Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rhein icke haft sedan år 1834, ehuru äfven den af 1835 går an. 1822 är dock detta århundrades bästa vinår. I allmänhet räknar man ej god skörd oftare, än hvart 3:e eller 5:te år. En sådan måste betäcka de små vinodlarnes behof för de föregående åren. De stå alltid efter med sin kredit, måste taga förskott af vinhandlaren och ofta på förhand ackordera bort årets afkastning, som sålunda, äfven i goda år, icke alltid betalar sig väl. Detta förhållande och den ojemna förtjensten gör, att vinodlaren merendels lefver knappt och fattigt. Visst hör man herremännen klaga öfver, att bonden låter förtjensten från de goda åren gå upp i ett gladt lif samt äfven deremellan lefver på krogen. Men andra sade mig, att detta är ett blott sätt att tala hos vinhandlarne, hvilka dugtigt preja den arma vingårdsmannen. Sjelf såg jag aldrig någon af arbetsklassen rusig, och på värdshus lefde de vid torrt bröd och en tår vin, synbarligen för att äta, ej för att dricka. Huru man skall bära sig åt, för att få dricka äkta godt Rhenskt vin vid Rhein, är icke lätt att säga. Värdshusvärdarne förstå der, som annorstädes, att sköta tratten. Man sade, att på ångbåtarne kompaniet sjelft besörjde om vinerna, samt att dessa derföre alltid voro pålitliga. Douquet’ska värdshuset i Niederlahnstein och «Weisses Ross» i Bingen berömmas äfven för goda viner. Men en butelj god Rüdesheimer, Hochheimer, Assmanshäuser o. s. v. kostar der vanligen 1 Thaler Preussiskt Sv. Rgs. Dock får man öfver allt rätt godt vin för 16 à 20 Sr. Gr. Rgs. buteljen. Vid middagsmåltider i de större värdshusen är man alltid säker att i det allmänt begagnade bordsvinet hafva ett ganska drickbart vin. Man hade rådt mig att gå in i de hus, der en tallruska var fästad vid knuten eller porten, för att få godt och billigt vin.
Men om jag än antager såsom Utsk., att han är sin religion trogen, huru vill man då förklara, att Juden någonsin kan anse den från hvilken en kristen hämtar allt andligt lif, för en bedragare. Just derföre, alt han icke är trogen sin religion, förklarar han försonaren för hvad han icke är. Vidare säger Utsk., ”att Juden måste förneka och förkasta såväl första som andra artikeln af vår troslära.” Ar det derför, att han är trogen sin religion? Ar han sin religion trogen, skall han genast antaga både andra och tredje arliklarne. Judendomen har sin fortsättning, sin förklaring i kristendomen ochjudendomen, i samma mån den är trogen sin uppenbarelse, skall blifva kristen. Vända vi om bladet i Utsk:s Betänk., så finna vi en der af Utsk. uttalad sals, hvilken är icke mindre märkvärdig och måste förvåna en hvar, som med eftertanke läser den. Skall väl någonsin en kristen kunna lida af judendomen? Jag kan icke fatta det. Det är visserligen sannt, att ett enda affall från kristendomen till judendomen ägt rum, men detta är också allt. Jag fruktar icke alt insläppa judendomen inom våra landamären, ty min öfvertygelse är, att kristendomen förr eller sednare måste förvandla sig till hvad den måste och länge bordt vara nemi. en verklig kristendom. Jag vill icke längre uppehålla discussionen utan anhåller, att R. o. Ad. ville afslå ett Betänk., som är bygdt på premisser sådane som desse. Måhända vore rättast, all återremittera det, på det att Utsk. må blifva i tillfälle alt till dess tillstyrkande utarbeta andra premisser. Jag befarar dock, att när man skall försvara en sak efter Utsk:s method, blifva pre misserne eli och slutsatsen ett annat, Hr Bergenstråle, Claes: Jag har reserverat mig emot Utsk:s Betänk, icke för att förena mig med öfrige reservandter ulan derför, att jag anser någon utvidgning af Judarnes rättigheter icke behöflig. Jag vill vid delta tillfälle fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på det olämpliga deri, alt Frih.
