Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nu övergick Nilenius strax till sina egna angelägenheter. Skottet han lossat tycktes ej ha verkat, han sparade nästa salva till längre fram. Han omtalade att han på sista tiden börjat få svårt för att gå fort. Ja må flämta och pusta, men det är som hadde ja en klomp i bröstet. Och bara för att jag har förtroende för däj å för ingen anna på hela joren, så ska du veta, lallade han med hemlighetsfull min, att ja vari hos doktorn, ja, de har ja. Du kan ju hålla käften å inte babbla me de i byn å i ditt hem men ja har obotlit hjärtfel obotlit hjärtfel. Å doktorn han sa, att när ja dör ä dä som när man blåser ut ljus, så fort å smärtfritt går de å inte ä ja rädd, för på ett helvete tror ja inte, men de är svårt ändå å riktit komma bort från de gamla, fast nog har jag läst så mycke, så jag vet att om där är en rättfärdig gud, inte har han nåt helvete. Eller va tror du, du är ju lärd på sånt, du grubblar ju så du är väl som en professor. Hör du, tro inte att ja är rädd, inte. Får jag lägga mäj ett tag på din säng eller vill du följa mäj hem De gick hem till Nilenius, och komna mitt på gården stupade den raglande gubben plötsligt kull, gav till ett skrik och grävde med händerna i gräsroten, med ansiktet nedvänt, under det ryggen stod upp, krampaktigt, som en sprättbåge höjde sig den breda bakdelen under det stöveltårna spårade upp marken. Skriket hade lockat ut svärfadern som kom linkande på två käppar, gnällande som en hund av förskräckelse. Ett par drängar kom och bar med Davids hjälp in den fallne. Han var ohyggligt tung, och kroppen saknade styrsel. De lade honom på en säng i kökskammaren och hustrun störtade till, kvidande och snyftande, med de röda, magra, blanka händerna ännu våta av diskvatten. Ä han dö, säj om han ä dö? jämrade hon.
Tulls medlen borde utgä, och af B?wi!!nin.gen ersättas StatS-Werket, af. draga 7 Procent för beloppet af hwad Contoi. ret sälunda utbetalt/' "Möj. Den L2 September. 18Z "Möjeligs-eten för Riksgälds Contoiret att »verkställa en sudan inlören, är ännu icke gif. wen, och tidm dertill icke ck er nära för banden, mea pä det Stats , Werkct ej mä belastas med e:r opåräknad utgiit, derest Riksgälds, Csn» toiret inlöser nägon del af förenämnde Ja-visningar och Vanqum erhäller hela den summa, sorn till deras samt hela Krigsffuldens afdordands blifwit anslagen, bär Kongl. Maj t ansett sig föranläten, att för Riksens SränderS Stars Utskott framställa fsrhällandet till den ät. gärd, som med Riksens Ständers afsigt kan finnas öfwrrensstämmande." ^ "Kongl. Majck förblifwer Riksens -L-tän. ders Stats-Utskott med all Kongl. Näd och Pnnest wälbcwägen." Ut supra. kllsnz jjärks. För att ät ämnet för denna Kongl. Maj is Nådiga Proposition gifwa deu utrednings sorn för pröfningeu deraf blifwer Rrkiens Höglost. Ständer nödig, fär Stats Urskottet om bockas, senheten af de försträckningar. hwarom Riksens Ständers Banque blifwit tillitad, samt om wil. koren derwid, meddela följande rrppiysningar. Först utgöres Banquens Capita! fordran af de sju Millioner Riksdaler, rnbrräknadt det är 18O8 af Kongl. Maj,t disponerade Credtti. vet pä en Million Riksdaler, hwarmcd, Ban quen - ,84 Den z September. qven tilt Krias utgifterne, redan före utgängen af nästledne är 1809, biträdt.
