Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är egentligen straffbestämmelsen i denna §, som förmått mig att begära ordet. Jag anser nemi. 10 r:drs böter för en försummelse af sådan art, sorn här omnänmes, vara alltför höga, särdeles då man jemnför dem med de grunder för böternas förvandling, som Utsk:n uppställt i 63 §. Men äfven om R. o. Ad:s beslut, att böter efter denna författning skola förvandlas till enkelt fängelse, blir gällande i stället för fängelse vid vatten och bröd, som Utsk:n föreslagit, finner jag det här stadgade bötesbeloppet olämpligt i förhållande till det ansvar, som efter andra gällande författningar i dylika fall äger rum. Jag tillstyrker i följd häraf, att §:n måtte helt och hållet utgå. Frih. Boye: Då man besinnar, att alla andra författningar äro lika förbindande, fastän de icke äro uppspikade, skulle jag tro, att det ifrågavar. stadgandet är temligen % 3^8 Den 29 Januari f. m. onödigt. Ett exemplar af författningen finnes i allt fall i hvarje kyrka, der hvar och en har tillgång derpå. Jag förenar mig på grund häraf i den begäran, att §:n måtte uteslutas. R. o. Ad. beslöt, att 65 § skulle helt och hållet utgå. Upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 26 dennes, innehållande, jemte Ståndets beslut i anledn. af StatsUtskrs utlåt. N:o 3g3, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
Hvad han förlorade på sin vän Billing, uppgick till ett femtusental kronor; och dessutom stod Billing på flere af Malms egna papper, och der måste nu delvis skaffas nya namn. Ek tömde ett helt dricksglas champagne för att svälja ned beklämningen. «Aj, aj, aj,» sade han och såg afvaktande på Malm. «Ja,» svarade denne, «det måste göras något i stort. Annars nyttar det till ingenting. Med så mycket småkludd kan inte djefvulen få tid till att plugga; hela ens tid går åt med rännande i bankerna.» Ek drog skägget ut. «Hur mycket?» sporde han och satte ögonen skeft på sin vän, – han blickade alltid skeft, när det gälde vigtiga saker och han befann sig i sinnesrörelse. «Tio stycken så’na här?» tillade han och betecknade med fingret på bordet längden af en tusenlapp. «Räcker inte,» konstaterade Malm torrt. Det ryckte till i Lorens Ek; han svalde, men sade ingenting. «Nu vill jag ha ro för en tid,» fortsatte Malm energiskt. «Och skall man göra nånting, så kan man lika gerna göra det med besked.» Han utvecklade sin plan. Han hade en kusin uppe i Göteborg, som var rik och hade en stor affär. Denne hade han en gång gjort en penningtjenst, och nu ville han kräfva gentjenst i större måttstock. Han skulle resa följande dag med snälltåget. Men före måndag kl. 10 måste han inbetala en vexel på några hundra kronor för Billing vid äfventyr af protest. «Har någon af er schaber, så gif hit!» Truls hade mynt disponibla nästa dag. Det bestämdes derför, att Malm skulle stanna kvar i Malmö natten öfver; så kunde han resa till Lund med elfvatåget, klarera saken der på något sätt samt fara vidare norrut med snälltåget. Ofvanpå allt detta suto de tre vännerna en stund tysta och begrundande. Slaguret knäppte, och mor Eks skurviska gick värre än någonsin. Det skymde smått, och i husen på andra sidan gatan började folk hålla aftonsiesta i dörrar och fönster. «Nej, vet ni,» bröt Ek grubblandet, «ofvan på allt detta måste vi ha oss en styrkare.»
