Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Kongl. Förordningen den 15 October 1810 är ibland annat stadgadt, att den Borgenär, som intekning sökt, men icke inom sextiotre dagar derefter af Domarens öfver Ansökningen meddeldte Protokolls-Utdrag lemnat Gäldenären del, då han inom Riket är boende, och ,2 48 'Konungens Nådiga Propositioner. i de fall, då han ej kunnat träffas , eller hans vistande är okändt, eller å utrikesort, med kungörandet så förfarit, som serskildt föreskrifva!: är, bör någon förmån af den sökta intekningen icke till godo njuta. Detta stadgande förutsätter, att Domaren alltid skall utställa Borgenärens ansökning till cornmumcation med Gäldenären på en längre tid än sottiotre dagar, emedan den förre ej dessförinnan förlorar förmånen af den sökte intekningen, och något rådrum dessutom måste gifvas Gäldenären, att, efter erhållen del af Ansökningen, med svar derå inkomma. Men detta långa uppehåll är ofta onyttigt, hälst då Borgenären och Gäldenären ega sitt hemvist i samma ort, der den egendom ligger, hvari intekning sökes. Ändamålet med högstberörde författning synes lättast vinnas, och bådas rätt och förmån säkrast förvaras ogIi hefordras, om den Sökande förpligtas underrätta Gäldenären om sin Ansökning så lång tid före den till svars afgifvande utsatte dag, som i Rättegångs-Balken för Stämningstillställande stadgas, allt efter afståndet af den ort, der den Svarande bor och vistas. Domarens åliggande att så bestämma tiden, då svar skall gifvas, att Sökanden ina medhinna fullgöra sin skyldighet, är så klart, att något Förordnande derom ej här funnits nödigt. De öfrige i 1810 års Förordning gifria föreskrifter äro begagnade, med fästadt afseende på den enhet i principer, som i Lagen bör vara rådande Då Gäldenär nekar Skuldebref eller annan Konungens Ndd. Propositioner".
Emedlertid har, genom flera nya byggnaders uppförande och andra ändamålsenliga åtgärder, Staden till sitt yttre vunnit märkbar förkofran, äfvensom, relatift till Stadens tillgångar, betydliga kostnader blifvit använde för hamnens uppmuddring, planering af allmänna platser och en (större reparation å Stadens kyrka. Värdet af brandförsäkrade hus uppgår till a35,5oo Riksdaler Banco. Stadens folkmängd har under sistförflutne fem åren genom inflyttningar blifvit ökad från 1,800 till 1,876 personer, af hvilka äro: Mantalsskrifne Mankön * 568. Mantalsfrie Qvinkön . 331. I allmänhet utmärka sig] Stadens innevånare för rättsinnighet, noggrannhet i medborgerliga pligters uppfyllande, drift i sina näringar och sparsamhet i hushållning; — naturligtvis kan detta icke tillämpas på hvarje individa, men undantagen äro få. Gröfre brott äro här sällsynte och de mindre, som understundom kunna begås, leda merändels sin upprinnelse från öfverflödigt bruk af starka drycker. 33 Hufvudnäringarne äro fortfarande desamma som förut och utgöras de Näringsidkande klasserna af 33 Handlande med 35 Handels-betjenter, 53 Handtverkare i särskildte yrken med 3i Gesäller och 44 Lärlingar samt 123 Burskapsägande Fiskare; hvarförutan i Staden finnes en Snusoell Tobaksfabrik och 2:ne Garfverier för Läderberedning efter Engelska sättet. Vid den förre, sorn drifves med en Verkmästare och 5 Gossar, utgjorde tillverkningsvärdet nästlidet år 4>ii3 R:dr B:co och af de 2.-ne sistnämnde, vid den ena, sorn drifves i förening med Karduansmakare-rörelse, 1,283 R:dr och vid den andra, som har g Arbetare i jemn verksamhet och är försedd med en för Barksågning uppfunnen Väderqvarns-inrättning, hvarå patent blifvit af Kongl. Commerce-Collegium ägaren meddeladt, 13,483 R:dr nämnde mynt.
