Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt har jag, så mycket mitt minne kan 254 Den 23 Mars f. ro. återkalla, ej yttrat något, som kan gifva anledning till billigt missnöje å Herr Tersniedens sida, ty jag har till och med icke yttrat min förundran öfver att han kunde framställa en sådan motion, som den ifrågavarande. Herr Tersmeden nämner, det jag sagt, att ”jag hoppas det högst få af Armeen skulle dela hans mening.” — Ja! det har jag verkligen yttrat, och jag upprepar det ännu en gång; jag har mer än hopp — jag har fullkomlig säkerhet derom. Herr Tersmeden har äfven sagt, att hans motion ej under fredstid skulle hafva någon menlig inverkan på Armeen. Jag tror, att man under fredstiden ej bör göra sådane förslag, som kunna hafva en menlig verkan under krig, utan att man bör begagna fredens lugn för att sätta sig uti ett sådant tillstånd, att man, vid ett fredsbrott, ej hehöfver på en gång vidtaga brådstörtande mesurer, hvilka då vanligen komma för sent. — Herr Tersmeden återför i minnet, att 17 dagars Regementsmöte är det enda, hvartill indelta Armeen kan förpligtas. Jag medgifver, att 17 dagars Regementsmöte är bestämdt i de fleste Knecktecontracter. Men jag får äfven påminna, att Compagniemöten genom dem voro anhefallte, och förr ägde rum; att desse drabbade hela Regementet; samt att dessa numera icke linnas. Således då Compagniemöten ej mera äro till, måste den brist i Den 23 Mars f. ra. 255 öfning, som de medförde, väl ersättas genom andra möten. Herr Tersmedens calcul tyckes vara något för hastigt uppgjord, enär den är byggd egentligast på beräkningen af 60 Riksdalers vacance-afgift för hvarje nummer, som till de projecterade möteskostnadernes bestridande skulle indragas.
Men om man finnér, att alla dessa §. äro direct vigtiga för Folket, och således endast indirect för Konungen, skall man med förundran skåda, att äfven sådane finnas, som genom en dylik felagtig läsning, skulle blifva direct skadlige för Konungen. 8 §. RegeringsFormen skulle derigenom blifva ett medel till en fullkomlig Oligarchi, om man ansåg sig tillräckligt underrättad genom läsning till och med orden: håras bör: då skulle Konungens i 9 § förbehållna rätt, att allena besluta, helt och hållit upphäfvas. Och ingen Svensk man skulle utan häpnad se en punkt på detta ställe af en ibland Grundlagens vigtigaste meningar. Deri 5 Maji e, m, Så har jsg nu bjudit till, att enkelt och tydligt visa nödvändigheten, att Grundlagen rätt läses, till punkt läses och rätt förstås samt tillämpas. Måtte det hafva lyckats mig! måtte Ridderskapet och Adeln derigenom hafva funnit huru vigtigt det är, att den åtminstone läses vid dessa högre läroverk, hvarifrån Statens Embetsman och Konungens Råd , skola framdeles utgå, samt att den bör läras, redan under den tid, då ynglingen, med ren och obekymrad ifver omfattar allt, söm tillhör ett kärt Fosterland och älskade medborgare! N:o 31 Friherre Wrangel, Henning* Den misstanka sorn i allmänhet träffar dem^ som klandra Regeringens åtgärder att de villjd resa fig på andras Jall, torde ej alltid vara grun? dad; jag är förvissad att ingen vältänkande Svensk ledes af detina driffjäder vid sina handlingar, utan fast mer sf sannt nit för det allmänna bästa? i följd af denna min öfvertygelse, anser jag som en skyldighet, att vid de anmärkningar, som göras mot Konungens Rådgifvare, eller Ministrar, man nyttjar det språk, som tydligt uttrycker tankan, Och utreder saken, utan att med afsigt »åra personen; derigenom vinnes äfven den dubbla förmån, att kunna anmärka det Jelaktiga och göra rättvifa ät det jörtjenjlfu lia.