Den 3 December f. m. »57 att R, St:r måtte antaga en lag ang:de Notariatsinrättning här i landet, antingen i den syftning LagKomitéen föreslagit eller byggd på de grunder, som Frankrikes lagstiftare följt, så vidt dessa grunder äro tillämplige hos oss; eller ock att R. St:r måtte i underdånighet hos K. M. anhålla, att Han måtte låta utarbeta och för nästk:de Ständer framlägga förslag till sådan lag. Remitterades till LagUtsk. Frih. Alströmer, Jonas, upldste följande motion: Det finnes förhållanden tillhörande den skapade synliga verlden, af så bög beskaffenhet, att det är rent af omöjligt för det, genom synden fördunklade, menskliga förnuftet att blicka in uti dess hemlighetsfulla betydelses djup. Då det likväl för sådana skall upgöras en norm, som skall ordna dess höga idé, i en för ändliga varelser fattlig form, på det densamma må kunna realiseras på dessa varelser, som sjelfva, slutna inom en ändlig form, der måste tillgodogöras det oändliga för att utbildas till evigt oförgängliga väsenden, fordras en högre fattningsoch bestämmelse-förmåga, än det blott menskliga förnuftets förmörkade blick. Af sådan beskaffenhet äro de rent andliga och kyrkliga frågorna. Orsaken till de mångfaldiga, stridiga meningarne härom ligger uti det individuella, större eller mindre förlitandet på det menskliga förnuftet. Hvad man än må tänka om Guds Ord och menniskans lefvande tillgodogörande af dess oändligt höga och djupa innehåll, så är det förra, Guds Ord, en galenskap för förnuftet och det sednare, eller menniskans tillgodogörande deraf, blir en omöjlighet, förr än, genom en rent andlig beredelse-process, bon blifvit i stånd att emottaga det andliga. Att så är, se vi af Guds Ord, som säger, att: predikan om Den korsfäste
Handels,Balken ansett en Borgenär i ali, mänhet derigenom lika hafwa förwarat sin rätt, till utbekommande af sin fordran, om han inom den i lagen söreskrefne tid, som genom Kongl. Förordnin, gen den iz:de Junii »8oo blifwit till hälften för, kortad, gifwer den an för Rätta eller inför Kon, ungens Befallningshafwande, bör, till bibehållande af lika grunder uti enahanda ämnen, en hos Do, maren uttagen, men ej Communicerad Stämning, medföra lika werkan, som en till Konungens Befall, mngshafwande ingifwen, men es kungjord ansökning: Alt någon föreskrift huru en fa beskaffad stämning Den z Junti. 4Ly stall uttagas och wederbörande.tillställas, sa mycket mindre är behöfwelig, som sadant förut uti utte Capitlet Rättegångs-Balken finnes tydcligen stadgat - Att da Borgenären är öppet, att i den här isragawarande händelse söka en, flere eller alla af Löstesmännen, men han blott inom den färeffrefne tidens fö lopp utöftvar denna rättighet emot en, otwiswelagtigt bör sölja, det han förlorat rättigheten att sedermera söka de öfrige — Att, sedan, der flere Löftesmän äro, blott en blifwit lagsökt och i följd as sin förbindelse fatt godtgöra hela Borgens belopp, Ilka otwungit följer, det han äger att de öfrige Löftesman, för hwad han möfwer sin del efter ett lika deltagande i det hela utbetalt, i Laga ordning söka sin ersättning, sa wida han icke will hälldre halla sig till Gäldenaren — Och ändteligen:
Yi se, mine Hrr, ganska ofta, att den allmänna opinionen tvingar en onaturlig fader att genom den bedragna qvinnans äktande legitimera hennes barn, och om han dertill icke kan förmås genom allmänna opinionens påtryckning, utan lagen måste anlitas, så firar den allmänna meningen en triumf, i fall detta anlitande medför åsyftad verkan. Jag befarar, att i samma mån lagen tilldelar oäkta barn förmåner, utan sammanhang med deras legitimering, i samma mån skall den ansvarighetskänsla, som nu drifver mannen att uprätta qvinnan och gifva sitt barn ett äkta barns rättigheter, förminskas och slutligen alldeles försvinna, hvilket torde lända samhället till större skada, än som upstår genom frånkännandct af oäkta barns arfsrätt. Huru många af de qvinnor, som fallit offer för förförelsen, äro i den ekonomiska ställning, att de åt sina barn kunna lemna qvarlåtenskap af någon betydenhet? Och hafva icke de få, som äro i en sådan ställning, utvägen öppen att testamentera barnen sin egendom? \ i äro ju äfven betänkta uppå att utvidga testamentsfriheten, och på denna väg kunna ju de oäkta barnens väl äfven befrämjas. Den som menar allvarsamt med sitt bemödande att bereda de oäkta barnen förmåner, bör sträcka sitt påstående så långt, att de skola äga arfsrätt icke allenast efter modern, utan äfven efter fadern. Derigenom bereder man dem något verkligt gagn, och om de Hrr, som försvara förslaget, vilja rent ut säga, att deras mening är sådan och att detta förslag endast är första steget dertill, så tror jag att de komma sanningen mycket närmare. Men att taga det nu föreslagna steget, skall i sanning föga gagna de oäkta barnen, men det skall säkert skada samhället, derigenom att den undergräfver den grund, på hvilken familjen hvilar. Yilja vi behålla denna grundval orubbad, så måste vi äfven behålla den lag, som hägnar densamma. Det må kallas en stränghet, men det är, i min tanke, en nödvändighet, och derföre yrkar jag afslag å Betänk.. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.:
