Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Hvad Städernes Embetsoch Tjenstemän angår, så äro deras LöningsviIlkor i olika Städer, både till beskaffenhet och belopp, så skiljaktige, icke blott från Rikets EmbetsmannaStaters, utan äfven sins emellan, att det svårligen vore möjligt, att, efter enahanda grunder, som blifvit följde vid classificationen af RiketsEmbetsmän, classificera Städernes Tjenstemän. Genom sjelfva den ordning, hvari desse sednare tillsättas och beskaffenheten af tjenstgöringen för ensior del deribland, uppkommer emellan dem och Rikets Tjenstemän en icke mindre märkbar skiljaktighet. Valde af sine Medborgare, förena Städernes Tjenstemän icke sällan med deras allmänna befattningar någon enskild borgerlig handtering, hvaraf de före sitt inträde på Tjenstemanna-banan varit i utöfning. Då tjensten sålunda för desse icke odeladt upptager hela deras tid, påräkna de icke eller af den samma hela sin utkomst; och sådana Inrättningar, som den förevarande, kunna följaktligen för dem icke anses lika oumbärliga, som för Rikets Embetsman. Enär uti det för CivilStatens Pensionslnrättning sedermera af K. M:t under d. i5 Nov. 1826 utfärdade Nåd. Reglemente, Städernes Embets-och Tjenstemän icke voro upptagne, så hade, med anledning häraf, Norrköpings Borgerskaps Äldste, uti en till K. M:t ingifven Betänkanden, N:o 289. 411 skrift, i underd:het anhållit, det K. M:t i Nåder täcktes tillåta, alt Norrköpings Magistrat, med derunder lydande Tjenstemän, mätte, emot fullgörande af fö inskrifne förbindelser, få i Civilstaten» Pensionslnrättning deltaga. — Uti häröfver linder den 8 Aug. 1827 meddelad Resolution, har K. M:t i Nåder behagat förklara, det K.
Stockholm den 6 December 1862. A. F. GYLDENSTOLPE. TU. von Schoults. — 328 — StåtMUare-embetets å Drottningholms oell Svartsjö lustslott underdåniga utlåtande öfver de i 1802 års revisionsberättelse förekommande anmärkningar vid dessa slotts räkenskaper. Stormäktigste All ern ådigste Konung! Öfver Rikets Ständers Revisorers vid granskning af Drottningholms och Svartsjö Kongl, lustslotts räkenskaper och förvaltning för år 1860 gjorda anmärkningar får Ståthållare-embetet å nämnde slott infordradt utlåtande härmedelst underdånigst afgifva. Uti § 1 föreslå Revisorerne, att särskilda ki nti borde i räkenskaperna uppläggas för hvartdera slottet, på det med tillförlitlighet måtte kunna utrönas det större eller mindre belopp, dessa slott af det årliga statsanslaget hvart för sig för året erhåller. Af de räkenskapen bifogade verifikationer synes lätteligen hvad som för Svartsjö slotts och parks underhåll för året blifvit utgifvetj dock skall i redovisningarne hädanefter, eller från och med innevarande år, utgifterne för Svartsjö slott blifva under särskild titel uppförde. Uti § 2 hafva Revisorerne uttryckt den åsigt, att sättet att i räkenskaperna verificera utgifter vore i några delar ofullständigt och mindre tillfredsställande, och som exempel derpå hafva de aniört, att samma person, som upprättat dagsverks-aflöningslistorua, jemväl försett dem med intyg, att utbetalningarne egt rum. Anseende detta förhållande strida mot god ordning och derföre påkalla rättelse, hafva Revisorerne hemställt, att vederbörande må förständigas hädanefter iakttaga större noggrannhet i afseende på verifikationers beskaffenhet samt i öfrigt tillse, att riktigheten af utbetalningar verificeras af annan person än den, som desamma verkställt. Daasverks-aflöningslistorna upprättas af kungsgårdens Inspektor, arbetsfolkets förman, som genom påskrift å listorna »närvarande vid liqviden» intygat, att hvarje arbetare fått hvad honom, enligt listan, tillkommit.
