Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
TJtdr. d. 1j Oct. 1840. <jo 9 Godkändes, enligt Betänkandet N:o 12, med förändringar uti 4 och 5 momenten, enligt Utlåtandet N:o 27, och med iakttagande deraf, att sista momentet kommer, vid dess början, att lyda sålunda: ”Af vinster på Nummer-Lotteriet, så framt detta kommer att fortfara, och dylika andra Inrättningar, etc.” Tredje Artikeln. §.§. 37 och 38. Godkändes, enligt Betänkandet N:o 12; dock, hvad §. 38 angår, med r ättelse, enligt Utlåtandet N:o 27. Fjerde Artikeln. §. 39. Ståndet beslöt, att denna §. må undfå följande lydelse: ”1 hela Riket skola Mantalsoch Skattskrifningar börjas i medlet af November månad, då alla, som inom den 31 December samma år fylla år, i mantal skatt skrifvas, och de, som vid lika tid fyllt 18 år, antecknas till personlig skyddsafgilts erläggande. Mantalsoch Skattskrifningen förrättas inom hvarje stad, pastorat eller socken i närvaro af ett sådant Konungens Befallningshafvandes Ombud, som med nödiga kunskaper förenar anseende i orten. Af Presterskapet må endast ordinarie eller tjenstförrättande pastor kunna dertill förordnas, hvilka dessutom alltid sjelfve böra dervid vara tillstädes, eller i sitt ställe dertill bafva utsett någon af Församlingens prester; men är pastor ensam prest, och laga förfall hindrar hans inställelse, må han foga anstallt, att annan person tillstädeskommer, som, med pastors ansvar, ur den medförda Husförhörsboken meddelar all den upplysning, som lagligen kan äskas.” J öfrigt kommer åldern för dem, som i mantal skattskrifvas, att i denna §. införas, jemlikt hvad, i följd af serskildt beslut, bestämmes. §. §. 40, 41 och 42. Godkändes, enligt Betänkandet, N:o 12. §. 43. Godkändes, enligt Betänkandet N:o 12. §. 49. Fröt.
Härvid skulle jag visserligen ansett att ett påyrkande å min sida om en i vissa delar positiv tillämpning af hvad det ena eller andra förslaget innehåller, eller att utgifterna i och för landtfÖrsvaret i viss mån komme att i enlighet med dem bestämmas, vore mest förenligt med rikets sannskyldiga nytta, men då jag betraktar, att den för landtförsvarets ordnande af Konungen tillsatta kommitté ännu icke slutat sina arbeten och afgifvit sitt anbefallda betänkande, — något som, efter mitt förmenande, hade bort kunna förväntas, i betraktande af de hjelpmedel som stått kommitterade till buds vid dess arbeten — så har jag af ren grannlagenhetskänsla, isynnerhet som faran ingalunda står för dörren, velat inskränka mig att föreslå följande, eller hufvudsakligen detsamma som jag med anledning af mitt vid 1847 års riksdag afgifna förslag, då påyrkade, nemligen: Alt Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj t öfverlemna de af mig vid 1847 och 1860 arens riksdagar a/gifna, här bifogade fH:ne förslag till förändrad organisation af landtfÖrsvaret, med underdånig anhållan alt den för 334 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Nio 128. landt försvarets ordnande af Kongl. Majit /örordnade kommitté mätte anbefallas, att, i hvarje ämne för sig, granska så väl förberörda förslag, som de mera omfattande förslag lill förändring eller tillökning af landtförsvaret, hvilka vid innevarande riksdag inom de olika Riks-Stånden blifva väckta, samt till Kongl. Majit inkomma med fullständiga yttranden härå, för att Rikets Ständer vid nästblifvande riksdag blifva delgifna i sammanhang med kommittéens eget betänkande.
