Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och med dessa ord somnade hon. Emellertid förgingo två år, utan att hon återsåg sin lilla herre. Hon hade också nästan glömt honom, utom att hon ibland frågade sin mor, om hon aldrig mera finge gå på barnbal och dansa med honom. Men en dag, då hon var ute och promenerade och höll sin franska bonne i handen, fick hon helt oförmodadt se den lilla gossen på andra trottoaren. Han hade nu blifvit en mycket betydande person med skolväska på ryggen och höga stöflar, och han gick och höll under armen en gosse med ännu högre stöflar. Han var inte att leka med, det såg man tydligt; han var i nedre första och slogs alla dagar med de starkaste gossarne och föraktade skarpt fruntimmer och fruntimmerspjåsk. Men allt det der förstod inte den lilla flickan. O, hvad hon blef glad, då hon fick se honom! Hon slet sig lös ifrån guvernanten, sprang tvärs öfver gatan, drog sin lilla beundrare i armen och sträckte leende fram sin mun för att kyssa honom. Gossen ryckte till och blef purpurröd af vrede. Han hade nog känt igen henne, men att så här på gatan, omgifven af kamraterna, bli kysst af en flicka, det var för mycket. Hans manlighet kände sig på det förfärligaste kränkt. »Isch», sade han och knuffade undan henne, i det han på samma gång ängsligt såg sig omkring, ifall kamraterna hade grinat åt honom. Ja, det hade de mycket rigtigt, åtminstone han med de långa benen; han skrattade, så han nästan höll på att kikna. Den lilla flickan stirrade på dem, förskräckt och häpen. Hon förstod icke, hvad det här ville säga, men hon blef mycket blek och hennes underläpp började darra. I det samma fick guvernanten tag i henne, drog henne bort från gossarne, och öfverhopade henne med förebråelser, hvilka, fastän framsagda på fransyska, voro hvarken älskvärda eller behagliga. Hon sade ingenting, utan följde undergifvet guvernanten. Men o, så det kändes i hennes hjerta! Det var en så bitter, så bitter sorg, att han icke velat kyssa henne. Aldrig, aldrig mera skulle hon blifva glad igen, det visste hon så säkert.
Inför Rikets Ständer, såväl som inför Kongl. Majit, har långt före detta blifvit ådagalagdt, likasom ock af bägge statsmagterna uttalats, att ibland kommunikationsanstalter, hvilka i sednare tid blifvit föreslagna, den, som är ämnad att förbinda de inre delarne af Kronobergs län med hafvet och med deras gamla naturliga afsättningsort vid kusten, är en af de vigtigaste och förtjent af största uppmärksamhet. I enlighet med det ampla förord, som af Vägoch Vattenbyggnadsstyrelsen, i underdånigt betänkande angående arbeten, som borde med statsbidrag understödjas, den 15 September 1856 afgafs, och hvari Styrelsen uti första klassen af dylika arbeten uppförde den kommunikationsled jag åsyftar, föreslog Kongl. Majit, i Dess till Rikets Ständer vid 1856 års riksdag aflåtna Proposition angående statsverkets tillstånd och behof, att till anläggande af kanaler, genom hvilka sjöarne Åsnen, Salen, Helgasjön och Asasjön med flera vattendrag deromkring skulle förbindas med hvarandra samt med en jernväg emellan Almundsryd och Carlshamn, måtte anslås ett statsbidrag af 525,000 Ridr och att såsom låneunderstöd till nämnda /erauäysanläggning måtte anvisas ett belopp af 825,000 Ridr Rimt. Detta förslag, som finnes behandladt i särskildt utlåtande af Stals-Utskottet (Nio 163), tillstyrktes af Utskottet under vilkor, som vid dylika understöds beviljande voro vanliga, och blef också, i enlighet dermed, af Rikets Ständer bifallet i slutet af år 1857. Tyvärr inträffade just vid nämnda tid den svåra penningekris, hvars hämmande inverkan på företagsamheten i alla rigtningar vi alla minnas, och hvilken äfven up penbarade sitt inflytande på ifrågavarande angelägenhet.
