Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man förundrar sig, att när i Frankrike ett statslån behiifdes, landets egna innevånare, både mer och mindre förmögne, skyndade sig att derpå subskribera. När här ett, inhemskt statslån skulle upptagas på blott tre millioner, subskriberades knappt några hundra tusen R:dr. Och hvad var orsaken? När man för utländska lån betalar 7^ ppöcent, och mången gång meia i låneomkostnader af alla slag under en oändligt lång amorteringstid, sä erbjuder man landets egna barn obligationer på 4£, högst 5 % ränta, då enskilda penningeassociationer erbjudit och erbjuda vida högre. Om Riksgälds-kontoret utgifvit statsobligationer med sex procent ränta, skulle depositionerna snart upphört i de enskilda penningeverken, som dermed hafva motat den stora affärsrörelsen och utländska handeln. Skall detta ännu oupphörligen fortgå, under en ökad förlägenhet för jordbruk och industri, så blifva dessa näringars talrika idkare urståndsatte att köpa både inoch utländska konsumtionsartiklar, den utländska importen mäste aftaga och sjelfva bankerna få behålla sina kapitaler, emedan ingen eller allt för få kunna använda dem till någon nytta. För att häruti åstadkomma någon ändring, är det nödvändigt att efter hand minska den utländska skuldsättningen, som redan med räntor och amortering trycker landet på ett betänkligt sätt, och mig synes det vara i fosterlandets sanna intresse, samt äfven ur det skäl, att kanske snart nog en annan nationalförsamling sammanträder, med möjligen andra äsigter, att nu vördsamt föreslå, det Rikets Höglofliga Ständer under för handen varande konjunkturer vid denna riksdag icke måtte besluta upptagandet af några nya lån på utrikes ort. Sandberg. Motioner i Preste-Ståndel 4865. N:o 104. 219 N: o 104, Af Kongl. Om årligt anslag af 600 R:dr R:mt åt Riksarkivet till inköp af för detsamma behöfliga böcker och tidskrifter. Då Rikets Höglofliga Ständer för deras del beslutit en sådan förändring af mom.
1 sagdt är; då skall, i händelse någon till ersättning eller betalning berättigad det yrkar, frågan om inlösande af hans rätt vara för den gången förfallen, och ankomma på ny pröfning. §. 24 Tvista egare, inteckningshafvare eller andre om bättre rätt till hvad såsom ersättning eller betalning utgifvas bör; derom må talan serskilt i 15 Lag-Utskottets Betänkande, N‘.o 56. laga ordning utlöras. Uppslår hos Rätten fråga om lyftning; ege Rätten derom förordna, efter thy som skäligt pröfvas. Sådan tvist må ej göra uppehåll i rättegång om skadeståndets bestämmande, utan varde, när den i sammanhang härmed uppstår, hänvist till serskilt utförande; och ege förthy Rätten, der så erfordras, vid val af Nämnd, göra förslag i de tvistandes ställe, på sätt i §• 5 sagdl är. Har egare underlåtit att hos Rätten, såsom §. 2 bjuder, i ändamål af instämning, uppgifva den, som, i anseende till nyttjanderätt, med honom del i saken häfver, vare egaren skyldig att, efter Rättens bepröfvande, hålla sådan medpart skadeslös, dock utan den förhöjning, hvarom ofvan stadgas. §• 25. Varder, på grund af denna författning, jord eller lägenhet styckad, och uppstår fråga, om och i hvad mon grundränta eller andra allmänna skyldigheter böra vidlåda den afslådda eller qvarvarande delen; gånge med pröfningen deraf, efter hvad om skattläggning i allmänhet stadgadt finnes. §• 2 6. All undersökningsoch rättegångs-kostnad, som förorsakas af väckt fråga om jords eller lägenhets användande för ofvanberörde allmänna ändamål, skall den, hvilken användandet begär, ensam vidkännas. Tvist härom skall af Rätten pröfvas.] §; 27. Om ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, är serskilt stadgadt. Det är Kongl. Maj:ts afsigt att, genom serskild Nådig författning, i den ordning, 89§•