Ständer åska beviljandet jemväl för år 1867 af de för innevarande statsregleringsperiod anvisade tillgångarna för ifrågavarande pensionering, hvad creditivet på Riksgålds-Contoret angår, till lika belopp samt i öfrigt under enahanda vilkor och förbehåll, som i afseende derpå från början och äfven vid sistförflutna Riksdag bestämdes. “ “Beträffande pensioneringen af Flottans gemenskap, till hvars förbättrande sedan början af år 1861 ett creditiv af 40,000 Riksdaler, likaledes på KiksgåldsContoret, varit anvisadt, har någon förändring icke af Rikets Ständer blifvit ifrågasatt ; vid hvilket förhållande och då detta bidrag nästan hela tiden, enligt hvad officiella uppgifter derom utvisa, till sitt fulla belopp för ändamålet utgått och således måste antagas vål hafva under nuvarande pensioneringsförhållanden varit behöfligt, men äfven tillräckligt, enär någon anmälan om motsattsen icke från vederbörande afhörts, anser jag mig nu endast böra i underdånighet tillstyrka, att Edex-s Kongl. Maj:t må, för upprätthållande af den gemenskapen vid Flottan hittills förunnade förbättrade pensionering, äfven för år 1867 af Rikets Ständer åska ett creditiv å Riksgålds-Contoret till lika belopp med det nu för samma ändamål afsedda, eller 40,000 Riksdaler Riksmynt årligen, att användas under enahanda vilkor och förbehåll, som med hänseende till samma creditiv från början och äfven vid sednaste Riksdag föreskrifvits, helst, enligt hvad vederbörande sökt utreda, någon förhöjning af creditivsumman ej skulle föranledas genom den förändring i vilkoren för Marinsoldaters och Matrosers pensionsmessighet, hvarom fråga blifvit väckt, i händelse Eders Kongl. Maj:t, vid frågans slutliga pröfning, funne skål att berörda förändring i Nåder medgifva. “ “2:o.
Bilderbok åt de små. Ella. Glashylla att upphänga på väggen. Ella. bredd. / sola. Dockhus af papp. l å n g t. 18 c m. Karna. Modern lampa. Vainqueur. Minneslappar. H — na. Kornisclter. Sedan borras hål i båda ändar. H — na. Bordtäcke. Effekten b l i r öfverraskande. Vainqueur. H-na. ||Cache - pot. En vanlig fikonmatla fodras med vaxduk. Vainqueur. Namnamspåsar. öfver h a l m - hattens öppning. Vainqueur. Blommor. För Idun Helena Nyblom. af (Forts.) %ag Cj tror d e t oftast är doften, görande, då j a g aldiig gon absolut föredraga Hvilken ror då om något ofta Dågon, eller doft där man är det om något är sä För en e n om gärna doft, benågot, och vill som man väntar minnas, innehåller på — poetiska, behöfver ju sig för någon blommorna. doft. om något af hvaraf hela full. resten bestämma utan tycker m a n vaiit lycklig m e d särskildt oförklarliga naturen en b l o m m a man särskildt ställe, också aningir mig ha hört nå- på, att den erinrar som detta s o m ä r d e t aftror Det icke heller särskild favorit är en svår någon dom att bland afgifva, h u r u v i d a liljekonvaljer, violer, lackvioler, reseda Halmdockor. No ' permar. H — na. b r e d t. Fernissadt eller b e t s a d t. Vainqueur. Prydnader för julskinkan. är det med blommor man förändrar D å jag var liten, framför alla klinten. sina tandade var blad gällde så som underligt, var en vild fullt att blomma, ja, ett hatade och förföljde. än när en gul fläckad det att plocka Man af blåklint, åker och så dem I fick i c k e g å i n i s ä d e n, o c h man h a d e berättat oss om, h u r u i en stor hade mig var aldrig gladare, alldeles med åren.
