Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna föreskrifter. §. 1. För alla medel, af hvad beskaffenhet som helst, Ordinarie eller Extra Ordinarie, som genom allmänna bidrag tillkommit, eller genom Tractater med främmande Magter Riket tillflutit, aflågges Räkenskap utaf vederbörande, på hvilka sådant beror, inom föreskrifna tider och vid det ansvar, Förfaltningarne för underlåtandet deraf stadga. §. 2. Alla dessa Räkenskaper, med dertill hörande Kongl. Bref, Protocoll och Handlingar, utqn undantag, innefatta den allmänna R^dovis - 38 Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 320* ningen för StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. $. 3. Uti årligen afslntande RikshufvudBok, der Råkenskaperne för de allmänna Cassör och Fonder, sorn hittills ej blifvit af Rikets Ständers Revisorer, utan endast i KammarRätten granskade, hädanefter, ifrån och med dem för år 1829, äfven ingå, sammandrages denna Redovisning, och samtlige SpecialRäkenskaperne utgöra dess verificationer $• 4. Denna allmänna Redovisning för StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, utgör föremålet för Rikets Ständers Revisorers granskning, i den ordning Grund-Lagarne, och, i Öfverensstämmelse dermed, denna Instruction Stadga och förmå. §. 5. Hvarje Revisions-förrättning skall omfatta tvånne års afslutade Räkenskaper, följande på hvarandra, ifrån den tid StatsVerket sist, af StatsUtskottet vid Riksdag eller af Rikets Ständers Revisorer, blifvit öfversedt; och Revisorerne skola sammanträda så ofta, att detta kan behörigen verkställas. §• 6, Det år en sådan Revision infaller, tage den sin början den i5 September, och varda Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 320. 39 Revisorerne dertill af Kongl. Majrt, genom allmän Kungörelse, kallade; skolande, så väl R.
Ridderskapet och Adeln, (Ny §.) ?94 Pen 18 Augusti «, w, eller är det särskildt stadgadt, att, jemte de de personer, som in pleno skola väljas, ett visst antal suppleanter tillika bör utses, för att inträda, i mon af inträffande ledighet; då bör alltid valet ske på det sammanlagda antalet af ordinarie och suppleanter, hvarvid de flesta rösterna bestämma hvib ka personer blifva ordinarier, äfven som den ordning, hvari supple»nterne böra tillkallas, §. 44, Sedan voteringseller valuppropen åro slutade, öppnas sedlarne af ordföranden , samt granskas af honom och af dem, som vid bordet sitta, ibland hvilka fyra föra hvardera särskildt Protocoll, som efter fulländad votering eller val collationeras; derefter upprättas ett omröstningseller valprotocoll, hvilket under~ Svarar mot 46 §. Deri 18 Augusti <?. mt 395 skrifves of aila riem som vid bordi-t sitta, oell genast upplåses. §. 45. Vid hvarje Riksdag, Svarar mot by §. vare sig Lagtima eller Urtima, vålje Ridderskapet och Adeln in pleno, på sätt föregående ^ § stadga, 3;ne Fullmågtige uti Riksens Stånders B^nk, och ett lika antal Fullmågtige uti Riksens Stånders RiksgåldsContoir, samt förordna dessutom, enligt 68 §. Riksdagsordningen, på sått Ståndet lämpligast finner, om Revisorer till de derstädes anbefallt» särskildta gransknings förrättningar. Hvarförutan Ståndet åfven , enligt 6p §. Riksdagsordningen på sätt det lämpligast finner, förordnar om ersättandet af de, genom dödsfall eller and ra tillfälligheter, uppkommande ledigheter bland Fullmågtige eller Revisorer. *9i Ven 18 Augusti t, w. Fullmågtige och Revisorer taga sina såten efter de Åtters ordning i Matrikeln, hvilka de tillhöra. I anseende till personerne, hvilka till dessa befattningar kunna komma under omröstning, iakttages hvad Riksdags.