Juryn lät öfverväldiga sig af medömkan med den tilltalade för straffets svårhet, och den med lagliga skäl öfverbevisade frikändes. Någon mäste likväl vara ägare till tjufgodset. Tjufven var frikänd, således bona fide possessor, och rättens ordförande måste, emot sin egen öfvertygelse, i den rätta ägarens närvaro till tjufven återställa det honom fråntagna godset. Nu frågar jag: Är detta rättvisa? Är detta lagskipning? Min fjerde anmärkning hemtar jag från det olika sätt, hvarpå jurynämnder ibland behandlat likartade eller t. o. m. alldeles lika mål. Mer än en gång har det handt, att en tilltalad blifvit frikänd för en förbrytelse och att en annan blifvit fälld för en alldeles lika beskaffad. Sådant bör och kan undvikas, om nemligen målen behandlas af allmänna domstolarna. Underrätterna kunna visserligen döma olika; men appel gifves då från den ena domstolen till den andra, och slutligen måste i högsta instansen enhet kunna finnas. Jag ber, att då jag snart kommer att särskildt tala om den Svenska tryckfrihetsjuryn, vidare få utveckla detta ämne. Jag gör slutligen, för det femte, mot jury i allmänhet den anmärkningen, att dess ledamöter icke stå i någon ansvarighet för sina domslut. Huru ofta hafva vi icke hört omtalas behofvet af domaremagtens och administrativa myndigheternas ansvarighet inför lagen. Hvarföre skola då endast tryckfrihetsmål afdömos af icke ansvariga domare? Jag ber här att få ställa den anmärkningen till dem af R. o. Ad:s ledamöter, som möjligen kunna dela de åsigter, jag haft äran framställa, att dessa juryns allm. olägenheter endast torde kunna afhjelpas genom [juryns fullkomliga afskaffande. Ett annat förhållande inträder måhända i afseende på de särskilda anmärkningar, jag nu går att framställa mot juryn, sådan den här i Sverige finnes inrättad. Jag anmärker mot denna jury, för det första, att den är en undantagslag. Dessa, jag erkänner det öppet, älskar jag icke blott derföre, att de äro undantagslagar. De medföra dessutom i sin tillämpning mångfaldiga olägenheter: misstroende hos den, på hvilken lagen skall tillämpas; osäkerhet hos den, som skall tillämpa lagen.
I denna punkt liar Utsk. sagt, ”att Fullmäktiges pluralitet lemnat å sido föreskriften i Banko-regl:tets 63 §; innefattande stadgande alt, i händelse något skulle eftersättas, hvarå Understyrelsen ej genast kan förskaffa rättelse, Fullmäktige skola, efter härom gjord anmälan, anbefalla innehållning af den eller de personers lön , som till försummelsen äro vållande, intill dess det efterliggande arbetet blifvit behörigen fullgjord!.” Jag befarar att Utsk. icke läst 33 § i Banko-reglstet, och sorn Fullmäktige äro skyldige att ställa sig till efterrättelse icke blott den 63:dje utan äfven den 33:dje §, så anhåller jag, att till deras urskuldande få upläsa den sednare, så lydande: ”De frågor, sorn afse tillämpningen af Bankens embelsoch tjenstemäns betalningseller ersättningsskyldighet, få icke, i händelse af bestridande, afgöras utaf Fullmäktige eller Understyrelsen, ulan böra, efter föregången undersökning, öfverlemnas lill vederbörlig domstol.” Om Fullmäktige skulle tillåta sig att innehålla någon tjenstemans lön och denne yttrar: ”Sådant underkastar jag mig ieke, utan anlitar vederbör!, domstol till utbekommande af min rätt,” så kan Fullmäktiges åtgärd i sådant hänseende inställas: Mende böra icke blottställa sig för en sådan händelse, utan se sig före Den 8 Feb mari. 377 så att de icke förhasta sig med löners innehållning. Når nu den ifrågavar. tjenstemannen tillfrågades huruvida han ville underkasta sig ersättningsskyldighet, så förklarade han sig dermed nöjd, och ställde säkerhet för fullgörandet, intilldess saken blefve utredd. Någon vidare åtgärd kunde då af Fullmäktige, enl. min åsigt icke vidtagas. Hr Mannerskantz:
