Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ville nemligen hemställa det Herr ■Grefven och LandtMarskalken täcktes proponera Riddersbapet och Adeln, att, vid det förestående valet af Electorer, till utseende af Riksens Ständers Justitieombudsman, de Ledamöter, sora erhöllo de flesta rösterne till denna valnämnd, äfven matte få förtroendet att förstärka StatsUtskottet. Vid sebaste sammankomsten i nämnde Utskott vörö blott 31 personer närvarandeSedan den dagen har en Ledamot bortrest och möjligen komma flere vid nästa sammanträde att saknas. Det är alltid obehagligt för de öfrige Ståndens Ledamöter att samlas och Sédån nödgas uppskjuta görömålen, och genoni 'det valsätt jag föreslagit, vunnes åtminstone en dag. Grefve Spens, Cart Gr[ic<]5 Jag skulle tveka att bestrida Friherre Hjertås förslag, om icke 69 §. RegeringsFormen innehöile: "htf i uppgifvet fatt, Stat slit[kottet fiall förökas med fä mångå Ledamöter af Riks Stånden, i vanlig ordning valde &cJag hemställer om dessa Ledamöter äro i vanlig ordning valde, når de 'egénteiigen ärö valde till Electorer. Friherre Bjerta: Det förutsattes naturligt? vis, att, om åf de 12 Ledamöter, soth utses iill Electorer, eiv eller flere skulle vara genom 68 Den t Augusti f. m. jäf eller andra omständigheter hindrade att inträda i Förstärkta StatsUtskottet, de närmaste Suppleanterne då borde i stället der ingå. Grefve Spens: Jag försummade, då jag sist talade, att omnämna 63 §. Riksdagsordningen. Der står, ”att JiiftiticeOmbuåsmännen (kall af Sikfens Ständer väljas genom tolf af hvarje Stånd, fer(kilt för tillfället nämnde Electorer. Tydeligare kan man, efter min öfvertygelse, ej utsätta, att desse Electorer icke kunna till någon annan befattning tillika kallas. Herr Lefrén, Johan Pehr:
ej hörsammat kallelsen, äro dock de allra fleste bland Sveriges utofvande målare och bildhuggare representerade genom ett eller flere konstverk; till dessa komma en hel skara yngre, hittills så godt som okände konstnärer, hvilka med delvis framstående arbeten rycka fram i främsta ledet. Vid utställningens öppnande, förliden i5: de juni, yttrade H. K. H. Prins Eugen bl. a. följande beaktansvärda ord: » Detta måste glädja enhvar, som anser att konsten ej blott är en berättigad utan en nödvändig faktor i ett folks kulturlif, att konsten har en uppgift, som endast hon kan fylla. Det har sagts, att nutidens konst saknar det stora innehåll, som ett sådant kraf innebär. Men en framtid — kanske en ganska nära framtid — skall visa att äfven denna haft ett stort mål för ögonen, då den sökt lära människan att kunna glädjas åt och älska det enkla, hvardagliga, som omgifver henne och inse att naturen eger skönhet utan att behöfva klädas i helgdagsdräkt. » Dessa ord vinna sin bekräftelse genom utställningens hela karakter. De stora monumentala bilderna, historiemålningarne och den berättande genremålningen hafva måst gifva plats för stämningsmålningar, ljuseffekter, genreartade porträtt, ja t. o. 111. studier och små skizzartade bilder. Detta förhållande är dock märkbarast inom måleriet; skulpturafdelningen på innevarande års utställning kan däremot uppvisa flere storslagna arbeten, hvilka väl motsvara det kraf, man kan ställa på stor monumental konst. För att emellertid återkomma till den moderna upp-2 12 FRÅN KONSTUTSTÄLLNINGEN I GÖTEBORG. fattningen af målarekonsten, som i så rikt mått funnit plats i » Valands » salar, vill jag, innan jag går att redogöra för enskilda här utställda konstverk, med några ord angifva min ståndpunkt till densamma. Krafvet på realistisk uppfattning inom det moderna måleriet har så småningom allt mer och mer funnit rotfäste och behofvet att endast återgifva, hvad man verkligen sett eller ser, har bragt konstnärerna att hålla sig till ämnen, hvilka det varit dem möjligt att utföra med så att säga fotografisk noggrannhet.