I anledning af hvad emot dessa rådslag blifvit anmärkt, äro nu i förklaringen först anförda dc grunder, hvilka, sedan antagande af 1809 års Regeringsform, skola varit följda vid utöfningen af den, jemlikt 64 §. i samma Grundlag, Kongl. Maj:t tillkommande dispositionsrätt öfver de till Statsverket anslagna medel. Sålunda innehöll Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 10 April 1810, om den vid dåvarande Riksdag fastställda StatsReglering: ”att Rikets Ständer, med afseende ej mindre på RiksStyrelsens befriande från olämpliga inskränkningar i Dess dispositionsrätt öfver Statsmedlen, än äfven till försäkrande åt Nationen af dessa medels användande till bestämda ändamål, enhälligt fastställt vissa hufvudtitlar och för hvarje af dem anslagit serskilda summor, att inom sjelfva titeln af Kongl. Maj.t fritt och obehindradt disponeras.” Detta Rikets Ständers, med 62 och 64 Regeringsformen öfverensstämmande, beslut hade allt sedan oförändradt tjenat till rättelse för så väl Statsmedlens användande, som granskningen deraf, så att de, enligt 62 §., af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag, efter beräkning och öfverslag af specialsummorna för de serskilda hufvudtitlarne bestämda slutsummor blifvit af Kongl. Maj:t fritt disponerade, utan annan inskränkning, än att föremålen för anvisningarne tillhört den hufvudtitel, hvarå de skett. 64 §. omtalade, i fråga om Statsmedlens anordnande och disposition, den upprättade Staten> sorn ville säga RiksStaten för hufvudtitlarnes slutsummor, icke Stater för specialutgifterna, hörande till hvarje titel, och hade fortfarande varit så förstådd och tillämpad, att Kongl.
Ståndets Ledarn, vägnar Gust. L>. Wilcke. Ståndets Lédam. vägnar Haniel Andersson. G. Helsingius. Uppläst hös samtliga Riks-StSndon den 29 Maj. Vördsamt Memorial. 531 • Den 29 Maj. Högloft. Ständer fastställdt, att det till understöd för Götha, Canal * Verk beviljade biträde af 800,000 R:dr skulle sålunda utgå, att i den mån detsamma till Canal.Bolaget utbetalades, en motsvarande summa komrne att indragas af det Maximum , hvilket, såsom förskott till Biles-Discont. Verket, af då varande Banco-Utskottet bestämdes, Detta beslut föranleddes af den considexation, att berörde 800,000 R:dr i annat fall skolat åstadkomma en ny förökning af Banco. Sedelstocken, som redan förut blifvit till ett högst ovanligt belopp utvidgad. Flera betydande olägenheter, af nämnde i sin början troligen välgrundade stadgande, hafva likväl sedermera blifvit anmärkte. Sedan Götha Canal-Direction vidtagit den för Directionen nödvändiga utväg, att i allmänhet och så vidt möjligt vore, låta större delen åf dess biträdessurnma förblifva obegagnad, såsom en tillgång för opåräknade behof, har likväl Riks-Discontens rörelse ej kunnat i någon motsvarande man förökas, i anseende till omöjligheten att vid stundom inträffande betydeliga behof för Götha Canal, den utlånta summan nog hastigt kunna indraga. Af sådan anledning hafva under de sednare åren, i en tid af allmänt Fåne-’ behof, ganska betydliga summor, ämnade för allmänna rörelsens behof, blifvit oanvända, och en mängd säkra låntagare, till en del försedde med godkända hypotheker, dels alldeles icke, dels till miridskadt belopp> eller först efter längre tids Den 2 g Maj. 53? tids uppskof, kunnat erhålla ett hegardt och med skäl päräknadt Lånebiträde.
