Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä sädant sätt undwikes til betydligaste delen den tilökning uti nuwarande Bewillning, som Hemliga Utstottet uti desi krotocolls-Utdrag wisat wid et annat förhällande wara oumbärlig, och widdenjämnkning tll billigare fördelning af denna Be villning, hwarmed Riksens Ständers Bewillnings - Utskott nu ar sysielsatt, bör utan ftvärighet den obetydeliga tilökning , som. nu mera kan blifva nödig finnas och utstakas, hwarwid Jag äfwen sörvrdnar, at den lindring uti denna flags utgift, hwartil Jag sä wäsenteligen pä förenamnda fatt bidragit, mä utom hwad Jag i anseende til Löntagare redan föreställt, i synnerhet komma de fattigare arbetande Clasierna af Mina trogna undersåtare til godo.. Uti allt detta laren I igenkänna de tänkesätt emot Eder och Riket, hwarmed Jag sökt utmärka hwarje steg uti Min Regering, och hwilka warit ofkilljaktiga frän Mit förhållande under detta Riksmöte. Jag äskar ingen annan eller större erkänsla derföre, än den I ädagaläggen luli Eder tilgifwenhet »ch kärlek för Mig och Fäderneslandet wid de besluts fallande, hwilka nu förestå: men detta wäntar Jag nied den fasta öfvertygelse, at I endast lalén Edert Eget och Rikets gemensamma wal, wara Edert ögnamärke. st Min omsorg för Riket och min föresatts at befästa allmänt förtroende och tryggset, har icke stadnat Härwid. Det nädiga löfte en ölstad Fader gistvik EDervrn en sadan ro§1erin§ afStaten, at den sig sjelf Lära kan och någon ny in-eller utrikes gäld i denna rväg icke Utkomma, eller falla Riket til last, har Jag fladie hugkommit, och I hafsten sett uti hwad helgd, Jag össten under Min Regeringstid hällit et sädant Löste.
Jag tror ej på denna visa. Kapitalet är mindre och icke mer tyranniskt nu än fordom; ty det intellektuella kapitalet, talangens och kunskapernas tällan är nu alltid farligare, det går i vår tid framför det materiella kapitalet, eller penningens. För min del skulle jag dessutom föreställa mig, att tillgång på penningekapital vanligen är ett af verldens goda, och jag skulle således gerna önska Sverige något mer af det slaget, äfven om det skulle gå genom judehänder. En talare har anfört, hurusom de Mosaiska bröderne Rothschild, ofta egde i sitt skön att afgöra om krig och fred i Europa. Om så är, hvad annat bevisar detta, än en bedröflig svaghet och en ruinerande hushållning hos Europas regeringar; och det är väl ej den rike Judens skull, som hushållat bättre. Slutligen kan jag ej undgå observera såsom någonting rätt eget, att de som ifrigast yttrat sig Den 19 Mars f. m. 55 emot Judarne och dervid i öfrigt förebragt teraligen klena skäl, likväl trott sig hafva funnit ett kraftskäl, då de åberopat den allmänna opinionen hos Svenska folket. När eljest någon ledamot af delta luis från den liberala sidan dristat hänvisa till aulorileten af folket, såsom stöd för sin önskan t. ex. att erhålla förbättrade lagar, en mera ändamålsenlig statshushållning m. m., dä mötes denne alltid med den invändning, att han är en sjelftagen, oombedd målsman för folket, då vill ingen veta af, att han talar 1 Svenska folkets namn; men nu när det angår att förorda ett frihetsfiendtligt och intolerant beslut; när det gäller endast alt vädja till mörka och dåliga fördomar hos den okunniga delen af folket, då reser man genast hufvudet och ställer sig på tribunen såsom en ridderlig tolk af ”nationens” vilja!! Jag yrkar återremiss af Ekon.Utskis betänk, desto heldre, som, enl. Utsk:s-ordf:s eget här gjorda erkännande, Utsk:s yttrande stöder sig hvarken på ”religiösa, politiska eller statsekonomiska grunder;” således endast på ett hugskott, ett lycke, hvilket Ulsk:s majoritet behagat uphöja till rang, heder och värdighet af öfvertygelse.
