Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räksdags-Ordningen, samt att det åberopade exemplet från förra Riksdagen här icke quadrerar, emedan de då framstälda ConstitutionsUtssottets Betiinkandm. 195 underdåniga önskningarna, om Statens oberoende af särskilda penningeverks mindre försigtiga administration, icke föranleddes af någon anmärkning, utan af en, genom brist på fullgiltig grund till densamma nödvändig anmälan ; 3:0 Att de nu föreslagna önskningsmomenten, åtminstone tre bland dem, väl äro adresserade till Konungen, men dock egentligen rigtade mot Rådgifvarne, samt att, genom en underdånig Petition, hvilken, sträckt utöfver den i 89 §• RegeringsFormen uppdragna gräns, hade till föremål Riksens Ständers önskan om uppfyllandet af Stats-Rådets pligter, och således en påminnelse om ouppfylda, Nationen skulle af Konungen personligen fordra der garanti för Hans Rådgifvares handling^ sätt och den contröle på deras åtgärde som Stats-Författningen uteslutande leii: nät åt Lagens och Opinionens förenad, magt. På dessa skäl tväkar ej Utskottet al vördsamligen yttra att, efter dess tanka den väckta frågan, hvarå Herr LandtMar skalken vägrat Proposition till Remiss, varit till formen icke enlig med Grundla gen, och alt fördenskull Herr LandtMarskalkens vägran dermed instämt. Stockholm den 17 Julii 1825. 19Ö ConsiltutionS' Utskottets Betänkanden. Ankom den S2 Julii 1Ö23- Memorial till Högloft. Ridderskapet och Adeln, med närmare upplysning om innehållet af en Anmärknings skrif t. Till följd af Höglofl. Ridderskapets och Adelns anmodan, genom ProtocollsUtdrag under den 11 dennes, får Constitutions • Utskottet vördsamligen meddela närmare upplysning, om innehållet af numera aflidne Grefve C. H. Posses till Utskottet inlemnade Skrift, med uppgifven anledning till Anmärkning mot Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve von Engeström.
St:r behaga fästa vid det nya Bolagets, genom dess Direction, framställda anhållan, bar Utskottet trott sig böra tillstyrka köpeskillingens utlemnande, under sådane vilkor och förbehåll, att, utan någon ny uppoffring, Statens rätt och säkerhet blir fullkomligen betryggad, och nya Bolaget jemväl närmare tiIIförbindes, att fullfölja Grufve-arbetet vid Ryd ; och i hvilket afseende, såsom vilkor för köpeskillingens utlemnande, föreslås: 1:0 Nya Bolaget bör afgifva och till Riksg:sContoiret öfverlemna den uti 4;^e punkten af 1823 års St:rs Beslut föreskrifne förbindelse, och hvartill formulair bifogas. 2:0 Utaf den till Intressenterne uti gamla Bolaget anordnade köpeskilling, bestående i frami. II. Exc. m. m. Hr Grefve Ruuths intecknade Skuldsedlar, tillika med alla derå, sedan den 31 December 1823, influtne Capital-afbetalningar och räntor, innehållas och nfsättas, a) de SextiosjuTusen Fyrahundra (67,400) R:dr B:co, som Intressenterne uti gamla Bolaget förbundit sig, att, utaf nämnde köpeskilling, till StenkohlsVerkets understöd , tillskjuta; hvilken Summa beräknas utaf de Contante medel, som på Skuldsedlarne influtit, b) till Statens ytterligare säkerhet innehållas äfven FyratioTusen (4o,ooo) R:dr > samma mynt, med hvilka båda summor, tillhopa 448 Stats-Utskottets 107,400 Rjdr kommer att förhållas, på sätt nedanföre stadgas. 3:o Så snart det nya Bolaget hos Hrr Fullmäktige i R.
