Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. Prof. 1856 # 1857. 9 Sami. 17 130 Brot-Utdrag den 8 December 1856. ll:o Herr Liljenslolpes, Axel Fredrik, den 3 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående pensions-ersättning åt f. d. llof-notarien Johan Haggström; 12:o Herr Cederschiölds, Fredrik August, den 3 dennes e. m. på bordet lagda motion, om pension åt Medicine Doktorn Anders Fredrik Idslröms efterlemnade enka och omyndiga barn, tillika med ett i anledning af denna motion nu afgifvet yttrande; 13:o Herr Muncks, Bror Gustaf Reinhold, den 5 dennes e. m. på bordet lagda motion, om slats-anslag till förmån för Garnisons-sjukhuset i Götheborg; 17i:o Grefve Lagerbjelkes, Gustaf, den 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, med förslag till förändrad organisation af nuvarande kollegier samt öfrige slats-förvallningen tillhörige embets-verk; tillika med ett i anledning af denna motion nu afgifvet yttrande; 15:o Friherre Sprengtportens, Jakob Wilhelm, den 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, angående upptagande af inrikes stats-lån mot räntebärande obligationer å smärre valörer till anskaffande af medel för jernvägs-anläggningar. Statsoch Lag-Utskotten: Herr von Köchs, Nils Samuel, den 3 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående dispositionen af böter och förbrutet gods m. m.; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden.
Men all Ränteberäkning å samma skuld upphörer intill nästa Riksdag. Den del af det för detta år beräknade behof af Discont-bit rade från Banken, hvilken innan årets slut icke blifvit af Riksgälds-Contoiret begagnad till inlösen af då förfallne, men ouppvisade obligationer, bör dock, vid slutliqvid detta år, beräknas såsom begagnad, samt Underdåniga Skrifvelser. 3 i samt öfverflyttas på Riksgälds-Contoirets nya räkning med Banquen öfver i vanlig ordning insatte och utassignerande medel, så att deraf, i mån af behofven, må kunna fullgöras ofvannämnde, endast uppskjutne, utbetalningar. 9:0 Från och med början af nästa år upphörer Riksgälds-Contoirets hittils varande obegränsade Creditiv-rätt till assignering på Banquen, men, på det att Riksgälds-Contoiret ej måtte för ögonblicket sakna tillgång att fullgöra de af Rikets Ständer föreskrifne utbetalningar, må Riksgälds-Contoiret ega, att uppå Banquen assignera i den mån behofvet för dagen ej skulle,', genom dess egna för handen varande tillgångar, kunna fyllas. För de Banquens medel, hvilka sålunda af Riksgälds-Contoiret för en tid begagnas, erlägges ingen ränta, men deremot böra de, så snart tillgångar inflyta, ovilkorligen genast återbetalas. 10:0 Hvad som af Banquens behållna vinst för hvarje år återstår, sedan dess förvaltningskostnader blifvit bestridde, och afdrag skett för den till inköp af Myntbara Metaller anslagne Summa bör, jemte den t ii | Banquen inflytande årliga Capital-afbetalningen 150,000 R:dr å Statsverkets skuld, vid ett påföljande års början, uppföras å Riksgälds-Contoirets räkning med.
— Const.- Utsk. har pag. 6 sagt, ”att frågan om representationsförändringen nu har mognat för en allvarligare och afgörande behandling;” men jag tror deremot, att den rätta mognaden består deruti, att icke omstörta uråldriga former, som visserligen en och annan gång haft sina klandrade skiften, med och emot konungamaktens prerogativer, men har städse bemötts med en utstakad, ej öfverskriden gräns genom Svenska folkets allvar och sansning samt kärleken för deras Konungar — och, om jag skulle, och måhända bör erkänna, att dessa former här i Sverige aro till en del grundade på fördomar, eller gamla vanor, som äro ärfda från förfäder samt äga vissa uti antagna, ännu gällande, lagar befästade värden; så gifva dessa fördomar blott långsamt och småningom vika, ty de hafva fått en fast fot, som en del medborgare, deruti uppfostrade, icke äga ännu nog styrka att aflägga — och till och med, jag vågar tro, för den visaste medborgaren, för den mest bildade och frisinnade menniskan, är det sannerligen äfven svårt att från dessa fördomar lösrycka sig. Måhända jag har orätt, men jag är uppfostrad i ett tidehvarf, deruti andra politiska grundsatser voro gällande, än de som man nu vill bilda, och af hvilka sistnämnda jag ännu ej blifvit smittad, och jag anser således Const.Utskrs politiska åsigter bestå förnämligast uti theoretiska satser, som i vår närvar, tid har öfversvämmat folken i allmänhet och äro hos dem ännu blotta nyheter, — till och med jag vågar kalla dem lyseldar, som lika hastigt tändas, som utsläckas, och om hvilkas framtida varaktighet ännu icke är praktiskt afgjordt. — Mine herrar!
