Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medgifvas måste likväl, att det skulle hafva varit omöjligt för de underordnade lärarne i de allmänna skolorna, att frambringa sä förvånande förändringar, 0111 de ej i deras ädla bemödanden varit understödda af de tvingande tidsomständigheterna; ty det var det inhumana behandlingssättet i den gamla skolan, som framtvingade privatskolorna, och det var dessas lyftning öfver de allmänna skolorna, sorn Den ii Mais e. m. :: förlamade motståndskraften hos det gamla systemets anhängare. Men om det är herremännens söner, hvilka i första hand skörda fördelen af de lärda skolornas lyftning och förbättring, så sträcker sig denna fördel lika säkert till menigheten; ty hvarifrån har motionären och de öfrige unge män utgått, hvilka nu ifra för folkskolor? de hafva utgått, visst icke från de gamla lärda skolorna, utan dels ifrån privatskolor, dels ifrån de nya lärda skolorna: och ur denna synpunkt är Hr Thulstrup förtjent af hela nationens tacksamhet. Jag är så mycket mera föranlåten att, på grund af det anförda, tillstyrka bifall till motionen, som jag haft en egen son anställd i Hr Thulstrups läro-inrättning, och hvarigenom jag varit i tillfälle att lära känna värdet af densam ma. Remitterades till Stats-Ulskottet. Till remiss föredrogs Hr von HartmansdorfFs, Aug., den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om förändradt aflöningssätt för de tjenstemän, som njuta inkomst genom expeditionslösen. Frih. Cederström, Thure, uppläste följande: Af Hr von Hartmansdorffs den 7 dennes e. 111. på bordet lagda motion, ang:de upphörande i vissa fall af expeditionslösen, synes det, som Hr von Hartmansdorffs mening vore, att den nuvar.
Angående de uti grufvorne årligen verkställde arbeten samt öfver beloppet af vunnen malm och uppfordradt gråberg bör egaren eller förvaltaren låta noggrann anteckning föras, hvarvid tillika böra anmärkas sådane iakttagna förhållanden i afseende på grufvan samt dess sköloch malm-formationer, som kunna tjena lill ledning eller upplysning vid brytningens framtida anordnande; och skall ett sammandrag deraf, inom Januari månads slut, för det nästförutgångna året, Bergmästaren tillställas, vid vite af 3 R:dr 16 sk., om sådant uraktlåtes; egande Bergmästaren, vid förnyade försummelser, förelägga ytterligare tid, hvarje gång vid förliöjdt vite, dock icke öfver 50 R:dr b:ko. § 50. Vill egare till grufva, med visst utmål, densamma alldeles nedlägga och för framtiden öfvergifva, vare lian skyldig att derom, med bifogande af grufve-karta och tillhörande beskrifning, der sådan finnes upprättad, göra anmälan hos Bergmästaren, som läte, sednast inom en månad efter 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 93. det denna anmälan till honom inkom, från predikstolarne i Häradets kyrkor kungöra, att grufvan kommer att af egaren öfvergifvas; och vare den, som inom 4 månader från detta kungörande sig först hos Bergmästaren anmäler till gruf-arbetets öfvertagande och fortsättande, berättigad, att, utan ersättning, komma i besittning af de för vattenoch berg-uppfordringen eller för grufvans framtida styrka och bestånd verkställde grufve-byggnader, och att, mot skälig lösen, tillhandla sig de i öfrigt till grufvan hörande byggnader, machinerier ocb redskap, hvilka han inom en månad från det sistnämnde anmälan skett, tillkännagifver sig vilja inlösa.