Ren n» föredragna inbjudningen anser jag stå i rak strid mot det beslut, som R. o. Ad. lättat i denna fråga. R. o. Ad. beslöt nemi. att bränningstiden skulle indelas i 5 terminer, i stället för 10, såsom Utsk:t föreslagit. Nu bar Bonde-St., som i öfrigt godkänt Utsk:ts förslag, för sin del fattat det beslut, att slutmeningen i l:sta mom. 2:dra §:n »dock vare sex terminer den längsta och två på hvarandra följande terminer den kortaste tid, hvarunder bränvinshandtering må utöfvas», skulle förändras i så måtto, att orden »på hvarandra följande» uteslutas, och man således skulle bränna bränvin under den korta tiden af 14 dagar. Rå jag måste antaga, att R. o. Ad. ej kan bifalla denna Bonde-St:ts inbjudning, anhåller jag om afslag å densamma. Hr von Koch: Jag påminner mig icke riktigt hvad beslut som R. o. Ad. fattat med afseende på denna punkt. Huru det än må vara dermed, så vill jag likväl yrka på att inbjudningen måtte afslås. I afseende på inbjudningar i allmänhet, så är jag af den åsigt, att man visserligen icke skall föresätta sig att aldrig antaga dem, ty man kan ganska väl sammanjemka mindre skiljaktigheter, någon gång komma i tillfälle rätta ett misstag; men i allmänhet och i större frågor, i synnerhet sådana, som varit föremål för en vidlyftig öfverläggning inom ett Stånd, då talrika ledamöter varit närv:de, anser jag det vara orätt att Ståndet frångår sitt en gång fattade beslut. Jag anhåller således att den föredragna inbjudningen måtte afslås. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., vidblef R. o. Ad. hvad förut beslutats och lade inbjudningen till handlingarne. § 4. Hr von Koch: Jag får nu tillfälle att bevisa min tro med mina gerningar. Rå denna fråga var före hos R. o. Ad., yrkade jag att R. o. Ad. skulle fatta just det beslut, som Bonde-St. nu begärt; men jag skulle anse för orätt att, sedan jagengång blifvit öfverröstad, försöka att få en ändring i beslutet.
Annu åro egna närings-omsorger för mycket och omsorgerne för det allmänna för litet öfvervägande, hvaraf föijer alt de försakelser, som drabba dem, som åtaga sig municipala ombestyr, oftast anses för stora, och att municipala inrättningar, som motsvara ändamålet, förgäfves kunna påräknas så långe den regeln gör sig gällande: att lönlös möja ej är mödan värd. Vål synes en gnista af vilja framskina hår och der; men vanligen tåndes den af någon enskild, som genom en nitisk och kraftig ihärdighet bjuder till att verka i denna rigtning; men med honom slocknar gnistan och någon mera allmän anda att återlända den finnes ej ännu. Polis-ordningen njuter derföre föga stöd af de municipala styrelser, som finnas, hvarföre ock embetsmanna-myndig - 24 lieten och Krono-betjening måste oupphörligen framträda, äfven der den aldrig behöfde göra det, om menigheter sjelfve bevakade deras eget bästa oell ville hålla hand öfver de ordnings-mål, som böra tillkomma dera. Vid socknestämmor afgöres visserligen en del af församlingarnes inre angelägenheter; men äro ofta prof huru begreppet om municipalitets-styrelse ännu är outredt och outveckladl. Fattigvården bestrides enligt gällande författningar. Inom flera socknar synes farhågan för de förut här omnämnde lösa familjer leda till, vid socknestämmor fattade, beslut, att befria socknen från åliggandet att försörja dem. Öfverenskommelser göras, som ålägga jordegarne hvar för sig att sjelfva ansvara för dylika familjers underhåll, hvilket åliggande intecknas i jordegarens egendom, med förbindelse till efterträdaren att ikläda sig samma ansvar. Dessutom hafva vissa församlingar utsträckt försigtigheten ända derhän, att gifva sig rätt, alt, i fall församlingen det äskar, fordra särskild borgen att åligganden uppfyllas. Jag omnämner detta specielt, dels för att i underdånighet visa de farhågor, som börja göra sig gällande i afseende på denna del af befolkningen, dels för att visa huru vigtigt det är, att municipala styrelsers beslut må vara enliga med allmänna stadgan för att vara gilltiga.