Missgernings-Balken kunde till dess öfverskrift och 2 §. erhålla följande förändrade lydelser Missgernings-Balken. XLV Cap, ”Om den som svikeiigen drager till sig Kronans ingald; sä ock om Uppbördsman eller annan Ämbetsoch Tjensteman förskingrar medel, som han i och för Ämbete eller Tjenst emottagit.” Underdåniga Skrifvclser'. 15 2. §. ”Griper någor till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller Enskildes , dem han, i eller för Ämbete eller Tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, och dem förskingrar, miste Ämbete eller tjenst , förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och straffes med fängelse och tjeriligt arbete, i ett till två ar, då det tillgripna är under eller till ett tusende daler; med arbete å fästning i två till fem år, då tillgreppet är öfver ett tusende eller till tre tusende daler; i fem till åtta år, om det går öfver tre tusende eller till sex tusende daler; i åtta till elfva år, om det går öfver sex tusende eller till aderton tusende daler; i elfva till fjorton år, om det går öfver aderton tusende eller till sextio tusende daler; i fjorton till sexton år, om det går öfver sextio tusende eller till ett hundrade åttatio tusende daler."” ”Rymmer någon med uppbörd eller andre sådane medel, som förr sagde äro, straffes han, då han ertappas, med fern års arbete å fästning, utöfver hvad ofvan sagdt är.” ”Vid fängelseeller fästningsstraffs bestämmande i de fall, då kortare eller längre tid derföre satt är, pröfve Domaren, om tillgreppet af slöseri eller vårdslöshet föranledt varit, eller ej; så ock om andre omständigheter till strafftidens förkortande eller förlängande inom de stadgade gränsorne verka kunna.” ”Hvad tillgripet är, skall återgäldas med sex af hundrade i ränta.
Presidenten i Hofrätten återinsättande i Rikets tjenst. åiilesdagsingen. Statsrådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-Kantzleren och Justitie-Ombudsmannen kunna ej säte oell stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Statsrådets Ledamöter de särskilda fall undantagna, då dem, enligt Regerings-formen, uppdraget är, att med konungslig makt och rätt styra. I Utskott eller val till Utskotts Ledamöter må icke någon af förenämnda personer deltaga. Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål 41 Statsrådets, Högsta Domstolens och Reg ering s-Rätt ens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-Kantzleren och Justitie-Ombudsmannen, kunna ej säte och stämma i sitt stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för ej besluten, öfvervara. Förslag till ändringar i Grundlagarne. 7 och embets-åtgärder kan förekomma; börande för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att i mål, som personligen röra en Ledamot af något Riks-Stånd, må lian val i Plena eller Utskott öfverläggningarne, men ej besluten, öfvervara. Hänvisning: Bihang till Riks-St:s Prot. 3:dje Sami. Konst.- Utsk. Mern. Bihanget 10 Sami. Rikets Ständers und. Förslag till ändringar i Grundlagarne. 2. Förslag till tillägg vid 28 § Regermgs-Formen, i fråga om naturalisation af utländsk man. Kegerings-Formen. § 28. Konungen äger att i Statsrådet utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenster inom riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum.
Ständers, år 1837, församlade Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Riksgälds-Verket samt den åt Riksgälds-Contorets Styrelse uppdragne utredning af Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-Verk. Riksgälds-Verket. Då undertecknade Revisorer, till följd af Grundlagens föreskrift och jemlikt Kongl, Majrts Nådiga kallelse, den i5 sistl. September sammanträda för att, i öfverensstämmelse med gällande Instruction, företaga granskning af Riksgälds-Contorets ställning och förvaltning, hafva Herra Fullmäktige aflemnat de om ofvanberörde Verk författade serskildte Berättelser. Oeh få Revisorerne, efter det den föreskrifne granskningen nu blifvit fullbordad, härom deras Berättelse afgifva. Sedan af Berättelsen öfver 1835 års Revision inhemtats, att de intill,slutet af September Månad samma år hos Herrar Fullmäktige och Commissariatet förde Protocoll, med tillhörande Registratur, då blifvit granskade, hafva Revisorerne genomläst dylike, derefter hällne Protocoll med Registraturen, från nämnde tidpunkt till och med den 3o September detta år, och få, i afseende på hvad dervid förekommit, serskildt för hvarje ämne, följande anföra. De af Herrar Fullmäktige vidtagne åtgärder, i fråga om upptaRiksgäldsgandet af de för Riksgälds-Contoret behöfliga Lån samt deras in frian'Contorets de, hafva Revisorne med uppmärksamhet granskat och derom skolat Ldn-opeanmäla följande förhållanden. rationer.
Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förhälles på det sätt, som 8 § stadgar. § 44. Hvarken Svea rikes Kronprins och Arffurste eller Prinsar af det Konungsliga huset skola hafva något lif-geding eller civilt embete; dock kunna efter gammalt bruk titlar af hertigdömen och furstendömen dem tilläggas, utan rättighet till de landskap, hvilkas namn de bära. § 45. Landet skall förblifva indeladt i höfdingdömen under den vanliga landtregeringen. Ingen Generalguvernör inom riket må hädanefter förordnas. § 46. Rikets Hofrätter och alla andra domstolar skola efter lag och laga stadgar döma; Rikets kollegier, landtregeringen tillika med alla andro verk samt högre och lägre embetsman, skola förvalta de dem åliggande sysslor och värf, enligt de instruktioner, reglementen och föreskrifter, som redan gifna äro eller framdeles kunna gifvas, lyda Konungens bud och befallningar och räcka hvarandra handen till fullgörande deraf och af allt hvad rikets tjenst utaf dem fordrar; blifvande de Konungen i laga ordning ansvarige, om något utaf dem underlåtes och försummas eller olagligen behandlas. § 47. Konungens hof står under dess enskilda styrelse; kunnande han häruti förordna som honom godt synes. Alla beställningar vid sitt hof må Konungen efter behag tillsätta och derifrån afsätta. § 48. Riksförsamlingen, som utöfvar svenska folkets representationsrätt, sammanträder till lagtima riksdag hvartannat år, den 15 November, eller, om helgdag då inträffar, dagen derefter. 12 KonslUutions-Utskottels Memorial, Jll 7. Konungen är dock obetaget att mellan lagtima riksdagar kalla Riksförsamlingen till urtima riksdag, då han så nödigt finnér. Riksförsamlingen sammanträder på två kamrar: den första oell den andra. Antalet af Riksförsamlingens ledamöter är i första kammaren Etthundratjugu och i andra kammaren Etlhundrafemtio, hvilka tillsättas genom val, pä sätt i Vallagen stadgadt är. § 49.
Det är otvifvelaktig!, att de sedlar, som af dessa enskilda banker ulgifvas, komma att hafva på myntvärdet i Jandet samma inflytande, som statsbankens sedlar, och lika vådligt det således är alt tillåta en fri utgifning af statsbankens sedlar, lika vådligt är det att tillåta en fri utgifning af sedlar från dessa banker; och lika som R. St. hafva tagit det beslut, att, om Bancostyrelsen skulle finna, att sedlarnas mängd börjar hafva ett menligt inflytande på myntvärdet i landet, indragning af dessa sedlar bör ske, likaså bör möjlighet beredas att, genom inskränkning uti enskilda bankernas sedelutgifning, afhjelpa det menligaUn - 364 Deii 19 Mart c. m. flytande, sorn dessa sedlars alltför stora mängd kan komma att hafva på myntvärdet. Jag får således tillstyrka bifall till denna §, särdeles som jag vill minnas, att i andra länder, såsom England, en dylik rättighet är lemnad Regeringen att kunna modifiera sedelmassan. Hr Gunther, Carl Gust.: Jag anhåller att först få förklara, att, ehuru jag uti flera punkter af förevar, ämne hyser olika åsigter med Gr. Frölich, jag likväl icke misskänner de stora fördelar, som ett väl ordnadt banksystem kan medföra, icke blott för de blifvande bankinteressenterna, utan ock för det allmänna genom lifvande af industrien och den inre rörelsen; men ju mera jag inser vigten deraf, ju mera anser jag det vara magtpåliggande att i första rummel afse allmänhetens betryggande och skyddande mot de möjliga olyckor, som kunna föranledas af misstag vid beslutens fattande. Jag förenar mig derföre med de talare, sorn yrkat bifall till denna punkt, såsom varande högst nödig, och kon icke afstå från denna min mening, med mindre jag blifver öfverröstad. Då den bana, sorn nu beträdes med privatbankerna, nästan är ny och ganska litet pröfvad och försökt, anser jag det vara så mycket angelägnare att åt K. JM. öfverlemna magt att kunna rätta de missförhållanden, som kunna uppstå. Jag ber att till stöd härför få åberopa några ord af Gr.
