Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ene vackrare än d e n sett tre sköna dem på hvarje fest och de och andre, s o m aldrig de glammade förr döttrar, andra, och af den de tre. där På den i landet bland yngsta var var tiden den hände ondt om det, att och d e y n g r e af d e m h a d e d ä r t i l l u p p k o m - mit den tanke, att det var bäst att ej t a g a och dansade Men till icke heller de tre y n g l i n - de guldoch pärlprydda och glans, klang, med så kostliga fångas m e d prakt rätter och nog friare! » svarade: bägarmenade » ske mo med skummande ingen vin och bägarklang, friare b e g ä r d e n å g o n fastän de voro af d e tre som koklädda ställe u p p k o m m o stora salar, i i jorden och dess underliga hus m e d m å n g a hvilka därvid troll o c h o n d a andar högatt b l a n d e n s a m i en stenkula och hölls för att v a r a man. den angick nu de tre flickornas mosporde h o n o m, h v a d s o m vållade att hennes döttrar ej fått någon blifva kvitt att gifva bok o c h alla sina tre döttrar o c h f a n n att blef hon så s k ö n a som första gången för nu. Och solen l y s t e så klart det till andra hemmet, unga där m y c k e t tal där dörren stod på glänt för e n s a m m a fåglar, s o m n y s s blifvit föräldrarnes bo ur drifna ut i villande världen, och för fåglar, s o m redan blifvit vilsna och frusna samt rutan i där sökte härberge. fortfor den urgamle kärlekspilar skola sikta på den utvalda. allt är oss och vi f r u k t a ror; därför på i detta döttrar till ett Den ingen dande råd våra tre frusna annat kungarike, » sade då vi få främmande, flyga de i g ö m d a snavi u t u r d e l y s a n d e b u r a r - som möjligt suckade hon.
Skulle under pi-3 stående Riksdag, RiddarhusFiscalen af Lar ga förfall vara hindrad, att tjensten förrätta, bör han det anmäla hos Landtmarskalkeo, som då lärer en annan i Fiscalens ställe förordna. 484 Den 19 Julii e. m. Riddarhus Cancelli fterne. 32 §* Båda RiddarhusCancellisterae skola i allmänhet förrätta det, hvad dem af RiddarhusSecreteraren , antingen på Ridderskapets och Adelns eller Riddsrhus-Directionens vägnar anbefalles, och Skola de samfällt biträda den RiddarhusDirecteur, sorn häfver Genealoglske Handlingarne samt Archivet under dess vård. 33 §♦ Den Första Cancellisten åligger föra Protocollet i Directicns sammankomster fanit anteckna alla ankomne eller njgdende Bref m, m. Under påstående Riksdag är han Secreterare i RiddarhusUtskottet Riddar husC PAic elli jltrne, 30 §- Bägge RiddarhusCancellisterne skola i allmänhet förrätta, hvad dem af RiddarhusSecreteraren, antingen på Ridderskapets och Adelns eller Rid* darhusDirectionens vägnar anbefalles; och samfällt biträda den RiddarhusDirecteur, som häfver Genealogiske Handlingarne samt Archivet under dess vård, och derjemte årligen hvardera aflämna femtio renskrifna Genealogiska Tabeller. 31 §• Den Första Cancellisten åligger föra Protocollet i Directions sammankomster. Under påstående Riksdag, är han tillika Secreterare i RiddarhusUtskottet, och besörjer så väl Protocoll.et, gom ali* Den 19 julii e, m. 485 och besörjer så väl Protocollet, sora alla de Expeditioner hvilka ifrån detta Utskott utfärdas. 34 §• Den Andre Cancellisten är Secreterare vid Föredragningen af Adeliga JungfruStifts Arenderne, samt för den skull ansvarig för alla dithörande Handlingar.
