Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men en sådan fråga hafva Utskotten ej egt rätt att väcka; ty § Riksdags-Ordningen tillstadjer endast Conslilutionsoch Banco-Ulskoiten all väcka frågor lill afgörande i Rikets Ständers plena, samt Stats-Utskoltet i ett visst uppgifvet fall, och Gruudlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall tillämpas, enligt 85 § Regerings-För men. Den af Utskotten föreslagne reformen år vidare onådig och olämplig. Vid första inrättningen af Manufactur-Disconten år 1706, ställdes förvaltningen under Rikets Ständers M ann fact ui-Co n t oi r. Det dröjde likväl icke längre ån till år 1766-, förr ån Slånderne sjelfve insågo olåmp igheten deraf, all en så beskaffad fond skulle af deras Fullmågtige disponeras, och följden blef alt 'fonden sistnämnde år öfverlemnades till förvaltning af Kongl. Commerce-Collegium, som 8 Staisoch Batico-Utskottens Utlåtande, JY:o 4. allt. sedermera, d. v. s. i 7 4 år haft den om händer. Det förljenar uppmärksamhet, ali denna öfveiflyttning fiån ett Rikets Ständers Verk till Riks-Collegium för nåringarne, skedde under frihetseller parti-liderne, af Ständer, som benämnde sig ”'allena magl-ågaude”, och sedan det befunnits, att förvaltningen af denna fond icke vidare kunde anförtros åt män, som om nåringarne i Riket och deras idkare icke kunde ega den kännedom, s m oundgängligen erfordrades. Om nu Rikets Ständer skulle bifalla förevarande Betänkande, år del mer ån sannolikt, all de skadliga foljderne af detta beslut så snart skulle låta sig förspörja, att alet gång till de gamla forhållandena inom mindre tid ån 10 år blefve nödvändig. Hvad blefve vål då vinsten af reformen? Och dessutom skall det vål uppgifvas några skål, och högst vigtiga skål för en så genomgripande, till sina följder oberäknelig, reform.
Beträffande fattigvården å landsbygden får Konungens Befallningshafvande tillägga, att ehuru fattigvårdsafgifterne äro i stigande och utgöra ett ganska kännbart onus, är vården om de fattige icke allestädes så ordnad, att den fullkomligt motsvarar sitt ända o mål. A ena sidan ställas understundom de verkligt behöfvande fattighjonen på en allt för klen och otillräcklig utspisning, och fattigvårdsstyrelsen, hvilken redan pä förhand beräknat fattigvårdsutgifterna och som sköter sitt värf hufvudsakligen i beräkning på den största möjliga sparsamhet för kommunen, vidtager i o anledning af fattighjonens klagomål sällan någon förändring i den en gång uppgjorda fattigvårdsstaten. A andra sidan befinnes en mängd personer, som mera sakna vilja än förmåga att sig sjelfförsörja, antingen under hvarjehanda förevändningar kringstryka eller ock falla fattigvården till last och under ett lättjefullt lefnadssätt förtära de understöd de erhålla, ehuru de icke äro att hänföra till den klass, hvilken fattigvårdsanstalten utan allt anspråk på motsvarande tjenstbarhet förnämligast har att omhägna. Den kontroll, som Konungens Befallningshafvande genom kronobetj euin gen hittills kunnat utöfva ä dylika kringstrykande personer, har i väsentlig mån försvagats genom den numera införda passfriheten. Såvida området för fattigförsörjningen fortfarande skall vara endast socknen, derigenom det blifver svårare att uppnå den planmessiga organisation och den tillsyn, som kunde åstadkommas, om fattigvårdsområdet vore större, måste inrättandet af arbetshus, omfattande antingen hela länet eller mindre delar deraf, anses såsom en önskvärd utveckling i vårt lands fattigväsende. Tab. Litt. Aa. Särskildt angående städernes fattigvård följa här nedan de hufvudsakliga upplysningar i ämnet, som äro tillgänglige. Från Malmö stad har meddelats följande tab. Litt. Aa. Från staden Lund omförmäles, att ingen synnerlig förändring rörande fattigvårdens tillstånd under femårsperioden ägt rum, med undantag deraf att antalet barn, som måst till uppfostran och försörjning bort Tab. Litt. Aa. Malmö Lands-Kansli den .31 Juli 1862. S. G. von TROIL. Rudolf Sjölin.