Utskottet har tillika tagit kännedom om förhandlingarna och besluten i detta ämne vid föregående Riksdagar, dervid Utskottet bland annat inhemtat, att Ridd. o. Adeln vid sistförflutne Riksdag bifallit en af Herr Brakel, Mauritz, då väckt motion om upphäfvande af Bänkmansinrättningen och anställande af omedelbart val till Ridd. o. Adelns Elektorer, men att, vid underdånig föredragning af detta förslag till ändring i Riddarhusordningen, Kongl. Maj:t derå vägrat sin nådiga stadfästelse. Utskottet har tagit hvad sålunda förekommit i noggrannt öfvervägande; och emedan erfarenheten allt mer och mer ovedersägligt vitsordat, att det med Bänkmansvalet primitivt åsyftade ändamål att nemligen, på sätt motionären uppgifvit, Ledamöterna inom hvarje Bänkmansafdelning skulle sins emellan öfverenskomma om valet af Bänkman, helt och hållet förfelas, i thy att Bänkmanslistorna nu uppgöras, utan hänsigt till meningen inom den ena eller andra Bänkmansafdelningen, utan af ett ofta fåtaligt antal personer, som taga sig talan för den ena eller andra sidan al meningsbrytningarna inom ståndet; samt följaktligen den ensidighet, som det dubbla valet varit ämnadt att förekomma, icke desto mindre gör sig gällande, ja utgången af valen visar sig mangen gang beroende af en ren slump, t. ex. vid lottning mellan Bänkman, som erhållit lika antal röster, eller af en eller annan vid Bänkmansvalet kasserad sedel, har Utskottet, af en sadan erfarenhet, kommit till den öfvertygelsen, att, genom bibehållande af det mera invecklade valsättet medelst Bänkman, hvarken minoritetens rätt genom ett fullt stjelfständigt val betryggas eller ens en bestämd mätare af majoritetens mening vinnes.
Till följd af det föredragn.sätt, R. o. Ad. gillat, anser jag någon annan conlra-propos. icke kunna framställas, än blott bifall eller afslag pä den punkt, som är föredragen; emedan, om något annat skulle förekomma i contra-propos:n, R. o. Ad. hade upphäft sitt beslut och företagit till pröfning en punkt, som ännu icke är föredragen. I) c ii ii April f. m. Hr Ribbing: Jag får tillkännagifva, att jag icke fann den af Hr Frih. o. Landtm, först framställda propostn fullkomligen sådan, densamma sedermera blifvit af Hr Landtm, framställd. Efter hvad jag fattade, var propos:n, då den först gjordes, sådan: bifaller R. o. Ad. att bänkm.valet afsk af fas? Uti den sednast framställda propos:n förekomma orden: såsom Utskottet föreslagit. Jag minnes ej orden precist, och anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes ännu en gång upprepa propostn. Hr Frih. o. Landtm, uppläste, i anleda, häraf, ånyo den framställda propössn, så lydande: ”Bifaller R. o. Ad. Ridd.tJtsk:s förslag, att bänkm.valen skola afskafFas.” Hr Ribbing: Orden ”Ridd.Utsk:s förslag” förekonimo icke uti forsta framställningen. Jag anser dessa orden vara af den beskaffenhet, att jag hvarken kunnat svara ja eller nej på propos:n. Jag förstod icke riktigt meningen i densamma, och jag tror, att förhållandet varit enahanda med flere ledamöter, och jag anser derföre proposln icke vara riktigt besvarad, såsom den sednast blifvit framställd, utan önskar jag, att den måtte förnyas, sådan den först gjordes. Gr. Frölich: Det är otvifvelaktigt, alt man kan förstå Hr Frih. o. Landtnäs propos. så, att endast bänkm.valet skulle borttagas, men att man kan missförstå densamma, sedan orden, ”Ridd.TJtsk:s förslag,” tillkommit.
R:dr sagde mynt.* Beträffande derefter den, i fö jd af Ståndens olika meningar, jemväl oafgjord» frågan om det belopp, hvartill tiar ofvan omförmälta förslags-anslag må bestämmas; 4 Slals-UIskottets Memorial N:o 197. så enär af nyss föreslagna (vänne omröstningars utgång blifver beroende, om votering äfven i denna Iråga måste ega rum och, i sådant fall, huru voterings-propositionerne böra uppställas, skall Utskottet framdeles till Rikets Ständer inkomma med särskildt memorial i detta afseende, derest omsländigheterne dertill föranleda. 6:0. Utskottet hade i 22 punkten tillstyrkt Rikets Ständers bifall å Kongl. Majlis Nådiga framställning om anslag för böjande till 4,000 R:dr af lönerne för de 3 Prolessorer vid Lunds Universitet, hvilka uppbära penningelön, och af 15 Adjunktslöner inom de verldsligt Fakulteterne derstädes till 2,000 R:dr hvardera. Delta tillstyrkande är godkändt af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot Bidderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, med gillande af punkten i öfrigt, ökat nämnda 3 Professorslöner till 4,500 R:dr och lönerne för de 8 äldste Adjunklerne lill 2,500 B:dr.