Men jag för min del fruktar alldeles icke en sådan händelse; utan är tvertom öfvertygad, alt ett lagförslag skall desto säkrare undgå en sådan sönderbrytning, ju mer systematiskt det är uppstäldt. Det är nemi. helt visst vida svårare för 11. St. att uppgöra en tulltaxa, än att stifta en brottmålslag. För att stifta en brottmålslag behöfver man nästan blott sorgfälligt ransaka sitt eget hjerta och jemföra de brottsliga handlingarne med det medfödda rättsbegreppet; men vid uppgörandet af en tulltaxa har man så mycket mindre någon sådan af Skaparen gifven måttstock alt begagna, som alla tullbrott tyckas tvertom vara stridande mot den naturliga rättskänslan. Åtminstone låter den obildade menniskan icke öfvertyga sig, att lurendrejeri och tullförsnillning äro verkliga brott, eller godvilligt låna sig till handräckning ät tullbevakningen emot tull-lagarnes öfverträdare, utan vanligen 550 Den 18 April e. m. tvertom; och knappt någon upplyst man, som är öm om sin heder, torde vilja i dylika brottmål framträda såsom angifvare. När derföre R. St. icke tveka att sjelfva utföra det för dem vida svårare arbetet med den sammelsuriska tulltaxan, som blott gäller penningar, och det endast till nästa riksdag; så vore det oförlåtligt, om de ville åt ett Utsk. öfverlemna sin beslutande rätt vid den vida lättare pröfningen af ett grundligen förberedt systematiskt lagförslag, som för everdeliga tider gäller menniskors hela välfärd, frihet och lif. Afgörandet af förslaget till ny brottmålslag skall isynnerhet blifva lätt, om, vid behandlingen af LagUtsk:s s. k. principbetänk., Ständerna först yttra sig t. ex. öfver sjelfva straffarterna, nemi. om afskaffande af spö, ris, vatten och bröd, uppenbar kyrkoplikt, offentlig afbön, ärans förlust m. m.; och sedan om de straffarter, som lagberedningen föreslagit, nemi. dödsstraff, fängelse, särdeles i enskildt rum, och penningcböter.
Sedan, med bifall till Banko-Utskottets betänkande N:o 51, Rikets Ständer beslutit bland annat, att den granskning af Banko-Diskontverkets räkenskaper och förvaltning, som för närvarande i Mars månad hvarje år skall af serskildt dertill utsedde Revisorer förrättas, kommer att med nästa år upphöra samt från och med 1865 och följande år, intilldess annorlunda kan varda lörordnadt, verkställas af Rikets Ständers Revisorer af Stats-, Bankooch Riksgälds-verken, har Riddarhus-Utskottet deraf liemtat anledning hemställa att den i 7:de § af Riddarhus-Direktions-Instruktion nu befintliga föreskrift, att Direktionen har att hvarje år välja tvenne af Eidd. o. Adeln till Revisorer och en till Suppleant uti Eikets Ständers Banko-Diskontverk må utur samma § uteslutas. Och då Högloft. Ståndet redan under den 30 Juli 1851 fattat beslut derom, att Direktionen skall årligen utse en Revisor och en Suppleant i lånekontoret i Wisby torde föreskriften härom jemväl böra i nämnda § af instruktionen inforas: I följd häraf föreslår Utskottet, att den del af nämnde § som handlar om de val, hvilka emellan Eiksdagarne böra, å Eidd. o. Adelns vägnar, af Eiddarhus-Direktionen förrättas må erhålla följande lydelse: § 7. Genom val med slutna sedlar och under iakttagande af Riksdags-Ordningens och Eiddarhus-Ordningens föreskrifter, återbesätter Direktionen de ledigheter, som emellan Eiksdagarne, sedan de af Eidd. o. Adeln valde Suppleanter inträdt, kunna yppas bland Eidd. o. Adelns Fullmäktige i Eikets Högloft. Ständers Bank-och Riks - Riddarhus-Utskottets Utlåtande Nto 10. gäldskontor äfvensom bland Revisorerna af Ridd. o. Adeln öfver berörde Rikets Ständers verks samt Statsverkets förvaltning och räkenskaper. Vidare har
Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Ank. till Exp.-Utsk. dea 29 Sept. Memorial, i anledning af erhållen åter remiss på 'Stats-Utskottets Utlåtande JY:o 22J. Ifrån Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess Utlåtande N:o 227, angående Riksdags-Fullmägtigen från Vester-Norrlands Län, Mils Strindlunds motion, om anvisande på Riksgälds-Contoret af ett Creditiv å en million llrdr för spannmåls-undsältningar vid inträffande svårare missväxter; men som, enligt från Riks-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag, terörde Utlåtande blifvit den 29 sistlidne Augusti bifallet af de öfrige tvenne Riks-Stånden, så anser Utskottet, till följd af 70 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga va ra afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den 27 September 1834. Ankom till Exp.-Utsk, den 2g Stpt. Memorial, i anledning af erhållen återrcmiss pä Siats-Utskottets Utlåtande JY:o äfS Ifrän Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit ålerrerniss å dess Utlåtande N:o 248» angående Herr Grefie Pöstes, Arvid, motion, innefattande det alternativa förslag, alt antingen ett län af 200,000 R:dr mätte beviljas Götha Canal-Bolag, eller ock alt anslaget till Flottan finge ökas med 12,000 R:dr årligen, i ändamål alt Motala meehaniska verkstad skulle öfve) tagas till begagnande för Flottans behof; men som, enligt till Utskottet ankomne Protoeolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af P resteStåndet den 17, af Borgare-Ståndet den G, samt al Bonde-Ståndet den a nti innevarande månad, så anser Utskottet, lill följd af 75 §.