Är det ditt allvar? Allting har jag mod till, förr än att åter bli en intill honom.) Hör, Helge, låt mig snart bli din hustru. ESTER. Det är min allvarligaste, innerligaste önskan. HELGE. bröllop! Och hittils har du inte velat höra talas om vårt ESTER. Men nu längtar jag efter det. HELGE. Men hvardagslifvets prosa, som du afskyr? ESTER. Den skall inte få trifvas i vårt hem. HELGE. Och Julia, som förföljt dig natt och dag? ESTER. att bli min Romeo, trots alla dina protester och ditt högförnuftiga tal om en sansad kärlek. HELGE (omfamnar henne). innan söndag 14 dar? Och är du säker på, att du inte ändrar tankar ESTER. Inte innan jag dör. AGDA (kommer in). ni nu där och omfamna hvarandra igen! Ack, hvad förlofvade ändå äro odrägliga! Stå Jag skall bli din Julia och jag skall tvinga dig HELGE. Nu kommer du lagom för att få höra en nyhet! AGDA Hvad då? HELGE. Strömsfors. Om söndag 14 dagar blir det bröllop här på AGDA. Ska' ni gifta er då? (Tar Ester om lifvet och dansar Om söndag 14 dar! Hvad! Är det sanning? rundt med henne.) Ack, så roligt, så roligt! (Stannar redan alt, eller Hvad sade han? ESTER. Tyst, inga frågor! AGDA (som förut). Men jag har ju hela tiden haft ditt förtroende. ESTER. göra anspråk därpå. Laga nu bara att du får i ordning en vacker brudtärneklädning. (Springer ut.) HELGE (skämtsamt). Ester? Jag blir svartsjuk, då ni så ofta hviska med hvarandra i min närvaro. AGDA (allvarsamt och betydelsefullt). Hvad ha' n I för er för tissel och tassel, du och plötsligt och hviskar till Ester:) Men, Ester, vet Helge Hvilket ingalunda berättigar dig att fortfarande Kom väl ihåg, hvad jag nu säger dig, Helge.
Då Landshöfdinge-Ombuds närvaro vid mantals-skrifningar i allmänhet varit erkänd såsom behöflig och ändamålsenlig, eger Utskottet ingen skälig anledning alt föreslå någon förändring i sådant afseende; äfvensom Utskottet, enär del lili andra allmänna Författningar och serskildt uti Kongl. Kungörelsen den 5 December 1788 finnes stadgadt, huru frågor 0111 inflyttning i församlingarne skola behandlas, icke funnit behof af något tillägg i delta ämne, hvarmed Utskottet dessutom icke tillkommer att taga befallning; samt Utskottet, i afseende på förslaget om sammansättningen af en Mantalsskrifnings-Comile', ansett en så beskaffad reglementarisk föreskrift med lika grundadt skäl här kunna ega rum, som öfrige stadganden, rörande mantalsoch skattskrifningen, hvilken senare tjenar till. rättelse för påföljande taxerings-åtgärder; finnér Utskottet sig icke kunna frånträda, hvad i denna §. blifvit föreslaget. 41. §• pag. 37. Hos Ridderskapet och Adeln har vid denna §. blifvit anmärkt, alt orden: ”tredje timman” borde utbytas emot orden: ”inom timman;5’ men, då en sådan förändring skulle ådraga de skattskyldige ansvarspåföljder, som ofta af tillfälliga anledningar icke kunde förekommas, torde anmärkningen få förfalla. 42. $. pag. 37. Inom Ridder kapet och Adeln är anmärkt, att orden: ”skola åden dag,” borde förändras till: ”skola sist å den dag”; men då här icke kan vara fråga om någon annan dag, än den, som till mantalsoch skatlskrifningens förrättande blifvit utsatt, synes anmärkningen sakna all befogenhet. Bilt. till R. St. Ilos Ridder skåpet och Adeln samt Presteoch B or gare-Stånden har blifvit anmärkt, att lill orden: "eller genom ombud vid mantalsskrifningen, ’’ borde läggas:
De äro af trenne slag, lyda alla för helt år och kosta för: Idun med Modetidning jämte färglagda modeplanscher kr. 8: — Idun med Modetidning utan färglagda modeplanscher » 6: 50 Idun ensam » 4: — Dessa presentkort erhållas endast hos Redaktionen mot insändande medels postanvisning af prenumerationsbeloppet jämte namn och adress å den person, åt hvilken presentkortet är ämnadt. Säkerligen torde ett dylikt presentkort få räknas som den på samma gång mest välkomna och nyttiga juletter nyårsgåfva. REDAKTIONEN. Literatur. Nya böcker: Wilhelm Billes förlag: Såsom synnerligen lämplig läsning för den mogna ungdomen kunna vi rekommendera följande arbeten: Pieter Maritz, Boersonen från Transvaal, af Aug. Niemann; ofvers. af Richard Bergström. M e d talrika illustrationer. P r i s: häft. — Ödemarkernas barn, af Bret Harte. P r i s: 1: 50. — Älfv / an från Inträ och andra berättelser af Johanna Spyri. Pris: kart. Hugo G e b er s förlag: Vintergrönt, dikter af C. D. af Wirsén. Behöfva ej våra rekommendationer. — Poetisk läsebok för folkskolor, folkhögskolor, arbetareinstitut och menige man, utgifren af Amanda Lefflcr. Författarinnan, känd för Iduns läsekrets, har här gjort ett godt urval ur nyare tidens diktning. Priset — 65 öre — orimligt billigl. — Vackra Nivernesiskan, en historia om en gammal båt och dess besättning, af Alphonse Daudet, ofvers. af Ernst Lundquist. P r i s: 1 kr. Både förf:s och öfversättareus namn borga för bokens godhet. — Bara flickor, af Sarah T-gtler, ofvers. af Math. Langlet, Iduns välkända och högt skattade medarbeterska, utgör den första länken i ett af ofvers. redigeradt ungdomsbibliotek » Pä lediga stunder ». — Robinson Crusoe, af G. A. Gräbner, 2:dra uppl., ofvers. och förbättrad af Julius Humbh, m e d 16 större oeh 14 mindre bilder. — Redan bokens tUel spänner i n - tresset. E. Pris: kart.
Och som vid förvaltningen och redogörelsen öfver Postverkets intrader den enkelhet och ordning kan och hör iagttagas, alt hela inkomsten eller behållningen deraf sedan de anslagne och i öfrigt förefallande otgifterne afgått, upptagas till leverering och redovisning, utan att hvarken Dödsfalls-och Avancements-besparingarne eller andre medel, såsom hittills skedt, balanceras eller reserveras, samt att General-Räkningen afslutas den 3i December hvarje år med behörig verification för behållningen; så har Utskottet funnit sig böra tillstyrka Riksens Ständer, att bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte Postverkets Räkenskaper gifvas en så beskaffad ändrad Form, som Tullverkets Räkenskaper redan erhållit, ^amt ifrågavarande medel handhäfvas och redovisas i enlighet dermed; Hvarjemte Utskottet under åberopande af dess förra yttrande, angående de utaf Post-intraderne directe bestridde utgifter till Posthusets i Stockholm ombyggande, anser den underdåniga anhållan tillika böra anmälas, att hvad af denne kostnad ännu återstår, icke må sålunda afföras, utan deremot, efter Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, i vanlig ordning af Kongl. Stats-Contoiret anordnas att utgå af Statsverkets öfverskott på inkomster ne för att blifva synligt och afskrifvet i Räkenskapérne, lika med andre dylika Slats-utgifter. Hvilket allt vördsamt 2 3 8 Stats-Utskottets hemställes lill Riksens ll&gloll. Ständers bepröfvande. Slockholm den 20 Julii i8a3. ■Antom den i Äng. iSij. Utlåtande, angående verkstäld granskning af Chartae-Sigillatse-medels redogörelsen. Stats-Ut.skottet liar i sammanhang med granskningen af Räkenskaperne öfver Stats-Yerkets tillgångar och utgifter för år 1821, äfven föreliaft den redogörelse för Chartae-Sigillatasmedlen, som blifvit upprättad af det under Kongl. Kammar-Collcgium lydande ChartaeSigillatse-Contoir.