Undervisningen bestrides uteslutande af lärarinnor och ämnena äro de vanliga skolämnena jämte språk.- Tidskriften " Nylznde " uppmanar alla qvinnor, som dertill ega kunskaper och tid, att anmäla sig som lärarinnor och tillägger, att det här e,i blott är meddelandet af kunskaper, som har sin stora betydelse, utan afven den bekantskap, som på detta sätt knytes mellan personer, hvilka förhållanden och fördomar annars åtskilja. Ett förslag till o ~ d n a n d e a f den högre lh ' i,a ?.iiLnebild ?aingen skall i stortinget inom kort diskuteras. Förslaget, som utgått från regeringen, föregås af en synnerligen innehållsrik motivering. Det afser för öfrigt endast att ett litet anslag ni5 beviljas till friplatser vid Nisseiis Pigeskole i Kristiania, hvars ' ' guvernantklas~e~ skulle i någon mån utvidgas för att kunna meddela en mera omfattande liirarinnebildning. Danmark. En petition, undertecknad af ett stort antal qvinnor, har inlemnats till riksdagen, i syfte att bereda tilltriide för qvinnor till landets konstakademi. Qrinnornas sedlighetsadress, som utgått friin 400 inbjudare och funnit tillslutning af 114,148 qvinnor öfver 25 år, har nu inlemnats i riksdagens båda ting. Island. &amp; rinnors ~ i i t t att studera. En kungörelse angående qvinnors rätt till deltagande i undervisningen vid seminarium för prester och afläggande af exaniensprof i religion, bestämmer, att qvinnor kunna deltaga i undervisningen i sanitliga ämnen med undantag af predikokonst, läran om prestenibetets styrande och kyrkorätt. Denna kungörelse ansluter sig till den isliindska lag af 1886, som gaf qvinnor rätt att aflägga studentexamen vid den " Lerde Skole " i Reyk,javik, samt rätt att deltasa i undervisningen vid prestseminarium och vid läkareskolan i Reykjavik. Med afseende på undervisning och examina i medicin blefvo de likstälda med munnen, inen de fingo e j riitt att bekläda embeten eller bestiga predikstolen, ej häller erhHlla de del af några stipendier för studerande.
Då en organisation af arméen väl måtte allena afse rikets försvar, så kan väl med skäl yrkas, likasom sakkunnige män, t. ex. framlidne Generalen m. m. Gr. Björnstjerna, redan vid förra riksdagar, tillstyrkt en nedsättning af Kavalleriets styrka, såsom för våra lokalförhållanden större än hvad som erfordras. Nedsältningen är likväl icke större än 796 man; en minskning som väl icke kan ingifva farhågor, då 3,200 raan bibehållas och en krigsreserv af 982 442 Den 16 Juli. man med lika antal hästar beredes. (Se förslaget i R. o. Ad:s prot:r vid innevar:de riksdag, Band. 1. pag. 49.) Hvad Artilleriet angar, uplyser ”Förslaget” (se ofvanstående pag. i R. o. Ad:s prot.) fullständigt om skälen, hvarför en minskning af 944 man må kunna vidtagas, då det ständiga hästantalet icke minskas och vapnets krigsreserv blifver 1,228 man med 1,962 hästar: ett reserv-antal, som Artilleriet nu helt och hållet saknar. Det bör äfven besinnas, att Arméen genom förslaget erhåller den ifrågasatta, af mig nödig ansedda, särskilda Ingeniör-truppen bredvid de öfriga vapnen. Beträffande den minskning i kostnaden, som förslaget i verkligheten medför och som Utsk:n icke hafva ansett motsvara nedsätlningen i numerären, sä skal! längre fram visas, att denna nedsättning alldeles icke är så ringa som i Utskrns utlåt, anlydes. Hvad tobaksskillingen vidkommer, så är den obetydliga minskningen af 2 rst. b:co för nummerkarlen (korporalen hafva fått den förökad) föranledd af beqvämligheten att kunna liqvidera den i jemnt myntslag. Att denna minskning icke kunnat anses betänklig för Indelta soldalen är en följd af dennes betydliga löneförmåner i jemförelse med den värfvade.
