Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Da Riksens Ständer med skyndsamhet, alfwar ych styrka widtaga anstallter at uprätta PenningeWerket och afbörda skulder, är en dryg Bewillning i sörsta början lika oundgänglig, som den ärligen med rättwisa bör förmindstas i den män föremålet aftager. Ppdraga Ständerna sina Fullmägtiga öfwer Lanc^uen ych Riksgälds - Werket, at i underdånighet förestä zamnkningar och förmindstning, efter den fullkomliga Enndstap, dem om upbördeu och beloppet äs BewillmM - 5v? gen stall blifwa meddcld, sä widtager Jag med Nådigt »välbehag en sadan uttväg at genast lindra, der bördan obilligt eller hardast trycker, utan at den ä nägon annan flyttas eller förhöjas kan. Detza Mma tankar för Rikets gagn, för Mina trogna Uadersatares »välfärd, stola åtfölja Utskottets Betänkande; Jag har Mig än ytterligare förbehållit at efter beskaffenheten af det Beflut, Ständerna fatta i hwad til deras afgörande afgär, kunna lemna Eder och Efterwerlden et nytt och öfwertygande »vedermäle af ruin önskan och förefatts at befrämja Dratzel-Werkets säkerhet och uprätthällande, sä midt menstiig försigtighet kan förutse händelser och misiöden och förmå at dem förekomma. At föregående är lika lydande med Kongl. Mains den L2. Maji 1800 til Hemliga Utskottet afgifva Nådiga förklarande, intygar IVI. kotendlaä.
Det öfriga förmodar jcg, som Lgeitesgou mcdgifwit, troligen ivid Förordningens utarbetande lär komma att rmdergä betpdeliga jemkningar. lik. 8srite8ron förklarar sitt förslag för drt rättwisaste af alla beskattnings - grunder nr 2:nc hufwiidsakeliga ffäl: 1:0. Emedan ränka ä skulder wid inkomstcrnes beräknande fä afdragas, och 2:0. Emedan den som icke kan göra sig mer än 6 Procent och derunder af sitt Capital, slipper med mindre afgifter, än den, som af ett dplikt Capital i Discontcr, Hanbck och dplikt gör sig flerdubbel revcnäe; till följe af -wilken p> incip den samme som det ena äret, dä deK Handelsspceulationcr lyckas, eller Jorden gifwer en rik skörd, betalt en hög afgift, ett mindre jndrägtigt är betalar en mindre. Sä snart man antar för förenligt med Bewill, ningens möjeliga utgäendc, att skuld fär afdragas titan afgift för Längifwaren, sä mätte lika rättwist Dkuld-Capltalen kunna afdragas förmögenheten, som räntan Den 2Z September. 887 räntan kan afdragas inkomsten. Denna stora, mcn, efter min tanka, wädcliga rättwisa tillhör Medes icke ensamt ifrägawaranve Förslag. Den andra stora rättwisan är, att Ackier i Discontcr med flere inrättningar, kunna beläggas med en högre afgift än den i mon as förlagssumman dem tillkommer. Sädant har förut warit practiMadt. Att uppskatta dem till wärdc efter förlagssumman worc lika löjligt, som att wärdcra egendom efter hwad den för flere är sedan kostat. Jag bestrider ej, att Stadsmanna näringar kanske lämpcligast taxeras efter inkomsten, ehuru jag icke kan öfwcrtala mig, att icke rörelsens kända widd blir en lämpeligare mättstock» än ken som hemtas ur Cassa-Conto. Beträffande Landtmannen gör jag mig om rättwisa i beskattning det enkla begrepp, att förmoner grundlägga skyldigheter.