Flera lagrum i 1734 års lag och sednare författningar, hvilka genom detta förslag ej upphäfvas, gifva det densamma. Det hade derföre varit riktigare att öfverlemna åt den slutliga granskningen af vår lag eller åtminstone af vår broltmåls-lag att gifva de nja bestämmelserna åt dessa ord. En ändring i öfverskriften genom uteslutande af ordet mord, och i § 1 genom alt insätta ordet dräpa i stället för döda, hade afhjelpt den förvirring, som kan förorsakas af samma ords olika betydelse i samtidigt gällande lagrum.” Af Herr Domprosten Björlin" : ”Vid 2 §. Enligt hvad vid 1 § blifvit anmärkt af Domprosten Knös, i dess reservation, i hvilken jag instämt, anser jag alt inga mildrande omständigheter vid 2 § böra ifrågakomma. Utskottet har genom della tillägg dessutom gjort paragrafen otydlig och obestämd och derigenom, efter mitt omdöme, i delta afseende försämrat det nådiga förslaget. Men jag kan ej uraktlåta att vid detta tillfälle reservera mig emot det sätt, på hvilket sjelfva det nådiga förslaget i denna § a Ilia odla t försöket lill mord. Straffbestämmelser för försök till brott finnas i allmänhet ej upptagna i 1734 års lag, och detta är ulan tvifvel en brist, som erfarenheten gjort alltmera kännbar; och anser jag derföre alt det nådiga förslaget förfarit mycket rätt, då det, i likhet med de flesta utländska lagar, stadgat straff för försök till mord. Vid behandling af detta grannlaga ämne är dock framför allt nödigt ali noga fasthålla den grundsatsen att försöket skall straffas i den mån det uti yttre hänseende är mer eller mindre fulländadl eller närmar sig sin fullbordan, tj eljest förvirrar och fördunklar man begreppet af försök.
Landtmannen ofta måste göra en lång omväg, hafva Riksens Ständer, som icke äro i tillfälle att upptänka ett lämpeligare sätt, hvarpå afgiften till mera lättnad för Landtmannen skulle kunna utgöras, velat hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till Öfver. Ståthållare-Embetet, att så väl i denne del vidtaga nödige åtgärder, som äfven noga tillse,’ det en sådan afgift ej affordras för de varor, sorn redan på Landet äro betingade till vias person elles införas till eget behof, och följaktligen icke utbjudas och föryttras på torget, i hvilka fall desamma , jemlikt Öfver-Ståthållare-Embetets Kjän - Underdåniga Skrifvetser. gorelse den 14 Juli. 1813 , synas icke Tara denne afgift underkastade. Likaledes, och tiil förekommande af okunnighet om den för ifrågavarande åfgifter gällande .Författnings innehåll, vaga Riksens Ständer, i sammanhang härmed , till Eder Kongl. Maj:t i underdånighet framföra deti anhållan, det Allmogen i de närmast Hufvudstaden belägna Län matte ej blott genom Anslag på Tullarne, såsom hittills skeft’, utan ock genom allmän Kungörelse underrättas oni den Allmogen åliggande skyldighet, då den till Stockholms Stad införer vaior, hvarför ParmTorgBrooch Renhållnings-afgift hör erläggas. 1 afseende åter på de Vågoch Mätare-penningar , som vtssa andra Rikets Städer för inkommande varor ega rättighet att uppbära , få Riksens Ständer , under åberopande af hvad de ge-' norn underdånig skrifvelse vid 1815 års Riksdag i detta ämne anfört, ytterligare tillägga den underdåniga hemställan: Att i dessa Städer hädanefter inga Märarepenningar må egä ruin för Kronooch Lönings-Spanmål , som till
Som den ledamot af B. o. Ad., hvilken jag trodde egentligen skulle intressera sig för detta företag, ännu icke yttrat sig, vill jag nu icke längre upptaga K. o. Ad:ns tid, ehuru ännu flera skäl skulle kunna andragas för bifall till Utsk:ts hemställan, men jag skall icke uteblifva med dessa skäl, om det blir nödvändigt att framdraga dem. Tills vidare anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Sparre, Erik: Jag betviflar icke den siste värde talarens fyndighet i det afseende, han nu utlofvat. Då jag på f. m., under samtal med Frih. Klinckowström, fästade hans uppmärksamhet derå, att man borde bevilja ifrågav:de anslag, emedan det grundade sig på K. M:ts Propos., svarade han mig, sedan han förvissat sig om, att så var förhållandet: ja, jag ser det, men jag hittar då alltid på något annat skäl för afslag. Det förhåller sig alltid så, att man hittar på skäl, då man vill komma undan en fråga. Det nu föredragna anslaget belöper sig icke för denna statsregleringsperiod till mera än ett anslag af 7,000 rdr och ett lån af 28,000 rdr, eller tillsammans 35,000 rdr. K. M:t har äskat detta belopp på den grund, att ifrågav:de kanaliseringsarbete skulle sammanföras med det större kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, och alldeles icke, såsom Frih. Klinckowström uppgifvit, är något på sidan om nämnde kommunikationssystemnt, hvilket derigenom förenas med den betydliga Östra Silen. Trakten kring denna sjö är ingalunda, såsom Utsk:t af misstag yttrat, glest bebygd, utan har tvertom, enligt hvad styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader jemväl intygat, en icke obetydlig indu - Deu 18 Maj em. stri.