Enär härifrån afdrages skilnaden emellan fyllnadspenningarnes verkliga belopp 5 sk. 3T8-Ö8g styfver och antagne 6 sk. eller st. på hvarje skatleriksdaler, utgörande i b:ko — 2. — så uppkommer förestående summa 72: 9. 5. Litt. K. (3) Blekinge Tiiiii. • * Ostra Härad. Kronovärdi. Chrislianopels Socken. Fulemara N:o oiS. L mantal skatte. Summa 8 36 — Jönköpings llän. Södra Wedbo Härad. Ingatorp Socken. Lönås N:o 1. Jordeb obs-ränta. Penningar 1 T:a Spanmål 1 Smör iL® Fläsk . A Ko .. Får i o 6 Dagsverken . Hästar dito 8 Arliga 4 Kungs å — 16. — å 1:32. — å — 12. — å — å —• ä — 3. — 4. 10. 3. 2f. Förvandling efter medel-markegångspris för åren Krono1824—1843. värdi. Ilemmanlals-ränla. Landtogsgärden Byggningslijelpen Saltpeter dito Boskapspenningar Skjutsfärds dito . Dagsverks dito . J T:a Bafra å 3: 44. j L& Smör å 4: 29. | LU Humla å 4: 47. 1 U Talg ä 4: 44. I Lti Fläsk å 3: 15. ■f Lf? Kött å 1: 33. T'g 2 Tjog Ägg ... å — 20. .] Lass Hö å 9: 25. 5 Kjerfvar Halm; tjog å3: 27. 9 Timmerstockar ) eller alte 1 Syll j rum tant. 5 T:r Jord 1 T:a Färgödsel 2 T:a Aska ål: 6. En riksdaler efter ny myntfot eller 32 sk. banko. Nya Räntan skulle altså blifva i banko: Contant: omstående penninge-ränla 4:39. 6. af persedel-räntan — 27. Anmärkning:
Bcsv - och Ekon.-ZJt skottens Betänkande, AV.-o Sh hafva Utskotten dock icke ansett någon besparing härutinnan kunna beredås genom berörde af motionären väckte förslag, enär å-hg färlen icke är så oafbrutet fortfarande och bestämd, att densamma-ovilkorligen kan beräknas i likhet med gästgifveri-skjuts, och då afgång§timmar samt reseturer för ångfartygen äro förändring underkastade, efter enskilde egares godtycke , å hvilka det äfvenledes beror att efter välbehag höja eller minska afgifterne för dem, som derå vilja färdas; af hvilket allt det vill synas, att det för närvarande och innan ångfarten vinner större utbildning, är med snart sagd t oöfvervinnerliga svårigheter förknippadt att, om motionärens förslag skulle bringas i verkställighet, i berörde afseende lemna några allmängiltiga regiementariska föreskrifter; hvarförutan det ej torde vara hvarken med billighet eller rättvisa öfverensstämmande att föreskrifva dem, sorn resa i Kronans tjenst, att å vissa årstider och vid vissa tillfällen ovilkorligen företaga resan till sjös; i anseende hvartill, och då nedsättning uti antalet af hästar för-embetsman eller sådane personer, sorn företaga resor i Kongl. Maj:ts och Kronans ärenden, redan blifvit föreslagen, och hvarigenom torde kun?- na vinnas någon besparing, motsvarande dea förhöjning i skjutslega, sorn kan komma alt ega rum, Utskotten anse sig böra tillstyrka, att ifrågavarande förslag må förfalla. Stockholm den 21 September 1840. TRYCKT HOS J. A. WALLDIN, 1,840. Slatssamt Allm, Besv, och Ekon, Vlsk, Betänkande , 2V.-0 S2, 1 N:o 52. Ank. lill Exp. Utsk■ den 9 IVov., kl. 11 f. m. Betänkande} i anledning af väckta frågor om förändring i grunderna för utgörandet af plan-penningar.