Nu igenkände han det gamla rummet, det urmodiga husgerådet, men inga hundar skällde, allt var tyst, och blott ett enda vaxljus brann på det halfmurkna spegelbordet. Vid ett annat bord, men frånvändt ljuset, satt en dame, till hälften insvept i skuggor, och öfra delen af ansigtet betäckt med båda händerna. Första ögonkastet övertygade honom redan, att det icke var den gamla senhoran: detta ansigte, så vidt han kunde se det, var ungt och skönt, och när han trädde ett par steg närmare, tyckte han sig skönja dragen af sin Clementina. Hastigt, med utbredda armar störtade han fram, utbristande: Gud! är det möjligt? är det dig jag här återfinner? Den unga damen sprang upp, vek ett par steg tillbaka och beskådade honom med stum förvåning. Ack! det var icke Clementina: det var blott hennes slägting, markisinnan de Santos. Nu igenkände hon äfven honom, och svarade: jag hade verkligen icke, i följd af våra fordna förhållanden, förmodat så mycket deltagande hos er, grefve Villaflor. Med skäl förundrar ni er, att finna mig öfvergifven, förskjuten af hela verlden, i detta usla näste, bland dessa matroser, krämare, mulåsnedrifvare! – Har ni ännu hört våra sednaste tilldragelser? Dock, jag erinrar mig, att ni länge varit borta i Buenos Ayres; förmodligen är ni nu på återvägen? Villaflor nickade. Så hör då, senhor, huru skamligt jag blifvit bedragen! Utan tvifvel vet ni, liksom hela Brasilien, att Dom Pedro samma natt jag blef bortröfvad, hade låtit viga sig med mig. Jag erfor snart, att denna vigsel, förrättad af en förlupen prest, var olaglig, men Dom Pedro ursäktade sig, att han dertill blifvit förledd af sin häftiga kärlek, och lofvade att efter kejsarinnans död låta bekräfta detta giftermål och offentligen erkänna mig för sin gemål. Hon dog ändteligen, den fromma, goda Leopoldina; och nu äskade jag uppfyllandet af hans löfte.
Har, då canalbyggnaden blifvit fullbordad, sådan försäljning ej ägt rum, då skola samtliga dessa 3oo actier, eller om en del deraf blifvit såld, det återstående antalet utan all slags ersättning eller afgift tillfalla bolagets stiftare eller innehafvaren af hans rätt, såsom dess enskilda tillhörighet; 8:0 att i händelse samtliga eller någon del af actierna med nummerordning från och med N:o 45i till och med 1200 skulle af directionen vara outgifna då canalarbetet är fulibordadt, så komma de att pro rata parle fördelas och. utgifvas, utan all slags ersättningseller inbetalningsskyldigliet, endast till innehafvarrie af actierna från och med JN:o t till och med N:o 45o samt till stiftaren för den del af actierna från och med N:o 1201 till och med N:o i5oo, sorn enligt 7 punkten honom tillfallit; q:o att från och med det canalbyggnaden ur färdig och samtlige i5oo actierne, på det sätt här ofvan är stadgadt, blifvit utdelte, tillkommer hvarje actie lika stor utdelning, sorn om 5oo r:dr b:co för densamma blifvit inbetaide, äfvensom andel i alla de förmåner, hvilka nya och gamla Trollhätte canal och slussverk med deras tillhörigheter kunna lemna. Stockholm den 22 Febr. 1S38. J. G. Sch w a n. D « n 3o April c. ra. Actiernas antal. G. Löwenhjelm 3o. C. J. af Nordin 3o, C. J. af Nordin för StatsSecret. J. Nordenfalk . 20. H. Hamilton genom J. G. Schwan E. Lagerheim genom J. G. Schwan 3o. N. Sandblad Tob. Fogelström 5. J. F. Sederholm 5. P. G. de la Grange 20. Widman tk Silfverberg :o. Reinh, von Sydow 5. P. Westerstrand 5. Pehr Staaf 5. Gustaf Ridderstolpe 20. Carl A. Scharp 20. Joh. H. Tawa st 20.
