Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma skäl ligga ock till grund för det, af erfarenheten såsom behöfligt vitsordade, stadgandet i 28 §, att sterbhusdelägare, som afträdd egendom tillträdt, är pligtig att derför redovisa för de sterbhusdelägare, som voro omyndiga den tid, då egendomen tillträddes, eller af laga förfall hindrade att före nämnda tid sin rätt bevaka. Förslagets 20 § uttalar en från gällande lagstiftning skiljaktig princip, nemligen den, att en arfvinge, som är från all delaktighet i den dödes bo utesluten eller som, inom annan Rätts domsaga boende, ej vid bouppteckningen tillstädesvarit, och ej heller, förut eller sedan, tagit befattning med boet eller af arfvet förmån njutit, skall, utan urarfvagörelse, vara fri från ansvarighet för den dödas gäld. Denna princip torde ock, vid närmare eftersinnande, befinnas särdeles billig. Den tillfälliga omständighet, att en person står till en annan, den han tilläfventyrs aldrig sett eller känt, i ett måhända aflägset skvldskapsförhållande, lärer väl icke utgöra till räckligt skäl för att belasta den förre med kostnaderna, besväret och risken vid utredningen, omhändertagandet eller afträdandet af den sednares kanske alldeles utfattiga bo. Att ålägga honom en sådan skyldighet till följd af hans eventuella rättighet till del i boets behållning, deraf han dock icke vill sig begagna, eller, med andra ord, på den grund att der rättigheter finnas, der måste man äfven underkasta sig motsvarande skyldigheter, vore i detta fall ungefär detsamma som att påstå, att t. ex. A. bör underkasta sig besväret med öfvertagande af sin utfattige skyldemans bo, derföre att B. har den förmånen att vara en afliden rik skyldemans arftagare.
Olof kol,»nsson frän Ealmare Län, hwilken anhäller vin understöd till Stängels upprensning pä sainina stal, som Herr vergelin här ofwan anfört, tilläggande Motionären att samina företag redan ivid 1818 ärs Riksmöte af Rikets H. St:r i fä matto understöddes, att anflag af nionde Hufvudtitcln ansägs dertill böra anwändas, samt att Kongl. Majit wid 1823 ärs Riksdag Nädigt yttrat, att detta företag more af den allmänna nytta, att det borde »verkställas, pä hwilka beslut likwäl ännu ej nägon »verkställighet följt. Denna Motion är understödd dels af Xntlei-s Xnäei-sson frän -östergöthland, som yrkar, att detta högst gagncliga företag, för hwar? »verkställande alla behöfliga imdersökningar och beräkningar Lro gjorde, mätte ofördröjligen komma till utförande; dels af vice Talcmannen kon ionsson, som witsordar, att den ort, hwarom »m är fräga, nedlagt oerhörda kostnader pä Strömrensningar, »nen hwilka, i saknad af allt bidrag frän det allmänna, och öfwerstigande enstilda förmägan, nästan fruktlöst aflupit. Han biträder derföre Motionären, men under samina förbehåll, svin Motionären önstar i allmänhet blifva gällande, att nemligen ortens innewänare böra sjclfwe till hälften bidraga till arbetets wcrkställande. Med ilon ionsson hafva förenat stg Xils lVlänsson frän Malmöhus Län, samt vsrs Lricsson fran Gefleborgs Län. Olof Olsson frän Östergöthlands Län, soln anmärker, att, i händelse af Stängäns upprensning ofvan om Sjön Roxen, allmänna medel äfven mäste anflas till Motala Ströms upprensning, nedan om samma sjö, eniedan de »vid denna sjös läga stränder belägne »vidsträckta ägor i annat fall fomine i fara att höst och »vär öfvcrswättiinaS.
Betänkande N-o 27, systemets inverkan på Näringarna , har Utskottet jemväl sökt upplysning om förhållandet med Exporten af Rikets in-, hemska Fabriksoch Manufactur-tillverk* ningar, samt trott det leda till allmänt £3)gagn, att här jemväl bifoga Tabellen ^l,N:o 5, utvisande den olika Exporten o/lör åren 1824, 1828, 1826 och 1827, W oc-b då resultatet häraf är, att Exporten af dessa förädlade varor varit betydligen större de senare åren, än år 1824, måste det åtminstone bevisa, att det fri-, are Handels-Systemet icke baft någon ofördelaktig verkan på Exporten af inhemska Fabriksoch Manufactur-arbeten, Hvad som härvid i synnerhet fästat Utskottets uppmärksamhet, är den minskande Exporten af Tobak; men då denna artikel i senare tider icke varit underkastad någon förändring i Tullväg, måste orsaken härtill sökas, antingen uti bristande industri att i denna Näringsgren kunda täfla med Utlänningen, eller, som troligare är, att de Orter, hvilka tillförne herntat sitt behof af Toa bak ifrån Sverige, nu mera anlagt egna dylika Fabriks-Inrättningar. c) Om verkan af iSz3 års System, på Handeln. Un ökad eller minskad Import och Beyillnings-Utskottcts Betänkande N-o 27. 9 Export mäste ensamt bestämma Handelns tilleller aftagande.
Majit i underdånighet anhållit, det måtte Krigs-kollegium i nåder förständigas tillse, att Utrednings-afdeiningens räkenskaper för framtiden upprättades efter en enklare och mera upplysande method, än den ditintills begagnade; anse Revisorerne sig böra tillkännagifva, att denna Åfdelnings nu granskade hufvudböcker, hvilka erhållit en, från förra årens i flera delar afvikande, förbättrad uppställning, äro förda med omsorg och reda samt, hvad angår planen för bokföringen, med den enkelhet, Afdelningens vidsträckta medels-förvaltning synes medgifva. § 9. Af en från Militärforfatlnings-byråen till Revisorerne aflemnad skrifvelse inhemtas, att, sedan den 10 Oktober 1847, af trycket äro ulgifna: l;o af det större arbetet: Samling af gällande författningar rörande Arméen, dess styrelse och förvaltning; 12:te titeln, Arméens vapenöfningar och mönstringar, innehållande 19 j 13:de titeln, Bildningsoch undervisnings-anstaller ■ 27. tillsammans 46^ tryckta ark; 2:o af det mindre arbetet: Stadganden rörande rotehållare!! och soldaten vid de indelta Inlänteri-regementerna: 13:de art. Norrbottens och Westerbottens Fältjägare-corpser . 4jj. 18:de art. Norra och Södra Skånska Infanteri-regementerna . 3. tillhopa 7j tryckta ark; samt under tryckning eller till tryckning fullbordade: a) af det större arbetet: 3:dje titeln, Arméens rekrytering och remoutering; 9: de „ Inqvarteringen; r — 78 — b) ai' det mindre arbetet: Bohusläns Regemente. Enligt hvad Revisorerne från Kongl.
Utskottet af uppgifne orsaker förändrat 2:dra puncten i §. i32, såsom af punct 9:0 här ofvan inhemtas. Som utgifningen af de så kallade transportsed larne långt för delta upphört, är §. r 38 i den del, som angår desse sedlai , förändrad; och nyssnämnde §. har i följd häraf ansetts lämpligast kunna sammanföras meri §. 137; hvilka §§. sålunda innefattas i punct 10:0. Någon ytterligare sedel-valeur, än den, Fullmägtige, på grund af §. 139, utgifvit å 10 R:dr B:co, har icke funnits för allmänna rörelsen be - Bcinco-TJlskoUt.Ls Memorial, N:o 182 i3 höflig? hvadan ock Utskottet ansett nämnde §. böra erhålla den lydelse, puncten 11:0 innehåller. Den ändrade redaction af §. 140, som innefattas uti punct 12:0, härleder sig hufvudsakligen från Rikets Ständers beslut, enligt Förstärkta Eanco-Utskollets Memorial N:o 135. De föreskrifter, §§. 142, 143, >44* *4^> '47* I4('’> >49oc^ >5o innefatta, angående dels de numera upphörde transport-sedlarne, och dels de nya sedlarnes utseende, m. m.; har Utskottet ansett såsom obehöfliga , böra utgå.
Då jag tillhör majoriteten, ber jag att få försäkra att många med mig, innan någon diskussion började i jernvägsfrågorna, hade genomgått hvarje punkt af Retänk:t och gjort utdrag på de anslagssummor, som man ansåg böra beviljas; och då man kom till det resultat, att hvad man skulle upplåna mera än K. M. föreslagit, blott utgjorde 5,000,000 rdr, och att den årliga tillökningen i budgeten skulle uppgå till cirka 300,000 rdr, trodde vi icke att man behöfde beskyllas för att vara gripen af ett raseri i denna fråga. Då för resten flere föreg:de talare och bland dem Gr. Hamilton så tydligen och klart ådagalagt, hvilka tankar, som hos majoriteten i afseende på denna fråga gjort sig gällande, får jag instämma helt och hållet med dem. Jag vill emellertid fästa uppmärksamheten på en sak, nemi. att Stats-Utsk:t för de bibanor, som blifvit understödda med lånökat räntan till 4 proc. från 3, som K. M. föreslagit. På stam - Dou 13 Maj f. m. 343 banorna förekommer det förhållande, att den väsendtliga ökning, som der är föreslagen, och som utgör 3 proc., är lagd just på Porla—Christinehamns-banan, mot hvilken bana jag icke hört någon röst inom detta Stånd höja sig. Jag instämmer med de Hrr, som yrka återremiss. Frih. Cederström, Thure: Jag vill till en början för klara att jag begärde ordet, när jag hörde Frih. Tersmeden yttra, att han ansåg, det statslånet skulle klassificeras i flere delar. Jag kan icke neka till att jag blef ganska förvånad öfver att höra en af fullrmge i Riksgäldskontoret och en sådan finanskarl som Frih. Tersmeden framkomma med ett dylikt förslag. Genom detsammas antagandeskulle icke allenast upplåningen af de erforderliga penningaroe fördyras, ty det är klart, att större svårigheter möta för upptagande af flere lån, än för upptagande af ett, utan R.
Astley tackade honom för hans välmening, men åhörde hans vishet med samma förstockade likgiltighet och döfhet, som en orubblig naturlag måtte ålägga ungdomen att alltid känna för alla de råd och varningar, hvilka möjligen kunde bespara dem några ledsamheter och obehag här i verlden. Klockan slog sex i närmaste kyrktorn, då Astley kom ut ur mr Gibsons port. Det eviga duggregnet hade upphört, och de tjocka skyarne delade sig liksom på försök några minuter; man såg der och hvar en ljusning på himlen, och vinden hven kall och skarp genom gatorna. Med sinnet uppfyldt af tusen nya och orediga tankar vandrade Astley framåt, utan att gifva akt på hvart han kom, och då han gått en halftimme, märkte han först, att han alldeles förvillat sig och var på en trakt i den stora staden, som han alls icke kände till. Den mörka grumliga floden flöt under en bro, hvars lyktor kastade ett sväfvande och oredigt ljus öfver de murkna pålarne och den gyttjiga stranden på andra sidan, der en liten öppen plats, betäckt af smuts och omgifven af ruskiga och förfallna hus, skymtade fram. Astley stannade villrådig och såg sig omkring. Förargad öfver sin tankspriddhet, ämnade han vända om samma gata han kommit, då ett besynnerligt ljud nådde hans öra. Han hejdade sig och lyssnade. Det tycktes komma ned ifrån floden och lät ibland som en sång, låg och melankolisk, hvilken upplöste sig i snyftningar och slutade med ett halfqväfdt skrik, som åter igen öfvergick i ett slags mummel och ändtligen förvandlades till ord och meningar, ett samtal, som det tycktes, mycket häftigt fördt imellan tvenne personer. Några arbetare och fattiga qvinnor gingo förbi, men ingen af dem tycktes märka dessa ljud. De upprepades imellertid alltjemt och föreföllo den förvånade Astley allt mer och mer hemska och sällsamma, ju mindre han kunde begripa, hvarifrån de kommo eller hvad de betydde.
Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Ullåtanden. — N:o 35, i anledning af väckt motion om förbud för utländnin gar att med handelsvaror kringresa i landet. IV. A. 136. — N:o 36, i anledning af väckta motioner, angående återupplifvande af de tillsvidare inställde författningarne om Stapelstädernas Handlandes och Skeppredares skyldighet att årligen införa vissa saltbelopp och hålla ständiga saltupplag. III. — N:o 37. i anledning af väckta motioner, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände. IX. 42. A. 124. E. 348. — N.o 38, i anledning af väckt motion om kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar. IV. B. 121, 162, 317. Å. 339. VIII. U. 225, 412. 465. A. 466. ■— N:o 39, i anledning af väckta motioner om bestämmelser i afseende å tillsättning af Klockarelägenheterna i Skåne, Halland, Blekinge samt Bohus Län. IV. B. 121, 162. A. 353. V. U. 258. a. 326. — N:o 40, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift, alt Kassa-inventeringar årligen skola hos Hospitals-sysslomän verkställas. IV. B. 121, 162. A. 353. — N:o 41, i anledning af väckt motion, att garnisonstjenstgöringen å Långholmen måtte af Garnisons-regementerna i Stockholm bestridas. IV. B. 121, 162. A. 353. — N:o 42, i anledning af väckt motion om indragning af Kommerse-Kollegium. IV. B. 122, 162. A. 353. — N:o 43, i anledning af väckt motion om indragning af KrigsAkademien vid Carlberg.