Det Fröbelska systemet, särskildt dess betydelse för kvinnan, hade en vältalig föresprAkerslca i frn Henriette Goldsc7tnzidt frAn Leipzig, en vacker gmnmal fru med håret ordnadt i små Irorkskrufsloclrar på hvardera sidan om hiifvudet, en af de f % lrvinnosaliens veteraner, soin kvinnokongressen hade att uppvisa. Innebörden i hennes föredrag låg i en till den tyska Izvinnan i patetiska ordalag ställd uppiilaning » att aftjäna sin värnplikt genom att ägna Atminstone n %got. r0i af sin ungdom åt utöfvandet af en ' ~indergärtnerins ' kall. s Utom tyska talarinnor hade man under dessa slcolfrågornas dagar tillfälle att höra sådana af så väl engelsk soin fransk och rysk nationalitet. Ofver » kvinnan och konststudiet » talade den berömda tyska minlarinnan fru Hermine z m z Preuschen-Telnzmz. Hon betonade med mycken skarpa, hvilken hämsko på den kvinliga utvecklingen, hvilken orättfärdighet det lag diiri, att, soin fallet var i Tyskland, stänga. offentliga konstanstalter för kvinnan. Alla enskilda konstskolor voro, som tal. uttryckte sig, endast » Pflantzschulen des Dilettantismush. För den sanna konstbildningen vore det ett oeftergifligt villkor att kvinnor och min arbetade tillsammans, ty, och häri kulminerade tal. fordran på likstallighet: » geniet vore sannerligen ej biindet vid nggot visst kön. » Hiix i d det anmärkas, att ingen gång under kongressens lopp riktades så skarpa, för att ej säga bittra uttalanden mot bestående missf örh ållaaden, som clå frågan om den högre kvinnobildningen kom på tal. Nan kan saga, att den tyska kvinnan slAr sig niistan till blods mot de skrankor, som en Bhdnackad fördom, orgrdig den ugplysta tyska nationen, rest mot hvarje intrång på hvad mannen betraktar som sitt utesliitande område, det konstnärliga och det vetenskapliga.
Under förutsättning, att den af Komiterade tillstyrkta tullsats å palmolja, af 1 öre pr skålpund, vinner godkännande, hvarigenom råvarutullen för ett skålpund Stearin skulle komma att uppgå till omkring 1£ öre, har, med bibehållande af den förut beräknade ofvan angifna skyddstullen å bemälda fabrikat, af 1 öre, afgiften derå blifvit föreslagen till 22 öre pr skålpund, eller, för undvikande af öresräkning i bråktal, till 2 rdr 50 öre pr centner. Skulle omständigheterna möjligen medgifva, att tullfrihet för palmolja varder beviljad, borde sådant, enligt hvad under artikeln Ljus redan blifvit anmärkt, efter Komiterades förmenande, föranleda till Stearintullens ytterligare nedsättning till 1 öre pr skålpund, eller 1 rdr pr centner. Såsom med Stearin närmast jemnförligt, har äfven Parajin, hvilken förut icke varit i taxan omnämnd, på sätt redan omförmälts, blifvit i gemensam rubrik med förstnämnda artikel upptagen. Af artikeln Sten äro vissa uppräknade slag «arbetad» samt alla slag ^oarbetad», «ej specificerad», i 1863 års taxa tullfria; under det »ali annan arbetad, ej specificerad» derstädes befinnes belagd med en afgift af 1 öre pr skålpund. Efter det detta senare artikelslag, som år 1862 lemnat en inkomst af 842 rdr, genom Traktaten med Frankrike förklarats tullfritt, har det såsom sådant jemnväl här upptagits, i följd hvaraf rubrikens tvänne afdelningar blifvit till en sådan sammanförda. Deremot har ny rubrik uppförts för Stenarbeten, «i förening med annat ämne1, af hvilka de finare, till Bijouterivaror hänförliga, ansetts böra tullbehandlas såsom dessa senare, samt «andra slag» blifvit, med afseende på den för simplare metallarbeten utförda afgift, åsätta en tull af 15 öre pr skålpund.