För förlag till manufakturverk, fabriker och handtverkerier har, under förbehåll af anmälan och inteckning af förlagsafhandlingen hos Hallrätt, enahanda förrnånsrät blifvit förläggare tillerkänd uti samma inrättningars effekter och tillverkningar, genom allmänna manufakturoch handtverks-priv ilegierna den 21) Maj 1739, reglementet för handeln i Stockholm med inrikes manufakturer m. m. den 27 Oktober 1749 och Hallordningen den 2 April 1770. Men de åligganden, som i nämnda afseende tillhört Flallrätterna, hafva, jemlikt förordningen den 25 Februari nästlidne år, vid deras indragning, blifvit på städernas Magistrater öfverflyttade. Slutligen är uti stadgan för nordsjöfiskerierna den 21 Juli 1774 förordnadt, att den, sorn lemnat fiskaren förlag och låtit detsamma hos Magistrat eller Häradsrätt intecknas, skall till dennes fiskfångst, fartyg och fiskredskap ega samma förmånsrätt, som åt förläggare till bergsbruk och manufakturverk för* unnad blifvit Enär dessa i allmän lag och serskilda författningar spridda stadganclen befinnas dels ofullständiga och icke nog allmänna, dels, ehuru afseende likartade förhållanden, icke sins emellan öfverensstämmande eller lämpade efter de för inteckningar i fäst egendom gällande föreskrifter, har Kongl. Maj:t ansett det vara af vigt; att ändamålsenligare och å dylika fö.lagsaftal, så vidt ske kan, utan åtskillnad tillämpliga lagbud meddelas och i en enda förordning sammanföras. I anseende till så väl bergsbruks-, manufakturoch fiskeri-näringarnas nytta och inflytelse på allmänna välmågan, som ock angelägenheten att bereda äfven mindre bemedlade enskilda personer tillfälle att till dessa näringars bedrifvande kunna erhålla försträckningar mot säkerhet i den lösa egendom, sorn de sjelfva innehafva och hvilken ofta är den enda säkerhet, de kunna lemna, 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Sistnämnda värde utrönes genom uppskattning af sakkunnige män, utsedde på sätt i § 151 sägs. Har godset likväl, före uppgörande af dispachen (haveriräkningen) blifvit försåldt, anses dess försäljningspris, med de afdrag, föregående mom. stadgar, utgöra dess värde i skadadt tillstånd. 52 Expeditions-Utskottets Försel? till underd. Skrifvelse, l\:o 164. § 156. Tiel beräkning af den ersättning, som skall utgöras för gods, uppoffradt eller skadad t i gemensamt haveri, afdrages den skada, det lidit genom enskildt haveri före, vid eller efter haveritillfället. § 157. Förlust af frakt utgöres af det belopp, som, enligt fraktaftal, varit i frakt betingad t för gods, som i gemensamt haveri ersät tes. Slutar resan i nödhamn, beräknas frakten efter de grunder, § 5 bestämmer. § 158. Skadan fördelas å fartyg, last och frakt, i förhällande till hvarderas värde. § 159. Fartyget deltager i gäldande af gemensamt haveri efter: 1. värdet, hvartill fartyget, när faran upphört, uppskattas af sakkunnige män, utseddo pä sätt i § 151 sägs; och 2. värdet af den skada å fartyget och dess tillbehör, hvilken enligt § 152 beräknas till ersättning i gemensamt haveri. Faran upphör i den hamn, der fartyg och last skiljas åt, eller, om till skadans botande nödhamn dessförinnan anlöpes, i denna. § 160. Lasten deltager i gäldande af gemensamt haveri efter: 1. värdet af allt det gods, som vid haveritillfället funnits ombord, och ej, före fartygets ankomst till den hamn, der' faran upphör, gätt förloradt, hvilket värde utrönes för oskadadt gods på sätt 8 153 stadgar, för skadadt gods, enligt § 155; och 2. värdet af det, som beräknas såsom ersättning för gods, förloradt eller skadadt i gemensamt haveri. Om den hamn, i hvilken faran upphör, gälla bestämmelserna i föregående §. § 161.
Det så myc. jtet befarade inflytande på allmänna Åren. ders behandling under Riksdagarne, torde vis. serligen ej vara af någon betydenhet, då man betragtar att Secreterarens Tjenst är} att troget anteckna hvad som sä ges och beslutes, utan att dertill på något sätt kunna motelles medverka» 102 Ven t April. Om man till Utskottets Ledamöter icke blott ej tvekar, utan äfven i vissa Utskott' anser behöfligt, för upplysningar och grundelig sakkännedom, att välja Embetsman, torde vid jemförelsen emellan dessas möj i a inflytande på ärendernas beredning och framställning hos Riksens Ständer, samt ett Stånds Secreterares, man lätt kunna öfvertyga sig om den ringa farhåga, man i detta hänseende med grundad anledning bör hysa. Men till undanrödjande af all möjlig fruktan i denna omständighet, uti hvilken jag erkänner mig lika ömtålig som någon annan af detta Riddarhus, får jag vördsamt hemställa: Det Riddarhus-Secreteraren hädanefter ej må äga Representations-rätt, hvarigenom så väl hans inflytande som den möjliga öfverlägsenhet, han genom ett trägit följande at alia ärender skulle kunna äga, säkrast göres overksam. Denna af Riddarhus Secreterare hittills ofta begagnade rättighet, anser jag högst nödvändigt att dem alldeles fråntaga} och skulle jag snarare trott af Utskottet hafva varit att förvänta ett nogare afseende på det både passande, rättvisa och nödvändiga i denna punct, än en vidlyftig framställning om oberoende, vigt och anseende samt liiddtrskupets och Adelns värdighet, hvilken jag anser hvila på säkrare grundval, än att den af en dylik småsak skulle kunna rubbas. Jag föreslår således vördsamt, att, med Den i April. ogillande af Utskottets Betänkande i denna del.