At man varit i förnämt sällskap, och at erfarenheten alldrig kan köpas för dyrt, framställa sig väl, men det förra tröstar ganska obetydligt, och det senare åtföljes altid af den tanken: nu var det likväl dit eget fel at den ej köptes för bättre pris, och trösten blir derigenom ganska bitter. Sömnen flydde Unos läger, först då folket på gatan var i full rörelse, njöt han en orolig slummer. Gårdagens olyckliga spel lefde i hans inbillning. Raffellådan med sina tärningar, som altid utvisade två tvåor och en etta, stodo tydligt för hans ögon, och det lomma dånet af kastningen ljudade beständigt för hans öron; grisar och svin, et minne af receptionen, blandade sig äfven oredigt med spelet, och gjorde denna dröm til den aldraohyggligaste han kunde få. Et buller på dörren väckte honom ändteligen från denna obehagliga sömn. – Stig in! ropade han. En åldrig simpelt klädd man inträdde – ursägtade sit tidiga besök och frågade om han hade den äran at tala med Herr Sekreteraren von Trasenberg. Ja, svarade Uno. – Herre! fortfor Gubben, jag är en olycklig far, som har at tacka Er för hoppet at ännu på grafvens brädd få se min högsta önskan upfylld, återse mit barn. – Mari Sydén är min dotter. Er dotter! ropade Uno och glömde i hast hela sit bekymmer. Ja, jag redlige gamle man är far til detta vilseförda barn. – Tidigt förlorade jag en dygdig maka, och i de torftigaste vilkor, var jag glad at få lemna mit enda älskade barn, min Mari, i et hus der jag trodde se henne upfostrad til dygd och arbetsamhet och en gång til min ålderdomströst, men – tillade han med en djup suck – en niding förförde mit barn, som återhållit af blygsel, icke vågade kasta sig i sin fars armar. Nu (fortfor han) har hon vågat skrifva til mig, berättat Ert ädelmod, och jag har med glädje vandrat til fots öfver tjugu mil, för at få omfamna henne – tacka er kan jag intet, Himlen som hör mina förböner, han endast kan belöna er ädla gerning.
Rikets Ständer hafva äfven vid sistlidne riksdag godkänt billigheten af ett sådant undantag, när de, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, höjde emeriti-lönerna till likhet med lägre professors-löner och, sedan alla profcssors-löner vid universiteterna 72 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. höjdes till 4,500 R:dr R:mt, till samma belopp bestämde åtminstone 2:ne emeritilöner vid Upsala universitet. Samma lätt insedda skäl, som föranledde sistnämnda beslut, tala äfven för bifall till den af motionären föreslagna förhöjning af de öfriga emeriti-lönerna. Utskottet föreslår vidare en underdånig skrifvelse med anledning deraf, att det förhållande, som, enligt motionärens uppgift, eger rum med universitetens emeriti-löner, nemligen att do yngste tjenstgörande Professorerne få åtnöja sig med dessa lägre löner, under det de ur tjenst afgångne fortfarande uppbära sin högre aflöning, skulle ”helt och hållet vara stridande emot hvad Riksens Ständer vid emeriti-lönernas beviljande afsett och beslutat.” Hvad Riksens Ständer i detta afseende bestämt, återfinnes i deras underdåniga skrifvelse af den 23 December 1840, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Tionde Hufvud-titel, der det heter, att Kongl. Majit alternativt föreslagit att "rättighet måtte universiteten mcdgifvas, att på Indragnings-staten få beräkna 6 emeriti-löner, hvaraf 4 borde tillkomma universitetet i Lund och de 2:ne öfriga, det i Upsala, hvilket sistnämnda redan egde medel till 2:ne dylika löner; och halva Rikets Ständer funnit skäl bifalla detta sednare af Eders Kongl. Majit nådigst föreslagna alternativ, i följd hvaraf 6 Professors-emeriti-löner, deraf 4 för universitetet i Lund, och de 2:ne öfriga för det i Upsala, komma att till ett af Rikets Ständer faststäldt belopp af 1,600 R:dr (Biko) hvardera på allmänna Indragnings-staten uppföras.”
