Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut Supra. CARL JO IIA N\ J. Nordenfalk. Utdrag af Protocollet öfver Krigs-är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 2g October 1828. Närvarande: Justitia Stats-Ministerft 11. E. Hr Grefve Gjllsnborg. Bil. till Kl. M. Nådiga. Propos. N:o S. i3 Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. S tats-Rådcn: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Nordenfalk. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, författadt förslag, till Kongl. Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, om afhjelpand§ af den årliga bristen i Salpeter-fonden, och örn ett förändradt sätt för Salpeter-gärdens uppbärande. På Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande af bifall till detta förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, täcktes Kongl. Maj:t samma förslag, sådant det i detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla och befalla att proposition skulle, i enlighet dermed, lill Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo C. R. Kökeritz. 14 Bil. till K. M. Nådiga Pr opös. No 5. ■Stormngtigste Ällerhädigste Korning! Fern. år hafva förflutit seldali Coiniteräde för Salpeter-Ärendena hade Nåden, att inför E. K.
Loke gick ännu fritt omkring, hvar han behagade och ej minst i Asgard, emedan Oden icke ville bryta den ed han svurit honom i tidernas morgon. Att alla skydde och undveko honom, syntes han icke mycket bry sig om. Han efterletade Gullveigs hjärta, fann och slukade det och födde någon tid därefter en ohygglig dotter, pästvarelsen Leikin och många bröder till henne, de så kallade baningarne (förpästarne). Tor kastade Leikin ned i Nifelheim. Hon stötte sin ena sida svårt och hennes benbyggnad bröts i fallet. Däraf kommer sig väl, att hon är till hälften svartblå, till hälften likblek, och att hon har en stupande gång. I Nifelheim gjorde henne sjukdomsandarne till drottning. Lokes son, ulfven Fenrer, hade fått stanna i Asgard, emedan han i början var lekfull och syntes oskadlig; men hans fader såg med nöje, huru Fenrer växte och lofvade att med tiden varda så stor i sitt slag som Midgardsormen i sitt. Asarne förvånades öfver, att den mat, som lades för honom, var tillräcklig att gifva honom så hastig tillväxt i storlek och styrka, fast han ej fick mer än Gere och Freke att äta; men den föda, som gjorde honom så stor och farlig, var gudarnes felsteg och människornas synder. Fröjs giftermål med Gerd firades med föga glädje. Hennes fader och moder hade ju blifvit dräpta af dem, som voro de förnämste gästerna vid fästen. Kort därefter begärde Njord gudarådets sammankallande. Asar och vaner sammanträdde på sin heliga tingsstad, alla med en förkänsla af att något vigtigt och ödesdigert förestod. Våra fäder älskade väl mycket strider med vapen, men lika mycket strider med skäl och grunder, med påståenden och invändningar. Den öfverläggning, som nu uppstod mällan asar och vaner, har varit vidlyftigt och noggrannt omförmäld i forntidssånger. Njord talade å vanernas vägnar. Han, som är den fredliga samfärdselns gud, lade nog sina ord väl och varsamt, ty ärendet var grannlaga och kunde icke få god utgång, utan att sinnena stämdes till förlikning.
Jag får här äran bifoga utdrag från en förtjenstfull författares arbete om ångfartyg. Detta utdrag skall, som jag hoppas, fullständigt upplysa ämnet. Jag får dessutom upplysa, att i Norra Amerika, der ångfartyg mycket brukas, finnes äfven controller i detta fall utöfvade af den administrativa magten. Om besigtningar af Ångfartyg och dertill hörande machiner. För att åstadkomma säkerhet för personer och gods, som afgå med ångfartyg, hafva nyligen såväl i Frankrike som i England K. författningar utkommit om besigtning af ångfartyg, innan dem tillätes att begynna sina resor. Det Franska reglementet är af d. 27 Maj i83o, och innehållet deraf ungefär följande: Intet ångfartyg får börja sin fart, förrän en dertill utsedd commission har intygat såväl fartygets säkerhet, som machineriets och pannans godhet. Denna commission, eller dess ombud, bör dessutom hvarje tredje månad besöka alla Den 17 Juni f. m. 355 uti departementet befintliga ångfartyg, samt till prefecten skriftligen inrapportera de förbättringar derå, de finna nödiga. Gjutna jernkittlar äro strängeligen förbjudna att nyttjas på ångfartyg. Såväl kittlarna som eldrören skola vara af valsade jerneller kopparplåtar. De böra försökas meden tryckning, tre gånger så stark som den kraft, de skola häfva; försöken verkställas med en hydraulisk press eller tryckpump, med ventil att mäta kraften, som användes. Kittlar af gjutet jernsom få begagnas endast till lands, äfvensom alla gjutna cylindrar och ångrör till alla machiner, försökas roed fem gånger den tryckning, som af dem erfordras. Kittlar med raka sidor undantagas från detta prof, emedan ett sådant skulle förändra sidornas form och dessa slags kittlar aldrig få ansträngas till högre tryckning, än högst en och en half gånger atmospherens. Men ehuru dessa sednare icke proberas med hydrauliska pressen, bör likväl undersökas, att deras säkerhetsventiler icke blifva belastade med mera an högst en tyngd, motsvarande halfva atmospherens, eller o,5i6 kilogram för hvarje centimeters qvadrat, hvilket nära motsvarar 7^ U Svensk v. v. emot en verktums qvadratyta.
