Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omisskänneligen går denna beskattning derpå ut, att inskränka tilldelandet af dylika fullmakter; men, ehuruväl sådant ändamål låter motivera sig, kan man ingalunda säga det samma om sättet för dess ernående. Då Konungen, för att utmärka förtjenster, icke alltid kan befordra till högre värdighet med thy åtföljande lön, ,ej heller vid alla tillfällen lämpligen anvisa penninge-gratificationer, har, för dylika fall, tilldelandet af karaktersfullmakter blifvit begagnadt. Tili statens fördel äro-dessa fullmakter redan beskattade, genom den ganska betydliga stämpel-afgift eller charta, hvarmed de beläggas; att gå derutöfver, medelst påläggande af bevillning, antyder en åtgärd, hvilken, så väl i motiv, som i tillämpning, är främmande för R. St:s värdighet. Art. Ill uti 1835 års Bevillnrs-förordning är alltså, af förenämnde skäl, helt och hållet utesluten i delta project. § /p. Då detta project antager, att personlig skydds-afgift först vid 18 års ålder inträder, är föreskriften i öfverensstämmelse dermed ändrad, men anses böra utgöra en egen §. Se Art. X, § 67. Vid återstoden af § 42; anmärkes: att då häradseller skattskrifvaren i alla afseenden skall ansvara för mantalslängdens riktighet, och pastor, eller annan i pastoratet tjenstgörande prestman vid mantalsskrifningarna skall vara tillstädes och utur medhafvande husförhörslängd lemna alla erforderliga upplysningar om folkmängden inom pastoratet , samt ändtligen, då mantalslängden skall vid allmän sockenstämma granskas, tyckes alla de försigtighetsmått vara iakttagna, som för dessa längders säkra och ordentliga upprättande erfordras, utan att något Konungens Befhtdes ombud behöfves närvar. Erfarenheten har ock ofta visat, att inom pastoratet ett sådant ombud icke varit att tillgå, då icke pastor, såsom Konungens Befhtdes ombud, bär må kunna uppträda, såsom redan varande en vid förrättningen tjenstgörande ansvarig person. Att Konungens Befb:de icke personligen kan öfvervara dessa förrättningar, är uppenbart, då de, inom länets alla härader, i det närmaste måste ske samtidigt.
Förstärkta Stats-Vtskoltets Memorial, IV.-o 27^. 3i 86:te Voteringen (l25:o) D-m, sorn instämmer i UtskoLtets loislag, att spunnen tobak och Negerhead skall åsättas en till 10 sk. skålpundet iorhojd 111 förse Isa fg i fl, rostar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, förblifver derå nu gällande införselstull, 8 sk. skålpundet, oförändrad. Voteringen har utfallit med 73 Ja och 46 Nej. Som Ja vunnit, är införselstullen å spunnen tobak och JNegerhead förhöjd till 10 sk. skålpundet. 8j:de Voteringen (l26:o) Den, sorn, lika med Utskottet, anser tobak i stänger och karotter böra vid införsel draga 18 sk. tull per skålpund, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, hi beha lies derå nuvarande införselstull, 16 sk. skålpundet Voteringen har utfallit med 76 Ja och 43 Nej, och då Ja vunnit, hafva Rikets Ständer bestämt införselstullen å tobak 1 stänger och karotter till 18 sk. per skålpund. 88:de Voteringen (128:o) Den, som vill, att till contraproposition i hufvud voteringen om den bland Trädvaror upptagne rubriken Stäfver, Laggoch Botten-, skall antagas Burgare-Siåndels beslut, enligt hvilket lydelsen och bestämmelserne skulle blifva : Stäfver, Laggoch Bollenaf till och med 34 verktums längd å de förra och 22 verktums längd å de sednare: Tullvärde Qvantitet för Inf.-tull.
I händelse remiss af lagförslagen skulle beslutas, så anhåller jag vördsamt, att de af särskilde comiterade uppgjorda tableauer måtte få åtfölja remissen till LagUtsk., emedan jag tror, alt dessa tableauer kunna lemna Utskln en ganska nyttig ledning vid författande af dess betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då, så väl i ett skriftligt yttrande, som af flera ledamöter i deras muntliga yttranden, remiss af K. M:s nu föredragna nåd. skrifvelse blifvit begärd, ansåg Hr Landtm, sig böra hemställa, örn R. o. Ad. behagade lill LagUtsk. remittera ifrågavar. nåd. skrifvelse. Ropades starka ja, blandade med nej. 5 H. 44 346 Den aa April. Hr Hjerta: Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, genom propos. till R. o. Ad. ville inhemta, huruvida icke Ståndet anser de yttranden, sorn vid detta tillfälle blifvit afgifna, böra åtfölja remissen, ulan att motionerna blifva särskildt bordlagda. Hr Dalman: Jag är fullkomligt I i k g i 111 i g, huruvida de nu afgifna yttranden åtfölja remissen eller icke; men jag anser icke likgilltigt, att de motioner, som här äro väckta, må komma Utsk. tillhanda. Jag anhåller derföre om en förklaring af Hr Frih. o. Landtm., huruvida möjligen något hinder möter för dessa motioners hvilande på bordet, så att •vi härnäst må slippa en möjligen lång debatt om deras laglighet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt han, då förklaring af honom blifvit begärd om lagligbeten af de motioners remitterande, som nu blifvit väckta, linge förklara, alt hvarje yttrande, som af någon utaf Ståndets ledamöter afgifves vid en remiss, enl.
Men är det då så säkert, att dylik billig och säker arbetskraft i tillräcklig mängd stode att vinna eller att den i längden skulle förblifva obesmittad af tidens djupast gående rörelser? På dessa frågor torde man utan tvekan kunna svara ett obetingadt ja. Österlandets tallösa folkmassor skola utan all svårighet vara i stånd att oupphörligt vräka millioner och åter mil-lioner individer in på arbetsmarknaden. Vi ha sett, huru lätt tillfredsstälda dessa millioner äro, både i fråga om af-löning och en menniskovärdig lefnadsställning i öfrigt. Detta gäller nämligen icke blott om den kinesiske arbetaren, utan äfven om den indiske och malajiske kulin och — ehuru kanske i något ringare grad — om den afrikanske negern. Den kommer att gälla i en allt vidare omfattning, i samma mån vår tid griper sig an med den stora uppgiften att lägga den tropiska verlden under kulturens välde. Härmed ha engelsmän och holländare på ett lysande sätt gjort början i Indien och på Java; fortsättningen har redan inledts vid Kongos stränder, och kommer en dag att fullföljas vid Orinocos och Amazonflodens. Men den tropiska verldens folkstammar hafva redan i följd af sin mestadels rådande fatalistiska verldsåskådning en oöfvervinnelig böjelse för stillaståendet. Utom medärfda vanor och uppfostran medverka äfven natur och klimat att hålla denna böjelse vid makt. Den under desses inflytande alstrade trögheten, som låter dem arbeta endast så mycket som behöfs för att lefva, så vida de ej utsättas för ett yttre tryck, tillåter dem ej häller att göra mer än det minsta möjliga motstånd mot ett dylikt tryck, der det en gång pålägges. De tropiska landen synas i följd af sjelfva sin natur en rund tid bortåt vara prisgifna åt ett mer eller mindre aristokratiskt styrelsesätt, der en fåtalig klass af hvite herrar råder öfver en indolent, lat och lydig massa, och Kinas folk skall, äfven om det kan skydda sitt yttre oberoende, af vana och natur hållas qvar på den låga ståndpunkt, som gjort det till en så farlig medtäflare på arbetsmarknaden. 8å länge dessa förhållanden fortfara oförändrade, så länge lär ock täflan blifva svår, om ej omöjlig för det hvita arbetet.
När tillvaron af denna hittills okända, i den öde ogenomträngliga skogen och mo-rasen fördolda by, efter en hel rad af » meddelanden » och » rapporter », visade sig vara en verklighet, på hvilken man icke kunde tvifla, och en belöning verkligen lofvades Sasie-dalelen, — upphörde vi naturligtvis att skratta. Steg for steg men hastigt öfvergingo vi till jubel och arrangerade en fest med champagne och skåltal. Vi burrade och drucko välgångsskålar för den nya, ännu af ingen, ej ens af sjelfve Sasiedatelen skådade, utan endast på grund af » otvifvelak-tiga meddelanden » kända byn. Poklewskij svärmade helt allvarsamt, utan ironi, för ett värdshus och räknade öfver buru mycket mau » därborta » skulle utpressa af honom för tillståndsbeviset. Vår isprawnik hängde icke längre läpp, utan meddelade hvar och en af oss » under tysthetslöfte » att han redan för lång tid tillbaka haft kännedom om att » skälmar » höllo till i den där urskogen, men han hade tegat på grund af högre hänsyn. Vi voro så glada, att vi glömde sjelfva kortspelet; vi disputerade, förifrade oss, förebrådde hvarandra vår skepticism och gratulerade hvarandra i kapp till den » nye Columbus » framgång. Vi » hissade » honom under hurrarop likt en triumfator och beklagade, att vi ej hade någon lagerkrans åt honom. Damerna ändrade enhälligt åsigt och funno honom mycket intressant; de försäkrade, att den något litet utskjutande bakdelen och det öf-verflödiga fingret på banden (man säger att det är ett dåligt tecken) icke störde det allmänna intrycket. Med ett ord, Kretsdomare.allt hade förändrat sig, allas intresse var taget i anspråk för den nya byn; alla jublade och tillbragte aftonen i extas. Man allt spm hittills händt var naturligtvis en småsak. Det återstod oss att eröfra och segra och det var just det svåraste problemet.
De lidanden, som af säsongen är inne, och äfven de unga bristande försigtighet kanna förorsakas, få väl mångenstädes en » släng af slefäro otaliga: andtäppa, hjertklappning, ven » i form af barnbaler m. m. Afven för stark utdunstning, matsmältningslunginflammation, feber danskurserna florera nu som bäst. rubbningar, och dylikt äro de vanligaste, och orNågra funderingar och erinringar ä sakerna till allt detta onda äro fölpropos den ingalunda ovigtiga frågan torde kanske derför försvara sin plats jande: man dansar vanligtvis i rum, hvarest luften är för varm, antingen i Iduns smala spalter. För alla, som föra ett stillasittande emedan ventilationen är otillräcklig lefnadssätt, hafva sin sysselsättning eller upplysningen för stark. Sådan inom hus eller utföra i synnerhet tanluft är skadlig för lungorna oeh för helsan i allmänhet. kearbete, är dansen otvifvelaktigt en af de bästa kroppsöfningar på samma Vidare är drag, som uppstår genom gång, som den lifvar sinnet. En munoförsigtigt öppnande af fönstren, ofta ter sinnesstämning utöfvar nämligen orsaken till galopperande lungsot och alltid ett välgörande inflytande på det hastig död. Man dansar vanligtvis allmänna välbefinanndet, och en taktäfven för länge, så att man blir öfvermessig rörelse af hela kroppen beforansträngd och sömnen på grand häraf drar en ämnesfördelning, hvarigenom uteblifver. Genom iskalla drycker blodet, musklerna och nerverna erhämmar man mången gång utdunsthålla ny näring. En af tankearbete ningen, hvilket naturligtvis är mycket öfveransträngd hjerna finner den nö- skadligt. diga hvilan, och de genom stillasitAtt dansa strax på maten är ohelsotandet styfnade lemmarne återfå genom samt, och bör man åtminstone dröja den hastiga rörelsen sin spänstighet. dermed en timme. För alla, som hafva Det är på grund häraf lätt förklarligt, angripna andningsorgan, borde dansen att nngdomen dansar så gerna, och att vara förbjuden, emedan den häftiga till och med äldre personer icke vilja rörelsen i stark upphettad luft lätt kan afstå der ifrån.
Men uppe mellan husraderna glänste himmelen varmt blå, och en ljum vind med löfte om sol och sommarluft och fågelkvitter viftade smekande omkring stadsbornas kinder och hviskade till de lyckliga, som kunde få komma bort, att de skulle få börja lefva på nytt ute i naturen, vid granskog och hafsluft. Men midt upp i löftena kom snön tillbaka. Kall och hvit lade den sig öfver gator och tak. Och människorna drogo sig inomhus igen och sade till hvarandra att aldrig mer tro på våren, som ändå aldrig i verlden kom, när den lofvade. Fru Sivert skickade en dag ut Elin efter frukosten. Därpå vände hon sig till sin man, som satt i soffan och läste Nyheterna. – Jag förstår aldrig, hvad det är med flickan. Hon är sig inte lik. – Med flickan? Hvad skulle det vara med flickan! Herr Sivert fortfor att läsa. – Låt bli och läsa, säger jag dig, utan hör på, hvad jag säger. Nå, vill du lägga bort den der välsignade tidningen. Tror du, han springer ifrån dig? Jo, jag ska säga dig, att det är något på tok med flickan. Har du inte lagt märke till, hur ofta hon ber att få gå bort om aftnarna, och ett par gånger har hon ju inte kommit hem förrän öfver tolf. – Ja, men hon har ju varit bjuden till ... – Å prat, hvem vet, hvar hon har varit. I går kväll gick jag in i köket, och då var hon borta, fast hatten och kappan hängde kvar inne, och det dröjde en god timme, innan jag hörde henne komma in igen. Har du inte sett, hur fin hon har blifvit på sista tiden? Handskar och halsdukar och gud vet inte alt hvad? – Ja, men kära du, inte kan du väl tro, att barnet ... –Prat, säger jag. Du får hjälpa mig med att se opp med den där juvelen Gottfrid, som är din brorson, och som du skaffat hit i huset, fast jag sa’, att jag inte ville ha en så’n där herre, som bara skulle ligga efter flickan för mig. Men nu har vi’t, som vi har’et, och sanna mina ord, om jag får reda på nå’nting emellan dom, så ska’ han ur huset, och det på eviga momangen. Och hon med för resten.
Hur många tusen gänger har du inte berättat mig om den saken. Om ett par år, säger pappa; ni äro än så unga! Om en evighet, ja, då kunna vi så gerna lägga oss att dö med det samma! Och jag gör det, jag vet det — om detta skall vara! — Han har riktigt goda inkomster för öfrigt, Karl — redan. Han har sjelf räknat så noga, och han säger, att det kan gå. Och han måtte väl bäst veta det ... » Manuskript, som ej antages till införande, återsändes, så vida porto bifogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. » Ack, de unga, och deras blinda mod, » säger tant; och hon smeker Lillys späda hand, som, knuten i motspänstig harm, hvilar i hennes knä. Så blir det tyst med ens. Långa minuter komma och gå, men inte ett ord yttras. Vinteraftonens tidiga skymning sänker sig som en mörk slöja; ännu faller dock en svag strimma dager mellan fönstergardinernas fransar, drar sig i en mjölkhvit gata fram öfver det ombonade lilla förmakets gammalmodiga möblemang oeh stannar i en sista skymt öfver tant Marthas allvarsamma ansigte. Lilly sitter i skuggan, men hennes ögon lemna ej en sekund den gamlas. I stum, bäfvande undran blickar hon utan återvändo fram på dessa välkända kära drag, som nu med ens te sig för henne som i ett nytt ljus. Det har kommit något underbart oförklarligt öfver dem, något, som Lilly aldrig förr skådat, något af oändlig vemodsfull smärta, minnenas smärta. Öfver dessa bruna, vänliga ögon, som ständigt så gladt och friskt spela ut i dagsljuset, drager sig nu som en slöja af tårar, der de drömmande se rätt framför sig i skymningen med ett säreget uttryck af att skönja något — bortom skuggorna. Den skrumpna, gamla munnen rör sig sakta, utan ett ljud, liksom repade den upp för sig sjelf tonerna af en hälft förgäten sång ... Det kommer som en rysning af helig andakt öfver Lilly, och hon minnes ej längre sin egen smärta, der hon i andlös tystnad följer spelet i tant Marthas drag.
Vidkommande åter de indelta räntorne, så, enär flere omständigheter i afseende härå påkallade förändring, trodde Motionairen sig böra föreslå, det Rikets Ständer hös Kongl. Majit i underdånighet begära: 1:0 att de åf nu varande indelningshafvare, som sådant åstunda, må ega öppet, att, emot afstående lill Slals-Yerket af inneliafvande indelningar, genast komma i åtnjutande af den penningelön, som för inneliafvande Embete eller Tjenst å den nya Staten kan blifva bestämd; och 2:0 att, i fall några oväntade hinder för regleringens verkställighet denna Riksdag skulle möta, Kongl. Majit täcktes, vid utfärdande hädanefter af fullmagler å Embeten och Tjenster, hvarmed indelt lön är förenad, deri låta införa det vilkor, att Stals-Utskollels Utlåtande N.o 273. innehafvaren skall afstå sin indelning, och nöjas nied den penningelön, sorn för Embetet eller Tjensten kan blifva fastställd. Af den anledning, att lång tid torde åtgå innan regleringen af indelningarnes indragande kunde fullbordas, och allmogens lidande emedlertid skulle genom räntornes omåttliga uppstegrande under missväxtår än vidare fortfara; så, och då Indelningsreglementet föreskrifver ett maximipris, öfver hvilket räntorne vid tillfälle af missväxt icke få höjas, hemställde Motionairen, att Rikets Ständer, för så lång lid, som Kronans räntor ännu möjligen kunna komma alt såsom löner lill Tjenstemän eller Inrättningar utgöras, måtte, i likhet med hvad Konung Carl X.I:s Indelnings-Reglemente stadgar, utsätta ett pris, öfver hvilket betalning för spanmålsränlorne i missväxtår icke må kunna ränlegifvarne affordras; och ansage Anders
Transport: 10,202,280: 54. 13,150,552: 73. 100,000: — 660: - 420: — 261: 1. 3,188: 30. 226: 72. 9,600: 95. 16,046: 80. 8,000: — 11,600: — 1,846: 27. 13,302,402: 78. — 40 — Transport: 10,202.280: 54. för sänkningen af Frövi-sjön inom samma socken, å 1,300 R:dr: återbetalas jemte kronoutskylderna, 363, 98. » utdikningen af myrer vid Julpa gård i Romfartuna socken af sistnämnde härad, å 4,674 R:dr; dito dito, 1,308: 71. » utdikningen af Bredmossen samt sänkningen af Laggarbooch Harm-sjöarne inom Kolbäcks och Bergs socknar af Snefringe härad, å 5,010 R:dr; dito dito, 1,402: 78. » dito af kärroch myrängar, tillhörande byarne Nesselsta, Holm.
Då Konung Christian IV, känd för sina visa bemödanden, att befrämja ordning och rätt i sitt Rike, år 1643 den 27 Februarii, utgaf sin ryktbara Recess, som, sammanfat-^ tande alla serskildta förordningar i allmänna ämnen, skulle för hela Danmark fylla de luckor af laga stadganden, hvilka funnos i de gamla, ännu hvar och en för sin del af Riket gällande, LandskapsLagarne, blef Geistligheden oc liuis dertil hörer, föremålet för irsta Boken, hvars 4-'de Capitel, otti Kirckernes försvar er oc deres tilsjun, —• i 86 paragrafer innefattar de noggrannaste föreskrifter om vården af alla Kyrkans inkomster och tillhörigbeter, samt deras fruktbargörande. Bland annat stadga ■-**■ 5 §., att Kyrkorna och deras försvarare (Konungens Länsmän eller innehafvare af Jura Patronatus) skulle liandhafve oc svare för Kirckernes Jorder oc Indkomme, — 38 §., att i Kyrko-räkenskaperne skulle införas Stedsmaale af Kirckens gaarde, enge, jorde, boel huse oc lader, — 3g§., att alle Stedsmaale oc andet uvisse saa vel af Capitelsoc Provst i ekircke-1 ien der, gaarde, boel, j order oc huuse, som af andre Kircker förblifver Kirckerne efter Re ees sen, — samt 81, 82, 83, 84 med flere §§. huru all Kyrkans behållning skulle till hennes fördel fruktbargöras ®). Denna Recess bekräftade *) Se Konung Christian IY:s Recess, Köpenhamn 1643, p. 70—111. Den io September f. in. 35 sålunda Kyrkornas rätt, att bortstädsla sina hemman; en rätt, som efter Skånska Lagen, då gällande i Halland, äfvensom efter alla den tidens Lagar i Norden, var oskiljaktig från jordäganderätten.
Herrar karwo-kevilorerne tvid förrberörda twänne kavillons-förrättningar hafva igenom den af dem 'verkställda mycket noggranna, samt til Werkets ofelbara nytta tjenande, gränffning as förwaltuingen, gjort sig förtjcnta af Riksens Höglofliga Ständers utmärkta erkänsla. rzi8 Omer Harrar Ilanco - Fullm'gtt'gas förda huf wudstyrelfe kan LancoU'stöttet ined full öfwer'ygelse instämma uti Herrar karwo - kevitoreina5 derom yttrade walgrundade omdöme, det haswa Herrar kanco - Fullmägtige med heder swarat emot de UetchsUiva Smndens för dem hysta tvigtiga förtroende. Och bör Kanco - Utflottet harwid ieke eller förtiga den fägnad U skottet ägt, at hos kLayuans Au,hetsman och Beijente sinna wedermälen as den noggrannhet uti författning ärnäs efterlefnad , den ordning och säkerhet n:i wärdén af Wn.kets redbarheter, samt den nit och olörtrutenhet i skyldigheters fullgörande, som uti et P arninge-Werkö aclminiKracion aldrig får saknas; men som ock gör dem berättigade til Riksens Högloflig» Ständers Välbehag. Lanco-Ukflottet har uti desi öfwer Herr töllagoron och Riddaren Oöran Ilollls tölemo rial afgifna wördsamma yttrande sördehäilit tig, ak i denna fluteliga berättelse fä meddela desi kefsieökive krincipaleo, angående deras Kaiaco-Wwk, en i möjeligaste matto omstandelig relation. I detta afseende har karwo-U flottet lätit författa et korrtt Utdrag af det Hntorifla Werk, som angående Lan^nen8 första inrättning, dest sedermera hafda öden, jamt den werkcliga nytta bade Stats-Werket, och Rikets I ibyggare i genren, deraf satt hämta, sinnes utarbemdt.
