Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De andra Stånden hafva redan 9.:ne gånger haft detta ärende under öfverläggning och discussion och dervid funnit sig icke böra bevilja detta anslag. Att nu R. o. Ad., som utan discussion bifallit detsamma, hvilket, såsom jag förmodar, till en stor del kan hafva härrört deraf, att man trott bifallet ej kunna hafva några resultater, enär anslaget af de öfriga Stånden blifvit afslaget, skulle söka rubba de egentligen skattdragande Ståndens beslut, anser jag olämpligt och kan derföre icke annat än motsätta mig inbjudningen. På detta sätt skulle consequensen fordra, alt R. o. Ad. inbjöd de öfriga Stånden att bifalla alla de andra ökade anslag, som här af en viss consideration, och då man trott sådant icke föranleda till något resultat, blifvit lemnade. Om jag icke alltför mycket misstog mig om Hr Gr. Brahes yttrande i denna fråga, innefattade det, att anslaget måtte bifallas på samma skäl, han anfört i afseende på frågan om armens vapenöfningar. Bland dessa skäl anfördes äfven det, att, oaktadt bifallet ej medförde något resultat, Hr Gr. ansåg principen dock böra erkännas. Jag tror således, att icke ens H. Ex. Hr Gr. Brahe sjelf skulle vilja gå in på, att man nu sökte rubba de andra Ståndens redan fattade beslut i denna fråga. För min del kan jag icke medgifva det. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Jag yttrade visserligen, att jag af samma skäl, som jag anförde rör:de principen vid fråga om 2o:de punkten, äfven begärde bifall till den nu ifrågavar. Jag frångår icke detta, utan anser äfven denna punkt innefatta en bland de vigtigaste frågor, emedan den angår bildandet af nödigt befäl såväl för armeen som för beväringen. Af hvad skäl R. o. Ad. bifallit anslaget, anser jag mig icke tillständigt att förklara; men jag vågar tro, att det skett derföre, att de flesta af Ståndets ledamöter insett nödvändigheten af detta anslag.
— Nio i55. i fråga om förändrad aflöning för Tullverkets tjenstemän och betjening samt upphörande af de i detta afseende stadgade sportlar och expeditionsafgifter. XVIII. 7. — Nio i56. angående den af Upsala domkyrka åtnjutande spanmål inom Hernösands Stift. XVIII. 7. — N:o 157. angående lagmansoch häradshöfdingeräntans samt sterbhusafgiftens upphörande. XVIII. 49* — Nio i58. i anledning af Kongl. Majits nådiga proposition angående löneregleringen för de under Statsdepartementen lydande expeditioner. XVIII. i5j. A. 177. -— Nio 15g. angående dispositionsoch jordäganderätten till de så kallade kyrkohemmanen i Halland. XVIII. 177. — N:o 160. angående upphäfvande af en del särskilda domstolar. XVIII. 177. — N:o 161. angående ändring af 4 och 5 §§ i 17 cap. Ärfda-balken och af 3 § 8 cap. Jorda-balken, samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762. XVIII. 177. — N:o 162. angående regleringen af utgifterna under Riksstatens första hufvudtitel. XVIII. 192. A. 206. s — N:o 163. angående reglering af utgifterna å Riksstatens sjette hufvudtitel. XVIII. 192. — Nio 164. angående regleringen af utgifterna å Riksstatens sjunde hufvudtitel. XVIII. 192. — N:o 165. angående reglering af utgifterna under Riksstatens åttonde hufvudtitel. XVIII. 192. — N:o 166. angående beviljadt anslag till det af Professo - ( 99 ) ren Doctor Nils Åkerman i Stockholm inrättade Orthopediska institut, samt arfvode till Professoren personligen. XVIIF.