Skall nu ränta komma alt under hela arbetstiden erläggas, så befarar jag, att månget nyttigt företag kommer att stå tillbaka. Jag vill blott såsom exempel nämna, att ett arbetsföretag kostar 100,000 R:dr. Det är ämnadt, att detsamma skall företagas under början af år 1856, men innan det verkligen kommer i gång, har året gått till ända. Således måste kommunen vid 1857 års början erlägga ränta, utan att af kapitalet hafva erhållit någon serdeles fördel. När nu under en följd af år, ränta fortfarande måste erläggas, så blifver förmånen af det beviljade låne-understödet betydligt förminskad. Jag anhåller derföre, att denna punkt måtte ålterremitteras, på det att densamma måste erhålla följande lydelse: ”För andra etc, efter slutet af det år, K. M. vid arbets-planens fastställande j Nåder bestämmer, att arbetet skall vara fullbordade, erläggas” etc. Hr Bildt, Didrik Gillis: Afven denna gång befinner jag mig i den ledsamma ställning, att nödgas upträda emot Gr. Posse, sorn anser, att uti 14:de punkten, hvilken innehåller vilkoren för låne-understöds erhållande, borde åtskilliga förändringar vidtagas, Den 28 juni. m derföre, all såsom punkten nu är redigerad, skulle icke lika rättvisa tillskyndas de lånesökande, emedan somlige al dem skulle efter ett eller två års förlopp kunna åtnjuta frukten af sina mödor, då deremot andra icke förr än efter flere år komma i åtnjutande af sitt arbetes resultater, eller af lånet skörda någon vinst. Ser man närmare pä saken och betraktar ämnet, icke från de låntagandes sida, såsom Gt:n gjort, utan långifvarnes, så torde man lätt inse, hvarföre Utsk. föreslagit det 14 mom. sådant det befinnes. Det är tydligt, att då Staten vill med understöd hjelpa en kommun, alla de vilkor och omständigheter, som kunna komma i fråga, lagas i skärskådande, såsom företagets nytta, hvilka resultater detsamma kan åstadkomma, och huru lång tid åtgår tilt dess fullbordande m. m. Ar det eli stort arbete, som fortgår under mänga år, så får kommunen ett betydligt Tåne-underslöd.
Handskarne tvättas, om så behöfs, klippas i små smalsidorna knytas till rosetter och förses med 4 cm. långa och 1 cm. breda lappar, med en liten toffsar. Vill man göra kudden finare, tager man skåra (V cm. lång) i hvardera ändan. Till matt hvit yllestramalj och syr med svart garn. Bredden på kudden färdig är 32 cm., längden bårder eller stolgarnityr lägger man upp 28 maskor; Lisa. stickar så en maska, lägger den lilla handskbiten 70 cm. (Forts.) emellan, stickar åter 1 maska och viker fram denhalfva delen af handskbiten. P å detta sätt fortsätter m a n, tills hvarfvet är färdigt, stickar då två släta hvarf, så åter ett hvarf med skinnlappar I mycken frihet mycken villfarelse; dock viss o. s. v., tills bården år så lång man behöfver den. är pliktens trånga stig I Man sorterar lapparne i schatteringar, så att de Schiller. I de sår, som plikten tillfogar, gömmes ock det mörka färgerna komma på den ena sidan af bårbalsam, som helår dem. den och de ljusa på den andra. Feuchtersleben. Till hyllor och bord tager arbetet sig bäst ut såsom spetsiga uddar. För att forma en sådan udd går m a n till väga på följande sätt: Man lägger upp 3 maskor, stickar in en svart skinnlapp, stickar 2 stickor, ökar på 3:dje stickan 1 maska på hvarje yttersida, stickar så in 2 svarta Carl Larson, vår celebre konstnär, har i Theodor lappar, stickar 2 stickor, ökar på den 3:dje 1 maska Blanchs ' konstsalong öppnat en utställning, hvil1 hvarje ytterkant, slickar in 3 svarta lappar, sticken är af synnerligt intresse, och som ingen konstvän bör försumma att besöka, helst som det är kar 3 stickor, ökar på den 4:de 2 i hvarje ytterrätt längesedan konstnären hade en egen samlad kant, lägger in 2 svarta lappar, 1 ljus och så åter utställning och det nog på grund af det vidlyftiga 2 svarta.