Sista punkten i denna § kunde fä följande lydelse: ”1 sådana fall galle om j ii f emot ord för. och leda* ni oter li v a d 1 3 c a p. Rätteg. b: n o 111 j ä f e m o t d o m are stadgar," i stället för de nnvar. 01 dalagen: ”Der nämnden sålunda utöfvar domsrätt, galle om jäf emot ordför. och ledamöter hvad i3 cap. Ralteg.b:n om jäf emot domare stadgar.” Hr Frih. o. Landtm, fastade uppmärksamheten deruppå, att i denna § omtalas vitén, som genom sockenstämmoheslut äro påbudne; R. o. Ad. hade i en föregtde § förändrat Utskrns förslag att sockenstämma skulle kunna påbjuda vilen oell hade beslutat, att det skulle tillhöra vederbör. embetsmyndighet att förelägga vitén och sockenstämma endast ali; begära deni, hvarföre Hr Landtm, trodde alt stadgandet i ^4 §:n e) riktigt kunde slå tillsammans med R. o. Ad:s förut fattade beslut. Hr von Hartmansdorff: Denna erinran af HrFrih. o. Landtm, är ganska riktig. Jag hemställer derföre, om det ej kunde få heta: ”genom författningar eller vederbör, em bets myndigheter är påbjuden.” Hr von Rosen, Georg: Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, om han icke medgifver, alt äfven dessa orden ”eller fastsläldt sockenstämmobeslut,” få qvarstå; ty socknen kan väl ändock gå in och begära vissa vitén, hvilka sedermera blifvit fastställda af vederbör, myndighet. En sådan myndighet fastställer väl ej dylika vitén annorlunda, än på sockenstämmas begäran , eller då de grunda sig på allmän författning. Så är det t. ex. vid häradsrätterna, der det pålägges vitén för underlåten väglagning o. s. v. Om en sockenstämma begär vitén, men desamma blifva af vederbör. embetsmyndighet afslagna , så är det ju ej oförenligt med hvad CJtsk:n föreslagit.
Herr von SckultLenkeim, vsviä, erindrade att frägan om garantien hade fört Riddcrffapet och Adelns uppmärksamhet för kängt frän ämnet; han wille allenast tillstyrka att Riddcrffapet och Adeln mätte med öswerläggning gä till wäga, dä de skulle fatta ett beslut, som rörde ett annat Ständs sä betydcliga intcrehe. För öfrigt förklarade han fig nöjd om proposition ffedde till uppskof med förewarande fräga, till dest ConstitutionS - Utffottet utlätit sig öfwer UtffottetS voterings,sätt. rz66 Den 4 Octobev. Herr Grefwe» och Landt-Mar, skalken giorde proposition till bifall pä Banco-Uiskottets utlätande. Ropades Nej klandadt med Ja. Herr Grefwrn och Landt-M arskal k en, bä antalet as Ja icke tyckes wira betydelig» far jag p^opo era Ridderffopcts och AdclnS bifall pä den af Grefwe körner, Lsr! Lsbiie i, yttrade tanka» Ropades Ja, Nej och Votering. Derefter vplattcs, justerades och gillades följande Voterings. proposition. ven som bifaller Banco, UtskottetP-otoeoll-» Utdrag rörande Bonde - StändetS omröstning sätt i Banque» skrifwer Ja. Dea bet ej will, skrifwer Nej. Winner N-j är Betänkandet Magit, och förs blifwer fåken i det skick den »vid i8oo ärs Riksdag, enligt Bonde, Ständets dä gjorda begifwande, försåt» tes. Herr Grefwe» och Landt,Ma rskärten, anmälte att Riddarhus.
I betraktande af hvad nyssbemälde Styrelse anfört rörande den ökade trafiken vid Carlstads hamn samt nyttan och behofvet af samma hamns utvidgning har Kongl. Maj:t i Nåder öfverlemna! till Rikets Ständers pröfning, huruvida tillgångar till det för meranämnde angelägna ändamål ifrågaställda stats-anslag kunde beredas. Jemte meddelande af åtskilliga ytterligare upplysningar rörande ofvan omförmälda förhållanden, har Herr F. L. Nygren, uti afgifvet yttrande vid högstberörde Nådiga skrifvelses remitterande från Borgare-ståndet, hemställt, att under förevarande anslagsfrågas behandling förtjent afseende och uppmärksamhet måtte fästas ä nödvändigheten af den föreslagna förbättringen af kommunikationen med den förnämsta skeppningsplalsen för Wermlands exportvaror och detta landskaps betydligaste importort, helst iörsellönen för de varor, som måste fraktas på den J mil långa, backiga vägen mellan staden och hamnen, kunde, med tillägg af ångfartygs-passagerarnes skjutspenningar, numera beräknas lill aldra minst 10,000 Rtdr R:gs årligen, hvartill komme, alt vidare til!vext af stadens sjöfart förhindrades genom det inskränkta utrymmet och den för trafiken menliga trängseln vid den nuvarande hamnen. För öfrigt har samme Riksdagsombud uppgifvit, att, i anseende till antydda förhållanden och sedan oltanämnde stad för flera år tillbaka frånkändes de förut stadgade afgifterna för alla förbi staden transporterade bruks-elfekter och dit införda varor, skulle det för denna kommun vara omöjligt att utan biträde från statens sida utföra det nyttig* företag, för hvilket det anslag, Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 'ISS. 53 hvarom fråga nu väckts, blifvit sökt samt al' ej mindre vederbörande embetsmyndigheter än Kongl. Majit förordadt.
Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskottet återremitterat nämnde Utlåtande, med gemensam anmärkning, att den åsyftade rättelsen uti ifrågaställa tull-afgifter vore en national-angelägenhet af en så omfattande vigt och betydenhet, att Rikets nu församlade Ständer borde, jemte det de uttalade deras ogillande öfver det allmänt kända förhållandet, att berörde afgifter uttvingas vida utöfver gällande tractaters innehåll, till en kännbar tunga för Svenska handeln och sjöfarten, understödja de förhandlingar, som i ämnet redan äro bragte å bane, medelst frambärande af en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t att skyndsamt vidtaga de kraftigaste och mest lämpliga åtgärder, för att trygga Svenska undersåters rätt 20 sillin. Bese,- och Ekon.-Utskottets Belcinkande, JS:o 112. vid tullmedlens utgörande hädanefter och om möjligt bereda dem tillfälle att hållas skadeslöse för pålagor, som de genom den olagliga och godtyckliga beräkningen vid tnll-uppbörden hitintills från längre tider tillbaka fått vidkännas; hvarförutan inom Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit yttrad den önskan, att Utskottet måtte närmare redovisa beskaffenheten af de vid Öresund utgående afgifter och grunden för deras utgörande. Med föranledande af hvad sålunda förekommit, anser Utskottet sig nu böra utförligare än som skett, då detta ärende förra gången hos Utskottet handlades, nu redogöra för innehållet af de handlingar, hvilka för ärendets pröfning blifvit i Grundlagsenlig väg till Utskottet infordrade; och, med ledning af det från Kongl. Commerce-Collegium den 7 Maj i83g afgifne underdåniga utlåtande, får Utskottet alltså upplysa, alt sedan, efter Unionens upplösning, allmän tullfrihet blifvit bestämd för de tre Nordiska Rikena, stadfästades genom freden i Stettin år 1870 och i ännu Bestämdare ordalag, genom freden i Knäröd år 1613, att Svenska skepp och Svenskt gods skulle ega tullfrihet i Öresund. Tid efter annan gjordes likväl å
Departements-chefen, Stats-rådet Ulner, uppläste derefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, fattade och här förut intagna nådiga beslut, uppsatt förslag tili Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, i fråga om otjenstbare Premier-löjtnanterne vid Flottan H. E. A. Rundcjvists, W. Heykenskjölds och Friherre E. S. von Vegesachs berättigande till pension å Allmänna Indragnings-staten vid afskeds erhållande; och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-rådets underdåniga hemställan, berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt förordna, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå Ex protocollo Fritz Hyllien. Arik. till Exp.-Ulsk. d. 18 Maj 1857, kl. 2 e. lii. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om anvisande af ett anslag till bestridande af kostnaderna för Sveriges deltagande i en blifvande allmän exposition i Paris af race-djur och landi - manna-produkter; Gifven Stockholms Slott den 5 April 1857. Genom Kejserliga Franska härvarande Ministern blef i början af sistlidne år tillkännagifvet, att Kejserliga Franska Regeringen hade för afsigt att såväl nämnde år, som det nu innevarande, i Paris föranstalta en allmän exposition af race-djur samt landtmanna-produkter och redskap, uti hvilken exposition Sveriges landtbrukare inbjödos att deltaga. På Kongl. Maj:ts befallning blef, genom Landtbruks-akademiens Förvaltningskommitté, underrättelse härom vederbörande hushållnings-sällskap meddelad, samt innehållet af det för expositionen utfärdade program genom allmänna tidningarne kungjordt. Kongl. Maj:ts Nåd.