Vidare har Utsk. föreslagit: ”att dupplikanter, vikarier och extra ordinarier vid undervisningsverket aldrig må tillåtas åtnjutande af förhöjd årsberäkniog annorlunda än K. skolordningen i 3:dje sektm 4 cap. 7 § om dubbla år tillåter, då ordinarie lärare åt vikarien afstår dess rätt till högre tjensteår”. Utsk. har följaktligen icke velat medgifva, hvad jag äfven anser skadligt, att presteriig befordran skall tillkomma skolmästare. Jag anser det vara en stor orättvisa mot det studerade preslerskapel, att sådan rättighet skall tillerkännas någon för befattningar, hvartill så ringa kunskaper fordras att de kunna skötas af qvinnor, afskedade krigsmän eller snart sagdt hvilken som helst. Ar det väl skäligt att, för folkskolornas bättre skötsel på ett eller annat ställe blottställa församlingarna i allmänhet för vådan att blifva vanskötte, hvilket ofelbart skall inträffa, om presterskapet varder i förhållande till församlingarnas behof så ökadt, alt duglige personer derigenom afskräckas från presteriig tjenst. Man har sagt, att PresleSt. sjelfva tillstyrkt den dubbla tjenstårsberäkningens afskaffande. Ingalunda. Dess fleste medlemmar hafva just genom den ökade tjenstårsberäkningen sjelfve kommit till sina lönande embeten. Lekmän och komministrar hafva förnämligast yrkat den högre tjenstårsberäkningens afskaffande, på det att nödig uppmuntran må lemnäs det lägre preslerskapet, adjunkter och komministrar, samt att Ståndet må derigenom 3 * 36 Den 12 Juli. komma att utgöras af personer, som känna pastoralvården, innan de deri inträda. Gr. Sparre: I anledn. af den siste värde talarens yttrande får jag nämna, att jag icke plägar yttra mig i ämnen med mindre än jag för mig redogjordt, hvarom fråga är, och jag har uti förevar, fall kunnat så mycket mindre göra det, som jag helt nyligen samtalat i ämnet med den värde talaren.
»Du skall komma ihåg att du ännu inte är bunden», fortfor han till Marianne, »men om du sedan skulle tycka att du kommit in i någonting olidligt, så kan du ändå aldrig komma derur.» Haqvin hade följt honom med stridslysten blick och blef blossande röd. »Du borde skämmas – borde du – att vilja komma stickande med ett af dina vanliga räfknep!» »Är det ett räfknep, att vilja se sig för?» »Och Börje är tio procent bättre karl än du någonsin blir», fortsatte den nitiske försvararen. »Det var mig en välsignad pojke, som inte kan låta en säga ett ord i fred!» utbrast Walter med förtråkad min. »Ja, du kan väl låta Walter tala till punkt åtminstone», lade modern till, i det hon vände sig på stolen och gaf Haqvin en förebrående blick. »Jag skall visst inte lägga mig i hans nådes tal vidare», murrade Haqvin och tog åter upp sin tidning, »gå bara på!» »Jag förstår att du drar dig för att bringa det å bane, stackars lilla syster», sade Walter. »Ja, det är så pinsamt att så der behöfva rifva upp om allting.» Walter log. Den faderneärfda, Björkska lojheten!» Han gjorde en liten jemförande gest mellan henne och den rökande brodern på soffan. »Walter lille, jag skall göra det!» »Ja, och se inte så ledsen ut. Nan lilla, jag skall inte tala mer om det.» Det uppstod en stunds tystnad. Walter gick fortfarande fram och tillbaka. »Mamma», sade han plötsligt, »du får verkligen ställa om att pappa tar den der vexeln jag talade om i går.» »Ja, för tusan!» utropade Karl och satte sig hastigt upp på soffan. »Som det nu är, skrifver farbror Gustaf naturligtvis gerna på», fortsatte Walter i samma lugna ton, »och då kan det inte vara svårt att få ett namn till.» »Nog måtte väl Börje skrifva på», yttrade Karl. »Är du tokig!» invände Walter. »Hur skulle det se ut, att bedja honom skrifva på nu? Nej, min gubbe, det går inte.» »Nå så fins det väl någon annan då.»