västar, Tricotkostymer för Gossar (Byxor säljas sär 248 sid. Pris: 1 kr. ningar af tricot, Krokade Barnklädningar, Sockor m. 227 sid. Pris: 1 kr. Annonser. JOHN HULTENBEEGS Tricotvaruhandel Med. D:r ERNST SALÉN, Ögonläkare. Iwan Tnrgénjew, öfversättning af E — z. 104 sid. Pris: 50 öre. Xvlsdoxxibrs. En ung qvlnnas lefnadssaga Boman af A n t. Autoriserad öfversättning fr. Italienska originalets tredje upplaga af 523 sid. Pris: 2 kr. E. af b. T T T T V T T T T V T T T M I [256] Bostad: Stora Vattugatan 2, Mottagning: helgfria dagar kl. \ 1 0 — | 12 f. m. ROLAND MARTIN Landsortsboar kunna få hvarjeh. uppdrag utförda genom undert. Se annonsen i n:r 14 af Idun. Postadr. : Engelbrektsg. Telegrafadr. : Ströms, Stockholm. [170] Maria Ström, född Klockhojf. [243] Till täflan med egen dotter i språk, vanl. skolämnen och musik mottagas i familj på landet i Dalarne några 10 ä 12 års flickor. God vård. Svar Iduns redaktion. [269] En 22-årig flicka från södra Sverige, af god familj, ej alldeles ovan vid husliga göromål, önskar inackordering i en aktad och glad familj, helst i nå- gon småstad, der tillfälle gifves alt inhemta vidare kunskaper. 25 kronor betalas pr månad. Svar uthedeä till » E. B. », Hernösand, p. r. Tldn. fär qvarfafet, befordrlngsafg. (nberäknad. Anordnar hvarje qvartal pristäflingar för sina prenumeranter. äumaeilu » annonsbyrå iden nöt redaktionen till 2 6 öre pr 4-spaltlg petltrad ( m. säljas billigast G. Johanson.
1 sammanhang härmed torde äfven böra omförmälas, dels att de 9 exemplar i bronz af den är 1857 på Riddarhuskassans bekostnad slagna medalj öfver Landtmarskalken vid nästförutgångne Riksdag, Herr Grefve Henning Hamilton, som vid sednaste Riksdags-Berättelsens afgifvande återstodo, sedermera blifvit försålda och kassan godtgjorda med 10 Rdr 8 öre, dels ock att utaf de vid nämnde tidpunkt återstående 6 silfveroch 122 bronz-exemplaren af den till minee af framlidne Presidenten August von Hartmansdorff präglade medalj alla silfverexemplaren och 50 bronxexemplar blifvit försålda och Riddarhus-kassan ersatte med lil Rdr, så att 72 bronzexemplar af sistnämnde medalj ännu finnas qvar. 37 § 14. För fullgörande af Ridderskapet och Adelns vid förra Riksdagen Direktionen gifne uppdrag att föranstalta om ett emot eldfara skyddande förvaringsrum för Riddarhusets Genealogier, har Direktionen låtit vid Ludvigsbergs gjuteri här i staden förfärdiga och i den emellan Direktionens Sessionsrum och det inre Arkifrummet befintliga vägg inmura fyra eldfasta, med fack försedda jernskåp, två bredvid hvarandra; och hafva i det ena paret de lefvande och i det andra de utslocknade Ätternas Stamtaflor blifvit inrymda. Kostnaden för jernskåpens förfärdigande har utgjort 1800 Rdr Rmt. § 15. Uti förra Riksdags-Berättelsen anmältes, att sedan hela den sednaste upplagan af Carlskjöldska Vapenboken med dertill hörande tillägg befunnits utgången.
