas i de 8 punkter af Herr Grefve Schwenin yttrande i ämnet, som han anser innefatta materialierna till en högst nödvändig, total förändring af h la Tullinräitningens organisation, ram sora jag åter för ruin del tillåter mig betrakta af mindre värde än mycket annat. Den Forsta puncten: kan i allmänhet vara nyttig; men bör ej vara en ofelbar Lag. Den Andra är en detaille sak af ringare värde än man synes förmoda.
Och då det är i förhållande till antalet af arbetande ledamöter, som mer eller mindre arbete bör kunna åstadkommas; följer häraf, att den större eller mindre verksamheten hos hvardera af Hofrätterna står i enahanda förhållande, sorn medeltalet af hvarje ledamots fullgjorda arbete i den ena står till samma medeltal i den andra. Vid anställande af en jemförelse efter denna grund, skulle man skäligen kunna utesluta besvärsrnålen, såsom varande hos alla Holrätterna i det närmaste lika manga och dessutom i arbetsamhet föga jemförliga med de instämda och vädjade, samt endast imellan dessa senare fullfölja jeinförelsen, hvars resultat då Idelie, att det arbete af detta slag, som ena Hofrätten på ett år åstadkommit, förhåller sig till den andras arbete så, som 29 till 38, men till den tredjes så, som 29 till 77. Men om ock begge arterne af mål för hvardera Hofrätten sammanläggas, och förhållandet af den enas arbete till den andras följaktligen blir sådant, som 63 tili 70, men till den tredjes, som 63 till lil; så måste dock storleken äfven af detta missförhållande hilligtvis väcka tvifvelsmål emot jetnförelsegrundens vigtighet, då vid betraktande af det mindre arbete, besvärsrnålen erfordra, den ena Holrättens arbetsprodukt i allt läll ej kan skattas till högre, än hälften af den andras, och då det ingalunda förekommer sannolikt, att den ena i sjelfva verket arbetat dubbelt så mycket, som den andra. Missförhållandet minskas dessutom icke, i läll man derjemte beräknar de mål, som blifvit utan lottning handlagda, d. v. s. dels efter underställning och dels för öfrigt ex incommunicato afgjorda, de senare bestående af både civila och brottmål, och fördelar alla dessa mål på Hofrätternes samtliga Ledamöter; ty deraf belöpa på hvarje Ledamot i Svea Hofrätt, 76, i Göta Hofrätt 52, men i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 121. Ämnet är således icke nöjaktigt utredt; och det åligger mig att derom söka närmare upplysning; men härtill har tiden varit otillräcklig, efter det anledningen tili forskning i ämnet för mig yppades.