Följden af den nya partibild-otagen blef, att valkorporationerna flerestädes aflägsnade sina förutvarande representanter på grund af deras ställning tiH apaomålseller andra tullar, utan att vid valet till efterträdare östa sig rid annat än rättrogenhet i denna punkt Värst gick detta ut öfver vännerna af det moderata skyddssystem, som i Sverige kallas frihandel. De bättre bland de äldre represen * tanterna voro nämligen i allmänhet icke för spannmålstullar. Men äfven bland de ifriga tullvännerna föll en och annan, som ieke blifvit värdigt efterträdd. Det år egendomligt, att denna allmänna dekadans träffat första kammaren mera än den andra. Tonen och bildningsnivån därstädes stod förut i allmänhet betydligt öfver hvad andra kammaren presterade. Under senare tider har förhållandet blifvitmotsatt. I andra kammaren finnes ännu en kritik som är mera vaken och energisk — och där öfvas äfven kritik vid valen —, hvarimot i den första nästan hvad som hälst får passera. En biskop Billing skulle i andra kammaren genom sitt uppträdande vid frågan om anslag till arbetareinstituten gjort sig lika omöjlig som en Rydin genom sitt uppträdande i fråga om skärpandet af straffen för s. k. politiska fångar. Herr Billing sitter emellertid lugnt kvar i sin riksdagskammare, medan herr Rydin i sin enskilda kammare får begråta sitt oförstånd — derest icke ett landsting sätter in honom vid herr Billings sida. Det är karakteristiskt för hvarje dekadanstid inom bildningens värld, att man först och främst riktar sig mot yttrandefrihet och dubbelt karakteriskt för svensk odling, att man gjorde början med bestämmelserna angående 8. k. religionsbrott. Den munkorgslag, som sedan följde, och som endast hade oduglig-heten och talanglösheten hos sina varma vänner att tacka för sitt fall, skulle blifvit ett värdigt slut på den reaktionens orgie som under senare åren i vårt land firats. Dess antagande i stympad form genomdrefs till en stor del — utom af dem som gärna skulle tagit allt — af den klass af folk, som räknade ut, att här kunde man utan att göra sig alltför omöjlig hos den bildade allmänheten skaffa sig en eller annan favör — på tjänstemannabanan, om man hörde dit.