Utsöknings-Balken. i83o den 1 Mars; svar å Riks-Salen. ry ~ O0:O Rikets Ständers skrifvelse af den 18 No vemb.er 1829, i fråga örn behof af fullmagt för den, som lill Coneurs-Domstol inlem nar fordringsegarcs bevakningshandlingar. i83o den 1 Mars; svar å Riks-Salen, och förordning expedierad. or. 0 0,0 Rikets Ständers skrifvelse af den 18 November 1829, angående stadgande af straff för den, sorn falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att dödsstraff derå föijer. i83o den 1 Mars; svar å Riks-Salen, och förordning expedierad. 37: • O Rikets Ständers skrifvelse af den 3o November [829, angående offentlighet vid Under-Domstolar och Police-Kamrar i Släderne. i83o den 1 Mars; svar å Riks-Salen. B il. till R. ut. Just, Ombudstn. Emb. Ber. den i5 Jnn. 1834. 3i 38:0 Rikets Ständ ers skrifvelse af elen j8 November 1829, nied svar ;i Kongl. iMajrts Proposition, angående strafflag emot Negerhandel och delaktigliet deri, i83o elen y Januarii förordning expedierad. 3c):0 Rikets Ständers skrifvelse af den 28 December 182g, med svar å Kongl. Maj:ts Proposition om tillägg i 25 Cap. 5 §. RättegångsBalken. i, i83o den y Januarii förordning expedierad. 4 CIO Rikets Ständers skrifvelse af den 18 November 1829, angående utfärdande af strafflag emot slafhandel i allmänhet, i i83o den 3 Mars; svar å Piiks-Salen, och förordning expedierad. 4 RO Rikets Ständers skrifvelse af den 18 November 1829, med svar å Kongl.
Men han hade en naiv tro på, att det närvarande samhällstillståndet ej skulle i någon väsentligare mån komma att förändras. De människor, som voro födda att aldrig få mer än sitt dagliga bröd, de skulle häller aldrig komma längre. Och de människor, som fingo mer, de skulle äfven framdeles få behålla öfverskottet. Detta var grefvens uppfattning, och det fans ingen i hans umgängeskrets, som motsade den. Mer än något annat bidrog, hvad han här dagligen i sådana saker hörde, att gifva Granes utveckling en dämokratisk riktning. Förut hade han varit så upptagen med att tänka på sig själf, att han ej haft mycken tid öfrig för att tänka på den yttre verlden. I Upsala hade han ej häller funnit mycket, som riktat hans tankar åt detta håll. Men nu blef det annorlunda. Han hade af en ren händelse kommit att läsa Darwin, och häraf leddes han att studera Mill och andra af de nyare engelska författarna. Och på så sätt fick hans tanke småningom en helt annan riktning, än den haft under de år, han tillbragt vid universitetet. Ju längre Grane lefde i denna omgifning, dess mer främmande kände han sig. Tiden var så onyttigt förspild. Dagarna medförde ej annat än en onyttig och rent af skadlig irritation. Han kände groll mot de människor, som omgåfvo honom. Han sade sig själf, att detta var orättvist. Det var ju goda människor, som behandlade honom med välvilja. Han sade sig det själf tusen gånger. Men han kunde ej hjälpa det. Han kände sig som en paria i denna verld, där han blott var en tillfällig gäst, och han blef lättretlig och ömtålig. Den minsta anledning kom honom att tro sig tillbakasatt, och han kunde gå hela dagar och gräma sig öfver en småsak, hvilken han ansåg som en förolämpning, men i hvilken de, som tillfogat den, ej sågo annat än ett naturligt sätt att vara mot en underordnad. Han drog sig därför så mycket som möjligt tillbaka från umgänget med familjen och lefde mest för sig själf. Om förmiddagarna undervisade han sina disciplar. Därefter läste han ostörd en timmes tid, hvarefter han använde den timme, som återstod före middagen, till motion. Efter middagen gjordes det salong.
