Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att om ock det större värde skog nu äger skulle skäligen föranleda derhän, att straff för åverkan utsattes till enahanda som för tjufnad, om ock en sådan Dag vore tillräcklig att hos allmänheten förändra den från uråldriga tider rådande och af hitintills gällande Dagar understödde Opinion angående skillnad emellan åverkaren och tjuf ven, samt om ock ett blott ned hug - , JPen ig Jynfo Luggande eller förderfvande af en annans plantejade . träd, utan att afhämta trädet och deraf sig. begagna, skulle såsom endast innefattande ett våld eller okynne, kunna .äfven förklaras och. straffas, såsom stöld, möter likväl härvid att detta stadgande, långt ifrån att leda flil ändamålet, sorn är att freda skogarna från åverkan, snarare skulle, bidraga till de brottsligas befrielse, i anseende till ökade svårigheter i bevishingen. Sällan, efter hvad erfarenheten visar, finnes tillgång att ined tvänné vittnen öfvertyga åverkaren qhi sin förbrytelse, och oftast förrnår man blott emot honom anskaffa, antingen ett vittne eller sannolika skal och. o.mständigheteter, hvilka föranleda Domaren vidtaga den enda utvägen .Lagen i sådan händelse liiedgifver, att ålägga den tilltalade värjemålsed; roen då med Lagens grund, sådan Edgång ej. bör Släggas i mål af deri påföljd, sorn tjufnad, skulle det nu föréslagne ökade straffet för åverkaren betaga Domaren berörde ytterst^ utväg till sanningens upptäckande, och om Edgång likväl skulle i dessa fall särskildt tillåtas^ förekommer, att då Konungens Befallningshafvande uppgifvit alt i åverkans mål den. tillfälle nu. aldrig dräger i betänkande att svärja sig fri, hvilken omständighet likväl måtte hero af sättet huru vederbörande fullgöra deras kall att upplysa och stadga begrepen, blefve det så mycket mera att befara falska Eder vid åtankan af ett större straff, och d?r standig vanära detsamma åtföljer. u Den i g Junti 2:0
Genom detta utredda förhållande tror jag mig emedlertid hafva bevist grunden hvarföre jag sett mig föranlåten föreslå förmånligare vil. kor för Fordrings-ägarne i Götha Canal-Discont, Stats-och Jiankis Utskottens Betänkanden. 1207 än för dem i Malmö; och det år äfven i följd häraf jag, för min del, icke kan instämma i beslutet att tillstyrka någon suspension uti liqvidationerne af förfallne Eån i Götha Canal-Discont, Tvärtom anser jag nyttigt att de fortfara, serdeles som Assignations-Massan alla dagar betydligen minskas genom sådane liqvider, och frågan om Contant förskott till deras inlösen sålunda i samma man underlättas. Efter den plan, att genom Obligationer liqvidera Fordrings-ägarne, som jag tillåtit mig framställa, blir suspensionen ej heller nödig, emedan desse Obligationer, sorn skulle bära Ränta, just derföre ock kunde antagas för fullt i liqvid om Malmö Discont - skuld; hvilket icke vore fallet med Malmö Obligationer, som ingen ränta skulle bära, och af sådan orsak ej heller titan rabatt kunde till dylik liqvid användas; i följd hvaraf en suspension der blefve dess nödvändigare. Med Götheborgs Discont vore en sådan suspension efter min tanka ännu mera olätta pel ig, emedan denne Discont har betydligt öfverskott, men ingen brist Hvarföre skulle man då ef tillåta fortsättningen af liqvider, shm hvarje dag förminska dess rörelse och föra den till målet af dess utredning. Genom den ena Direcmurens enskifta förmögenhet, som till upprätthållande af denne Disconts papper på ett berömligt sätt blifvit emploijerad, hafva InnehafvarhS ännu kunnat använda desse papper som mynt, deraf rörelsen haft lättnad. Under su&pensionstiden, skulle deras användbarhet upphora» så 3.a o8 Statsoch Banko-Utskottens Bttiinkanden. vidt SGm det rorcle Biscont-liqvidationerne, och denna brist skulle återverka till misscredit på hela massan; deraf åter d^n följd blefve, att möjligheten af deras hittills underhållne circelation icke vidare kunde äga runa.