Att den stora lagstifningsfrågan emedlertid blifvit af honom följd med uppmärksamhet, derom vittnar den granskning af det utaf lagberedningen utarbetade förslag till rättegångsbalk och hans i sammanhang dermed yttrade åsigter, som den vid innevarande riksmöte afgifna allmänna redogörelse upptager. De ideer, Justite-ombudsmannen deri framställt, hade dock lämpligast bordt vid lagförslagets utarbetning komma under öfvervägande. De äro i allt fall nu framlagda; och de kunna derföre icke utestängas. Vid en blifvande pröfning af förslaget böra de ej blifva utan nytta, ty endast genom ideers utvexling frambryter sanningen. Huruvida någon lagreform af den omfattning, som lagberedningens arbeten afse, på en gång låter genomföra sig, synes emedlertid betviflas af Justitie-ombudsmannen. Häri finnes ock motivet till hans underdåniga framställning, att Kongl. Maj:t måtte låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till partiella förändringar i kriminal-lagstiftningen; oell till en sådan framställning bar lian jern - 4 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. väl hemlat anledning af dels öfverläggningarne hos Rikets Ständer vid sista riksmöte, och dels dä fattade heslut. Blott två af Riks-stånden voro likväl ense om medlet 5 men vid betraktande af de svårigheter, som tyckas möta för pröfning och antagande hos Ständerna af en helt och hållet ny brottmålslag och behofvet af en skyndsam förbättring, serdeles i vissa delar af lagstiftningen; har Utskottet ej kunnat lemna Justitie-ombudsmannens omförmälda åtgärd obemärkt — detta bemödande att under varande samhällsskick fortskynda lösningen af ifrågavarande för nationen vigtiga fråga. Med afseende å den åsigt, som föranledt förenämnde framställning, har Justitie-ombudsmannen äfven riktat uppmärksamheten åt förbättringar i åtskilliga delar af gällande lagstiftning. Icke allenast den privata och ekonomiska, utan äfven den offentliga har utgjort föremål för hans omsorger.
Så komma de öfriga folkslagen — jag förmodar att Afrika har sina germaner så väl som Europa — och så längst ned mot ekvatorn ha vi negrerna, heta zonens lappar, liksom lapparne äro polcirkelns negrer. —» Men nu slutade ändtligen festmarschen med en halsbrytande piruett på orgel, i hvilket luftsprång kompositören nedlagt all den lifsglädje hvaraf ett klockarehjärta kan vara mäktigt — och den högtidliga aktens senare del tog vid. Hofpredikanten grep sig an med sitt festtal, som lyckligt täflade i längd med klockarens festmarsch. Han hänvände många högstämdt-förnuftiga och många högstämdt-oförnuftiga ord till det unga brudparet. Han fördjupade sig i genealogiens irrgångar och sökte slå symboliskt mynt af sina i och för festtalet förvärfvade heraldiska kunskaper. Han sammanslingrade de båda familjernas vapen till ett slags heraldiskt monogram, som blott hade ett enda fel: att den sammanhållande tråden var spunnen af hans egna tankars ull. Hela denna kaskad af ord var, för så vidt det gällde bruden, förspilld. Orden bullrade som tomma ljud på hennes öronhinnor; till hennes hjärta trängde de icke. Allt det, som rörde sig och bröt sig inom henne, tog ännu alltjämt hennes själslif helt och hållet i anspråk. Dock kände hon dunkelt alla de nyfikna blickarne, som riktades emot hennes ansikte för att följa dess skiftningar, och detta gjorde, att hon icke kunde upplyfta ögonen. Casimir hade flera gånger förgäfves sökt hennes blick. Han stod vid hennes sida, klädd i sin nya, svarta frack. Blek var han just icke; snarare var väl färgen i hans ansikte något friskare än vanligt, och öronen lyste blodröda. Han var lycklig, just så lycklig, som det öfverensstämde med hans natur att bli.
S. 1: 30; A., Sundsvall 3: —; Tre pren. i Höör 5: —; A. Herbst 2: —; Gamla och unga arbetare, Gyttorp 8: 20; C. O. 1: —; Lundberg, Borås 5: —; » Dalarö » 5: —; Ethis 2: —; H — a 0: 50; Sussi, Lindköping 1: 50; Två små systrar, Forsmark 5: —; A. B — n, Alingsås 1: —; A. N — n, d:o 0:75; M. B — dt, d:0 1: —; I. P — z, d:o 1: —; A. F — n, d:0 0: 50; H. A — n, d:o 1: —; Ingeborg 1: —; Mia T — st 2: —; Alv. Ljungcrantz 1: —; A., Kinna 3: —; Alma O., Alafors 10: —; 22 Helgaröbor 5: —; L. N. m. P. G. 2: —; A. J. &amp; A. L., Ljusdal 5: —; Gerda S — m, Helsingborg 8: 23; ågnes, Tackarp 4r. —; Iris 1; —; Summa kr. En kvinnosjäl utan blomma utan doft. fromhet är som en E. Marlitt. ^lag ofl tankebarn, du underliga, sorgsna flicka! Du föddes af försommarens vind, då den smög in till mina dammiga folianter. Du föddes af den, och du flyr med den. Alvar Arfwidsson. Min första lärarinna. Ett minne af a lle flesta af oss minnas säkert, hvilken W&gt; kritisk dag det var i ens lif, då man första gången fördes från hemmet till skolan. Oaktadt man med en viss förväntan och längtan emotsåg det nya och märkvärdiga, som skulle börja, var denna färväntan dock tämligen bäfvande och 1 ' ängtan till en ganska stor del blandad med förskräckelse. Det var dock ett medvetande af, att det från denna dag var slut med ens gyllne frihet, och att hemmets sorglösa oeh glada lif
Besvärsoch Ekonomi-tJlskollels Utlåtande„ Ei:o 30. 0 hästar. Skulle de, af en eller annan anledning, förkomma eller undanhållas, så är rusthållaren alltid skyldig alt prestera duglig remonthäst, och kan af intet skäl derifrån frikallas. Om åter hästen kasseras såsom obrukbar för kavalleritjensten — och delta sker, som man väl vet, någon gång af ganska obetydliga anledningar — kan han deremot vara fullkomligt brukbar till alla andra slag af användande; men just då lägger denna brännstämpel icke sällan ett väsendtligt hinder i vägen för dess »(Yttrande, emedan mången tvekar att köpa en kasserad ryttarhäst. Den ifrågavarande stämpeln minskar således kreaturets värde i egarens hand, utan att på minsta säll öka det i och för kronans tjenst Den qvarsilter äfven, sedan denna tjenst upphör; den ger således icke slaten något anspråk på hästens egande, längre än han anses duglig för ändamålet, och detta ändamåls uppfyllande åligger alltid rusthållaren, hästen må vara stämplad eller ej. Det må för öfrigt anmärkas, att delta brännstämplande icke brukas vid något annat kavalleriregemente, än de båda korpserna af Lifregemenls-brigaden, åtminstone finnas de ej vid det Lill dem angränsande Smålands kavalleri. Hvad som kan umbäras vid det ena, under samma lagar stående och till samma slags tjenstgöring bestämda, regementet, måste då icke vara oumbäiligt vid ett annat, och af alla dessa skäl yrkar jag bifall lill motionen, såsom åsyftande rustliållarnes rätt och bästa, utan att i ringaste mån förnärma statens.” N:o 30. Auli. till Exp. Utsk. d. 26 Febr., kl. i e. in. Utlåtande, i anledning aj väckt fråga om utgörandet af böterna för vanvård af Nummerhäst till Rusthållsdelegarne. l ii en hos det Hederv.
