Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:t har velat göra vissa inskränkningar i så måtto, att endast en del af kostnaderna skola till godtgörelse fördelas; ty vi veta att i lagen är stadgadt, att vissa kostnader skola utgå efter hemmantal och andra efter matlag; det år i detta fall blott de förra, Deri :i Mars 11 soln siola godtgöras af efterträd»Ten. Jag tror att, om man öfverlemnade åt domstolen att bestämma utan all ledning, skulle denne lätt, af deltagande för afträdaren, som vid afträdandet af bostället tynges af husröta, förledas att på tillträdaren öfverföra storsta andelen af kostnaderna. Samme talare har anfört ett bevis på orimligheten af Utsk:ts förslag. En prest, sorn i flera år haft samma boställe, utan att vidkännas några betydliga utgifter derför, skulle, om han under sista året af den tiri han innehafver bostället får vidkännas en utgift för ett allmänt hus eller dylikt, berättigas att få ersättning för denna kostnad. Detta fall har äfven Utsk. förutsett; och till förekommande deraf, att så gynnade boställsinnehafvare, hvilka hafva blifvit befriade från dem tillkommande större utgifter för boställsbyggnad m. m., skulle få ersättning för kostnaderna för allmänna hus, skall vid afoch tilltrådes-husesyn »från omkostnaderna afräknas hvad afträdare i honom åliggande skyldigheter, i afseende på boställets lagliga byggnad och häfd, kan hafva brustit, samt liqvid i dessa delar mellan afoch tillträdare nprättas och j husesyne-instrumentet intagas.» Jag tror således att intet hinder finnes att bifalla Betänk.; men då jag erfarit att Betänk, redan blifvit af ett RiksStånd återremitterad! och af tvenne bifallet, och då jag mer än väl känner att i lagfrågor Huset gerna bifaller återremiss, så skall jag, om Ii. o. Äd. vill återremittera frågan, ej envisas i mitt yrkande af bifall. Gr. af Ugglas: Jag önskar endast med några ord besvara Hr Gr. Sparres anförande.
612 Den 12 September e, mt S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco Utskottens den 29 sistlidne Augusti under N:o a5o afgifne, samt den 1 dennes efter, middagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, samt de dervid såsom Bilagor fogade sårskildte Utlåtanden, rörande Rikets Penninge-våsende, och de dermed gemenskap ägande ämnen; beslöt Ridderskapet och Adeln, att i8:de punkten uti förstnänmnde Utlåtande, skulle erhålla följande betydelse: oinskrånkt rättighet till beläning af guldoch silfverpant, samt af LäneBancoCapitaler, må fortfara att vara gällande; dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande ej mindre beiåningssättet än belånings-värdet å guld och silfver, framdeles vid denna Riksdag kunna bestämmas. Hvilket beslut Ridderskapet och Adeln fann nödigt att nu genast samt innan Statsoch BaneoUtskottens ifrågavarande Utlåtande blifvit till alla delar af Ridderskapet och Adeln pröfvadt, de öfrige Respective RiksStånden meddela. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 1 qvart till 11 om aftonen. In fidem Protocolli O. y. Lagerheim, Den 13 September f, m. 613 Lördagen den 13 September. Plenum klockan g förmiddagen. Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i Stats-Utskottet efter Herr von Hartmansdorff, August, samt en Ledamot i Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet efter Herr Berzelius, Jacob; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i StatsUtskottet: N:o 828. Herr Nisbeth, Johan Georg. j Allmänna Befvärsoch OeconomieUtjkottet: N:o 1,877 A. Herr Carleson, Jacob Edvard.