Olands södra distrikt omfattar Skepthammars, Alunda, Morkarla, Ekeby, Tuna och Stafby socknar. Olands norra: Hållnäs, Oster Löfsta, Tegelsmora, Films och Dannemora socknar; Tierps: Tierps, Wendels och Söderfors socknar; Elfkarleby: Elfkarleby, Wesslands och Tolfta socknar. 6 Upsala län. Brukningssätt. Utsäde på tunnland. leby dels medelmåttig, dels svag. Bäst är denna beskaffenhet sålunda i allmänhet i södra och mellersta delarne af länet, samt jemförelsevis mindre god i den norra delen. Brukning ssättet är allmännast tvåskiftesbruk, hvarvid dock nästan allestädes, der detta användes, en del af trädesjorden, somligstädes ända till hälften deraf, besås med ärter, vicker, klöfver och rotfrukter. Vexelbruk till någon större omfattning finnes endast i de sydligare och mellersta delarne af länet. I Bro och Håbo härader, som i detta hänseende stå främst, uppgifves omkring 43 procent af åkerjorden vara förlagda i vexel o bruk, omkring 7 procent i treskiftesbruk och omkring 50 procent i tvåskiftesbruk; i Asunda härad 29 proc. i vexelbruk, återstoden i tvåskiftesbruk; i Lagunda och Hagunda härader omkring 8 proc. i vexelbruk, något öfver 1 proc. i treskiftesbruk, återstoden i tvåskiftesbruk; i Ulleråkers härad 25 proc. i vexelbruk, 2 proc. i treskiftesbruk och 73 proc. i tvåskiftesbruk; i Trögds härad 12 proc. i vexelbruk, återstoden i tvåskiftesbruk; i Waksala och Rasbo omkring 14 proc. i vexelbruk, någon del i koppelbruk och återstoden i tvåskiftesbruk; i Bälinge och Norunda omkring 3 proc. i vexelbruk, återstoden i tvåskiftesbruk; i Olands södra distrikt om kring 6 proc. i vexelbruk, återstoden i tvåskiftesbruk, med begagnande af en fjerdedel af trädesjorden (
Direktionen framhärdar med undersåtlig vördnad, nit och trohet, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter: JOIL AUG. HAZELIUS. S. LOVÉN. J. G. LUNDBERG. ER. EDLUND. Stockholm den Januari 1863. Kongl, och Hvitfeldtska stipendiefondens Kuratorer, med underdånigt utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers berättelse om denna fonds räkenskap för år 1860. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remiss den 14 sistlidne November, få Kuratorerne öfver Kongl, och Hvitfeldtska stipendie-inrättningen, i anledning af de uti Rikets Ständers Revisorers berättelse angående verkställd granskning af statsverkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860, enligt Kuratorerne meddeladt transsumt deraf, förekommande anmärkningar vid stipendie-inrättnjngens räkenskaper för samma år, underdånigst afgifva följande utlåtande. § 1.
Det torde dervid kunna hända, att R. o. Ad., som för materiella ändamål måste använda stora summor, icke skall tveka att till ett litterärt syfte påkosta en relativt ringa utgift; och då ett stort kapital måste användas för att lägga nya grundmurar under riddarhusbyggnaden, torde R. o. Ad. på samma gång vilja fortsätta bekostandet af den grundval, som är nödig, på det att R. o. Adis historia under svenska folkets ärofullaste tid må kunna blifva med sanning tecknad. Utgifvaren har utaf sitt arbete en högst ringa, nästan ingen behållning. Jag har dock ej velat föreslå några förändrade vilkor, utan öfverlemnar detta till RiddarhusUtskis bepröfvande, dit jag anhåller att denna min motion måtte blifva remitterad.» Denna motion remitterades till RiddarhusUtsk. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskis den 23 och 27 sisth Maj på bordet lagda Betänk. N:o 34, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en författning, ang. sammanläggning af straff. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- och Ekon.Utskis den 23 och 27 sisth Maj på bordet lagda Betänk. N:0 Ö«n 16 Jani e. m. 305 N:o 93, i anledn. af väckta motioner om förändradt sätt för utgörandet af presterskapets aflöning m. m. Härvid förekom först Utsk:s pag. 33 gjorda hemställan, ang. nedsättande af en komité m. m.; och yttrade sig derom: Hr Tham, Casper Wolrath Victor: Jag skulle i sanning nästan tro, att det icke finnes någon af E. o. Ad., som med egen erfarenhet bättre än jag har kunnat pröfva det otjenliga sätt, på hvilket Sveriges presterskap i allmänhet är aflönadt, och de stora olägenheter, som vidlåda detsamma. Men det är också en temligen bepröfvad visshet, att alla bemödanden, sora hittills blifvit gjorda för att åstadkomma något bättre, varit förgäfves.