När de båda fruarna efter denna stund sammanträffade, växlade de alltid några ord, och o m fru Dyrell icke kunde räknas till ett umgänge, » så kunde man j u alltid dra nytta af henne, på samma gång man gjorde den stackars människan en tjänst, » tänkte fru 1 Iaverman, som hade rykte, o c h berömmelse af att vara en i högsta grad praktisk o c h förståndig person. Till följd häraf dröjde det icke länge, innan fru Dyrell lick i uppdrag att förfärdiga en del linnepersedlar åt fru Haverman. Denna beställning gafs o c h utfördes till ömsesidig belåtenhet, i det arbetsgifverskan betingade ett pris som understeg det hon vanligtvis brukat erlägga o c h arbetstagerskan å sin sida fick mottaga högre betalning än den hon erhöll från butikerna. Vid sömnadens afslutning blcf fru Dyrell för första gången införd i fru Hävermans förmak. Den värda damen presiderade där vid en kaffebricka samt uppträdde för öfrigt m e d sin älskvärdaste beskyddaremin o c h, då hon fann sin gäst ha ett undfallande o c h tillbakadraget sätt, så tyckte b o n, att hon pratat bort en rätt angenäm stund. » Det är inte värdt att sätta sig på sina höga hästar, » sade hon med en skämtsam nick, » håll därför till godo, » tillade hon Och räckte fru T&gt;yrell en påse, som innehöll hembakade bullar åt småflickorna. » Bry er inte o m att rodna, kära ni. se så, se så, inga tacksägelser, » o c h m e d ett belåtet leende såg hon efter den bortgående, som aflägsnade sig med en känsla, liksom hade hon börjat gå för » livar mans dörr ». Efter detta hände det emellertid ofta, att h o n till barnens förmån erhöll ätbara bevis på fru Havermans välvilja. Men s o m h o n hade ett sinnelag, hvilket, utan att vara otacksamt, djupt kände sanningen af: saligare är gifva än taga, så sökte hon som ett slags ringa ersättning i sin mån vara så tillmötesgående s o m möjligt.
Enär för öfrigt Rikets Ständer, vid mångfalldiga andra tillfällen, ådagalagt en af roterings-bördans tryckande beskaffenhet obestridligen påkallad omvårdnad om ett orubbadt bibehållande af de, till lindring i denna börda, från äldre tider medgifna rättigheter och förmoner, har Utskottet trott, att Rikets Ständer ej eller vid delta tillfälle borde vägra sin i grundlagsenlig ordning sökta medverkan uti enahanda afseende. Utskottet har vis O O Q Bill. till R. St. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 20 Haft, 4 Stats-Utskottets Utlåtande j IV. o 3/3. serligen icke förbisett, hvad den af en ledamot utaf Högloflige Ridderskapet och Adeln åberopade Förordningen, angående förhållandet emellan rotebönderne och soldaterne inom Skaraborgs Län, uti en melle möening, rörande detta ämne, innehåller, eller att ”Kronones parker och skogar till så stort skogshygge, som tarf vas tili alla kneckte-boställens uppbyggande, ej tillräcka;” men Utskottet kan icke af denna mellanmening draga den slutsatts, att det i 1685 års kneckte-contract meddelade och i Utskottets förra Betänkande intagna stadgande, angående virkes erhållande till soldatstugorna, härigenom är helt och hållet upphäfJt. Deremot synas de ur berörde Förordning anförda ord utmärka, att med Het i kneckte-contractet begagnade uttrycket: ”Kronones och allmänningar” jemväl afsågos Kronans parker. För denna emot hvad i anmärkningarne är vordet ytlradt, stridande åsigt, hemtar Utskottet derjemte ett ökadt stöd af det uppgifna sätt, hvarpå omförmäldte stadgande blifvit tillämpadt, intilldess nu ifrågavarande kronoparker reglerades. Enligt hvad Utskottet af handlingarne rörande detta ämne inhemtat och i det återremitterade Betänkandet uppgifvit, skola åtskilliga Militiae-boställen, jemväl efter kronoparkernes reglering, blifvit bibehållna vid dem derå förut tillerkänd utsyningsrätt.
Det har jemväl blifvit föreslaget att å Allmänna Indragnings-Staten uppföra de, såsom hyresmedel för Provins-Landtmäteri-Contoret i Fahlun, beviljade 100 R:dr; men då Utskottet ansett det icke vara fullständigt utredt, att utrymme saknas i de flere, Staten tillhörige magasins-hus och byggnader i nämnde stad, har Utskottet icke kunnat tillstyrka uppförande å Indragnings-Staten af ifrågavarande hyresmedel. Jemtlands Län. Hvad angår de för två Lapp-Länsmän i Undersåker och Föhlinge hittills från Ecclesiastik-Verkets i Lappmarken anslag å 1 o:de Hufvudtiteln utgående löner 200 R:dr, lära Rikets Ständer bifalla, att, såsom Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, nämnde summa må å 2:dra Hufvudtiteln öfverflyltas. Från sistnämnda Titel kommer att uteslutas och afföras ett äldre anslag till hushyra 333 R:dr 16 sk., och tillstyrker Utskottet, att, såsom Kongl. Maj:t begärt, å Allmänna Indragnings-Staten må uppföras 25 R:dr till hushyra åt Provins-Landtmäteri-Contoret, enär i Östersund ej finnes någon Kronans lägenhet, der utrymme för detta Conior kan beredas. Westerbottens Län. I afseende härå förekommer den förändring, att löner för tre Länsmän i Åsele, Sorsele och Lyksele Lappmarker, 3oo R:dr, böra afgå från Lappmarks Ecclesiastik-Verks Stat och uppföras å Läns-Stalen uppå 2:dra Hufvudtiteln. Slät,s-Utskottets Ullälanclej IV.-o /fo. 29 Norrbottens Län.