Om derigenom att aktiebref förkommit belopp uppstå, till hvilkas lyftande ingen vid utdelningstiden kan visa sig vara berättigad, hemfaller samma belopp åt Riddarhuset. 7:o till Frimurare-Barnhuset 8:o för uppbyggande och framtida underhåll af en kyrka öfver Roos af Hjelmsäterska, f. d. Brattiska grafven på Senäte kyrkogård å Kål I andsö i Skareborgs län, äfvensom till årlig lön åt en prest, med skyldighet för denne att uti ifrågava - 5,000,000: 1 2,000,000: 5,000,000: 12 Biddartjus-U ts ko ttets Utlåtande N:o 15. rande kyrka alla Sändagar om året förrätta gudstjenst, öfverlemnas till Senäte sockens Styrelse . 1,000,000: 9:o till inrättande af en Slöjdskola i Jösslunda socken af nämnde län; öfverlemnas ti»l socknens Styrelse 1,000,000; Heist önskade jag att skolan anlades på egorna till det i socknen belägna säteriet Apelås, der jag är född 10:o till den så kallade »Prins Carls Inrättning» här i hufvudstaden, i ändamål att rädda och till nyttiga medmenniskor uppfostra fattiga vanvårdade barn 2,000,000: Summa R:dr R:mt 100,000,000: — Skulle någon eller båda af de i 7:de och 10 de punkterna omnämnda vålgörenhots-inrättningar icke finnas qvar då kapitalen til! dem borde aflemnas, tillfalla äfven de för den eller de upphörda inråttningarne afsedda medel Riddarhuset, på sätt i 3:dje punkten här ofvan förmåles. Stockholm den 31 Juli ISfiO. Axel Roos af Hjelmsäter. * Stockholm, Typografiska Föreningens Boktryckeri, 18<50. B idd arli u s-U t sko ttets Utlåtande N:o 16. J A.-o 16*.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om åtgärder till beredande a/ sabbatens värdiga firande. Dessa motioner äro väckte inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Friherre Posse, J. A., samt inom Högvördiga Preste-Slåndet af Kontrakts-prosten Janzon och Komminister Westergren. Alla motionärerne hafva med värma och nit erinrat om den pligt, som åligger den kristne, att värdigt begå sabbaten; om vigten för samhället att genom lagar och administration främja ett sådant värdigt firande samt förhindra brott emot religionens bud om sabbaten; och om det sorgliga förhållande att detta religionsbud, ej så som vederborde, i vårt fädernesland iakttages och efterföljes; men motionärerne hafva ej i allt haft samma tanke om hvad som för befrämjande af en förbättring härutinnan borde i främsta rummet åtgöras och huru långt åtgärderna borde sträckas. Friherre Posse har hufvudsakligen fästat sig vid den omständighet att trafiken å jernvägarne fortgår under söndagen, hvarigenom lockelse och tillfälle beredes för en mängd personer att då göra resor till sökande af nöjen och förströelser. Han har erinrat att ångbåtarne visserligen gifva samma tillfällen till förströelser som jernvägarne, men att dels är detta kommunikationsmedel icke så omfattande och verksamt som jernvägarne, dels äro ångbåtarne enskild egendom, då jernvägarne deremot, såsom i allmänhet Statens tillhörighet, borde skötas efter sedliga och för landet icke förderlliga grunder. Det ginge ej an att Konungen såsom Summus Episcopus utfärdade böndagsplakatet, der alla befallas att hålla söndagar och fastedagar i helgd, medan han dock tilläte de under hans lydnad varande Jernvägs-styrelserne att på det mest uppenbara sätt öfverträda dessa bud. Nu vore hvarje jernvägs-station på landet en bättre eller sämre krog, dit, synnerligast om söndagarne, stora folkmassor på dessa banor hastade fram till njutning och förderf.