Bland de å berörde Hufvudtitels besparingar, under åren 1840 och 1841, anordnade utgifter, hvilka i sin mån bidragit till den mindre får delaktiga ställningen, förekomma isynnerhet följande: a) Sedan Herr Justitie-Kansleren m. m. Nerman, den 28 Mais i34o, blifvit i nåder utnämnd till Landshöfding i Kalmar Län, har, på derom gjord ansökning, utan hinder af den bemälte Embetsman förut medgifna befrielse från skyldigheten att aftjena begrafningshjelp å Justitie-Kanslers lönen, Kongl. Majit, den 12 påföljde September, i nåder tillåtit , att samma lön finge fortfarande uppbäras, intilldess Herr Landshöfdingen kund' i behörig ordning komma i åtnjutande af hvad Staten för Landshöfdingen i Kalmar består, under villkor likväl, att någon begrafningshjelp icke finge sterbhuset tillkomma, derest Herr Landshöfdingen, såsom innehafvare af delta embete, skulle med döden afgå. b) Till åtskilliga öfvertaliga embetsoch tjenstemän i f. d. Krigsoch Eklesiastik-Expeditionerna af Kongl. Maj:ts Kansli hafva, utöfver statsanslagen för dessa Expeditioner, utgått: år i83o, 8,180: 23.6; - 68 — men för det påföljande året äro omförmälde tjenstemän, i följd af Rikets Ständers beslut, å allmänna Indragningsstaten uppförde. c) Lika med hvad af föregående Revisorer är vordet anmärkt» förekomma under de år, hvilkas räkenskaper nu äro föremål för granskning, utbetalningar från 2tdra Hufvudtitelns besparingar af 2,000 R:dr till Herr vice Presidenten m. m.
Modersmålets formoch satslära för folkskolan. Storm, Inge, Uppåt eller nedåt. Suttner, Berta von, Ned med vapnen! Öfvers. DK (3) 192 — 204 Svahn, Oscar, Det muntliga föredragets konst i tal och sång. I. Sthlm 1890 Svend sen, - C., Praktisk veiledning til at rette talefeil. Svenska fornminnesföreningens tidskrift. Bd 8, h. NT (4) 374 — 375 Mémoires du prince de Talleyrand, publiés avec une préface et des nötes par le duc de Broglie. Tamm, Fredr., Etymologisk svensk ordbok. A — Bärga. O., Hushållsträdgården. 2: a uppl. Tavaststjerna, K A., Dikter i väntan. NT (1) 78-80 Tham, Karl, Proportionslära med tillämpning på plangeometrien. Tikkanen, J. J., Die Genesis-Mosaiken in Venedig und die Cottonbibel. Hel singfors 1889. Tolstoy, Leo, Kreutzersonaten. Öfvers. UH (4) 275 — 293 Troup, John Rose, With Stanley ' s rear column. NT (2) 108 — 130 Törnebladh, R., Handledning för deltagare i rådplägande och beslutande för samlingar. Ur Finlands historia. Publikationer ur de alopæiska papperen, redigerade af A. Neovius, h. Waldenström, PGenom Norra Amerikas förenta stater, reseskildringar. Wallace, A. Russel, Darwinismen, en framställning af teorin om det naturliga urvalet. Öfvers, af G. F. Steffen. bibliografisk öfversikt. Ward, Herbert, My life with Stanley^ rear guard. War tieck, G., Zur Abwehr und Verständigung. Offener Brief an Herrn Major von Wissmann. Vising, Johan, Fransk språklära. Ljudoch skriflära.
Den, som vill. att vid omröstning rörande Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o öl framställda, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända, förslag till ändring i 1 § 11 momentet och 4 § 2 momentet TryckfrihetsFörordningen, om aflemnande af exemplar af tryckta arbeten, — skall såsom kontraproposition uppställas antagande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag af Utskottets förslag med den af Preste-Ståndet yrkade ändring, att i 1 § 11 momentet efter '• Kongl. BibliothekeV införes ”Riks-arkivet”; röste Ja; den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej. kommer såsom kontra-proposition i omföUnälda omröstning rörande hufvudfrågan att ingå, det den af Borgare-Ståndet upprättade redaktion af 1 §11 momentet och 4 § 2 momentet Tryckfrihets-Förordningen skall hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. 2. a) i händelse Ja-propositionen i ofvanstående N:o 1 vinner. Den, Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 59. 9 Den, som vill, att Konstitutions-Utskottets, i Memorialet N:o 51 framställda, af Ridderskap och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända, förslag till ändring i 1 § 11 momentet och 4 § 2 momentet Tryckfrihets-Förordningen, om aflemnande af exemplar af tryckta arbeten, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, antages att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag Utskottets berörda förslag med den af Preste-Ståndet yrkade förändring, att i I § 11 momentet Tryckfrihets-Förordningen efter ''‘Kongl. BibliothekeP införes ”Riksarkivet. ” b) I händelse Nej-propositionen i ofvanstående N:o 1 vinner.