I afseende på innehållet hafva flera talare'redan utvecklat, att der finnes en djup betydelse i della ord. Denna djupa betydelse bör också pä samma sätt inläggas i båda §§:ne, och otvifvelaktig! skulle denna betydelse något rubbas, om ordet allena borltoges på ena stället och qvarstode pä det andra. Då således i afseende på formen ingenting af vigt blifvit invändt emot ordet allena, och då jemväl en värd talare nyss här medgifvit, alt, i afseende pä betydelsen, någon, om också icke någon stor farhåga kunde väckas, sä kan jag för min del icke annat än på det lifligaste tillstyrka, att vi fatta samma beslut, som det Högv. PresteSt. i ämnet redan fattat. Hr af Dalström: Jag anhåller att blott med några få ord besvara en värd talares anförande. Här har blifvit sagdt, att jag tillagt förra Const.Ulsk. orättvisor i behandlingen af ärenden. Ett sådant ord har likväl icke af mig blifvit fäldt. Att jag deremot yttrat ordet maktbegär är sant, emedan jag lyckt mig finna sådant ligga såsom en inneboende grund för den stora makt, som i det förkastade representationsförslaget tillädes de lägre folkclasserna. I afseende på hvad den värde (alaren anfört, alt jag med en enda Konung menat envälde, anhåller jag nu att fä förklara, alt jag med detta ord menat, att Styrelsen bör läggas i en enda, kraftfull band, och att jag är öfvertygad, att om man sammansätter flera krafter, det kan föranleda lill motsatt ändamål. Frih. Cederström, Jacob: Med åberopande af hvad jag redan för detta vid sednaste riksdag i frågan yl traf, begär jag propos. lill afslag. Hr von Hartmansdorff, Äng.: För min del anser jag nödigt, att man icke underlåter, att på alla ställen, der ordet allena om Konungens styrelse förekommer i grundlagen, bibehålla och upprepa det. Hvarföre?
I all synnerhet som ingen lärer dela den öfvertygelse att KronoUtlagorne skulle minskas, eller lättare af de Skattdragande utgöras, om Canal-arbetet upphörde. Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att så väl Grefve v. Plåtens ofvan uppläste Memo - 204 Den 9 Februariu rial, som de i anledning deraf afgifne Yttr3nden måtte till Statsoch Banco-Utskotten remitteras, samt Grefve von Platen erhålla Ridderskapets och Adelns tillåtelse att sitt Memorial med de öfrige Riks-Stånden communiceraj hvilket bifölls. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalften hemställde, om icke Ridderskapet och Adein behagade instämma uti Grefvarne Spens’s och von Lantingshausens önskan, att Grefve von Platen måtte anmodas till trycket befordra sitt ifrågavarande Memoria!j hvilket bifölls. Grefve Posse, Arvid, hade inlemnat ett så lydande: Ödmjukaste Memorial! Sedan elen ledighet, Kongl. Svea Hof-Rätt under loppet af Januarii månad begagnat, upphört , samt Vaktgöringen , såsom Kammarherre hos Hennes Maj:t Enke-Drottningen, nu mera efter Hans Majit Konungens Död , fordrar min beständiga närvaro på Kongl. Slottet, är min tid genom dessa befattningar så upptagen, att jag deraf icke äger nog öfrig, för att med den noggranbet och flit, som vederbör, kunna deltaga i Höglotl. Lag-Utskottets göromål j och jag anser mig derföre nödsakad att hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln afsäga mig den hedrande Den 9 Februarii. 205 befattningen’ att vara Ledamot af Högloflige Lag-Utskottet. Pierr Grefven och LandtMarsbalken anmoda* de, i anledning häraf, Herrar Electorer att med första sammanträda , för att utvälja en Ledamot i Lag-Utskottet efter Grefve Posse.