Deremot h^de den väl oemotsägligen åstadkommit rättvisa, i stället att hvad sorn nu inträffat, varit tillvägabringande af en förmånsrätt åt de utmätningssökande, utan allt stöd af lag, som icke känner någon förmånsrätt, beredd genom utmätning, om ej denna före konkursen försiggått. Gäldbunden mans borgenärers rätt att indrifva hans fordringar synes vara för mycket känd och utöfvad, att kunna sättas i fråga. Men om angående en viss fordran meningarne imellan borgenärerna skulle dela sig, och någre vilja indrifva den, men andre icke.; skulle då de senare, i fall de utgjorde llertalet, äga eftergifva de förres rätt? — Till denna fråga får man anledning i utgången af den tvist, som bär nedan omförmäles. Gäldenären hade, före konkursens början, för 20,000 R:dr till viss man försålt sitt hela lösörebo, betydliga varulager, fordringar och fastigheter, emot förbindelse derjemte för köparen att utaf köpeskillingen godtgöra säljarens borgenärer, bland hvilka nainngafs ett visst handelsbolag för domfäst fordran till utsatt belopp." Detta åtagande hade köparen icke fullgjordt, och bief derföre af handelsbolaget stämd, med påstående, att han måtte redogöra för alia de medel, lian i och för uppgörandet af gäldenärens affärer emottagit, samt i afräkning på bolagets lordran utgifva så stor del, som i jemförelse med de andra skulderna derå kunde belöpa.
SS. DD. Vid föredragning af Stals-Utskotlets Utlåtande N-.o 148, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvud-titel fattades följande beslut: Utskottets anmälan uti ingressen, beträffande tiden för de i Hufvud-titeln förekommande löne-förhöjningars och nya löne-anslags utgående m. m. bifölls; i sammanhang hvarmed likaledes bifölls den gjorda hemställan i sista momentet af 32 punkten å sid. 54, angående aflönings-staternas för Elementar-läroverken definitiva fastställande. Ecklesiastik-departementel. 1 punkten. Aflöningen för Departementets Chef skulle, med ogillande af Utskottets Utlåtande i denna del, bestämmas till 12,000 R:dr. 2 punkten. Hvad i afseende å Herr Cederschiölds, G., motion, rörande beviljande af 2,000 R:dr åt Departements-chefen till ersättning för mistad boställsvåning, blifvit af Utskottet hemstäldt, bifölls. Departementets Expedition. 3 punkten. Expeditions-chefens arfvode bestämdes af Bonde-Ståndet till 5,000 R.dr. Prot.-Utdrag den 20, 21. 23 och 24 November 1857. 655 Utskottets förslag att 4,500 Hulr måtte anslås såsom arfvode tili Chefen för den af Kongl. Majit föreslagna nya afdelning inom Expeditionen, alslogs, och bestämdes ifrågavarande arfvode till 4,000 R:dr. 2 Expeditions-sekreterares löner bestämdes til! 3,500 Ridr hvardera. 3 Protokolls-sekreterares och Registratorns hvardera til! 3,000 Ridr. Utskottets Utlåtande i öfrigt, angående ökadt tjenste-biträde och aflöning m. m. vid Ecklesiastik-departementets Kansli-expedition, biföllos.
Från så väl hufvudstaden, som från de flesta provinser af Riket, kan jag förete mångfalldiga uppdrag att genom lotteri försälja så väl stadssom bruksoell landtegendomaroch de fleste uppgifva såsom skäl för sin önskan, att köpare saknas, och att de, som finnas, icke kunna betala hvarken egendomsvärdet eller på de lider, som för betalningen kunna utföstas. — På alla dessa anförda skäl, yrkar jag fortfarande rättighet för enskild man, att under vederbörliga controller få, på för sig förmånligaste sätt, afyttra sin tillhörighet genom lotteri. Jag anhåller vördsamt om denna min motions remitterande till behörigt Utsk. Lades på bordet. Då Hr Roos, Ro Christian, härefter började uppläsa en motion angtde förändring i någon § af Riksd.Ordn., erinrade Ilr Frih. o. Landtm., att här ej vore stället att väcka en sådan motion, emedan förslag om förändringar i grundlagarna, enl. 8r §:n Reg.Formen, skola directe till Const.- Utsk. ingifvas och ej få i R. St:s plena väckas. Frih. Cederström, Anders, anförde till prot. följande: Redan vid föregtde riksdagar har uppmuddringen af farleden genom södra Stäket utgjort föremål för R. St:s öfverläggningar. Mätningar och afvägningar hafva, på så väl enskildas som Statens bekostnad, för detta ändamål blifvit gjorda, men ännu har tyvärr intet resultat af dessa tillgöranden försports. — Farleden genom södra Stäket till Stockholm från Dalarön utgör en sträcka af 4w sjömil, då deremot den yttre farleden förbi Waxholmen uppgår, om jag ej missminner mig, till i4 mil. Lägges nu härtill, att vägen genom Stäket kan befaras med en och samma vind , då deremot den yttre farleden löper i så många directioner, alt de flesta fartyg antingen nödgas kryssa hälften af denna väg eller ock invänta annan vind; så blir detta ännu ett skäl, att önska kanalgräfning eller muddrandet vid Stäket.