För resten drog corps de ballet med sin graciösa primadonna, fru Christiemson, försorg om applådernas vidmakthållande, hvilka här voro särdeles berättigade, nu som alltid. Också körens och orkesterns osparda arbete förtjenar sitt erkännande, särdeles med hänsyn till den denna gång ganska svårlösta och invecklade uppgiften. Nya Teatern visade sig genom upptagandet af professor Hallström# enakts-opéracomique * Aristoteles » hugad att fortgå på den musikaliskt bättre väg, den slog in på, då den uppförde Lortzings » Vapensmed ». » Aristoteles » är emellertid ett helt litet arbete, men inrymmer dock ganska stora musikaliska skönheter — täckheter, vore måhända det närmaste ordet, ty för det täcka, nätta, » söta » visar hr Hallströms sångmö nu mera mer än förr tilltagande böjelse. Ett fel, som beklag-ligtvis förtar en del af operettens verkan är dess genomkom-ponerade form. En liflig dialog mellan de välklingande sångnumren skulle skänkt verket långt större intresse än dessa re-citativer, som dels ej passa i operettens anda, dels knappast äro égnade att höja sin kompositörs anseende. Detta häfdas bättre genom de lyriska detaljerna, af hvilka slafvinnans på Ambroise Thomas temligen tydligt kalkylerade hemlandssång tilltalade oss mindre än prinsens lilla elegie, med dess erotiskt smeksainma och trånande ton. Buffamomenten äro icke i jemnhöjd med den franske kompositören Emile Persards musik till samma sujet; hvaremot hr Hallström tar forsteget i de känslofullare partierna. Instrumentationen är mera lycklig ån i åtskilliga hr H: s större operor, exempelvis » Vikingarne », som i detta fall verkligen är ad öbservandwn tion imitandum. Angående utförandet må nämnas att det något led af gåfvornas ojemna fördelning. Fröken Sjöberg (prins Alexander) och hr Ringvall (Aristoteles) voro begge i sin aktion särdeles förträffliga, hr Ringvalls röst är dertill ett ej oäfvet råmaterial, hvar emot frk. Sjöbergs ännu är väl outvecklad, hvartill kommer begge artisternas nästan totala brist på all högre sångbildning.
Säkerligen torde därför också redan att till nästa ningens egna öppnande förnya ögon på om, för hos Eder ha väckts tanken år och till den stora utställbesöket för att med ort och ställe öfvertyga eder i hvad mån dessa gångna utveekUngsår vår kära hufvudstad godo. varit till ondo eller Äfven Idun önskar naturligtvis rusta sig att hålla sin stora publik, vårt lands hela ingärna telligenta damvärld, au niveau med utställningshändelserna. Men ingen svensk kvinna äger i så hög grad alla sina medsystrars som just därför förståelse Barnen kärt att kunna, förvärfva ningsreferent. Vi tillåta oss därför härmed Alltnog vår tidnings räkning besöka hufvudstaden spalter framlägga under utställningen och att därunder i Iduns edra reseintryek för (Jag antar han menade för mig!) vi kommer, om hälsan står bi och herr redaktionen verkligen vill ha oss??? På andra i brefvel vill jag Alltnog, hvad de allmänna intressena i detta samhälle numera angår så. Nå, mig gör det detsamma, nu, när en ny läsande allmänhet, som sedan länge är en så och vid synrand öppnat sig vid min varm beundrare af eder friska trånga kupol! penna. så Vi blefve alltså-på det varmaste förbundna om vi omgående kunde erhålla edert_ benägna ' svar på denna vår framställning, lifligt att det blir ett jakande, och hoppas helt visst till vänliga horizonls För alla de så smickrande och orden om mig själf fullkomligt och trettio gånger å rad och känt mig både läskad och lycklig. Otroligt hvad en författare kan sluka i berömvåg, isynnerhet en humoristisk. vänner från sig behöfva glädje för att kunna ge glädje? Stockholm den 1 dee. Kan det vara för det att de känna Jag hoppas det — eljest vore det för Med utmärkt högaktning Så snart julen börja Redaktionen af Idun. fasligt. är öfver, ska jag på allvar att förbereda mig till mitt nya kall. Hvarmed vet jag inte så noga ännu, men alltid hittar jag väl på något. Är Utsökta herr redaktion af tidningen Idun, Stockholm.
Ständer redan godkände förslag till reglemenlariske föreskrifter, motsvarande 3:dje Art. i i83o års Banco-Reglemente. Till andra classen, eller bestämda årliga arfvoden, i stället för eljest erforderlige tjenster med lön på Stat, hafva Fullmägtige åter hänfört ne» dannämnde anslag, af hvilka de under Litt a—h förekommande äro uti den åberopade speeificationen upptagna, nem . n) Till en Extra-Ordinarie Contorsskrifva e, i och för den, genom krono-utskyldernes insättning i Banken, uppkomne tillökning uti göromål en B:dr 96: — A) Till 2:ne Extra-ordinarie Contorsskrifvare, i och för trägnare tjenst» göring inom Afräknings-Contoret, i anseende till ökade levereringar af småsedlar, hvardera 4° B:dr, eller tillsammans. R:dr 80: — c) Till fördelning emellan Extra-ordinarie
PASTORN. Har Laura inbillat dig det? Mig har kon nu Sköt om dig! Det är mitt råd! Adjö, min gubbelilla; men var det inte konfirmationen du ville tala om? Laura? Nej, men, men du gör mig orolig. RYTTMÄSTARN. får gå sin gilla gång på det officiella samvetets eller någon martyr. Det ha vi lagt bakom oss. Adjö med dig! Helsa så mycket! Inte alls! Jag försäkrar dig att den saken räkning, för jag är hvarken något sanningsvittne Adjö min bror. Helsa Laura! PASTORN. FÖRSTA AKTEN. FJERDE SCENEN. RYTTMÄSTARN, sedan LAURA. RYTTMÄSTARN (öppnar chiffoniern och sätter sig vid klaffen att räkna). tiosex. Trettiofyra nio, fyrtiotre sju, åtta, fem Vill du vara så god... LAURA (in från våningen). RYTTMÄSTARN. nio, nittiotvå, hundra. Hvad var det? LAURA. Straxt! Sextiosex, sjuttioen, åttiofyra, åttio Kanske jag stör. RYTTMÄSTARN. Inte alls! Hushållspengarne kan jag tro? Ja, hushållspengarne. LAURA. RYTTMÄSTARN. Lägg räkningarne der, ska jag gå igenom dem. LAURA. Räkningarna? Ja! RYTTMÄSTARN. LAURA. Ska det nu vara räkningar? FADREN. RYTTMÄSTARN. ställning är osäker, och i händelse af uppgörelse, måste det finnas räkningar, annars kan man bli straffad som vårdslös gäldenär. Naturligtvis ska det vara räkningar. Husets LAURA. mitt fel. Om husets ställning är dålig, så är det icke RYTTMÄSTARN. räkningarne. Det är just hvad som skall utrönas genom mitt fel. Om arrendatorn icke betalar, så är det inte LAURA. varmaste? Du! Hvarför rekommenderade du en låt oss säga slarf? Hvem rekommenderade arrendatorn på det RYTTMÄSTARN. LAURA. Hvarför tog du den slarfven då? RYTTMÄSTARN.
Genom dessa reformer har Herr Grefven ansett ej blott en betydlig vinst för Stats-kassan kunna göras, utan äfven tusentals Tjenstemän och trafiquerande räddas från lagbrott och bedrägerier mot Staten. 374 Stats-Ucskottets Betänkanden. 2:0 Herr Friherre Carpelans, C. Af., hos samma Riks-Stånd ingifne och till ofvanäinnde Utskott jemnväl remitterade Memorial, innefattande, utom Herr Friherrens åsigter af ett friare Handels-System och nu gällande Tull-lager, yrkande om Tull-Verkets förbättrade reglering, enligt de af Herr Grefve Posse angifne grunder. 3:o Herr Friherre Wrangels, Plenning, jemnväl hos Högh Ridderskapet och Adeln uppläste, samt till BevillningsLagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utäkotten remitterade förslag till elt Industri Reglemente, hvari H:r Friherren äfven gjort åtskillige anmärkningar vid Lurendrägeri Författningen och Tull-uppbörden i allmänhet , samt sluteligen till alla delar förenat sig uti den af Grefve Posse föreslagne organisation utaf Tull-Verkets styrelse och författning. 4-:o Riksdagsfullrricigtigen Anders Danielssons hos Hedervärda Bonde-Ståndet afgifne, samt till Statsoch Bevillnings-Utskotten remitterade Memorial, innehållande anmärkningar öfver den tryckande Bevillningen och Folkets dryga beskattning i allmännhet, hvartill motionären iStats-Utskottets Betänkanden. 3^5 i synnerhet anser bidraga det orediga samt högst felaktiga sätt, hvarpå de genom Stora Sjötullen inflytande Bevillningsmedelanvändas och redovisas , till förekommande hvaraf han yrkar, ej allenast att nya Tull-Taxor måtte utarbetas, utan ock hela Tull-Verket organiseras på en mera endamålsenlig fot, samt att reglementariska föreskrifter och författningar i öfverensstämmelse härmed stadgades.
Såsom i sådant hänseende maktpåliggande åtgärder kunna anföras: förbättrandet af kommunikations-anstalterna inom Riket, till åstadkommande af lättare och hastigare transporter mellan produktionsorterna och de tjenligaste afsättningsplatserna; anläggandet af rior eller andra torkningsinachiner, i ändamål alt förvandla den skördade säden till en begärligare och mera förvarhar vara; anläggande af holländerier till boskapsracernas förbättrande i de län, hvilka deraf ännu äro i saknad; anstalter till stuteriernas befrämjande; aftappning och utdikning af sjöar och sanka trakter, hvarigenom landet kan vinna betydlig tillökning i åker och ängsfält; utveckling och förökande af de till landets båtnad redan anordnade undervisnings-anstalterna för jordbruk och landtmanna-näringar; samt hvarjehanda andra i särskilda provinser erforderliga företag tili landtbrukets förbättrande, för hvilka, såsom utgörande föremål för hushållnings-sällskapernas verksamhet, dessa i Rikets flesta län i underdånighet anhållit att, genom proposition till Rikets Ständer, måtte utverkas nödiga stats-anslag. Enär den öfverdrifna tillgången på rusgifvande drycker för arbetsklassen i icke ringa mån bidragit att fostra lättingar och försvarslösa personer, finner Kongl. Majit lämpligt, att bränvinsskatten lemnar medel lill grundfond för uppförandet af nya eller utvidgande af redan befintliga arbetshus inom länen. En utgift, som, jemte kostnaderna för de kontroller å tillverkningen, hvilka varda anbefallde, må kunna anvisas att af den nya hränvinsskatfen efter Kongl. Majits Befäl!- ningshafvandes pröfning och anordnande omedelbart utgå, innan inleverering af länens uppbörd verkställes, är betalningen för sådane tillförene brukade, men efter de nya bestämmelserna - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, JYs 23. 9 melserna ej vidare användbara bränvinsredskap, hvilkas inlösen, såsom ofvan omförmäldt är, egarne påfordra.
Riddcrssavets och Adelns Prytocoll wid llrrima Riks. dagen i Orebro dc» 29 September rtzrv. S. D. Efter föredragning af Stats-Utstottets i dag inkomne Memorial af den 27 sistledne September, rörande den till Utstottet remittera. de motionen om wisie försigtighetsmättS widta. gande till förekommande deraf, att f. d. Ko. nungen mä närma sig till eller beträda Rikets gränser, och dä RiLderstapct och Adeln derwid fann 16v - Den 29 September. fann ingen erinran äga rum, beflöts att be. rördemotion, jemte ett as Herr Silwer stolpe, A. G., ingilwit, samma ämne rörande Dwtamen, skulle till det af Riksens Ständer nedsat. te färskillda Utskott remitteras; Skolandes de öfrige Riks Ständen, genom Protocolls Utdrag, »vänligen inbjudas, att med Ridderskapet och Adeln häruti instämma. ku supr». Lx ?rotoco!Io <^r. 8ilkverstolps. Utdrsg af Högloflige Rid-erffapetS och AdklnS Prolrcoll wid Uttima Riks. dagen i wrebro den 29 StpLtMber S. Till Lag-Mattel t Ett Memorial as Herr Manner fl am, Johan, rörande den tillförordnade Lag Com' nutteens arbetsmethod. l-lr llx prsrocollo O. Zjlfversrol^e. Utdrag af Högloft. RidderssapetS och Adelns ProtocoU wid Urtima Riks. dagen i -drcbro den 29 September 1810. S. D. oöredrogs ä nyo Lag. Utskottets den L5 sist!. September pä Bordet lagda Memorial, inne - Den 29 September. » rgt innehällande Förflag till en Uplopps.Lag; och dä derwid ätskiaige anmärkningar framställdes, hwilka Högloft.
Prof. 1850 # 1851. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Band. 33 lläft. \ 2 Stafs-Utskottets Utlåtande, N:o 269 följde Juli meddelat, det Rikets Ständer beslutat, att, såsom bidrag till en sådan serskild pensionsfond, å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 8,800 r:dr, att till Direktionen öfver Civilstatens pensionsinrättning årligen utbetalas, emot skyldighet för Direktionen, att af de å nämnde, genom dess försorg förräntade, anslag inflytande räntemedel, jemte de från fondens delegare ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde blifva af Kongl. Maj:t i nåder bestämda, dock att utbetalningen af ofvanborörda årliga anslag icke skulle beräknas och vidtaga förr än från och med det år, hvarunder meranämnde serskilda pensionsinrättning af Kongl. Maj:t förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsanslag än det då beviljade, uppfylla de med inrättningen åsyftade ändamål, så och efter det Kong!. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers sålunda i ämnet fattade beslut, under den 30 Augusti samma år anbefallt Direktionen öfver Civilstatens pensionsinrättning att, med hänsigt till ifrågavarande serskilda pensionsanstalts bringande i verksamhet, vidtaga de åtgärder, som kunde finnas erforderliga, hade bemälde Direktion, jemte öfverlemnande af ett upprättadt förslag till reglemente för ofvanberörde pensionsanstalt, uti underdånig skrifvelse den 30 November sistlidet år fästat Kongl.
Då Utskottet tagit alla härvid förekommande omständigheter i öfvervägande, har Utskottet, å ena sidan, funnit de af Motionairen uppgifna missbruk böra, så vidt sig göra låter, på ett passande sätt förekommas, men, å den andra, trott afseende derå böra fästas, att den af Gesäll påräknade skatt verkligen må ingå, samt stt billigheten fordrar, det någon utväg beredes för Gesäller, som kunna, ofta utan eget förvållande, sakna arbete eller försvar hos Mästare, att erhålla det skydd, hvilket åtföljer be - Bevillning-Utskottets Betänkande Nio Sy. horig Mantals-skrifning; och, utgående från dessa synpunkter, har Utskottet trott de föreskrifter, sorn meddelas i 106 och 107 §§. af Förslaget vara mest lämpliga, och, med åberopande af deras innehåll, får Utskottet vördsamt framställa dem till Rikets Höglofl. Ständers godkännande, g. b Q & 60. Jfos Utskottet har förekommit, att den organisation af städernas Taxerings-Comiteer, hvilken i nu gällande Bevillnings-Förordning föreskrifves, synes vara mindre väl afpassad, då Vällofl. Bargare-Ståndets Ledamöter deruti utgör en bestämd pluralitet, samt att deremot en sådan förändring härutinnan, det antalet af Borgare, å enajemt motsvarades af Ledamöter af andra classer, å andra sidan vore med mera rättvisa och billighet förenlig, i grund hvaraf Utskottet härmed får föreslå en sådan förändring i, dessa Comitéers organisation, föreskrifven genom de i Förslaget in - Bevillning-Utskottets Betänkande IV.o Sf. 43 förda nya påbud om det antal at hvarje Stånd, hvaraf Comiteerne skola utgöras. Utskottet har vidare ansett tjenligt, att uti ji6 §. tillägga ett nytt stadgande derom, att till Taxeringsman af Borgare-Ståndet icke må väljas annan person , än den som idkar, verklig borgerlig rörelse.
När dessa obligationer först förseddes med cabinetts-cassans borgen, skedde det i rak strid mot 76 §:n Reg F:n. Mången torde häraf draga den slutsats, att Sländerne alldeles icke behofde befatta sig med liqviden af desamma. Detta anser jag dock vara falskt, emedan de lån, som Styrelsen i vanlig form upptager af den enskilda, bör och skall Staten betala. Med deri grundsats 0111 förhållandet mellan Styrelse och folk jag hyser, och hvilket bör hvila på ömsesidigt förtroende, kan jag ej annat än på det högsta räkna Konungens rådgifvare tili last, att de icke inför Ständerna öppet framlagt förhållandet med denna skuld, och tillstyrkt Konungen att hos Ständerna begära anslag för densammas gäldande. Här hafva visserligen, som jag hört, insinuationer blifvit framkastade om att bibehålla cabinetts-cassan vid dess förra anslag, för att dermed amortera hennes skuld; men detta handlande i smyg anser jag oriktigt, äfven om förslaget skulle komma från någon af Konungens rådgifvare, hvilket jag icke påstår, och illa står tillsammans med Hr Statsministerns yttrande, då statsreglertn förevar och fråga uppstod om anslag till förevar, minister-cassa. Något vidare har jag icke att tillägga, äu att förena mig med Gr. Frölich i detta fall. — Åtskilliga talare hafva yrkat återremiss af betänk., hvilket måhända kommer att blifva R. o. Ad:s beslut; jag får då, om så sker, anhålla, att Const.Utsk , vid frågans ytterligare behandling, ville mera utsträcka de anmärkntr, -sorn kunna hänföras under 107 §:n, d. v. s. icke allenast till hvad Konungens rådgifvare gjort, som icke ländt Riket till sannskyldig nytta, utan äfven till hvad de underlåtit till befordrande deraf, och dymedelst förekomma det il dolce far melite, sorn en af Konungens rådgifvare framställt såsom enda sättet att undgå anmärkntr.
