Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bör således med säkerhet kunna antaga, att denna bana, sorn är inrättad för såväl personsom gods-befordriug, erhållit den med afseende på spårvidden bästa konstruktion. ***) På 4,83 fots banorna i England finnas visserligen lika tunga och kraftiga lokomotiver, som å deu 7,18 fot breda Great Western banan derstädes; meri orsaken härtill är att jern - 40 Stats-Utskottets Memorial M 77. den för hvar särskildt spårvidd fördelaktigaste lokomotivform, hvarigenom åter den af erfarenheten konstaterade stora skilnaden i anläggningskostnaden, till de smalare banornas fördel kunnat uppkomma, hvilken uti ett glest befolkad t land med länga distanser och jemförelsevis ringa trafik är af mycken vigt, hvarom mera nedanför *). Till utredande af fördelarne utaf starkare eller svagare byggnadssätt samt deraf beroende anläggningsoch andra utgifter, äro kostnadsberäkningar uppgjorda till en svag 4,83 fots bana, J\s 2, med 18 fots bankbredd, 15 $ per fot tunga räler, 360 centner tunga lokomotiver; en stark 4,1 fots bana, 3, med 16 fots bankbredd, 18 <jj räler, 480 centner tunga lokornotiver; en svag 4,1 fots bana, JVs 3, med 13 fots bankbredd, 15 ® räler, 312 centner lunga lokomotiver; en stark 3,5 fots bana, JVä 6, med 13 fots bankbredd, 13 U räler, 360 centner tunga lokomotiver samt slutligen vägsskeuor, huru grufva ile tilltagas, och äfven, såsom å sistnämnde jernväg, longitudinell understödde af starka ekbjelkar, ej utan alt krossas kunna bära mera än en viss tyngd å drifhjuleu, hvilken tyngd kunnat uppnås å 4,83 fots spåret, 7 fots bredd är således för mycket för att, vid begagnandet af /erraskenor, kunna tillgodogöra den lokomotivkraft, som spårvidden medger.
St:r vid flera föreg:de tillfällen efterskänkt dana-arf, vare sig att frågor derom blifvit väckta af K. M. eller enskilta motionärer, likasom det icke heller torde kunna bestridas, att fattigvården inom de flesta af våra landteller stads-samhällen är en af de mest betungande bördor för kommunernas innevånare, hvilka, huru man än må juridiskt kunna tillförbinda dem att försörja sina fattiga, dock mångenstädes väl behöfva någon lättnad deruti. Således tyckas åtskilliga skäl verkligen för R. o. Ad. förefinnas, att vid detta tillfälle handla i konseqvens med hvad som skett vid föregide Riksdagar och efterskänka dana-arfvet. 936 Doall April. Men det är i sanning just en märkvärdig sak med dessa dana-arf efter aflidna jungfrur och madamer. Biifver det fräga om något sådant, så utbryter straxt inom representationen en meningsskiljaktighet, starkare och ihärdigare än stundom striden om vida vigtigare frågor. Hvad kan vara orsaken härtill? Icke sparsamhetsbegäret å Statens medel, ty belopp af mycket större omfång beviljas mången gång villigt. Det är som om den Romerske skalden. den gamla lloratii ord skulle ånyo besannas: »Narn fuit ante Helenans belli teterrimma caussa», nemi. det qvinliga slägtet och dess angelägenheter. Nu är emellertid förhållandet med jungfru Tinglöf så, att hon i lifstiden icke fått understöd af fattigvårdsinrättningen i Nyköping, och det är detta som Frih. Tersmeden ansett vara af så stor vigt. Men huru var det med krögerskan Hollander? Hon hade icke heller fått något understöd af fattigvårds inrättningen i Carlstad, och ändock efterskänktes dana-arfvet efter henne, utgörande ett vida högre belopp. Hvad har Nyköping gjort för ondt eller Carlstad för godt, att de skola så olika behandlas. Jag vågar fortfara med min anhållan om bifall till motionen. Gr. Liljencrantz: Under det att jag ber att få betyga Frih.