Härvid förekommer, i afseende först å lånebeloppets storlek, att, såsom äfven är nämndt, fastighet, för år 1850 taxerad till 600 R:dr, vid sednaste taxering otvifvelaktigt i de flesta fäll uppskattats till vida högre summa, hvadan i Hypotheks-förening större lån kan derå erhållas, än i Riksbanken och, beträffande lånevilkoren, att i Hypotheks-förening ärliga inbetalningsskyldigheten understiger den i Banken töreskrifna med 1 procent samt hvad angår omkostnaderne, att dessa måste falla sig billigare i Hypotheks-förening, än i Banken, icke allenast vid lånets upptagande, utan äfven vid årsliqvidernas fullgörande, enär låntagarne i allmänhet kunna sjelfva besörja sina angelägenheter hos Hypotheks-förening. Dessa omständigheter hafva väl ock föranledt, att innehafvare af lån i Banken mot pant af fäst egendom inbetala sådana lån och öfvergå till Hypotheks-föreningar, samt att nya låneansökningar mera sparsamt förekomma. Utestående beloppet af dylika lån utgjorde vid slutet af år 1859 R:dr 7,460,807: 69. och 1862 » 6,801,386: 6. och har följaktligen nedgått med R:dr 665,421: 63. Utom det belopp af 125,000 R:dr årligen, hvarmed fonden, enligt Bankoreglementets föreskrifter, blifvit förminskad under hvartdera äret 1860, 1861 och 1862, äro derifrån indragne 300,000 R:dr. och tillfälle till ytterligare indragning är snart att emotse. Det torde ock kunna antagas att sedan allmänheten lärt sig inse fördelarna af låneunderstöden från Hypotheks-föreningarne och sedan dessa föreningar, genom Allmänna Hypotheks-bankens mellankomst blifvit och varda beredda en mera jemn tillgång på penningar för utlåning, Riksbankens ifrågavarande lånerörelse skall, under den för densamma anvisade form, befinnas obehöflig.
St. 23 punkten bifölls; 24 punkten bifölls med den förändring, att det deri tillstyrkta anslagets belopp bestämdes till 4,500 R:dr Riksmynt, att i staten uppföras med 3,000 R:dr såsom lön samt 1,500 R:dr såsom löne—tillökning; 25 punkten bifölls med den förändring att det deri tillstyrkta anslags belopp bestämdes för hvartdera universitetet till 4,500 R.dr, eller för begge uni versiteterna till 9,000 R:dr Riksmynt, att i staten uppföras med enahanda fördelning i lön och löne—tillökning, som Ridderskapet och Adeln i afseende på nästföregående punkt beslutat; 26 punkten, hvaraf den del, som innefattar hemställan om anslag till en ny profession vid hvartdera universitetet afslogs, hlef i öfrigt af Ridderskapet och Adeln bifallen; 27 till och med 31 punkterna biföllos; 32 punkten bifölls med de förändringar eller undantag, alt: d:o. Den af Utskottet för Adjunkter och Kolleger tillstyrkta 4:de eller högsta löne-klassen af Ridderskapet och Adeln uteslöts; 2:o. I afseende på den af Utskottet sid. 38 föreslagna aflönings-stat gjordes förbehåll om den rättelse af siffrorna, som borde blifva en följd af Ridderskapet och Adelns ofvanberörde i fråga om Adjunkternes och Kollegernes aflöning fattade beslut; 3:o. För det af Utskottet tillstyrkta högre elementar-läroverk i Fahlun uppfördes 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter; 4:o. I Christianstad, i stället för det derstädes af Utskottet föreslagna läroverk med 1 Rektor och 7 Kolleger ansågs böra förläggas ett högre elementarläroverk med 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter, samt, i fråga om det af Utskottet föreslagna läroverket i Piteå med 1 Rektor och 7 Kolleger, till Kongl. Maj:t må öfverlemnas att bestämma om detsamma bör förläggas i Piteå eller i Luleå; 5:o.
