Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill dock erinra, att med uttrycket omedelbar sjelfskrifvenhet icke lärer kunna förstås något annat, än alt R. o. Ad:s medlemmar icke, såsom nu, äro omedelbart sjelfskrifna riksdagsmän, men att de hafva en medfödd rättighet att vara valmän. Angående en annan omständighet torde äfven böra på förhand erinras, nemi. om den, att detta Ståndets likasom hvarje annat Stånds representationsrätt icke må kunna, sedan förändringen inträffat, Ståndet beröfvas utan dess eget samtycke. Jag tror alt en ledamot af detta Stånd, soni tillika är ledamot af Const.Utsk , kommer att i detta fall gifva R. o. Ad. ett förslag, som är tillfredsställande, och liviIket är uppsatt såsom en anmärkn. emot mit t, så at t Ståndets medlemmar i detta hänseende icke behöfva hysa några farhågor; för egen del skulle jag icke vilja uppoffra en del af vår sjelfskrifvenhet, med mindre Ståndet blefve för framtiden försäkradt derom, att återstoden icke må kunna, utan Ståndets samtycke, detsamma betagas. Hr Lefren: Som jag i början af detta plenum yttrat åtskilligt emot Frih. Sprengtportens förslag, så får jag nu förklara, att sedan jemkning dervid numera ägt rum, så är jag af samma tanke i afseende derå, som den siste talaren yttrat. Frih. Hamilton: Jag log mig friheten begära ordet, i anleda, af Hr von Hartmansdorff^ yttrande, att någon misstydning kunde göras i afseende å den omedelbara represen * i5 H. 3! Den a] October f. m. tationsrättens upphörande. Man kan visserligen säga, att någon tvetydighet ligger i uttrycket derom, hvarföre jag skulle hemställa om ej Frih. Sprengtporten ville medgifva , alt olden ”sjelfskrifven representationsrätt” finge utbytas emot uttrycket ”sjelfskrifven personlig lätt alt vara representant.” Rättigheten att välja inom oss, den vilja vi icke gifva ifrån oss, utan rättigheten att vara sjelfskri fna representanter.
Detta villkor är oundgängligt, så framt man vill undvika att väcka allmänt missnöje hos hvar och en tjensteman, hvilken på grund af fullmakt äger indelta räntor sig tillslagna, och hvilka icke lagligen kunna honom beröfva*;- men i det förhållande, hvaruti saken sig för närvar, befinner, anser jag icke tjenligt att nu ens yrka dea förändring, att beslutas skulle, det corpser och stater, som sådant åstundade och anmälde sig att afstå sina räntor mot åtnjutande af aflöning i contant, skulle dertill hafva rättighet, hvilket eljest kunde utgöra en lämplig och äfven den säkraste öfvergången till hvad man önskar , nemi. alla räntors ingående till statsverket, hvarigenom alla prejerier från sådane räntetagare» sida vore för en framlid förekomna. Hvad Utsk. i öfrigt föreslagit i afseende på förändring i uppbördssättet och controllerna dervid, är af beskaffenhet, alt jag tviflar på att något hopp om antagandet deraf hos Konungen förefinnes,och hos någon sorn har kunskap 0111 dessa ärenden. Jag kan icke annat än tillstyrka R. o. Ad. att afslå StalsUlskts håda helänktn nemi. N:is 170 och 3?.6, med den reservation likväl, alt första punkten i Utskrs betänk. som afstyrker den föreslagna utvägen att kunna mot betalning köpa sig ifrån räntorna, skall kunna komma under särskild cathegori i propostn, emedan man icke gerna kan afslå ett betänk., sorn innefattar afstyrkande i ett fall, då man afslår alltsammans. Gr. Frölich, David, anhöll få veta om några prot.- utdr. från de öfriga Stånden ankommit rörtde delta ämne. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att från Borgareoch BondeSCn prol.utdr. i ämnet ankommit; hemställande till Gr. Frölich, om det varit hans mening att de nu skulle up pläsas. Den 4 November e. m. Gr. Fr öl i eli: Då jag icke kan instämma i Frih.