Den förnäma publiken slukade med god smak äfventyrarens i fullkomlig marktschrejerstil framsagda harang och tog med spänd uppmärksamhet mediet i betraktande. Den fina verlden har lätt för att tro. Det är beqvämt, sparar alla tråkiga reflektioner och sauverar för möjligheten att det kan vara sant det de tro. Man finner vidskepelse oftare florera inom de högre kretsarne än inom någon annan klass af stadsbefolkningen. Derför hafva äfven sedan urminnes tider trollkarlar, drömtydare, spåkäringar, helbregdagörare och sedermera hypnotisörer och spiritister af förnäma klasser, ända upp till hofven, omhuldats på ett sätt, som endast undantagsvis kommit de sköna konsternas mest framstående utöfvare till del. Mediet såg nervöst ut, som det ett medium egnar och anstår. Ehuru en medicine doktor, år 1891 så lyckligt utförde experiment i clairvoyance med några tjenstflickor i Kalmar tydligt ådagalagt, att just de »bondlugna», för att använda ett vulgärt men betecknande ord, naturerna äro de lämpligaste medierna. Men den fina verlden vill helst tro på ett bleklagdt nervöst medium, och för öfrigt hade ingen vid konsul Brauners soaré ännu en aning om de fjerrskådande Kalmarpigornas tillvaro. Professorn lade i dagen stor rutin, likaså mediet. Efter ett par lätta strykningar utefter hufvudet och skuldrorna, insomnade den bleke ynglingen på en stol nära den plats, der Hammar stod för att sufflera och för att iakttaga genom sitt titthål. Genom några experiment visade Francisco publiken huru hårdt insomnadt mediet var. Det vaknade ej af att en knappnål stacks in i dess ena hand, ej heller af de gymnastiska rörelser professorn företog med dess armar och ben, ej ens, när Francisco placerade mediet mellan tvenne stolar så att dess hufvud hvilade på den ena stolen och fötterna på den andra. Kroppen var stel som den varit af trä och svigtade ej, när Francisco stälde sig på den. Dessa prof öfvertygade alla i salongen, att mediet var fullkomligt söfdt.
Cronhjelm någon fråga blifvit väckt att be_ 1 102 Den io A pr i 1 c. m. slämma tolagen, hvilken föröfrigt i flera stapelstäders privilegier finnes nämnd och äfven till sitt belopp uli några städers privilegier utsatt. Den af motionären uti dess första alternativ föreslagna tind. anhållan om en undersökning, röride tolagens belopp och beskaffenhet samt vilkoren dervid, torde vara öfverflödig, enär K. M. redan d. 22 April i83o anbefallt dess CommerceCol l:m att en sådan undersökning verkställa samt und. utlåtande afgifva och denna undersökning försiggått genom infordrade specifika upplysningar, först af K. M:s Befrhde i de län, der stapelstäder finnas, och sedan af magistraterna i dessa städer, och Collini redan afgifvit sitt betänkande, hvilket K. M. nådigst förordnat skall öfverlemnas till Committeen för granskning af tulltaxan och öfriga Tullverket rörande författningar, med uppdrag för Committeen att afgifva und. Utlåtande om grunderna för den närmare reglering af tolagsafgifterna, som kan finnas af behofvet påkallad. Det synes således mer än troligt, att Bevilln.Utsk. erhåller del såväl af Committe'ens utlåtande öfver tulltaxan som öfver tolagsuppbörden i stapelstäderna. Att lugna städerna för fruktan att få återbära den tolag, dem efter 1809 i stöd af K. författningar tillflutit, som motionären äfven i första alternativet föreslagit, synes icke beliöfligt, lika litet som att uppgöra en fördelning, stödd på rättsgrunder, af den tolag, städerna hitintills uppburit, dem emellan. Rättsgrunderna äro de K. Brefven med tillstädjelse deraf. De, som tillkommit efter utfärdandet af vår gällande grundlag, torde vara de enda, å hvilka R. St. kunna göra något framtida anspråk att såsom bevillningsmedel behandla. JNödiga upplysningar öfver dessa inkomster och behofvet af dem sakna R.
Man kan visserligen hafva olika tankar i afseende på nyttan af telegrafinrätlningar under fredstid, huruvida de då svara eller icke svara emot de stora kostnader som de förorsaka ; men hvad som åtminstone i det fallet måste vara afgjordt, och hvarom ingen delad åsigt lär äga rum, är dessa inrättningars nytta under krigstid. Numera intaga telegrafinrättningar ett betydligt rum bland anordningarna för ett lands försvar, och det är gifvet att vid första skynit af ett fredsbrott komma telegraflinier att anläggas i inångfalldiga riktningar från hufvudstaden till Rikets förnämsta hamnar och allestädes utåt kusterna. Vid ett sådant tillfälle visar sig behofvet af att förut hafva beredt sig att kunna genast företaga dessa arbelen. Det är icke möjligt vid ett krigs utbrott, då medel , omsorger och tankar äro riktade åt så många håll, att då på en gång i hast kunna få färdiga de många och i afseende på tillverkningen svåra piecer, som fordras för telegrafinrättningar; det är nödvändigt 3i6 Den a5 Novimkr e. m. alt förut vara derpå beredd; vid början af ett krig blifva de dyrare ocb sätare gjorda än eljest och i det fallet odugliga för bebofvet. Det är derföre nödvändigt, att man förut vet livar man vill hafva telegraflinjerna, hvilka orter som böra sammanbindas, och hvilka punkter, som dervid böra begagnas. Allt sådant fordrar mycken tid , och om det ej förut är bestämdt, så stannar man i mycken villrådighet; tiden är förlorad och med den hela ändamålet med telegrafinrättningen förfeladt. StatsUtsk. har erkänt nödvändigheten af de förberedande anstalterna, men oaktadt redan Hr Grundelstjernäs anförande förliden sommar borde hafva fästat Ulskts uppmärksamhet på all Postverkets tillgångar icke blifva tillräckliga till bestridande af kostnaderna för dessa inrättningar, har Utsk. nu icke desto mindre anvisat på dess tillgångar ett anslag af i5,ooo f:dr.