Men följden blef icke den man skulle hafva väntat, nemi. att erhålla några särdeles förmågor. Tvärtom blefvo de, derigenom att de så länge tvingades att ligga qvar vid universitetet för att absolvera sina kurser, så gamla, att de, utkomna på praktiska fälten, i allmänhet voro nära nog * Den 26 November f. m. 139 oduglige och till den grad illa ansedde af äldre domare, att jag erinrar mig t. o. m. fördomar för någon tid vid domstolarne bildade sig mot dem, sorn aflagt prof på några högre juridiska studier. Orsaken till detta förhållande kan naturligtvis icke ligga deri att lärdom skulle vara någon till tunga, men, som jag sagt, den som uteslutande sysselsättes med theoretiska studier, kan gå så lång tid och endast studera, att han är fullkomligt opraktisk, då han en gång sent omsider kommer ut i det praktiska lifvet. A andra sidan afbrytas nu ofta eller oftast nästan alla studier, när den unge juristen inträdt i embetsverken. Under den mera mekaniska sysselsättningen der, de första åren, inbillar han sig lätt, att grundlig juridisk bildning är mindre nödig och han stärkes i denna föreställning deraf alt föga deraf finnes hos hans förmän. Jag vädjar till mina Hrr kamrater på detta rum, om icke det vanliga förhållandet är, att sedan man absolverat sin juridiska kurs, så lemnar man under den första tiden boken på hyllan; det är först sedan man en tid gjort tjenst i embetsverken och kommit till utöfning af domarekall, eller annan maktpåliggande sysselsättning, som man, för sent, finner huru väl man behöft att fortsätta sina studier och som man saknar att tillfälle dertill icke erbjudit eller erbjuder sig. Jag kan icke heller förklara, hvarför man på de flesta andra fält skulle stå så mycket högre i embetsmanna-duglighet än på den juridiska banan, om icke derföre att tillfälle saknas för ungdomen att tidigare börja praktisera på samma gång studierna kunna fortsättas. Af sådan ani. tror jag det är vi hafva synnerlig orsak att vara stolta öfver våra läkare, officerare och ingeniörer. För dessa yrken har länge funnits tillämpningsskolor, i hvilka praktik och theori kunnat gå hand i hand med hvarandra.
Kungörelse angående ett extra tillskott för alla de hus och byggnader i städerna, som intill den 1 november 1813, blivit brandförsäkrade och vilket tillskott, i anseende till den i Göteborg sist timade olyckliga eldsvåda, före den 1 november innevarande år erläggas skall. Stockholm den 20 april 1814. Brandförsäkringsfonden har en förlust efter de stora brandskadorna 1805, 1806, 1807 som drabbade Uddevalla, Göteborg och Kristinehamn. Hittills har utbetalats 316.379 riksdaler. Extra tillskott måste tas ut. Stockholm den 20 april 1814. SILVERSTOLPE, WETTERSTEDT, LEYONMARK GEYER, M FL. Kungörelse angående rättighet för Kongl Maj: ts befallningshavande att upptaga och döma frågor om ansvar för olovlig brännvinsförsäljning å landet. Stockholm slott den 20 april 1814. Vid handhavandet av den författning mot fylleri och dryckenskap och den oordning och de brott som ofta blir följden, har Vi ansett det viktigt att Våra befallningshavare har rättighet att uppta och döma vid dessa förbrytelser. Det gäller olovlig försäljning av brännvin vid allmänna sammankomster och om någon anges för lönnkrögeri. Detsamma gäller försäljning av rom och toddy. Stockholms slott den 20 april 1814. CARL. Kungörelse om de avgifter, som av svenska till Storbritanniska hamnar ankommande handelsfartyg, till understöd för svenska kyrkan i London, skall erläggas. Stockholm den 4 maj 1814. Då Vi erfarit att svenska kyrkan i London med dess nuvarande inkomster saknar möjlighet att underhållas, har Vi med tillfredsställelse erfarit att de flesta handlanden är villiga att betala avgift för inkommande handelsfartyg till Storbritannien, som skulle tillfalla kyrkan. Vi förordnar följande för att nå nödvändig jämkning: Till svenska kyrkans underhåll i London erläggs en avgift av alla svenska handelsfartyg som kommer till staden med 3 pence per läst. Anlöper fartyg andra hamnar blir avgiften 2 pence. Denna avgift betalas för endast en resa per år och fartyg. I London uppbärs avgiften av Vår handelsagent. Föreståndaren för kyrkan skall varje år redovisa hur medlen använts och också ge förslag på vad vidare behövs.