Och på ditt papper bygger torn och hus Och låter härar tåga, fästen falla, Ändock jag mången svartögd fästning vet, Beredd att gifva sig i hemlighet För dig, som de »den vackre svensken» kalla. »Förlåt, jag ser du rynkar pannan re’n, I ordning strax att ställa till en scen Som sist för Lauretta till exempel. Säg ej igen du bryter vårt förbund, Så skall jag dygdig bli af hjertans grund Och tråka genom dina gamla tempel.» Vid Coliseum nu de båda stå, Det qvällas hastigt, mörkret faller på, En tung kaross med dån om hörnet svänger. Omkring de svarta fålar spraka bloss, Som åkte Hekate från Erebos, Och präktigt klädd en neger bakpå hänger. De se liksom på bakgrund af en dröm I fackelskenets purpurröda ström En qvinna, skön att kunna helgon fresta. En ros, som i juvelprydd hand hon höll, I samma ögonblick på Dahlberg föll, Och vagnen var försvunnen i det nästa. Den unge krigarn strök med handen lugnt Ifrån sin kind en liten blodig punkt, I det han sig till följeslagarn vände: »På rosen satt en tagg som rispat mig. Tag detta som en varning, akta dig! Här är stiletten kyssens nära frände.» Den andre stod förvånad: »nå minsann! Det var Olympia, förtrollerskan, Hvars prakt och fägring hela Rom förblända. Olympia, med furstar för sin fot! En nick Fortuna gett dig från sitt klot – Den lösta locken får du fatt kanhända. »Ryck ej på skuldran! Större under händt. Man hviskar hon är kejserlig agent, Och mägtig är hon som beskyddarinna. Jag känner en, hon gjorde till markis – Och om man ej på sådant sätter pris, Är hon dock alltid Romas skönsta qvinna.» Men Dahlberg log: »jag är en svensk soldat Och gåfve alla söderns markisat Och dess hetärer och dess herradömen, För att få se ännu en ärlig gång De fina välska herrarne på språng, Som jag dem sett vid Jankowitz i Böhmen. »Godnatt Cronstjerna! Tänk på mina ord, Tänk på ditt namn och på vår gamla nord!»
Herr ^lalmskjölcl, Lenjamm NIKANUS, anförde til Protoeollet följande: Sedan Riksens Ständer samfält öfwerenskommit om ett län af dest Banque af Twä millioner Riksdaler til Stats-Castan för dest högst nödwändiga behof til besörjandet af Armeen och Flottorne samt Rikets förswarswerk, och äterbetalningen af denna samma blifwit af Riksens Stander garanterad och fasistäld, underställer jag ödmjukast Herr Grefwen och Landtmarstalken samt Högloft. Ridderstapet och Adeln, om icke detta län af Banquen stulle kunna ste, utan beräknande af nägot intereste, som eljest för et är, allenast L z procents ränta, utgör en nog betydlig summa 6v,ooo Rd. L 4 procent 80,000 Rd. och sä widare. — Jag hoppas at Banquen är i det goda tilständ, at den kan umbära förenämnde winst, i hwilket fall det nä got - Der, 21 Julli. 331 got skulle lätta den förestäcnde Bcwillningen, som ändä lärer blifwa nog känbar för något bwar. Banquen har tilförene wid fiera tilfällen, igenom Riksens Ständer, eftergifwit fordringar hos Kronan, skulle den intet nu, dä Riket är i sä betryckta omständigheter kunna göra denna upoffring, häldst härigenom ej blifiver nägon förlust för Banquens egen fond. Riks-Discontens rätt til 6 procents interesie för de kemnade Soo,ooo Rd. i weckan, hwarutaf större delen tilfaller Banquen, är redan bewiljad och faststald. — Jag hemställer detta Herr Grefwens och Landtmarffalkens, samt Högloft. Ridderssapets och Adelns pröfning och godtfinnande, samt anhaller ödmjukast at detta Memorial mätte blifwa comuniceradt med de öfrige Respective Ständen och Banco-Utskottet, som derefter aflemnar sitt yttrande härZfwer.