Ty saken var den, att dennes skönaste klenod vid en krök af nämnda landsväg plötsligen blifvit synlig för ingeniörens tjusta blick. 3 Kilen! » Han kramade den urigå flickans hän o der och betedde sig i allmänhet på förälskade tokars vis. » Jag hade ett bud till Torpstugan strax härintill, » sade fröken ' Ellen och såg helt belåten ut öfver sammanträffandet. » Och har gått hela fjärdingsvägen hemifrån? » » Ja — och tänker gå vidare Därifrån till hä- radshöfding Ekmans, där jag. » » Nej, se det kommer då inte på frågan? » » Hvad menar du? » utbrast Ellen häpen. » Att jag får skjutsa dig dit, förstås? » Ahja, det gick hon inte så motvilligt in på. » Det är ju en hel fjärdingsväg dit också, » anmärkte ingeniör Holm. » Det är så — se ' n får jag väl af häradshöfdingens skjuts direkt hem till Björkhammar, dit det då också blir en fjärdingsväg. » » Ja visst, egendomarne ligga i vinkelspetsarne på en nästan liksidig triangel, » reflekterade ingeniören med landtmätarmässigt snusförnuft. Det unga paret hade snart stufvat in sig i ingeniörens släde och kuskade i väg mot domarebostället. På ungefär halfva vägen mötte de prostens slädekipage, hvarvid ingeniören under en sirlig hälsning gjorde ett ännu sirligare svängundan med den påföljd, att — huj, hvad det gick! — hans eget ekipage hamnade omkullvältadt i det snöiyllda diket. Såväl han själf som fröken Ellen gjorde därvid en liten saltomortal med sluteffekt, att de båda med en mjuk duns kommo att sitta midt emot hvarandra i snön, alldeles som två snälla barn, som sitta och endräkteligen leka tillsammans. Fröken Ellen såg så komisk ut, där hon satt i stel bestörtning, att ingeniören hukade sig ned och brast i ett hejdlöst skratt. Det fick ett eko i prästgårdsdamernas fnitter, som ännu en stund hördes på afstånd, sedan de kört vidare. Raskt svängde ingeniören upp det lätta fordonet på landsvägen igen och inbjöd sin dam att åter taga plats.
Maj f. m. lagförd blifvit så förstådt eller alt 49 §:n i 1848 års författning blifvit tolkad i öfverensstämmelse med de sammansatta Utsk:ns förslag. Det måste ostridigt vara rigligare att gifva §:u en bestämd redaktion så att all tvätydighet uphör, än att lemna domaren i tvekan om lagstiftarens mening. Jag yrkar fortfarande bifall till §:n. Efter af II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, först till bifall å ifrågavar. §, och sedan till afslag derå samt bibehållande af 49 § i nu gällande förordning, framställde, med blandade ja och nej besvarade propos:r, förklarade H. Ex. det han trott sig finna den sednare propos:n besvarad med öfvervägande ja. Hr Weidenhjelm, begärde votering. Uplästes till justering samt godkändes följande votenspropos. Den, som bifaller 49 §:n af det i Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 1 afgifna förslag till förordning, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, beslutar R. o. Ad. att, med afslag å denna §, bibehålla 49 §:n af nu gällande bränvinsförordning. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 20. Biföllos. §:n 53. Frih. Raab: 53 §:n lyder sålunda: ”För oloflig bränvinsförsäljning, som med husbondes vetskap verkställes af hans hustru, husfolk eller i hans arbete antagne personer, skall han ansvara, såsom vore förbrytelsen af honom sjelf gjord.” Min afsigt är ingalunda, att mannen skall undgå detta ansvar, men deremot önskar jag, att ansvaret måtte utsträckas äfven till hustrun. Det har nemi. inträffat att hustrun fortsätter den olofliga bränsvinsförsäljningen under det mannen aftjenar böter för förseelser, begångna af hustrun. Så har varit förhållandet med en hustru i mitt granskap, hvilken, under mannens vistande pä Calmar Slott, förtjenat ganska mycket på denna bränvinsförsäljning.
Ständer af den utväg, att hwars och ens afgift i förhällande ök-s, dä brist möjcligen skulle wisa stg, godkänncs, fordrade detta fdrsigtigh ts steg, om, i hopp att erfaren, heten ak näqre är ffnlle bestycka det annan Taxering än efter werkelin ^hällning och förmögenhet worc lika onödig som o'ä t,eis, icke örn t att med uägot widare andragande öka d.n rridlyftighet, svin Högloft. U stöttas Betänkande och sfö.flag redan äga; naen s dan Högloft Utt^ottet wid Justering af det Proj.ct till d,m Berednings.Ledainötorne författat elter wi§e förut faststäldc hutwudgrunder, gätt, enligt mitt begrepp, ännu längre frän första pnncipu) och ögonmärket i sä n ätt», 0tt Högloft. U'skottct bade lågt se stild Bevillning ä Caracteeer, hwilka icke äisöljaS af Embete eller tjenst, och äfwen för de fleste Embetsmän, fastän i ojämnt fbrhällande, i Minimi-Tadell n ursäkt för deras löner, ritan något afdrag eller afl ende pä skuld och knappar» vilkor, tull afgift efter Inkomst-Tabellen; sä kan jag icke annar än ädagalägga min fullkomligaste öfirertygelfe vin orättvisan och skadligheten af denna förändring, hvilken jemwäl strider emot hwad i Betänkandet Utlvlweis, att nnmtiu ej beskattas efter drägier och namn och ingalunda stgr wäl tilsammans med hwad i öfrigt där sägs om billighet och rättvisa i grunderne, och förnämsta spnpunctm pä verkelig inkomst, samt om nedsätts - 873 Den 2g September. sättning i Utskyldernc för Embetsmän, äfwensom akt inga afsteg frän första principen wörö tagne utan för säkerhetens skuld. Till ännu närmare utweckling af mine anmärkningar i desie ämnen, torde nu tillätas mig widare fä framställa: 1:0.