Af de Utskottens Betänkanden, då åtföljande mångfaldiga reservationer, utaf särskilde Ledamöter , och af de föranledde vitflöftiga discussioner i Stånden öfver ämnet, in - Betähkatutetii lietntas och på döt mest tydliga och påtagliga sätt, att aldrig dc ifrån början gifne försäkringar, om ränta under byggnads-åren , eller tills Canalen blir till genomfart färdig, blefvo satte i fråga, att förändras. - Nu församlade Riksens Ständer lära då öck, visserligen ej finna förenligt med deras värdighet, och med helgden af ett Gonlract, ingånget emot vilkor, ålagde Actieegarne, dem desse uti intet afseende eftersatt, att hu häruti göra någon rubbning» Minst borde förslag derom kunna föranledas af den olfert DireCtioiien å Aclie-egarlies vägnar gjort, att få delina deras ränta för de 4 åren, från och med i8ä5, lill och med 1828, godtgjord genom qvittning på så sätt, att Actie-egarue anses hafva insatt ett lika belopp som dessa årens räntor, eller circa 20 procent utöfver tecknade fullt 100 procent, i ty, då Actie-egariies ostridiga rätt, på sätt förut blifvit visadt, från början varit Och oförändrad bibehållits, att årligen få uppbära deras ränta contant, och cl etts amni as erhållande , forst hVartalmat år igenom qvittning på då skeende inbetalning, endast är en följd af Actie-egarnes frivilliga begifvande på Directionens dem derom gjorda enskilda förslag, hvarigenom ock aila de anmärkningar förfalla, som någre Ledamöter ansett sig kunna göra deremot, att Actie-egarne lagt sin ränta till Capitalet, så måste det af Bolaget 328 Stats-Ut skot tets gjorde Förslag , att nu fortfarande under byggnadstiden, äfven åtnöjas med en lika qvittning mot ny insättning., oaktadt insatte fullt 100 procent, bevisa Actie-egarnes försynthet, att af Riksens
Men, då nämnde Summa, ut görande årligen 70,000 R:dr, jemte Spanmåls-Ar-; l-endet af Starby Kongs-Ladugård, aoo Tunnor, härtill ej lemnar tillgång innevarande år sedan,' på sätt Eder Kongl. Majits serskilde Nådiga Proposition af samma dag rörande Pensions-Staten för Högst-Salig H:s Majestäts Hof utvisar, blott sista Qvartalet af Underhålls-Summan är odispojj neradt, och hvilket för Aflöningar och Gratifikationer samt Pensionernes utbetalning erfordras,' hatva Riksens Ständer anslagit den till Begraf - Underdåniga Skrifvelser. hings-Kostnaden äskade Summan Femtio Tusen ]R:dr att förskottsvis utgå af Öfverskotts medlen på Siats-Verkets Inkomster för år 1817 och följande åren, emot det att den besparing, sorn under Första Hufvud-Titeln af Högst Salig Hennes Maj:ts Underhålls-Sumrna , efter afdrag utaf nyssberurde Pensions-Stat, uppkommer med nästa års början till belopp af omkring 54,000 R:dr årligen, för år 1819 och framgent intill nästa Riks»lag bör upptagas bland Öfverskotten pa Stats* Verkets Inkomster. Hvad för öfrigt angår Eder Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, att de brister, sorn kunna uppkomma ej mindre å denna Kostnads-Sumrna än ock uti de till utgifterne vid Högst Salig Haris Majestät Konung Caäx XIIPs Begrafning samt Eder Kongl. Majus Höga Kröning och Hyllning förut anslagne Summor, medgifva Riksens Ständer, att desse brister må utgå af blifvande Öfverskott på Inkomsterne, emot vederbörlig redovisning, som i föreskrifven' ordning kommer under granskning. Riksens Ständer framhärda SCc. N:r 244» Uppl, och godkänd Los Saint). Eiks-St. d. i5 Juli 1818 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Pensions-Regleringen för Högst-Salig Hennes Majestät Enke - Drottningens HofStat.
