Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ryttmästaren Drakenberg visar, att flere Arfvingar funnits; men huru stor andel uti Kronofordringarne hvar och en af desse Arfvingar tillkommit, samt hvilka personer nu mera äro innehafvare af deras rätt, har icke blifvit upplyst eller någon handling företedd, som utvisar, att E. Drakenberg, hvilken utgifvit Fullmakten för lyftningen af ifrågavarande Fordringar, af vederbörende ett sådant uppdrag erhållit. Vid öfvervägande häraf; och då Reclamenten redan ägt tillräckligt utrymme och tid att de erforderliga Handlingarne anskaffa, anser Utskottet sig böra tillstyrka bifall till Hrr Revisorernes hemställan, och att, i följd häraf, Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoret få sig uppdragit, att, genom Kungörelse, som 3:ne gånger införes uti officiella Tidningsbladet, låta tillkännagifva, att, så framt de ifrågavarande Fordringsbevisen skola kunna emot Staten göras gällande, böra de för betalningens utbekommande, genom serskild författning , föreskrifne Handlingar uti RiksgäldsContoret förete sednast inom ett år, räknadt från den dag, ofvanberörde Kungörelse varder första gången uti Tidningsbladet införd. 358 Slats-Ut skottets §. 5. Angående f. d. K. Corn mitteens för Krigsför val IningsÄren derne utgifne, af Iliksg. Conior et accepterade, utelöpande Invisning a r. Ibland RiksgäldsContoret balancerade skulder förekornnier en summa af 106 R:dr 12 sk., bestående af f. d K. Committeens för KrigsFörvaltningsÄrenderna utgifne oell åren 1810 och 181 1 af RiksgäldsContoret till betalning accepterade Invisningar. Enär nu dessa Invisningar, efter så lång tids förlopp, icke blifvit till inlösen företedde, bade Hrr Revisorerne funnit sig äga anledning bos R.
Generalen, som stadnade qvar i Sverige, och som på Djurgården bebodde Biskopsudden, hvilken han för sin lifstid erhållit i förläning af Gustaf III, underhandlade i hemlighet med hertigen af Östergöthland, och underhandlingarna bedrefvos af prinsessan Sofia Albertina, med den finhet, som är hennes kön egen, den försigtighet, som ämnets ömtåliga art fordrade, och det nit, som var att vänta af hennes ömma tillgifvenhet för prins Fredrik. Nästan alla samlingar af handskrifter rörande ställningar och förhållanden i Sverige på 1780-talet innehålla en uppsats, under öfverskriften: «Besynnerligt Nytt« 106, der dessa underhandlingars beskaffenhet och förloppet vid dem beskrifvas. Törhända har kännedomen om detta politiska ränksmideri och Sofia Albertinas fintlighet i sin deruti tilldelta roll föranledt Arndts öfverspända rökoffer 107, fastän den afgjordt konungska syftningen af hans arbete hindrat honom att framställa den eller de omständigheter, på hvilka han stödde sitt omdöme, så snart dessa sprida ett ofördelaktigt ljus öfver regentslägternas särskilta medlemmars beteenden. Prinsessan gjorde utfarter från Fredrikshof kring Djurgården, der hon stundom steg ur vagnen och spatserade till fots. En af hennes betjening aflägsnade sig, under hvarjehanda förevändningar, på en korrt stund och besökte något ställe vid stranden i Biskopsuddens granskap, der en fiskare aflemnade skrifvelser i chiffer från Sprengtporten, hvilka prinsessan sedermera fortskaffade till hertigen af Östergöthland. Så ungefär antyder uppsatsen, att det skall tillgått vid meddelanderna mellan prins Fredrik och de med Gustaf missnöjde bland Finnarne. Denne af Sprengtportarne först uppgjorda finska sjelfständighetsplan innefattar också enda begripliga förklaringsgrunden till det ryktbara Anjalaförbundet under det sedermera utbrustna kriget mot Ryssland 88.