Jag har hört så många värda talare yrka olika meningar i delta fall, att jag förutser mycken splittring bland Ståndets ledamöter vid röster nes slutliga afgifvande. Derföre och, då jag varit en bland deni, som tillstyrkt R. o. Ad. att antaga det beslut, Ståndet en gång fattat, och då icke blott Ståndet, utan äfven min ringa person derföre blifvit mycket klandrad, har jag ansett för min skyldighet att förklara huru jag sett frågan, huru jag ännu ser henne, samt hvarföre jag slutar denna min vördsamma framställning med tillstyrkan att H. R. o. Ad. måtte vidblifva sin mening och följa den regel, som Gustaf Den ii November c. ra, 343 Wasa så ofta upprepade: en gång säga och dervid blifva är bättre än hundrade gånger tala. Frih. Cederström: Jag hade otvifvelaktig! varit af alldeles samma tanke, som den siste talaren, om förhållandet verkligen vore eller, rättare sagdt, blefve det sorn han förutsatt, nemi. att det skall ovillkorligen vara långa och munga, eller korta och få ord, som skola åtfölja beslutet om anslaget för Carolinska institutet. Jag begärde ordet i anleda, af Frih. Sprengtporten yttrande, deri han tillstyrkt eli instämmande med Borgareoch BondeStjn för att få slut på frågan. Det var nemi. min mening att gifva tillkänna det tvdliga förhållande, som grundlagen bestämmer. Då man icke kun gallra ut hvarken många eller långa ord, eliel' villkor, eller något, som är af beskaffenhet att tillhöra anslag och således icke kunna förfalla, sfi följer också af sig sjelf, alt i och roed detsamma, som R. o. Ad. instämmer med PresteSt. om den kortare meningen, hafva 3 Stånd stannat emot a, i afseende på tillägg vid det beslutade anslaget, och som detta tillägg i och för sig sjelft icke innehåller annat än ord, nemi. att roan skall lefva efter ett af K.
Jag tager mig friheten föreslå följande ordalydelse af det blifvande prot.uldr., i fall H. Ståndet dertill samtycker. ”11. R. o. Ad., som afslagit den del af LagUtsk:s betänk. N:o 31, hvilken angår likhet i giftorätt och arfsrätt, ville genom deputation vänligen inbjuda flögv. PresteSt. att instämma i detta beslut, hvarigenom den Svenska jordens öfverdrifua delning och jordägarnes försvagande, så vida sådant af berörde likhet vållades, skulle, jemte de menliga verkningarne deraf både pä allmänna och enskilda förhållanden, förekommas.’1 Frih. Cederström, Jacob: Hr Lagerhjelm, Pehr, och Gr. Lagerbjelke, Gustaf, hafva framställt frågor ur grundlagen, hvilka alldeles icke kunna lämpas hit. Jag beklagar oändligen, att man icke vill hålla sig till det enstaka fall, som är föremål för öfverläggningen. Det är här icke fråga om någon communication med de öfriga RiksSlm, således icke eller om några exemplar skola lill demaflemnas; här är fråga om en inbjudning till ett enda IliksSt. Detta enda RiksSt. skall hafva denna deputation sig tillsänd, och deremot finnes icke något hinder; men de prot.uldr., som skola afgå, kunna innehålla, att mot denna inbjudning reserverade sig den eller de och anförde, att de deremot tillstyrkte flögv. PresteSt. att icke lemna bifall till Högl. Ståndets inbjudning, utan vidtaga sådant beslut, som de vid förra riksdagen i ämnet fattade, lill fördel för såväl sig sjelf, som för Svenska folket i allmänhet. Jag kan icke begripa huru man kan af grundlagen vilja draga den slutföljd, att 4 prot.uldr. skola åtfölja vid en inbjudning till Ilögv. PresteSt.; det later sig icke göra med verkliga förhållandet. Ilär är blott fråga om en deputation, som skall till det Högv. PresteSt. afgå; jag ber Hrr.ne considerera denna sak, och jag (ror, alt man skall komma till ett afgörande deruti.