K) Hofslagaren Engvalls skuld, 6j6 R:dr i5 sk. 1© rst., till betalning hvaraf dennes konkursmassa icke lemnat ringaste tillgång; dock beror målet, enligt uppgift, på Kongl. Krigs-Kollegii Advokat-Fiskals vidare åtgärd. c') Faktoren Treuligers skuld, 71g R:dr 22 sk. 7 rst.; skolande så väl gäldenären som hans kautionister sakna tillgång till gäldande af beloppet. ef) Öfriga fordringar och förskotter äro, under loppet af följande året, godtgjorda eller redovisade. Utom den å Tabellen upptagna tillgång, balanseras inom linien, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 7 Juli 1841» den fordran, sorn extra Statsmedelsfonden äger af den ordinarie, eller 32,156 Rrdr 43 sk. i rst.; hvilket belopp af extra Statsanslaget förskjutits i oehs för nybyggnaden vid Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori. Särskilda Anslaget till Waxholms bestyckning, anvisadt å det till Kongl. Maj:ts disposition ställda Mindre Kreditiv, i och for bestridande af omkostnader för utomordentliga åtgärder till Rikets försvar, finnes vara af Kongl. Stats-Kontoret under år 184» ut betald t, med stöd al Kongl. Maj:ts lill bemälde Verk, den 2 Mars i838, afiåtna skrifvelse. De häröfver upprättade redogörelserna, hvilka uti Kongl. KammarRätten undergått granskning för båda åren i84o och x84* utan an - — 168 märkning;., och till erinran å Revisorernes sida ej heller föranled t , fi a inställa: ©ebet. Balans från föregående år ett Kontant Behållning Innestående Stats-anslag Balans från föregående året: Skuld Balans till påföljande året'. Kammar-Rätten undergått granskning för år 1840 utan och för år i 84« med anmärkningar, sami utvisa: ©ebet. ar 1840. ar 1848. Balans från föregående året: Ije Hufvudtiteln, till Försvarsverket i allmänhet 5i,ooo: — —■ 5o ooo: „
Ridderskapet och Adeln B:co R:dr 16,000. afj. Vällofl. Borgare-Ståndet 7>2p4* samt af Högv. Presteoch Hederv. Banco-Ulskottet, som, efter motionärens tanka, bordt, till åtlydnad af Riksdags-Ordningens ^3 §, sammanjemnka de olika meningarne och hos Rikets Ständer föreslå en medelsumma, dock inbjudit de 2:ne förstnämnde Riks-Stånden, som beviljat högsta ersättningsbeloppen, att förena sig med de arne Stånd, som beviljat den lägsta summan, hvarefter denna inbjudning blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet anlagen och sålunda, i följd af 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut, endast sistnämnde lägsta summa är vorden honom såsom ersättning tillerkänd; hemställande motionären, af sådan anledning, att Banco R:dr 10,325, såsom medelsumman emellan de ofvanupptagne, af Riks-Stånden bestämde högsta och lägsta beloppen, kunde, efter afdrag af redan uppburne 4>65o R:dr, honom beviljas, samt att BancoUlskottet måtte handlägga frågan i det skick den sig befann, då samtlige Riks-Ståndens beslut inkomtno till Högloft. Banco-Utskoltet vid omförmäldle Riksmöte. Bilt. till R. St. Af de handlingar, hvilka, till närmare utredning af förhållandet, hos Banco-Utskottet vid senast förflutne 2:ne Riksmöten förevarit, är upplyst, att, sedan hemmanen Norrkärr och Strömsvik, uti hvilka Banken egt en intecknad fordran, stor 3,777 ^:t^r ^7 4 r:st-> en den i5 December 1821, för Handlanden C.