Stats-Verkets tillstånd och behof, angående, de under Riks-Statens första Hufvud-Titel. — D:o D:o Andra Hufvud-Tileln. Särskilda meningar. II s. i336—i33g. Ytterligare utlåtande. III s, 526—53g. tillstånd och behof, angående, i hvad sorn rörer Riks-Statens Tredje IIufvud-Titel. II s. 1373—14.14. Särskilde meningar. II s. 1414—14I7- Ytterligare utlåtande. IV s. 127—146. Särskilde meningar. IV s. 14yÄnnu ytterligare i anledning af en Kongl. Proposition. IV s. 460—477- Särskilde meningar. IV s. 478 — 48i. Ännu ytterligare utlåtande. V s. 182—i85. Särskild mening. V s. i85, 186. D:o D:o Fjerde Hufvud.Titeln, II s. 1482— 1460. Ytterligare utlåtande. III s. 54o. • D:o D:o 5:te Hufvud-Titeln. II s. 1461 — 1468. Särskilde meningar. Ytterligare utlåtande. III s. 54-1 -—- 5/p. l):o D:o 6:te Hufvud-Titeln. II s. 1469, J470. D:o D:o 7:de Hufvud-Titeln. II s. 1470 — 1474. — .—■ D:o D:o 8:de Hufvud-Titeln. II s. 147^ —■ 148g. Ytterligare utlåtande. III s. 545 — 547- . D;o D:o g:de Hufvud-Titeln. II s. 148g — i4g3. Ytterligare utlåtande. III s. 548. 36 Register. Stats-Regleringen, rörande, jemte en Tabel öfver Stals-Verket. II s. i5o4—iöoy. — Verkets Inkomster, angående beräkning af.
Alt man beralar wisit för mätningen af hwarje tunneland i proportion af jordens belägenhet, men ej beskaffenhet. 2:0 Särskilt wistr för hwarie tunneland för be fwärek af renoveringen dito uträkningen och upskattningen duo tranSporteringen > an större ril mindre, elier frän mindre lil större, alt efter resto at Första Del» Ns 46. Den 22 Jun». rvat tunneland, och inbcräknadt ärgängen af vappek, färgor m. m.; det större eller mindre qvantum af Papper som ssulle ärga wid olika fcalors uylljande torde ej bchöswa att beräknas emedan ju mindre scaka desto mer beswär Z. o Om Landtmätaren ffall sjelf halla sig med födan betalas Veu efter ttmnelandek, beraknadt i samma proportion som befwäret af redan omnämnde puneter nti dctaillcn komma att nlwisa. Pä lika sätt förhälles med ljus och rum, om det ej bestäs Landtmätaren. 4:0 Böra Landlmätarne aldrig fä beräkna mer än en resa til'ech ifra» förrättningen, sami alud stura den förrättning seni är för handen, innan en ny päbcgyunes, sä wida ej laga sörfall och hinder komma emellan, eller alt jordägaren sjelf derri! föranleder. Utom de vfwannamde specificerade beräkningar, fär ej Landtmätaren debitera jordägaren för nägok mer. Uppå desia grunder kan ägaren med mera säkerhet beräkna sin kostnad, och Landrmärarens arf wode blifwa bättre bestämdt efter ^efi flit och skicklighet. Jag hoppas det Wälborne Herr Landt-Marskacken och Högloft.
Riket synes kunna uppstå af en gemensam undersökning utaf de civila och militaira Läroverken, såsom Friherre Björnstjerna löreslagit, hvarföre jag anser mig pligtig yrka, att detta förjlag måtte blifva föremålet för den underdåniga skrifvelsen och nödgas på den grund anhålla om återt remiss af Betänkandet. Hörsamste Memorial!