September fästat sin upinärksamhet dervid att, utan någon derom gjord erinran, en Direktms ledamot blifvit utsedd till deltagande ä R. o. Ad:s vägnar i 1853 års Revision öfver Bankooch Riksg:s-verken samt Statsverkets styrelse och förvaltning, oaktadt 37 § Riddarh.Ordn. innehåller, att Ledamot af Riddarh.Direkt, ej må utses till Revisor öfver nämnde verk; hvilket förhållande Utsk. icke bort underlåta att hos R. o. Ad. anmäla. Direkt, meddelar vidare i denna § upgift å de särskilda val, som, jemlikt 7 § af Riddarh.-Instruktm, inom Direktm blifvit anställda dels till Revisorer och Suppleanter å R. o. Ad:s vägnar vid de årliga Revisionerna öfver Banko-Diskontverkets förvaltning åren 1852 och 1853, dels tills Revisorer och deras Suppleanter vid Lånekontm i Götheborg och Malmö åren 1851, 1852 och 1853, samt i Wisby för år 1853. § 6. Omförmäler att bland Direktms egna ledamöter 2:ne ledigheter upstålt efter Hr Hofrättsrådet och Ridd. Gr. Carl Göran Detlof Mörner, som d. 21 Okt. 1851 af K. M. kallades till Ledamot af Dess Statsråd, samt Bankokomissarien och Ridd. Gustaf Anton Brakel, som afled d. 10 Jan. sistl. år; och hafva till följd häraf bland de 346 Den 25 Februari f. m. vid förra Riksdagen till Suppleanter valde ledamöter, Aktuarien i Riksarkivet Frih. Johan August Posse och Kammarh. Oscar Magnus Fredrik Björnstjerna i Direktm inträdt. Utsk. har härvid att tillägga, att, sedan Riddarh.-Direkt, afgaf sin Riksdagsbefättelse, Hr Presidenten och Kommendören Georg Ulfsparre uti ingifven skrift förklarat sig vara af sina öfriga embetsgöromäl förhindrad att vara ledamot af Riddarh.-Direktm, hvarföre lian ansåg det vara sin pligt att denna befattning sig afsäga; och har i hans ställe den af R. o.
Den 14 Mars. för det de citerat tilldragelser i dagliga Ii Tvet, såsom motiv för framställda åsigter, ulan afsigt att draga auctoriteters eller enskilde personers åtgärder under öfverläggning och pröfning, men deremot vid andra tillfällen tillåtit sådana händelser citeras, hvilket till och med händt under denna discussion, då Hr Edenlijehn fått ostörd omtala tilldragelser i Götheborg, hvaremot Frih. von Döbeln, uti hvars åsigter jag för öfrigt icke instämmer, ej fått omtala hvad sorn passerat i Stockholm; så finner jag mig föranlåten att, på det högsta, protestera mot ett sådant sätt att tyda den åberopade grundlags-jtn. Hr Dalman, Wilh. Fredr.; Jag instämmer uti det af Hr Hjerta afgifna yttrande desto hellre, som sjelfva den nu föredragna motionen grundar sig på åberopandet just af det exempel, som Frih. von Döbeln omnämnt. Jag anser Frih. von Döhelns rätt, såsom riksdagsman, vara förnärmad genom den erinran han erhållit. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Med hänsigt till dyrbarheten af R. o. Ad:s tid, anhåller jag, att Hr Frih. o. Landtm, behagade begagna det sätt, som af föregående Lnndtmarskalker blifvit iakttaget, nemi. att fråga Ståndet, huruvida det anser öfverläggningen fulländad; emedan, i annat fall, discusionen alltid kommer att åtföljas af en efterbörd, som vi kunde vara förutan. Föredrogs ånyo Gr. Anckarsvärds den 9.9 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, om återkallelse af K. påbudet den 7 Oet. 18o5 om dubbelt kroppsstraff för anfall å militär-person uti uniform med sidogevär, m. m. Hr af Dalström, Gust Jacob: Då Gr. Anckar svärds förevar, motion egentligen har för syfte att afskaffa K.