(Skillnaden mellan dessa båda utfodringsställen är i öfrigt chimärisk, måhända är dock societeten i rosen något mindre borgerlig!) Men att tala ett enda ord enskildt med kungen eller drottningen, har icke varit oss tillåtet. I den förres närhet håller sig ständigt en liten koppärrig kammarherre, som är en mästare i konsten att säga sottiser med suffisans, medan däremot Hennes Majestät alltid häller sig själf i närheten af en för detta medikus med en stor näsa, hvilken (jag menar naturligtvis näsans ägare) behandlar oss alla med beskyddande nedlåtenhet, som om han på allvar inbillade sig vara värd, därför att han i sitt förhållande till drottningen lär representera kungen. (O Sprengtportens fjäder, vore du mindre trubbig, skulle detta törhända ha fått ett mera elegant uttryck!) Men återvändom till utgångspunkten! Dagen efter den, då vi landat här, åkte vi i sjuglasglänsande ekipager upp till det kgl. slottet, där de regerande majestäterna gåfvo cour. Slottet heter Kristiansborg, men kung Kristian residerar trots vinterslasket å Fredriksberg utanför staden. Högtiden till ära presenterade sig både kungen och drottningen i ett slags jaktuniform af grått tyg, som såg ut att vara af inhemsk fabrikation. Kung Kristian bar icke ens sin serafimerstjärna, hvilket föranledde kronprins Gustaf att sedermera aflägga sin elefant. Mötet mellan svågrarna präglades, sanningen att säga, af en oskrymtad och osökt likgiltighet, som tycktes förefalla dem båda högst comme-il-faut. Kronprins Gustaf har ju hittills icke visat sig mycket empressé gent emot sin prinsessa, och då detta sakförhållande synes vara väl kändt härnere, fanns intet skäl att skrufva upp släktkärleken, i synnerhet som de repliker, svågrarna hade att växla, voro nästan på förhand föreskrifna af ceremonielet; och detsamma kan sägas om mötet mellan de svenska prinsarne och drottningen, som icke föreföll à son aise. Däremot lär allt ha gått vida hjärtligare till vid audiensen hos den stelryggiga änkedrottningen, Juliane Marie och hennes krokryggige son arfprins Fredrik.
Hårigenom blefve, utan någon uppoffring från Statsverkets sida, bostållshafvaren befriad från nödvändigheten att på en gång anskaffa en större summa och från åfventyret att ej få densamma godtgjord. Rikets Stander hafva derföre funnit skäligt anvisa ett belopp af 150,000 R:dr, att af Riksgålds-kontoret utbetalas under nästa statsreglerings-period till godtgörande förskottsvis af de kostnader för laga skifte å boställe, hvilka af bostållshafvaren måste gåldas; och få Rikets Ständer med anmälan härom hos E. K. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af nådig Förordning, hvarigenom nu gällande bestämmelser i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827 sålunda föråndras, att bostållshafvarne blott förpligtas å berörda förskott, intilldess detsamma blifvit till fullo guldet, årligen erlägga fem procent i ränta och två för hundradet i amortering. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 November 1863. Expeditions.Utskottets Förslag till underd. Uppläst oell godkändi lios Kidd. och Adeln den 3 Dec. 1863. Preste-Slåndel den 3 Borgare-Ståndet den 3 Bonde-Ståndet den 3 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, med reglemente för Bankens styrelse och förvaltning. (Banko-Utskottets Mern. N:o 73.) S. A. K. Med öfverlemnande hårhos af uppråttadt reglemente för Rikets Stånders Banks styrelse och förvaltning, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. Majit i nåder tåcktes låta till allmänhetens kännedom och efterrättelse kungöra de i berörda reglemente befintliga nya eller förändrade föreskrifter, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 November 1863. "V 82 ExpeditionsUtsholte ts Förslag lili anderd. Skrifvelse, N:o 200. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Dec. 1863.