Skrifvelse, X. 1. s 261—203. Lysnings-Sedlars, om, förseende med stämpladt papper. Se Fullmagter. Lån i Banken på Guld och Silfver, åren 1819, 1820, II s 277, 278. — —, — på fasta Egendomar i Götheborg och Carlshamn, II s 737, 738. öfrige, beviljade åren 1818 — 1820, II s 278—'280, 745 —747* — Utrikes, II s 770, 771. — mot fem Procents Ränta, II s 383 — 386, 766 —• 770. — mot sex Procents Ränta, II s 4o3 — 4°5* — till Staden Malmö, II s 423. — till Staden Ystad, II s 424* 184 Lån, lill Hans Excellens Grefve E. Ruuth, II s 425 — 428. — Rättighet till, föreslagen för nybyggda vedskutor, II s 680, 681, 6<)5, 704. — rörande tillåtne omsättningar af lill lagsökning förfallne och lagsökte; Motion, remitt. till StatsBancoTJtskotten, II s 1 x 3o. Utskottens Betänkande, IV 2. s 1208 — 1207, bif. af Adeln, IXs34o, afBorgareStåndet, IX s 353, af PresteStåndet, IX s 368, af BondeStåndet, IX s 378. — rörande uppskof med återbetalning af ett från BaucoDisconten ntgifvet, BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 689 — 694, återrem. af PresteStåndets, IX s 703, bif. af BorgareStåndet, IX s 708, afBondeStåndet, IX s 723, af Adeln IX. s 799. Ytterligare Utlåtande, VI 3.
Jag har blott velat nämna detta, derföre att så många rykten varit i omlopp, och anhåller för öfrigt att få veto, huru de öfriga Stånden utom PresteSt. i denna fråga beslutat. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att Presteoch BondeStm bifallit betänk.; BorgareSt. hade beslutat att utan godkännande af de utaf Utsk:n anförda skäl låta förblifva vid det slut, hvaruti Utsk:n stannat. Frih. Fleming, Herman Reinhold, uppläste följande: Det var icke lätt att förutse, att Lagsamt Allm. BesvärsochEkon. Utsk:n skulle så lösligen vidröra ett ämne af så grannlaga natur, så oäudligen stor vigt,som det, hvarom min motion, ronde Wesleyanska metodislseklen härstädes, handlade. Det 1 10 D c ii 3 A p r i I f. ra. var icke lätt att förutse, att resultatet skulle blifva sådant. Man hade väntat alt Utsk:n med något mer allvar pröfvat och ifrån en klarare synpunkt bedömt detta ämne. Den detaljerade sakkännedom, som erfordras lill dess utredande, kunde man väl icke förutsätta hos Utsk:n ; men, med ledning af historien och de ibland oss redan synliga spåren af metodistsektens framfart, hade dock Ulsktn kunnat komma till en annan öfvertygelse, än den, att ”inga vådor äro att befara för Svenska kyrkan af härvarande främmande religionsförvandter, ” och att ”möjliga faror bäst och kraftigast afvärjas genom ett nitiskt presterskaps varma och upplysta bemödanden.” Ulsktn synas endast hafva gatt ut ifrån deu allmänna synpunkten af religionsfrihet och derpå byggt sin hemställan, att ”de af motionären gjorda framställningar icke måtte till någon åtgärd föranleda.” Fruktan för religionsoch samvetstvång, som harvid tyckes ledt Utskm, är berömlig; bemödandet alt afvända ifrån sig lill och med skenet deraf, ädelt.