IM. N. Debet, Balancc f rem år 18 Contant behållning i Landt-Ränteriet . 000 Dito hos vederbörande Förvaltare 00 Utlånte medel 000 Resterande Cnrhus-afgift 000 — —- Obetalde underhålls-ersältningar 000 Inventarier | 000 — Debiterad Cnrhus-afgift, för detta år af ooo personer, å o sk ooo Ränta a Capital » . .. 000 Xmderballs-ersätlning .. | 00 Verific. Past. Banco. Bevillnings-Uteloltels Betänkande, JV-0 ir. C u r h u s. I T Credit. Afkortningar, enligt Längder Afskrifning af undei hälls-ersättningar, ra. ra. Utgifter. Aflöning för Läkarevård oo „ „ Sjukskötsel o o Underhåll för oo patienter med ooo portioner (0111 bestämdt pris derå är utsatt) a O sk. , . a a a a a a a a a a Medicamenter Yed, Ljus och Olja ... Beklädnad Inventarier Reparationer Skrifmaterialier Begrafningskostnad . Diverse utgifter, enligt Specilication Öfverskott, att,enligt Coramitterades beslut, användas tili allmänna Sjukvården i Länet Bulance till år 18 Behållning i Ränteriet „ hos Förvaltaren . Ani;, till Exp. Utsi;, den 1 Maj, kl. 9 f. ra. Betänkande, angående grunderne för den blifvande Allmänna Beviltningen, samt före skrift erne för tillämpningen deraf. Då Bevillnings-Utskottet, till följd af föreskrifterne uti 70 § Regerings-Formen och 31 § Riksdags-Ordningen, nu går att lill Rikets Höglofl.
Anläggningar för den eldfasta lerans förädling hade väl redan år 1825 blifvit påbegynde, men det är egentligen ifrån och med år 1827 som denna tillverkning kan sägas hafva varit i gång; — Emedlertid har vinsten på sistnämnde års Tegel-tillverkning utgjort 3,5oo R:dr i5 sk. 6 rtst. samt på försålde eldfasta leror likaledes 912 R:dr 9 sk. 2 r:st. — Det dröj - 434 Stats-Utskottets de icke länge, innan mängden af ingångne Requisitioner och beställningar öfvertygade Directionen om nödvändigheten att utvidga första anläggningen, hvilket också blifvit verkställdt; och är den fjerde Brännugnen med Torklada redan under byggnad. — Behållningen, för nästi. år 1828, af den eldfasta lerans förädling, dels genom målning och bränning, dels genom förarbetning till eldfast tegel, har, enligt elt åberopadt och Directionens Berättelse bifogadt räkenskaps-utdrag, uppgått till en summa af 10,186 R:dr 10 sk. 9 rist.; och hvarvid Directionen serskildt anmärker: ito att alla för bränningen consumerade kohl (11,564 Tunnor) äro i Räkningen påförde till deras försäljningspris, med en summa af 8,822 R:dr 32 sk. B:co, hvilken är intagen i de i Debet under den 3i December afförde tillverkningskostnader, bestigande sig inalles till 14,79^ R:dr 3o sk. if r.‘st., och 2:0 att bland årets omkostnader blifvit upptagne flere sådane utgifter för Inventarier och förbättringar å Machineriet, hvilka rätteligen bordt på flere år fördelas, enar de först efter en längre tid återkomma; och till följd hvaraf, vinsten i sjelfva verket är större an räkningen utvisar. En ytterligare stigande afsättning både inom och utom