Efter öfvervägande af hvad i detta mål i ena och andra afseendet yttradt och hemstäldt blifvit, har Kongl. Maj:t i Nåder ansett skäl vara för handen, att, med hufvudsakligt bifall till det af Göteborgs stads Magistrat, Drätsel-kommission och Borgerskaps äldste senast uti underdånigt yttrande af den 5 Juli sistlidet år, framställda förslag, all den Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga mark och utfyllning, som är belägen emellan Masthamnen, de på kartan med H betecknade Kronans tomtplatser samt vägen eller gatan nedom Qvarnberget på östra och Götha eif på vestra sidan, samt kanalen vid norra Bomsbastion i söder och en linea i norr, hvilken, längs foten af bastionen S:t Eriks vänstra flankmur utdragen åt elfven, är på kartan utmärkt med r-s-t, må till staden Götheborg under full äganderätt upplåtas emot följande vilkor: l:o att staden, då den kommer i besittning af nyssberörda mark och utfyllning, genast till Kongl. Maj:t och Kronan återlemnar så väl fästningsmurarna kring lilla Otterhälleberget med alla i dem befintliga hvalf, utan något undantag, som ock marken derstädes, i enlighet med den deröfver affattade handlingarne åtföljande karta, samt således jemväl stadens på det, om marken nu gällande arrende-kontrakt, grundade rätt; från hvilket återlemnande dock, hvad marken angår, uteslutas de 2,603 qvadratalnar, som, enligt hvad upplyst blifvit, finnas afyttrade och från berget tillaggda tomten N:o 102 litt. A i stadens andra rote, äfvensom den mark, hvilken, nedanför berget, är belägen emot Hästbacken och Kungsgatan, norr om den färglagda delen å kartan, och invid berget begränsas af en rak linea, åt öster och väster ut - Kongl. May.ts Md. Proposition, A: o 30, tl dragen från södra sidan af den plats, sora utgjort förenämnde tomt N:o 102 litt.
Pag. i3 i/;f Emot de här föreslagna tillägg, att Handlande eller Handtverkare, hvilken i och för rörelsen begagnar Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, icke skulle få tillgodonjuta nedsättning under minimi-afgift, äfvensom att borgen skulle ställas för utskylderne, då deri, som blifvit taxerad under minimiafgiften, vill hos sig mantalsoch skattskrifva Handelsbetjent, Gesäll eller Lärling, bar hos Välloflige Borgare-Ståndet blifvit anfördt, att dessa stadganden icke vore med rättvisa och billighet förenlige, då Handlande och Handtverkare, äf - Bevill"n.-TJtsTcts Utlåtande, N:o 66. i3 ven med en Handelsbetjent, eller en Gesäll, sjelf fattig och sjuklig, kan vara i den belägenhet, att han icke bör till minimiafgiften uppföras, och att skyldigheten till förenämnde borgens ställande ingalunda vore enlig med den princip, att en handlerings utvidgande bör snarare uppmuntras, än genom ålagde band qväfväs Utskottet, sorn tror, att elt eller annat möjligt undantag icke bör förändra ett annars lämpligt stadgande, samt att hvarje Handlande eller Handtverkare, Som i och för rörelsen behöfver Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, bör vidkännas och kunna utgöra, åtminstone den ringaste minimi-afgiften, anser derföre, att hvad härom i §:s i:sia afdelning är stadgadt bör bibehållas; men att Enka, som fortsätter rörelsen efter Handlande eller Handtverkare, hvilken varit taxerad under minimi afgiften, bör få i och för rörelsen begagna biträde af ert Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, Och ändå, efter Taxeringsmännens godtfinnande, kunna påföras Bevillning, under minimiafgiften; i grund hvaraf Utskottet hemställer, att näst efter orden ”icke ega rum,” må tillsättas: dock undantages härifrån En - i4 Bevilln.-Ucs-Å:s TJtlåtande, N:o 6ö. lea efter Handlande eller, Handtv erkare, sorn 'varit taxerad wider minimiafgift> hvilken Enka må, i och för rörelsen, begagna en Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, och likväl, efter T axeringsmännens pröfning, påföras Bevillning under minimiafgiften ; äfvenså anser Utskottet, och föreslår härmed, att hela Stadgandet om horgens ställande, på de hos Välloflige Borgare-Ståndet anförde, ofvan intagne skäl, må ur Författningen utgå.