Siänder beviljandet af eu årlig pension utaf 2,000 R:dr banko åt Grefve A. E. von Rosen, såsom en gärd af dess högaktning och erkänsla för den gagnande och uppoffrande verksamhet, som bemälde Grefve utvecklat för jernvägs-unläggningarne inom riket, hade ursprungligen följande lydelse: "att Rikets Ständer mätte å Allmänna Indragnings-stalen Iäta uppfora ÖiVersle-löjlnanlen, Grefve A. K. von Rosen, lill åtnjutande lör sin återstående lifstid af en årlig pension, stor 2.00J R:dr banko; dock titt denna pension ina utgöra ett honom personligen tillerkänd t understöd, hvarå fordringsegare icke halva något anspråk.” Men genom votering inom Utskottet beslöts, med en rösts majoritet, det följande tillägg: "att Rikets Ständer under förbehåll, att de för Grefve von Rosen utfärdade privilegier på jernvägs-anläggningar inom Sverige må anses iorlallne,” skulle göras såsom vilkor för pensionens beviljande. Det är emot detta tilliigg, hvars lätta betydelse, för att döma efter hvad som yttrades man och man emellan inom Utskottet slraxt efter beslutet deiom, många al Uiskottels hdamöter under sjelfva debatten ej hade tillfälle att uppfatta, som jig anmäler min reservation. l öist och fiämsl anser jag delta tillägg vara olämpligt, emedan det förflyttar hela frågan om en pensions beviljmde åt Grefve von Rosen från den högre och (österländska synpunkt, hvarifrån Ulskotlet forst betraktade frågan, då Utskotlel foreslog pensionen såsom ett erkännande af nationens tacksamhet för Grefve von Rusens patriotiska och oegennyttiga verksamhet, till ett slags köpslagande med honom om lu.ns privilegier. Derjemte kail eli dylikt ackord med Grefve von Rosen ej en gång ur financiel synpunkt försvara», emedan Giel veu numera ej eger några privilegier för jernvägars anläggande inom landet.
Så länge dessa behörigen iakttagas, måste den, som erhållit privilegium, vara ovilkorligen berättigad att åtnjuta alla de förmåner, som detsamma honom tillerkänner. Jag skulle åtminstone aldrig, under motsatta förhållanden, vilja söka ett dylikt privilegium. Det torde icke heller just vara många capitalister, som skulle finnas benägna att insätta sina capitaler uti en sådan bankrörelse, hvars fortfarande endast 366 Den 17 Mars c. m. berodde på Regeringens godtycke. Då man vili uppmuntra och gynna ett industriföretag, synes det i sanning vara i högsta grad ändamålsstridigt att förespegla dem, som deruti ingå, möjligheten att, utan minsta aning, varda nödsakade genast inställa sin rörelse i större eller mindre mån samt återtaga de i densamma nedlagda capital. — Dessutom anser jag Regeringen böra blifva föga belåten med en sådan discretionär magt, enär hon troligen derigenom skulle komma i en ganska ledsam belägenhet. Hon skulle nemi. sjelf nödsakas oupphörligt sysselsätta sig med en vidlyftig pröfning och jemnfprelse af sedelutgifningens inverkan på myntvärdet uti de olika orterna, samt granskning af de resultater, som voro att härleda från de särskilda bankernas sedelrörelse. Enligt ordalydelsen af det föreslagna stadgandet skulle den eller de banker, som genom creditens största Utsträckning till öfverdriften mest bidragit, åläggas inskränka eller inställa sin sedelutgifning. Att ett opartiskt bedömande häraf komme att för Regeringen vara förenadt med många svårigheter, torde icke kunna bestridas. Då för öfrigt R. o. Ad. redan bestämt den gräns, hvaröfver hankerna icke få sträcka sin upplåningsrörelse, och fastställt beloppet af de sedlar, sorn få af deni utgifvas, så äret, efter mitt begrepp, alla erforderliga garantier uti ifrågavar. hänseende föreskrifna. Att ytterligare vilja, enligt ordspråket, lägga lök på laxen, genom öfverlemnande! åt Styrelsens discretion, huruvida bankerna skulle få drifva sin genom privilegium bestämda rörelse i mer eller mindre stor scala, anser jag således både högst betänkligt och hinderligt för dessa inrättningars uppkomst. Jag förnyar min anhållan om afslag på denna §.