Jag kan åtminstone ej finna något annat sätt, än att utanpå sedeln tecknades hemmanets namn och den röstandes andel deri; och jag frågar då, om det ej blifver ganska lätt att upptäcka, huru hvar och en röstat, eller hvad nytta den slutna voteringen skulle medföra ? Jag anhåller, att dessa anmärkningar må åtfölja återremissen. Herr Cederschjöld: Den siste värde talaren har missförstått mig, då han trott, att jag klandrat Utskotten derföre, alt de af - 128 Den i5 Junii f. in. styrkt det alternativa förslaget, hvarigenom Församlingarne skulle förlora sin valrättighet. Jag har tvertom klandrat Utskotten, för det de brukat alltför svaga skäl försitt afstyrkande, samt icke nog bemödat sig att göra det tillstyrkte förslaget så riktigt, att det kunde vinna förtroende. Samme talare har äfven emot den af mig föreslagne slutna voteringen invänt, att man i alla fall kunde upptäcka huru hvar och en röstat, enär, såsom den värde talaren trott, en sådan votering ej kunde låta sig göras utan att skrifva storleken af den röstandes Hemmansdel utanpå voteringssedeln. Men mitt förslag lärer hafva fallit honom ur minnet; ty det innehöll, att rösterne skulle bringas till enheter, antingen efter minsta hemmansdelen i Församlingen eller efter minsta afgiften till Presten, och att hvar och en skulle aflemna lika många röster , som den antagne enheten innefattades i det Hemmantal den röstande ägde, eller de afgifter han erlade. Härigenom skulle alla olägenheter förekommas, och jag kan ej inse minsta skymt till utväg att illudera ett sådant valsätt, eller att dervid begå sådane missbruk, som nu äga rum. När man dessutom besinnar, att i fordna tider Parti-Cheferne, i anseende till den slutna voteringen, ej hade annan utväg för att controllera, huru deras anhängare uppfyllde sina löften, än att gifva olika format åt voleringssedlarne; hem - Den 15 Juna f. m. 129 hemställer jag, om ej samma nytta kan påräknas af den slutna voteringen vid Prestval; ty någon controll på köpta röster bör ej finnas. Herr Tham:
Då staden, i fråga om häktets användande såsom kronohäkte och straff-fängelse, gjort framställning derom endast för Eskilstuna stad samt Österoch Vester-Rekarne härader, och i detta fall åtagit sig att jemte dessa härader underhålla fängelset och aflöna en fångknekt; då hvarken staden eller häraderna blifvit hörde öfver och för sin del bifallit Kongl. Fångvårdsstyrelsens förslag, att dessa skyldigheter skulle oafkortadt för staden och häraderna qvarstå, ehuru fängelset utsträcktes till begagnande jemväl för närgränsande delar af länet; då fängelset, till följd af nämnda förslag, numera användes jemväl för Thorshälla, Strengnäs och Mariefreds städer samt Åkers och Selebo härader, lärer det få anses blligt att detta kronohäkte ensamt af det allmänna underhålles. Och då Eskilstuna stad icke annorledes medgifvit utbyte af sin förra skyldighet att underhålla häktet och aflöna en fångknekt, mot en viss summa årligen, än till dess befrielse derifrån kunde vinnas, får jag, enligt vederbörligt uppdrag, härigenom hemställa, att Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 78. 185 att Eskilstuna stad samt Österoch Vester-Rekarne härader måtte befrias från vidare utgifvande af de genom Kongl. Brefvet den 20 September 1864 bestämda årliga godtgörelsesummor för krono-cellfängelset i Eskilstuna, utan förändring i häktets nuvarande bestämmelse såsom allmänt kronohäkte och ransakningsfängelse för fångar från Eskilstuna stad samt Österoch Vester-Rekarne härader. Afskrifter af åtskilliga, ärendet rörande, Kongl. Bref bifogas och anhålles om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 14 November 1865. J. A. Bovin. Af Herr BOVill, J. A., angående Eskilstuna treklassiga Elementarläroverks utvidgning till femklassigt, samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes.