”Det var rent af en olycka, ty den knappen är så förskräcklig, jag tror aldrig det skall lyckas att få den ur; den drar håret af er.” – Slutligen fick han mig emellertid befriad. Jag såg på knappen, den var af guld med en äkta perla eller diamant i midten, omgifven af taggar lika hullingar. Ja, det var ett riktigt tortyrinstrument för qvinnor. ”Har ni sett sådana förr?” sade han och skrufvade den fram. ”Ja det har jag, amerikanaren hade också sådana.” – ”Ah, nu kommer edra erfarenheter!” – Jag höll på att säga det jag icke haft några sådana erfarenheter, som han menade, men jag bet för det.120 Så flyttade vi oss bort i salongsstolarne. Jag hade enligt min kära vana kastat mig på sned öfver min med händerna öfver dess ryggstöd. (Men jag mins nu hvad det var för strunt vi talade om der borta vid skrifbordet. Jag hade visat honom Meijers bref. ”Ni äro dus,” sade han med förvåning. Så stod han och såg på brefvets öfverskrift ”Goda Victoria”. ”Det är ett vackert namn ni har,” sade han och pekade på dopnamnet. Han frågade hvarför jag fått det och jag berättade historien derom. Så sade han att det är icke alls något att förakta, att ha ett vackert namn. ”Jag tycker det namnet är det vackraste jag vet,” sade jag och pekade på hans bok. – ”Georg Brandes. Tycker ni det är så vackert?” ”Ja.” – ”Men det har ingen klang. Jag ville mycket hellre vara grefve och heta –”, han nämnde ett polskt namn, som jag glömt.) När vi nu sutto der i ro midt emot hvarandra började han berätta om den unge mannen, som bar det namn han nämnt. Det är en ung polack, som med verklig lidelse fästat sig vid G.B. Lilla Edith, som nu är sju år, är förälskad i honom. Och det har varat ungefär ett och ett halft år. De hade träffats i Berlin, dit den unge mannen kommit för att få vara tillhopa med Brandes. De hade suttit bredvid hvarandra vid table d’hoten i hotellet. – ”Ni kysser pappa på kinden och armbågen,” hade hon sagt.
Dtp till rörelfematcriel å reban attlagba ftamBanor; 28:d af fnmtita bag, t anlebning af Kongl. 93taj:tö nåbtgafPropofition ont atttotfanbe af mebel till utmibgning af ben för jernmågett gettDnt ©todpolm Beflutabe Bangårb mtb ©lara fjö Dtp tillöfning t be för trafifen berftäbeS affebba Bpggnaber; 29:d af ben 28 SJZaj, t anlebning af .Kongl. 9)laj:tö nåbiga ©frifmelfe an Utiföftatenö fjerbe puftoubtitel; 37:o af famma bag, angåenbe regleringen af utgifterna unber 9ttf§ftatené femte pufmubtttel; 38:o af ben 15 Suni, angåenbe regleringen af utgifterna unber Stiföftatenö ffette puftoubtitel; fftitöbagS*33eflut 1866. 73 39:o af famnta bag, i anlebning af Äongl -JJlajdS nåbiga ^3ro^ofition an* gåenbe föränbring i gällanbe beftämmelfer om gobtgöranbet af foftnaber mtb laga ffifte å boftälle; 40:o af fanirna bag, angåenbe upplåtelfe till ©öteborgS flab af (älfsborgs fungölabugårb meb bertill pöranbe lägenheter; 41:o af fantma bag, angåenbe bemiljabt anflag för jernmägenS mellan Örebro odj Arboga fortfättanbe till köping; 42:o af famma bag, t anlebning af Äongl. 50taj:tS nåbiga jpropofition an* gåenbe föräubrabe bcftämmelfer i fråga om upplåtanbe åt enfftlbe af kronans mart i iftotrlanb ocp kopparbergs
Då Sågblad utgöra ett nödvändigt redskap, hvaraf tillverkningen inom landet icke fyller behofvet, föreslår Utskottet, att införsels-tullen å Sågblad må nedsättas från 9 till 6 sk. pr skålp. Bevillnings-Ulskoltets Betänkande, N:o 3. 55 Dea nu å Såpa stadgade införsels-tullen, 36 sk. pr lisp., har hittills gjort all införsel deraf omöjlig, hvarföre Utskottet, som å pottaska och olja, hvilka utgöra material för såp-tillverkningen, föreslagit väsendtliga tull-nedsättningar, och då Såpa utgör en allmänt behöflig konsumtionsartikel samt tillika såsom väsendtligt beredningsämne ingår i flera fabrikationer, finner sig, i nära öfverensstämmelse med Herr Hjertås derom vilkorligt gjorda framställning, höra tillstyrka, att införsels-tullen å Såpa må nedsättas till 24 sk. pr lisp. Herrar Hjerta och Schwan hafva föreslagit nedsättning af införsels-tullen å Talg från 24 till 12 sk. pr lisp.; och ehuru Utskottet, med afseende å denna varas egenskap af ett ytterst behöfligt råämne, hvarpå erforderlig tillgång inom landet icke finnes, skulle önskat att nedsättning i införsels-tullen derå kunde beredas, har Utskottet likväl, med afseende ä den ganska betydliga statsinkomst, som nu gällande införselstullen inbringar, och då denna i förhållande till varuvärdet icke är högre, än Utskottet sett sig nödsakadt att föreslå för andra likartade artiklar af boskapskötselns produkter, funnit sig för närvarande böra afstyrka förändring i den å Talg stadgade införsels-tull, lill förekommande af tvetydighet vid tullbehandling, har Utskottet, vid artiklarne »Tenn, arbetadt, nytt:» »olackeradt» och »lackeradt», tillagt beslämmelserne omåladt vid den förra och målaclt vidden sednare. i samma ändamål är ock vid rubriken »Thermometrar» tillagdt: med eller utan fodral.