Ridderskapet och Adelns Plenum den November »8c>9- S. D. Föredrogs ä nyo Lag-UtsköltetS deri L8 November upläste och pa bordet lagde Utlakande öfwer de anmärkningar och förflaghwilka sa wäl hos Högloft.. Ridderjkapet och Adeln sou, Högwördige Preste-Sländet sanik Hedcrwärda Bonbe-Srändet blifwit gjorde i anledning af Ukffottets förut gfgifNa betänkande öm äktenskapö:skiilnad/ och beslöt Ridderskapet och Adeln akt med be i betra senare Nklätande föreflagne förändringar öch tillägg till öag-Ukflottets öfwer delta ämne ben 2^ Augusti afgifne betänkande,lämna silk bifall. Hwarom de öfrige Respektive Ständen genoM Utdrag af Prötoeöllet »vänligen jkullk Niideträttaö. ilt luxra; S. D. Föredrogs ett ifrän Stats-UiskoM ingifwit Memorial, hwari berörde Utskott tillstyrkt bifall till eN af Högwörbige Prefle-Standet i Utskott rrte ^cvlorolis-Utdrag, rörande RrcogNitionä jkögar« ite» ries försäljning föreslagen sä beskaffad förändring af 8 moni, alk i stället för der deri förekommande rmryck, att pä de ställen der Allmogen haft rätt till mulbete, fistewatten, fävodeftällen pä stogarneS oinräde, med eller utan pxebörd, en sadan Allmogens rättighet mä warda bibehållen, stalie fältas: att pä de ställen der jordägare eller boställs innehafware hast rätt etcen sädan jordägare eller boställs innchafwarcS rättighet mä warda bibehällen; och bester Ridderstolpe! och Adeln art t!ll denna förändring lämna sitt bifall: hwarom deöfrige Respektive Standen genom lltdrag af Protokollet wänkigen stnlle underrättas, lflt kupra.
Att förstena lifvets ord, att sönderstycka och egenmäktigt formulera detsamma för att behaga sig sjelf, egenmäktigt påtruga audra sina meningar, neddragande af heliga ting till egen berömmelse, stolthet öfver fromma ord och talesätt, framskymtande verldslig äflan, då kritiken gäller det egna jaget och sist denna förhatliga stolthet att vara rättiardiggjord, (stundom illa maskerad med erkännandet att vara » en fallen evighetsvarelse »), som man ledsamt nog ej kan undgå före-vita hr Wirsén som litera tur domare. Men hvarför vara sig så sorgligt olik med recensions-pennan i hand, då man som privatperson utmärkes af ett väsende, som motiverar omdömet i kamratkretsen i Upsala: » sina vänners lycka och vällust »? Och nu — » slå allting ihjel! » En ung författare, kommen till insigt om ohållbarheten * I sammanhang härmed hvi denna tavtologia, när nägot otillbörligt skall antydas? » Grofheter », » plumpheter », » snuskigheter *, » smuts » hagla ibland s&amp; man undrar att auktor ej släpper andan, s&amp; att svenskan tryter och latinets » turpia » måste fram. » Sunt non turpia naturalia », säger dock latinet. » Nego, sunt », säger hr W. » Och flickan och gumman ha b&amp;da rätt — lustig duett » (A. M. Lenngren) .af de teorier den nya tiden hyllar, står vid skiljovägen, obeslutsam om den väg han skall taga. Kommer 6å hr Wirsén och för honom in — på hans gamla vägar igen. Ja, sådant har resultatet blifvit, och icke i ett fall allenast! Den Herre, som icke vill släcka den rykande lågan, hedras icke af sådana lärjungar. Nej, måtte de vakna upp och inse att Herren icke hedras med rop af » Herre, herre » i aldrig så vackra och klingande strofer, » vid juletid » eller » vid påsketid », utan af handling, och handling i Andans vishet. Hvad deröfver är, är af ondo. Hur mycket mindre skadas icke Guds heliga sak af en lågande Saulus än af en oklok Paulus!