Deremot, enär erfarenheten visat, att förre innehafvaren eller den i afseende å arrendets öfvertagande med honom lika berättigade, nästan alltid begagnat sig af rättigheten att få öfvertaga arrendet efter det på föreskrifvet sätt bestämda maximum och arrendcbeloppen följaktligen sällan bestämmas genom fri täflan, utan hufvudsakligen bero på bestämmandet af berörda maximum, har Utskottet, inseende den vigt, som hvilar på nämnda förrättning, funnit det vara angeläget att ett så grannlaga åliggande verkställes på ett fullt ändamålsenligt sätt, Enligt nu gällande föreskrifter åligger det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen att, sedan vederbörande kronobetjente hörde blifvit, utsätta ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver det årliga arrendet ej får gå, samt att de sålunda utsatta beloppen Kongl. Kammar-Kollegii pröfning och fastställelse underställa. Huruvida detta sätt att tillvägagå är det ändamålsenligasto, torde med mycket skäl kunna ifrågasättas, enär det icke lemnar någon garanti derför att en enda i landtbruk och skogshushållning fullt hemmastadd person blir i tillfälle att yttra sig i en angelägenhet af ifrågavarande beskaffenhet. Rikets Ständer anköllo ock uti deras ofvannämnda underdåniga skrifvelse den 22 Maj 1845 att länens Hushållnings-sällskap skulle, jemte vederbörande Kronobetjente, i frågan höras, innan berörde maximioch minimi-arrende bestämdes; och ehuru Kongl. Maj:t icke lemnat nådigt bifall till framställningen i denna del, måhända af den anledning att
Remitterades till StatsUtsk. Hr Ridderstad, Carl Fredr., upläste en motion af följande innehåll: Uti H. M. Konungens Propos. om Statsverkets tillstånd och behof förekommer förslag till ökade anslag åt flottans personal. Om Rikets öfriga Stater påkalla löneförhöjning, gör Flottans det i ännu högre grad. Lönerna å Flottan bestå af 5 titlar. l:o. Lön på Stat. 2:o. Inqvarteringsmedel; samt 5:o. Arfvoden. Jjönen på Stat utgår oafkortad, likaledes arfvodena. Tjenstgöringspenningarne deremot, som utgöras af Vedels förhöjning af lönen, erhållas endast då man är tjenstgörande vid stationerna. Är Officer permitterad eller semestrerad, förlorar han denna del af sina inkomster, som då fördelas till hälften åt en stipendiikassa för yngre kamraters bildning och till hälften åt dem, som fortfara i stationstjensten. När likväl en Officer, af brist på kommendering i Statens tjenst, söker permission för att på annat sätt få tillfälle till öfning i yrket och utkomst, synes det vara obilligt att hans lön skall förminskas, desto obilligare, som detta afdrag af lönen företrädesvis drabbar dem, som söka sig plats inom landet, och endast med vissa modificationer tillämpas på dem, som få tjenst i utlandet. Vederbörande behandla dessutom denna kassa, bildad af Officerarnes egna löneanslag, temligen obesväradt. Sisth år ingingo Carlskrona stations Underofficerare till K. M. med en un - Den 29 November f. m. 489 derd. ansökan om löneförhöjning eller gratifikationer, och då andra medel ej funnos att tillgå, använde man medel af denna kassa. Skäligen abnormt synes det för öfrigt vara, att Marinreg:tets Befäl äfven måste skatta en dryg del af sina löner till omberörde kassa, oaktadt de sjelfva naturligtvis ej kunna hafva några fördelar af den. Med spanmålsersättningen har meningen ursprungligen varit ett understöd i dyr tid; men detta ändamål har blifvit betydligt reduceradt.