Skulle åter Dijconträntan och räntan i publika cassör tvingade nedsättas, under det en högre ränta gällde de enskiita emellan, blefve de förre mera sökte äfven af dem som ej behöfde lån, för att, af differenceränlan göra sig en vinst, och tillgångarne blefve dess otillräck 1 igara^för de verkligen behöfvande. Nedsättning i öfverräntan å Discontlån, har jag redan tillstyrkt; äfvensom afdragandet af räntan i förskott, då lånet utgifves, torde kunna upphöra. För öfrigt skulle en nedsättning af ränta under den allmänt gångbara, leda till många missbruk. 4:de Frågan; Skall Statsverkets skuld till Banken afskrifvas eller ej _ eller ock förvandt Jas till räntebärande obligationer? Svar: Första momentet af frågan beror på den allmänna Financeregtering sorn antages. 1 afseende på det andra, må det tillåtas mig fråga, hvartill det skulle tjena, alfe utställa räntebärande obligationer till sig sjelf. 5:(e Frågan: Skola Bancolånen på fast Egendom och odlingslånen fortfara eller ej; med samma, större eller mindre creditiv; med enahanda eller förändrade vilkor? Svar: Staten är icke rik, och har ej nå* gra behållne Capitaler att utlåna. Det är svåra *tt förena frågorna i 3:dje afdelningen, sora Dea 7 April f, m; ' iog handla om lån af enskilta till Staten, med dessa, som handla örn lån från Staten till enskilta. Min tanke är, att Staten väl må låns af enskilta, om och när den behöfver biträde,' men icke låna tiil enskilta, medan det äro de enskiltas krafter sorn skola uppehålla Staten i dess finansiella elementer, då det deremot äro Statens krafter, som gifva de enskilte förmågan att förvärfva samt garantier för säkerheten och beståndet af hvad de förvärfva, Öfvergången är emedlertid icke lätt: hvad som redan är aDvist för Fastighetsoch Odlingslån, borde derföre äfven qvarblifva och tills vida' re circulera.
I betraktande af dessa förhållanden och med derjemte fäsladt afseende å den omständigheten, att, genom meranämnda båtledsoch sjösänknings-arbetens verkställande i ett sammanhang, det dertill erforderliga understöd af allmänna medel bör ulan svårighet kunna återbetalas, och denna återbetalning, med tillämpning af de rörande betalnings-sättet för dylika bidrag till valtenaftappningars företagande gifna föreskrifter, kunna ske på ett sött, hvarigenom på en gång Statsverkets säkerhet för lånesummans ålerbekommande betryggas och läntagarnes liqvider underlättas, hafva Rikets Ständer funnit skäligt, under förbehåll att vederbörande låntagare skola vara ansvarige för så väl den föreslagna båtledens som sjösänkningarnes fullständiga utförande, bevilja och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisa ett särskildt lån af Ett Hundra Sextio Tusen (160,000) Riksdaler, dels för sänkningen af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden, Åsunden, Emmern, Striern och Nimmern inom Hanekinds och Kinda härader i Östergöthland, och dels för åstadkommande af en båtled genom och emellan förstnämnda 4 sjöar. Beträffande ej mindre vilkoren för detta Iåns utbekommande, än de med dess erhållande förenade särskilda åligganden, samt de årliga ränteoch kapital-afbetalningarne derå, komma de allmänna grunder och föreskrifter samt betalningsvilkor, som vid innevarande Riksdag blifvit, med hänsigt till andra dylika statsbidrag, stadgade och af Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anmälda, att vederbörligen iakttagas och tillämpas å nu ifrågavarande lån samt dess utanordnande och återbetalning m. m.; dock bör denna lånesumma icke få på en gång lyftas, utan endast efter hand, i mån af arbetets fortgång, vid de terminer, E. K. M. finner för godt i Nåder föreskrifva. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juli 1854. Expeditions-Utskoltets Förslag Ull underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Juli 18S4.