Vin, hvilken rättighet blifvit genom Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1777 Staden betagen , och i det stället förordnadt, att den Staden, enligt Privilegier, , för nyssnämnda Vin-qvantum förunnade tull-frihet kom ine att, efter antagen beräkningsgrund, anses till 1844 R:dr 12 sk. årligen, sorn af Kongl. Stats-Contoiret borde af de inflytande medlen betalas. Skulle den ofvan begärde tullfria införseln än vidare blifva förnekad , har blifvit påstådt vara Stadens Magistrats rättighet i kraft af de den samma Nådigst tillagde Privilegier, att i stället för de anslagna IS44 R:dr 12 sk. ifrån Statsverket af de inflytande Tull-medlen, hvarje år utbekomma så stor summa, som efter hvarje års gällande Tull-Taxa bör i inkommande Sjötulls-afgift erläggas för 110 åinar Rhenskt, 36 pipor Spanskt och 70 oxhöfden Franskt Vin. Detta allt, med hvad handlingarna innehålla, hafva Riksens Ständer under öfvervägande tagit; och häfva Riksens Ständer ansett betänkligt att återföra Stockholms Stads Magistrat till ioi6 Ben 11 Juli. till dess före 1777 åtnjutna rättighet, att tull-fritt införa ofvanberörde qvantum Vin ; men då. denna rättighet är grundad i de Staden förunnade Privilegier och förmoner, hafva Riksens Ständer funnit både billigt och rättvist, att Magistraten, i stället för dennna rättighets begagnande in natura, får ifrån och med nästkommande års början och allt framgent njuta skälig ersättning derföre i penningar, till det belopp, som inkommande Sjötullen för oftanämnöe Vin-qvantiteter, efter nu gällande eller framdeles blifvande Sjötulls-Taxor, kan utgöra, i hvilket afseende Magistraten bör årligen till Kongl. Stats-Contoiret uppgifva en af Stora Sjötulls-Contoiret upprättad uträkning på beloppet , till grund för utbetalningen, samt Kongl.
»Morgens!» ljöd åter spökets dofva röst. Icke ens här voro de fria från denna gräsliga vampyr. Ransakning och slut. Domaren satt på sin stol. Han spände sina ögon i de anklagades själ. Han läste der att de voro brottsliga. »Erkänn!» röt han till grefven, »att du legt denna usling att mörda din hustrus slägtingar för att komma åt ett arf som tillfallit henne.» Och han riktade sin skarpa blick på den anklagade. »Jag nekar,» svarade grefven. »Äfven jag,» sade jätten. »Men jag vittnar!» ljöd i detsamma en hemsk röst, och en gammal man framträdde. »Spöket!» ropade de anklagade och föllo på knä. »Vi erkänna.» »Hvem är du?» frågade domaren och riktade sin skarpa blick på främlingen. »Du ser mig ut som en mordbrännare.» »Jag är det också! – Jag är spöket – eller assessor Gråsten, mordbrännaren. Men dessa uslingar skola också dö.» »Arfvet är mitt, ty min olyckliga dotter dog i går – hon hade druckit hafresoppa något omåttligt. Pengarne skänker jag åt de fattige som en försoning af mitt brottsliga lif. Nu är jag redo att dö!» I den gode polismästarens öga stod en tår. Alla tre brottslingarne dömdes och afrättades. Men Gråstens minne lefver än. Mången tår har gjutits på hans graf af dem som fått moja sig af hans donation. Det rätta, det goda, skall alltid segra! Den hemska eden eller Petterssons Guddotter. Historisk Roman. (Pilgrimen.) Det finnes ögonblick i vårt lif då det förflutnas blytunga moln kastar sina dystra slagskuggor i vårt hjerta, och vårt sinne längtar att blicka ned i vårt minnes Pantheon, der skuggorna af våra framfarna brott och laster i brokigt virrvarr framställa sig för själens inre öga, som genomtränger allt förborgadt och öppnar hjertats fördoldaste kamrar, visande oss våra synder och ropande: Ångra dig syndare, medan tid är! Så tänkte den ålderstigne veteranen Carl Johan Pettersson, som vi nu vilja presentera för dig, käre läsare.