Frågan, som här blifvit ventilerad, har utgått från principen om näringsfrihet i allmänhet; deruti har jag min troslära mig förbehållen ; men jag har icke trott det vara Ekon.Utsk. tillständigt att nu föreslå en absolut frihet i en näring, då fråga blott är om att afböja ett missbruk. Jag är fullkomligen af den tanke, att hela skrifvelsen kan undvikas; ty om gällande författningar iakttagas, så kominer en hvar, som obehörigen blandar sig i landthandeln, och som, utan att dertill vara behörigen documenterad, utbjuder arbeten från Eskilstuna, att ställas under laga ansvar. Med Hr Lefrdn, som redan utvecklat den delen af frågan, anhåller jag i delta hänseende få förena mig. En värd Den 8 Juli f. ni. talare har sagt, att Utsk. icke conseqvent behandlat delta ärende, emedan det gifves andra med dessa smideshandlande jemförliga, såsom t. ex. glasförare och lumpsamlare, för hvilka samma restriclioner borde äga rum. I anledn. härutaf får jag äran upplysa att R. o. Ad. för några dagar sedan gillat det betänk, från Ekon.Utsk., som var vida liberalare än detta. Det var bygdt på samma grundsats som det i fråga var., men innehöll nästan totalt förbud mot allt kringresande i och för lumpsamling. Vi förbjödo ett sådant kringresande, med mindre lumpsamlaren är skattskrifven hos brukspatronen, för hvars räkning han reser, och är försedd med egentligt pass; och vi voro så noga, alt vi förbjödo honom att hafva hustru och barn med sig, äfvensom vi stadgade, att derest han inblandade sig i någon oloflig rörelse eller i öfrigt företog sig något som i polisförfattningarna är förbjudet, skulle han återsändas till bruket på bruksägarens bekostnad. Då ett sådant betänk, blifvit antaget, hemställer jag, om det gifves någon inconseqvens emellan detsamma och det förslag, som nu utgör föremål för öfverläggning, i det hänseende, som skulle detta sednare vara illiberalare.
Har Styrelsen derigenom haft ett tillfälle, som icke blifvit begagnadt, och icke så snart torde återkomma, att göra de inskränkningar eller förändringar i ekonomiska författningar, som kunnat vara tjenlige, så torde deremot, för de kommande åren, i anseende till ett strängt 38 Den 4 Jn u a r i i f. m. påräknande af inkomsterne, knappast blifva så mycket öfver, att ett nödigt bränvinsbränningsförbud kan, utan rubbning i beräkningen af Statsinkomsterne, äga rum. Derföre måste jag icke allenast bestrida BevillningsUIskottets förslag, att beräkna en del af Saltpetergärden, till utgående på öfverskotlen af bränvinsafgiflerne, utan äfven, såsom särskild motion, väcka den begäran, att StalsUtskottet, ensamt eller i förening med annat Utskott, måtte utse hvar medel skola tagas för att ersätta den brist, som i Stats-inkomsterne uppkommer, i händelse Kongl. Maj:t finner för godt inställa bränvinsbränningen. Härvid får jag fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, alt ett förbud aldrig bör antagas ske på kort tid af några få månader, emedan sådant endast verkar till förökad bränvinsbränning under de öfrige, och förr kan medtaga än bespara de strida spannemålslagren; utan att, då förbud antagas att kunna komma att ske, de böra afses för längre tid af året. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag finner mig af några Herr Ribbings anföranden uppkallad att bestrida den åsigt lian sökt ådagalägga, då lian nemligen trott, att de föreslagna Bevillningsgrunderna skola lägga binder i vägen för Konungens ekonomiska lagstiftningsrätt, i händelse Konungen t. ex. ville inställa husbehofs-bränvinsbränningen. Som jag icke hört någon af Konungens Råd - De n 4 Januari! f. m. 39 gifvare fästa uppmärksamhet härvid, och i synnerhet FinanceMinislern iakttagit tystnad, anser jag häraf vara en följd, att Konungen icke finner sin ekonomiska lagstiftningsrätt numera höra göra intrång uti Rikets näringar.