Huru kan man vänta att krigsära, disciplin och mannamod skulle kunna Den 10 Augusti e. m. "9 underhållas hos en Militair, som jemt vistas på landsbygden i ett stilla och enformigt lugn, hvilken endast använder en hort lid på året till öfning, då den öfriga tiden tjenar att utplåna ett yrke, som aldrig genom någon längre och jemnare öfning i ungdomsåren hunnit fästa varaktiga rötter, och hvilken tillika hlifver anvist att taga sin aflöning ur ett näringsfång, hvars natur fordrar ett hushållsoch handels-genie, och hvars vidd kräfver idkarens hela odelade omtanka. Då en Militair-Embetsman kan oka sin inkomst i mån af den insigt han förvärf var sig i Landthushållningen, hör man ej förundra sig, om någon söker vinna alla möjliga fördelar och heqvämligheter af en tjenst, som leni nar honomså tillräcklig tid dertill, och derjemte ålägger honom, enligt Lagar och Författningar, att förvärfva kunskaper, som till tjensten icke höra. Utom Militair tjensten, hvad tillkommer ej en Indelt Officer att känna? KneckleContracter, författningar för Rust-och Rotehållare, Ekonomiska Lagar om Boställens häfd, Indelningshafvarens skyldigheter, och mångfaldiga andra biomständigheter. Vid HuseSyner commenderad såsom RegementsFullmägtig, hör han vara Jurist, för att kunna iagttaga alla Lagens Stadgar och Förordningar i denna vidsträckta befattning, samt veta / 120 Den 10 Augusti e. m. om värderingen på gamla gärdesgårdar oell uthus skett efter Markegångs-Taxan. Detta gör, att en vid Militair-sjenstgöring distingerad GarnisonsOiiicer har svårighet bibehålla samma reputation som indeld. Kälman härtill lägger dess egen hushållning, som är grunden till utkomsten, hvad tid går då icke bort, sorn borde tillhöra Kronans tjenst, och endast användas att förvärfva de kunskaper och den höga anda, på hvilken Fäderneslandets väl och Monarkens ära en gång bero, 2:0
Emot detta beslut reserverade sig Herr Stråle, G. II., som anhöll att i den blifvande berättelsen få såsom sin reservation intaget Afdelningens nu underkända, så lydande förslag: »Vid granskning af Intendents-afdelningens räkenskaper för år 1858, har Revisorernes uppmärksamhet fästats derå, ej mindre att till ombyggnad af 64 stycken gamla halmhyttor å Kronobergs regementes mötesplats blifvit förskottsvis utgifne 5,000 R:dr R:mt, än ock att för nybyggnad af 24 stycken nya sådane å samma ställe utbetalts 1,900 R:dr samma mynt. Enär en så beskaffad halmhytta, hvarom fråga nu är, vid dess förfärdigande, enligt hvad räkenskapen visar, kostar 80 R:dr R:mt, hvartill likväl i viss mån bidrager det jemförelsevis betydligt höga pris, till hvilket halmen numera måste uppköpas, hvarförutan dessa halmhyttor till större eller mindre del, för att vara fullt användbara, årligen måste täckas med ny halm, dels att ett tält af motsvarande storlek, hvilket äger den stora fördel att kunna med lätthet nedtagas och förvaras under tak, samt vid regementets kommenderande till annor ort medföras, uti inköp endast kostar 100 R:dr, anse Revisorerne sig äga anledning fästa Rikets Ständers uppmärksamhet härpå, hemställande derjemte, huruvida icke skäl förefinnes att hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning derom, att oftanämnde halmhyttor, såsom numera olämpliga, böra utbytas mot tält, helst Kronobergs regemente lärer vara det enda, som å sin lägerplats äger så beskaffade boningsplatser.» Med Herr Stråle förenade sig Herr Prosten Hahl, Herr Lektor Fagerström och Herr Haverman samt Riksdags-fullmäktige Jonas Andersson, Olof Persson och Per Östman; hvarjemte Riksdags-fullmäktigen Nils Svensson ville hafva antecknadt, att han ej närvarit vid ofvannämnde besluts fattande. Enligt protokollet: Bruno Johansson. — 287 — Kongl. Stats-kontorels underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets förvaltning år 1858.
