Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Här införes i Reglementet den af Rikets Ständer, genom lemnadt bifall till Stals—Utskottets Utlåtande 234, redan godkända §, angående rums upplåtande inom Rikets Ständers bus under de tider, då Rikets Ständer icke äro församlade). § 233. Då Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verken sammanträda, skola Fullmäktige till dem afgifva berättelse om Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning under den tid, som Revisorernes granskning kommer att omfatta, och böra, vid samma tillfälle, särskilda berättelser af Kommissariatet och Ombudsmannen vid detta verk afgifvas och genom Fullmäktige till Revisorerne öfverlemnäs. Dessutom skola Fullmäktige, vid nästa riksdags början, till Rikets Ständer afgifva och till Stats-Ulskoltet aflemna en fullständig berättelse för hela den lid, som förflutit sedan Fullmäktiges berättelse till Rikets nu församlade Ständer afgafs; börande jemväl särskilda berättelser för samma tid af Kommissariatet och Ombudsmannen då afgifvas och till Stats-Utskottet af Fullmäktige öfverlemnas. § 256. Efter hvarje revisions slut, skola Fullmäktige, på sätt Rikets Ständers för Revisorerne utfärdade instruktioner innehålla, föranstalta om tryckning och utdelning StatsUlskoltets Memorial, JYs 378. 13 med allmänna tidningarne af Revisorernes, angående Staisoch Riksgälds-verken, afgifna och Fullmäktige tillställda berättelser, jemte dertill hörande förklaringar; hvilka handlingar, äfven genom Fullmäktiges försorg, böra till näst derefter sammanträdande Revisorer och Sländer öfverlämnäs. § 257.
Utan att hon vet det, har hennes fantasidräkt en besparingslinning, och midt in i äfventyret mister hon aldrig den organiserande kraft, som äfven mystikens kvinnor ägt. Mer tagande än gifvande trots all moderlighet, har hennes lif sina olika årstider af blomning, då hon slösar med doft och skönhet, och tyst lönlig växtkraft. På Nohant i ensamheten med naturen förefaller hon som en krukväxt, utflyttad i trädgården, endast upptagen af att supa in sol och regn. Hennes diktning strömmar som vattnet ur en lutad urna, klart och enformig. Hon tror på sina ord som sibyllan på alla – äfven de understuckna – orakelsvaren. Det är en demokrattyp, en våldsamt lefvande adoptivdotter till Rousseau. Så olika möttes de till samlefnadens största paradox, kärleken, underverket, som sedt i sömmarna alltid förlorar sin helgd, och med hvilket endast Jeronymus och Don Juan kunna reda sig, ty de stå lika långt ifrån det, både den småborgerliga detaljisten och den svindlande engrossören. Men för Musset och George Sand, hvilken pina och besvikenhet väntade dem ej! O, kvinna, ditt namn är obeständighet! ropade han. O, man, ditt namn är svaghet! svarade hon. Språket hade ej ord nog flammande för de kval de beredt hvarann! Men under allt detta miste de dock aldrig tron på själfva den makt, hvilkens slafvar de voro, och midt i förtviflan bekänna de allt vältaligare kärlekens credo quia absurdum. Mot den känsla af människolyckans omöjlighet, som dessa bref meddela, håller den tron oss uppe, och man ser – som på skulptören Bartholomés beundransvärda grafmonument – man och kvinna, svaghet och obeständighet, trots allt gå samman in i mörkret, hon med handen på hans skuldra, och han med den framåt mot dunklet. Så förlorar man all lust att drifva någons sak, hvarken Mussets eller George Sands, all tro på rätten att våga döma mellan man och kvinna.