”Herr rektor, klockan slog 12!” – Rektorn ser på sitt ur, finner saken hafva sin riktighet, och ger gossarne lof, med tillsägelse att bättre läsa öfver syntaxis genetivi till i morgon, och med anmaning att icke stoja så fasligt, när de lemnade skolan, utan gå anständigt och beskedligt. I ögonblicket voro alla gossarne på fötter, skrapade i chorus och rusade sedan med möjligaste största anständighet genom förstugan utför trapporna framåt gatan, hvar och en till sina enskilda förlustelser. Leende såg Mannerstedt efter den muntra skaran, tillslöt skolan och öppnade sedan den dörr, som ledde till de andra rummen. Han genomgick en temligen stor och vacker sal, hvilken ledde till ett väl möbleradt förmak; derifrån inträdde han uti ett litet allra som täckaste kabinett, och sist i sängkammaren, hvarest han satte sig på den enkla soffan, lät sin blick sväfva omkring alla föremålen, och utbrast slutligen: ”Detta är allt hvad jag har att bjuda min Rosa! Väl är det icke mycket; men har jag ej äfven ett hjerta, deri hon ensam skall bo och herrska? Och huru mycket skäl har jag icke att lyckönska mig! När jag, för något mera än tvenne år tillbaka, bjöd henne farväl i denna helgedom, dit jag för första och enda gången fick tillträde, hvarest min hulda ros lofvade mig sin tro, huru långt var jag icke då ifrån att ana, det jag så snart skulle stå vid mina önskningars mål! Ack, huru nådig har icke Försynen varit emot mig! Den bergtagna PERSONER: GUSTAVE ALLAND. LOUISE STRANDBERG. ERNA WALLDÉN. LILLY WALLDÉN. VIGGO PIHL. HENRIK RYBERG. BERGSTRÖM ⎫ JOHANSSON ⎬ m. fl. konstnärer LIND ⎭ VÄRDINNAN. KAMRER MÖLLER. FRU KNUTSON. FRÖKEN KNUTSON. FRÖKEN SVENSSON. FRÖKEN JÖNSSON. FRÖKEN TORNSTRÖM. BOTILDA.
Vill man härtill lägga alla stadens pigor, ute på språng för att i förväg få uppköpa några landtmannaprodukter, samt en mängd så kallade småfruar, uppvaktade af tjenstaktiga fältväblar och sergeanter såsom hjelpredor att pruta pris, och allra ytterst i kedjan en bataljon yrande pojkvaskar, hvilka mot premium åtagit sig krögarmadamernas sak och, lika qvickt som en stockholmspojke knuffar sig fram till teaterluckan för att i triumf återföra några biljetter, lika qvickt tränga sig in mellan folket och kärrorna och eröfra sig några tjog ägg och ett par bundtar smör – så har man scenen komplett. Om vi nu gå ut åt norra vägen, så ha vi snart framför oss en annan scen, vacker, intressant och på sitt sätt lustig, notabene sedd på afstånd, vare sig i soleller månsken. Icke särdeles långt från Eist’s gästgifvaregård, hvilken är belägen en mil från Strömstad, reser sig utefter en temligen vild skogstrakt en hel pittoresk by af en mängd små inventiösa hyttor, uppförda af jord och ris, alldeles icke kastade om hvarandra, såsom vi se i våra verkliga byar, utan helt ordentligt ordnade i gator och qvarter. Kan detta verk vara våra svenska soldaters? Knappt nog – men har man ett tvifvel härom, häfves det genast, då man nalkas platsen, ty ett det orimligaste, lifligaste sladdrande, vida värre än det åt Kollekindssidan, äfven då man tar kalkonerna, grisarne, och pojkarne tillsammans, möter här den besökande; och han får veta, ifall han ej förut känner det, att han befinner sig midt ibland den sammanrafsade skara, som under titel af royal svedois, blifvit från Tyskland, der regementet uppsattes, beordradt till Sverge och vestra kusten, för att jemte de öfriga återvändande trupperna slå sig ned i trakterna kring Strömstad under väntan på de order, som skulle bestämma öfver färden till Norge.