Den 19 (September ftfllibne år, f)oö Äongl. «Dlaj:t i unDerDånigfjet anl>allit, att några allmänna fpärrningö* anffalter inom SanDet ide måtte påbjuDaö, utan De reDan inrättaDe genaft uppf>äfmaö; inmånarne inom De traf ter, till Ijmilfa farfoten ännu ide fpribt fig, lifmäl ej förmente, att, unDer miga förbehåll ocf) på egen befoffnaD, fjelfme foranftalta om få bejfafaDe förftgtig# petömått. §• 2. 'SBi pafme pröfmat alla ifrån ftfta SviföDag ijmilanbe, lagligen SScfTutaös bereDDa förffag till änDringar eller tillägg t Siifetä ©runDlagar, j^är#^#Ä*rleDanDe fig Delö från ^ongl. ?Dlaj:tö Derom aflemnaDe “SRåDiga fPropo# fitioner, udj Dels från ©onfiitution&Utjfotteté miD ftffliDne SftföDag Derom gjorDe fratnffällningar; pmarefter <2Bi, beträffanDe De feDnare, uti ©frifmelfe Den 21 l£ffaj 1834, tili j^ongl. SDfaj:t i unDerDånigljet öfmerlemnat fåDana, forn af alla fpra 9vifé#©tanben blifmit gillaDe ocf) antagna; od) feDan djanö Sfaj:t konungen, Den 21 Sftarö inne# maranDe år, å en Del af Dega förffag meDDelat ©eg SftåDiga jtaD# fäftelfe, fontma följanDe i meDerbörlig orDning fafiffällDa tillägg eller förändringar i ©runDlagarneö flaDganDen, meDelff f)mi!fa
Min mening har endast varit, att man icke, då Judarna skola vistas i landet, bör beröfva dem, för det första tillfälle till uppfostran och för det andra till försörjning. Jag begär återremiss. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag är till stor del Den 10 M a j (. m. 395 förekommen af den siste värde talaren, med hvilken jag förenar mig. Det är otvifvelaktig!, att de judiska föräldrar, hvilka tillåta sina barn att begagna christna skolor, derigenom tillkännagifvit, att de lemnat åt barnen sjelfva att jemnföra båda religionerna och välja, hvilkendera de vilja antaga. Derigenom, att man hindrar dem från skolans begagnande, hindrar man dem således äfven ifrån att afsäga sig den judiska och omvändas till den christna läran. I fordna lider sökte man omvända till christna religionen med eld och svärd; men sträfvandet att hindra från öfvergången till den tro, man sjelf anser vara den rätta och kanhända enda saliggörande, är helt och hållet nytt. Man har fruktat, att judebarnen, vid utöfningen af de religiösa bruken, skulle störa de öfriga. Jag vet icke, hvarföre man kan förmoda, att så skulle ske; men om det in trallade, blefve säkerligen ett sådant barn afvisadt från skolan. Man har vidare sagt, att christna lärare icke skulle kunna förmana enligt judaismen, och att judebarnen således skulle komma att sakna lämpliga förmaningar. Men de io Guds bud äro just grunden för den sanna judaismen, och jag skulle nästan önska, att hvarje religionslärare ville något mera, än som sker, bålla sig vid detta thema, nemi. lagen; jag tror icke , att samhället derpå skulle förlora. Vidare har man påstått, att barnet icke har nytta af de lärdomar, det inliemtar i skolan, i fall dessa ej understödjas i föräldrahuset. Men om denna princip skulle strängt tillämpas, fruktar jag, att man finge utesluta en mängd christna barn, emedan olyckligtvis flera exempel gifvas på sådana familjer, uti hvilka barnen hemma visst icke kunna erhålla någon styrka för de läror, de i skolan emottaga.