Domstolar äro förordnade, som J jemlikt serskilda stadganden och författningar, nu såsom första instantie upptaga åtskilliga judiciela mål, i hvilka besvär öfver samme domstolars beslut skola fullföljas hos Rådstufj vurätten, såsom andre domstol, men som, derest endast en Underrätt kommer att finnas i hvarje stad , böra af Rådstufvurätt såsom förste domstol handläggas; så, ehuru ej mindre Kämnersrätterne i allmänhet, än äfven omförmälde serskilda domstolar i Stockholm lätt kunna, i mån af behof, till Rådstufvu - LagVtskottets Betänkande N:o 8g. 6g ratter, eller afdelningar deraf, förändras, bilf. va dock åtskillige reglemenlariske föreskrifter, i afseende på sistnämnde domstolars organisation samt målens och arbetets fördelning dem emellan, af nöden. OgIi som dylike speciela föreskrifter ej torde hafva lampligt rum i en allmän författning , same Utskottet dessutom saknar den noggrannare kännedom om serskilda locål-förhållanden, utan hvilken tjenligt förslag, huru den ifrågavarande förändringen ändamålsenligast må tillyägabringas, ej kan uppgöras, får Utskottet yördsamt tillstyrka a It Rikets Ständer måtte hos Kgh Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, efter vederhörandes hörande och i öfverensstämmelse med den af Utskottef föreslagna författningens grund, att endast en Underrätt skall finnas si i städerne som på landet, vidtaga de anstalter och åtgärder samt stadga och till efterrättelse kungöra d@ reglementariska föreskrifter , som pröfvas lämplige för organiserandet och ordnandet af Rådstufvurätterne 1 Stockholm och de flere städer, der gn enda sådan Rätt Annes otillräcklig. 7Ö LagUlsknttels Betänkande. Örn förändring af Lagmansrätlernes organisation och tiden för deras sammanträden.
Detta varder dock Riksens Höglofl-Ständers pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den 13 Juni 1815. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga Prest Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar II. F. Strömfelt. Joli. Olof Wallin> På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bondeg Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar JS. G. Holm. Petter Jernström., A. J. Wuhlstjtrnfy Uppläst hos samteliga Riks-Ständcn d. aa Junis Vördsamt Memorial! Herr Prosten Doctor Agrell har hos Högväg diga Prest-Ståndet, medelst inlemnadt Memorial, väckt 120?» Ven 22 Junti väckt fråga derom, att, så väl till hämmande af tilltagande sede förderf, sorn ock till ^befordrande deraf, att sådana rättigheter, dem Herr Doctorn ansett vara både naturliga och med samhälls-ordfiing öfverensstämmande, må välda bibehållne, det stadgande kunde vidtagas, hvarigenom oäkta barn anses böra i likhet med äkta få taga arf efter fader och moder, samt full arfslott de förre tilläggas enär forähkarne tlö ogifte eller utan äkta bröstarfvingar, men deremot blott åtnjuta half arfslott emöt äkta barn af samma kon, i fall föräldrarne antingen äga eller erhålla äkta bröstarfvingar, Enar denna motion, sorn till Lag-Utskottets handläggning är vorden hänskuten, hos Utskottet till öfvervägande blifvit företagen, hafva så skiljaktiga meningar i ämnet blifvit af Utskottets Ledamöter yttrade, att votering ansetts nödig, hvilken aflu{lif på det sätt, att följande författade skrifteliga meningar, jemlikt 38. i( Riksdags ordningen, . bord) såsom alternativer till itiksens Högloft. Ständer öfverlemna?. Försfa alternativet.