TJI spädd pr flaska kr. bredt, från prenumerera på " ^amraten ". Allra. tel. 86 46. i svart, hvitt ö r e till 5 k r. pr m e t e r. STOCKHOLM. TANDLÄKARE z 1111111111111111111111111111111111111111111111111 Begär profver G. G:son Hård af Segerstad, Alma Hård af Segerstad. Solister voro fru Drottninggatan 68, Stockholm. T. samt hos alla finare Parfymhandlande i riket. " 111111111 p i är det bästa! i \ prisbelönta vid 1897 års utställning med 1 \ 90 B M. f l. på våra nyheter kulört från 5 5 ö r e till 1 5 kr. pr m e t e r. 1 Jakobstorg m. f l. % &gt; %. Blott en skugga, roman af Chr. Murray och H. Herman (ungf. 150 sidor med 7 ill.) för _. c:a 20 öre. 200 sidor med 12 ill.) för ... c:a 27 öre. erhållas, om man efter grofsysslor alltid m. m., m. m. tvättar sig med L a g e r m a n s K r a f t - S k u r - Kring Aftonlampan utkommer hvarje må- P u l v e r, som löddrar som den finaste tvål nad med ett häfte å 120 sidor med 8 — 10 och är mycket billigt. Säljes hos alla speillustrationer, i smakfullt omslag och tryckt cerister i riket. Ende tillverkare: Kraft-Tvålpå fint illustrationspapper. Prenumeration Fabriken, Jönköping. mottages å hvarje postanstalt. (G. minut minuter minuC minut minut minut Difteribakterier dödas på " U — 1 m i n u t 2 minuter 1 minut 1 minut (Guldmedalj). Säljes genom H Apotekare och Handlande. A. W.
Majlis vägnar kunna hafva alt bjuda och tillkännagifva, hvarjemte genom särskilda författningar är stadgadt, att stämningar, utslag och kommunikationsresolutioner, hvilka röra en hel menighet, äfvensom kallelser till landtmäteriförrättnmgar skola vederbörande, genom uppläsande från predikstoiarne, delgifvas, samt att auktioner skola på samma sätt kunniga göras, och är genom Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849 föresknfvet, att, med undantag af bönedagsplakat, hvilka, såsom varande af religiös egenskap, efter predikan och näst efter bönen »Fader vår» må uppläsas, alla andra Kongl Förordningar och auktonteters samt enskilda personers kungörelser skola omedelbart efter gudst]ens/ens sint från predikstolen af presten uppläsas; men tillika gäller i afseende på publikationer af sistnämnda slag Kyrkolagens föreskrift i nyssnämnda §, att alla andra verldsliga saker, än de, hvilka, på sätt förmäldt är, af kyrkolagen omnämnas, skola på kyrkovallen eller i socknestugan afkunnas, dock att lysas må efter det, som borttappadt eller stulet är, som tjenligen kan nämnas af predikstolen. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande M 19. Utskottet kan icke, lika med de båda sistnämnda motionärerne, finna, att ofvanomförroälda stadganden om kungörelsers uppläsande från predikstolarne med skäl gifva anledning till klagomål öfver en otillbörlig sammanblandning af andliga och verldsiiga ting vid den offentliga gudstjensten, eller att predikoembetets värdighet derigenom i någon mån nedsättes; och att det icke heller i allmänhet så ansetts, be visas bäst deraf, att den, på sätt ofvan anförts, i Kyrkolagen blott såsom ett undantag för ett enda slag af enskilda publikationer medgifna lysningen från predikstolen likväl blifvit småningom öfverallt antagen såsom det enda sätt, hvarpå alla, jemväl enskilda, tillkännagifvanden delgifvas allmänheten.
Derinne satt på den smala hvitmålade soffan, öfverklädd med gult och hvitt lärft, ett fruntimmer, som såg ut att vara omkring trettio år, stel och rak, klädd i en svart sidensalopp och svarta halfvantar. En liten svart plyshatt satt efter den tidens sed fäst med stora silfvernålar på hennes mörka, opudrade och högt uppsatta hår. Hela hennes person och hållning hade något pinsamt, stelt och obehagligt. Ehuru hennes hy var ovanligt hvit, hennes drag regelbundna och hennes stora ögon af en ovanlig skönhet, så gjorde deras dystra och outgrundliga uttryck och ansigtets utomordentliga magerhet henne nästan afskräckande. Då någon rörelse af hufvudet rubbade lockarne af hennes vackra, svarta hår, som, i strid med den tidens bruk, nedföll öfver pannan, syntes fem små röda ärr i en halfcirkel på den fina huden vid hårfästet, och dessa mystiska märken bidrogo äfven att öka hennes besynnerliga utseende. Prosten Jöns var, som sagdt är, en verklig fruntimmerskarl, men alla de artigheter, som den tiden voro brukliga, fastnade honom alldeles i halsen, vid den främmande damens skygga, oroliga blickar och hårda kantiga sätt, som, i förening med hennes svårighet att uttrycka sig på svenska, gjorde henne ingenting mindre än intagande. I så mycket högre grad väcktes deremot hans välvilja och interesse af en liten gosse om fyra eller fem år, som stod bredvid henne. Hans ovanliga skönhet, barnsliga naivetet och liflighet konstrasterade bjert emot moderns obehagliga väsende, och intet drag i hans frimodiga lilla ansigte liknade dessutom henne. Den främmande berättade i korthet sin historia. Hon var ifrån norra delen af England, enka sedan ett par år, i temligen goda omständigheter, men genom sorg, sjukdom och lidande hade hon af läkare i sitt hemland blifvit anbefald att någon tid bosätta sig i ett land med helsosammare klimat; hon hade valt södra Sverige och ämnade nu köpa den lilla nybygda stuga, i hvilken hon för närvarande bodde som hyresgäst.