Numa, bagare, kongl. hofleverantör. Idiotis, häxa, grafvakterska i Pharao Mene ' s pyramid. Pharao Menes mumie. E n krigshär, en sfinx o c h två slafvinnor. Det torde ej vara svårt att på bilden återfinna hvar o c h en särskildt. Dramat beskrifver, hurusom mr Lawrence på sin färd till Transvaal råkar i fångenskap hos Ramses II, hvars dotter, den väna lotusblomman Zephora, fattar en häftig kärlek till främlingen, löser hans band o c h ber h o n o m möta h e n n e i ö k n e n vid den stora sfinxen. Hvarje morgon, då solen går upp, talar nämligen kolossen, o c h den som då är tillstädes, får veta sitt öde. » D å, älskade Lawrence, skola vi hand i hand tyda framtidens dunkla gåta, s o m sfinxen, upptinad af morgonstrålen, för oss skall förtälja. » I nästa akt råkas de på utsatt ställe o c h sjunga en duett: I god tid! Vi erinra vår ärade läsekrets o m nödvändigheten att i g o d tid före nyåret verkställa prenumeration å de fyra af Iduns redaktion utgifna publikationerna: IDUN, illustrerat! tidning för kvinnan o. hemmet, pris pr år kr. 5, praktupplagarf kr._7: 50, numera vårt lands ovedersägligen förnämsta illustrerade tidning. Iduns modetidning, pris pr år kr. 3, planschupplagan kr. 5, hvars upplaga af 300,000 ex. på sex olika språk är en b o r g e n för dess förträfflighet. KAMRATER illtistr. tidning f. Sveriges ungdom, pris pr år kr. 3, vårt lands enda " verkliga ungdomstidning. Barngarderoben, pris pr år kr. 3, illustreradt månadsblad för barnkläders förfärdigande o c h barnens sysselsättande. V i hänvisa för öfiigt till den utförliga anmälan o m dessa fyra publikationer, s o m stod införd i julnumret. Redaktioneic. » Ren stiger solen öfver bergets rand, Dess rosensken förgyller haf o c h land.
Departements-chefens betänkande i detta vigtiga och maktpåliggande ämne innehåller, kan icke annat än dela de åsigter, som deruti äro uttalade. Det måste nemligen erkännas såsom en riktig grundsats, att då en armé är behöflig och finnes, utvägar jemväl böra beredas för densammas vidmakthållande 'i tjenstbarl skick. För vinnande af detta mål är dock oundgängligen nödigt, att arméen erhåller en tillräcklig öfning, lämpad efter lidens fordringar och krigskonstens utveckling. Den öfningstid, som i sednare tider kunnat den indelta arméen heslås, har onekligen varit allt för kort för att uppfylla det afsmida ändamålet alt göra arméen stridbar och deraf bilda en pålitlig stam för bevärings-manskapet, och det är naturligt, att öfningen blifvit allt mer bristfällig i samma män, som öfnings-tiden, till följd af stegrade underhålls-koslnader, mäst inskränkas. Det synes derföre vara af högsta vigt att, genom beviljande af ökadl anslag, tillfälle herodes alt ordna arméens vapen-öfningar på ett säll, som kan göra denna armé, till en verklig och öfvad slam. I delta afseende torde dessutom böra i betraktande tagas all, när den rusteller rotehållaren af ålder tillhörande skyldigheten att under mötena underhålla den indelte ryttaren eller soldaten vid 1840 och 1841 års riksdag helt och hållet öfvertogs af kronan samt ett bestämdt anslag för indelta arméens vapen-öfningar å Fjerde Hufvud-liteln uppfördes, staten derigenom jemväl iklädde sig förbindelsen att gifva arméen den Öfning, som erfordras. — För alt ändamålsenligt ordna vapen-öfningarne, anser Utskottet, lika med Departements-chefen, rättast vara all lägga tiden till grund för bestämmandet af dessa (ilningar, 't stället all, såsom hittills skett, låta dem vara beroende af ett visst anslag; och de nu föreslagna ölnings-tiderna synas Utskottet icke vara längre, än behofvet oundgängligen klöfver.