Nu först är jag din Elisa. HALLMAN. Elisa, hvem gaf du tro och lofven till? ELISA. Herr Hallman, min välgörare... Jo, er tacksamma Elisa, har börjat känna, att äfven hon har hjerta... Min far, ty så kallar jag den, som vårdade den fattiga flickan, hvilken utan bröd och utan hem anropade ert ädelmod här i Humlegården för fem år sedan ... och ni gaf mig allt. HALLMAN. Barn, låt bli att tala så der... Hvad hade jag att gifva ... jag är fattig sjelf... Hvem lärde henne, Elisa, att stämma möten och prata kärlek Det lärde hon inte af mig. Nej, men af moder natur Min faderlige vän... Hjelp mig nu att frälsa honom, som jag älskar... HALLMAN. Ni är således min vän Kexéls olyckskamrat? VON SCHÖNLEBEN. Ja, min Herre! Tjugonde Scenen. DE FORRE. KEXÉL. RUMMEL. KEXÉL. Bror Hallman ... och ni min unge vän... Mademoiselle Elisa, ödmjuka tjenare ... det var då hon? HALLMAN. Ingen utväg till frälsning. RUMMEL. (till Kex é l visande på Hallman.) Si der ä' han, som har skrifvit "Skeppar Rolf"... Om jag tordes bjuda, så skulle jag ta fram min lilla skeppsknatte och be herrarne dricka för oss ... för vår lyckliga resa... Vi tänka segla, bara vi slippa ut härifrån. HALLMAN. Skål bror! RUMMEL. Fan i min lilla låda ... en sådan ära... Herrn, som har skrifvit "Skeppar Rolf" och som är i sjelfvaste Bricole. KEXÉL. Och jag som är denna ordens General-Ceremoniemästare, jag utnämner dig till en skinande, förnumstig Bacchi broder. Se här, tag denna gyldene Tratt och blif värdig. Jäkeln en sådan heder, som sker mig... Kors, herrn ä' väl inte Kéxel, då allt kommer omkring?
Uti skrifvelse af den 15 Juni 1818 hafva Rikets då församlade Ständer i afseende på Tullverkets räkenskaper framställt underdånig anhållan i enahanda syfte, som Revisorernes förstberörda erinran, nemligen, »att sagde räkenskaper måtte så inrättas, satt sjelfva hufvudboken utvisade sammanhanget med le.vereringarne, hvarigenom de »ifrån Tullverket till statsverket ingående summor komme att till alla delar öfverens»stämma med Räntekammarens bok, och. att sålunda några levereringar icke för ett »föregående år upptogos, hvilka ej det året blifvit verkställda.» Jemte det Kongl. Maj:t behagade åt en särskild Kommitté öfverlemna att i dessa hänseenden, äfvensom öfver andra i den underdåniga skrifvelsen förekommande frågor, sig utlåta, blef bemälda Kommitté i nåder ålagdt att omsluta den sista färdiga hufvudboken öfver tullmedlen, så att den kunde tjena till ett pålitligt formulär för framtiden, samt att jemväl utreda och bestämma de förändringar, som i förening dermed måste föreskrifvas till specialredogörelsens efterrättelse; och har Kongl. Maj:t, efter det Kommittéen detta uppdrag fullgjort, under den 24 November 1819 i nåder gillat och fastställt Kommitterades i sådant afseende gjorda omslut af 1817 års hufvudbok och detsamma till General-tullstyrelsen öfverlemnat, för att från och med 1820 vid först skeende hufvudbokslut tjena vederbörande till efterföljd, hvarjemte KongL Maj:t förordnade, att Tullverkets redogörelse skall i afseende på levereringarne afskäras vid en viss termin, nemligen, likasom för kronouppbörden, vid April månads slut det påföljande året, hvarförinnan, då tullkamrarne ålåge, att redan till den 20