A. tillstyrkt, ang:de grundräntornes förenkling, voterar ja; den det ej vill voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad, de emot samma utlåt, i denna 326 Den 5 Juli f. m. punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande till StatsUtsk. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja 50. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komrae att fortsättas kl. 6 e. m. Hr von K ra; mer, Anders Robert: I anseende till förestående afresa från hufvudstaden, får jag härmedelst äran afsäga mig att numera vara ledamot af Ekon.- och Ridd.Ulsk:n äfvensom Bänkman, under anhållan att vid min riksdagsmanna-rätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Härefter förekom: Afdeln. litt. B. ang-.de ändring i sältet för de indelde hemmansräntornes och Kronoliondens utgörande. Hr Printzensköld: Jag inser visserligen, att StatsUtsk:s förslag jemväl i denna del skall af R. o. Ad. varda antaget, enär Utsk. varit nog lyckligt att vinna en så stor majoritet för första punkten, som det^nyligen uplästa voter:s-prot. utvisar; men detta skall likväl icke hindra mig, att, uttala min öfvertygelse om hvad som är det enda rätta och sanna, och att, efter förmåga, söka förhindra allt som strider deremot, hvilket sednare förhållande jag anser vara för handen i det förslag som här framställes.
Vid undersökning om beskaffenheten af ifrågavarande embetsverk oc& öfvervägande, huruvida och på hvad sätt ombildning deraf bör ega rum, ånner jag, med hänsigt till det förändrade skick, hvaruti icke allenast de ekonomiske Författningarne, men äfven till en del sjelfva stats-inrättningen under sednare tid kommit, hufvudsakligen följande frågor påkalla utredning och besvarande: l:o Ar det ändamålsenligt att bibehålla den kollegiala formen? Den kollegiala formen är i allmänhet mera betryggande för rättsenligheten af fattade beslut. Den är således företrädesvis lämplig för alla slags domstolar, äfvensom för allmänna diskontverk, eller sådana myndigheter, på hvilkas pröfning rättsfrågor enskilde emellan kunna vara beroende, eller af hvilkas beslut förlust af någon statens egendom kan äfventyras. Oberäknadt det säkrare värn för oväld, som denna organisationsform medför, måste man med nämnde organisationer afse det ändamål, att det större mått afinsigter, erfarenhet och urskiljning, som hos flertalet kan påräknas, också må kunna i hvarje serskildt fall göras gällande. Då fråga åter är om styrelsen eller förvaltningen af den art, att deras verksamhet omfattar blott verkställighetseller förvaltningsbestyr (af annan egenskap än diskontförvaltning) och följaktligen med undantag af sådana befordringsärenden, som äro oskiljaktiga från all förvaltning, icke några pröfningsmål, sorn afse rättstvister enskilde emellan, synes det mig ovädersägligt, att den icke kollegiala formen eger företräde. Här ligger nemligen hufvudsaklig vigt deruppå, att ärendena bedrifvas med skyndsamhet och kraft. Visserligen är detta både i ena och andra fallet väsentligen beroende af personalen. Så skulle det vara orättvist att neka, att ju, oaktadt den kollegiala organisationen, Kommers-kollegii göromål under sednare tid blifvit handhafda med den drift och skyndsamhet, som med fog kunnat åstundas. Men det ligger i sjelfva sakens natur, att genom de kollegiala öfverläggningarne och deraf följande inskränkning till vissa sessionsoch justeringsdagar, m. m., expeditionssättet försvåras, och att alltså den kollegiala formen i samma mån verkar återhållande i afseende på ärendenas gång.