För vissa fall, t. ex om kreditupplagsvaror med upplagsinnehafvarens vetskap, sedan de en gång blifvit inlastade till utförsel, åter utan anmälan hos tullen utlossas, är det stadgadt, att upplagsinnehafvaren förverkar sin upplagsrätt. Såsom ofvan nämnts, har särskildt för Kjöbenbavn med-gifvits ett s. k. » utvidgadt » kreditupplag, hvilket tillkommit på dertill gifven anledning från köpmän, särskildt ma-nufakturhandelsföreningen i Kjöbenhavn. Enligt stadgarne för detta kreditupplag hafva dels så godt som alla manufakturvaror och dels äfven en mängd andra varor fått tillträde till kreditupplag, likasom äfven en utvidgning i de eljest gällande föreskrifterna skett, derigenom att qvanti-teten af. hvad som kan uppläggas på eller uttagas ifrån sådant upplag blifvit satt mycket lågt. De flesta silkevaror kunna tilloch frånskrifvas med resp. 10 och 1 skålp *, andra manufakturvaror rned 100 och 5 skålp., flätade arbeten med 50 och ?. skålp. Utöfver bestämmelserna for detlagstadgade allmänna kreditupplaget hafva vissa särskilda vilkor, vid redogörandet hvarlor vi följa det förut åberopade utdraget af Kjöbenhavns övertold-inspektorats årsberättelse för 1879, blifvit faststälda för åtnjutande af den utvidgade upplagsrätten. Dessa vilkor intagas i en deklaration, som, innan en handlande efter begäran får begagna sig af det utvidgade kreditupplaget, måste af honom underskrifvas. Denna deklaration går i korthet ut på följande punkter: Att transport mellan upplag i samma stad och försändelser mot frånskrifning till upplag utom staden icke få ske; Att krediten icke utsträckes utöfver fyra qvartaler för hvarje tillskrifvet qvantum; Att tullen för varor, som uppgifvas vara afsatta under tiden från generalförklaringens dag och till qvartalsgranskningen, betalas genast; Att rätten till detta kreditupplag bortfaller i händelse af bedrägligt förfarande eller annat åsidosättande af gällande föreskrifter;
Söt smula obehag och besvär, man möjligen kan hafva genom ny påtändning och någon gång inträffadt os, är man själf alltid skyldig till, då sådant endast förekommer i följd af bristande tillsyn och försumlighet, och hvar och en vet för öfrigt att äfven vanlig eldning i kakelugn kan förorsaka os och annat obehag vid oriktig skötsel. Hvad prisbillighet och bränslebesparing beträffar — saker som den ärade författarinnan ej anser löna mödan att alls omtala — ber jag att få uppvisa ett exempel. Vår lilla våning består af fyra rum. Kaminen har ständigt sin plats i tamburen, till hvilken de tre rummens dörrar föra. Enligt noggrann beräkning belöper sig kolförbrukningen under den allra kallaste tiden i medeltal till 25 öre pr. dygn. Vid blidare väderlek till 20 öre. Var god upplys mig, o m det med kakelugnseldning är möjligt att för en utgift af 20 k 25 öre pr. dygn hålla en våning på fyra rum vid en temperatur af 17 ä 18°? Har jag med dessa mina rader i någon mån förmått ingifva bättre tankar gent emot kaminen, vore det mig kärt, då jag, som sagdt, är en stor vän och beundrare af denna praktiska och nyttiga uppfinning och ingalunda med fasa tänker pä den tidpunkt, då kaminen träder ur sin sommararrest att sprida värme och med det samma trefnad i vår boning. D. grädda vispas tills den blifvit styf; häri lägges tillräckligt rifven pepparrot, ättika samt socker och salt. Kokas naturligtvis inte. Ebon-Hoi. Gräslökslåda. I en omelett-form hålles en smet bestående af 2 ägg, 5 skedblad mjölk samt en half tesked mjöl och något salt. Ofvanpa strös finhackad gräslök. Gräddas hastigt i It. varm ugn. Anjovis-gädda. Gäddan (ej mindre in 5 ffi i i g t) rensas väl, flås och späckas med fläsk. 2 anjovisar läggas inuti gäddan. Sedan bestrykes gäddan med vispad ägghvita och rifvet bröd samt litet salt.