Ehuru jag icke anser mig egentligen vara motsagd af Grefve Löwenhjelm, anhåller jag likväl att få erinra, att en Nations ära och anseende understundom kunna blifva för dyrt betalte, såsom då en obetydlig orsak invecklat små Stater i Krig, samt mindre Krigstillfälligheter beredt stora Länders förlust. Jag är alldeles ense med Grefve Löwenhjelm deruti, att Fästningar icke kunna utan Folk försvaras, mén tror, att under nuvarande Fredslugn i Europa, någon del af den ständiga Krigsmagten skulle kunna förminskas, för att derigenom skaffa armar åt Jordbruk och Näringar. Grefve Iföwenhjelms Anmärkning angående Guillotinens verkan i Frankrike, är i så måtto sann, att Den g 'Januarii. 52 7 Guillotinea var ett betydligt medel att förmå Soldaterne att marchera till Armeerne, mea derstädes hvarken funnos eller beliöfdes några Guillotiner. Dylika anstalter förutan, marcherar vår NationalBeVäring frivilligt i Fält, och jag har således icke gifvit anledning till denna jemnförelse. Min tanka har endast varit, att man i Fredstider horde bemöda sig att skapa allmän välmåga och trefnad, samt derigenom försätta Nationen i en ställning, hvilken den framför allt skulle frukta att förlora. Hvad angår den af Grefve Löwenhjelm anförda Historia om Franska Armeens Förluster och Segrar, vågar jag icke ingå i någon vederläggning deraf, emedan jag tillerkänner Herr Grefven en säkrare kunskap derom, än den milt minne lemnar mig. Sluteligen får jag förklara, att långt ifrån att vilja alldeles slå ner FörsvarsVerket, håller jag före, att Stridskrafterne i Fredstid höra sparas, för att först när Krig inträffar, kunna med fördel användas. Grefve Mörnerj Adolph Göran:
Majits nådiga Skrifvelse med del af Kommitterade afgilna underdåniga Betänkande och förslag, angående skjutsnings-besvärets ordnande, dels ock väckta motioner, i samma ämne; och lät Ståndet bero vid del af Utskottet å pag. 3 afgifna yttrande angående skjutsnings-besvärets skiljande från jordbruket, hvaremot Betänkandet i öfriga delar af Ståndet godkändes; med undantag deraf att, beträffande § 39 uti Kommitterades förslag till reglering af befordringen utaf post och resande m. m. från sista momentet skulle utgå slutorden: ”börande likväl detta Kongl. Maj-.ts Befailningshafvandes beslut om förhöjning utöfver en R.dr, för att blifva gällande, underställas Kongl. Majlis nådiga pröfning,” dock skulle emellan Usta och 2:dra momenten af samma § inflyta 2:dra punkten af den utaf Jonas Andersson från Östergöthlands län afgifna, Betänkandet vidfogade reservation så lydande: Konungens Befallningshafvande åligge att, på samma gång entreprenad-auktion å skjuts-skyldigheten utlyses, kalla skjutslaget att genom ett eller flera valda ombud sig vid auktions—tillfället infinna för att skjutslagets rätt och bästa bevaka, samt med öppen rått att i behörig ordning öfverklaga vederbörandes åtgöranden, i fall af befogenhet;” hvarjemte Prot.-Utdrag den 8 och 12 September 1860. 689 hvarjemte Höglofiiga Ridderskapet och Adein samt Vällofliga Borgare-Ståndst skulle vördsamt och vänligen inbjudas, alt uti Bonde-Ståndets beslut angående detta sednare tillägg sig förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statsoch Banko-V Iskottets Utlåtande N:o 24, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Skrifvelse med förslag angående förändrad organisation af Hypotheks-Inrältningarna i Riket, blef Utskottets förslag till förorgning, angående en allmän Hypotheks-bank för Riket, till Utskottet dterremitleradl, jemte dervid gjorda anmärkningar. Den 8 och 12 September.