Re gerings-Forroen. 2g. — till Bonde-Ståndet, angående Grundlags-enligheten af en yrkad, men vägrad proposition. 30. — angående Herr M. Crusenstolpes anmärknings-anledning emot Stats-Ministrarne, Stats-Rådet samt Föredragande. 31. — med förslag till ett Grundlags-stadgaude om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid. 32. — med förslag till Grundlagsbestämmelser angående Urtima Riks dagar och dessas föremål. 33. — till Ridd. och Adeln, angeånde en yrkad, men vägrad proposition. 34. — med förslag till Grundlags-ändringar, åsyftande en ändamåls enligare organisation af Stats-Rådet. 5:o 35. Memorial, med Betänkande om National-Represenlationen. 36. — med Betänkande ocl» förslag, angående Landtdagar. 37. — med förslag till ändring af 22 §. •— med förslag till ett stadgande i 4' §• Riksdags-Ordningen, om Stats-fiådets Ledamöters tillträde i alla Stånds Plena. 3 g. — med föreslaget tillägg vid 28 §. Regerings-Formen, i afseende på Utländnings naturalisation. 40. •— med förslag, som åsyfta Tryckfrihets-Förordningens återbrin gande, i vissa delar, lill dess ursprungliga skick. 41. — med åtskilliga Grundlagsändringsförslag, åsyftande Riksdags förhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång. l\i. — med föreslaget tillägg i gg § Regerings-Formen, för Justi tias Ombudsmannens berättigande, att bivista Riks-Ståndens Plena. 43. — med föreslaget tillägg i 38 §. Riksdags-Ordningen. 44. — ' i frågan rörande behörigt Utskott för upptagandet af motioner na om Riksdagens prorogation. 45. — med Utlåtande öfver Trenne Stånds återremisser å Mern. N:o 3i, angående Riksdags återkomst på bestämd tid. 46. — med föreslående af ett tillägg vid Riksdags-Ordningens 73 §., i fråga om förstärkta Utskotts-Nämnders och Eleclorers fulltalighet.
Och gjorde det ondt var för Herranom, såsom hans fader Manasse gjort hade; och Amon offrade allom afgudom, som hans fader Manasse gjort hade, och tjente dem. Men han ödmjukade sig intet för Herranom, såsom hans fader Manasse sig ödmjukat hade; ty denne Amon förökade skuldena. Och hans tjenare gjorde ett förbund emot honom, och dråpo honom i hans hus. Då slog folket i landena alla dem som förbundet emot Konung Amon gjort hade; och folket i landena gjorde hans son Josia till Konung i hans stad. Åtta åra gammal var Josia, då han Konung varat, och regerade ett och tretio år i Jerusalem; Och gjorde det godt var för Herranom, och vandrade uti sins faders Davids vägom, och vek hvarken på den högra eller venstra sidona. Ty i åttonde årena af sitt rike, medan han ännu en dräng var, begynte han att söka sins faders Davids Gud. Och i tolfte årena begynte han till att rensa Juda och Jerusalem af höjder, och lundar, och afgudar, och gjuten beläte; Och lät afbryta för sig Baalims altare; och beläten deruppå högg han neder; och de lundar, och afgudar, och beläte, slog han sönder, och gjorde dem till stoft, och strödde dem på deras grifter, som för dem offrat hade; Och brände upp Presternas ben på altaren, och rensade alltså Juda och Jerusalem. Sammalunda i Manasse städer, Ephraim, Simeon, och allt intill Naphthali, uti deras ökner, allt omkring. Och då han hade afbrutit altaren och lundarna, och afgudarna sönderkrossat, och all beläte sönderslagit i hela Israels land, drog han åter till Jerusalem. Uti adertonde årena sins rikes, då han landet och huset renat hade, sände han Saphan, Azalia son, och Maaseja stadsfogdan, och Joah. Joahas son, cancelleren, till att förbättra Herrans sins Guds hus.