Jag trotsa har läst mycket för och emot kvinnans emancipation; jag har tänkt m y c k e t öfver den saken o c h funnit, att d e t är v å r e g e n s k u l d om vi spela underordnad bland människosläktet. ej och beslutat viker jag ej. M e n vill m o t s v a r a mitt förtroende, så låt d e t j a g skall n o g hjälpa När stegrade Manovill hennes mig fann, ni vara; själf. » att svärmeri, Ujhazi, han blott att var kommer. var en svärmare. Jag fäderneslands o. s. v. af. » i förtjusning. utropade han. — jägares studsare, uppgåfvo nu ett allmänt Från denna stund var » jägaren Karl » kårens gunstling. Den Ett nu élj e n - r o p. drifter man 5 p å tal. Karls djärfva skulle gifva En kapten henne öfverlöjtnantsgraden. till o f f i c e r. anställd retade det. öfverdåd af skulle h o n själf förstått Första profvet af sitt ofta stegrade m o d gaf hon vid stormandet Acs-skogen. » fäderneslandet Maria första officer, att straffa slut krigets minnas sin Lebstiick var offikanske s o m erhållit sin g r a d p å ett kafé. till blifvit framkastadt, ens den Efter Ett enhälligt » éljenl » var den närvarande cerskårens a n n a n oficer än sådant gå vidare på tappra medborgarinna. » nöje något beträdt. grenadierbatald o c k i c k e l ä n g e p å sin adMera tyckte h o n o m husarernes hurtiga lif, hvarför h o n sökte en löjtnantsplats dessa vid trupper; m e n härvid hade den unga kvinnan missräknat sig. Efter stormningen Raab af blef Maria Lebstiick premierlöjtnant samt dekorerad. E f t e r sitt tillfrisknande hon inträdde å n y o i tjänst och följde geyska Görarmékå- ren liksom och kämpade verallt och förut öfmed mod tapperhet.
Mot kommitterades ifrågavarande förslag, i hvad det afser bibehållandet af införsels-tull å böcker, på svenska tryckta, har i en inom Ridderskapet och Adeln väckt motion Herr von Krcemer, A. /?., anfört, att då genom en sådan tull någon märkbar inkomst antagligen icke kunde staten beredas, ändamålet dermed endast vore att skydda några boktryckerier och förläggare i södra Sverige mot faran att en förfaltare kunde möjligen låta trycka sitt arbete bättre och billigare i Danmark, samt att beskatta Finska författares, i Finland på svenska tryckta, arbeten, som till Sverige införas; och har motionären, som förmenat en sådan beskattning icke vara välbetänkt, yrkat borttagandet af ifrågavarande lull. Redan den omständighet att införsels-tullen å Böcker, på' svenska tryckta, blifvit bestämd att utgå efter vigt, synes innebära att denna artikel vid tull-lagstiftningen icke varit betraktad i egenskap af litterär produkt, utan såsom en vanlig fabrikseller slöjde-vara, derå, i likhet med hvad för öfriga artiklar af enahanda beskaffenhet eger rum, en tull, åtminstone motsvarande införsels-afgifterna å de använda materialierna, ansetts böra bestämmas. Ur sådan synpunkt lärer icke heller hvarken en tull—afgift kunna anses olämplig eller den nu föreslagna för hög, och förekommer, i Utskottets tanke, icke något giltigt skäl alt borttaga denna afgift och medgifva tullfrihet i allmänhet för å utrikes ort på Svenska språket tryckta böcker, helst derigenom möjligen kunde befordras olofliga försök att utrikes verkställa eftertryck af Svenska författares arbeten, emot hvilkas införsel hit till riket någon kontroll vid tullbehandliugen alltid måste blifva svår att åstadkomma. Beträffande ett af Sveriges grannländer, Finland, förefinnes emellertid eli särskildt förhållande. Till följd af den gemensamhet i språk, som eger rum emellan en del af delta lands litteratur och Sveriges egen, uppkommer nemligen genom nu gällande och föreslagna tullbestämmelser för artikeln Böcker i sjelfva verket en undantags-lagstiftning i afseende på nämnde land, alldenstund alla öfriga länders litteratur är vid införsel härstädes tullfri, men den på Svenska språket författade Finska litteraturen deremot belagd med tull.