Jag anser mig icke tillständigt att ingå i hvad som passerade i föregtde plenum, så till vida att nu skulle upprifvas hvad som då beslöts. Jag får blott tillkännagifva att jag tillhör dem, som anse orätt att nu upptaga detta ämne, och jag bestrider det. Jag hemställer till Huset hvart det skulle taga vägen, om, sedan den ena dagen ett beslut blifvit fattadt, hvarmed en del ledamöter äro missnöjde, desse missnöjde i ett följande plenum få framställa samma förslag, endast med någon förändring i ordställningen, till ny pröfning. Om deras mening äfven då underkändes, kunde de i ett annat plenum framkomma med ännu ytterligare förslag i samma sak. När skulle man då komma till ett slut? Om vi så behandla ärendena, så tror jag att vi äfven nästa år stå här vid samma tid. Jag anser här vara fråga om upprifvande af vårt förut fattade beslut och anhåller attHr Frih. o. Landtm, i den andan täcktes framställa saken. Frih. Cederström: Det har blifvit af Frih. Hamilton yttradt, att sedan specificationen blifvit upprättad öfver föremålen för sockenstämmas behandling, skulle det vara tillåtet för R. o. Ad. att nu upprifva det beslut, som förra gången fattades, emedan då en sådan specilication ej var gjord. Jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att vid den sista voteringen i samma ämne och samma plenum, hade Hr von Hohenhausen inskränkt föremålen till endast fattigvård, helsovård och skolundervisning. Der har den värde ledamoten de tre föremålen, för hvilka R. o. Ad. afslog rättighet för sockenstämma att bestämma beskattning ofrivilligt. Sockenstämmas rättighet att besluta, att öfverenskomma om afgifter, har varit gammal i Sverige, men den har varit sådan, att afgifterna varit frivilliga, sådan att öfvertygelsen skulle vara allmän om behofvet, nyttan och nödvändigheten deraf; men alldeles icke sådan att ge - De n io M a rs f m. a65 genom röstpluraliteten, vare sig hos en enda eller flera hemmansagare inom socknen, andra medlemmar af socknen skulle kunna åläggas en beskattning, som slutligen skulle blifva en alldeles odräglig borda.
Efter någon tid jnkomino äfven svar härpå, innefattande förklaringar med afseende på grunderna för dels byggnadssättet, dels rörelse-materielens beskaffenhet, i särskilda skrifter såväl Stats-Utskoltets Utlåtande M 86. 77 af Öfverste Ericson sjelf, som af Herr Öfversle-löjtnanten Beyer samt en icke undertecknad. Vid föredragningen af dessa skrifter beslöt afdelningen att den ena deribland skulle intagas i Betänkandet, såsom det ock skei t. Då berörde skrift sålunda tillkommit i följd af min framställning och til! en viss grad ej kan uppfattas annat än i sammanhang dermed, anser jag mig här böra vidfoga ett transsumt af samma framställning såsom bilaga (JVs 1) till denna reservation. Deraf torde inhemtas alt Herr Öfversle Ericson utförligast uppehållit sig vid en omständighet, som dock icke egentligen utgjort föremål för anmärkning hvarken af mig eller någon annan inom Utskottet eller, så vidt jag vet, inom Riks-Slånden, nemligen vid nödvändigheten att icke begagna brantare lutningar å jernbanorna, än I till 100 eller krökningar af mindre radie än 1 på 1000. Vidare redogöres för orsaken, hvarföre Herr Öfversten icke anser skenor af mindre vigt än de föreslagna af 21V2 Sper löpande fot böra användas. Deremot skall deo, sorn behagar genomgå min framställning, finna, att, bland annat, följande anmärkningar blifvit förbigångna med tystnad: l:o. Att dä motståndet af den last, som skall framdragas på jernvägar, enligt tillförlitliga rön, tilltager nära nog som qvadraten af hastigheten, det fordras att använda omkring fyra gånger så stor dragkraft för att åka 2 mil i timman som 1 mil i timman med samma transporttyngd och nära 9 gånger så stor kraft att resa 3 sorn 1 mil i timman; att i samma mån som hastigheten ökas, fordras derföre också i ojemförlig mån större åtgång af bränsle och tyngre och dyrare loko motioer, samt att i följd deraf äfven behofvet af skenornas vigt betingas till en stor del af hastigheten.