Pfeit, Vlär. d. i-y Nor. m&, 7 Från Wällofl. Borgare-Ståndet, S. D. Af Kongl. Maj:ts den i3 dennes i Nåder aflåtne och i dag genom Herr Hof* Cancelleren meddelade skrifvelse, som nu upp. lästes, inhemtades, att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets sist församlade Ständers under-* dåniga skrifvelse af den 12 Maji 1823, rörande den inom Riks-Stånden väckta fråga om rättighet för det Hedervärda Bonde-Ståndet att, efter eget val, tillsätta sina tvänne Notarier, efter pröfning af ordalydelsen i s>4 §> Riksdagsordningen, icke delat den af Rikets Ständer yttrade mening att nyssnämnde §. uttryckligen skulle medgifva Bonde-Ståndet någon rättighet att tillsätta sina Notarier; att, då den af Rikets Ständer yttrade åsigt synes innebära en tolkning eiler förklaring af Riksdags.Ordningens 24 §, utan att samma förklaring likväl tillkommit, eller blifvit Kongl. Majus Nådiga sanetion underställd, på den väg, 83 §, Regeringsformen föreskrifver, har Kongl. Majit ansett sig, genom sistnämndens ordalydelse, förhindrad att de/initift kunna lemna Dess Nådiga bifall till hvad i underdånighet blifvit framställdt; att, då den olika tillämpning^ som blifvit gjord af 24 §, Riksdags-Ordningen deremot nogsamt utvisar behofvet af ett klart 8 Fröt.
Derföre bör §:n innehålla, att sockenstämmor skola hållas i hvarje församling årligen uti Maj och November månader, samt eljest när belxofvet så fordrar. Hr Lagerheim, Lars Magnus: De värde talare, som yrkat, att något vidare stadgande, än hvad Utkrns redaction innehåller, icke skulle vara nödigt, hafva visserligen såvida rätt, att då i denna § jemväl tinnes inlaget, att sockenstämmor skola hållas när nödvändigheten det fordrar, så är tillräcklig latitud Jemnad att utlysa sockenstämmor, när del kan anses angeläget; men jag hemställer dock, huruvida icke, då nian af erfarenheten känner att sockensläm - Den 6 Ma is. 12S ma behöfs efter höstflyttningen, det vöre tjenligt att i lagen bestämma att sockenstämma skall bållås på lämplig tid efter denna flyttning , nemi. i November månad. Jag anhåller derföre, att i §:n måtte blifva bestämdt, att sockenstämmor skola hållas uti Maj neli November månader. Hvad angår frågan att äfven utsätta Mars månad såsom en tid för en 5:dje sockenstämma, så hvilar angelägenheten af denna lids bestämmelse derpå, huruvida det i 5 §:n föreslagna val af taxeringsman blir af Ståndet antaget eller icke. Sockenstämman i Mars månad är således icke af en så bestämd och oföränderligt gällande nödvändighet, som sockenstämmorna i Maj och November månader. Jag hemställer derföre, i likhet med hvad Frih. Cederström föreslagit, att i t §:n icke måtte bestämmas (leia än 2:ne årliga sockenstämmor, hvilka skola hållas i Maj och November månader. Frih. Nauckhoff, Joli. Otto: Äfven jag är af den tanken , att arne ordinarie sockenstämmor årligen böra äga rum. Jag anser det vara bäst att blott bestämma, att en sockenstämma skall hållas 0111 våren oell en om hösten, samt öfverlemna åt communerna att sjelfve öfverenskomma 0111 dagarna dertill, hvilka icke kunna vara desamma i alia landsorter. Jag anhåller 0111 bifall till Frih.