Rummet torde väl i alla fall freda mig; men jag aktar mera min protestantiska rätt, att äfven utom detta Riddarhus få fritt, så länge det sker höfviskt, yttra mina tankar, vore de äfven, såsom nu, emot presten eller den mening han hyllar. Frih. Cederström: Jag skulle verkligen icke hafva upträdt i anledn. af Hr Thams yttrande, derest han icke hade framställt sådanfi omständigheter, som möjligen kunde leda till en orätt upfattning af saken. Hr Tham har föregifvit, att som skäl till Sacramental-lagens antagande verkade i betydlig mån vissa händelser, som inträffade här i Stockholm, innan den utfärdades. Talaren omnämnde, att sammankomster egt rum, der Nattvarden utdelats sålunda, att man i st. f. vin begagnat blod. Jag ogillar ett sådant förfarande, och jag vill icke bestrida, att, när Hr Tham upgifvit ett sådant förhållande, han måste ega kännedom om att så verkligen tillgått, men jag är fullt förvissad, att det af Hr Tham anmärkta missbruket med den heliga Nattvarden icke blifvit föröfvadt af någon s. k. läsare, och jag tror icke, att man på något sätt kan påstå, att miss bruket af en sak bör uphäfva nyttan deraf. Det är lika orimligt att säga, att vi skola bibehålla Sacramental-lagen derföre, att missbruk skett genom Sacramenternas utdelande af lekmän, som säga, att Sacramenterna icke få utdelas af presterskapet, derföre att det missbruk verkligen inträffat, att en prest af Svenska Statskyrkan varit full, när han skulle utdela Nattvarden. Jag hemställer om icke detta exempel är en lika stor skandal som det andra. Till sådana orimligheter kommer man, när man vill, för att undvika missbruk, uphäfva bruket. Kan man få några menskliga inrättningar, som icke kunna missbrukas, kan man säga det den och den inrätt - Den 19 November. 255 ningen ieke bör ega bestånd, emedan den leder till missbruk, då vet jag verkligen icke huru man bör göra och låta, hvarken i verldsliga eller andliga saker.
Lag-Utskottet, bestäende af Tolf Personer, äger att, jemnlikt 53 och 87 af Regerings-Formen, utarbeta förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäftvande af Allmän Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag och upptaga de i sädane ämnen 120 Expeditioner till Riks-StLnden. af Konungen meddelade Propositioner elter i Riksens Ständers Plena iväckte frågor. Under Civiloch Criminal-Lag böra äfwen förstas de delar af KrigsLagar och Författningar rörande Krigsväsendet, som äga tillämpning till medborgare utom KrigsStaten. Riksens Ständers Justitiee-Ombudsman aligge, att wid hwarje Riksdags början, jemte iakttagande af hwad Regerings-Formcns 100 Z stadgar, ingifwa cu noggrann uppgift pa alla de fran Konungen genom desi Högsta Domstol sedan näst föregående Riksdag utgängne Förklaringar af Lagens rätta mening, hwarcfter Justitiee-Ombudsmannens anmälan till Lag-Utskottets handläggning remitteras. 8 34. Bcsivärsoch Oeconomic-Utskottet, sammansatt as Fyratio Ätta Medlemmar, stall, enligt 53 och 89 ZZ i Regerings-Formen, anmärka brister i de allmänna Hushällnings-anstalterne och förändringar deruti föreslå, samt upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomne frågor om förändring, förklaring och upphäfwande af Lagar och Författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, om sädane nya Lagars stiftande och om grunderne för Allmänna Inrättningar af alla slag. Riksens Ständer äge dock endast magt att i desia ämnen besluta föreställningar och önskningar att hos Konungen anmälas. Will Konungen något Oeconomiskt mål gemensamt med Riksens Ständer afgöra, förfares dermed pä det sätt, som för Lag-frägor är stadgadt. 8 35.
Den hedrande utmärkelse, som sistnämnda arbete vid detta års verldsutställning fått röna, i det 2:ne medaljer deröfver erhållits, vittnar, lika med allmänna omdömet öfver Herr Hahrs arbeten i allmänhet, att de ega förtjenster, som, då helsa och arbetsförmåga nu, vid fyllda 60 år, börja svika dess författare, påkalla representationens upp - 318 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 162. märksamhet på nödvändigheten att tillse, det icke en Förtjent författare på sin ålderdom må lida nöd; och jag vågar derföre föreslå, att Rikets Ständer må för Major Hahrs återstående lifstid bevilja en pension af 1,500 R:dr Runt. En promemoria öfver Herr Hahrs arbeten, jemte ett betyg af Generalmajor Hazelius bifogas. Stockholm den 29 November 1862. C. E. Ljungberg W 1«2. Af Hc;r fjllllgbcrg t Angående tullfrihet för eller nedsättning i införseltull å vissa för bokbindareyrket nödiga rudimaterier. Uti de vid sednaste riksdagar antagna tulltaxor har man allt mer och mer frångått det systemet att genom förbud och högre tullsatser uppmuntra och emot utländsk konkurrens skydda den inhemska fabriksindustrien och näringsfliten samt, såsom ett lämpligare^ sätt att gynna industrien, dels helt och hållet upphäft, dels ock nedsatt tullen å råämnen och beredningsmaterialier för näringarnes behof. Men då man ej konseqvent genomfört detta system, har följden deraf blifvit, att på samma gång man öppnat vårt, land och vår industri för utländsk medtäflan, man just genom brist på konseqvens gjort det i vissa fall omöjligt för den inhemske producenten att deltaga i denna täflan. Då man borttog eller nedsatte tullen för en del råämnen, hvarföre icke tillämpa samma grundsats vid dem alla?