Borgare-Ståndet af slog sfi väl berörda hemställan, hvilken förekommer sidan 5 i Betänkandet, som nyssomförmälda inbjudning; hvaremot Utskottets sednare hemställan bifölls. Den Prot.-Uldrag den 8 April 1863. 813 Den 8 April, Från Iloglofl. Ridderskapet och Adeln. S. I). Remitterades lill Expeditions-Utskoltet cn of Grofve Snoilshy, Gustaf Fredric, väckt molion om utsättande af dag för nästa lagtima riksdags början. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, JV2 7, angående stnmpelpappersafififten, blef detta Betänkande oell dervid fogade förfaltningsförsfag af Ridderskapet och Adeln bifallet och godländt, dock med de undantag, som bär nedan omlörmälas, nemligen: l:o med afslag å Utskottets hemställan om helarksstämplarnes afskaffande, beslöt Ridderskapet och Adeln, alt de nu gällande föreskrifter om dessa stämplar skola bibehållas samt § 2 och § 8 mom. 17 af förslaget, i enlighet med detta beslut, riittas. 2:o Utskottets hemställan om befrielse för stämpel å bouppteckningar för rfterlefvande makes giftorätt i boet, jemte de deraf föranledda sladganden i §§ 6 och 7 of författningsförslaget, återremitterades. 5:o med alslag å så viii Utskottets hemställan om stämpel å bouppteckningar då dera sådana skola efter den aflidne upprättas, som ock det deraf föranledda stadgandet i g 6 af förslaget, beslöt Ridderskapet och Adeln, att den i berörda hänseende nu gällande föreskrifter) skall bibehållas. 4:o Utskottets hemställan om förtydligande af föreskrifterna, angående utbyte af makuleradt stämpelpapper samt det deraf föranledda stadgandet i § 12 af förslaget af slogos, och den nu gällande föreskriften förklarades böra bibehållas.
Banbfattbc elfer annan näringSfblare, ber fatnifcit är Belägen, eller Ijanbeln, priet elfer näringen ibfaö; bod [fola Ijanbfanbe i ©todtylm för ben IjanbelSrörclfe, be bcrftäbeö ibfa, taperaö inom ben förf ämling, ber be äro mantall flrifne; egare af fartyg, tyvaruti flere Bafma bef, ber tytfmub* elfer forrefpcnbcnt* rebaren, elfer, ont fäbait ej finneg, ber ffepparen är mantalöffrifmen; tynar oty en annan ffattftyfbig, ber lian är mantalöftnfmen, § 10. $ör infontff, forn Bcffattaö på annat ftäflc, än ben ffattftylbigeö mantall ffrifningöort, äfmenfom för infomft af Bolag, får Bcfrielfe elfer Itnbring t Bcioill* ningen efter § 8 icfe tilfgobonjutaö. 211t. IIL A) OåciMlTiimg af faiffe cgenöoinur. § 11. Utom ben efter faft cgenboutS uppffattabe toärbe, enligt 2:bra Slrtilcln, utgå* enbe Bcmilfning, flalf för frälfc Beräfnaö oty utgöraö på fatnma fätt font tyttiffs, nemligen: ©retio öre för tyoarje rufttjenftmar!, efter ingifmen oty riftig Befunnen ruft* tjenftläugb oty jorbcBof i bet lätt, ber egenbonten är Belägen. ©ettna afgift uppliör tilt ^alften, bå ruftningen uppfätteö, oty eger ide ruut för fäteg* oty fabngårbar fgmt be till ©anloits Bofpital Böranbe fräffetyntman. §8etoitlningö
När nu upplyst är, att Hr Nonnen lär sina rättarelärlingar och elever, huru man skall bete sig för att få svag äring af jorden; när BondeSt., såsom synes af reservanternes yttranden, hvilket Stånd egentligen skulle draga fördel af inrättn.