Jag inneslöt jemväl sista punkten af Hr af Billberghs reservation uti mitt förslag till prepos. endast såsom motsats till principen att icke fördela den ifråga var. afgiften på framtiden, men har för min dei ingenting emot, att det ifrågaställda mom. må utur propos:n utgå. IJ. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att det under lit. c) upptagna sista mörn. skulle uturconlrapropos:n utgå. Bifölls. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Uti en fråga som denna, om man skall ingå i ett lånsystcm eller icke, borde det väl anses vigtigt, att någon tid bestämmes, dä man tror sig kunna vara ifrån skulden. Men jag har likväl ingenting emot, att frågan härom uteslutes utur propos:n, emedan jag då gör mig så mycket säkrare hopp, att R. o. Ad. afslår liela förslaget. Hr Dalman: Jag vill för min del icke bestrida den ifrågaställda inskränkningen af propostn, enär jag dermedelst förhjelpes utur den verkliga tvekan, jag erfarit, huruvida jag borde rösta för eller emot förslaget. Nu är jag fullkomligt öfvertygad, att jag bör rösta emot. Uppå derefter framställd propos:n godkände R. o. Ad. den nyss upplästa voter:spropos:n endast med uteslutande utur contraproposm af det under lit. c) upptagna sista mom. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 39. Frih. Rantzou, Joh. Al b.: Jag får till pro t. anmäla min reservBtion emot R. o. Ad:s genom votering nu fattade beslut. Hr Dalman: Äfven jag har voterat ja. Jag har i BondeSt. afhört discussionen i detta ämne. Ej mer än en af dess ledamöter har ansett dessa utgifter ej böra utgå genom bevillning. Det är likväl BondeSt., sorn närmast drager bördorna.
Om den närvar, discussionen endast hade till föremål det beslut R. o. Ad. skulle fatta i anledn. af Coust.Utskis nu föredragna mein., så skulle jag Dea 3 Juli o. m. 271 visserligen icke liafva uppstigit att yttra mig; men här är i min tanke mindre fråga om deu närvar, stunden än om framtiden; och jag har derföre trott, att hvar och en, som kunde något bidraga till hvad som möjligen kan leda lill allmän nytta, holde frambära sin skärf på fäderneslandets altare. Det är derföre jag begärt ordet, och anhåller 0111 några ögonblicks uppmärksamhet. Jag hörde på förmiddagen en talare, Hr Lefre'n, yttra sig, och fann, för min del, hans yttrande riktigt, samt instämmer deruti till det väsendtligaste, nemi. deruti ali grundlagens stiftare år 180g icke åsyftade sådana conslitutionella former, som i åtskilliga andra länder utbildat sig; man afsåg icke då möjligheten ens deraf att en nationalrepresentation skulle kunna genom utöfningen af sina rättigheter afeller tillsätta Konungens rådgifvare; man ville icke, att densamma derigenom skulle kunna hafva den egentligen styrande makten i landet. Exemplet från deri föregående s. k. frihetstiden var icke inbjudande, att beträda en sådan bana. Sverige har alltid varit styrdt af en Konung, från hvilken, om jag så må uttrycka mig, sjelfva lifskraften uti Rikets styrelse utgått. Detta ansåg man vara den egentliga grundprincipen för den Svenska monarkien, vara det för denna monarki egendomliga, som man icke dä hade för afsigt att afskaffa. Man ansåg likväl, att åtskilliga controller borde äga rum, och då man skref 107 §:n i Reg.Ftn, hade man hufvudsakligen för ögonen den förflutna tiden. En Konung hade suttit på thronen, som genom sina åtgärder bragt Riket nära branten af sin undergång. Man trodde sig finna att, om de personer, som närmast omgåfvo honom, förklarat, att de under sådana förhållanden ej kunde fortfara att deltaga i styrelsen, så hade det för honom skolat vara den starkaste väckelse att icke fortfara på den bana, som ledde till förderfvet.