Förhållandet äf icke sådant: Uti det Betänkande om Stora Kopparbergs Bergs-Lagens Consti - 8o Den 18 April, / tution med flere oeconomiska frågor, som Herr Bergshauptman Pihl till underdånigst följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Rescript till Dess KammarBergs-och Commerce-Collegier samt StatsContoir, af den 5 Martil 1805, under den 10 Maij 1808 afgifvit, och som blifvit till trycket befordrat, har han visserligen erkändt nyttan af en Bergs-Scholas inrättande, och att Fahlun dertill vore det tjeniigaste stället, i an. seende dertill , att der finnes en vacker Mineral-Samling, ett val inrättat Laboratorium och en samling af Modeller, men med tiilkännagifvagifvande tillika, att, utom den kostnad, som vid Laboratorii-Inrättning samt Modelloch Mineral-samljngarne härtill redan blifvit använd, Vore Afrade-Cassan icke i beläsenhet att i öf O rigt bestå någon större kostnad till detta nyttiga ändamål. Kongl. Majit har redan med Nådigt välbehag eroottagit Förslaget om inrättandet af en practisk Bergs-Schola. En plan dertill är af i Vettenskapen kunnige män utarbetad, och den är underställd Kongl. Maj:ts Nådiga granskning. Fråg^jp inskränker sig således nu till nödige meder till en sådan Undervisnings-anstalt: Jag har härom under loppet af detta Riks-Möte, i behörig tid gjordt Motion; den har blif. vit remitterad till St3ts-Utskottet, jag har dit afgifvit Förslaget till kostnaden och jag har anledning tro, att Kongl. Maj:t antingen redan gjordt, Den 18 April. 81 gjordt, eller är sinnad framställa Nådig Pro-’ position tili berörde Utskott, om erforderlig» Medel till inrättandet af en Bergs-Schola. Med den nu lemnade upplysning, att nå* gon tillgång dertill icke är att påräkna från Afrads-Cassan, anhåller jag vördsammeligen om återremiss af Betänkandet.
Mig synes emellertid att, då Utskottet tillstyrkt utvidgande af elementarläroverken i Arboga och Enköping, hvilka äro belägna i orter, der tre särskilda elementarläroverk finnas på tre å fyra mils afstånd och hvarest behofvet således måste vara mindre tiängande än i Oscarshamn, bifall till förslaget endast varit en gärd åt billigheten och rättvisan, helst skälen derför äro tillräckligt talande. Oscarshamns stad räknar numera omkring 3,000 innevånare; i dess närhet ligga trenne betydliga köpingar, och omkriugliggande landsort är tätt befolkad; afståriden till närmaste fullständiga läroverk i Calmar och Linköping utgöra tio till fjorton mil, hvilka långa afstånd hafva till följd, att många ynglingar från dessa trakter måste komma i mistning af skolbildning endast derföre, att obemedlade föräldrar ej ega tillgång att bekosta deras uppfostran vid långt bort belägna skolor. — Påtagligen skulle genom den föreslagna utvidgningen af detta läroverk, lärjungarnes redan alltför stora antal vid läroverken i Calmar och Linköping, hvarest ständig tillökning af lärarepersonal erfordras och läroverkshusen snart nog äro otillräckliga, tvifvelsutan om ej förminskas, så åtminstone ej för den närmaste framtiden förökas, på samma gång som de bildningssökande ynglingarne från trakten af Oscarshamn kunde i hemorten få tillbringa sina skolår, hvarigenom en högst betydlig lindring kunde beredas ynglingarnes föräldrar, hvilken så mycket mera är af behofvet påkallad, som denna trakt icke eger förmånen af de lättare kommunikationer, som jernvägar eller kanaler på andra orter erbjuda. Staden har med mycken kostnad uppfört ett rymligt och tidsenligt läroverkshus, hvarest inrymme icke saknas för den föreslagna utvidgningen. Erinras må ock att undervisningen i de fem-klassiga läroverken i de flesta fall är tillräcklig för de ynglingar, som icke önska fortsätta sina studier vid universiteten utan utgå i det allmänna lifvet till dess yrken och näringar, men att detta ingalunda är eller kan vära fallet med de tre-klassiga läroverken.