Majit, som fann godt att detta förslag i Nåder gilla och bifalla behagade dervid förklara, det berörde förordning väl borde från och med den 14 April innevarande år tjena till underdånig efterlefnad , men likväl under förbehåll af Kongl. Maj:ts höga rätt, att vid nästa Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning. 765 Riksdag lemna Riksens Ständer del af densamma, för att uti hvad som rörer de der stadgade ansvar och straff undergå de jemnkningar som kunde erfordras, och derefter blifva gällande såsom en af Kongl. Majit och Rikets Ständer gillad och antagen allmän Lag: hvilken Kongl. Majus Nådiga afsigt borde uti den utgående författningen tillkännagifvas. Stats-Secreteraren utbad sig i anledning deraf få i underdånighet anföra, att nämnde författning vore i flera väsendtlige delar instämmande dels med de i detta ämne förut vidtagne ännu gällande förordnanden dels med de framställningar som blifvit gjorde af Riksens Ständer, i följd af 89 §• i Regeringsformen, enligt hvars uttryckliga innehåll Riksens Ständer egd® att, i frågor om förändring, förklaring och upp. häfvande af Lagar och Författningar, sorn röra Rikets allmänna hushållning, hos Kongl. Majit anmäla deras föreställningar och önskningar till det afseende som Kongl. Majit kunde finna för Riket nyttigt. < Stats-Secreteraren tviflade ej att Riksens Ständer, öfvertygade om de inhemske näringarnes vigt och nytta för Staten, skulle lika med Kongl. Majit inse, att dessas upprätthållande hufvudsakligen berodde af sådane alfvarsamma och med eftertryck handhafda författningar, hvilkas föremål vore att hämma hemlig införsel af utländske förbudne varor samt att förekomma kringspridandet och en för lurendrejaren uppmuntrande afsättning af hvad som olofligen infördes, och att derföre Riksens Ständer, i fall frågan härom dfverlemnades till deras pröfning och åtgärd, skuj - 766 Proposition om Lurerulr. o. TuUförnillning.
Utdrag ilen 9 Mars 1R29. Ståndet , sorn således nu icke ingick i profning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets förmenta rättighet, att ega bedöma behörigheten hos en Motionair, hvilkens anmälde Motion af Riksstånd blifvit forvist till Utskottets handläggning , att Utskottets ifrågavarande Memorial koinme att läggas till Handlingarne. S. D. Remitterades till Stat*- samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Petter Petterssons från Jönköpings Län Memorial, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition , angående Ek-skogarne i Kiket; Lagutskottet: Ett af Andreas Hakansson från Elfsborgs Län ingifvet anförande, i anledning af LagUtskottets Betänkande, N:o 2g, sorn blifvit af BondeStåndet till Utskottet återremit; teradt. Stats Utskottet: Sune Nilssotts från Kronobergs Län denna dag ingifne anförande, i anledning af Prat. Utdrag den 9 Mars 1829. StatsUrskottets af BondeStåndet återremitterade Betänkande, N:o 64, angående beräknandet af StatsVerkets inkomster. S. D. Da (ill ny handläggning fdrekotn All manna Bes vars och OeconomieUtskotteis, sedan den 5 i denna månad hvilande, yttrande, Nto 70, i anledning af BondeStåndets åferremiss af Utskottets Utlåtande, N:o q3, i frågan om plan penningar , fann Bondeståndet för godt att afslå sistberdrde Utlåtande. S. D. Vid förnyad föredragning biföll BondeStåndet Stats Utskottets Utlåtanden-. N:o 71, i anledning af väckt fråga örn bötesmedels ingående till Statsverket, hvilka förut upphurits af Allmänna BarnhusDirectionen; och N:o 73, t anledning af väckt Motion, att Boställen, som innehafvas af i Landtbruket oerfarne personer, måtte utarrenderas.
Det är genom uplysning och försonande åtgärder, som andliga villfarelser böra förekommas och undanrödjas. Mången söndring inom Kyrkan har fåll betydenhet och stadga genom ett ovist yttre motstånd, och all slags religions-förföljelse, har förr eller sednare uppenbarat siri egen svaghet, om den icke rent af motverkat sitt ändamål.’’'’ Då K. M. sålunda, redan för så många år tillbaka har ogillat Konventikel-plakatet och de grundsatser, som deri uttalas, och då man i allmänhet så ofta på detta rum hör sägas, att de mera genomgripande reformerna icke böra väckas nerifrån, utan komma upifrån, så inser jag icke, hvarföre R. o. Ari. vid delta tillfälle skulle vilja motsätta sig de åsigter, som af Konungen i delta afseende blifvit uttalade. Efter denna betraktelse, sorn jag har ansett nödvändig, innan jag öfvergick till att uptaga så väl det, som af föregide talare blifvit anfördt, som äfven af LagUtsk. föreslagit, anhåller jag alt få förklara, att ehuru jag visserligen i likhet med Gr. Liljencrantz hade önskat, att alla §§ ifrån och med den 4:de §:n utur förslaget varit uteslutne, så vill jag dock lacka LagUtsk., för hvad som »ti dess Betänk, finnes tillgjordt. Det är nu i den l:sta §:n uttryckligen såsom grundsats stadgadt, att 'Ve/i kristliga hus-andakten må fritt utöfvas.” Man har talat om tvetydigheten af detta uttryck; men jag kan icke finna, att Prof. Brings förslag, äfven med de deruti här föreslagna modifikationer, i detta afseende har något företräde, utan jag för min del anser dessa ord, ”den kristliga hus-andakten” vara tillfyllest, samt bättre än hvad mine motparter föreslagit, samt vågar äfven påstå, att icke någon serdeles våda kan upstä, genom att låta dessa ord, utan någon vidare förklaring, qvarstå i förslaget.