Såsom en erforderlig tillökning i lönen för Provincial-läkarne i de orter, der läkaren af praktik utom tjensten endast kuude påräkna en högst obetydlig inkomst och således för sin bergning förblefve hänvisad till sjelfva lönen, har E. K. Maj:t äskat ett årligt anslag af 1,500 B:dr, att emellan tre sådane läkare, utöfver deras ordinäre lön, under benämning ijenstgöringspenningar, lika fördelas, så att hvardera af samma belopp kommu att erhålla 500 R:dr: och dä, såsom Sundhets-kollegium, uti sitt ofta åberopade underdåniga utlåtande, angående den civila helsovårdens ordnande i Riket, jemväl anfört, del synes vara nödvändigt, att omförmälde förmän varder innehafvarne af dylika läkarebefaltningar förunnad, ej mindre för att bereda dem nödig utkomst, än äfven för ali vid inträffande ledighet finna behörige sökande lill sådana tjensler, har ifrågavarande nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 52:o. För anställande inom hvarje län i Riket af en förste Provincialläkare, med åliggande alt vaka öfver allt hvad till allmänna helsö- och sjukvården inom länet hörde, lör alt med full kännedom kunna tillhandagå såväl E. K. Majds Befallningshafvande som Sundhets-kollegium, har E. K. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, ali lill arfvoden åt innehafvarne af berörde läkarebefaltningar, efter 500 R:dr för hvardera, bevilja ett årligt anslag af 12,000 R:dr. Det för helsovårdens utbildande gagnande inflytande, som E. K.
U3o af den 1 Mars 1845, om upphäfvande af Kongl. Brefven den 9 April 1805 och 6 November 1822, angående rättighet till svedjande inom Blekinge län (136). Kongl. Majit har, under den 1 Augusti 1845, i nåder förklarat, att, på sätt Rikets Ständer anhållit, de för svedjande i allmänhet inom riket gifna föreskrifter skola vara gällande äfven för Blekinge län; och anbefalldes Kongl. Majits Befallningshafvande i nämnde län att härom, till vederbörandes efterrättelse, allmän kungörelse i länet utfärda. 114:o af den 1 Mars 1845, om anslag lill boskapsskötselns befrämjande genom stamholländeriers anläggande (134). Sedan Landtbruks-Akademien afgifvit underdånigt betänkande i afseende på anslagets ändamålsenliga användande, förordnade Kongl. Majit en Kommitté all uppgöra förslag för stamholländeriers organiserande å lämpliga ställen i riket. Vid föredragning af detta förslag den 22 April 1846 behagade Kongl. Majit detsamma, med vissa ändringar, i nåder gilla och fastställa. M5:o af den 26 Mars 1845, om uppgörande af förslag lill förändrad lagstiftning för bränvinstillverkning (144). 1845 den 13 Juni i underdånighet anmäld, då en Kommitté af Kongl. Majit i nåder förordnades, alt utarbeta förslag i ämnet. ll©:o af den 18 April 1845, underdånig anmälan, att en skådepenning till åminnelse af Deras Majestäters kröning vore under pregling. Maj i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans
Maj:ts Nådiga Beslut den 20 Februarii 1829, den emellan f. d. Allmänna Magazinslnrättningen och nu mera aflidne Grosshandlanden J. O. Casparson uppstådda fråga, att, sedan han i laga väg blifvit skyldig förklarad, att återbära 3285 R:dr /\o sk. 8 rist. B:co, ränteberäkning jemväl kunde äga rum å förskjutne medel af MagazinsFonden för omkostnader i och för det hafveri det afgjorda målet angick, sagde fråga blifvit till Gode Mäns afgörande hänskjuten, hafva Rikets Ständers Revisorer deraf hämtat anledning att hos Rikets Ständer hemställa om icke nödigt anses hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, ”att, med undantag af de fall, för hvilka i författningarne särskildt stadgadt är, alla frågor om återbetalnings”och ersättningsskyldighet emellan Kongl. Majit och Kronan å ena, samt ”enskildte personer å andra sidan, alltid böra vid Laga Domstol upptagas och afdömmas, samt icke till goda mäns afgörande hänskjutas;” och 3:o hafva Revisorerne förmält, att den genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 10 April 1828, Förste ExpeditionsSecreteraren Askelöf tillagde oafkortade Gratification af 1000 R:dr, för biträde vid utförandet af det år 1826 åt Presidenten m. m. Herr Grefve Adelswärd lemnade uppdrag, att för allmänt behof införskrifva utländsk Spannmål, synts dem icke hafva bort ega rum, ”då någon af de Embetsoch ”Tjenstemän vid f, d. Allmänna Magazinslnrättningen, hvilka åtnjöto Ex”pectance-Löner, kunnat, för att biträda vid ofvannämnde befattning till ”tjenstgöring inkallas, och de öfrige inom Allmänna MagazinsGontoret ”arbetande personer, hvilka i följd af Spanmåls-införskrifningen jemväl ”fingo vidkännas ökade göromål, funnits icke vara berättigade till någon ”serskild vedergällning derföre.”