Sedan upplysning vunnits, att Bonde-Ståndet numera remitterat nämnde tvänne motioner till Bevillnings-Utskottet, ansåg Borgare-Ståndet, å dess sida, någon särskild åtgärd, i afseende på remiss, icke erfordras, utan lade Stats-Utskottets memorialer N:o 10 och 11, till handlingarne; och N:o 12, med återlemnande till Borgare-Ståndet af Herr G. F. Askers motion £N:o 68), nied hemställan, att folkskole-afgiften hädanefter må af Kronans och städernas uppbördsman omedelbart levereras till vederbörande skolstyrelse; Borgare-Ståndet beslöt remiss af sistnämnda motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Rikets Ständers år 1853 församlade Revisores berättelse öfver granskning af Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning. S. D. Föredrogs ånyo Herr Henschens motion (N:o 194), uti hvilken föreslå», att Borgare-Ståndet, med stöd af 2 mon. 36 8 R. O., må tillsätta ett Enskildt Utskott, för att utarbeta ett fullständigt förslag till en Allmän Siads-Ordning eller Ordningsstadga för Städerna, i hvilket afseende särskilda bestämmelser jemväl voro af motionären uppgifna. Sedan Borgare-Ståndet beslutat, att, i anledning af nämnde motion, Enskildt Utskott af Ståndet icke tillsättes, remitterades motionen i öfrigt till Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottet. \ * Från Hederv. Bonde-Ståndet. ' S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ett af Nils Larsson "från Jemtlands län afgifvet mundtligt yttrande, angående transito-handeln emellan Sverige och Norrige, för alt i sammanhang med en af honom i samma ämne förut väckt och till nämnde Utskott remitterad motion behandlas. S. D. Vid föredragning af ett från Höglofl.
Han har ur de franska komedierna tagit sina figurer sådana de gå och stå, ooh derpå har han skrifvit på affischen » scenen är i Stockholm », hvilket emellertid är minst sagdt tvifvelaktigt, enär hela stycket igenom intet enda svenskt drag finnes — utom ett: att dessa aktningsvärda personer så l^ertinnerligt afsky nya » riktningar » och nya idéer, och beklaga sig öfver tidens ondska och tiden öfver hufvud taget. Axels moder talar tydligast ut hvad hon vill, då hon — den snälla gumman! — tycker att man borde kunna » dansa genom lifvet med takt och nobless » — något som onekligen vore ganska nöjsamt, blott baletten kunde bli allmän. Men tyvärr, fortsätter hon mycket riktigt, tiden är inte sådan! Man slänger nu hit och dit och det blir felsteg och snedsprång. Inbilla oss den som kan, att en svensk man skulle spela den roll af teatertyrann mot sin hustru, som denne grefve de Clermont Latour — nej, herr Bunge hette han på affischen, och skulle ha en så len hartass * gent emot sin frusälskare, som han du med god smak upphöjer till s&amp; godt som sin egen son. Inbilla oss att Ellen skulle vuxit upp till en dylik teateringenue, ovetande men fhllkomlig för öfrigt,. — och att Axel skulle betett sig sä genomlumpet som i dessa scener, d&amp; 1 ' enfant prodigue kommit äter till hemmet och den gödda kalf-ven redeB till. Och betjenten-morbrodern! Det förundrar ingen att herskapet Bnnge gäng efter annan uttrycker sin oförs tälda förvåning öfver att ha Ätt ett dylikt underkur till tjensteande, — fastän herr Bnnge naturligtvis genast kan — afsides — underrätta publiken om att Henrik snappat upp litet vetande öfver allt, der han dragit fram.