-n , anser den icke allenast vara onyttig, utan äf - 6g 2 Den 15 M ;i j f. m. ven skadlig; sa hemställer jag vördsamt till H. R. o. Ad., om det är skäl att vilja så drygt understödja en dylik inrättning. Det var vid sista riksdag frågan om det nu utgående anslaget genom motion här väcktes. Jag ingaf då till Ståndet ett anförandet, deri jag sökte bevisa, att icke något behof vore af ett sådant institut, som det ifrågavarande. Jag har fått stöd för min då uttryckta mening af hvad flere Utskis ledamöter nu yttrat, och derföre inskränker jag icke mitt yrkande till att blott den föreslagna tillökningen icke må beviljas, utan utsträcker det äfven derhän, att det nu utgående måtte vid denna statsreglering upphöra. Och hvilka föreskrifter har väl Hr Nonnen för sitt åtgörande för de årliga io,coo r:dr att följa? Det enda är det villkor Utsk. föreslagit , att vid institutet lemnäs kostnadsfritt undervisning och uppehälle åt 3:ne elever och 24 rättarelärlingar. Men hvari undervisningen skall bestå, derom nämnes icke ett ord. Det fordras likväl många föreskrifter för ett rätt användande af 10,000 r:dr b:co årligen vid en sådan inrättn., som den ifrågavar., och controller öfver verkställigheten; hvilket allt endast genom ett noggrann! reglementerande kan åstadkommas. Man kommer af allt detta till den slutsats, att det är bäst att Staten icke blandar sig uti Hr Nonnens institut, utan låter honom sköta det på egen bekostnad , bäst han gitter; och den som har förtroende för hans lärlingar, må begagna dem i sin tjenst, och den som vill sätta dit elever för betalning , må det äfven göra. Det må allt vara hvars oell ens egen sak.
De öfriga olägenheter, såsom t. ex. afbrott i rörelsen på gatan, sätter jag ganska lågt. Om jag då tillser i hvad mån en sammanbindningsbanas anläggning kan göras med mer eller mindre skada för trafiken, återkommer jag till det olämpliga i en centralstations anläggning, ty, skall sammanbindningsbanan anläggas öfver segelfarten, måste den så ordnas, att trafiken är den minsta möjliga. Det blir förhållandet naturligtvis icke, då den bör sammanbinda de särskilta stationerna sinsemellan och med verkstäderna. Den blir då att anse såsom ett fortsatt stationsområde för verkstäderna, hvaraf följer, att oupphörligen en mängd af vagnar kommer att å densamma föras; och detta skulle icke inträffa, om den ena bangården läge på norr och den andra på söder. Genom ofvannämnda förhållande komme ett stort hinder således att uppstå, såväl för sjö- som för den allmänna trafiken, derigenom att man nödgades gå till platser, som äro aflägsna från Saltsjön. Vid denna (rågas behandling tror jag, att ett förbiseende egt rum. Frågan rörer nemi. icke blott staten, utan äfven Stockholms stad, i afseende på den inverkan, som jernvägen kan hafva i pekuniert hänseende. Det lider intet tvifvel, att Stockholms stad kommer att vidkännas stora utgifter i afseende på sammanbindningsbanan och detta vore ej någonting onödigt, derest anläggningen vore väl planerad och väl svarande mot ändamålet, men då två parter hafva åtminstone lika stora intressen att bevaka, borde frågan conjunctim hafva varit förut beredd. Jag har med uppmärksamhet läst och följt stadsfullmäktiges åtgöranden i delta hänseende. Stadsfullmäktige hafva afgifvit en fullständig opinionsyttring, hvilken icke haft ringa inflytande på frågans afgörande hos R. St:r. Då det i K. M:s Propos. förutsättes, att staden skall betala en ganska betydlig del af expropriationskostnaden, så, äfven då jag med största noggrannhet har följt utgången hos fullmäktige, har denna fråga icke der blifvit vidrörd, utan finnes blott der en polemik angående en del teckniska frågor, hvilka tillhöra ett ämne, som för stadsfullmäktige enl. min tanka är alldeles främmande. Då jag ej heller anser att denna sidan af frågan bör af R. St:r tagas i öfvervägande, har jag deremot funnit det vara R.