Gossen bättrade sig icke, och då föräldrarna frågade efter orsaken, hvarför han ej förr kom hem från skolan, svarades det, att lärarinnan tvingade honom att för hvarje dag sitta qvar långt efter det lektionerna voro slut, fastän han ej begått något fel. Den lilla blef tröstad med, att han ej skulle behöfva gå hos den orättvisa lärarinnan, utan få vara hemma. Då fadern sedermera kom för att hemta barnets ttllhörigheter från skolan och lärarinnan försäkrade honom, att det narrats, ville han icke höra på. Först då församlingens pastor uppträdde till hennes försvar samt påvisade det skadliga för barnet i ett dylikt handlingssätt af föräldrarna, blef upproret stilladt. Detta är j u blott skuggsidor, kan mången tycka. Det är så. Men de äro här framstälda för att visa, hvilka svårigheter stundom möta dem, som egnat sig åt lärareoch lärarinnekallen. Hafva vi något dyrbarare, som ligger hjertar närmare än våra barn? Kunna vi med lugn och ro lemna dem ett ögonblick utan att veta dem vara i godt förvar? A r o de sjuka — huru bäfva vi icke för utgången! Dock — är icke deras själ lika så mottaglig för sjukdomsfrön, hvilka kunna blifva upphof till det största förderf. Derför, fader eller moder, följ ditt barn så länge du kan! Skolan blir dess första erfarenhet utom hemmet. Gör dig förtrogen med den, som jemte dig skall uppfostra oah lära det. F. d. lärarinna. Morgondrägten. &gt;&gt;W||ljin morgondrägt bör alltid vara sådan, att du kan låta se dig af hvem som helst. » Denna lärdom gaf min goda mor mig ofta, men lika ofta slog j a g den med en sextonårings hela flyktighet i vädret. » I dag kan det inte komma någon; alla våra » Ur småskolelärarinnans lif. » bekanta i grannskapet ha ju nyligen varit här. Och hvem skulle väl annars tidigt på anna voro de ord, som författarinnan till stycmorgonen visa sig i prestgården? » I denna ket med ofvanstående rubrik fälde för små- goda tro gick jag ned i trädgården och var skolelärarinnan. De vittnade om ett intresse och deltagande, hvilka ej ofta falla på hennes lott.
Utlåtande öfver väckt motion, angående skyldighet för vederbörande att återställa eganderätts-handlingar för ntgifna fastighets-lån. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottets behandling blifvit, genom protokolls-uldrag af den 23 sistlidne Januari, remitterad en af riksdagsfullmäktige!) Johan Ersson från Upsala län väckt motion, hvaruti han, med åberopande af erhållet uppdrag af sina kommittenter, gjort framställning om afhjelpande af de olägenheter, som uppkomma derigenom, att vid inlemnande till Banken af handlingar, rörande lån, som der sökas mot inteckning i fast egendom, de handlingar, hvarpå lånsökandens eganderätt till den intecknade fastigheten sig grundar, icke återlemnas, utan qvarhållas i Banken intilldess lånet blifvit slutbetaldt, hvarigenom mången tillskyndas kostnader och obehag, då han, i fråga om ytterligare intecknande af sin fasta egendom eller dess försäljande, skall inför domstol visa sig dertill vara laglig egare; förmälande motionären bland annat, att om meningen och ändamålet med handlingarnes qvarhållande i Banken vore, att såmedelst kontrollera, huruvida deras innehåll blifvit af domstolen i dess öfver intecknings-åtgärden meddelade protokoll rätt upptaget, så kunde en sådan åtgärd vinnas om vid samma tillfälle, som låneansökningen till Banken inkom, åtkomsthandlingarne jemfördes med intecknings-protokollet, hvarefter och då någon oriktighet dervid icke förefunnits, hinder hvarken kunde eller borde möta för dessa handlingars återställande till lånsökanden, hvilket motionären yrkade att vederbörande måtte få sig ålagdt att iakttaga. Uti häröfver infordradt utlåtande hafva Kommissarierne i Lånekansliet anfört, att, i öfverensstämmelse med gällande föreskrifter och hvad sedan längre tid tillbaka i Banken Bih. till B. St.