En oformlighet uti detta förslag finnér jag dessutom, hvad serskildt Lunds stift beträf - 22 Allmänna Besvärst>u» c-nonomi-tjlsTiollels Betänkande, N.o HZ. far, deruti, att riksstånden redan hafva bifallit Ekonomi-Utskottets utlåtande N:o 37, deruti en af Herr Kontrakts-prosten Quiding väckt motion örn bestämmandet af klockares i Lunds stift undervisningsskyldighet blifvit ansedd icke böra föranleda någon Rikets Ständers åtgärd, hvaremot Utskottets nu gjorda förslag synes stå i strid, äfvensom det ej mindre strider emot ett annat vid denna riksdag fattadt beslut, beträffande det inom Lunds still egna förhållande, att klockaretjensterna få med presterlig tjenst förenas, hvaruti Rikets Ständer icke ansett någon förändring böra ske, då de afslagit Ekonomi-Utskottets utlåtande N:o 38 angående inskränkning uti klockarepresternas rättighet att ej behöfva bestrida folkskolelärare-tjensterna inom vederbörande församlingar, då de dertill hålla substituter, hvarigenom, om nu klockaretjensterna för besparings skull allestädes skulle sammanslås med folkskolelärare-tjensterna, de hittills inom Lunds stift i stället för komministrar fungerande klockare-prester, till skada för stiftets själavård, skulle komma att ej längre kunna anställas. Jag kan ej undgå att uttrycka, det jag anser Utskottets förslag så väl i denna punkten,] som i fråga om inskränkningar i öfrigt uti skollärares och klockares redan befintliga rättigheter och pligter, vara lika opraktiskt, som omotiveradt.” 2:o af Riksdagsfuilmäktigen Per Bengtsson från Calmar län: ”Emot det beslut, Utskoltet fattat i ofvanstående punkt om indragning af vissa seminarier, får jag mig reservera. Då Rikets Ständers Stats-Utskolt i sitt betänkande N:o 166 tillstyrkt, att anslaget till seminarierna skulle i enlighet med Kongl. Maj:ts
St:rs skrifvelse vid förra riksdagen, såväl protokollet ang:de Vestra häradsboers åtagande, som sockenstämmo-protokollen från Albo härad blifvit, för att tillämpas, ölverlemnade till Chefen för statens jernvägar, som åter påkallat handräkning af vederbörande Konungens Beflede, de der, i afseende å det kontanta bidraget, äfven indrilvit en del af dessa medel. Hvad beträffar upplåtandet af mark i Vestra härad, så kan sådan upplåtelse icke komma i fråga, förrän hanan der blifvit utlagd, och jag förmodar att denna upplåtelse åfjord på flere ställen ock sker frivilligt; men derest stridigheter uppstå från jordegarnes sida, torde någon annan utväg icke förefinnas än att staten får expropriera jorden i laga ordning, till den enskilde erlägga lösen för densamma, och derefter af häradshoerne söka deri godtgörelse, hvartill det af dem fattade beslut kan gilva anledning. Emellertid har beloppet, som genom den erbjudna jordupplåtelsen skulle besparas, blifvit beräknarit till 100,OOu rdr. Jag ber att dervid få fästa uppmärksamheten på att i jernvägsförslagen ingå uti kalkylerad kostnad för exproprialionen, icke blott sjelfva kostnaderna för jorden, utan äfven andra utgifter, som t. ex. begagnande af upplagsplatser, omläggande af vägar, afledande af vattendrag, godtgörande af smärre qvarnar m. m. Om således dessa 100,000 rdr nu afgå på anslaget, skall otvifvelaktigt brist komma att uppslå. Om de deremot beviljas, är det icke derföre sagdt, att penningarne, äfven om jorden kostnadsfritt erhålles, äro försvunna. Behöfva de icke användas till expropriationer, så erlordras de alltförväl till anskaffande al en mera tillräcklig rörlig jernvägsmateriel. Af rörelsens tillväxt å de redan färdiga jernbanorna har nemi. visat sig, att 60,000 rdr till inköp af jernvägsmateriel pr mil icke varit tillräckligt, utan att materiel för vida högre belopp än nämnde i kostnadsförslagen dertill beräknade, måst beredas.