Postverkets inkomster hafva blifvit beräknade i ordinarie statsreglertn ; men det oaktadt vill man nu använda dess inkomster äfven för extra-statsregferingen. Detta är Utsk-.s ena fel. Det andra är det, som Hr Grundelstjerna anmärkt, nemi. alt StatsUtsk., som ganska riktigt föreslagit R. St., att hvarje departeroents-chef skulle hafva sin särskildta hufvudtitel, på hvilken han allena finge contrasignera anvisningar, nu afvikit från denna grundsats och uppgjort ett förslag, enligt hvilket en militär-departements-chef skulle få disponera tillgångar från Finance-departemenlets hufvudtitel. Jag anser, lika med Frih. Cederström, ett särskildt anslag bör för ifrågavar. behof anvisas på de tillgångar, som finnas för extra-statsregleringen. Skulle til Ig ängarne icke förslå, så återslår alltid den af Frihm omnämnda utvägen, att anvisa på Riksg.cont., som emottager _ statsverkets öfverskott och således får medel dertill. Gr. Frölich: Så vidt jag af discussionen kunnat fatta, — ty of StatsUtsk:s framställning har jag icke erhållit fullständig upplysning derom, — har från början så tillgått, att K. M. til) tclegrafini ättningen lemnat anslag af postverkets medel, och att K. M., vid framställande af sin nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, sjelf icke ansett nödigt att summan skulle uppföras på ordinarie stat. Då anslaget en gång blifvit af K. M. uppfördt på postverkets inkomster, och då det icke lär kunna bestridas, alt telegrafinrättningen står i närmare sammanhang med postverket, än någonsin 182 Den 20 Mars e. m. ångbåtars byggande, så skulle jag tro, att ångbåtsbyggnaden måste vika för telegrafinrättningar. Huru mycket man ordar om oformligbeten i detta hänseende, så bärleder den sig likväl icke från R. St. eller deras StatsTJtsk. Den är dessutom icke af svårare beskaffenhet, än alt den gerna kan fortfara intill nästa riksdag, då man får se, om K.
Jag tror likväl att detta motskäl bör förfalla, då man betänker att RiksStaten är uppgjord för fem år,’och att således den föreslagne åtgärden endast innebär enahanda förhållande, som om man vid ett års början uppbar hela årets anslagssumma, i fall Staten vore för blott ett år bestämd. Jag är dock ingalunda böjd, att som allmän regel hylla principen, men tror att en god hushållning någon gång klafver undantag, och att ett sådant i förevarande fråga skulle leda till Stats-osconomisk fördel. Hr Öfverste Lefrén, Ur Prosten Ostberg samt lii Lagmannen Stahle hafva uti förestående Reservation instämt. Utlåtande, i anledning af Hr Rosenblads , Bernil., motion, rörande åtskilliga, föreslagna afskrifningar i RiksgäldsConloirets Räkenskaper. (Ihgs-A.) Från II. R. o. A. har till Utskottet blifvit remitterad en motion af Hr Rosenblad> Remlin så lydande: 354 Stats-Utslottets ”1:0 Då skyldigheten att inlösa de af RiksgiildsContoiret på 1790-talet utgifne Koppar-polletter blifvit på Banken öfverflyttad; då sedan 180g inga sådane till inlösen blifvit anmäita; då efter det förändrade myntvärdet, dessa polletters utmyntning på Skffi ungefärligen motsvarar den af R. St:r nu stadgade lagliga skiljemynt; då således ingen anledning förefinnes, att någonsin inlösta KopparPoletter skola komma att lemna någon tillgång åt RiksgäldsContoiret; så föreslår jag: ”att det bland RiksgäldsContoirets tillgångar upptagne värde af Kopparn uti utelöpande Skiljemynts Polletter må af skrifvas. 2:0
Och Adeln d. 11 Jan. 1830» Preste-Ståndet d. 13 —• Borgare-Ståndet d. 13 “ “ Bonde-Ståndet d. 15 *— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > i anledning af yrkadt tipphäfvande af den > vid fördelningen af Utmarken å öland j samma Utmark åsätta Ränta. S. A. K. Sedan E. K. M. > i Nådig Resolution den p Mars 1824» förklarat Sig icke kunna bifalla Fullmägtiges från Öland, vid sista Riksdag, gjorda anhållan om befrielse från den Spannmålsränta, som blifvit bestämd att utgöras för den å Hemmanen på Öland fördelade Utmark, eller den så kallade Alfvaren, på den grund, att samma Ränta blifvit vid Statsregleringen upptagen och påräknad, har enahanda begäran hos R. St. blifvit framställd af Fullmägtige, vid innevarande Riksdag, från Calmare Län, dervid, såsom hufvudsakligt skäl för samma yrkande, blifvit uppgifvet, och hvilket genorn bifogade handlingar, rörande skedda förmedlings-sknttläggningar af serskilda Hemman på Öland, sökt styrkas, att Allmogen derstädes, från urminnes tider, å ifrågavarande Utmark egt betesrättighet, sorn vid skattläggningar blifvit bland Hemmanens så kallade lierrligheter upptagen och Bihang t. R< S:s Brot. 10-de Samt. 2 Band. 2 Haft. 1 % Exp. Utsi. Får stei g till urul.