Mantals* od) ©fattfrifmaren åligger, att bemiéligett unDerrätta Dett, font för uteblifmatiDe är till böter fällD, få mai om Deraé belopp, font att bott om åligger, inom fjorton Dagar, miD förDubblaD bot ocb förluf af miDare talan, å 5i ovt, forn utfätteS, t>e brtflanbe uppgifterna aflemna. Uteblifva De änDocF, arn mäle l>an förbållanDet bob konungens ^3efanningébafvr>anDe, i affeenDe på bö* terne, od) roarDe Mantals* od) ©FattjFrifntngen roerfftäUD, enligt De upplpö? »ingar, fot» funna erbållaS. §. 44. cffiiD Unioerftteten förrätta^ Mantals* od) ©FattjFrifningen af SlcaDemie* 33ofhållare» för 2lcaDemi*©taten och Deni, forn unDet SlcaDemifFa SuriSDtctto* nen IpDa, i förening meD och roiD famina tillfälle, forn Sötantalb* och ©Fatt* fFrifninge» roerfjKilleé för Den öfriga görfamlingen i Den ftaD, Der Unioerfitet är förlagDt, i närvaro af ett af 2lcaDemienS hector utfeDt DmbuD. §. 45. £)e, roiD tantal»* od) ©FattjFrifningen meDDelaDe, uppgifter om perfonerS namn och ålDcr jFola meD 4i)u6förbörS*bofen på flället noga jemförab, få att inge» jFattjFplDig förbigås eller utejluteö från ?9}antalb*längDen; och »är flotte eller minDre
Preste-Ståndet i följande beslut: 1:0 att väntningstiden vid Krono-Skjuts må bestämmas till ta timmar, deraf S utan och 6 ejmot betalning; 2:0 att stadgas måtte, det 5o Lisp, i allmänhet få lassas på 1 par Krono-Skjutshästar, samt KÖrningstiden bestämmas till 3 timmar på milen, och omlässningstiden till 1 timmar på hvarje station; 3:o Hvad Utskottet i öfrigt, rörande Kronoskjutsen framställt, Lief af Preste-Ståndet bifallet; 4:o Utskottets yttrande i fråga om Kungs-Skjutsen blef likaledes afPreste-Ståndetgilladt; hvaremot 5:0 Ståndet afslog Utskottets Utlåtande, i hvad det angår Gästgifveri-Skjutsanstalterna. S. D, Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets Utlåtande, N:o 65, med anledning af lt>4 Prol. Utdrag den 3o JHlii 182g* de Lös 3:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid IJtskotlets Memoria], N:o 2q, angående några för-1 ändringar och närmare bestämmanden af grunderna och vilkoren för Assignering på Banken, afslög Preste-Ståndet Memorialet N:o 29 och Utlåtandet N:o 65, samt beslöt, att med grunderna lör Assignering på Banken må förblifva vid hvad derom tillförene är stadgadt, under iakttagande af deri förklaring af tvenne serskilda gånger skedd Cassation, medförande öfverassignering på Banken, hvilken uti Kongl, Maj:ts Nådiga Dom af den t3 sistlidne April är meddelad. S. D. Lag-Utskottets Betänkande, Nto 74, t anledning af åtskilliga motioner, rörande granskning af det utaf Lag-Comitén utarbetade förslag till Allmän Civil-Lag, samt om denna Comité* fortfarande eller upphörande, blef vid förnyad föredragning af Preste-Ståndet bifallet* SD.