Jag har för liten kännedom om Lagarne i andra Länder i allmänhet, för att kunna uppställa någon jemförelse emellan dem och våra, Dock vet jag väl att brännmärkning brukas i Ryssland, men jag kan ej ingå derpå, att exempel derifrån afösa till efterföljd må hämtas, Åtskillige yttrade härtill defa5 bifall. Friherre Draf ca: Jag tror ej, att någon ledamot åberopat något doldt stalie 9 utan 6o Den 21 Maji* allenast Utskottets Betänkande. Lika litet tror jag, att visitationer, genom antagandet af den utaf Utskottet föreslagne method, skulle blifva flere, än de, som nu ans,tällås för att urskilja märkena efter spörappen. Och då tjutven redan bär märket på sig, kan jag ej inse någon fara lör sedligheten eiler moraliteten af den projecterade anstalten uppstår, utan förmodar jag tvärtom, att det är ganska väl, att en bot blir känd som en bof. Herr Stråle-. Utskottets Betänkande grundar sig derpå, att endast i olicemagten äger rättighet att anställa undersökning, och ej å an-‘ dra än sådane, hvilka kunna anses misstänkta och icke äro försedde med betyg om sin fräjd, och då kan ej någon blifva förnärmad. Herr Mannerstam: Då jag erinrar mig de tänkesätt, sorn förmärktes, när denna fråga på detta ruin förra gången var under öfverläggning, förefaller det mig ganska underligt, att man nu så mycket ifrar för införandet af detta här förut okända bestraffningssätt, af den svåra egenskapen, som brännmärkning. Då dessutom en ny Strafflag skall utarbetas, och förändrade straffgrunder troligen i flera fall antagas, så bör man icke utan största nödvändighet nu införa partiela förändringar i straffen , utan hellre vänta till dess att LagVerket kan fullständigt blifva till Riksens Ständers ompiöfvande framlagdt. Jag förny-: ar således min anhållan om afslag å Betan-: kandet, r Den 21 Maji. 6l Herr Cederskjöld:
Obligationer med 5 procent ränta, hvilka, i anseende till deras ordalydelse, icke kunna uppsägas » med 4 procent dito, för upplånte medel, till utbetalningar å kreditivet för neutralitetens uppråtthÅllande (serien B.) » med 4 dito, för det till jernvägsanläggningars bekostande, enligt Rikets Ständers beslut vid 1853— Transport: 345,625: — 343,750: — 2,875: — 2,875: — 10,125: — 10,125: — 332,625: - 330,750: 5 — Transport: 345,625: — 343,750: — 1854 års riksdag, upptagna, fonderade statslån (serierna A. och B.) 225,500: — 225,500: — Obligationer med 34 proc., för d:o d:o, (serierna C. och D.) 54,400: — 54,400: — Ränteoch amortissements-fonden för sistnämnde statslån, å hvilken fond af Riksgälds-kontoret godtgöres 5 procent ränta 27,247: 2. 26,260: 37 Obligationer med 4 procent ränta, utfärdade till Rikets Ständers Bank, eller dess ordres, att årligen till ett antal af 22 stycken å 4,000 R:dr B:ko hvardera, eller å ett sammanlagdt belopp af 88,000 R:dr sagde mynt, infrias 3,300,000: — 3,168,000: — Insatt fond till säkerhet för Götha kanals framtida underhållande, emot 5 procent ränta, 140,889: — 140,889. Beviljad och afsatt fond för Södertelje kanals underhållande, emot dito,.„ Innestående lösen för å skattejorden växande ekar, k hvilka medel godtgöres 4 procent ränta, 298,535: 66. 300,544: 99.
Då Herr Grefven tillika sagt det vara en gammal praxis att Konungen utnämnt desse Notarier; så torde man äfven deri finna en anledning, hvarföre BondeStåndet, innan Ståndet gjort sig närmare bekant med Grundlagen och sine rättigheter, underlåtit att göra denna rätt gällande. Jag tror likväl, att BondeStåndet sedermera icke visat sig likgiltigt för denna sak, då Ståndet ända sedan 1818 års Riksdag idkeligen fortsatt sitt sträfvande att komma i åtnjutande af berörde rättighet. —• Herr Grefve Mörner har, efter hvad jag tyckte mig fatta, yttrat det vara likgiltigt för Regeringen, om BondeStåndet tillsätter sine Notarier, eller Kongl. Maj:t gör det. Då kan jag ej förstå, hvarföre icke den värde Ledamoten redan år 1818 tillstyrkte Konungen att eftergifva BondeStåndet denna då af detsamma reclamerade rättighet. — Äfven har Herr Grefven anfört, att en af de vigtigaste och farligaste principer vore, om det ansågs tillåtet för deri ena Stats - ao6 Den g Januari i. magten att säga, att den eller den §. i Grundlagen vore tydlig; emedan sådant skulle föranleda oförutsedda ändringar i Grundlagen, och rubba sjelfva grunden för constitutionella Styrelseformen. Jag kan ej finna annat, än att det är hvars och ens rätt att säga, om han finner ett Grundlagsstadgande tydligt eller ej. Skulle hinder kunna möta för att påstå, det en Lag är tydlig, så borde man än mindre få säga, att den är otydlig. Är det vådligt, alt Riksens Ständer yttra sin mening, det Grundlagen är i den eller den omständigheten tydlig; så hemställer jag, om, det icke allika vådligt, att verkställande magten säger den vara otydlig, och handlar i enlighet dermed. Om det icke af enhvar inses, att det är lika lätt som farligt att på delta sätt komma till Grundlagsförändringar; då nödsakas jag påstå, att det är deras, eller mitt eget förstånd, som står blankt stilla. —- Samma värde Ledamot har äfven åberopat gammal praxis såsom stöd för Konungens utöfning af rättigheten alt nämna BondeStåndets Notarier.