Efter uppläsandet af ExpeditionsTJtskottets insända förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse lill Kongl. Maj:t om fortfarande Stats-anslag för Fattigvårds-inrättningen i Carlskrona, blef detta förslag af Bonde-Ståndet godkändt, dock med den anmärkning, att Bonde-Ståndet åter - remitterat frågan till Stats-Utskottet: , men att Ståndet i förmågo af sista Mom. af 49 §. i Riksdags-ordningen ej kunde betaga de öfrige Riks-Ståndens Beslut dess kraft och verkan till expedition; ,Och skulle Respektive Med-Stånden samt ExpeditionsUtskottet härom vördsamt och vänligen under* rättas. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d, 27 Jan. 18 18- Prest-Ståndet d. 27 Borgare-Ståndet d. 27 — Bonde-Ståndet d. 2 Fehr. —- Rik - 4-2 Underd. Skrifvelserl Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående anstånd med indrifvandet af den å Westerbottniska Länet ännu återstående del, som skall erläggas utaf invånarne i Norrbottens Län. 5. A. K. Hos Riksens Ständer är af deras Stats-Utskott anmäldt, att E. K, M., genom Nådig Remiss den 17 December förlidet år, till Utskottet öfverlemnat E. K.. M:s Befaliningshafyandes i Norrbottens
N:o riS*5 slonen ej strängt iakttagna vilkor icke eller bör blifva ett hinder för rättvisans högre kraf, och att, äfven med dess bibehållande, en jemnare Rotering låter sig verkställa, enär 5 72 ^vacantaj) Rotar äro att indraga; samt af Riksdags - Fullmägtigen Pehr Pehrsson från Christianstads Län, med hvilken Länets öfrige Representanter af Bonde-Ståndet sig förenat, “att Rotehållarne väl böra sammankallas “och tillfrågas, om de äro belåtne med nu va“rande Roteringsverk , då, i händelse sådant “med ja enhälligt besvaras, all fråga om än“dring naturligtvis måste förfalla, men att, örn “ock endast några förklara sig missnöjde, jernk“ningen då bör gå i verkställighet.“ Deremot har Herr Professoren Geijer, under yttrad öfvertygelse, att Skånska Roteringen blifvit med så mycken rättvisa och billighet verkställd, som förenligt varit med det af Rotehållarne sjelfve stadgade vilkor, ansett klagomålen och hela ärendets beskaffenhet visa, att de enskilda interessen, som legat till grund för det hindrande vilkoret, ingalunda lomme att sämjas genom en ny undersökning, utan snarare torde förorsaka en större oreda. Hvad sålunda yttradt och ur de mest olika synpunkter föreslaget blifvit, hafva de förenade Utskotten till noga pröfning hos sig förehaft; Och vidkommande först Herr Grefve Gyllenborgs, Herr Friherre Wvangels och Herr • 6 Statttamt Oec.-TJtsft.
Utskottet må komma i tillfälle att söka underrättelser om det skick hvari dessa omarbetningar befinna sig, hvarjemte om Ledamöterne af dessa Comitéer till omarbetning af allmänna Civiloch Criminal, samt Sjö-Lagen, derföre åtnjuta årliga arfvoden så länge arbetet varar, jag anser iämpeligare, att detta årliga arfvode måtte förvandlas till en viss bestämd vedergällning, då dessa arbeten blifvit färdiga, hvilken förändring torde medföra en nödigt flitig handläggning vid dessa angelägenheter. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition blef Lag-Utskottets Memorial, i anledning af Herr Anckarsparres dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet äterremitteradt. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets den 30 sistledne Januarii aflåtne, samt den 13 dennes på bordet lagde Memorial, angående Representationsförändrings-frågaris närvarande skick. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus uppläste följande: Enligt af Högloflige Constitutions-Utskot-, tet meddelade upplysningar, står denna fråga, ehuru skriden närmare möjligheten af sin utveckling, likväl, hvad arbets-åtgärderne beträf Den 17 Felruarli. 395 far, anna på samma punct, som vid sista Riks* dag. Utskottet anser sig bandet af förra Ständers opinion om nödvändigheten af Statistiska uppgifter till ledning vid det uppgifvande förslaget och anser sig icke tillständigt att utan serskildt föreskrift derifrån afvika. Ifrån denna det i-Iöglofliga Utskottets opinion nödgas jag afvika. Jag tror att gamla opinioner alltid måste vika för nya opinioner, och att de aldrig, i egenskap af opinioner blott kunna få förlama Grunölagarnes kraft. Det fins intet Riksens Ständers beslut att med frågan om förändring i Representationen, det vill säga att med frågan om de Classers upptagande i Representationen, hvilka nu äro derifrån uteslutne , skulle fördröjas intill dess att Statistiska uppgifter hunnit insamlas. Om än ett sådant beslut af 18U års Ständer varit fattadt, skulle det af nu församlade Ständer kunna upphäfvas.