Bifölls, utan godkännande af Utskottets i Betänkandet uttalade motiver. Ns 8, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stadganden angående giftorätt i bo. Bifölls. M 9, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående vård af död mans bo. Bifölls. M 10, i anledning af väckt motion om ändring al 12 Kapitlet 10 § ArfdaBalken. Bifölls. JVs H, i anledning al väckt motion om arfsrätt för efterlefvande maka. Bifölls. 12, i anledning af väckt motion om ändring al lagens stadgande i 15 Kapitlet 1 g Ärfda-Balket^. angående dana-arf. Bifölls; och Prot.-Uldrag den 13 Januari 1866. 117 M 13. i anledning af dels Kongl. Majrts nädiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn, dels ock enskild motion i samma ämne. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 16, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af Kongl. Instruktionen lör landsböfdingarne samt de vid länsstyrelserna anställde tjenstemän, och om förenkladt expeditionssätt inom samma styrelse, m. m. Bifölls, utom hvad angår Utskottets, sid. 4, först gjorda hemställan, hvilken af slogs. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande JVs 13, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning, angående arfsrätt för oäkta barn, dels ock enskild motion i samma ämne. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande M 11, i anledning af väckt förslag om inrättande af ett universitet i hufvudstaden. Den 13 Januari. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. I).
R. o. Ad. har visserligen beslutat, att en viss summa skulle afsältas lill kreditiv åt Filial-Banker, som upsla för all ersätta Privat-baoker, men om dessa Banker icke uphöra och behöfva ersättas, men. sådant oaktadt, behof af ytterligare låne-anstalter inom landel upstår, bör inrättandet af dylika väl icke förnekas! Jag tror således, alt R. o. Ad. utan tara kan bifalla ingressen. Frih. Tersmeden: Det är väl sanni, alt man, äfven med de medel man har alt använda för att understödja Filial-bankers inrättande, skulle kunna lemna kreditiv ål en Filial-bank pä en ort, der ingen Prival-bank förut funnits; men jag hemställer likväl, huruvida, då summan icke blifver större än den nu är, och då af densamma icke mindre än 2,500,000 R:dr äro sådana medel, hvilka ännu icke finnas i allmänna rörelsen, utan skulle blifva eli nyskapadt rörelse-kapital, det skulle vara nyttigt, att Filial-banker finge inrättas på sådana ställen, der låne-anstalter förut ej funnits. Jag för min del anser sådant kunna medföra våda, men vill likväl icke envist motsätta mig ett beslut i denna riktning, under den förhoppning, att om R. St. besluta, att Hypotheks-föreningarne skola med kreditiv understödjas, vederbör:de mätte tillse, att nyssnämnde 2,500,000 R:dr icke utsläppas för ett sådant ändamål, sorn inrättandet af en Filial-bank, utan att densamma ersätter uphörd Prival-bank. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. behagade med frånträdande af sitt förut fattade beslut bifalla Utsk:s nu afgifna förslag till ifrågavarrde ingress, ropades starka Nej, jemte några Ja; hvarefter R. o. Ad. med vidblifvande af sitt förra beslut; afslog Utsk:s förevar:de förslag. Vidare förekom och lades till handlingarne afdelmn litt. a. af 3:dje mom:tet.
Skrifvelset N.-o ItX st55 Ca pell-försa mlin", derifrån skiljdes och förvandlades till ett eget gäll, äfven såsom Pastors-bostäfle bibehållit den ordinarie rotering, detsamma förut lått vidkännas, och icke heller blifvit af de under sednare åren tillförordnade Rotejeraknings-CommUeer föreslaget till erhållande af befrielse från denna tunga; så, och i likhet med hvad, enligt Rikets Ständer underdåniga skrifvelse den 27 October 1840, med åberopande af det förhållande, dels alt Kongl. "Majli, uti Nådigt Bref den 2 November 1833, angående af utsedde Cominitlerade förrättade jemnkningar i 1811 års extra rotering samt förslagsvis uppgjord ny indelning i ständigt soldat och båtsmanshåll af oroterade skatt-, kronooch frälsehemman, rn. ro., gillat och fastställt den a£ Committerade vidtagne tillämpning af författningarne, hvarmedelst de, med befrielse för Kyrkoherde-boställen från ständigt knektehåll, ålagt dem extra rotering, och dels att sådane boställens indelning till ordinarie rotering vore emot Presterskapets Privilegier stridande, blifvit för Pastorsbostället uti Torps Socken på Dalsland medgifvet, få, uppå dessa till ifrågavarande ämne, enligt Rikets Siänders tanka, fullt tillämpliga grunder, och i anledning af derom hos Rikets Ständer gjord framställning, Rikets Siänder nu hos Ek K. M. i underdånighet anhålla, det måtte Kyrkoherde-bostället i Östra Wingåkers Socken varda befriadt från den ordinarie rotering, som af delsamma nu utgöres, samt, i likhet med öfrige dylika boställen, endast till extra rotering förbindas, äfvensom att, derest E. K. M., i anseende till den rubbning af indelningsverket, sorn härigenom komroe att uppstå, skulle finna Sig förhindrad att härtill lemna Nådigt bifall, E. K.
Till förklaring af nu antydda brister i polismanskapets personliga duglighet och detsammas disciplinering åberopades det förhållande, att, till följd af dålig aflöning och många från tjensten oskiljaktiga besvärligheter, en så stor omsättning af personalen skulle äga rum, att ända till en tredjedel deraf årligen ombyttes. Denna förklaring, likasom den hade sannolikhet för sig, förtjente ock, i och för sig sjelf, mycket afseende; men om hon också i sin mån urskuldade de öfverklagade förhållandenas uppkomst, finge hon dock icke tjena till ursäkt för deras fortvaro. Nämnda olägenheter trodde jag nemligen hunna i väsentlig mån undanrödjas och, om de utgjorde hinder för nödig förbättring i polisväsendet, äfven böra undanrödjas. Uppoffringar för ett så vigtigt ändamål skulle ett samhälle, som önskade att se lag och ordning inom sig rådande, säkerligen icke undandraga sig. För de nu antydda bristernas upptäckande hade endast fordrats någon tids aktgifvande på den ifrågavarande inrättningens verksamhet; men för att med tillräcklig fullständighet framställa en plan till samma inrättnings ombildning, så att hon måtte komma att bättre motsvara de många och stora anspråk, sorn på henne vore stälda, dertill behöfdes ej allenast en mer omedelbar och grundlig kännedom, än den jag besutte, rörande inrättningens krafter och medel till utveckling och ombildning, utan äfven en öfversigt af de särskilda dithörande ärendenas mängd och beskaffenhet, hvilken allerfarenlioten ensam bibragte.
Var således snäll och se efter, att allt blir i ordning. Fläckarna? svarade Ulla. Jag hoppas att herrskapet erinrar sig Juliani och Auroras, och straxt derefter Frans och Mamsell Rönnqvists ensliga skogspromenader, deras kärleksförklaringar, och slutligen upplösningen på dessa scener! Hvilka oanständigheter! Se här, läsen 3! Pah, intet annat! utbrast Henrik. Jag har läst dessa ställen fler än engång, och deruti icke funnit det minsta oanständigt. Litet kärleksglam, och på sin höjd ett par kyssar! Se der alltihop! Men jag kommer ihåg, att Richard i samma bok talar litet illa om din smak och dina ögonbryns utseende. Detta är visst obeskedligt, rätt obeskedligt af honom; men det är än obeskedligare af dig, att du pådiktar en vän förborgade, scandalösa allusioner, och förkättrar honom. Pådiktar! förkättrar! upprepade Ulla, stött: jag rår icke för att jag förstår hvad jag läser. Cousin Henrik åter får beröm för sin vackra figur och sina runda kinder; det är således aktningsvärdt af honom att han är tacksam och – blundar. Intet käbbel, inga personligheter, barn; hvad tänken J på? Litet misstänkt kan det här synas; det medger jag, kära Ulla, men något ondt är dermed väl intet menadt. Uttrycket har blott råkat falla sig litet oförsigtigt. Herr Furumo kan ibland ha dålig smak nog, min farbror, svarade Ulla, men han är dock en konstnär, som ingenting gör utan beräkning. Betänk blott parallelismen, och det afsigtliga deri! Men skulle detta ändock icke vara öfvertygande, så behagar Onkel slå upp sidorna 114 och 120. Sedan Julianus och Aurora hemkommit och under resan ”nog pröfvat hvarandra”, anses det vara lagom att ”de giftas.” Brudklädningen skall nu göras: i detta ändamål efterskrifvas ett par ”ovanligt tystlåtna symamseller”; de kasta sina ”säkra kännarblickar på patienten”; taga sina ”mysteriösa mått”; och ”börja med att göra ett nytt snörlif”. Hvem ser icke, hvarom här är frågan!