Transport för Södermanlands Regemente, en byggnad att^uppföras på Malmahed och 3 arrester att förhyras för Kronobergs Regemente, en byggnad att uppföras på Kronobergs hed och 3 arrestcr att förhyras för Jönköpings Regemente, en byggnad att uppföras på Skillingaryd och 3 arrester att förhyras för Calmar Regemente, en byggnad att uppföras på Hultsfred och 4 arrester att förhyras Inom 3:dje Militär-Distriktet för Westgötha Regemente, en byggnad att uppföras på Axevalla hed och 2 arrester att förhyras för Skaraborgs Regemente, en byggnad att uppföras på Axevalla hed och 2 arrester att förhyras (Cheferne för båda sistnämnda Regementena hafva visserligen föreslagit att endast på Axevalla hed arrestbyggnader skulle uppföras, hvarvid Chefen för Skaraborgs Regemente uppgifvit att 4 kompanier I af Regementet dit hafva endast 1 och 4 kompanier 2 marchedagar; men då Skaraborgs Regemente i söder och norr har en sträckning af omkring 15 mil, torde denna Chefens uppgift afse afstånden från kompaniernas till mötesplatsen närmast belägna rotar och således alla mera aflägsna rotar hafva längre, kanske 6 å 7 mils väg till mötes-! platsen, hvilket än säkrare är förhållandet vid West-! göthfi Regemente, hvars förläggning är ännu vid-j sträcktare. Under tillämpningen hittills af arrest-1 straffet inom Skaraborgs Regemente hafva också,! enligt uppgift, särskilda lokaler för 3 kompanierI Transport j 11 92 Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Att | Nybygg| Hyräa inredas. nader.
Ben 11 Juli. san utgått, för att deraf tilldela denna Betjening samma lön-förbättring, sorn för Bikets öfriga penninge löntagande Embetsoch Tjenstemän al Stats-Utskottet blifvit föreslagen. Hvilket Biksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 6 Juli 1815. På Höglofl. Biddersk. På Hög vörd. Prest och Ad. Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl cle Geer. C■ v. Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Standets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Rr. Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius. Stormägtigste Allernådigste Konung! Af härhos i underdånighet bilagde Kongl. Bref den 10 Januari 1735 och den 22 Sept. 1743, täcktes Eders Kpngl. Majit i Nåder inhämta, huru som Konung och Ständer reglerat aflöningen på Kronans Stat, för Stockholms Stads i den tiden erforderliga Krono-Uppbörds-Betjening > och att, som sisthögstberörde
Det vore äfven lyckligt för vår bandel, om vi kunde få deltaga i iivalfiskfångsten, hvilket för landet vore en stor förmån, och då vore det val om Reger:n bade medel i händerna för att -tillvägabringa en sådan industri, som, om den äfven kostar betydligt de första åren, likväl otvifveluktigt skulle för landet blifva högst förmånlig och vinstgifvande. Jag måste således fortfara att yrka den propos., som jag i början af discussionen begärde, och anhåller att R. o. Ad. ville densamma bifalla. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUlskis utlåt. N:o 4*6- Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt nej öfverrösta! ja. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade antaga den mening, som i motsats emot Utsk:s förslag blifvit yrkad, att nemi. R. o. Ad., med afslag å StatsUtskts utlåt:n N:is 33/ och 4<6> mätte förklara, det uppbördssättet och förvaltningen af liandelsoch sjöfartsfonden böra, likasom afgifterna dertill, förblifva oförändrade. Bifölls. Hr L a ge r h j e I m t Jag hemställer, om det må anses stridande emot formen, att en del af StatsUtskts betänk, nu antages, nemi. den om en und. skrifvelse lill K M-, med anhållan att K. M. täcktes till Norriges Rikes Storthing aflåta nåd. propos. om ett i mån häraf lämpadt bidrag afstatsmedel. Naturligtvis kan en sådan hemställan ske i sammanhang med det beslut, som R. o. Ad. nu fattat.