Det borde jag väl ha k o m m i t i håg, eftersom det var i min förmakssoffa, framför min silfverkaffekanna (något talmifärgadt nysilfver har aldrig funnits i mitt hus), s o m sammandrabbningen ägde rum. Fruarna sutto där och skämtade, så s o m vi skämta ibland, då någonting är i olag, m e d en udd under hvartannat ord. Slutligen började de rosa sina respektive äkta män. (O, o m gubbarna visste hvilka superlativa loford de få vid våra kafferep!) och då rådmanskan tyckte att borgmästarinnan — G — bredde på väl starkt, sade h o n obetänksamt: » Men, kära Tekla, du kan väl inte annat än niedge, att, din man är en smålandsoxe! » Det har icke förunnats borgmästarn att välja sin födelseort, och ödet hade utsett Vimnierbytrakten därtill. M e n Tekla tyckte inte o m, att mannen räknades bland sina ryktbara landsmän, utan reste sig upp, blek och högtidlig, o c h förklarade, att hon hä- danefter aldrig skulle gå dit b o n visste rådmanskan var bjuden. Och sedan dess må-4e vi andra, s o m tillhöra umgängeskretsen, alltid ha två bjudningar efter hvaraudra för det där d u m m a ordets skull. Men n u var jag i stöpet, som man säger. Inte kunde jag låta bli att bjuda borgmästarns, s o m äro A x e l s närmaste släktingar, o c h inte kunde jag utesluta kyrkohordens föiäldrar, eftersom han skulle förrätta vigseln. 1 min nöd vände jag mig till Karl för att få ett godt råd. Han skrattade (det är förstås endast tullar o c h prisstegringar, hvilka herrarna beteckna s o m allvarsamma bekymmer) och rådde mig att skicka bjudningrskort till båda fruarna, ville de sedan vända o m, när de möttes i kapprummet, så st ode det d e m fritt. Han bara önskade, att han kunde få vara närvarande för att se, om. de skulle ställa till kappränning ned för trapporna.
Ständer färesta någon förändring uti den uräldriga fkvlldighet för äaaren, at sjelf hägna omkring de Jnägvr, som lill Utmark grantsa; hmilket dock Riksens Högloft. Ständer mördsamt understalles. Orebro den ro Junii 1812. Pä Högloft. Ridd. och Pä Höqw. Preste-Stan Adelns Ledammagnar, dets Ledam. magnar, k! k'. Lrrömkclt. ^s ,s. k^särän. Pä Wäloft. BorgarePä Hcdermarda Bonde Ståndets Ledamwag>, Slandets Ledam. wägnar, lrl. Konqvist. ^nä. Ericsson. W. 1ullgren. Utdrag af protocollet, hältet hos Högloft. Ridderskapet ^ och Adeln wid Urtima Riksdagen i Ö ebro den r? Juni! 1812. SD. ^ anledning as ett ifrån det Hedcrwarka Bonde»S andet ankommit Protocolls Utdrag af d. >; Junii, instämde Högloft. Ridderskapet och Adeln i bemälte Stånds mackta motion, det samtelige Rik» sens Stander matte med en stor..Deputation, under Herr Landt.Marskalkens anförande, inför KonglMaj:r och Hans Konal. Höghet Kron - Prinsen betyga deras undecdaniaa tacksamhet för ben nyligen gjorde Inrättning af Fri. Cadett-mm mid Kongl. Krigs-Academien för de Ofrälse Ståndens Söner; och Den 17 Junit. 7" och besiöt Högloft. Ridkerskapet och Adeln att denna tacksägelse-upvmaktning skulle förenas med den som i anledning af Landtbruks-Academiens Inrättning förut blifwit bestulen Ut supra Lx ?rotocoIIo, 6. Lil verstolpe Utdrag af protocollet, hället hos Högloft.
Sr tydlig, att det Utskott, (icke de Utskott), till hvars handläggning Den 17 December f. ni. 5 målet hört, skall förstärkas till Nämnd, för att med Rikets Ständers rätt afgöra dylika frågor. Förliden gårdag afgjordes ock Rränyinsfrågan, sorn vid denna Riksdag blifvit behandlad af sammansätta Bevilluiogs-, Lagoch EkonomiUtskotten, af Förstärkta StatsUtskottet ensamt, derföre att frågan hufvudsakligast tillhörde BevillningsUtskoltet, Hade den åter ansetts hufvudsakligen vara af ekonomisk natur, hade Ekonomiutskottet bordt förstärkas, såsom det år 1823 skedde i frågan om Magazinslnrättningen; och om Lagbestämmelserne ausetts vara det mest Väseudtliga i frågan, hade afgörande! tillhört Förstärkt LagUtskott. Här vill man deremot förstärka hegge Utskotten, som behaud Lt frågan, och derigenom öppna fältet för möjligheten af en Utskotts-aristocrali, hvarunder det ena Utskottet opåkalladt begär sammanträde med andra Utskott, i sådane frågor, der det förmodar, att RiksStåndens tankar blifva delade, för att sedermera i Nämnden kunna afgöra frågan med sin egen majoritet, och sålunda paralysera Grundlagen. Ett sådant behandlingssätt skall till och med leda till den absurditet, alt ett sammansatt Utskott mäste förminskas, i stället för att förstärkas, till bildande af den Nämnd, bestående af 3o Ledamöter från hvarje Stånd, åt hvilken Grundlagen uppdragit rättigheten att afgöra frågor med Rikets Ständers rätt; ty sammansatta Utskott kunna blifva så talrika, att de utgöras af mera än 3q Le - 6 Den 17 December f. m. damöter från hvarje Stånd.