1. och ehuru desamma, genom i83o års missväxt, samt deraf uppkommen oförmåga hos Landtmännen att inom Räkenskaps-året afbörda deras utskylder, Transport 7,411.573. ( 29 ) Transport 7,411,575. — - åstadkommit en större uppbörd för år i83i, torde likväl denna Inkomst-Titel böra, oberoende deraf, upptagas till ungefär samma belopp som förut, eller jemna 100,000. ■limm ni —al atmmmmmmmumm 1 —■ ■ 1 i»bt iwmmbwbi—■mmbmi wmiwww—mbi Summa Stats-Yerkets årliga tillgångar R:dr 7,511,573. — - utom det ifrån Riksgälds-Contoiret, af Bevillnings-medlen, lemnade bidrag, enligt RiksSlaten utgörande i,85i,2oo R:dr, hvilket belopp, till följd af Rikets senast församlade Ständers, efter Riks-Statens fastställande, fattade beslut, att det mot den indragne Salpeter-Gärden beviljade anslag af 124,000 R:dr borde af öfverskollen å Tulloch Brän vins-medlen fyllas, nedsattes lill 1,727,200 R:dr. Efter afdrag af de vid sista Stats-regleringen påräknade: Ordinarie eller Ständige Inkomster 5,867,644: 7.6. Extraordinarie eller BevillningsD:o 3,517,500: Restantier .. 99,8t?3: 4o. 6*^ BOO samt de å Öfverskotten anviste anslag: Till Salpeter-Näringens upphjel pande 124,000. Till Försvars-Verket 70,000. nnr.
Skulle åter endast ansget för instruktionskompanier komma under det förstärkta StatsUtsk omröstning, så har jag temligen goda skäl att tro att det bevilja; Ehuru mycket jag derföre skulle önskat att Statens tillgångar teli de öfriga Med-St:ns bevågenhet hade gifvit mig hopp att vinnabifall till ifrågavar. punkt, så tror jag likväl att det nu skulle vara;lokast och rättast handladt af R. o. Ad., alt bifalla betänk. Hr von Urtmansdorff: Jag har i detta mål fästat mig vid D e n II Mais f. m. den reservation, soiu Hr af Harmeus bifogal Utsk:s utlåt., och hvilkens mening Frih. Peyron bär äfven uttalat. Hr af Harmens säger nemi.: ”Om brist pä Statens tillgångar eller andra omständigheter lägga hinder i vägen för bifall till förslaget i sin helhet, sä synes Utsk. hafva bordt tillse, det tillräckliga medel anvisades, antingen för stående arméens eller beväringens fullständiga öfning. Ingendera delen har skett, enär ifrågavar. 17,631 r:dr blifvit afsiågne pä samma gång, som flere ledamöter i Utsk. uttalat sin afsigt, att afslå äfven proposm om längre öfning för beväringen,” Ingen af de talare, sorn yttrat sig och som kunna göra det med sakkännedom, har nekat behöfligheten af ifrågjvar. anslag för arméens öfning. Bade Hr Gripenstedt och Hr von Troil hafva erkänt densamma och vi veta nogsamt att de nitälska för arméens duglighet. Men farhågan har varit den, att de anela Stånden icke skulle bevilja detta anslag. Men hvarföre skulle di blifva mera obenägna, alt bevilja det redan af R. o. Ad. bifallm anslaget till instruktionskompanier derföre att R. o. Ad. äfven b fallit det ifrågavar. anslaget tili roteringsmanskapels längre öfning. Snille de förtörnas deröfver alt R. o. Ad. i detta fall hade sin egen mening och skulle de, i sin harm deröfver, afslå hvad de eljest slolal bifalla.