I anledning af denna nådiga framställning har inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Carl Anders Larsson från Ostergötlands län, uti det af honom afgifna, till Utskottet remitterade, yttrande i åtskilliga statsreglerings-frågor, — jemte yrkande att förberörda af Kongl. Majit äskade anslag icke mätte af Rikets Ständer beviljas, — fästat uppmärksamheten derå, att, derest innevånarne å S:t Barthelemy icke förmådde sjelfva bekosta koloniens förvaltning, det syntes vara skäl att densamma blelVe till annan Stat försåld eller bortskänkt. Med afseende å de betydliga utgifter, som Statsverket sedan lång tid tillbaka årligen fått för kolonien S:t Barthelemy vidkännas, och då föga anledning finnes till den förhoppning, alt dessa kostnader skola blifva ersatta eller för framtiden minskade genom ökad afkastning från kolonien, finnér äfven Utskottet för sin del önskvärdt att, genom öns afträdande till någon främmande vänskaplig magt, Svenska Staten Bih. tilt B. St. I Afd. 2 Band. 3 Haft. 2 10 Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 9i. kunde befrias från vidare uppoffringar för denna besittning.
Och så gingo vi på, endast vägledda af karta och kompass, ty säterstigar voro der nog af, men de förlorade sig beständigt i myrmarker, hvilka vi klefvo igenom med en kraft, så det hördes som då ett ringförlofvadt par sitter i ett soffhörn vid skymningsbrasan och ger de närmare slägtingarne ett tydligt begrepp om hur det låter, när man drar foten ur våt dy. Ja, likheten var så förvillande att jag flere gånger vände mig om, för att se om kamraterna kysstes. Kartan sade oss, att vi skulle öfver en elf, gälde nu att finna den i sitt stilla halftorra lopp. Upp på en klippa för att speja! Nej, ännu syntes den ej i den angifna rigtningen, men till venster om oss lågo ett par bodar, hvilka vi, enligt kartans utsago, kunde antaga för fäbodar, och dit kände vi ännu ingen dragning; alltså bara vidare, för att söka den utstakade säterstigen! Vi formerade nu en spridd jägarkedja, och genom tillrop af: »Spår! Spår! Tydlig säterväg! Otydlig väg! Ingen väg!» meddelade vi hvarandra våra upptäckter och gingo framåt i värre kroklinier, än den värste vinkeladvokat kan utfundera, för att nå målet: Nordboden. Redan vid denna tidpunkt och medan solen ännu syntes öfver fjelltopparne, hade kandidaten en profetisk syn och uttalade mystiska ord om snöfjell, sedda i den dubbla belysningen från månens skifva och ett nattligt bål. Men vi trodde, att synen endast var ett foster af hennes nyfödda äfventyrslust, närd af minnet af den blågula strålgloria, i hvilken hon föregående afton visat sig på sätern. Vår zigzagsvandring, för att söka väg genom kärr, enoch dvergbjörksfält, genom hvilka senare vi marscherade bums på, ty buskarne gingo ej högre än till knäet, och urfjell pläga bära vanlig menniskotyngd, förde oss till den vackraste lilla fjellsjö.
Salarium af Fahlu bergslag 80: — Hospitalskassans afgift till Malmö läroverk 7: 50. v. Döbelnska, Grimbergska och Severentsonska donationerna *22: 88. A. M. v.'Balthasars d:o 2‘61: 25. .936:, ;01. > täcktes -fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att anslaget till elementarläroverket bör med ett motsvarande belopp, dock efter afdrag af 30 jRdr, hvilka af den Liedrotska donationen böra inberäknas i uti lönebdöppen för , Järnrne,iyid Lidköpings skola, varda ökadt, således med ,9,66.Rdr 1 öre. I händelse af bifall till hvad jag sålunda i underdånighet föreslagit, skulle elementar-läroverkens årliga behof under nästa statsregleripgsperipd blifva ^åspm följer: till aflöning, enligt redan gällande bestämmelser, för samtlige nuvarande rektorer, lektorer, adjunkter och kolleger, 48 Bil. N:o 7 d) lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o%l, om Statsverket 1862.