Jag nämnde nyss, att det möjligen skulle blifva lämpligt att upskjuta pröfningen af de uti införselsoch utförsels-tarifferna uptagna särskildta tullsatserna, hvarom R. o. Ad. nu skulle gå att besluta, emedan, för den händelse att R. St:rs beslut i afs. å konvojoch tolags-afgifternas innefattande i tullsatserna icke skulle blifva öfverensstämmande med Bevilln:sUtsk:s derom gjorda samt af R, o. Ad. godkända hemställan, hela den i detta Betänk, föreslagna tull-tariff måste omarbetas. Blefve R. St:rs beslut af nyssnämnda beskaffenhet och hade R. o. Ad. dessförinnan pröfvat och fastställt särskildta tullsatser, så blefve följden deraf, att R. o. Ad. måste frångå sitt derom fattade beslut och företaga hela tulltaxan till ny pröfning, så att R. o. Ad. finge en dubbel öfverläggning om tullbestämmelserna. För att söka förekomma 476 Den 22 Juli e. m. detta, får jag nu vördsamt föreslå, att R. o. Ad. måtte återremittera den nästföljande delen af Betänk, oell öfvergå till behandling af dess sista del, eller tull-taxe-underrältelserna, hvilken icke står i något omedelbart sammanhang med den föregide. Hr Printzensköld: Då jag nyss anhöll om återremiss af den sist föredragna punkten, förklarade Gr. af Ugglas, att den stod i ett så nära sammanhang med It. o. Adis i fråga om tolagens ingående i tullupbörden fattade beslut, att den måste definitift afgöras, och den ädle Grin afstyrkte derföre den af mig begärda återremissen. Nu är det min ordning att protestera emot den af Gr. af Ugglas sjelf begärda återremissen utaf tulltaxan. För min del skulle jag tro, att om frågan ang:de tullvärdes kolumnens bibehållande i tulltaxan står i ett nära sammanhang med frågan om tolagens ingående i tullupbörden, så stå likväl sjelfva tullsatserna i ännu närmare sammanhang med sistnämnde fråga.
En del ^ckoöbor, som n>i asgä Med Krons-skjnts/ torde ide flesta fall kunna assan» das Sjöledes. Men man skall ej sa s art upsoka och Nyktja sädana lägenheter - dä trsnspart-kostnaden ganom 'Krono-skjuts nr sa ganska ringa, ech dennL utwäg tillika beror af äfwen de lägre Ämbetsmän» ne-is godtycke Da wi nu wåge förestå Skjutklegäns förhöjning såsom ej allenast ganska billig/ utan, hwäd iner ar, säfom et oundwikligt föregående lvitkoti til Ln lyckligare skjuts-inrättning; mörer ost likwäl et ömmande fös rcmäl, wara lägre Ämbetsmäns lidande ivid deras Ämbets resor. Wi kunne ej misskänna wart bähof af rättskaffens Ämbetsmän/ hwaiförutan ingen Samhälls, ordning ens kan tänkas. Wi kunne ej neka tvär erkänsla och förbindelse til est Medborgare som i de lägre grsäerml är ganska »vanlottad, tryckt af Bewillning, lltskylder och afdrag under mänfalklgg Rubligusr, nästa l i högre mait / ju mera möda, ems srvarighet under Zörman/ och trägnare arbets sM M LOZ 'lägre Syfla medför: och AmbckSmanna-(lor^ksn8'alkgetägenheter arv genom ingen KspietsniLuon brwakade wid et Riksmöte, da wi undalitage det Högwvrdiga Preste,Siandet. Na wåge wi likwäl förmoda, ak Ämbers-resorna stalie akmindstone i Krigö' Ständer 'kunna betydligen -mmdstas, da de inskankres til de nödwändigaste; ät Ämbetsman med Boställen egenkeligen äga dem för ar der bo, och kunna följakcelige» i de flesta fall nyttja egna hästar.