Statsbidraget, i hvad det angår kostnad för Rustning och Rotering, är ökadt med 3,046 R:dr 26 sk. 4 r:st., hvilken differens, emot hvad förra Berättelsen upptager, icke härleder sig från någon annan orsak än den, att bidraget blifvit i någon mån högre beräknadt än förut, hvilket är så mycket mer påtagligt, som någre förändringar uti Rustningsoch Roterings-be sväret icke blifvit, genom någon författning, i Nåder föreskrifne. Femårs-Berättelse fr. Götheborgs Liin. 2 10 Utgifterna för Clereciets underhåll äro med 308 R:dr 39 sl<. 9 r:st understigande hvad förra Berättelsen upptager, och skälen till ett sådant förhållande äro alldeles desamma, som uti föregående Femårs-Berättelsen äro närmare upptagne, hvadan de samma här åberopas. Kostnaden för väghållning understiger föregående Femårs-Berättelsen med 1,442 R:dr 44 sk. 4 r:st.; men Konungens Befallningshafvande anser, för sin del, någon minskning uti detta onus icke hafva ägt ruin, hvadan den nu upptagne ringare kostnaden härleder sig ifrån antingen en förändrad grund för beräkningen, eller ock en felaktig beräkning hos vederbörande, som afeifvit Berättelserne med dertill hörande tabeller. O För Städerne. De bidrag, som Städerne utgöra, grunda sig till större delen på andra förhållanden än de som äro gällande för Landet, och undantager man de Comunal-afgifter, hvilka äfven kallas Statsbidrag, så är det väl egenteligen Mantalspenningar, Bevillning och Roterings-afgifter som ingå till sjelfva Staten eller Kronan, och alla dessa afgifter, de må tillhöra Staten eller Staden, äro helt och hållet beroende af folkmängd, handel och rörelse, stigande och fallande välmåga. I hvad fall Statsbidraget i det hela blifvit högre eller lägre, inhemtas af följande: Enligt nu upprättade, Berättelsen åtföljande, tabeller utgöra de Statbidrag, sorn till Kongl. Maj:t och Kronan ingått:
Hvad i Successionsordningen och Tryckfrihetsförordningen i afseende å Rikets Ständer blifvit stadgadt och omförmäldt, skall hädanefter på Riksförsamlingen tillämpas. § 79. K. F. § 76. Med tryckfrihet förstås hvarje svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. § 80. K F. § 87. Riksförsamlingen eger gemensamt med Konungen makt att stifta allmän civil li. O. §§ kriminaloch kyrkolag, och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva. Under civiloch kriminallag inbegripas äfven de delar af krigslagar och författningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning till medborgare utom krigsstaten. Ej må Konungen ulan Riksförsamlingens samtycke, och icke Riksförsamlingen utan Konungens, någon ny lag göra eller gammal afskaffa. Aflåter Konungen till Riksförsamlingen förslag till ny lag, eller till gammal lags upphäfvande eller förändring, skall Riksförsamlingen deröfver, pä sätt Riksdagsordningen stadgar, besluta och meddela Konungen sitt samtycke eller afslag. Antager Riksförsamlingen ett förslag, som icke af Konungen blifvit framstäldt, underställes Riksförsamlingens beslut Konungen, som eger att gilla det eller, om Han ej finnér det ordagrannt antagligt, gifver Riksförsamlingen tillkänna de orsaker, för hvilka Han förslaget icke godkänner. Derest Konungen under riksdagens fortgång Sitt beslut fattar, meddelas Hans svar Riksförsamlingen å rikssalen. Kan Konungen icke förr, än Riksförsamlingen åtskiljes, fatta och meddela Sitt beslut, är Han oförhindrad att före nästföljande riksdags öppnande, förslaget ordagrannt bifalla och kungörelse derom utfärda. Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och bör Konungen då underrätta Riksförsamlingen å nästa riksdag om de skäl, som hindrat förslagets antagande. Vill Kongl. Maj:ls Nåd.