Uti ett i anledning af denna underdåniga ansökning afgilvct yttrande bar Kronofogden i orten, jemte vitsordande af de i ansökningen ornlörmiilde förhållanden, upplyst att Markaryds församling, bestående af 44$ mantal, deraf 59$ kronoskatte, 2| krono och 2 mantal frälse, med en folkmängd, enligt 1859 års skattskrifuin”slängd, utgörande 5,100 personer, hvaraf 1,344 mantalsskrifne samt 1,756 mantalsfrie och minderårige, vore vanlottad derigenom, att den magra och stenbundna jordmånen icke lemnade uppehälle åt befolkningen, som derföre hufvudsakligen måste egna sig åt de för tillfället mera lönande binäringarne, tillverkning och försäljning af välskedar samt afverkning och transport af de få skogsprodukter, som ännu funnes qvar, men hvilka näringar årligen altogo och gålve mindre afkastning; — och har den underdåniga ansökningen blifvit såväl af bemälde Kronofogde, som äfven al vederbörande Konsistorium och Konungens Befallningshafvande förordad; hvaremot Kongl. Kammar-kollegium i afgifvet underdånigt utlåtande för sin del till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat om och i hvad mån, i anseende till uppgifne och vitsordade förhållanden, den underdåniga ansökningen kunde anses böra i nåder behjertas. Vid underdånig föredragning af detta ärende den 17 sistlidne November har, enligt hvad Utskottet inhemtat. Kongl. Majit ansett att i ofvanberörda ansökning skäf icke vore anförda af beskaffenhet, att till någon särskild åtgärd af Kongl. Majit föranleda.
Riksdag beviljade och sedermera utbetalda låneoch anslagssummor. 3,333: 16. Anslag utan åter betalningsskyldighet: Utaf anslaget för Lagberedningen, af hvilket anslag, utgörande för åren 1848, 1849 och 1850 tillsammans35,991 R:dr 32 sk., förut utbetalts 14,991: 32., ytterligare . . anslaget för Topografiska corpsens arbeten, hvilket anslag utgör för samma år 36,000 R:dr, deraf förut utbetalts 16,000 R:dr, ytterligare 2,975: 4,000: Transport: 10,308: 16. 555,203: 26. 9 — 66 — Beviljade anslag till vägförbättringar utaf dertill vid sednaste Riksdag anvisade medel. Utaf anslaget för Carlsborgs fästningsbyggnad, hvilket anslag utgör för olvannämnde 3:neår 90,000 R:dr, deraf förut utbetalts 45,000 R:dr, ytterligare 15,000: „ för fästning sbyggnaderna vid IVidholm, Carlsten och Carlskrona, dito 315.000 R:dr, deraf förut utbetalts 180.000 R:dr, ytterligare 15,000:' - „ för nya dockbyggnaden i Carlskrona, dito 88,560 R:dr, deraf förut utbetalts 13,500 R:dr, ytterligare 45,540: „ för byggandet af ångfartyg, dito 300.000 R:dr, 90,500: „ för anskaffning af stenkol för Flottans behof, dito 10,000 R:dr, 5,000: „ för bombkanoners och projektilers anskaffande, dito 33,700 R:dr,
Cl genom gifvas, en bestämdare lydelse än den som här står, hvilken .omförmäler »särskilda bygnader, som antingen äro till boställen eller eljest på lön anslagna eller oek. till begagnande mot lifstidsstädja uplåtna» Också stadgar just i följd häraf nu gällande Bevilln:sFörordning att boställslägenheterna skola särskildt upskattas, utan att sjelfva fastighetens upskattningsvärde skall blifva grunden för boställsliafyarens bevillning. Jag anhåller således att Utsk:t behagade benäget taga detta stadgande i närmare öfvervägande och tillse om icke någon förändring i ordalagen kunde ega rum. * Hr Tornerhjelm, Budolf: Äfven jag anser punkten 6 ganska sväfvande, emedan deri icke bestämmes hvilka de lägenheter äro, som deri omtalas. Derföre tror jag rättast vara att återremittera hela §:n, hvarå jag anhåller om H. Exc. Hr Gr:s o. Landtm:s propos. Gr. af Ugglas: Jag får äran uplysa att Hr Printzenskölds upgift, det boställen för närvarande icke hafva någon beskattning, ej är öfverensstämmande med hvad nu gällande boställsförordning innehåller. Den säger nemligen i dess 26 §, att boställen taxeras liksom all annan jord. I 82:dra §:n BevillmsEörordningen foreskrifves huru dermed skall tillgå. Någon anmärkning mot Utsk:t torde sål. icke böra förekomma i afseende på ifrågavarande punkt, utan i 9:de §:n, der fråga är om hvar bevillning skall påföras. Er h. Tersmeden: Det är visserligen sannt att några bestämmelser i denna § öfverensstämma i sjelfva saken med nu gällande BevilksFörordning. Men hvad beträffar litt. b, vill jag anmärka att »särskilda byggnader» för närvarande icke äro beskattade. Om vi sålunda nu bifalla denna punkt, så hafva vi med detsamma godkännt beskattningen af byggnader, hvilket är något, som jag icke vill medgifva. Jag anhåller följaktligen om återremiss af §:n i sin helhet.