Här är nemi. fråga om ett helt fögderis allmoge, en talrik och obemedlad allmoge, som genom försummadt iakttagande af en formalitet utsatt sig för påföljden att för 2:dra gängen nödgas betala sina skatter. Jag vet visserligen att en sådan skrifvelse kunde i så måtto vara öfverflödig, sorn K. M. kan uppå de skattskyldiges omedelbara ansökan bevilja det ifrågasatta anståndet med betalningen, men en skrifvelse i ämnet från R. St., hvilka ensamma kunna slutligen pröfva och afgöra afskrifningsfrågan, skulle efter min tanke innebära en förhoppning för de skattskyldiga, att 608 Den 19 Februari e. m. när tiden dertill inträffar, de skola blifva befriade ifrån ersättningskrafvet. De hafva redan blifvit nog straffade för sin försumlighet genom den tryckande rättegång, som de måste underkasta sig. Jag kan således icke annat än, i öfverensstämmelse med hvad Frih. Tersmeden och Hr Rosenblad yttrat, anhålla det R. o. Ad. ville bifalla såväl dea lista som den 2:dra punkten utaf Utskis förevar, betänk. Frih. Cederström, Jakob: Hr Rosenblad har hemställt att R. o. Ad. måtte, med bifall till hvad Utsk. i lista punkten tillstyrkt, besluta en lind. skrifvelse till K. M. Detta är ett misstag å hans sida, då Utskis hemställan i denna del endast innefattar ett afslag å motionärens framställning om afskrifning af kronofogden Öhboms balans. Bifalles denna punkt, sä förfaller all fråga derom. Hvad den sednare punkten beträffar, så får jag, i anledn. af hvad Ilr Fåhraeus yttrat, fästa uppmärksamheten derpå, att om de skattskyldige varit närvar, vid uppbördsstämmorne och der erlagt sina utskylder, så hade något ytterligare kraf aldrig för dem ifrågakommit emedan de då genast erhållit qvitto, försedt med vederbör, häradsskrifvares anteckning.
Desse sednare, påbudne genom Kongl. Kungörelsen den 22 Februari 1762, § 5, utgå med 3 r:st alnen för väfnad af fulla 6 qvarters bredd med 2,720 till 2,920 ändar samt af 7 qvarters bredd med 3,200 trådar i uppränning, allt med tillökning af 1 r:st för hvarje 200 trådar derutöfver. Efter denna grund hafva premier inom Länet utgått under det sednaste qvinqvenniet tili följande belopp: År. Alnar lärft uti - Summa alnar. Premiernas belopp. Medium alnar. Premie-lärflerna äro nemligen i afseende på qvanlite ten under åren 1846—1850 icke obetydligt mindre an hvad de utgjorde un der åren 1841 —1845, och sistnämnde tidspeiiod företer äfven större qvantiteter finare väfnader än under åren 1846-—1850. Alt linneväfnads-slöjden icke fortskridit, utan snarare aftagit, visar sig af denna jemförelse, och skulle tydligare synas om det vore en möjlighet att emellan de olika qvinqvennierua anställa en jemförelse i afseende pä linneväfnadstillverkningen i det liela, men sådant låter sig icke göra ens approximativt, emedan inga tillförlitliga uppgifter i denna del äro alt erhålla. Att de tillverkade partierna under sednare åren varit mindre, än hvad de förut varit, är dock, påtagligt, och kan bedömmas af de minskade partier, som numera i handel utbjudas, ehuru det ock måste medgifvas alt man af denna sednare omständighet icke kan hemta no? tillförlitlig visshet för bedömman o O o det, enär den år ifrån år tilltagande folkmängden förökar behofvet för tiliverkarnes egen räkning, och således i samma mån minskar af verkningen för försäljning. Orsaker til! den minskade linneväfnads-tillverkningen vill man finna i den omständigheten, att
Memorial, i anledning af Herr Petres , TJi., motion, att Stats-Utskottet må till Rikets Ständer, dels uppgifva totalkostnaden för nja lag-för slagets codifiering, dels inberätta, vid hvilken tid de till nämnde codifiering utsedde personer upphört att uppbära arfvode af Statsmedlen. (U. A.) Herr Petre', Th., har, uti en inom Wälloflige Borgare-Ståndet väckt motion yrkat, dels att Stats-Utskoitet måtte för Rikets Ständer uppgifva totaikostnaderne, i och för det utaf Kongl. Majit i Nåder förordnade codifieringseller tableau-arbete öfver nya lagverket, dels att Stats-Utskottet jemväl skulle inberätta, vid hvad tid de med detta arbete sysselsatte ledamöter och deras Canzli upphört att af Stats-Verket uppbära arfvode. Då ifrågavarande motion blifvit till Stats-Utskottet remitterad, har Utskottet, tili fullgörande af derigenom erhållen föreskrift, nödige upplysningar i ämnet infordrat, och får nu anmäla, att utgifterne för ifrågavarande arbete till och med 2:dra qvartalet innevarande år utgjort: Bihtill R. St. Aflöning för Commilterade och deras Secreterare å 6,750 R:dr årligen, hvilken summa ännu fortfarande utgår 23,722:10. 8. Trycknings-kostnader och skrifmaterialier 13,761:18.11. 7. hvaraf 34,807 R:dr 47 sk. blifvit anordnade af öfverskotten å Stats-Verkets inkomster och 2,675 R:dr 30 sk. af 2:dra Hufvud-Titelns anslag till skrifmaterialier och expencer. Stockholm den 24 Juli 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 2S Juli, kl. 2 e. m.