II Sami. 1 A/d. 62 490 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1862. N:n 108. konstnärer och vetenskapsmän komma ytterligare åtskilliga, af enskilda stiftade donationer, vanligen ställda under inseende af Universiteten, Kongl. Wetenskaps-akademien, Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien, Kongl. Akademien för de Fria Konsterna, Sundhets-kollegium m II. Och genom en väl afvägd samverkan af dessa myndigheter och med de medel, öfver hvilka Regeringen sålunda eger att förfoga, har vårt land i detta afseende gjort mera än månget annat, bättre lottadt, åstadkommit. Men den högsinnade omvårdnad Rikets Ständer och många enskilda medborgare sålunda ådagalagt för dem, som inom vetenskapen eller den bildande konsten häfdat, eller visat sig vilja sträfva att häfda det lands ära, som fostrat Unné och Berzelius, Sergel och Fogelberg, denna samma omvårdnad har dock, besynnerligt nog, icke sträckt sig till dem, som på sångens vingar burit det Svenska namnet till fjerran stränder, som ur den Svenska lyran gripit toner, som utgjort och alltid skola utgöra vårt folks stolthet. De af vårt lands vitterhetsidkare, hvilka lyckats kämpa sig fram till ryktbarhet, hafva derföre äfven oftast nödgats att söka sig in på andra banor, för att inom embetsverken, inom skolan eller kyrkan vinna den utkomst, som genom ett uteslutande egnande åt vitterhet och litterära arbeten icke af dem skulle kunnat ernås; och de hafva då oftast på bekostnad af den verksamhet, till hvilken de voro kallade, i för dem och deras andes sträfvanden främmande göromål, köpt sig den ekonomiskt oberoende ställning, de annars icke skulle hafva kunnat vinna. Andra åter, afskräckta af de förras exempel och kännande alltför lifligt att deras själ icke skulle kunna böja sig under oket, hafva föredragit att, så godt sig göra lät, lefva af sitt arbete, visserligen ett bekymmersamt lif, der nöden alltför ofta förjagade sånggudinnan, men dock ett lif i så måtto fritt, att de derunder, ostörda af andra sysselsättningar, fmgo egna sig åt hvad de kände utgöra deras verkliga kallelse.
Lånekontorens i Summa Götheborg. Malmö. Wisby. Summarum Fond vid Erets början . Förvaltningskostnader. I anledning af Rikets sednast församlade Ständers beslut om Kröning prägling på Bankens bekostnad af en skådepenning till minne af medal>enDD. Konungens och Drottningens kröning, hafva Fullmäktige, efter det Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien, uppå anmodan, afgifvit förslag till nämnde skådepenning samt Direktören vid Fria Konsternes Akademi, Herr Professoren C. G. Qvarnström till densamma utarbetat modeller, som af Fullmäktige blifvit godkände, afslutat öfverenskommelse med bemälde Professor om gravering af medalj-stämplarne samt afprägling af det antal exemplar, som af denna skådepenning skall utdelas, enligt hvilken öfverenskommelse graverings-arbetet bör vara färdigt sednast i Mars månad nästa år, hvarefter präglingen kommer att genast vidtaga. § 10. Uppå Direktionens öfver Banko-Diskont-Verket framställning Förstoring af och med tillämpning af Banko-Utskottets den 23 Mars 1841 i li artad fråga fattade beslut, hafva Fullmäktige den 23 nästlidne Maj Banko-m»- berättigat Direktionen att låta till Tumba Bruk aflemna, för att iont~Verkelderstädes genom nedmalning eller på annat sätt förstöras, alla Banko-Diskont-Verkets handlingar och räkenskaper för tiden från Verkets inrättande till och med år 1850, med undantag af Direktionens protokoller, Verkets hufvudoch låne-böeker med tillhörande extrakter, banko-böckerne och registraturet, hvilka handlingar ansetts böra allt framgent förvaras. § 11- Efter verkstäld granskning af Banko-Diskont-Verkets räken Decharge för skaper och förvaltning för år 1860, hafva de dertill utsedde Revihwa-verktt» sorer meddelat Diskont-Direktionen decharge för samma års förförvaltning. vältning. § 12- Låne-Kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaper