Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domare och Lagman, sväfvade under åren 1781–1784 omkring i åtskilliga landsorter, – mestadels, såsom det synes, i trakterna af Borås och Vexiö, – för att åtfölja Häradshöfdingar på tingsfärder och omsider sjelf såsom Vice Häradshöfding tjenstgöra. Det är häraf, som större delen af de i vår samling befintliga brefven till honom17 blifvit föranledd. Flödande af känsla och snille, som i eldvågor genomströmma dem, gifva de en den mest underhållande både vittra och philosophiska läsning. Särskildt förtälja de ock Thorilds inre och yttre historia under de ofvannämnda åren. De måla hans person, sådan den var vid tidpunkten af – eller näst före och näst efter – hans första auctorliga uppträdande; beskaffenheten af hans sätt att vara vän; arten af den naturalistiska Pantheism, som nu hos honom afgjordt intagit Christendomens plats; sjelfva tidehvarfvet öfverhufvud – från en viss sida betraktadt; och allt detta till den grad åskådligt, att ett offentliggörande urval säkert skall tillvinna sig det oinskränktaste bifall. En och annan betraktelse, till hvilken de erbjuda flerfaldig anledning, torde lämpligast kunna meddelas efteråt, der den icke går det omedelbara, nya, friska, fulla intrycket i förväg. Till Heurlin. Lund d. 24 Juli. Bäste vän! se här Grafskrifterna! De kunde ha kommit ett par postdagar förr. Men ni känner min epikurism. Jag vågar icke säga mycket om dem ... matta ... icke nog ömma, lifliga; men det förargar mig, att de så väl kunna kallas mig värdiga. Den orimmade är för Er18. — Jag vet icke, om den skall behaga er. Men det skall åtminstone ej misshaga er, att jag ännu icke glömt bort Christendomens ljufva villor. Det rörde mig, att ännu en gång försätta mig i deras illusion. Jag tror, att de mesta tankarne äro ädla och rena. En enda sinnrikhet är der likväl, som faller i det felet att spela med småsaker. Det skall roa mig att se om ni hittar den. Stryk ändå inte ut den! Småvett bör ännu kunna göra lycka i Småland.
Just i detta erkännande af Frihm synes, efter mitt ringa förmenande, ligga ett stöd för StatsUtsk:s upgifne skäl att ämnet icke vore fullt utredt. För min del tror jag att med den jemnkning, som detta Frilrs yttrande innebär, torde saken vara lätt afgjord. Frihtn har till min särdeles stora glädje, såsom fordom äfven hafvande äran stå i Arméens leder, medgifvit att ingalunda meningen varit så länge qvarhålla de Officerare, hvilka blifvit till Marieberg kommenderade, till dess de skulle få rättighet att komma i åtnjutande af den föreslagna pensionen, Det har varit för mig glädjande att höra, emedan jag tror att en stor del af de ämnen som vid det högre Artilleri-läroverket inhemta», böra läras icke allenast theoretiskt, utan äfven praktiskt hvilket svårligen kan under en fortsatt lärotid af 20 år förväntas af läraren. I det skick jag således finner frågan stå, skulle jag tro att bifall till K. M:s förslag endast skulle gifva anledn. till att dessa Officerare längre qvarstodo, men att deremot ett afslag skulle bedröfva den lärare, som utan skada kan qvarstå i 20 år. Jag får derföre föreslå att punkten mätte återremitteras till Höglofl. StatsUtsk., som icke lärer försumma att inhämta de ytterligare uplysningar i ämnet, som kunna lända till en för saken nyttigare utgång, än hvartill jag tror bifall eller afslag leda. Den 9 December f. m. Hr Prytz, Lars Adolf: Efter den fullständiga utveckling af förhållandet med lärarne vid Marieberg som Frih. Wrede lemnat, borde det icke återstå för mig annat än att instämma med honom och begära afslag å Utsk:s hemställan i denna del; men jag önskar fästa mig vid en särskild omständighet och den är att då lärarne vid KrigsAkademien, det lägre läroverket, äro berättigade till pension, synes det mig vara en orimlighet att lärarne vid det högre läroverket, på hvilket skicklighet och förmåga större anspråk måste förutsättas, icke skola befinnas berättigade att efter 20 års tjenstgöring erhålla den ringa pension som K. M. föreslagit.
Jag kan icke neka, att, när jag, få dagar derefter, hörde Herr Lector Silverstolpe instämma segersång öfver ”det stora steg, ”sorn taget blifvit till det höga mål, hvarpå ”han år 1809 gjort Riksens Ständer upp”märksamme” — Skol-statenS lön-förbättring ”nemligen — ”efter hvilket steg det står i ”Styrelsens magt att gifva våra allmänna ”Skolor den inrättning, som för Nationens ”höjande till en sann vetenskaplig bildning ”kan vara af nöden” — för att rycka Nationen ”ur det sede-förderf och den slapp* 2 54 Den 11 Maj. ”hot” i hvilken Svenska Folket, enligt Herr Lector Silverstolpes påstående, ligger för”sankt, och derjemte ihågkom RiddarhusScercterarens bestridande af min begärda återremiss af StatsUtskpttets Betänkande, kvilla. ? t man annars, när fråga är om Penningebi I* a-g för Nationen, icke gerna gör, så uppväcktes genom allt detta hos mig en högst obehaglig känsla, och jag beslöt att, i afseende på Herr Lector Silverstolpes Memorial, icke inom blotta anmärkningar inskränka mig. Herr Adlerbeth yttrar den förmodan, att de, som klaga att Kongl. Uppfostrings-Comitéen hittills så föga uträttat, icke gifvit sig mödan att läsa dess utgifna Berättelse, och anförer ibland andra Comitéens åtgärder att genom dess bemödande Gymnastiken blifvit här i landet intörd. Jag katt försäkra, att jag, ehuru icke kallad att deltaga i Comitéens befattning, dock uppå föremålet för dess undersökningar fästat den största uppmärksamhet. Det var jag, som år i8l2, i anledning af ett till OeconomieUtskottet remitteradt Memorial, inom Utskog tet gjorde Motion om att föreslå Riksens Ständer att i »underdånighet tacka Kongl.
Flere intressanta meddelanden o m nykterhetsrörelsen i England och Amerika väckte stort intresse, och hvad som måste falla hvarje svensk i ögonen är, i hvilken grad de bildade klasserna, särskildt de bildade qvinnorna, der söka gå i spetsen för nykterhetsrörelsen och verka ej blott med tal, utan med exempel. SedUghetshågan behandlades äfven. Flera af den bekanta mrs Bullers vänner voro bland kongressens ledande personligheter, och med entusiasm antogs en resolution, angående upphäfvande af den reglementerade prostitutionen. Några resolutioner, hvilka afsågo att förbättra den franska qvinnans ställning inför lagen, fattades, och i dessa sista resolutioner torde ligga denna kongress ' största betydelse för Frankrike. Dessa resolutioner afsågo att skydda den unga flickan till 16 år, låta qvinnan få vara förmyndare, få vara handlande, få behålla äfven som gift sin arbetsförtjenst m. fl. önskningsmål, hvilka redan äro i Sverige uppnådda. Kongressen uttalade sig för samuppfostran. I Frankrike har man dock ej ännu tagit något steg i den riktningen. Till o c h med bröder och systrar uppfostras ofta i sträng afskildhet, och det berättades från klosterundervisningen, huru det framhållits som synd för den lilla tioårsflickan att leka med sin yngre broder. Kongressens resolution, att införandet af samundervisning vore ett önskningsmål, kan sålunda från fransk synpunkt betraktas som radikal. Att resolutioner om djurskydd och verldsfred skulle framkomma på en filantropisk qvinnokongress faller af sig sjelf t. Hvad verldsfreden angår, så var det desto tydligare, att hon hörde till de s. k. fromma önskningarna, som man ej vågade låta någon representant från Tyskland helsa församlingen, hvilket de andra landens representanter gjorde. Vid den första kongressen voro följande svenska damer närvarande. Fröknarna Butenschön, Fries, Geijer, R o o s, Sandström och Schoug samt fru Straube. På den andra kongressen voro fru Retzius och fröknarna Fries, Lundin, v o n Post och Mae Dowal. Professor fru Kowalewsky var antecknad såsom rysk delegerad.
Jag förmodar, att Hr Frih. o. Landtm., under sådana förhållanden, icke kan meddela propos. till bifall å ett sådant betänk., utan endast att det måtte afslås, läggas till handlingarna eller förfalla, eller hvilken annan åtgärd som man vill begagna för att komma ifrån elt grundlagsbrott. Bäst hade det varit om en sådan motion aldrig blifvit gjord. Förr än nu, liar jag ej trott det hafva varit nyttigt att förbud mot biskopars giftermål fortfarit äfven efter reformationen; men om så varit, hade vi förmodligen sluppit denria öfverläggning. Vidare har jag ej att anföra till svar å FJr Munck af Rosensehölds anmärkning. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag vill icke in låta mig i något försök att bevisa nyttan af biskops-embetenas tillvaro såsom centralpunkter för presterskapet i allmänhet. Jag vill blott uppläsa 4:(^e punkten af PresleSt:s privilegier: ”Alla biskopar, superintendenter, theologiae-doc”tores etc. skola oförändradt behålla efter gammal häfd sine ”biskopsstift, praebendesocknar’' etc. Biskops-embetena äro således stadfastade i PresteSlts privilegier, hvilka icke kunna rubbas, utan samtliga Ståndens medgifvande. Jag får derföre hemställa, om icke aldra lämpligast vore att uppskjuta afgörandet af detta mål, intilldess PresteSt. fattat sitt beslut, så att man får se om delta Stånd vill afstå från denna del af sina privilegier. I motsatt fall lärer B. o. Ad. icke kunna göra något till saken. Hr Munck af Rosenschöld:
F. tillåter Konun gen, att fatta beslut om blott tre Stats-Råd, jemte den Föredragande, äro närvarande; och då sedermera i samma § uppräknas de vigtigare mål, i hvilkas afgörande Statsrådets samtlige ledamöter böra deltaga, så visar det sig tydligt, att grundlags-stiftarens mening varit, att ämnen af underordnad beskaffenhet kunna behandlas af ett ringare antal. Någon absolut befrielse för Departements-cheferne alt närvara vid andra än egna föredragningar följer ingalunda häraf, ty, som sagdt är, i vigtigare fall skola alla vara tillstädes och i hvarje händelse beror på Konungen att låta tillkalla hvilken som helst Ilan i ett visst mål önskar höra. — Utskottets yttrade fruktan att sambandet och sam manhanget emellan de olika förvaltnings-grenarne skulle genom den föreslagna åtgärden gå förlorade, kan af mig icke delas, (y sådant beror icke på afgörande!, af smärre enskilda mål, utan på de stora och allmännare frågornas lösning, hvarigenom folket i sin helhet I Konslitutions-Ulskottets Memorial N:o 52 9 lielliel käuner sig styrdt efler beslämda och af dagens vacklande tänkesätt oberoende grundsatser. Vid betraktandet af Statsrådets fordna sammansättning, finna vi att detsamma bestod af 9 ständiga ledamöter ocb 4 föVedragftnde Stats-sekreterare, summa 13. Det består nu endast af 10 och detta antal skulle, om Konungens Nådiga Proposition anta ges, blifva utsträckt till 12, således, oaktadt ärendenas stora tillvext, i alla händelser mindre än man vid grundandet af vårt nuvarande'stats-skick, för nära 50 år sedan, ansåg nödigt. Slutligen vill jag anmärka, att för en jemförelsevis ganska ringa slals-utgift uppnåddes, genom den ftirésYagha anordMln^en, det för hvarje sökande särdeles vägtigä' mål,- att få sina' ärenden hfoå'
Den förminskning, som härigenom upstår uti Domares löneförmåner, hvilka till största delen äro beroende på rättegångars antal och ultämjande, kunde deremot lämpligen ersättas af Statsverket, genom bestämdt årligt anslag eller lön, destoheldre när man besinnar Statens betydliga och tilltagande inkomst af chartasigillata-medlen, hvartill rättssökande parter i betydlig måtto bi - Ben 31 December e. m. 355 draga, och derföre synes böra företrädesvis användas vid en nödig förändring eller förbättring vid Domares aflönande. Den Nämnden tillkommande bötes-andelen bör äfvenledes af förenämnde anförde skäl uphöra, och tillfalla antingen häradet eller ingå till statsverket, samt Nämnden vederlag derföre tilldelas att utgå i förening med den ersättning för fordna tiugsgästningspenningarne, hvilka nu af Nämnd och Häradshöfdingar åtnjutas. Hvad som blifvit föreslagit om HäradsR:ne eller domstolarne å landet, anser jag mig äfvenledes böra föreslå rör:de Städernes domstolar eller RådhusRme. Remitterades lill LagUtsk. 2:o. Aflöningssättet för Domare på landsbygden eller för Häradshöfdingarne, har tillförene utgjort föremål för R. St:rs öfverläggningar, och jag tror mig icke sakna skäl att ånyo framställa detta ämne. Deras löne-inkomster af Staten äro högst obetydliga och endast en del Domare ega boställen, hvilka äfven i allmänhet torde vara af mindre betydenhet. Deras egentliga aflöning består deremot utaf expeditionslösen eller sportler, beroende till stor del af de flere eller färre eller långvariga rättegångar, som af dem handläggas. Det är således i allmänhet stridande emot Domares fördel att förlika tvistande parter: hvadan föreskriften i 20 kap. 2 § R.B:n synes vara nästan bortglömd.
— Till fyllnad i den frän Åttonde HufvudTituln öfverförde återstod af Bese - och Tractamentspennin ga me nemi. för Militaire Embetsoch Tjenstenaäns resor och förrättningar - 2,000: »78* Transport 4H>466: 4- 3* Stats-Utskottets Betänkanden. Till Lifxnonderings bestående åt Indeldte Infanteliet, förslagsvis . 95,000: — Till FörsvarsiVerket i a 11 - 'mänhet, de förut till ConvojCommissariatet ingående medel af Tulluppbörden - 60,6 6 6 35. Dessutom äto från Åttonde Htifvud Tituln hitförde följande belopp, som äga gemenskap med Klilitaire behof och utgifter, nemligen: Spanmålsupphandling och IBagerikostnader ne 55,000: _ Anslaget till ,Ved och Tjus .Transport 55,000: — 3- 616,132: 36. 6>i3a: 36* Stats-Utskottets Betänk anden. Transport 55,°oo: 616,132: för Fästningsoch Garnizons orterne 12,000: Till Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Tjus for Kgl.KrigsCollegfum m.fl. _ Militaire Verk 10,000: * V ärfningsoch Becapitulations-pennin gar - 1,000: —1 —1 Durchmarche - kostnader 30,000: —< •,—• Beseoch tractaments - penningar • 8,000: —- —*• Till CassernByggnad för Kongl. Andra Gardes - Rege nientet 15,000: Det förut anslagne beloppet till Nybyggnad af ett G ar nizons sjukhus « • •20,000: — ’— 151.000:
År 1857 skrifver lady Bloumfield om henne: » Då jag i februari återkom till England, blef jag nästan genast kallad till Buckinghampalatset, till drottningen, der jag äfven träffade hennes dotter, den blifvande kronprinsessan af Preussen, som verkligen är förtjusande och den mest intagande unga dam man kan tänka sig. Det finnes ej en skymt af tvång eller tillgjordhet hos henne och sedan förstår hon skämt så väl! Jag är alldeles viss på, att hon i Berlin skall vinna allas hjertan. » Mrs Anderson, hennes musiklärarinna tillber henne och berättade mig i går följande lilla älskvärda drag. Fru Anderson var närvarande vid det tillfälle, då prinsessan råkade rätt illa bränna sin arm, och hon påstår, att Hennes Höghet uppförde sig som én liten bjeltinna. Icke ett enda ljud af klagan undföll henne; hon sade endast: skräm icke upp mamma, men underrätta genast min far! Lyckligtvis fans i rummet ett täcke, hvarmed de närvarande lyckades släcka elden, som fattat i prinsessans tunna klädning, men den ena ärmen var alldeles uppbränd och brännsåret pä armen såg förskräckligt ut. Fru Anderson stannade qvar hos prinsessan, tills såret blifvit förbundet. » Senare på aftonen återkom hon och sä fort prinsessan Alice fick se henne, skyndade hon in t !ll systern och ropade: » Nu är Andy här! Jag visste väl, jag, att hon snart skulle komma för att höra efter, huru du mådde! » Viktoria svarade okonstladt: » Dä kan jag sjelf vara brefbärare », och räckte musiklärarinnan ett bref, som prinsessan dikterat och sjelf med venstra handen undertecknat. » Jag visste väl », fortfor hon, » att min snälla Andy skulle vara orolig öfver mig och derför lät jag dem skrifva några ord, som jag undertecknade, ty jag tänkte, att du ändå gerna skulle se min namnteckning skrifven af mig sjelf, fast än den går alldeles på sned! » Samma enkla oeh okonstlade väsen utmärker allt jemt den älskvärda kejsarinnan.
Enke och Pitpill-Cassan vid Riksens Ständers RiksgäldsCantor hade år i83u en Capital-fond af 23,410 R:dr 9 sk. 8 rst. Af inkomsterna, utgörande uti intressen gåfvor och delegarnes sammanskott, 2,552 R:dr i5 sk., erhöllo 26 Pensionärer tillhopa 1,926 R:dr 12 sk. XXXIX. f. d. General-Assistance-Contorets Enkeoch Pupill-Cassas Capital-fond utgjorde år i832, 28,903 R:dr 38 sk. 8 rst., inkomsterna 2,987 R:dr 20 sk. 8 rst. och utgifterna i pensioner till 5o underhållstagare 1,467 R:dr i5 sk. XL. Kongl. Theaterns Pensions-Inrättning, som står under en särskild, af Kongl. Maj:t förordnad Direclion, ägde år i832 uti Capital-Fond 128,498 R:dr 4° sk* 4 r:st„ och i årlige Intrader 9,814 R:dr 7 sk. 5 rist.; Utgifterne, med ett pensions-helopp af 7,971 R:dr till 18 personer, uppg ingo till 9,001 R;dr 43 s^* XLI. En af Jern-Contorets Tjenstemän bildad Pensions-Inrätlfling, till förmån för deras Enkor och Barn, har nu mera ett Capital af 8,194 R:dr 10 sk. 4 rist. Sorn, efter Inrättningens Stiftelse, ingen af Delegarne med döden afgått, har derifrån någon utdelning af Pensioner hittills icke egt rum. — Från Jern-Contorets Fonder utgå serskildt Pensioner, som blifvit Tjenstemän och Betjente samt deras Enkor beviljade. Vidare förekomma nedannämde Barnhus, Barnbördshus och Uppfostringsanstalter: XLII.
Ständen emellan; sä mätte omsider tiden wara för handen at i Rikets nu inträffade behof och wävliga belägenhet privilegier äfwen böra derefter regis. och inskränkas, samt at Ridderstapet och Adeln förelyser de öfrige Ständen med et sädant wärdigt och kraftigt erempel. Emedlertid afsägek jag mig för min del all befrielse frän och förklarar mig beredwillig at underkasta mig en jemnlik beskattning, endast med förbehäll at de öfrige privilegieii.cle RiksStänden afstä likaledes frän stna eeconomista förmånsrätter. Stockholm den M Otto Magnus Lilkverberg. Begärdes pä bordet. Herr Iliam, kebr, yttrade stg, det han ej hade wäntat företagandet af nägre angelägne ärender, förr än sedan frägan om konstitutionen blifwir fullkomligen afgjord. Men dä han nu säge, at pri v-tegn frägorne moro uptagne, wille han ej fördröja tiden med et widlöftigt yttrande deröfwer, utan finge allenast forestä, at likasom de af honom i sä r sk-l de OietLming wäckta ämnen blifwit til Bewillnings^Utffottet hänwisade, desta nu äteruvtagna frägor äfwen mätte til wederbörande Utstött remitteras. Ropades klej. Friherre8tjernste6t,yrkade, ak Friherre ^laiuisrlieims Oiccrmen rörande efter gif - Den 2 Junit. 483 giftek af Ridderskapets ock Adelns privilegier leke borde bafwa blifwit företaget, af det skäl, at Ridderskapet ock Adeln nägra Lagar förut skulle hafwa tagit det wigtiga beslut, at inga mäl skulle före ^onscirutjonLNL antagande afgöras. Häremot ropades gansta starkt.
Jag vill ej trötta R. o. Ad. med sifferberäkningar, men denna gevärsslitning på 800 gevär för en trupp med 12 månaders tjenstgöring och deraf minst 3 månaders exercis om året, torde, med biträde af en enkel division, lätteligen kunna leda en hvar till resultatet af gevärsslilniogen för hela Svenska armeen. Denna beräkning måste visa en gevärsslitning af 21 dagar, som jag likväl i min beräkning upptagit till en månads slitningstid, hvilken visst icke öfver hufvud belöper sig på hela armeen; det veta herrarne så väl som jag. Hr Silfverstolpe liar ifrågasatt, huruvida uti de uppgifter, som jag anfört i afseende på kostnaden för olika nationers gevär, varit beräknad någon annan kostnad, än deri för sjelfva materialierna, utan att kostnaden för arbetet och embelsmäns aflönande med mera dylikt blifvit upptagen. Jag erkänner att jag ej har några sådana speciella uppgifter, ty uti det bref ifrån General von Hellwig, hvilket jag åberopat, namnes blott factoriets pris. Jag skulle föreställa mig alt i alla väl anordnade Kronans verkstäder, så väl materialierna, som allt öfrigt, måste ingå uti beräkningen, samt alt med factoriets pris måste menas hvad geväret kostar, när det är färdigt att utJemnas ifrån facloriet, emedan jag ej föreställer mig att en stat, vid beräkningen af sina utgifter, skulle kunna vara intresserad af alt bedraga sig sjelf. Om således denna tillverkning göres af soldater eller andra, så skulle jag tro att beräkningen af kostnaden i alla fall måste omfatta det hela 102 Den 18 Mars. och alt med factoriets pris bör förstås hvad gevären i sin helhet kostat. Jag anser mig likväl skyldig att medgifva Hr Silfverstolpe, att jag ej för något af de uppgifna fallen, hvarken för Preussen, Ryssland eller Frankrike, känner hvilken beräkningsgrund, sorn blifvit begagnad; jag har endast meddelat uppgifterna sådana, som jag fått emottaga dem. Jag anser Hr Silfverstolpe för en så redbar man, att jag ej ifrågastäIler alt han icke svar ar mig på en fråga, lika öppet, som jag tager mig friheten att framställa den till honora.