Domhafvanden med slutlig förklaring inkommit — medelst Utslag den 4 8 September 1855 förklarat, att vid Advokat-Fiskalens i förenämnda måtto gjorda frånträdande af åtalet rörande svarande parters obehöriga betungande med lösen fick bero, samt i öfrigt sig utlåtit: att, emedan af det utaf Domhafvanden medgifna förhållande, att Protokollet i ofvanomföimälda mål, hvilket den dag tinget afslutades, hos Häradsrätten förehades, icke varit färdigt vid det tillfälle, då samma Protokoll af von Francken efterfrågades, emot Domhafvandens bestridande ej finge slutas, att samma expedition ej varit för von Francken eller hans ombud att tillgå, innan Domhafvanden från tingsstaden afresl, eller att den icke vid afresan blil - 1*6 vit behörigen aflemnad och sådant ej heller blifvit annorledes visadt, Kongl. Hofrätten förty funnit domhafvanden icke kunna i denna del af målet till ansvar fällas. F följd af Justitie-Ombudsmannens förordnande anfördes af Advokal-Fiskals-embetet underdåniga besvär hos Kongl Majit emot Kongl. Hofrättens särskilda ofvanberörda Utslag. med yrkande, att Häradsrättens Ordförande, på grund af hvad i målet redan förekommit, måtte ådömas ansvar för försummelse att omförmälda, von Franken tillhöriga, expedition i rätt tid till denne eller bans Ombud utlemna, hvarjemte Advokat-Fiskalsembetet i underdånighet hemställde, om icke, enär till bestyrkande af angifvelsen, att svarande parter skulle obehörigen blifvit med protokollstesen betungade, (lere till namnen uppgifne personer blifvit såsom vittnen åberopade, angifvaren kunde tillåtas att få dessa vittnen i målet afbörda, och detsamma fördenskull i denna del, med undanrödjande af Kongl. HolVättens så väl i rättegången som i sjelfva saken meddelade beslut, varda till Kongl. Hofrätten för laglikmätig behandling åt.erförvisadt.
Jag fortfar att anhålla om propos. å det af mig framställda förslag, samt hemställer till de Ilrr, som i hufvudsaken med mig instämt, huruvida de icke möjligen kunna förena sig om samma ordalag som jag begagnat. Hr Printzensköld, Carl: Mig synes, att man redan här är på god väg att erhålla ett nytt exemplar af frihetstidens hemliga Utsk. under dåv:de Riksdagar, ifall man antager den grundsats Hr Lilljehöök vill göra gällande, att nemi. StatsUtsk. icke borde tillstyrka något statsanslag, med mindre inför StatsUtsk. framlägges de speciela ritningar och kostnadsförslag, som visa hvartill anslaget skall användas, ehuru dessa handlingar redan äro af K. M. pröfvade och bedömda. Jag anser således den omständighet, som Hr Lilljehöök anfört såsom hinder för StatsUtsk. att tillstyrka K. M:s Propos., icke böra godkännas; men då här af flere talare blifvit uplyst, att fråga kan upstå om byggnadens för den botaniska Institutionen förflyttning utom staden, och det således bör vara K. M. oförhindradt, i händelse en sådan flyttning visar sig vara nyttig och ändamålsenlig, att kunna använda anslagen jemväl för en sådan ny byggnads upförande, förenar jag mig med de Hrr ledamöter, hvilka yrkat, att det af K. M. äskade anslag måtte ställas till K. M:s Nåd. disposition, i och för byggnaders upförande till den botaniska Institutionen, utan att vidare föreskrifves, om anslaget skall användas till förbättrande af den gamla byggnaden, eller för hela Institutionens förflyttande till annat ställe, än der den nu befinner sig. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Den nu föredragna punktens afgörande inom StatsUtsk. företer en temligen egen omständighet. K. M. hade nemi. aflåtit en Nåd. Propos. till R. St:r om anslående af 30,000 Rdr till förbättrande af botaniska Institutionens i Lund byggnader.
135 ler ifrån en till annan Församling eller Socken i Orterne må i och för Fattigvårdens räkning icke vägras någon, sorn har bostad på det ställe, dit han inflytta vill, samt ej antingen sjelf eller hvars medföljande Hustru eller minderåriga Barn någondera då redan är föremål för Fattigvård , på sätt 2 Art. 1 §. utvisar. Dock , pa det vid dylika inflyttningar icke det underslef må kunna ega rum, att den inflyttande blott för tillfället, och för att beredas inträde i Församlingen, förses med arbete, hvilket kort derefter upphörer, och hvarigenom han skulle snart i ett eller annat afseende behöfva Fattigvårdens hjelp, skola de Tjenstehjon, Landtbönder, Torpare, afskedade eller utstrukne Soldater och Båtsmän, samt annat arbetsfolk, som i saknad af egne tillräcklige tillgångar för sin bärgning, icke äro antagne till årstjenst eller annat säkert näringsfång för helt år, på det ställe, dit de önska inflytta, alltid uti Inflyttningsfrågor anses lika med dem, som äro föremål för Fattigvård. §• 3- Vill någon i sitt eget eller hyrda Hus eller Burn eller på sina egna eller legda egor emottaga, - inrymma och mantalsskrifva en så beskaffad person, som enligt nästföregående 2 §. får vägras inflytta; då söke han skrifteligen tillstånd dertill samt ingifve sin ansökning och uppvise personens Orlofsedel och andre Betyg, i Stockholm hos Ofver-Ståthållare-Ambetet; men i öfriga Städer och Orter hos Kyrkoherden eller den hans Ämbete förrättar; hvarefter ansökningen pröfvas och Beslut deröfver sökanden kungöres, *34 Betänkande om Fattigvården i Riket. i Stockholm af Qfver-Ståthåltare-Amhetet inom Itta dagar och på öfriga ställen af Församlingen eller Socknen inom en månad.