Härförutan har General-poststyrelsen, på grund af nådigt bemyndigande, jemväl under nämnde år vidtagit förberedande åtgärder för inrättande af ett nytt slags post - — 39 — anstalter, hvilka, under namn af poststationer, äro afsedda att, såsom ett slags speditionskontor, för mera aflägsna orter underlätta förbindelsen med närmaste postkontor eller postexpeditioner. För dessa poststationer har vederbörlig instruktion blifvit af Styrelsen utfärdad. Vid början af revisionsåret igångsattes en, för befordrande af paketgods hufvudsakligen afsedd, ny post emellan Sverige och Norge samt, öfver Sverige, emellan Danmark och Norge, att under vintermånaderna expedieras en gång i veckan fram och åter emellan Götheborg och Uddevalla öfver Kongelf och sammanbindas i Götheborg med paketoch person-befordringsinrättningarne Stockholm — Orebro-Götheborg—Helsingborg och i Uddevalla med en af Norska Post-verket underhållen paketpost en gång i veckan fram och åter emellan Uddevalla och vederbörande Norska orter. Samtidigt härmed öppnades en ny brefpost emellan Helsingborg och Norska gränsorten Svinesund, att äfvenledes under vintermånaderna fortgå en gång i veckan fram och åter. I sammanhang med öppnandet af Klintehamns postexpedition, förändrades i början af Maj månad 1860 posterna emellan Wisby, å ena, samt Burgsvik, öfver Klintehamn, Fårösund och Ljugarn, å andra sidan, från enkla poster till poster två gånger i veckan. I medlet af nyssnämnde månad utsträcktes den i nästförutgångna års revisionsberättelse oinförmälda, med personbefordring förenade paketposten Örebro—Töreboda till fyra gånger' i veckan; hvarefter från medlet af nästderpåföljde December daglig diligensbefordran å denna linie vidtog. Slutligen bereddes genom Styrelsens försorg tillfälle till postförsändning från och med Juli månad oftanämnde år dels alla dagar i veckan med enskild diligens, gående emellan Mariestad och Töreboda, dels 2:ne dagar i veckan å jernvägen mellan Gefle och Fahlun. § 2. Enligt beräkning och förestående tabell hafva Post-verkets inkomster för år 1860 öfverstigit utgifterna med 122,963 R:dr 51 öre.
Jag vill in galunda nedsätta communalstyrelsernes makt i sädane mål, som dem tillkomma, eller vid handterande af sädane premisser, som dem tillhöra; men då må de ock samla dessa medel på sålt coinmunalstyrelser böra göra, d. v. s. genom bidrag frän inom communen boende personer. Detta kan icke sägas vara förhållandet 56 D e ii 2 A p r i 1 e. m. med tolagsmedlen, ty de äro Statens medel; och då tror jag icke lämpligt vara, att åt communalstyrelserne, oberoende af Regeringen, öfverlemna förvaltningen af desamma. Slutligen har man yttrat, att det icke vore lämpligt att i denna fråga fatta ett beslut, som skilde sig från BorgareShs, och en värd talare, hvilken trott sig böra gilla hufvudgrunderna uti K. M:s nåd. propos. har likväl förklarat, att han icke kunde tillstyrka R. o. Ad. att densamma antaga, enär han ansåg, att R. o. Ad. i denna fråga icke hade fullt fria händer. Jag kan icke instämma häruti. Jag har aldrig funnit, att RiksSun med den grannlagenhet hafva behandlat hvarandras angelägenheter, att jag anser något reciprocitets-förhållande i detta afseende ovillkorligen böra äga rom. Med all aktning för hvad de Hrr yttrat, hvilka förklarat denna fråga vara af privilegii natur, erkänner jag, alt jag har mycket svårt alt inse, att deras åsigt bör tillerkännas mera vigt i vågskålen, än den, hvilken legat till grund för den K. propus., för behandlingen af densamma inom Utsk., äfvensom af Talmännen inom Stånden. Dessa äro ock auctoriteter: och då de ansett sig kunna behandla denna fråga såsom icke varande en privilegiifräga, må det icke förtyckas mig, om jag anser R. o. Ad. äga fullkomlig rättighet att den så behandla och icke låta binda händerna pä sig af en, i min lanke, alltför långt drifven grannlagenhet. På dessa och förut anförda skäl anhåller jag om afslag å Utskis betänk, och bifall till K. M:s nåd. propos. Frih. Cederström:
I öfverensstämmelse med det nu anförda hemställer jag underdånigst, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att de nu å stat uppförda RevisionsSekreterarelöner måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas, dock med bibehållen rättighet för de Revisions-Sekreterare, som nu innehafva lägre lön, att i sin ordning uppflyttas till den högre lönegraden; att i stället för berörde löner anvisas Revisions-Sekreterarearfvoden till lika antal, att för hvarje rotel utgå från och med månaden näst efter den, då nuvarande innehafvare af ordinarie lön från befattningen afgått; att, derest Rikets Ständer bevilja den löneförhöjning som för Hof-Rätternes ledamöter begäres, anslagsstaten för Revisions-Sekreterarne mätte fastställas sålunda: 8 Bil. N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, orri Statsverket 1862. 1 Revisions-Sekreterare 5,000 R:dr 3 D:o 15,000 » 1 D:o 4,500 » 1 D:o 4,500 » dessa löner indragas i mån af nuvarande Revisions-Sekreterares afgång, och i stället utgår för hvardera från och med månaden näst derefter ett arfvode af 4,000 R:dr. 1 Revisions-Sekreterare 4,500 » 1 D:o 4,500 » dessa löner indragas vid nuvarande innehafvares afgång, hvarefter för hvardera från och med nästpåföljde månad utgå arfvoden af 3,500 R:dr. 1 Revisions-Sekreterare, arfvode 3,500 » 3 D:o d:o 10,500 ». Ankommande på Kongl. Maj:t att tillåta Revisions-Sekreterare att jemte ofvan bestämda arfvoden uppbära högst 1,000 R:dr, antingen af ordinarie lön för annan tjenst, sorn af Revisions-Sekreteraren innehafves, eller af besparingarna på Andra Hufvudtiteln.
Eennes portratt påminna om broderns, Lorenz Pasch ' d. y., men liafva mera injukliet i färgen, äfven om de ej uppnå lians briljanta teknik. I början och medlet af detta år1iiinBrade gr det hos oss taniligen tuniisådt nied kvinliga artister. Xaria Röld viiiiier visserligen p i 1830-talet stor popularitet genoin sina portratt i svartkrita, soin ut-. marka sig för smak och ti.äffs#lzeriiet, och Sopkie Adlersyawe röner samtidigt erkännande för sina, af sann religiös känsla, inspirerade altartailor. Det ä r dock egentligen de sista decennierna, som i vårt land liafva att visa ett verkligt uppsring inom den af kviiiliga artister utöfvade niilningsoch bildliuggarkonsteni. Deii svenska kvinnan, soni fikut, därest hoii agnat sig it konsten, ralt de belletristislta och sceriiska oinrhdena d. v. s. de yttringar af sjiilslifvet, h i l k a torde vara de mest direkta och omedelbara och diir de janiförelsevis minsta tekniska svkrigheterna förefinnas, liar under de sista årtiondena, oförskräckt jämväl kastat sig in p i de fria konsternas omihle ocli diis runnit fraingångar, som förr icke ansetts möjliga. Hrilka iiro orsakerna till deiiila nya riktning i den svenska kvinnans verksamliet? Den djupast liggande torde vara den allt niera sig framarbetande Bsikten, att det är kviiiiians bkde r5t.t och plikt, att i likhet med iiiauneii verka för kultiirens frainåtskridaiide och att därför, därest Iion eger begiifniug för någon viss art af konst, Hfveii göra cleiisaiiiina fruktbriiigancle. A t t kvinnan ägde några anlag för utöfvaiide af den konstart, hvarom nu ar frhga, betviflades dock länge, ocli till detta tvifvel sällade sig