Hrr von Hartmansdorff och Printzensköld framställt, har sina goda skäl för sig och jag tror, alt det är vådligt alt borttaga efterlysningen. Deremot synes del mig vara af verkligt behof påkalladt, alt förändra sältet för denna efterlysning. Nu vet man, att inom länet efterlyses, och det är alldeles i sin ordning, ty just inom länet får man derigenom" upplysning om hvarthän de efterlysta hafva flyttat och kan då i skrifvelse till de orter, der personerna bosatt sig, på dem taga reda. Hvad åter vidkommer dessa efterlysningar, som ifrån den ena K:s bef:de skall skickas lill alla de öfriga, så bör man taga verkligheten till grund vid bedömandet af deras nylla. Det blir en massa af kungörelser frän Malmö, Piteå, frän Slöra Kopparbergs och öfriga län, som skola samlas och uppläsas. Det är föga troligt och inträffar högst sällan, alt ifrån aflägsna län några upplysningar vinnas om en persou, som eftersökes i ett annat. Då kungörelserna om efterlysningar från andra län vanligen äro alltför vidlyftiga, så blifva de i sin helhet från predikstolarne mycket sällan upplästa, ty man baxnas att uppläsa hvad ingen med bibehållande uppmärksamhet kan åhöra. Om man derföre stannar vid uppläsningen inom länet och i öfrigt inskränkte sig till att, vid vissa tider på året, införa efterlysningarna i allmänna tidningarna, så anser jag, alt det kunde vara tillräcklig! och att derigenom bereddes stor lätthet att få reda på personerna som eftersökas. Jag erkänner i det öfriga giltigheten af hvad de båda talarne anfört, och behöfver derföre icke yttra mig om afskrifningarna. Gr. Ridderstolpe: Jag ber att få instämma i hvad Hr Printzensköld nyss yttrade. Jag, för min del, skulle icke vilja undvara anmälanden till kammar-rätten och erfarenheten har visat, att de äro rätt nyttiga.
Deremot visa eksådderne de vackraste resultater man kan önska; årsskotten gå ofta ända till 8 qvarter och träden tilltaga med ovanlig frodighet i växt, hvilket nu tydligen synes, sedan hjelpgallnngar börjat forhdne host. Att bestämma huru många millioner ekplantor, som för närvarande finnas på Wisingsborg, låter sig ej göra, utan kan blott uppgifvas, att 695 tunland aro dels besådde, dels planterade med ek och tyckes som anläggningen i en framtid skulle blifva en af de vackraste i Europa, hvilket de till ön ankomne Tyske skogsförvaltare äfven intygat. Lärkplanteringen har under de sednare fem åren fortgått med oförminskad fart. Uti plantskolorne äro under denna tid med säkerhet uppdragne 300,000 lärkplantor, hvaraf 138,950 äro utplanterade vid Wisingsborg bland ekraderne, 13,300 försålde dels till krönoparkerne uti riket dels till private personer, och qvarfinnes resten till utplantering innevarande och nästa år. Derjemte utklängas och till en del forsaljas årligen flere skålpund lärkfrö, så att detta starka, frodväxta och nyttiga tradslag, som trifves ovanligt väl vid Wisingsborg, snart är spridt öfver större delen af södra Sverige. De äldre lärkplanteringar som här finnas, visa en ovanlig växtlighet och träd finnas som vid femton års ålder hafva femton alnars höjd samt deremot svarande tjocklek. Mullbär siplantering en är till antalet af träd under de sednare åren obetydligt ökadt, emedan erfarenheten visat att den redan lemnar loftillgång till flere lispund silkeshylsor årligen. Som den under de 2:ne sista åren blifvit mullbetäckt högt upp på stammarne, hvilken betäckning först efter nattfrosternes slut borttagits, utslår mullbärsbusken bladen tidigt, skotten affrysa ej och anläggningen visar resultater vida öfver hvad man kunnat hoppas.