Friherre Boye, LudvigDå den Ledamot, som sist talade, inskränkt sin Motion till blott begäran att ifrågavarande §, måtte förklaras, får jag, ehuru personligen nämnd, endast anmäla mig att i förklarings-frågan framdeles få afgifva 8 Den 2 5 November'. mina tankar, och uppskjuter för öfrigt allt an^ nät svar intill dess jag blifver närmare tilltalad. Herr Berghman , Ambrosius Magnus , hegärde underrättelse om den af Friherre Cederström väckte Motion nu skulle till öfverläggning förekomma, i hvilket fall hail vare sinnad i ämnet yttra sina tankar. • Herr Grefven och LandtMarsfialken förklarade, aft Friherre Cederström ansett ifrågavarande £. vara otydlig och behöfva en törklaring af CoiistitutionsUtskottet, men hemställde tillika, att trågan derom måtte tills vidare hvila. Friherre Cederström, Jacob: Jag har för mia enskildta del ansett §;ns stadgande vara tydligt, men då jag funnit min öfvertygelse i detta fall v?ra stridande emot den vid Anteckningen skedde tolkning, har jag af sådan anledning yrkat det frågan måtte till ConstitutionsUtskottet förvisas. Herr Grefven och LandtMarshalkens hem, ställan, att frågan måtte tills vidare hvila, blef derefter bifallen. Fortsattes läsningen af Riddarhus*Ordningen ifrån och med 8 §• intill slut. Upplästes Stadgan till Ordnings vinnande vid Höglofl. Ridderskapets och - Adelns allmän - Den 25 November. 5 na Sammankomster samt RiddarbusDirectionens och Vadstena Adeliga JungtuStiftsDirecnonens till Ridderskapet och Adeln atgifne Riksdags Berättelser. Uppå af Herr Grefven och Landt Marskalken gjord Proposition ansågs ej nödigt au de vid sistnämde Berättelser iogade Bnagor nu upplästes, utan blefvo desamma jeånte häda Berättelserne till det blifvande Riddarhus-Ut skottet remitterade. Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade de Herrar Ledamöter af Höglofl.
I betraktande af det ifrågavarande utmärkta arbetets stora betydelse för inhemska språkforskningens utveckling, hafva Riket Ständer, äfven för nästa statsregleringsperiod, till fortsatt lifgifvande af »Svenska språkets lagar,» beviljat ett årligt anslag ai 1,500 R:dr. I03:o Vidare har E. K. Majit begärt att återstoden af det belopp, 9,000 lkdr, sorn för närvarande statsreglerings-period beviljats för utgifvande af sådana i Riksarkivet samt andra allmänna och enskilda samlingar befintliga skrifter och handlingar, hvilka vore af vigt för fäderneslandets historia och offentliga förhållanden, måtte få för ändamålet äfven under nu kommande statsreglerings-period användas; och hafva Rikets Ständer, med hänsigt till hvad Statsråds-protokollet i ämnet innehåller, till E. K. Majits ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 104:o Jemte tillkännagifvande att en om Sveriges litteratur högt förtjent vetenskapsman, Professor G. Stephens i Köpenhamn, till subskription anmält ett arbete under titel: The Old-Northern runic inscriptions of Scandinavia and England etc., är hos Rikets Ständer vidare anfördt, hurusom bemälde vetenskapsman, länge förtrogen med våra runor, under de sednare åren rigtat sina studier i synnerhet åt sådana forntida minnesmärken, hvilkas inskrifter vore utförda i den äldsta runeskrift, det forn-nordiska rune-alfabetet. Dessa runeskrifter, som hittills aldrig blifvit nöjaktigt tolkade, vore af största märkvärdighet, emedan de innehölle lemningar af vårt språk i dess äldsta kända gestalt. För vinnande af det dubbla ändamålet, att befrämja ett storartadt, litterärt arbete, som komme att upplysa ett hittills dunkelt område af nordens äldsta minnen och tillika sprida kännedom af detta arbete bland landets uppvexande ungdom, har derföre blifvit föreslaget att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag för en gång af 2,000 R:kr till inlösen af 100 exemplar af ifrågavarande verk, för att utdelas till offentliga bibliotheker och större läroverk.