Scan* diens lyckligare innevånare blefden ledare Sveriges Presterskap använde, det medel de nyttjade alt vinna eli lika allman sorn förtjent agt* ning, ett sannt förtroende af den hjord, sorn anförtroddes åt deras säkra vård; med lika tän« 58 Den 21 Januarii. kesätt har trons oell fridens tolkar bibehållit det inflytande de äga, och som lill sällhetens, lugnets och allmänna säkerhetens bibehållande de alltid böra äga; föregående meri egna efterdömen skall den lära de predika, vinna (om det vore möjligt) ett ännu högre värde, ett ännu större förtroende, hvarje oundviklig borda med lätthet bäras, och den lyckliga endrägt emellan Konung och Folk som gör Statens första sällhet , Statens enda bestånd, med oupplösliga band för alla tider i Norden fästas. Lycklige af det lugn vi äga, den säkerhet vi njute under den Konung, som lika genom vapnens ära, Folkets kärlek och lagarnes helgd tiyggat vårt anseende, vårt sjelfbestånd och vår sällhet, tillhör det oss att genom pjigternas trogna upp. fyllande, lugnet i öfverläggningarne, enigheten i medlen, klokheten i besluten göra oss värdige, af den Högstes fortfarande hägn, lätta Regeringens omsorger, och i lydnadens och tacksamhetens skänkta offer, gälda Konungens outtröttliga bemödanden för Fosterlandets val. Det är af desse tänkesätt Ridderskapet och Adeln lifvas, det är dem de vänta lika af sina MedStander, och med hvilka de innesluta sig i det Högvördige PresteStandets beständiga vänskap och förtroende. Till Yiilloflige BorgareStåndet: Högädle Herr Taleman, samtelige Ledamöter af det Vallöf!. BorgareStåndet! Det är alltid med sann fägnad Ridd erska» pet oell Adelil emottager BorgareStåndets hälsning och vänskap, samt till detsamma åferbär uttrycken af den aktning, det förtroende Ridderskapet och Adeln för detsamma hyser, och hvarom oss, devs Deputerade, nu är uppdraget att det Välluf]. Ståndet försäkra.
Det är egentligen med afseende på hvad som af Hr Tersmeden blifvit anfördt i afseende på conseqvens, som jag anser mig skyldig att fästa hans uppmärksamhet derpå, att R. St. hafva redan i några fall, der K. M. begärt anslag, öfverskridit den af K. M. begärda summa med ett vida större belopp, än vid detta tillfälle. Det är nu, som saken skall afgöras. Såsom jag redan haft äran upplysa, genom uppläsning af PresteStts prot.utdr., så har inom detta Stånd anslaget blifvit på det sättet bestämdt, att, i händelse omständigheterna sådant fordra, någon del af det beviljade låneunderstödet må förvandlas till anslag, Den 29 Mars f. m. 5oi ocli jng fäster lierrarnes uppmärksamhet vid det speciella förhållandet på Gol liand, att jorden ar afsöndrad i små hemmansdelar, som ägas af allmogen och endast äro i dess händer, hvarföre det vid sådana tillfällen blir en omöjlighet att utan allmänt understöd kunna tillvägabringa bergsprängningar af större vidd, eller ersättningar för vattenverk, sorn måste ulrifvas. När nu allmänna understöd blifvit beviljade för dylika företag i öfriga delar af Riket, så tror jng det vara billigt, alt detta äfven sker för Gottland, och det är denna billighets vedertagande här, som jag anhåller att R. o. Ad. måtte ådagalägga igenom instämmande uti hvad PresteSt. beslutat i frågan. Hr Westfelt: Af de flera talare, som yttrat sig sedan jag förra gången hade ordet, har jag alldeles icke kunnat blifva öfvertygad om oriktigheten af hvad jag då framställde. Jag kan ingalunda antaga den princip, som en värd talare [Ir Printzensköld här framställt, nemi. att den enskilde, när han ej förmår att företaga ett större arbete, äfven borde få anslag af .Staten; men i öfverensstämmelse med livad jag förut yttrat, skulle jag alltför gerna till sådana enskildta företag vilja medgifva låneunderstöd. Jag beklagar högligen, att Hr von Hohenhausen fästat vid detta anslag det villkor han gjort, och befarar alt just detta villkor i förstärkt StatsUtsk. måhända kommer alt förhindra detta anslags beviljande.