Sedan detta fredsfördrag blifvit ratificeradt i Stockholm den 31 Januari 1814 och i Köpenhamn den 7 påföljande Februari, utfärdades den 8 nyssnämnde månad dels Kongl, Maj-.ts Kungörelse om den titel, Kongl. Maj:t, i anseende till konungariket Norges återförening med Sverige, antagit, och hvarigenom Norges namn intogs näst efter Sveriges i konungatiteln, dels ock en proklamation på Svenska och Norska språken, i hvilken det heter: »Wår General-Guvernör skall »påkalla de mest ansedde mäns insigter ibland Eder, för att lill Wår pröfning och stad»fästelse förelägga förslaget till en Statsförfattning, lämpad efter Sdra behof och som »kan trygga Eder sällhet. Wi utlofve Eder i förväg att denna Statsförfattning skall »hvila på de tvänne skönaste rättigheter, som tillhöra ett tappert och ädelt folk, den att »ytlra sig genom sina fuilmägtige och att beskatta sig sjelf.» Norrmännen beslöto emellertid att icke ställa sig bestämmelserna i Kielerfördraget till efterrättelse. Den Danske Ståthållaren, Prins Christian Fredrik, utfärdade den 19 Februari ett öppet bref, hvarigenom han, under titel af Regent, öfvertog regeringen öfver Norge, och sammankallade en riksförsamling till Eidswolds jernbruk den 10 April, för att bestämma om rikets blifvande regeringsform. Denna riksförsamling sammanträdde ock på utsatt dag och antog den 17 Maj en konstitution samt valde sistnämnde dag till Norges Konung Prins Christian Fredrik, hvilken äfven den 19 Maj mottog den erbjudna kronan och besvor Eidsvvolderkonstitutionen. Dessa förhållanden föranledde Sverige att med härsmagt angripa Norge.
Adelns hittlls innehafva rättighet mä kiinna försäljas annorlunda, än efter Gäldenärens hörande, genom åtgärd af wederbörande Lx^curoi-ei-, hwilka om handräckning bora anmodas sist inom i-t dagars förlopp efter Sequesterns Naggande, wid förlust af dennas kraft och werkan; dock at Jordägaren ma wid sin företrädesrätt til sine försträckningars utbekommande af dcsia stna gäldenärer wara bibehällcn; 4:0 AL Ridderffapet och Adeln fransäger sig rättigheten at med andras uwstmande, besitta Säterier, emot det förbehöll at det matte wara ihwarje Swensk man, af b wilken (ck->88 Medborgare han wara mä, obeN.git at förwärfwa fast agendom och jord inom L werigcsRlke, af hwad natur som häldst, och ätnjuta densamma tilhöriga förmäner, emot upfyllande af dermed förknippade och redan stadgade skyldigheter:-. Smick, rande sig Ridderffapet och Adeln, at genom besia eftergifter af frioch rättigheter, dem tilerkända genom lagliga stadganden, hwilka ingen utan deras fria samtycke kan dem beröfwa,' mä af -e öfrige respective Standen uptagas säsom et wedermäle af Ridderffapets och Adelns upriktiga böjelse til rättwisa, likasom til lugn och enighct. För öfrigt hwad angör de sme förstnämnde punkter har Ridderffapet och Adeln ej kunnat anse dem innefatta annat än enffilta bestattmngsfrägor, den tredje för intet annat än en laglig rättwisa och den fjerde fölunda, såsom äsystande en afsägelse för altid af ömsesidiga rättigheter, ensam wara af den beskaffenhet, at Den z Iunik. 46r den nödwändigt fordrade alla Fyra Ständens och Konungens gemensamma samtycke, vr supra. Föredrogs följande Utdrag af ?iorocollet, hallit hos Riksens Högloft. Ständers Uiuico-Utftott den sftMaj 1809.