Utlåtande, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o y4, öfver Riksdagsfullmägtigen' Peter Anderssons frän Halland motion, om bestämd föreskrift, huruledes förmyndare bör ansvara för ränta å myndlingens capital. Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskottet återremitterat detta Betänkande, emot hvilket de Ledamöter inom Stånden, som yttrat sig i ämnet, hufvudsakligen gjort följande anmärkningar. Nåoot visst räntebelopp syntes icke kunna fastställas till grund för förmyndares redovisning, emedan räntefoten vore högst olika inom serskilda orter. På somlige ställen finge man för utlånta penningar fulla se* för hundrade, på andra åter, såsom i Wester-Norrland, endast 5, 4f, - A till och med 3 procent. Dét kunde också vara möjligt, alt allmänna räntan nedfaller under 5 procent, och att af så beskaffade creditanstulter, 6 Lag-Utskottets Utlåtande If.o tti. sorn man önskade måtte uppslå, icke ens denna ränta kunde gifvas. Del vore således rådligast, att icke i allmänhet eller på förhand stadga något om beloppet af den ränta, hvarföre förmyndare borda ansvara. Det föreslagna sältet för räntans läggande till capitalet skulle ock i många fall kunna leda till förlust för förmjmdare, enär det, utan hans förvållande, kunde hända, att den omyndiges gäldenär uteblef med ränteliqvid utöfver 3:ne månader efter årets slut, så att räntebeioppet måste indritvas genom lagsökning o. s. v. — Om ett stadgande i detta afseende funnes nödigt, borde det uttrycka den princip, att förmyndaren ej vore skyldig förr svara för ränta, än efter viss tid från den dag medlen i hans händer kommit eller komma kunnat. I öfrigt vöre storleken af del förräntade capitnlet en omständighet, som förljente att tagas i betraktande.
Befälhafvare eller den, hvilken haveriet angår, vare skyldig att till den dispacheur, som skall utreda och fördela haveriet, skyndsamt aflemna alla handlingar, hvilka af dispacheuren anses nödvändiga för skadans utredande och fördelning, samt att honom i öfrigt med nödiga upplysningar tillhandagå. § 166. Sedan dispacheuren fått emottaga fullständiga haverihandlingar, vare han skyldig att sist två månader derefter å dag, som genom anslag å stadens rådstufva af honom kungöras bör, hafva dispachen upprättad och tvefaldt utskrifven med derå tecknad underrättelse, inom hvad tid den missnöjde bör, till sin talans bevakande, målet vid domstol anhängigt göra (§ 305); utgifve ock det ena exemplaret till den, handlingarne aflemna!, och hålle det andra öfrige delegare i haveriet tillhanda. § 167. För haveribidrag, som af gods bör utgå, ege befälhafvare till godset samma rätt, som för fraktfordran (§ 115). För godsegares fordran på haveribidrag af fartyg och frakt häfta dessa. Fartyget må ej lemna den hamn, der haveriet blifvit uppgjordt, förr än bidragen af fartyg och frakt blifvit guldna eller säkerhet derför ställd. § 168.