Härförutan har, uti ett från Ilederv. Bonde-Ståndet lill Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitteradt memorial, Riksdags-fullmägtigen Per Jönsson från Christianstads Län anfört, att, sedan Flyinge stuteri, till följd af Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers beslut år 1812, blifvit anlagd t och Hof-Slallmästaren Ehrengranat derefter år 1814 utnämnd till styresman derstädes, så hade, under hans ledning, stuteriet kommit i ett utmärkt godt skick, samt äfven utöfvat det fördelagtigaste inflytande, i afseende på häst-afvelns i Skåne förbättring, men, detta oaktadt, likväl (såsom motionären förmenat, i anledning af en emellan Stuteri-Öfver-styrelsen ocb Hof-stallmästaren uppkommen tvist) år 1836 förvandlats till en Hingst-depöt, till stor skada för det kringliggande landet och förlust för Kronan, hvilken Bih. till R, St. Besv. och Ekon. Vt sk. Betänkande, No 5g. ytterligare ökats derigenom, att Committerade, som efter stuteriets upplösning sammanträdde för att reglera hushållningen på ett efter den verkställda förändringen lämpadt sätt, dervid begått väsendtliga misstag. Motionären anser denna åtgärd olämplig och förhastad, enär hingst-depoten icke lemnat den påräknade vinsten, utan, efter noga beräkning, kostat mera än Stuteriet, hvilket likväl varit vida ändamålsenligare, i afseende å förbättringen af allmogens häst-racer, och har derföre hemställt, huruvida Rikets Ständer ej skulle finna lämpligt, atL Flyinge och Dalby Kungsgårdar återfördes och ånyo användes till det ändamål, hvartill de af båda Stats-magterne en gång blifvit anslagne, och hvarifrån de, utan Rikets Ständers hörande, blifvit dragne; och förmodar motionären, att, om denna hans hemställan vinner bifall, förändi ingen skulle bäst och med minsta kostnad kunna verkställas, om Hofstallmästaren Ehrengranats råd dervid begagnades.
Första Lifgrenadier-regementet Andra dito Westgötha Regemente Smålands Grenadier-bataljon Uplands Regemente Skaraborgs dito Södermanlands dito Kronobergs dito Jönköpings dito Dal-regementet Helsinge Regemente Elfsborgs dito Westgötha-Dals dito Bohus Läns dito Westmanlands dito Norrbottens Fältjägare-kår Westerbottens dito Kalmare Regemente Nerikes dito Wermlands dito | Jemtlands fältjägare-kår Norra Skånska Regementet Södra dito dito Wermlands Fältjägare-regemente Gottlands National-beväring Hallands Beväring Wester-norrlands dito Kongl. Flottans dito Summa Diverse utgilter för Beväringen Summa Summarum Ord i nar i e an s 1 a g. A anslaget Lifbevärings regementet Å anslaget: Gottlands National-beväring. Å anslaget Hallands Be väring. A anslaget: Wester norrlands Beväring. Å anslaget: Beväringsmanskapets vapenöfning. Ä Artilleri-afdelningens andel i anslaget för Försvarsverket till lands i allmänhet. A Intendentsafdelningens andel i anslaget för Försvarsverket till lands i allmänhet. Å anslaget: Inqvarteringskostnader i Stockholm. Å. anslaget: Ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter. A anslaget: M. til! 1862 års re visions-berättelse, angående stats-verket, sid. 73. Statistiskt General-sammandrag af samtlige bestridda kostnader för indelta Alméen å riks-statens 4:de hufvud titels ordinarie och extra anslag samt under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning skällda kassor och fonder år 1860. Regementen eller Kårer: Kavalleri; Lifregementets Dragon-kår Dito Husar-kår Smålands Husar-regemente Skånska dito Skånska Dragon-regementet ..