Ända till New-York var det lätt att reda sig, då de alltid träffade någon, som förstod finska, och äfven på järnvägen gick det till en början bra nog, ty de reste i sällskap med landsmän, som skulle till Michigan. Men ju längre västerut de kommo, desto värre blef det, och här sutto de nu i själfva Montana, d.v.s. enligt sin uppfattning alldeles i närheten af Isokylä Antti och kolgrufvan, utan att veta, huru de skulle komma dit. Det var därför det var så bekymmersamt. Matti tog fram brefvet för att ännu en gång studera namnet på grufstaden. Sedan han sett en stund därpå, steg han upp och gick fram till stationsagenten, som stod i den öppna dörren och tuggade sin tobak, då och då sneglande på de två besynnerliga figurerna, som sutto där midt i solbaddet, utan att ens tala med hvarandra. Tirlots, sade Matti och pekade på en rad i brefvet. Stationsagenten såg först på Matti och så på brefvet. Hvad f n säger ni? frågade han sedan med suverän amerikansk öfverlägsenhet. Tala något kristet språk, om ni vill bli förstådd. Därmed vände han sig bort, men fick i detsamma syn på en stor fluga, som satt sig rätt emellan Pekkas fötter. Den tog han omsorgsfullt korn på, drog ihop läpparna och sände en lång, brun stråle mot flugstackaren, som blef nästan dränkt och helt och hållet förbryllad, då hon med ens kastades öfver på rygg. Matti gick tillbaka till sin plats och suckade bekymradt: den karlen förstår ingenting. Han är en dumbom, påstod Pekka, med blicken riktad på den bruna pölen mellan sina fötter, där flugan gjorde vanmäktiga ansträngningar att komma på rätt köl igen. Matti var påtagligen af samma åsikt och sade därför ingenting, utan läste ännu en gång igenom det dyrbara brefvet, det han dock redan närapå kunde utantill. Här står att Tirlots är i södra Montana, sade han efter en stund till Pekka. Ja, svarade denne, anseende sig uppfordrad att också yttra sin åsikt.
Majds Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om beviljande af ett särskildt kreditiv till försvarsverkets fullständigare ordnande; Gifven Stockholms Slott den 23 November 1863. Ehuru Kongl. Maj:!, hvars oaflåtlig» bemödande varit och städse skall blifva att från de Förenade Rikena afhålla krigets vådor och olyckor, fortfarande hyser förhoppning att de tvistefrågor, sorn för närvarande uppröra Europa, skola Finna en fredlig lösning; samt de förpligtelse!’ lill bistånd åt ett med oss nära förbundet grannfolk, sorn hittills varit i fråga för vissa förutsatta fall, icke ega större omfattning, än att de kunnat uppfyllas med de medel, Rikets Ständer redan ställt till Kongl. Maj:ts förfogande, är likväl den politiska ställningen i allmänhet lör ögonblicket sådan, ali omtankan lör fäderneslandet kräfver förberedande åtgärder till våra försvarsmedels försättande i ett skick, som, i händelse af behof, medgifver deras kraftiga användande för sitt ändamål, utan allt för stor tidsutdrägt. Kongl. Majit, som hade önskat att, derest icke alla anledningar till oro för våra yttre förhållanden skulle före Rikets Ständers åtskiljande hafva upphört, göra Rikets Ständer meddelanden i afseende å den ställning de Förenade Rikena bade alt intaga, men af fortgående underhandlingar och hastigt vexlande händelser nu är derifrån förhindrad, finnér sig likväl af omständigheterna föranlåten all af Rikets Ständer äska ett särskildt kreditiv å Tre millioner Riksdaler, att af Kongl. Maj t, i mån af behof, användas till ett fullständigare ordnande af försvarsverket. Kongl. Maj .t förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. L. Manderström. Bih. till B. St. Utdrag af Protokollet öfver ett Utrikes Departements-ärende, Åtf/fef iw/or //ans Maj.t Konungen i Stals-Rådet ä Stockholms Slott den 23 November 1863.