Det är mot kväll, solen står lågt och skall till att gå ned, måsarne kretsa och skria, Östersjön ligger vid i spelande gröna reflexer; och hennes egen ungmösjäl är som denna sollysta skiftande oändliga yta, öfver hvilken måsarne kretsa och skria, – vid, tom, mättad af ro, med lena känsloskiftningar och kretsande, sorgsamt skriande tankar som genast åter tystna och hvila. Om höstkvällarne sitter familjen kring arbetslampan i dagligrummet, som är stort och lågt med små fönster och möbleradt i denna gammaldags stilfulla elegans, hvilken är som lukten från gömd vinterfrukt. Fruntimmerna sitta kring bordet och arbeta under tystnad, den gamle konsuln håller sig längre borta i halfskuggan med sin kvällspipa och sin länstol, endast sällan faller ett ord tungt och bottenlöst ned i tystnaden, som genast åter sluter sig samman omkring det, dubbelt tätt, skurarne smattra stötvis mot rutan och blåsten kommer sättande ute från sjön, dänger sig mot väggarne och tutar i skorstensröret som om den ville in; hon lyfter emellanåt på hufvudet och rätar på armen som värker i armbågen af trötthet och låter arbetet sjunka ned i knäet och lyssnar med rädd och undrande blick, ty det är henne som om hon hörde någonting som manade och varnade, som om en fara väntade henne eller hon hölle på att mista något som nu fore sin kos och aldrig komme igen, och som om hon förnumme inne i sig sjelf denna sakta underliga kvidan och dessa plötsligt kväfda skri, hvarmed stormen far fram öfver staden derute i natten. Så en afton är också han med der i kretsen kring lampan, i midten af det stora låga rummet. Den gamle konsuln röker sin pipa borta i halfskuggan, fruntimmerna sitta nedlutade öfver sina handarbeten, och han berättar.
Hon dansade gärna, emedan hon visste, att hon dansade väl, men tilläto sig hofvets unge kavaljerer en frihet, fingo de erfara, att de dansade med en drottning. Hvad händer icke, när man är ung och så lätt kan glömma sig? Det berättades, att unge herr Svante Larsson Sparre, nitton år, vågat trycka drottningens hand under en af dessa afmätta chaconner, som då voro på modet. Strax därpå såg man honom bleknande böja ett knä och bedja om tillgift. Nästa ögonblick var Kristina åter i dansen. Hvad skall det om två år blifva af Sverige? frågade gamle riksmarsken Jakob De la Gardie sin vän rikskanslern, i det han betraktade dansen, skyddande sina svaga ögon med handen för ljusskenet. Icke värre, står till att hoppas, än 1611, när en sexton års kung afknäppte brynjan, svarade Oxenstjerna. Hagar Ring stod obemärkt bland nyfikne tjenare i dörren till danssalen. Hon såg sin unga drottning, den gladaste bland de glada, sväfva i dansen. Hon såg rikskanslern samtala med fru Sofi De la Gardie, presidentens gemål, och fru Beata snäsa en kammartjenare, som kringbar syltade frukter. Hon såg jungfru Ebba, jungfru Anna Fleming, jungfru Ingeborg Kurck och andra bland hofvets tärnor strålande af behag mottaga sina beundrares hyllning. Hon igenkände några bland kavaljererne: unge Bonde, unge Sparre, bröderne Knut och Gustaf Kurck, presidentens söner; hon såg denna stolta svenska adel, som icke gaf vika för Tysklands furstehus, känna sig så hemma i kungaborgen, som gnistorna i härden. Men henne såg ingen; hon fortfor att vara hafvets namnlösa, drifvande spån. Icke för första gången kände hon afundens törne såra sitt unga bröst; hon hade dittills afundats de rika, de lärda, som hade fri tillgång till alla visdomens skatter. Nu afundades hon högheten, äran, behaget och glansen; nu röjde sig inom henne en brinnande lystnad att också engång vara en af dessa fjärlar i världens solsken, att också engång vara så afundsvärdt lycklig, så tjusande, så beundrad som de.