Det har redan blifvit anlydt i Anmärka N:o 13, att, vid fråga om concurs för Bank-bolag, Domstolens pröfningsrätl borde sträcka sig så val till förbud derför, sorn tvärtom. 20 Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande JV.o 4- Kan inlösen ej ske, vare ändock förbindelsens innehafvare skyldig, att, inom segde tid, till bokföring och erhållande af påskrift derom, uppvisa förbindelsen inför den eller dem, Rätten i sådant afseende tillförordnar. 5*. 13 I afseende på ullånings-rorelsen iakttages: 1:0 att adier eller lottbref icke få belånas i den Sedelbank, der de äro utgifne; 2:0 att, med undantag af cassacreditiv, lån icke må beviljas på längre tid än nio månader; 3:o alt, i de fall der räntan för meddelade lån ej är utfäst till mer än fem för hundradet om året, Banken eger, vid låns utgifvande, afdraga räntan för hela lånetiden, samt, efter förfallodagen, såsom straffränta sig till godo beräkna * procent i månaden, eller 8 procent för året, dock med skyldighet för Banken, att, så vida den af sistnämnde förmon sig begagna vill, föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande, sist inom en månad efter förfallotiden deraf, varder anställd, och, i allt hvad på Banken ankomma kan, skyndsamligen utföres. Vid fordringars indrifvande njute Banken samma handräckning, som för Rikets Ständers Banks Discontverk stadgas. $• i4- Varor och gods, som i Banken belånas, kunna, derest desamma icke inlösas vid förfallotiden, genast derefter, utan föregående hembjudning eller uppbud, genom offentlig auction försäljas. Banken vare berättigad sjelf inropa pantsatt eller utmätt egendom, sorn på auction för dess räkning ulbjudes, med iakttagande likväl, att sådan egendom åter varder försåld, så snart det utan förlust för Banken ske kan; men all annan handel, med undantag af guld och silfver, vare e för Sedelbank förbjuden. i5.
llerniisniid. drouson, - tuda. t: iuiiliik: ir~, Stor.i; lioliii. Arrht~iiiiis, Sopliix, fru, Askl~~ip,: ipoteknre. Sollefteii. A .., - \ skl: iud, Eliu, frii, Linkiipiiig. - 1spelii1, JIaiiritz. iiied. doktor, Stockholiii. i~sp~ii: iii, .II, fröken, Stoc.kholiii. Aiirell, .iiigustn, fröken, Slariestact. Aiiirivillius, Agiies, frir, Stor-kholiu. \ v&amp;ii, S. J,., fril, Axell. Jlnlin. fru, Sorn. \ selsoii, Severiii, grosslinndl., Jialiiiii. Hack !unrl, - 1. It., nietl. doktor, Giite1) org. Encklund, Viktor, liirorerks: ~cljiinkt, Jiinköpiup. Enger, Aninlia, fru, JIalriiö. Bagge, Axelia, frii, Thorshng, Ahy. Balir. vou, Alfliild, frii, Stockholur. 13ahr, von, Elinnl~eth, fru, Upsala. Bnlkeuhmsen, K .., Spotekare, Norrtelje. Bandelin, Ch., fröken, Stockholm. h y, .Eliiin, frii, Stockholiii. Bayond, C., frii, Stockholni. Becker, W., grosshandlare, Stockholm. Beck-Friis, Ebba, f.riherrinna, Fiholiii, Eskilstniin. 13eckninii, Albertinn, frii, Skara. Bcckninn, Anna, frii, Stockholiu. Y,ecknian, Elin. frbken, Stockholni. Eecltnian, Ernst, l i tteratör, Djiirsholm. Beckii.iau, Hildiir, frn, Linköping.
CommerceColhm ställde fonders och medels förvaltning och räkenskaper. Delta Utlåt, företogs punktvis till pröfning och blef dervid bifallet med undantag af 3:dje punkten, ang:de ersättning af Direktören L. Hofman Bångs reseoch Iraktaments-kostnadér vid enskilde Sehäferiers besökande, hvilken punkt återremitterades efter följande discussion: Frih. Cederström: Rud.: Den gamla s. k. Ulldiskontfonden befinner sig, sedan flera år tillbaka, i ett beklagligt sjunkande tillstånd. Att afhjelpa denna dess mindre fördelaktiga ekonomiska belägenhet, har synts StatsUtsk. utgöra ett föremål af vigt för R. St:s behjertande. Jag delar denna åsigt och har också varit fullkomligt ense med Utsk. ang:de det tillstyrkta aflåtandet af den ifrågavar:de underd. hemställan till K. M. Deremot har jag varit af olika tanka med Utsk. i afseende på den ordställning, som åt berörde hemställan blifvit gifven, och hvilken tydligen tyckes tillkännagifva en tvekan, och måhända mer än tvekan, derom, att inspektionsresorna i allmänhet böra anses vara nyttiga och erforderliga. För min del tror jag nemi., att dessa resor äro behöfliga, men att kostnaden derför bör drabba icke ensamt det allmänna, utan äfven de enskilde egare af schäferier, hvilka önska att Inspektörens, f. n. Direktören Hoffman Bångs, råd och uplysningar anlita. Följaktligen har jag trott, och i min reservation den mening anmält, att i Ulsk:s hemställan, pag. 4 första raden upifrån, bordt införas efter ordet ”derest” orden ”såsom torde böra antagas”, eller ”såsom förmodas kan”. Derigenom skulle gifvas tillkänna, att Utsk., äfvensom R. St:r, i fall förslaget af dem antages, ansett de ifrågavar:de resorna fortfarande vara nyttiga, ehuru R. St:r ville att kostnaden derför skulle drabba icke ensamt den hårdt anlitade gamla ulldiskontfonden, utan äfven fördelas på de enskilde schäferi-egare, som af nyssbemälde direktörs råd sig begagna.