11 de sålunda bestämda grunder, upprätta och vederbörligen allmängöra Taxor för alla Rikets Post-Contoir. Stockholm den 1 October 182c). Ankom till Exp.-Utsk. (len 8 Oct, 1829. Betänkande, angående Herr J, Klemans Motion om nedsättning i Fcrto för Utrikes gående Bref. Uti en ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad Motion, har Herr Kleman anfört, att hans Committenter ålagt honom att hos Rikets Höglofl. Ständer till rättelse anmäla j att nu gällande Post-Tax a för utrikes brefvexlingen vöre öfver /löfvan högj i anledning hvaraf de brefvexlande nu ofta, så vidt ärendenas vigt medgifver något längre dröjsmål, skola befordra 12 Eeväluiiigs-Ulskottcts Betänkande JNVo 4$- utrikes bref med skeppare och resande, — en Statens inkomster minskande utväg, som, i Motionairens tanka, icke skulle ega ram, om Post-Taxan blefve något modererad. Sedan, vid granskning af Post-Verkets Räkenskaper, befunnits, att, i senare tider, inkomsterna af Porto för utrikes brefvexlingen, dels några år lemnat ringa behållning utöfver de erforderliga kostnaderna, och dels de sista åren icke fullt betäckt dessa kostnader, så att den i alla fall jemförelsevis lindriga Porto-afgiften icke kan nedsättas, utan att bereda verklig förlust för Stats-Verket, så har Motionairen, som är Ledamot af Utskottet, förklarat, att han afstår från sitt i ämnet gjorda yrkande; men då frågan blifvit tili Utskottet remitterad, anser sig Utskottet böra lemna ofvannämnda upplysning, och i anledning deraf tillstyrka , att Motionen måtte lemnäs utan allt afseende. Stockholm den i Oetobcr 1829. Bevi/lnings-Utskoitets Betänkande N.o 4g. i3 N:o 49. Antom till Expcd.Utsk. d. 8 Oct. 1829.
Hon hade anslutit sig till Jansenismeii, liksom m h g a af den tidens förnäma damer och skaffat sig cn bostad invid klostret Port Royal i Paris, der hon triidde i nära personlig beröring, bide med .nunnorna i detta kloster och med eremiterna i det stora Port Royal utanför Paris. - Men hon glömde ej i sin nya tillflyktsort sina vittra intressen, utan samlade omkring sig nagra vinner, soni bildade en slags Ysalonu, der man liksom i liôtel Rambouillet sysselsatte sig med allehanda litterära frcigor. Genoni det föredöme hon gaf upystod och utvecklades en ny vitterhetsform, " pcnsks och i~iaxiines ', sotu gaf litteraturen d e bekanta mästerverken af hennes viinner: Pascal, Nicole och la Rochefoucauld. Efter 1645 da inadarue de Rambouillet ' s sjukdom tilltog och hennes dotter Julie lemnat hemmet förde hôtel Rambouillet hlc~tt en tynande tillvaro. Dess fullständiga upplösning intriiffade vid utbrottet af Frondekriget, d i bilde herrar och damer kastade sig in i partistriderna nied en lidelse, som icke lemnade tid och lust öfrig för andra intressen. Hdtel ' Rambouillet ' s betydelse ar större an inan vid första ögonkastet kunde vara böjd att antaga. Det är der kvinnan första giingen niedvetet ingriper reformerande i kulturlifvet, och livad ar da naturligare an alt det omriide pil hvilket hon först försöker sig är callsliapslifvet, som alltid legat henne narmast. Genoni galanteriets för oss s i löjliga sällskapskomedi och dess biide osmakliga och pedantiska bestämmelser infördes mycken onatur, mcn aktningen för kvinnan och för civilisationens fordringar höjdes derigenom, och i tidens föreställningssiitt medförde det ett omslag, som iitminstone nigot dimpade den alliniinna raheten och de vilda vanor, som voro cn af religionskrigens mest beklagansvärda följder. Men om hôtel Rambouillet ' s inflytande i sidana afseenden soin dessa var öfvervägande helsosamt, var det dereniot i litterärt afseende.
Ätt Ståndspersoner oeli 58 * Riksens Ständers mera bemedlade Landtbrukare icke må hafva rättighet att erhålla undsättnings-spannmål, och att om någon gång Inrättningens tillgångar skulle medgifva försäljning af Spannmål till sådane personer, den då af dem vid afhemtningen bör betalas, samt sluteligen att Frelsebönder, Soldater, Torpare, InhysesBackstugueller Fattighjon , hvilkas underhåll dels vederbörande Husbönder och Rotehållare, dels hvarje Sockens innevånare äro skyldige att anskaffa, icke må till undsättningsspannmåls erhållande vara berättigade. Directionen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Sto rmägtigste Aliernådigste Konung Eders Kongl. M a j: t s underdlnigst® och tropllgtigste tjenare och undersåtare B. W. FOCK. jP. G. Welin. J. Helin. A. Levin. A. Hellichius. P. Klint. Revisorers Berättelse. 9°5 Bilaga Litt. F. Uppgift, som visar till hvad qvantitet UndsättningsSpannmål blifvit af nedannämnde Läns Kongl. Maj:ts Befallningshafvande,efter iBtg års skörd, hos Kongl. Allmänna Magazins-Directionen reqvirerad, af K. Directionen i sådant ändamål dels anskaffad, dels af äldre behållningar öfverlåten, men hvilken Spannmål sedermera ej till de uppgilne behofven åtgått. Råg. Korn. Hafra S: a Spannmål. Anteckningar. X :r T;r T:r T:r Stockholms Lin c 394° 1900 4oo 6240 [Behofvet uppgifvet i ISkrifvelfer d. 2iApr., / d.12 och 25Maji 1820. Se målen N:s 689 & 7S1 för famma år Upsala 1940 ' 34 a 5 i5o 55o5 ,'Behofvet^ uppgifvet i /Tredje Årsväxt-Be\ rittelfen år 1819.