R:dr, en brist af 14,887 R:dr 2 sk. 11 rst. uppstått för år 1849, och att, med anledning af hvad som vid flera riksdagar blifvit erinradt, det syntes Revisorerne angeläget att efterforska orsakerna hvarföre beväringsmanskapets öfningar, som blott upptaga 12 dagar om året, skola er - — 275 — fordra så dryga kostnader; förmenande Revisorerne detta förhållande vara föranledt synnerligast af dryga reseoch traktamentsräkningar för öfveroch underbefäl, kronobetjening, kommissarier m. fl. vid mönstringar och marscher till och från mötesplatserna, till ådagaläggande hvaraf Revisorerne, med framställning af åtskilliga zifferförhållanden, anfört, bland annat: att mönstringsoch marschkostnaderna,jemte reseoch traktamentspenningarne, medtagit mer än fidelar af anslaget för år 1848 och nära hälften af det förhöjda anslaget för år 1849; att, då beväringsynglingarne vid mönstringarne icke erhålla ersättning för sitt underhåll hvarken under marschen eller under vistandet på mönstringsställena, mönstringskostnaderna alltså innefatta endast reseoch traktamentspenningar till dem, som verkställa mönstringarne; att är 1848 Fjorton Landshöfdingar icke sjelfve uppfyllt åliggandet att verkställa beväringsmönstringarne, utan låtit dertill förordna andra personer, hvilka för dessa förrättningar uppburit reseoch traktamentsersättning, hvartill Landshöfdingarne, enär dylik ersättning ingår i deras löneinkomster, icke varit berättigade; och att personer, som i Landshöfdings och Regementschefs ställe öfvervarit beväringsmönstringar, fått tillgodoberäkna ersättning efter större antal hästar och högre traktamente, än då gällande resereglemente medgifvit.
Med afseende å de stora förmåner, som, genom odlandet och begagnandet af meranäinnde rotfrukt, äfven inom Sverige skulle kunna beredas, och hvarigenom den till 26 millioner skålpund nu uppgående årliga importen af råsocker kunde betydligt inskränkas samt landtmannen såsom "surrogat för husbehofsbränningen'’ erhålla en vara, hvilken på en gång förskaffade honom pertninge-inkomst och foder för kreaturen, men dessa förmåner likväl först småningom torde kunna vinnas, så vida icke staten på ett kraftfullt sätt uppmuntrade de enskilda försöken och understödde meranämnde härstädes ännu endast i hoppet motsedda näringsgren, har Prosten Arosenius föreslagit, att ett tillräckligt kapital mätte ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för att, medelst län eller anslag utan återbetalnings-skyldigliet, så befrämja utvecklingen af sockerberedningen utaf Svenska hvitbetor, att direkt fördel åt jordbruket dermed förenades och de mindre jordbrukarnes gagn hufvudsakligen afsåges. De öfrige inotionärerne hafva åter, för vinnande af samma ändamål, framställt följande förslag, nemligen: att skattefrihet och lån, emot säkerhet, med låg ränta, måtto lemnäs den eller dem, som inrättade mindre sjuderier för hvitbets-socker-tillverkning inom de landsorter, der odlingen af hvitbetor företrädesvis kunde ega rum: att dessa lån måtte lemnäs under 10 år och motsvara tre fjerdedelar af anläggnings-kostnaden; samt att, för sådana understöds meddelande och för uppmuntran i öfrigt af hvitbets-odlingen på det sätt Regeringen, efter LandtbruksAkademiens hörande, pröfvade mest lämpligt och ändamålsenligt, måtte afsätta» och anslås, såsom län 300,000 R:dr och till ifrågavarande odlings och tillverknings uppmuntrande för öfrigt, 10,000 R:dr, hvilket sistnämnde belopp borda årligen intill nästa riksdag fä, i män af behofvet, härtill användas. 4 Stats Utskottets Utlåtande, A :o 88.