Och för försäljande 242 st.Tullhus, som aldraminst böra rendera 33,333 L R:d>, eller öfwer hufwud för hwarje 137 R:d. z6 hwar - gis Den Z 8ebruarii« hwarför ärlig ränta gör - 2,200: Tillsammans - 73,529: Sä äterstar ali pä Land och Städer repartera - 150,020: Häraf answarar: Slockholm, Götheborg och Carlscrona Qwarn-Tulln med 15,00»: — —, Samtelige Skäder ne, Acciffen med» 15,200: — ^ Deras andel iLandt Tulls ersättningen - 62,020: Summa - 90,000: Samt Landet sin andel i Landt-Tulls ersättningen - 60,020: 9k:d. - 152,200: Project till fördelning af den pä Landet belöpande andel i Landl-Tulls ersättningen. fi Z,ooo Hemman af rsoo R:drs i:sta / warde och derunder a 14st. 4375: Clastem >5,000 dito deröswer och till 2000 R:drs wärde a 23st. 3750:^.^. 2:drat 15,020 dito dilo a 3020 R:drs D:o l warde a 42 st. 12,500:. grdjeli 5,000 dito dtto a 4000 R.drs D.c i warde a 1 R:d. 12 st. 18,750: Ofwer-f52ä4 af högre wärdén a r R;d.
Efter flera förändringar både till form och belopp blef den, till ständigt utgående från jorden och under namn af Land-tax derstädes bestämd år 1692, och undergick sedermera, fastän årligen af Parlamentet voterad, ej någon förändring förrän år 1798, då beloppet gjordes oföränderligt, på samma gång som jordegarne erhölio rättighet att genom kapitalisering befria jorden från denna grundskatt. Skatten utgör också numera endast en obetydlig del af Englands statsinkomster och uppgår i medeltal årligen till 1,130,000 Pund Sterling, utgörande således icke ens 2 procent af Statens till mera än 60 millioner Pund Sterling uppgående inkomster. Emellertid anses den alltid hafva ganska ojemnt drabbat jorden, derigenom alt vid dess införande straxt efter revolutionen år 1688 alla de egare, som för den timade förändringen voro gynnsamt stämda, uppgåfvo värdet å sin jordegendom betydligt högre än de, som ännu voro det Stuartska huset tillgifne, hvarförutom jordbrukets olika utveckling och framsteg uti de skiljda delarne af landet ytterligare bidragit att föröka denna olikhet. I Frankrike utgick grundskatt redan i äldre tider under form af tionde, till dess år 1790 genom lag bestämdes, att af hela landets då till 1,200 millioner Francs uppskattade alla hemman, hus och lägenheter, grundskatt skulle utgöras med 240 millioner Francs. De täta hvälfningar, som uti Frankrike följde, den ena efter den andra, verkade likväl derhän, att denna skatt aldrig till ofvannämnda beräknade belopp inflöt, och ännu år 1830 icke uppgick till mera än 153 millioner Francs, samt år 1859 till uågot öfver 162 millioner, eller nära 10 procent af landets inkomster, beräknade för samma år till mer än 1,770 millioner Francs. Emellertid och för att på de olika fastigheterna kunna någorlunda jemnt fördela denna skatt, företog man år 1808 införandet af en, redan 1790 beslutad, Jordebok (cadastre parcellaire), hvilket vidlyftiga arbete likväl ej fullbordades förrän år 1847 och då ansågs hafva sammanlagdt kostat omkring 150 millioner Francs.