Men ett af de mest upphöjda mål, hvartill vi kunna sträfva, är dock att bevara den vunna kärleken, att bevara den ren och klar och att låta den oskadd genomgå lifvets cykloner, novembertöcken och decemberfroster samt att leda den sund och stark till grafvens brädd, så att den må dö under lofsånger och höljd af evigt oförgängliga blommor. Det är ett företag, lika härligt som att skapa ett konstverk, lika nyttigt som att blifva rik, och en lika stor som ärofull bedrift. * 1) För den bästa uppsats i något ämne, som berör qvinnans lif och verksamhet i eller utom hemmet, hemmet sjelft eller barnens uppfostran, utdelas ett pris af 25 kronor. Uppsatsens längd får ej öfverstiga fyra spalter i Idun. 2) För den bästa berättelse, skiss eller novellett om högst fyra spalter lemnas ett pris 3) För det • » Alla ädla qvinnor » har författaren tillegnat sin bok. Det ömtåliga i sjelfva ämnet hade aldrig kunnat mera diskret behandlas, aldrig samtidigt mera ärligt och djerft. En allvarlig idealistisk grundåskådning ligger öfverallt på botten af författarens snillrika skildring, vare sig denna i poetiskt liffull stil uppehåller sig vid » kärlekens morgonrodnad » och » dess första vapen » eller oförskräckt blottar de mörka skuggor, som omgifva » kärlekens afgrund » och dölja » dess vanära ». Redaktionen. Kärlekens fysiologi. Manlega %xa — se der ett namn, som intill denna dag antagligen varit främmande för en stor del af Iduns läsarinnor, men som hädanefter torde blifva dem både väl kändt och kärt. En italiensk lärd — vetenskapsman, skald och novellist —, sedan länge i sitt hemland högt uppburen för alstren af sin forskning och diktning, kommer till den svenska qvinnan med ett bland de förnämligare af sina verk. - » Kärlekens fysiologi », en bok som i Italien utgått i en mängd upplagor och dessutom öfversatts till flera kulturspråk, föreligger i dessa dagar i en vårdad svensk öfversättning, verkstäld af hr E. Thyselius. Det fins intet mera smittosamt än hänförelsen, intet mer bedårande och omotståndligt än en qvinnas hänförelse.
Jag vill vara oförståndig och förälskad. – Just därför måste jag vara förståndig för oss båda! Synbart misslynt reser han sig upp och vill gå. Då ger hon vika. – Nå – säger hon trumpet och skjuter ut läpparna som ett missnöjdt barn – efter jag icke kan hålla dig kvar med min älskvärdhet, så låt gå för allvaret. – Nu är min drottning både klok och älskvärd; och det klär henne förtjusande. – Han kysser galant hennes hand och behåller den sedan i sin, medan han talar lågt och förtroligt: – Du vet, att Rantzau i dag åter kommer hit? – Javisst! Men jag kan omöjligt finna den saken allvarsam. Det är ju kungens önskan, att grefven nu skall träda fram. – Hör nu noga på! Bernstorff motsätter sig med händer och fötter Rantzaus framträdande. I dag för en vecka sedan, då vi voro hos Schimmelmann på Ahrensburg, var Rantzau här och uppsökte då Bernstorff för att känna honom på pulsen. Excellensen hade nyss fått veta, att Rantzau skulle åter uppenbara sig vid hofvet och var icke blid; sade rent ut sin mening. Till yttermera visso läste han för Rantzau utkastet till en skrifvelse, som han ämnade sända kungen och däri han i starka färger skildrat verkningarna af Rantzaus återkallande, som icke allenast kan föranleda afbrott i underhandlingarna om hans älskade bytestraktat, utan också en allvarlig rubbning af det för tillfället högst vänskapliga förhållandet till Ryssland. I förgår hade Bernstorff audiens hos kungen, som då med klart hufvud under nära två timmar lyssnade till excellensens påminnelser och vid audiensens slut mottog den ofvan nämnda skrifvelsen. Den befinner sig nu i min ägo. Kungen har icke läst den. Men samtalet med Bernstorff har satt honom myror i hufvudet, och jag har haft all möda i världen att neutralisera dess verkningar. Rantzau har måst gifva kungen sitt hedersord på, att icke blanda sig i politiken. Kungen å sin sida har lofvat Bernstorff, att Rantzau icke skall bli medlem af konseljen; däremot sade sig H. M:t icke kunna ändra sitt beslut att låta Rantzau inträda i generalitetskollegiet.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 313, Frih. von Platen, Carl Baltzar Ernst, och två suppleanter i samma Utsk. efter N:o 1991, Hr Skjöldebrand, Erik Bogislaus, och N:o 1871, Hr Ehrenpohl, fullm. Frih. Rappe, Axel Emil; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot; N:o 1586. Hr Raab, fullm. Frih. Raab, Hugo. Suppleanter: Hr Börtzell, Algernon. » 76. Frih. Kruse af Verchou, Henrik Malcolm. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 62, Gr. Taube, August Gustaf, och en suppleant i samma Utsk. efter N:o 1519, Hr v. Döbeln, Érnst Georg; och befanns hafva blifvit utsedd till Ledamot: N:o 91. Hr Mörner, Hampus Gabriel. DeD 8 Maj. Suppleant: N:o 1351. Hr Muhl, August Gerhard. 133 R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Tisdagen den 8 Haj Uifsfi. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 7 dennes.