För mitt nu til afgifwande utlärande, uti fragan om och huru stor Bewillnings-afgifc de, som icke warit uri Tjenst, men likwäl erhållit eller hädanefter undfä Oar-Eerer, böra derföre erlägga, anser jag mig bade kunna och böra hämta en hufwudsakelig grund fran förslutne tiders förhällande i denne delen, emellan werkelige Embetsmän och dem, hwilka såsom berördc är, utan at hafwa warit i tjenst, erhållit Larackörer. Det torde jemwäl fördenskull tillatas mig korteligen uprepa innehållet af derom utfärdade påbud. 1:0. 1770 ärs Bewillningsförordnings 1 ^ert. 1 §. 1 Moment lyder salunda: "Alla som hafwa Embeten och Tjenster, hwarwid Löner i coumnts Penningar äro anstagne, erlägga en half för hwarje ioO:de", hwaremot uti samma §:s 5:te Moment är wordet stadgadt, at den som icke warit i werkelig tjenst, men likwäl undfått smäcker, skulle der - Den 9 Mars.' 44z derföre erlägga, efter fyra för ioo:de af den Lön, som en werkelig Tienstaörande af samma LurEer innehade; hwilket således wil säga, at den blott cun Sense,Ä.c!e stulle erlägga atta gänger sa stor Be» wlllning som den werkeliga Embetsmannen. 2:0. Enahanda Bewillnings-Afgift blef derefter bade uti 1779 och 1786 arens BewillningsFörordningar fastställd, samt salunda fortfarande til ar t?89/ eller under samfalde 19 ars tid. z:o. 2:dra Hrticclns första ^lomcnt Uti 1789 ars Bewillnings-Förordning är sa lydande:
Att emellertid hålla ögonen öppna för hvarje tillfälle till att vinna en bättre ståndpunkt är icke mer än rätt o c h till o c h m e d en plikl mot sig själf. Men må man först skaffa sig » en position ». Duglighet, människokännedom och förstånd äro öfverallt högt uppskattade. Att lita på den traditionella undfallenheten, det går ej i längden. En flicka bör ock veta, att hon misskrediterar sitt eget föräldrahem genom att uppträda m e d för stora pretentioner, ty det är allmänt kändt att från de slarfvigaste h e m m e n utgå de mest oförståndigt fordrande barnen. D e veta icke hvad de vilja — och huru då någonsin tillfredsställas, få förnöjsamhet! Unga flickor äro rädda o m sitt utseende — och det m e d all rätt. O m de blott visste, huru m y c k e t ett förnöjsamt, fridfullt sinne härtill bidrager! Verksamhet o c h oskuld kunna väl förenas. Ungdomsvän. 1897 hushåll, där man éj behöfver köpa hvarje köttbit, utan slaktar egna kreatur och, s o m ni nämner, kokar buljong på ett par pund ben. Att ni ej då lyckas erhålla en bra efterbuljong, kan ej annat än på det högsta förvåna mig o c h enhvar, s o m känner matlagningskonsten. Tror ni ej att det dåliga resultatet härledde sig däraf, att buljongskitteln stått på spisen, m e n ej kokat? V i stadsbor, som skola köpa hvarje såväl kötts o m benbit, o c h s o m på samma gång måste tänka på att våra hushållspengar skola räcka, vi instämma n o g lite hvar uti ett tack till fru W. E. för de goda råd, hon genom Idun gifvit oss. En sparsam fru i stad. * Ui * notisboken. Rörelsen Den bland strejkrörelse telefonisterna. bland telefonisterna orsaker, ret utbrott o c h innebörd vi i förra redogjorde, hotar nu på soppa. » Något o m soppor » har jag läst o c h » Soppa på en korfsticka » har jag också läst. E j minst detta af Iduns innehåll har m y c k e t intresserat mig.