Kongl. Maj tis Nåd. Skrifvelse Hvad föredragande Departements-chefen sålunda anfort oek hemställt, oell hvaruti Stats-Rådets öfrige ledamöter instämde, täcktes Kongl. Majit, i nåder bifalla; Och skulle alltså, i öfverensstämmelse dermed, nådig Skrif* velse, sådan den linnas detta protokoll bilagd, till Rikets Ständer afgå, åtföljd af Kommittéens betan* tande och förslag. Kx protöeollo Otto Hk Seippel, STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860, Kongl. Maj:ts Nådiga Svar N:o 84. 1 \:o §4. Ank. till Exp.-Ulsk. den 2 Febr. !8Go, kl. 12 midd. KONGL. MALTS Nådiga Svar uppå Rikets Stunders underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängning; Gifvet Stockholms Slott den 27 Januari 1860. Jemte anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flere af hufvudsaklig vigt, ännu återstå att af Rikets Ständer handläggas under nu pågående rilcsdag, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den 25 innevarande månad, hos Kongl. Maj:t äskat, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknadt från och med den 1 nästkommande Februari. Kongl. Maj:t har, i anledning häraf och på grund af stadgandet i § 109 Regerings-Forincn samt § 80 Riksdags-Ord ningen, velat i nåder förklara, att riksdagen må med den sålunda äskade tiden af En månad förlängas. Kongl. Maj.t förhlifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Ludv. Almqvist. Bih. till B. St. Utdrag af Protokollet öjver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Bådet u Stockholms Slott den 21 Januari 1860.
Men, på sätt jag tog mig friheten nämna, är jag ingalunda, derföre att jag ursprungligen framställt detta förslag, nog egenkär att anse det för det rättaste, och derföre har jag äfven i det af mig till Hr Gr o. Landtm, aflemnade förslag inryckt den meningen, att K. M. skulle, efter lörutgångna undersökningar, bestämma riktningen. Mig synes, att om K. M. i detta hänseende hör sina Beflnde och länens Hushållningssällskap, och derjemte låter undersöka de olika bansträckningarne, så är allan rättfärdighet upfylld. Då nu en påföljande punkt i detta Betänk, föreslår B. St:r att bevilja 150,000 Edr till dylika undersökningar, hvilka således kunna verkställas innan arbetet kommer till Småland, så hemställer jag om man icke kunde lemna denna fråga i Legeringens skön. Vi hafva sett huru svårt det är på Biksdagarne att välja mellan de olika riktningarne, ty somliga förorda en, och andra en annan. Det är svårt för en representant att med fullkomlig sakkännedom bestämma, hvilken af de föreslagna riktningarne. som är den bättre, men Begeringen är i tillfälle att skaffa sig alla de dertill erforderliga uplysningarne. Då man nu vidare af Begeringen kan viinta den största oviild, så hemställer jag till Hrnne om icke det säkraste sättet att tillfredsställa provinsen Smålands behof, är att öfverlemna hela saken i Begeringens händer. Här har af Frih. C. A. Baab och Hr Mannerskantz blifvit föreslaget att den summa K. M. äskat för banans fortsättning till Finja-sjön eller 4,365,000 Rdr, skulle minskas till 4 mill. För att visa Hrnne hvart det leder, när man så på fri hand bestämmer summorna, får jag nämna, att om 4,365,000 Bdr beviljas, i händelse B. o.
Revisorerne, som i detta hänseende anse, det en ytterligare fullständighet i RiksBokslutet skulle vinnas örn man af detsamma kunde se huru mycket af Resparingarne blifvit disponeradt för hvarje olika föremål å Hufyudtitlarne, lä altså, på grund af ofvananförde speciella förhållande, tillstyrka, att, vid redovisningen öfver utgifts-smslagen, i CapitalRäkningen må tilläggas en Column, deri verkliga resultatet af .(»'*) ( 4 ) besparing eller brist för hvarje anslag ulföres, och att, för vinnande åfelt sådant upplysande tillägg, den Colnmn, sorn upptager Indelningarnes Kronovärde, om utrymmet så skulle fordra, i stället må utgå. Kongl. StatsContoret. Detta Verks förvnltningsålgärder grunda sig på Kongl. Majrts dit aflåtne nådiga Bref och de fastställde RiksStaterne, samt redovisas speoielt, genom dess Protocoller, Registratur, SpecialStaler, MemorialBöcker och Kongl. Räntekammarens Hufvudböcker med dertill hörande verificationer, hvilka Hufvudböcker för begge Revisionsåren blifvit granskade i Kongl. KammarRätten utan anmärkningar. Och hafva nyssuppräknade handlingar, jemte hvad ytterligare under Revisionens fortgång lill upplysnings vinnande för Revisorerne kunnat erfordras, blifvit i behörig ordning af Kongl. StatsContoret meddelade. Jemte det Revisorerne, i likhet med hvad vid föregående Revisionsförrätlningar ägt rum, öfver StatsVerkets tillstånd på det hela låtit upprätta de vid denna Berättelse såsom Bilagor under Nrris i & 2 fogade sammandrag öfver RiksHufvudböckerncs Capitalräkningar för åren 1802 och i833, hafva Revisorerne tillika trott sig böra för berörde år här meddela en summarisk framställning af StatsVerkets tillstånd: Å r 1 8 3 2. Debet: Tillgångar och Fordringar vid Årets början utöfver Sknlderne 4,868,i39: 4°- *a Inkomster:
— Beträffande Forlifikations-Afdelningen, har Chefen för Ingenieur-Corpsen, under åberopande af sitt den 21 Maj 1855# afgifna underdåniga memorial och de deruti utvecklade skäl, på hvilka han ansåg såsom af största behof påkalladt, att det årliga ordinarie anslaget till underhåll af Rikets fästningar och landlförsvaret tillhörande hus och byggnader ökades från 75,000 till 100,000 Rdr, nu hos Kongl. Majrt derom gjort förnyad framställning, med anförande att detta anslag förblifvit oförändradt sedan år 1832, ehuru så val antalet af de byggnader ökats, hvilka dermed skola underhållas, som äfven prisen å dagsverken och maleriaiier sedan dess utomordentligt stegrats, samt att det innefattade en stor misshushållning för Kronan att af brist på medel 'nödgas lemna flera af Kronans byggnader att snart sagdt förfalla; hvilka skäl blefve med hvarje år mera talande. — Af sådan anledning har Chefen för Ingenieur-Corpsen ansett sin pligt vara att föreslå anslagets ökande med 25,000 Rdr. Hvad angick Intendents-Afdelningen, har Krigs-Kollegium ansett följande summor, hvilka, utöfver afdelningens andel 748,002 Rdr 14 öre i det ordinarie anslaget för Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-Collegii afdelningar, utgått dels såsom extra anslag, dels på grund af särskilda Nådiga föreskrifter, böra å ordinarie stat uppföras, enär under sednare åren varuprisen i allmänhet varit i stigande och någon nedsättning i desamma icke vore att förvänta, nemligen: l:o för Värfvade Arméens beklädnad, hvars underhållande i tidsenligt skick oundgängligen påkallar större tillgångar än som nu å ordinarie stat finnas att påräkna och utan hvilka beklädnadens besörjande förmedelst passevolans, till obestridlig fördel för kronan, icke är möjligt att uprätlhålla: a) Den af Rikets Ständer redan vid 1856—1858 års Riksdag såsom extraanslag beviljade och vid sednaste
Det torde således vara bäst att icke från dessa skiljaktiga opinioner vid olika perioder hemta några skäl för'ett tillstyrkande af LagUtskis betänk; utan faslhellre bör man deraf taga en varning att icke obetänkt bifalla ett sådant i allmänna och enskilda förhållanden ingripande förslag, som det ifrågavar. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Jag är ibland dem, som bestämdt hade förklarat mig vara emot det tillstyrkta uppliäfvandet af de tysta förmånsrätterne, derest jag icke numera fått någon förhoppning att mera säkerhet kan för de omyndiga vinnas, äi) som allmänna lagen hittills har stadgat. R. o. Ad:s på f. rn. Den 5 Februari e. m. 115 fattade beslut är redan ett ganska stort sfeg på denna väg. Må vara alt delta icke innefattar någonting alldeles fullkomligt; den önskade banan är dock öppnad, och jag önskar alt den fortfarande må komma att beträdas. Så väl K. M:s nåd. propos. oell Utsk:s betänk., som flere värda talares yttranden i ämnet, hafva så tydligt framlagt alla de skäl, som kunna vara alt andraga för antagandet af Utsk-.s förslag, att det synes öfverflödigt att vidare derom orda; men jag anser mig likväl böra fästa uppmärksamheten på en värd talares yttrande, hvilket innefattar klingande ord, som dock vid närmare skärskådande qvarstå nakna i verkligheten. Samme talare har sjelf uppgifvit huru lätt det är att eludera författningarne i afseende på myndlingars säkerhet genom företrädesrätt framför inteckning. Hvad säkerhet har då den omyndige forsin egendom genom nu gällande lagstadgande? Äfven i afseende på uppbördsmannen bchöfves icke sägas mera, än att han säljer sin egendom; hvad säkerhet har då Kronan genom den henne nu beviljade förmånsrätt? Den som föranstaltar om förmyndare för omyndige, han kan ock vara i tillfälle alt göra sig underrättad om huru stor intecknad skuld en person har, och derefter bedomina huruvida han bör blifva förmyndare eller icke; men en långifvare kan icke ernå denna säkerhet på annat säll, än alt han får ett bevis derpå, att låntagaren icke är förmyndare.
Följden af hennes bifallande skulle oftare blifva hvad sorn inträffade under 1840 års Riksdag, nemi. att man från kl. 10 f. m. till kl. 11 på aftonen tvistade, om en remiss borde vägras eller icke, hvilken tvist dock slutades med remissens nekande, oaktadt rösternas flertal vid de anställda tvenne voteringarne icke utgjorde -§:delar. Hade förevande förslag då varit grundlag: så hade man på en sådan tvist förspillt en hel dag och remissen hade likväl afgått till Utsk. Jag vill framhålla ett annat exempel. Ståndet påminner sig att Gr. af Ugglas för några dagar sedan väckte ett förslag ang:de Riddarh.Ordn. (den förra frågan jag nämnde angick StatsUtsk. och var således af allmän natur). A Gr. Ugglas’s förslag vägrades remissmed 70 röster mot 36. Den 8 Mars f. m. 115 Hade Const.Utsk:s förevar:de förslag varit gällande så hade tvisten äfven om denna remiss varit fruktlös, ty Gr. af Ugglas’s motion hade då afgått till Riddarh.Utsk. Mig synes alltså, denna grundlagsändring icke böra antagas. Inom alla RiksSt:n kunna förslag framställas af den beskaffenhet att man hvarken vill eller bör remittera dem. I vårt Stånd, der sjelfskrifvenheten berättigar till inträde och der följaktligen ledamöter inkomma sådana som dem hvilken vid denna Riksdag blifvit utesluten, är det ännu lättare att förslag framställas hvilka aldrig böra remitteras. Att under sådana förhållanden försvåra möjligheten att vägra remiss är i min tanke origtigt, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. måtte förkasta denna grundlagsändring. Gr. Lagerbjelke: Afven jag tror, alt ifrågavande förslag icke kan af R. o. Ad. antagas; dock har jag för denna min åsigt andra skäl än den sista talaren. Skulle ifrågavande förslag blifva grundlag vore derigenom stadgadt, all om ett Stånd linner en motion otjenlig, Ståndet eger då vägra remiss i fall ^:delars pluralitet för en sådan vägran kan erhållas.
Då det emedlertid i ett eller annat pär län visat sig verkställbar! och på det hela välgörande, om ock föranledande något underslef, att förbjuda bränvins-försäljning på landtmarknader, tillstyrker jag att lagen måtte innehålla en sådan helsosam föreskrift, och att förbudet äfven måtte omfatta försäljningen vid auktioner, beväringsmönstringar och sådane samlingar, der hufvudsakligen ungdom och tjenstefolk komma tillstädes, men att förbjuda ali bränvins-försäljning vid andra mönstringar, ting, man talsskrifningar och dylika tillfällen, tyckes mig innebära en öfverdrift, hvartill jag ej vill göra mig skyldig. På dessa skäl föreslår jag, ali ifrågavarande paragraf mätte erhålla följande lydelse: Å landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbuden pä eller invid det ställe, der auktion, marknad eller mönstring med bevärings-manskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är. Vid annan mönstring, uppbördsstämma, mantalsskrifning, ting eller annan till folksamling föranledande förrättning må ej bränvin försäljas annorlunda än vid måltider åt spisande gäster. §• 26. I denna §. skulle ali försäljning af spritdrycker å söneller helgedag blifva på landet alldeles förbuden och i stad tillåtas endast kl. emellan 1 och 3, för så vidt ej gudstjenst inom staden hålles på denna tid. Af enahanda motiv, som framkallat min reservation i 24 §., kan jag ej annat än afstyrka denna kraftåtgärd. Det skulle, om §. antoges oförändrad, blifva förbudet att å söneller helgedag få den s. k. aptitsupen för den, som icke hade tillfälle att äta på utsatt klockslag och äfven för denne, om tiden för gudstjensten något ändrades. Det skulle blifva förbudet i ett läger att å en söneller helgedag få något slags spirituosa q. s. v. Föreskriften, som ej komme att af opinionen godkännas, blefve ej iakttagen och försvagade dymedelst endast helgden af de öfrige. På grund häraf föreslår jag för §. följande ordalydelse:
Jemf. § 101, mom. 1. “Såväl i Banken, som vid Låne-kontoren i Göteborg och Malmö, invexlas mot Bankens sedlar ej mindre Svenskt silfvermynt efter den i § 98 för utvexlingen deraf fastställda grund, utan äfven utländska silfvermyntsorter, med undantag af skiljemynt, efter de pris, som Fullmägtige, med ledning af officiela upplysningar, hafva att bestämma, samt under iakttagande i öfrigt deraf, att minsta belopp af någon utländsk myntsort, som på en gång invexlas, utgör ett skålpund.“ Jemf. § 102. “Skulle vid Låue-kontoren i Göteborg och Malmö större qvantiteter silfver erbjudas till invexling, än som kan ske med de tillgångar, Lånekontorens kassor för tillfället ega, äro dessa Kontor berättigade att för invex T» lingens verkställande assignera på Banken å en för sådant ändamål derstädes öppnad särskild räkning; dock under förbehåll, att dylika förskott icke få till förökande af lånerörelsen vid nämnda Låne-kontor användas, utan böra Banken vid första lämpliga tillfälle godtgöras.“ Likaledes äro den del af 103 §, som angår inköp af dukater och dessas bokföring samt 104 § sammanförda i en paragraf, med den ändring af 104 §, att det åt Fullmägtige öfverlemnats, att bestämma priset å kontrolleradt silfver, på det att detta pris må kunna jemkas efter de omständigheter, hvilka vid sådan prisbestämning böra tagas i betraktande. 4 Banko-Utskottets Betänkande N:o 45. Jemte anmälan att frågan om utvexling af dukater förekommer här nedan, får Utskottet för den blifvande föreskriften tillstyrka följande lydelse: 4:o. I Banken emottagas: l:o. Svenska och Holländska dukater, efter det pris, Fullmägtige, med ledning af priset å guld på utrikes orter, tid efter annan, bestämma; skolande dylika dukater vid bokföring beräknas till 8 R:dr 25 öre stycket; och 2:o.