Jag får således, i stöd af nu anförde skäl, tillstyrka R. o. Ad. alt antaga 1 och 2 mom. af denna §, men deremot afslä det 3, eller det som angår cbartas-sigillatae-afgiftens förhöjning till 20 sk. för hvarje fulla 100 r:dr vid bouppteckningar, der behållningen öfverstiger 50.000 r:dr. Frih. Cederström: Jag anhåller, att detta mom. måtte blifva afslaget. Det tjenar till ingenting, mine Hrr, att med en sådan bär småsak fylla författningar oell visa ett verkligt småsinne i beräkningen af afgifters läggande på ca pita lenie. Tillämpningen kan äfven i stort komma att blifva mera kännbar, och oriktiga grundsatser medföra oriktiga följder; det är ovedersägligt. Om nu Utsk. vid äterremissen af de första §§ skulle förändra sina åsigter i afseende på biläggningschartorne och utsträcka det till alla sådane handlingar, hvilka, vid domstolar preseuterade, måste vara charterade, så får Utsk. derigenom mångfaldig ersättning för hvad det genom chartering efter oriktiga principer på andra ställen förlorar. Jag har redan i förväg yttrat mig om den princip, som linnes tillämpad i denna §; jag anhåller således blott att, i anledn. af Frill. Raabs yttrande, fä tillägga några ord. Om nemi. den orättvisa skulle äga rum, att man progressivt beskattade hvarje fulla 100 r:dr af capitalet vid bouppteckningen, sä frågar jag: hvarföre skulle man då stanna vid 50,000 r:dr? hvarför icke gä vidare till 100.000 r:dr, lill 200,000 och slutligen lill millioner? Jag finner icke någon rättsgrund för att stanna vid siffran 50,000 r:dr; ty hvad är det för en siffra? Ar den en allmän mätare för Svenska bouppteckningsbeloppen i större qvantiteter? Jag tror det icke, och anhåller om afslag å denna punkt. Gr. Cronhjelm:
Med lastad uppmärksamhet å stadgandena, dels i 22 § Regeringsformen, att uti Högsta Domstolen ringare mål kunna pröfvas af fem ledamöter, så ock af fyra, der alla fyra om slutet ense äro, dels ock i 23 kap. 1 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 18 April 1849, att i Hofrätt likaledes minst fyra ledamöter fordras för att utgöra domfört antal, har E. K. M:t, i aflåten nådig proposition af den 31 förlidne Januari, behagat förklara, hurusom det syntes mindre nödigt, alt andra instantiens domstolar äro sammansatta af lika många ledamöter, som Högsta Domstolen, i öfverensstämmelse med hvilken åsigt lagberedningen jemväl hade föreslagit, att Öfverrätt skulle vara domför med tre ledamöter. Och då ett stadgande i denna syftning dessutom skulle medföra den fördel, att uppkommande balanser i hofrätterna kunde skyndsammare afarbetas, — en fördel af desto större vigt, som antalet af Lill hofrätterna fullföljda vade-mål betydligen stigit sedan Lagmansoch Kämners-rätlerna blifvit indragna, — fann E. K. M:t härutinnan anledning i nåder föreslå Rikets Ständer, att, med ändring af 23 kap. 1 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 18 April 1849, följande stadgande måtte antagas, nemligen: ”1 Hofrätt må ej färre än fyra ledamöter döma i mål, som å ära eller lif gå. >’I andra mål må tre ledamöter utgöra domfört antal, der alla om slutet ense äro.” Expeditiojis-UtskoUels Förslag lill rind.