Län innestå icke mindre än 549>l09 födr ^9 skl 4 nst., Stats-Utskottcts Utlåtande N.-o 355. 5 samt för sistberörde skulder, uti Stats-Utskottels Utlåtande N:o 297 Sr tillstyrkt, dels eftergift ocU afskrifning för en tredjedel och dels anstånd med återbetalningen af de öfriga två tred jedelarne, så, och med fästadt afseende på de serskilda upplysningar berörde Promemoria tillika innehåller, torde innan nästa Riksdag icke kunna påräknas större tillgång, än omkring R:dr 5oo,ooo, häri inbegripne behållningen på räkningen i Vexel-Banken, stor 48>4°3 R:dr 38 sk. 10 r;st. På grund af en sådan erhållen upplysning, hav Utskottet funnit, att, vid inträffande mera allmänna och svårare missväxter, den anvisade tillgången uti i83o års creditivmedel, torde blifva mindre tillräcklig, att dermed undsätta de mest behöfvande. I fråga åter om anvisande af den penninge-lillgång, som ytterligare erfordras, sä har Utskottet, delande de uti Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 29, om Tull-Bevillningen, framställda åsigter, hvari Talare, hvilka vid remitteringen af den Kongl. Propositionen sig yttrat, jemväl instämt, så väl, i afseende på nyttan af en fix och oföränderlig tull å inkommande spanmål, som användandet af samma tull till spanmålsundsättningar i missväxtår, ansett denna tullinkomst böra, såsom den lämpligaste, företrädesvis begagnas, och hvadan Utskottet skolat föreslå och tillstyrka, att, under förbehåll, att en oföränderlig lull å inkommande spanmål varder i Nåder fastställd, åtminstone för en tid af fem år, al! sådan inflytande tull må, emot vanlig redovisning, öfverlemnas till Kongl. Majrts Nådiga disposition för ifrågavarande undsättningars meddelande. Då likväl
Den nya Drottningholms-vägen blef, enligt Ståthållare-embetets på Drottningholm kungörelse den 20 Augusti 1787, upplåten till allmänt begagnande, så väl till Kongl, lustslottet Drottningholm, som oek derförbi, af resande och allmoge till och från Svartsjö län, genom såkallade Malmgatan åt stora vägen, förbi ladugården och vidare efter utsatta visare. Denna kungörelse innefattar icke föreskrift om någon afgifts erläggande vid de trenue broarne. Underhållskostnaden bestriddes till och med slutet af år 1802 utaf den för byggnader och reparationer vid Drottningholms och Haga slott då anslagna summa, 20,000 Ridr årligen. Bchofvet at större reparationer lärer emedlertid hafva ledt tanken på möjligheten att genom bropenningar bereda tillgång till nämnde underhäll, och i sådant afseende blefvo, på Drottningholms slottskassas bekostnad, brostugor uppförde för uppbörd af bropenningar, hvilka fastställdas genom en den 27 September 1802 utfärdad taxa. Redan året derpå eller 1803 erfordrade Nockeby bros iståndsättande en utgift af 7,288 Ridr 32 sk. banko. Uti Nådigt bref den 23 Augusti 1810 förordnade Kongl. Majit, att bropenningarnc, som dessförinnan användts till större förbättringar, med arrendatorerne afbroafgiften ålagd skyldighet att afhjelpa mindre bristfälligheter å broarne, borde ingå blund Statsverkets inkomster. Genom Kongl, brefvet den 28 April 1814 anbefalldes, att koslnaderne för broarnes och vägens underhållande skulle af Statsverket förskjutas och sedermera af besparingarne å Riksstatens första hufvudtitel eller öfverskotten på inkomsterne ersättas samt bohofvet derefter hos Rikets Ständer anmälas. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 5.