» Jaa då, » sade Ebba, hvars flit varit jämförelsevis oberörd af de opåräknade visiterna. » Ja, vet tant, det gör vi visst, fast vi hade ju inte beräknat detta sällskapslif, » instämde Gerda. » Men det hjälps med att vi sitta uppe så mycket längre, » fortsatte hon med en skälmsk blick på fru Hallberg. » Inte längre än till tre, » sade fru Hallberg, med en bestämdhet, som om hon toge för afTIDSFÖRDRIV Bidrag mottagas med tacksamhet Jui-logogryf. Hvad står på? Hvilket stim! Hör af bjällror hvad klang, Som förtonar i stjärnklara kvällen. Efter vägen ett tåg Utaf slädar dras fram, Med båd ' gammal och ung under fallen. An af röster ett sorl, An ett klingande skratt, Än en manande smackning åthästen, Ty fast färden är skön, Längta alla ändå Att snart göra sitt intåg på fästen. Först på afstånd man ser, Hur det lyser på snön Ur en rad utaf upplysta fönster. Se ' n välkomnad man blir Med båd ' miner och ord Af prostinnan, bland fruar ett mönster. Själfva prostfar, så blid, Tar sin pipa ur mun Och ber herrskapet vara välkomna. Utur sina fodral Krypa alla i hast, Sträcka lemmar, som hunnit att domna. Vi som ej höra hit — Äro » utsocknes » barn — Vi få stanna i förstu ' n, måhända. Lika roligt tor det; Vi försöka ändå Att bli kvar, till dess fästen tar ända. Se, af fruar en rad. Uti gammaldags ståt; Huru många? Och främstbaronessan. I bvad förde hon hit » Negligén », som hon bär, Med en vaggande plym öfver hjässan? Därinunder — men tyst, Ack, för ingen det säg — Hon ju är — ja, nu få ni det gissa. Invid fönstret en grupp 1898 gjordt, att hennes förhållningsorder inte skulle kunna öfverträdas. » Ja, det var rätt Olga, gå nu! » » Ja se, klimatet lämpar sig icke riktigt för min toalett — i längden, » sade Olga och stack fram sin blott i toffeln instuckna bara fot.
Stadgandet om ett maximum för den utländska skuldsättningen bör således, i min tanke, i Förordningen inflyta Derjemte bör upptagande af såkallade premielån förbjudas. Dessa äro de 4 hufvudanmärkningar jag funnit mig pligtig göra emot förslaget. Några af mindre vigt tillåter jag mig äfven bifoga. V. Huru stadgandet i § 8, som ålägger Hypotheks-banken att, vid all den upplåning densamma för Hypotheks-föreningarnes räkning ombesörjer, noggrant tillse, att tillräcklig säkerhet derför i jordegendom ställes, rätt väl står tillsammans med den i § 10 Banken tillerkända rätt att penningar upplåna, ändå ali ansökning om lån från delegande Hypotheks-förening ej ingått, kan jag ej klart inse. VI. Fjortonde § förefaller mig ej heller rätt klar. Ar meningen, som det synes, att för det tillfälliga och snart öfvergående behof af penningar, som af uraktlåten eller fördröjd inbetalning frän delegande Hypotheks-förening kan förorsakas, utgifva amorterings-obligationer, som först till inlösen förfalla efter den tid, då bristen bör vara liqviderad, så synes detta vara en både invecklad och onödig omväg. Riksgälds-kontoret kan på detta sätt emot sin vilja och utan något behof blifva gäldenär och få betala ränta på obligationer, som det ej till inbetalning kan uppsäga. Af § 20 synes följa alt på allmän sammankomst alla delegande Hypotheks-föreningar hafva lika röst. När fråga är om bolag, stiftade och beräknade för inbördes vinst eller fördelar, brukar rösträtten merendels brytas efter hvars och ens större eller mindre andel i bolaget. Om man älven ej vill låta hvarje delegare utöfva rösträtt efter sin delaktighet i Banken, så borde man åtminstone medgifva en graderad röstskala. För detta ändamål borde antingen antalet af ombud frän de särskilda föreningarne vara olika eller ock borde ombuden för de större delegarne hafva en högre rösträtt än de för de mindre. I öfverläggningarne rörande bilagorna Litt. A et C har jag icke deltagit.» Sammarin■ Slamoch flanko-Ulskottets Utlåtande M 24. 30 Af Herr Doktor Sandberg.