Gynnade af god vind fördes vi i början raskt framåt, men vid inloppet till Kanalen fingo vi ihållande motvind, så att vi först den 25 mars om aftonen, d.v.s. betydligt senare än enligt beräkning, kunde kasta ankar i Falmouths hamn, ej såsom först var ämnadt i Portsmouths. Vi gingo härigenom miste om några anordningar, som vidtagits på det sistnämnda stället för att helsa oss välkomna till det land, som stått främst i polarfararnes led. Dessutom gingo vi miste om en bankett, som Royal Geographical Society anordnat Vega-expeditionen till ära, vid hvilken prinsen af Wales skulle presidera och som nu, midt under påskhelgen och brinnande parlamentsval, ej kunde hållas139. Vår vistelse i England blef i alla fall ytterst angenäm. Palander och jag afreste natten mot långfredagen till London, der vi vid banstationen mottogos af svenske ministern grefve Piper och ett stort antal af våra i London vistande landsmän. Grefve Piper förde mig till min blifvande värd, den utmärkte sekreteraren i Geographical Society samt berömde arktikern och geografiske författaren Clements R. Markham, hvilken uppbjöd allt för att göra min vistelse i London så angenäm och lärorik som möjligt. Lördagen användes till uppvaktningar. Påskdagen gaf generalkonsul Richter en lunch i Continental Hotel, till hvilken ett betydligt antal skandinaver och engelsmän voro inbjudna. Samma afton middag hos den berömde arktikern Sir Allen Young. Måndagen bjudning af presidenten för Geographical Society140, Earl of Northbrook, till hans landställe Stratton nära Winchester. Jag fick här se, huru det tillgick vid ett för öfrigt ytterst fredligt engelskt parlamentsval. Samma dag besök hos presidenten för Royal Society mr Spottiswood på hans praktfulla landställe i Londons granskap. Jag fick här se försök med åtskilliga synnerligen storartade och lärorika maskiner för framställande af de ljusfenomen, hvilka uppkomma genom elektriska urladdningar i ytterst förtunnad luft.
Majus Nådiga Skrifvelse N:o fy. Kammar-Collegium draga försorg, att berörde undersökning, som till en början måst, för ärendets vidlyftighets skull, inskränkas till Södermanlands Län, biel ve inom i83a års slut behörigen fullbordad, samt, jemte Gollegii underdåniga utlåtande i ämnet, lill Kongl. Maj:t insänd. Sedan Collegium den 21 Maji i83o i underdånighet anmält de af detsamma vidtagna åtgärder och nödvändigheten alt inskränka undersökningen lill Oppunda, Jönspers och Rönö Härader, samt Kongl.