Vänta då, så ska' jag spotta i näfvarne! (vänder sig i detsamma om och ser åt aktern.) Nej ser ni på jäntorna bara! De knogar sig i väg i sumpen! BOMAN. AXEL (släpper förargad sitt tag). Fan KNUT (muntert). Hör BOMAN. Så mycket lättare blir skutan! Åh-'ugg i! regera! De ha lurat oss! sluga, ni rospiggar? HULTING. Sa' ANDERS. nu, är ni alltid så der knip rospiggen, sköt kråkor, ja (ser åt fören.) Nu är di andra två i land! BOMAN. Staka hi då, Handers hå 'Ulting! Och så kommer 'errarna med mig hå 'ugger tag hi haktertrossen! (gör lös den.) Jo-o, det 'änder, det! Ja-a, nu styfvar di på trossen! seså, god min bara! Hugg i! (han sjunger i det de hala af alla krafter.) Och när vi kom till Rio Och lade oss i land, ohoj! Så stod der åtta flickor Och tittade på strand! AXEL (förargad). KNUT. Ah Det ska' tusan ... Den visan kan jag med! (sjunger.) Och alla var di svarta, Och alla sa' sitt ner... ohoj! (I detta ögonblick göres skutan plötsligt loss, och när trossen slaknar, falla Boman, Axel och Knut baklänges i däck, medan Hulting och Anders ramla på näsan i fören.) ANDERS. KNUT (skrattande). Loss hä 'on ja! sa' repslagarn! BOMAN HULTING (tar sig om näsan). Och vi sitter der i stället, vi! "Det ger sig på ändan", (skyndar upp). Nu ska' 'errarna 'a' konjacken, medan di sitter te' bords! (Ridå.) Tredje Akten. Auktionen. Gården vid Östermans hemman i Roslagen, Länna socken. Till venster boningshuset med förstuqvist. Till höger gafveln af en utbod, och i fonden spjelstaket med grind. Midt på scenen, något åt fonden, ett stort träd med bänk omkring.
Hade Lucy med sitt lifliga lynne ej haft ett så godt hjerta eller hyst en mindre kärlek för allt, som tog det i anspråk, så hade hon gått till sitt mål utan att se sig om, utan att ett ögonblick tveka, men nu utgjorde tanken på den sorg hennes handlingssätt möjligen kunde framkalla, den tygel, hvilken qvarhöll henne på sin post. Tvifvelaktigt är det huru länge denna tygel skulle kunna hålla emot alla de känslor som stredo inom henne. Hon kände sjelf, att sedan hon engång uttaga det första steget, skulle hon tillhöra sin egen fria natur. Lucy, mitt barn, började Lorden, du vet nog huru kär du är för mitt hjerta och huru jag nu inser det onaturliga uti den känsla jag förut hyste för dig. Den dag jag lärde mig förstå dig, blef du allt för mig, du är det ännu mer nu, då jag ser skiljsmessan nalkas, ty vid din ålder tillhör det ju qvinnan att lemna sitt förra hem för att bilda ett annat. Jag vill gå rakt till målet: baron Glithingham älskar dig, jag kan ej önska mig en bättre son och jag hoppas, (han lade en särdeles tonvigt på dessa ord) att min dotter ej har någonting att invända emot sin faders vilja. Lucy hade åhört fadrens ord utan att en muskel rört sig i hennes ansigte. Hennes klara blick var fästad på honom, man såg att hon blott afvaktade slutet, ty hennes svar var färdigt. Min far, jag vill icke uppehålla mig vid det som ni först yttrade; erkänslan kläder sig illa i ord; och hvad det öfriga angår, så har jag blott ett svar att gifva derpå: Jag älskar icke sir Glithingham; jag kan icke blifva hans hustru. Se så, der har vi åter den sekelgamla visan: icke älska! liksom vore detta en nödvändighet! Kärleken tillhör blott det inre lifvet och giftermålet är en konventionel, en social fråga. Lagen vet ej af kärleken, och äktenskapet är en laglig institution! Dessa ord hade Lord Suffridge yttrat, liksom hade han framkastat den mest vanliga satts. En allt större och större förvåning stod att läsas uti Lucys ögon; nu steg hon upp, ställde sig med korslagda armar framför honom, med ett till hälften allvarligt, till hälften skämtsamt utseende.
PröfningsCommittéen sammanträdet; å tid och ort, sorn af Konungens Befallningshafvande utsattes, med iakttagande af Två Månaders rådrum, ifrån det Taxeringarne blifvit fulländade , på det Besvär ofver deras åtgärder må kunna der anföras å den tid , sorn har framdeles foreskt ifves. Ar Konungens Befallningshafvande af vigtigt förfall hindrad, att j Corrimit éeris göromål deltaga, anraäle det i Underdånighet hos Konungen , som , så vida det anmälte forfallet godkännes, lärer täckas en annan Ordförande t Nåder förordna. Senast inom irenne veckor efter det TaxerinpsCommitiéerne sine altggganden fullgjort ? skola Magistraterne i Städerne , samt KjronoFogdarne ä Landet hafva till Konungens Befall ning slia i vande i tisan dt TaxéringsCommittéernes Protokoll , Handlingar och Längder , jemte allt annat som desse förrättningar tillhört, vid bot af En Riksdaler till Länets eller Stadens Fattigförsörjning för hvarje dag dermed längre dröjes. 5. Morn, Konungens Befallningshafvande utfärda derefter genast allmänna Kungörelser, gom innehålla dagen för PröfningsCominitteens Sammanträde > namnen å de erfarne och kunnige män han till Ledamöter utsett, samt föreskrift för den, sorn af PröfningsCommittéen äskar någon rättelse, att antingen förut hos Konungens Befallningshafvande, eller senast å den dag , di» Coifirnittfcen sammanträder, skriftligen jngif. BtvillningsTJtsL Betänlanden. 553 vn ‘sine anmärkningar vid den öfverklagade åtgärden , sisä:en till den rättelse, sopi sökes, jemte hv d till upplysning och bestyrkande af forhålland t tjena kan. 6 Morn.