De började dermed 1843, om jag rätt mins, och på länge erhöllo de knappt 200,000 r:dr. Jag tror, att det åtgick ett år innan man fick denna ringa summa; och ehuru ställningen sedermera förändrat sig, har man ännu icke på 21 år fått mera än 510,000 r:dr. Denna utväg är således icke eller att anse för verksam, ty under en för landet ofördelaktigt penningestäilning, är det ingen, som har medel att erbjuda. Båda dessa åtgärder äro endast att anse såsom palliativer. Då Fullmäktige förgäfves sökt att få lån af allmänheten, så lånade de af Riksg.cont.; oell delta lån är ännu obetalt. Jag anser följaktligen R. o. Ad. göra rättast att bifalla Utsk:s betänk, i denna del sådant det är. Det är också redan af tre Stånd bifallet, och följakteligen öfverflödigt att tvista derom; men då Hr Lagerhjelms förslag utgår från en billig grund, har jag ansett min pligt vara att uttala skälen, hvarför jag anser, att det icke vore lillfyllestgörande. Gr, Horn: Ett yttrande af Hr von Hartmansdorff har påmint mig om min frånvaro vid ett beslut, som R. o. Ad. redan lärer hafva fattat, nemi. att gifva Bancofullm. rättighet att upptaga lån, då Bankens säkerhet det fordrar. Jag reserverar 528 Den 18 April f. m. mig emot begagnandet af detta uttryck i bancoreglem., emedan jag anser det vådligt för allmänna credilen och Bankens säkerhet. Bankens säkerhet kan, efter min tanka, aldrig äfventyras med de stora öfverskott, den grundfond och den garanti af R. St. som den äger. Det är derföre, som jag också alltid såsom ledamot af Bancostyrelsen på det högsta motsatt mig de af Hr von Hartmansdorff yrkade lånens upptagande på den grund, att Bankens säkerhet det fordrade, emedan jag ansåg vådligt, att Banken sjelf skulle proklamera, att dess säkerhet äfventyrades.
Balanserade behållningen och fordringarne vid 1839 års slut utgöra, enligt ofvanstående — 228,804: 17. 9. deraf utgör Fincrska balansen 146,497: 3. 5. — O. Halls skuld , 4>832: 42, 2. Proprie balanser 35: 28. 4- Kontanta behållningar. r5,6Ö2:38. 7. Tillfälliga balanser och förskotter m. m • C,.77G: 4. 3. aa8>8o/f; I? g, 1:0 s:o Revisorerne hafva funnit alt flera licenser, äfven åren 1838 och j83q, blifvit enskilte beviljade; men som 1840 års Konstitutions-Utskott om dylika licenser redan meddelat yttrande, anse Revisorerne sig nu deröfver icke "böra fälla något omdöme. 2:0 För Landskrona Sjötullkammares behof äro uppköpta 18 U. lack, a 3 Rdr B:co pr H, då deremot andra publika Verk icke betalt mer än 2 Rdr B;eo pr U. för finaste sorten af nämde artikel; och Revisorerne hämta, så väl häraf, som af åtskilige andra utgifters beskaffenhet och inköpta varors pris,_anledning lill den erinran, att noggrannare hushållning äfven med skrifmaterialer och dylikt borde iakttagas, samt lindrigare priser betingas, helst genom anställande af upphandlings-auktioner i de fall sådant later verkställa sig. 3;o Uppå derom gjorda underdåniga hemställanden, har tullfri införsel blifvit beviljad af öfverskotlsproviant å åtskilliga Kronofartyg efter slutade expeditioner, nemligen: å Korvetten Najaden och Fregatten Josephine, för 2,5oo kannor vin och 1,000 U. kaffe; å Lastbriggen Två Bröder., för 160 kannor vin, och Korvetlen JaramaSj för 680 kannor vin.