Nåd. l‘rop. om Statsverket 1833. boks-arbetet koin me att uppgå till 3.000 Ridr B:ko årligen; — vid hvilket förhållande och då denna summa med ej mer an 300 R:dr li:ko öl verstegc hvad Akademien förlorat endast, genom nedsättningen af hennes Statsanslag från silfvertill sedelvärde, samt ersättnings-heloppet för denna förlust, eller 2,500 R:dr, alltså skulle till större delen fylla det rui ifrågavarande behofvet, Akademien underdånigst hemställt, att detta sednare belopp finge Akademien tillgodokomma, och att återstoden, 300 R:dr, måtte godtgöras på det sätt, att vid Kongl. Majds Vitterhets-, Historieoch Antiqvifets-Akademies förflyttning till de för densamma bestämda rum uti det nya National-Museum, en del af den sålunda ledigbli fvande lokalen finge upplåtas för Svenska Akademiens boksamling, i afvaktan hvarpå en ersättning af 500 R:dr B:ko årligen dock vore erforderlig för anskaffande af Bibliothekslägenhet; hvarjemte och då Akademien, till påskyndande af arbetets fortgång, dels redan träffat val af ofvannämnde redaktions-biträde och utskrifvare af ordlistorna, dels vore i behof af det särskilda anslaget för dem bland Akademiens ledamöter, hvilka densamma anmodat att deltaga i ordboks-arbetet, Akademien förmält sig anse önskligt, att ifrågavarande understöd finge påräknas äfven för innevarande år.
Naj:t mätte till hikets 8käneler ökverlemna atk om användandet ak cle88e meelel, ekler eget lieprökvande, körorelna; hvarvid likväl, emedan anspräk pä äterlydtningen ak elviira medel, om rättigheten elertill hehörigen starkes, leke lära kunna underkännas, en 8umma ak 2 ä 3,000 lk:dr torde höra kör möjligen körekommande re8titutioller reserveras. I 8aminanhang härmed köre8log Oepartements-Lheken, med hemtad anledning ak kongl. Naj:ts Kädiga Liek den 29 Augusti >833, nu jemväl ena - 3t banda förfarande, i afseende pä den gumma af 3, >3^ R:dr 10 gir. /s rst, gom, enligt, frän Rostverket iutismtaä uppgift, för det närvarande är up^>ä Rostverkets räkning i Ranken innestäende, säsom beliällning af penningar oel> ekfeeter, hvilka varit inn6gtutn6 uti pä Rost-6onto, en öfverblifne, etter vigg toreskritven tiri öppnade, dref, oell tiva, till, elter införde kungörelse,' i d'idningarne, nägon egare sig ielre anmält; d att kongl.
ERNA. Lägger jag kanske inte också an på dig? — Lån’ mig din pipa. HENRIK reser sig och går emot henne. Jag tål det inte längre! Du gör mig galen med dina konster. ERNA. Så bryt! Du har din frihet. HENRIK. Du tycks önska det! ERNA. Jag hvarken önskar eller fruktar. Men är det din mening att plåga lifvet ur oss båda med svartsjuka, så är det bättre, att vi gå hvar åt sitt håll. HENRIK. Alltid hotelser! Men du drifver mig till det yttersta! ERNA. Hvad är det yttersta? LOUISE medlande. Så – så – så, inte vara häftiga! ERNA. Han gör mig ursinnig med sin småaktighet. HENRIK. Hon döljer allting för mig. ERNA. Jag döljer ingenting. Jag är vänlig mot mina vänner, och mot Bergström derför, att han är en af dem. Om han blir mer för mig, skall jag säga dig det ärligt. HENRIK. Du förutsätter möjligheten! ERNA. Jag har sett så mycket, att jag inte längre tror på omöjligheter. HENRIK. Ja, du har visst sett mycket! Inte ens ditt förflutna känner jag. Kan jag veta hur många ERNA. Tig, eller det kan aldrig bli godt mer! Tystnad. Om jag inte sjelf berättat dig om den ende, som jag inte kan nämna, hvad hade du vetat? HENRIK. Det är just det, som gör mig vansinnig! Jag kan möta honom på gatan, vid hvart hörn kunna vi stöta på hvarandra. Jag misstänker alla! Åh, detta är ett helvete! ERNA. Du möter honom aldrig. HENRIK. Hur kan du veta det? ERNA. Jag har ju sagt, att han är som död. HENRIK. Som död! Men han är inte död! ERNA. Det är inte min skull. Det höres steg utanför dörren. LOUISE. Seså, nu ha vi Lilly och Viggo här. ERNA hastigt till Henrik. Inte ett ord mer! Inte ett ord så att hon hör det! VIGGO kommer in från entréen med en blomsterbukett i handen. ERNA går emot honom. Hvar är Lilly? VIGGO. Hon kommer strax. Går hän till Louise och lemnar henne buketten.