För öfrigt är det alldeles sjelfklart, att i praxis egnar sig den ene officeren åt en rigtning, den andre åt en annan, och deri ligger icke något ondt, förutsatt att den kunskap, som kallas sjömanskap, finnes bibehållen hos alla. Skulle åter denna mångsidighet verkligen vara ett ondt, så frågar jag: är den afhjelpt genom Gr. von Plåtens förslag? Nej! Jag skall utveckla skälen härför, men vill blott för rärv:de anmärka, att understundom måste väl de fartyg, som blifvit tilldelade det yttre sjöförsvaret, och deribland äfven monitorerna, blifva nödsakade att uppträda i skärgården. I och med detsamma, som man medgifver detta, och det måste medgifvas, ramlar hela suppositionen om möjligheten att uppdraga en gränsskillnad mellan de båda korpserna, ty de officerare, som skola föra dessa, enligt förslaget det yttre försvaret nu tilldelade fartyg, måste ju således äfven ega lokalkännedom i skärgården och kunskap om sättet att der föra krig. I afseende på den andra delen af det blifvande sjöförsvaret, eller skärgårds-artilleriet, så ser jag mig nödsakad förklara, att något mera mångslöjdande yrke, sådant det uti ifrågrde förslag finnes framställdt, ej finnes på jorden. Skärgårds-artilleristen måste kunna göra garnisonstjenst, vara artillerist och infanterist både på sjön och i land, anlägga försänkningar och stängsellinier, bygga förskansningar, tillverka och utlägga minor, vara pionier, och dessutom ännu något mera, ty gemenskapen är påräknad att begagnas såsom dragare och anspann åt landstigningsartilleriet. Detta är verkligen att utsträcka anspråken något för långt. Låt vara att någon gång både soldater och sjömän vid särdeles maktpåliggande tillfällen måst användas till att draga kanoner, Den 11 November f. m. 61 men att vid en ny organisation en trupp påräknats såsom an* spann, det tror jag aldrig hafva förekommit i något civiliseradt samhälle.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning följande med hvarandra gemenskap egande motioner, öfverlemnade ‘blifvit, nemligen: i :o af RiksdagsFullmägtige Eric Pehrsson och Jan Olofsson från Gefleborgs Län, hvilka under åberopande deraf, att de med Båtsmans-roleringen förenade åligganden och praestatiouer, under senare åren, ökats emot Contractens ursprungliga innehåll till den grad, att lindring deruti vore af behofvet högt påkallad, föreslagit, att, till vinnande af ett sådant ändamål, nu varande Båtsmans-sty rkan ^måtte , under fredstid, (ill hälften indragas, på det sätt, att 2:ne rotar hädanefter komme att svara för en Båtsman, med hvilka motionärer, Riksdagsfullinägtige Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län, Olof Pehrsson och Hans Pehrsson från Gefleborgs Läri, samt Dahlberg från Wester-Norrlands Län sig förenat. 2’.o af Riksdägsfullmägtigen Gustaf bernhard Hppelr/vist fiån Blekinge Län, som, under yrkande, att halfva Ilote-Båtsmansstyrkan i Blekinge måtte indragas, derjemte 4 Stoijsamt Allm.