Vt drag den i5 Märs iBjq. 25 inål, N:o 441, i följd af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden, i anledning af Utskottets hemställan i Memorial, N:o 416, angående de 70,000 Rdr, som äro anvisade för Krigs-Collegii Departementers materiela behof och Kruttillverknings-kostnademe, nemligen: att denna summa måtte årligen utaf öfverskotten på Stats-Verkets ordinarie och extra ordinarie inkomster för åren från och med 1830 från Riksgälds-Contoiret utbetalas, så vidt de dertill lemna tillgång, men att någon ersättning för hvad som för ett år brister i berörde 70,000 Rdr icke får tagas af öfverskotten för ett annat år. Ståndet fötblef vid sitt, den 13 dennes, i ämnet fattade beslut och godkände de föreslagna Voterings-propositionerne. S. D. Vid nu skedd föredragning gillades Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 431, angående väckt fråga om anslag för utskrifning af Manuscript till tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll samt för Gorrecturläsning; och N:o 440, om anslag för upprättandet och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 18*7 och 1818 årens Riksdag samt för författande af Register öfver samma Stånds Protocoll vid sisth Riksdag. S. D, Föredrogos följande ExpeditionsUtskottets Memorial: Bih. till R.-St. Brot. 1828 — i83o, 9 Senni, 3 Band. 6;ie Hiift. 4- i6 Prat. Utdrag dan i5 Mars i83o. N:o 446, angående en underdånig Skrifvelse otn verkställd granskning af Lazaretts-och Curhus-Räkenskaperne, bifölls; N:o 450, med förfrågan, i afseende på ett i underrättelserne för Tull-Taxans tillämpning förbigånget stadgande, rörande Drawback, bifölls; N:o 452, angående en underdånig
S D. Fortsattes behandlingen af Stats-Utskottets Utlåtande M 60, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel, dervid 23 och 24 punkterna bifollos ; 25 punkten bifölls med den ändring, att Ståndet beviljade en förhöjning af allenast 8,600 R:dr uti nuvarande årsamlaget för Alnarps landtbruksinstitut; och skulle i följd häraf föreståndarens aflöning minskas med 1,000 R:dr samt lärarens i agrikulturkemi, geologi och fysik lön utgå med 2,500 R:dr; 26, 27, 28, 29, 30, 51, 32 och 33 punkterna: bif ollos; 34 punkten lades lill handlingarne; 55 och 36 punkterna: biföllos. Prof.-Utdrag den 19 April 1866. 235 S. D. Fortsattes föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande M 60, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel, dervid Ståndet fattade följande beslut: Med afslag å Utskottets hemställan i 42 punkten beslöt Ståndet, att en summa af 2,000 R:dr skall anslås till understöd åt personer af mankönet, för att genomgå fullständig lärokurs uti allt hvad till boskapens uppfödning, utfodring, rykt, mjölkning, gödning och skötsel i allmänhet m. m. hörer. Det i punkten 48 tillstyrkta anslag å ordinarie stat af 1,500 R:dr till aflöning åt en uppsyningsman och förevisare vid den utställning af landtbruksredskap och modeller, som är afsedd att ega rum i Landtbruks-akademiens lokal uti slöjdskolans nya hus, äfvensom till lokalens städning m. m , beslöt Ståndet, för sin del, skulle utgå med ett belopp af 1,000 R:dr. Med förkastande af Utskottets hemställan i 49 punkten, godkände Ståndet Andem Anderssons från Skaraborgs län deri omnämnda motion,' och beslöt att, på sätt motionären föreslagit, en summa af 8,000