Jag anser nemi. för min del, tillvaron af en serskildt KrigsÖfverDomstol, sammansatt lill sitt flesta antal af militärledamöter, vara högst nödvändig och af behofvet påkallad. Det är icke allenast såsom domare, i den bemärkelse härmed i allmänhet förstås, som KrigsfIofR:ns militärledamöter skola fungera; deras upgift är äfven att i sina förhandlingar ingjuta den militäriska anda, som är ett nödvändigt vehikel för en Armées sammanhållning och tillvaro såsom en ordnad samhälls-organisation. Vi böra icke förglömma att en stor del militärförbrytelser endast conventioneit hafva intagit egenskap af förseelse och brott, och att de, begångna af en samhällsmedlem utom krigsståndet, i st. f. alt påföljas af de strängaste straff, ofta med en ganska ringa påföljd kunna försonas. Det är disciplinen, Arméernas sammanhållningslänk, som erfordrar denna åtskillnad. Uti Utslcs förslag finnes i öfrigt något som jag anser omöjligt att verkställa, nemi. att öfverflytta KrigsHofRätts-målen på en Division af de vanliga HofR:ne. Vi veta alla, att krigslagfarenheten icke är densamma som vanlig lagfarenhet; att den fordrar ett särskildt studium, som af vanliga jurister icke alltid kan påräknas, och att den fordrar en längre tids erfarenhet, för alt utan misstag kunna appliceras. Undersöker man huru de vanliga HofRättsDivisionerne äro sammansatta, så finna vi att de årligen bestå af nya ledamöter, som således icke äro i tillfälle att sluthandlägga möjligen redan påbörjade mål. — Efter att hafva anmärkt så väl bristerna i KrigsHofR:ns närv:de organisation, som anfört de skäl som hindra mig tillstyrka Utskis förslag, så ber jag få framställa de grunder hvarefter jag anser att KrigsHofRm bör sammansättas, för att hunna motsvara sitt ändamål såsom KrigsÖfverDomstol.
Det lider ej heller något tvifvel, att ju detta framskridande i ännu märkligare mån skall uppenbara sig, sedan verknin - 7 garne af den förbättrade folkundervisningen hunnit mogna och det uppväxande slägtet efterhand ingått i det borgerliga lifvet. Frågan om halten af ett folks sedlighet är under alla förhållanden, synnerligast vid jemförelsen emellan tvänne icke atlägsna tidskiften, af den mest grannlaga art, och låter sig svårligen afgöra efter någon fullt tillförlitlig måttstock. Den enda arithmetiska grund, som i detta afseende kan hafva någon giltighet, är att hemta från brottmålsstalistiken, men äfven denna måste man med varsamhet använda, för att icke löpa fara att vilseledas, ty enstaka företeelser, som uppenbara sig endast eller nästan uteslutande inom antalet af den lösa befolkningen, innebära icke något bevis om skaplynnet hos den egentliga kärnan af folket. Anledning erbjuder sig emedlertid icke att mildra det omdöme, som härom i föregående femårs-berättelser uttalats, så vidt omdömet endast grundas på brottmålsstatistiken.