Ett annat sätt för lagskipningens utredande mäste följaktligen, enligt grundlagar nes mening, gifvas, oeh med god vilja är icke heller svårt att finna detsamma. Om än innehållet af Justitiae-ombudsmannens nu ifrågakomne utredning vore i sina särskdda delar sannt, mäste likväl lör Rikets Ständer så väl som för Lag-utskottet, hvilka ej, utan att handla i strid mot grundlagens bud, kunna inlåta sig i granskning och pröfning af innehållets sanning, den framlagda utredningen vara att anse lika med ingen, oph följden af Justitie-ombudsmannens förfarande blir oundvikligen den, att Lag-utskottet, såsom nu, nödgas inskränka sig till en enkel anmälan af det sätt, hvarpå han sökt utreda lagskipningens tillstånd samt hans derom afgifna enskilda omdöme, utan att Utskottet kan meddela något yttrande huruvida tillståndet verkligén är sådant, Justitiae-ombudsmannen uppgifvit det vara. Blotta uttalandet af ett omdöme om något förhållande innefattar icke någon utredning af förhållandet, så vida man ej äger att pröfva den grund, hvarpå omdömet hvilar. Lag-Utskottets Utlåtnnde, N:o 4. il Att Justitiae-ombudsmannen icke i enlighet med Grundlagens mening uppfattat sitt åliggande att utreda lagskipningens tillstånd tror jag härmed vara visadt och, om så är, förfaller äfven den grund, hvarifrån han hämtat stöd för sin åtgärd att i sina Embets-berättelser granska domslolarnes i enskilde mål gifna domar och utslag och uttala sitt gillande eller ogillande öfver desamma — en åtgärd, som icke heller ur någon annan synpunkt synes mig kunna försvaras. Jag bestrider ingalunda Justitiae-ombudsmannen för sin person samma granskningsoch omdömesfrihet, sorn tillkommer hvarje annan svensk medborgare; men jag skiljer på Justitiaeombudsmannens rättigheter såsom enskild person och hans rättigheter såsom Embetsman. De, ord han uttalar i sina Embets-berättelser till Rikets Ständer äro icke den enskilde mannens utan embetsmannens ord; ochj då Justitiae-ombudsmannen företagit sig att, på sätt sorn skett, i dessa Embets-berättelser granska t. ex. Högsta
Sedan Krigs-Collegium upplyst, att nya PassevolanceCassan icke egde några medel att utlåna, men alt Tross-passevolance-cassan egde behållning, hvilken dock, enär erfarenheten visat angelägenheten deraf, att Collegium lill sin disposition egde en fond, som vid inträffande c) Tit. Rosenblad, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Hård och Skogman. 32 Bilagor till Connitutions-Utsholtets Memorial, N.-o i3. brist kunde anlitas, om lånebiträden pä kortare lid lämpligast till gamla passevolance-fonden kunde utlånas, biföll Kongl. Regeringen den 25 Aug. i835, att Trosspassevoiance-Cassans disponibla medel fingo göras fruktbara genom utlåning, antingen till gamla Passevolance-Cassan eller till Handels-Disconten emot 3 procent ränta och Återbetalning, när behofvet så fordrade. Constitutions-Utskottet, som under granskningen af Stats-Rådels Prolocoll vid uppgörandet af Konungens Propositioner om Stats-Verkets tillstånd och behof, icke funnit någon fråga väckt, rörande förhållandet med gamla Passevolance-Cassan, bar, i det outredda skick, hvari denna Cassas egentliga beskaffenhet sig befinner, efter det från Herr t. f. Hof-Canzlern erhållna officiella meddelande, att någon instruction eller reglemente för förvaltningen af nämnde fond icke finnes, trott hinder vara emot Konungens Rådgifvares ställande under Riks-Rält, såsom de der, i frågan om denna Cassa, brustit i de skyldigheter , dem af 58 § Regeringsformen, åläggas; men har dock för Riksens Ständer bordt såsom bevis, för det i betänkandet uppgifna förhållandet, nämna, att Konungens Rådgifvare g-) den 3o