Någon annan utöfning af granskningsrätten finnes icke föreskrifven i Grundlagen. 2 Mom. af 107 §. säger vissei ligen, att hvar och en Riksdagsman äger rätt att göra anmärkning mot Rådgifvande och Föredragande Embetsmän, men den bjuder ock, att denna anmärkning skall remitteras till ConstitutionsUtskottet och först, sedan Utskottet blifvit bordt, afgöras hos Rikets Ständer. Alldeles enahanda behandling, som jag nyss haft äran framställa, kommer då denna anmärkning att undergå, och dess påföljd blifver en af de 3:ne förenämde alternativerne. Jag tror således att emellan 1 och 2 Mom. ett fullkomligt samband äger rum, och kan ej finna, att någon skillnad uppkommer, om anmärk n in - Den 17 Julii f. m. ningen blifvit gjord inom RiksStånden eller inom ConstitutionsUtskottet. Sådan var min uppfattning af Grundlagens mening i denna del 1818, och sådan är den ännu. Friherre Adlerbeth instämde då deruti, och tilläde, att denna mening äfven utgjorde Lagstiftarnes afsigt, samt att i deras tanka således ingick den öfvertygelsen, att återremiss af en förfallen aumärknings-anlednirtg ej kunde ske. För min del är jag dock vid detta tillfälle angelägen, att inhämta Herr Grefvens och LundtMarskalkens egen tanka om den nu ifrågaställdte återremissen, och får derföre förena mig i anhållan derom. Grefve Horn: Friherre Åkerhjelm har slÖdt sin argumentation hufvudsakligen der* på, att StatsRådsProtocollerna skulle vara ett depositum, som Utskottet ej ägde rätt att meddela Rikets Ständer, Jag finner ej på något ställe i Grundlagen detta medde* lande förbudet. Ilade meningen varit, att dessa protocollef skulle Vara ett hemligt depositum, så hade Lagstiftaren säkerligen fordrat tysthetsed af ConstitutionsUtskottet, Men som Utskottet ej blifvit ålagd t en sådan ed, anser jag Friherre Åkerhjelms argumentation förfalla.
St:s lånecontor i Götheborg att lill lånsökande derstädes öfversända beviljade lån och omsättningar äf lånen ombesörja; N:o 75, i anledn. af gjord framställning om inoch nlvexlings-prisen å dukaler samt utvexling af guldoch silfver-planlsar; N:o 76, med hemställan, att Stockholms stads sparbank måtte erhålla rättighet att i banken insätta ytterligare 5o,000 i':dr btco emot 3 proc. ränta och uppå 6 veckors uppsägning. Likaledes Indes på bordet ett från Ridd.Utsk. inkommet så lydande: II ö r s a m t Memorial. Då Utsk. åligger att till Ridd.direcim expediera H. R. O. Ad:s beslut, har Utsk., i anledn. deraf, kommit alt fästa uppmärksamhet vid en, efter Utsk:s förmodan, befintlig oegentlighet i redactionen af II. Ståndets den 2q sisth Juli eftermiddagen fattade beslut, ang:de ett tillägg till reglementet för närings-stipendierna. Detta beslut lyder, bland annat, att R. O; Ad. beslutat den förändring i 5:te mörn. af reglementet för närings-stipendierna, ”att, för erhållande af ”dessa stipendier, skall erfordras att hafva vid universitet, ”gymnasium eller cath ed r al-skola aflagt god”känd studentexamen, utom i de gamla språken, samt ”äga någon kunskap i elementerna af fysik och chemi;" men som studentexamen icke enl. författningarna får afläggas vid gymnasium eller cathedral-skola, ulan endast vid universiteten, anser Utsk. otvifvelaktigt, hvad äfven de i denna punkt vid Utskts första betänk, af Hrr von Hartmansdoilf och Lefren gjorda och Utsk. delgifna anmärkntr synas utvisa, att meningen med H. R. o.