A helgedag må godkännande ej äskas. 21 §• Godkännande af vexel skall skrifvas på vexeln och förses med godkännarens namnteckning. Är vexel ställd att betalas viss tid efter uppvisandet ; då skall ock dagen utsättas, å hvilken godkännandet sker: sätter ej godkännaren dagen ut, eller vägrar han att vexeln. godkänna, vare innehafvaren, vid förlust af sin vexelrätt mot öfverlåtare och vexelgifvaren, förpliktad att protestera inom den förevisnings-tid, som i 19 § sägs; och varde då vexelns förfallotid ifrån prötestfdagen beräknad: sker ej protest, då skall förfallotiden mot godkännare, sorn sitt godkännande ej daterat, räknas från sista dagen af den i 19 § stadgade förevisnings-tid. 20 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, Nio 69. 22 §. Drages vexel på bolagsfirma, då skall godkännandet ske medelst firmans teckning; uraktlåles det ; vare innehafvaren, till bevarande af sin återgångs-talau efter 5 kap., skyldig att protestera, ändå att vexeln godkännes af en eller flera bolagsmän i eget eller egna namn. Är eljest vexel på två eller flera personer dragen, att betalas af antingen den ena eller den andra, då är anderas godkännande lika gildt, som hade vexeln på honom ensam varit ställd., 23 §. Är vexel ställd att betalas å annan ort, än der godkännaren bor, och har ej vexelgifvaren i vexeln utsatt, af hvem betalningen å den andra orten skall erläggas; sätte då godkännaren det ut i det godkännande, han å vexeln tecknar; gör han det icke; varde det så ansedt, som hade han å sig sjelf gifvit anvisning till v ex eiris, inlösen å betalnings-orten. 24 §. Vexel bör godkännas efter dess lydelse, utan vilkor eller förbehåll; sker det icke, anses godkännande vägradt, svare dock godkännaren för hvad hans afgifna godkännande innebär. Ej vare honom förment att inskränka sitt godkännande till en del af den i vexeln utsatta penningesumma. 25 §.
Har Konungen lålil Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans fyra månader, som sålunda ar Riksens Ständer Jör ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen kunna, om Riksens Ständer det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken tids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola åter å Riksdagsorlen tillslädesvara. På Riksens Ständer ankomme att, med Komnigens samtycke, förordna, om Utskott, Ett eller högst Tvänne, skola under uppskofsliden vissa, jemväl särskildt bestämda, Riksdag s-är enden bereda och utarbeta, Konungen bibehålla Sin här ofvan stadgade magt, alt, sedun Riksdagen åter blifvit fortsatt, Riksens Ständer utskilja, då han det för godt finner. För antagande af ett enligt delta moment väckt förslag fordras samtliga Riks-Ståndens bifall. Konungen må, när Han det nödigt pröfva?-, kalla Riksens Ständer, att tidigare än utsatt varit, den uppskjutna Riksdagen fortsätta. Inträffar, medan Riksdag är uppskjuten, något af de Jall, då, enligt bestämd föreskrif t i denna Regerings-Form, Urtima Riksdag borde hållas, och infaller ej den utsatta dagen för Riksdagens fortsättning före utgången af den lid, sorn för Urtima Riksdagens öppnande skulle iakttagas, varde Riksens Stunder kallade att viss dag inom nämnde tid äter sammankomma. 1 händelse af sådan underlåtenhet, sorn i 95 § omförmäld är, sammankomme Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af Riksdagen å den i samma § bestämda dag. Tidigare, än efter Tjugoruleförsla. dagen från kallelsens kungörande i Hufvudstadens kyrkor, må icke i något fall dag för Riksens Ständers återkomst utsättas. Riksdags-Ordningen. § 80. Riksdag må ej räcka längre, än Tre månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-Verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.