Bort derföre med hvarje lag, hvilken såsom brottsligt stämplar det öppna eller offentliga tillkännagifvande, hvilket icke sker i ond afsigt eller »till annans förledande»! k) Bort med sådana förordningar, äfven derföre, att de. aldrig kunna verka lill det sgftade målell Jag har ofvan visat, att den rena lärans högste jordiske beskyddare framkommit med irrläror: och jag frågar ytterligare hvarje något teologiskt bildad äldre man, om icke, oaktadt alla stränga förbud, neologiens, ja äfven den gröfre rationalismens irrläror ljudit från våra predikstolar. Åtminstone kan jag intyga, att jag hört ej blott en äldre prest predika huru menniskan A) Äro ej dopet och Guds ord äfven salighetsmedel? 0 Jfr ofvanciterade 4 art. i Augsb. Bekän. k) Då man i så många andra ämnen och »föremål för mensklig kunskap» eger rätt «sina tankar kungöra)), samt få dem utredda genom kritik och diskussion, så är det orimligt, att man i det vigtigaste ämnet ej har rätt att fritt yttra sina tvifvel och inkast, för att få dem vederlagda och ämnet utredt. Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 18 Häft. 18 Lag-Utskottets Utlåtande JYs 42. på sotsängen hade ett enda: stort behof, sorn han säde vara medmenniskors aktning., hvilket ock tycktes, utgöra hufvudämnet för predikan, utan ock en välment och, hederlig man, som nu är kyrkoherde, från predikstolen framkomma med uppenbar papistisk gerningslära.
Frankrike kostnadsfritt öfverlemnade modeller af i83i års nya Fältartilleri, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 19 Februari 1839, för Rikets anseende och värdighet, öfverlemnats till det i Paris, så väl af Fransmän, som af resande af andra nationer, mycket besökta Musee d’Artillerie, der hittills endast förevisats Svenska arlilleripjeser af föråldrad och ofullkomlig konstruktion. § 13. För verkställande af exercis vid Kaknäs, hafva år 1838 blifvit utbetalda go Rdr för snöskottning, hvilket arbete, i Revisorernes tanke, hort förrättas af Artilleriets manskap och hästar. i M. I afseende på denna Afdelnings, vid i83g års slut, befintliga balanser} förekomma följande omständigheter: a) De af föregående Revisorer anmärkta 12,627 Rdr 45 sk. 7 rst., utgörande bristande betalning för den år 1822 till Medelhafvet verkställda Krutförsäljnings-expedition, balanseras, äfven under revisionsåren. Rikets sednast församlade Ständer anhöllo , antingen att liqvid för nämde fordran måtte, så fort ske kan, beredas, eller ock beloppet i laga ordning till afskrifning befordras. b) Årtilleri-Afdelningens fordran hos Kolonial-Ärendenas Departement, enligt 1839 års Revisionsberättelse, uppgående till 3,254 20 sk. 9 rst., men som i Kongl. Krigs-Kollegii deröfver afgifna förklaring ansetts rätteligen utgöra 2,454 Rdr 20 sk. 9 rst., en uppgift som ej instämmer med rätta förhållandet, har den 21 Juli i838 blifvit med 3,454 Rdr 20 sk. 9 rst. Afdelningen godtgjord.