och öfver det tillkommande log hoppets stjerna. Så vardt det morgon och afton af den dagen. FEMTONDE KAPITLET. «Aber, Lafontaine! du machst doch diese nicht unglücklich?» «Nun, Ficken, wir wollen sehen!» Lyst af lampans dunkla sken var det lilla sällskapet följande dagen församladt i Arabellas sjukrum. På en soffa midt emot Arabellas hvilsäng låg baronen med benen kastade öfver hvarandra och hufvudet upplyftadt mot ena handen, i en uppmärksamt lyssnande ställning. Framför honom på en pall satt historiografen Feodora. Den lilla flickan hade inslumrat på ett par stolar i ett hörn med ena handens tvenne fingrar instuckna i baronens ring och den andra full af Feodoras mest sinrika klippningar. Hon tycktes hafva inslumrat midt under lek med dessa. Feodora stödde armbogarne mot knäet, och i hennes händer hvilade de mörka kinderna. Hon tillslöt ögonen en stund, liksom för att återkalla det förflutna. Slutligen, och då detta lyckats henne, drog hon ett djupt andetag eller suck, och började sålunda sin älsklings ARABELLAS HISTORIA. «Then, by my word, the Saxon said, «The riddle is already read.» Walter Scott. Uti en enslig dal, ej långt från det sköna, behagliga C–s, låg för några år tillbaka en liten, mörk, ödslig boning, omhvälfd af höga, smala, pyramidalpopplar, gamla bokar samt här och der några ensliga, raka granar som grånade soldater i ledet. Hyddan var dock ingalunda hvarken så romantisk, eller så lugn, som belägenheten tycktes lofva; den var tvårom ganska otreflig och dyster, och jemförd med det höga slott, hvars torn och pelarrader skimrade mellan de höga välbildade träden på en närbelägen höjd, liknade den en myrstack.
Blifver den nyss förut föreslagna ändringen i afseende på Electorsvalet af Ståndet för andra gången antagen, och af Konungen stadfästad, och blifver den härofvan under N:o 6 föreslagna Paragraph-ordningen på lika sätt slutligen godkänd, så är icke vidare något att erinra emot 22 §, andra mom. af 24, 41 och 27 §§. En ny redaction af den sammanslagna §, som uppstår af 20, och 1 Mom. af 24, uteslutandet af 23, samt åtskilliga ändringar i 25 och 26 §§ återstår då, och sorn dessa §§ alla äga nära sammanhang, Den 21 November f. m. 311 föreslås dessa ändringar gemensamt, och höra på detta vis till stadfästelse framställas. Den §, som af 20, och 1 Mom. i 2.4 uppstår, motsvarar 25 § i 1823 års Förslag, och den dervarande redaction föreslås till antagande. §:n sammanför, i trenne särskildta Momenter, allt hvad som rörer Electorernes valförrättning. 1 Mom. är det första i den närvarande § 20, och tillika det första i § 24. Ifrågasättandet, om Eiectorerna skulle någonsin välja dagen efter den, då de blifvit valde, är uteslutet; det sker dels aldrig, dels står det dem i allt fall öppet, när det stadgas, att de skola välja inom den tid Riksdagsordningen föreskrifver. I slutet af Morn. är ett tillägg gjort, som i afseende på afsägelser sätter Elector i paritet med UtskottsLedamot, , och således bespar repetitioner framdeles. — 2.*dra Mom. är Morn.. 2 i § 20; men enligt dettas nuvarande lydelse är Electorernes valrätt inskränkt till de personer, som antecknade äro; sådant tyckes knapt behöfva stadgas; deremot vore det vida angelägnare, att RiddarhusOrdningen påminner dem, att före valet efterfråga, om den, som väljes, ej är från Riksdagen afrest, samt om iakttagandet af RiksdagsOrdningens 4r §•