I allmänhet göras likväl icke invändningar mot betalningsskyldigheten af sådana små summor, hvarom här är fråga att på en gång kunna med lagens tillhjelp utsöka; men skulle så hända, så kan ju en sådan communication ske medelst afskrift af utslaget. Då jag har mig bekant, alt detta mål blifvit ålerremitteradt, åtminstone ifrån ett Stånd, om ej ifrån flere, för vinnande af den rättelse Hr Billström önskat, så inskränker jag min anhållan till alt få för samma ändamål denna del af förslaget till LagUtsk. ålerremitteradt. Frih. Palmstjerna: Jag tillstyrker bifall å denna del af LagUtsk:s förslag. Hvad de olägenheter angår, som man ansett kunna uppkomma, så drabba de egentligen auctionisten, eller den som lagsöker; om han icke vill utsätta sig för sädane olägenheter, så underlåter han att sammanfatta lagsökningar emot flere personer uti en skrift, och då kan tillämpningen af det ifrågavarande lagstadgandet icke komma i fråga. Men jag anser dessutom olägenheterna vara så ringa, att de ganska lätt kunna afhjelpas genom någon försigtighet, om nemi. executor förser sig med afskrifter af utslaget, som, i händelse af jäf, eller vägrad betalning, 400 Den 17 Mars f. ra. kunna begagnas. Hvad Ilr Billströms förslag angår, att detta stadgande skulle utsträckas äfven till dem som bo i städerne, anser jag detsamma icke vara nödigt, derföre att lösen för utslaget är egentligen den minsta af lagsökningskostnaden. Den största delen upptages vanligen af ersättningen för executors resa och den utgift, som åtföljer sjelfva verkställigheten å landet. Inom städerne åter förekomma inga resor, inga dagtractamenten, som på landet; i städerne gå utmätningarne lättare för sig, och således är det mera likgiltigt der, om de betalningsskyldige upptagas i ett eller särskilda utslag.
Majit uttrycka sitt undersätliga deltagande uti den djupa sorg och saknad, sorn sålunda träffat Kongl. Huset och hvarje trogen undersåte, uti hvilket Preste-Ståndets beslut Respective Med-Stånden skulle vördsamt och Vänligen inbjudas att sig förena; och lärer, om Respective Med-Stånden i samma beslut instämma, Éxpeditions-Utskottet blifva anmodadt att uppsätta förslag till en underdånig Skrifvelse , uttryckande Rikets Ständers känslor och tänkesätt vid detta sorgfulla tillfälle. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos BaucoUtskottets Memoriali Bih, till Rikt-St. N:o q5, med anledning af 1827 års Revlsions-Berättelse, rörande några bestämmanden, i fråga om guld och silfver, som från Banken eller för dess räkning å Kongl. Myntet emottaga! 5 N:o 26, med anledning af 1827 års RevisionsBerättelse, om vidtagande af sådan författning, att Banken måtte kostnadsoch portofritt erhålla det silfver, som uti Ränterien deponeras i afbetalning för Fastighets-Lån; samt Utlåtande, N:o 27, öfver en från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad framställning om undvikande af alltför mycken noggrannhet och deraf förorsakad tidsutdrägt vid pröfning af Handlingar, som hos Banken till låns erhållande företes. S. D, Upplästes och remitterades till Stats• och Banco.
Om för öfrigt det icke skulle gillas att allmänna medel blifvit insatte j en Discont, må man likväl komma iiiog att det skedde i en tid då den penningebrist, sorn 2 66 Den 8 Augusti e. m. man laar i flera månader öfverklagat, redan börjat låta känna sig, och dä således det var en verkelig angelägenhet att förekomma det Disconten skulle nödgas pressera sina låntagare. Afsigten i sådant fall förtjenar rättvisa , och då ingen förlorat härvid, då Staten tvertom vunnit, ser jag intet som med skäl häruti bör ogillas. För öfrigt är min afsigt endast att bilägga denna min ödmjuka förklaring till Protocoilet, för att tjena till upplysning i ämnet. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Jag hade intet förmodat att Ridderskapet och Adeln redan fattat sitt beslut angående denna sak. Någon ytterligare discussion i detta ämne skulle kunnat äga rum. Jag vill och kan derföre intet inlåta mig i något ordentligt försök till vederläggning af hvad sorn Grefve Mörner nu anfört; likväl har jag fäst uppmärksamhet vid 2:ne omständigheter: Herr Grefve Mörner synes väl sjelf medgifva att insättning af allmänna »riedel uti en Discont, i stället för de i Författningarna autoriserade depositionsställen, är origtig, och borde icke gillas; men vill dock försvara detsamma dermed att han anser denna Lag blott gälla för Uppbördsmän, men att Konungen kan, efrer behag, annorlunda förordna; Jag tror deremot att Konungen icke handlar emot Landets Lagar och sina egna utgifna författningar, då sådant blifver rigtigt upplyst. Anledningen hvarför dessa medel blifvit i Disconten insatte, nämligen för att afhjelpa stagnation i penningrörelsen, synes mig mindre öfvertygande. Då man under varande krig har Den 8 Augusti, e. ni. 267 dagliga utgifter och till deras bestridande är nödsakad anticipera af efterföljande årens Statsmedel, saknas visst icke tillfälle att få penningarna i omlopp.