I afseende på detta Anslag, som H. PresteStändet och V, BorgareStändet bifallit, samt H. R. o. A. lemnat oanmärkt, hafva BuksdagsFullmäktige Casper Wijkman ^ Nils Mansson m. fl. yrkat, att då i sednare tider äfven sådan ränta eller tionde, som uttryckeligen varit donerad till något visst Läns Lazarett eller Hospital, blifvit indragen till SeraphimerOrdensGillets disposition, men det vore i sin ordning, att Anslagen oförryckt bibehöllos för det ändamål hvartill de voro 2io Stats-Utskottets gifne, Utskottet borde bestämdt upplysa, huruvida sådana donationer blifvit inberäknade under den i denna Punct upptagne ordinarie Ränta oell Tionde. Jemte anmälan, att berörde Anslag innefattar hela Statsbidraget för Hospitalers oell Lazaretters underhåll, får Utskottet tillkännagifva, att sedan, genom f« t sk i 11 ige förslag till en förändrad organisation alLänsHospitalen, Rikets år 1823 församlade St:rs uppmärksamhet blifvit fästad derå, att desse Inrättningar dittills endast ofullkomligt motsvarat det med dem åsyftade ändamål, enär, enligt hvad K. SeraphiinerOrdensGillet, uti dess under d. 3Dec. i822aflåtne underd. Berättelse, angrde LänsLazaretten i Riket m. m., jemväl erkänt, allt för få anstalter varit vidtagne till Ilospitalshjonens förbättring, på hvilken grund och dä dels tillgång saknades till samtelige LänsHospitalens förbättrande, dels ock dessa Inrättningars fullkomnande icke syntes kunna äga rum, med annat vilkor, än att, genom sammanförandet af ett större antal dårar på ett ställe, utväg bereddes till iubcmtande af den erfarenhet, som erfordrades, för att använda de uti sednare tider bepröfvade medel till svagsintes botande; så förklarade R.
Ständer finna lämpligt, att hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, i afseende på den förändring eller rättelse i förrberörde Reglemente, sorn Kongl. Majit i Nåder kan pröfva i anledning deraf böra vidtagas. I öfrigt hafva Deputerade Öfverlemnat de-; ras åtgärder till Riksens Höglofl. Ständers bedömande samt afvakta derom yttrande, äfven som rörande fortsättningen af Deputerades befattning; och har dessutom en af dem, Herr Professoren m. m. Doctor Sven Wijkman Caspersson uti serskildt hos Högvördige Präst-Ståndet ingifvet Memorial, hvilket till Stats-Utskottets handläggning, i sammanhang med Deputerades berättelse, blifvit remitteradt, meddelat upplysning uti åtskillige med detta ärende gemenskap ägande omständigheter. Beträffande Deputerades åtgärder och fortfarandet dermed; så, enär, på sätt deras Berättelse utvisar, Deputerade med serdeles nit och uppmärksamhet följt och befrämjat fortgången af Revisions-arbetet under den sedan sista Riksdag passerade tiden samt genom infordrande af vederbörlige uppgifter, beredt en generel öfverSlgt af Krigs-Eonds-beloppet och redogörelsen bihang till Riks-St. Fröt. 1S17 • t$ig. 4.de Sami. N:r tgj, tgi. Betänk anden. derföre på det hela m. m., lära Riksens Hög' lufi. Ständer finna, det Deputerade i alla delar uppfyldt hvad dem efter Instructionen till Kordt och fullkomligt svarat emot det dem lemnade förtroende: Och, som, enligt