1 öfrigt och för den händelse Borgareoch Bonde-Stånden, hvilka hegge Riks-Slånd afslagit Utskottens utlåtande N:o 69, icke heller skulle gilla förevarande förändrade utlåtande, få Utskotten, till beredande af tidsbesparing vid frågans ytterligare behandling, ej allenast inbjuda Preste-Slåndet alt den, i öfverensstämmelse med syftningen af Ridderskapet och Adelns återremiss, nu föreslagna förändring i det af Preste-Ståndet gillade utlåtandet N:o 69 godkänna; utan ock, under förmodan, att denna inbjudning af Preste-Ståndet antages, äfvensom att förevarande utlåtande af Ridderskapet och Adeln godkännes, och frågan sålunda, sedan i afseende på gratifications-anslaget två Stånd stannat emot två, jemlikt 69 §. Regeringsformen, bör genom votering i Förstärkt Stats-Ulskott afgöras, för en sådan omröstning föreslå följande voterings-propositiou: Den, som, på sätt Utskotten tillstyrkt, bifaller, att Rikets Ständer, med afseende å Adjuncten Ramströms, genom inrättandet och vidmaglhållandel af Stockholms Lyceum, ådagalagda förljenster om ungdomens bildande, å Riksgälds-Contoret till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition anvisa en summa af TreTusende Riksdaler Banco, samt, med tillkännagifvande häraf, hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kongl. Maj:t, derest, efter anställande undersökning om den vid nämnde Lyceum följda läromethod och den framgång, densamma må hafva vunnit, Adjuncten Ramström skulle finnas vara förtjent af ifrågavarande uppmuntran från Statens sida, täcktes låta berörde 3000 R:dr såsom gratificalion till honom utbetala, röstar Ja; den, det icke vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer icke något anslag att för ifrågavarande ändamål af Rikets Ständer beviljas. Stockholm den 13 Maj 1845, 4 Stalssamt Alinia Besv.- och Ekon,-Utskottens Memorial, N\o 118, N:o 118.
Under sådana förhållanden är det gifvet, att hvar och ens individuella upfattning af hvad dermed förstås måste utgöra grunden för hans omdöme huruvida någon bör, såsom till nesligt brott förvunnen, förklaras sin riksdagsmannarätt förlustig. Härvid har jag icke kunnat hafva annan ledning än det domslut, som blifvit af Consist. Acad:m afgifvet, och de mom:r af de Akademiska Constitutionerne, på hvilka utslaget sig grundar, och jag har då funnit att brottet först och främst till en del qvalificeras och utpekas i ingressen till sjelfva domen, hvilken dessutom slutas sålunda: ”så och i förmågo af 23 kap. 28 morn., jemfördt med 1 kap. 7 mom. uti Universitetets Constitutioner d. 19 Dep. 1606 och ofvanberörde Kongl. Bref, pröfvar Consist. rättvist att honom, Mag. Nils Rudolf Munck af Rosenschöld från Universitetet för alltid relegera”. Gå vi nu till 23 kap. 28 mom. som icke blott uptager sjelfva straffet, hvartill han blifvit fälld, utan äfven det brott, sorn har detta straff lill påföljd, så står der: ”Ingen må om någon utsprida ärerörigt rykte eller med updiktade beskyllningar, falska angifvelse:' eller smädeskrifter angripa hederligt och oskyldigt folk; de sorn befinnas hafva häremot brutit, skola strängeligen straffas och med vanära uteslutas från Akademien och alla embeten i Riket”. Jag anser det vara nesligt att med ärerörigt ryckte och falska beskyllningar angripa oskyldigt folk, och derföre anser jag Hr Munck af Rosenschöld böra från säte och stämma på Riddarhuset uteslutas. Hr Munck af Rosenschöld: Jag har blott begärt ordet för att fästa Hr Printzenskölds upmärksamhet derpå, att med samma rätt, som Consist. Acad:m i Lund relegerat mig såsom boktryckare för en tidning, den jag icke utgaf, med samma rätt kunde Consist.