Län, motion, angående Ombergs Kronoparks försäljande till skatte under föreslagne villkor; 9:o Densammes motion om afskrifning af arrendatorn Christoffer Gustafssons återstående skuld för arrendet af Stora Lunds boställe; 10:o Sven Isacssons från Öland motion, angående anslag till lön åt en Läkare för Ölands Norra Mot; ll:o Nils Jepps sons från Skåne motion om befrielse från den så kallade Kronofogde postutgöringen; 12:o Eric Nilssons från Jemtland motion, angående upphörande af vägpenningar lör begagnande vintertiden af nya vägen emellan Jemtland och Norrige, samt anslag af Staten till vägens underhållande; 13:0 Jon Olssons från Gefleborgs Län motion, att passevolancens utgående af rustoch rotehållare mätte upphöra och ett motsvarande belopp uti Stats-regleringen uppföras att, genom allmän bevillning utgöras; 1.4:o Pehr Pehr ssons från Örebro Län motion, angående Stats-anslag till undersökningar, i afseende på en ny; Canal-leds upprättande emellan Hjelin aren och Wenern; 15:o Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion, angående Statens skyldighet att underhålla vägen till Carlsborgs fästning emellan Forssviksmo och Rödesund; 16:o Johannes Johanssons från Götheborgs och Bohus Län motion om förändring i tiden för Oroust och Tjörns härader att lefverera Afradsoch Kronotionde-spanmål; 17:o Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus Län motion, att ersättning af Kronans andel i Sakören mätte beviljas Krono-betjening för dess besvär med brottslingars efterspanande; och i8:o Didric TVesströms från Stora Kopparbergs Län motion om anstånd med betalning af undsättnings-spanmål för Ofvan-Siljans och Nedan-Siljans Fögderier samt Wester-Dalarne; Revillnings-Utskottet: l:o Hindric Hanssons från Elfsborgs Län motion om upphörande af alla konstbrännerier, m, m.; 96 Vrot.
Slutligen tror jag äfven, att kostnaderna för protocolls-tryckningen kunna ej obetydligt minskas, om tryckningen sker på större papper och med mindre stilar samt Boktryckare antagas efter förutgående entreprenad-auetioner. Men att borttaga Ståndens skyldighet och Folkets rätt att få dessa protocoll tryckta fullkomligt sanningsenligt, icke stympade ^Uer sammandragna, dertill kan jag, Den 10 F e h r u a r i i f. ra. »9 vid ett närmare begrundande af de möjliga följderna, ej biträda med min röst. Man säger: våra förhandlingar läsas föga eller intet; vi hafva" offentlighet vid våra öfverläggningar, och om denna, emot all förmodan, skulle inskränkas, så finnas otvifvelaktigt Ledamöter af Ståndet, som gå TidningsRedactionerna tillhanda; och slutligen förmenas en hvar, enligt det nya förslaget, äga rätt att in extenso till trycket utbekomma, huru stor del af protocollct han begär. Jag vill i korthet upptaga dessa skäl emot tryckningens bibehållande. Det är sannt, RiksStåndens förhandlingar läsas nu föga eller intet; men de kunna det dock, så länge de tryckas. Er, controll är ofta verklig derföre, att den är möjlig; och jag är viss, att mången, som annars kanske vore frestad att utbreda sig i onyttiga ord eller till och med yrka förderfliga läror, återhålles af den tankan, att hans fåvitskhet eller skalkhet kan blifva allmänt känd. Correctivet häremot finnes visserligen i offentligheten vid Ståndens öfverläggningar. Men på hvilken lös grund står icke denna, då det t. ex. hos R. o. Ad. beror på Ordföranden att, utan anförande af skäl, förklara ett helt Plenum eller en dol deraf slutet, d. v. s. då han äger i sin magt att blott genom en befallning till Ridd.-Fiscalen stänga R. o. Ad:s sessioner.
Snmntnttbrng öfwer £ajreringé Remman. Hgeuljeter. Qiuariiar od) ©agar. & g a: § a nr o s s rs anr h § K *—s nr r> S £T s a" s ET 0i. 0i. n (Sammanbrög Öfwer £ajreriitg6 St. bito St. St. bito (20) Sittar Sewttln.^ororbningen 1855, %l:o 6 (€). ©ammattbrag öfwer SBenrittningen efter 2 Sirt. af 18 (Enligt Sangber ocl; ©amutanbrag: ‘2,178 — 540 — 760 — (Enligt ferfftlba Sangber ocl; ^förteckningar: ©runbffattåafgift för fyra(|V6genbomar 18 16 Afgift för cd) Sotöfyemman 3 ®:o för Äolning§fril)eter 15 — ©:o för ttfltuerfning nnb Ärut* od) ©wafrcelliruf 18 — ©ninina | 3,532 16 j(21) Stöijer SSeiotön.sg-örorbnmgen 1855. / SMaga titt ibfwerbrag fran (Sömmattbragen öfwer ^aj-etingg Sågcnljetcr. SBcrgnrerf. SJIamtfafturict, 5'a6rifct cd) .‘Sutattningar. (Summa ©etoiffmng. (Enligt Sangber cclj Sammaubrag: (Efter l:fta 3trt » 2:bra btto » 3:b|c btto ©ununa (23) Stn^ör ©ctt)tffn. SDfroerbrag fran £apmttg6