”liing.” r:o ”^3å grttnb af tjwab ^örorbnmgen af ben 4:be %d ”bntarii 181 r jfabgar, {fatt af ffogsmarf 1,200 2amntanö ”futtgob niarf anfeS froara emot ett bett bemman, ocf) i ”förbåftanbe titt SVarfertö bättre etter fämre bejTaffenbet ”får grabcriitg af fTogen ffc ifrån 1,200 3tnuntanb titt ocf) ”meb 3,ooo atumitanb, bmaröfrocr ett bett hemmans uts ”rpntnic ei får utfträcfaö.” 2:0 ”©eban förf? atta frågor om 2)rnfcns rättighet att ”få Föpa beraö ffogar titt ffatte, btifroit afgiorbe, fanit ftnb Äaiiiutar klimat bet refultat, att be beni åfattc räntor, itträfnabé efter ett nicbium af be io ftftforflutitc årenS ntarfegångSpriS, uppgå till ininbre be ÅronosmärberittgS sränta, font fönvanblab, efter be ftftförfliitne 10 årenS marfegångSpriS, ttppginge till ett nies bcltal af 5i 3i:br 18 jj. 4 rfi. årligen, öfter lifa beratningSfätt bär bodt för famina tib SiecognitionSsafgiften oct) ÄolfribetSsbemillningeu utgjort tillfaminanS 12.8 3i:br 26 1?., eller 77 5i 3i:br 18 f. 4 rfi., oå; Äongl. fi'anmtar
Drätsel verk förvaltas af en särskild Cornmission, i öfverensstämmelse med derom af Eders Kongl. Maj:t fastsläldt reglemente; och hafva flere nyttiga förbättringar å Stadens gator, broar och allmänna platser i sednare åren skett, genom denna Commissions försorg. c) Borås. Staden är anlagd under Konung Gustaf Adolph den Stores regeringstid, år 1622, förnämligast med afseende på den reseoch gårdfari handelsrörelse, som derstädes än i dag idkas och hvaraf Stadens bestånd hufvudsakligen beror: för öfrigt grundar sig detta på vanlig bodoch minut-handel, fabriker och handtverkei ier samt endast i mindre mån på jordbruks-skötsel. För reseoch gårdfari-handeln, som med drift siräckes till alla delar af Riket och äfven till Norrige, uppköpa Stadens handlande högst betydliga partier af inhemska linneoch i synnerhet ylle-väfnader från Skåne, Halland och Småland samt äfven från andre orter, af hvilka ylleväfnaderna till stor del stampas, färgas och beredas inom Staden och i dess granskap, till tjenlig handelsvara; hvarförutan Stadens handlande äro förläggare lill eller uppköpare af betydlige andelar i de bomuilsväfnads-artiklar som tillverkas i Staden och egentligen uti den landsort deromkring, hvarest väfnads-industrien har sitt säte. Bodoch minut-handeln med vanliga köp mannavaror är deremot inom Staden föga vigtig, i afseende till stapel-orten Götheborgs nära belägenhet; men omsättningen på Stadens torg med landtmannaproducter, och i synnerhet spanmål, är ganska liflig, så att en stor del af Skaraborgs Läns invånare och de jordbrukare uti Elfsborgs Län, som vanligen afiora deras öfverskoLts-spanmål till Botås, finna derstädes säker och merendels förmånlig afsättning dels till Stadens inbyggare och handlande samt dels, och för det mesta, till allmoge och uppköpare från de Staden omgif - I 49 omgifvande folkrika trakter, som räknas till Gårdfarihandels-districtet, och i livilka jorden icke framalstra]’ nog spanmål för folkmängdens behof.