Ridder"skapets och Adelns enskilda angelägenhet, "det också ankojnmer på Ridderskapets och "Adelns eget godtfinnande, att låta Klubb"inrättningen fortfara eller upphöra, hvilket "sistnämnde alternativ Utskottet likväl, med "afseende på en och annan Ledamots un"der discussionen hos Ridderskapet och A"deln yttrade mening, ansett sig icke böra "tillstyrka.” Då det nu på oss sjelfva beror att besluta, om ifrågavarande Klubb skall fortfara eller ej; så, och enär jag anser denna Klubb vara öfverflödig, då vi hafva de så kallade LandtMarskalksSoireerne, förenar jag mig uti Friherre Anckarswärds förra gången afgifne yttrande, att i48 Den 7 Maji f. m. till någon besparing af kostnaderne, denna Klubb må upphöra, och anhåller om Herr Grefven» och Landt-Marskalkens proposition derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, att, under godkännande i öfrigt af hvad StatsUtskottet uti dess, under N:o 41» meddeldte första Betänkande tillstyrkt, besluta, att den så kallade Adelsklubben borde upphöra. Ropades Ja. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 28 sisth Mars under N:o 99 afgifne, samt den 21 derpåföljde April e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets, under N:o 68, förut meddeldte Memorial, i fråga om tryckning af Allmänna IndragningsStaten för år 1828. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att Allmänna IndragningsStaten borde, på sätt vid sista Riksdag, i afseende på dåvarande IndragningsStaten, förordnades, till trycket befordras. Ropades Ja och Nej. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik:
M:t nådigst fastställda ritning, uppginge till 38,869 R:dr 6 sk., eller till 32,069 R:dr 32 sk. utöfver den tillgång, som genom dels församlingens bidrag och dels lemningarne af den förra kyrkan kunde beredas; hvadan och då härtill komme ett belopp af minst 6,000 R:dr för en tredje ringklocka samt orgelverk, hvilka uti kostnadsförslaget icke funnos upptagna, bristen alltså skulle utgöra 25,000 R:dr; att kyrkans ordinarie inkomster icke ens motsvarade dess ordinarie utgifter, och att genom den eldsvåda, hvaraf staden vid sagde tillfälle hemsöktes, många bland dervarande invånare blifvit medellöse och urståndsatte att hjelpa sig sjelfva samt följaktligen än mer att bidraga till stadens allmänna behof, så att stadsförsamlingen, som vid samma eldsvåda, jemte kyrkan, äfven förlorat skolhuset samt komministersoch klockare-boställena, vore oförmögen alt, utan det nu sökta låneunderstödet, bestrida de kostnader, dessa förenade förluster medfört. Rikets Ständer, som förskaffat sig del af ej mindre ritningarne och kostnadsförslaget för meranämnde kyrkas uppförande, än det vid byggnadsarbetets utbjudande å entreprenad hållna protokoll, hafva af denna sednare handling inhemtat, all entreprenören, enligt dess af församlingen antagna anbud, åtagit sig att verkställa hela byggnadsarbetet emot en summa af 37,216 R:dr 32 sk., uti hvilken summa arbetskostnaderne äfven äro inberäknade. Från det belopp, som denna entreprenad-summa således utgör, bör dock, vid beräkning af hvad som till dess liqviderande behöfver anskaffas genom lån eller kontanta tillskott, afdragas återstående behållningen af den utbetalda brandförsäkrings-summan 13,000 R:dr samt kostnaden för den byggnadsmaterial, församlingen förbundit sig aflemna, äfvensom värdet af den efter branden befintliga koppar, 6,800 R:dr, eller tillsammans 19,800 R:dr.