Det har titlen: Belial ex Inferno egrediens conqueritur de imperijs Christi deuastantis Infernum et totum Regnum Sathol. (icum?) och upptager endast tre sidor. Belial uppträder och beklagar sig öfver timmermanssoneu Jesus af Nazareth, som öfvervunnit den store fursten Belzebub, bundit honom i kedjor och kastat honom i mörkret. Han beskrifver den ödeläggelse Jesus åstadkommit i helvetet, och säger sig af Belzebub skola hafva fullmagt att stämma Jesus och draga honom inför rätta. Han gör så ett utkast till anklagelsen: enhvar eger rätt att i fred och ro bo uti sitt hus, men Jesus har kränkt Belzebubs husfrid; han hade vidare ingen sak med djeflarna, och om han det haft, skulle han gått lagligt tillväga och tillskrifvit dem ett uppenbart fejdebref; då, menar Belial, skulle utgången blifvit en annan, men nu hade Jesus öfverraskat dem: ”förraskerijd war hanz bäste konst.” Belial vill nu gå att hämta sin fullmagt och klappar på helvetesporten. Väktaren vågar ej öppna af fruktan att Jesus kommer igen; men Belial lugnar honom och meddelar sin afsigt att stämma Jesus. I brädden anmärkes att Belial skall här sjunga en visa. Dermed afbryter stycket. Det utgör troligen en aldrig fortsatt början till en öfversättning af ett främmande original. Det fanns nemligen i Tyskland mot slutet af medeltiden en mycket spridd och ofta omtryckt vidlyftig teologisk skrift i en slags romanform, ursprungligen skrifven på latin af Jacob de Theramo och sedan öfversatt på tyska, hvilken skrift behandlade hela bibliska historien i form af en Belials process mot Kristus. Den hade till titel: Liber Belial Processus Luciferi contra Jesum judice Salomone. Salomon utsågs af Gud till domare, Moses och profeterna uppträdde som Kristi advokater, Daniel var notarie; djefvulen, stödjande sig på syndafallet, sökte göra sina rättsanspråk på menniskoslägtet gällande, men förlorade processen. Att denna process äfven blifvit framställd i dramatisk form synes af ett danskt stycke med titel:
Uti Kådig Skrifvelse den i3 Mars samma år, bade E. K. M. lemnat Convoy-Commissariatet tillåtelse, att, i likhet med Handels-Bolagets öfrige creditorer, iugå accord; och från massan bade efter hand utbekommits 254 PSt. 2 sk. 4 P-> sä att förstnämnde summa 541 P* St. 1 sk. 10 p. uLgjorde återstående fordringsbeloppet, hvilket blifvit balanceradt i böckerne de senare åren med 5,307 R:dr 8 sk. 1 r. Svenskt Banco, dem Gonvoy-Commissariatet den 3i Jan. 1831 beslutat att uti hufvudboken för år i83o låta afskrifva; och då de långsamt incasserade afbetalningarne åren 1820, 1822, 1824 och slutligen 1829, nogsamt ådagalägga, att det af E. Ii. M. tuedgifna accords afslutande ej kommit i stånd, utan att i stället afbetalningarne erhållits genom boets realisation för concursmassans räkuiug, har Stats-Utskottet ansett Co nvoy »Cora missari a tet hafva bort om detta, ej förr än år 1829 utvecklade slull. resultat hos E. K. M. i underd. göra anmälan; hvartill kommer, att Convoy-Commiss. i denna afskrifningsfråga icke ställt sig lill efterrättelse E. Ii. M:s Nådiga Förordning af d. ti Dee. i83o, huru med afskrifningsmål bör förhållas, och hvilken Förordning ej bort kunna vara okänd den 3i Jan. 1831. En annan dylik fråga förekommer år i832 med en fordran hos Handels-Bolaget Sillem & Comp. i Hamburg på 1,595 mark Hamburger Banco. Af den i denna affaire förefallna skriftvexling har endast kunnat inhemtas, att Convoy.Commiss, den 3o October i832 antagit, lika med Sillem &