Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säger 100,000: ranta härå å 5 procent 20.000: — - afgår: ränta å länet från Riks-banken 9,000: förvaltningsskostnader och förluster 1,000: p-} ooth återstoden skulle tillkomma bolaget med 7,000: 20,000: — " — eller omkring 7 procent å de insatta kontanta medlen förutom den vinst, hvilken kan upp - komma å uppoch afskrifnings-räkning, som dock blifver obetydlig, enär under alla förhållanden skillnaden i ränta, som gifves och erhålles, icke betäcker den ränteförlust, som uppkommer deraf, att penningar måste samlas, för att kunna på dagen verkställa uppsagda återbetalningar. Den vinst, Aktie-egarne sålunda skulle erhålla, är visserligen ringa i jemförelse till det ansvar, de ikläda sig; men Utskottet hyser dock den förhoppning, att denna vinst skall blifva tillräcklig för att uppmana till bildande af Bank-bolag, då derigenom äfven stora fördelar beredas den ort, hvarest sådant bolag inrättas. För den händelse, att Filial-bank antingen underlåter att inom föreskrifven tid betala ränta å det från Riks-banken erhållna lån, eller ock besörjer förvaltningen på ett icke tillfredsställande salt, har Utskottet ansett en strängare påföljd böra drabba Filial-bank, enär sådant måste gifva anledning till den farhåga, att Filial-bank icke i allo uppfyller sin bestämmelse. Sedan Utskottet redan uti Betänkandet N:o 24 med förslag till reglering af bankens låneoch kreditiv-rörelse yttrat den al Riks-stånden dels gillade och dels utan anmärkning lemnade åsigt, att då förhöjning i låneoch kreditiv-rörelsen'på det hela förorsakar tillökning i det maximum af sedelstock, som saknar motsvarighet i metallisk valuta.
Utskottet ansåg sig böra föreslå en högre rang för StatsRåden. Men om Den 23 Februari i f. m. 57 jag ej misstager mig, lärer förhållandet nu mera vara annorlunda, så att vår Konung närmast omgifver sig, äfven vid Ceremonier, af sine Rådgifvare. I sådant fall skulle jag vara mycket böjd för att afstå den föreslagna högre värdigheten för StatsRåden; icke derföre att jag ju unnar deni densamma, men på det häruti ej måtte upstå något hinder eller någon betänklighet mot yngre mäns befordrande till Embeten med så hög värdighet. — Jag slutar med att upprepa, att om någon linner betänkligt, att i allo antaga ifrågavarande förslag lill Grundlagsförändringar, anser jag det vara bäst att aldeles förkasta det, och sedermera afbida en ny Proposition af Kongl. Maj:t i detta ämne. Herr Tham, fVolrath: Om något hinder lagligen kan läggas för ConstitutionsUlskottet att yttra sig öfver de Memorial i förevarande ämne, som af enskilde Riksdagsmän dit ingifvas, samt att i anledning deraf upgöra och till Rikets Ständer inkomma med något alternalift förslag, som vore bättre redigeradt, än det vi nu hafva; så skulle jag ej tillstyrka upskof med detta förslags afgörande till nästa Riksdag, utan deremot yrka förslagets förkastande, på skäl, som jag är färdig att anföra, så snart det blifvit afgjordt, om frågan skall upskjutas eller ej. Men om några sådane hinder för ConslitulionsUtskottet ej fxu - 58 Den a3 F e b r u a r i i f. ra. lias mot uptagande af dylika Memorial, och nya alternativa förslags framställande till Rikets Ständer, hvilket jag tillstår mig icke vela; så tillstyrker jag bifall till Herr Rosenblads framställning om frågans upskjutande till nästa Riksdag, destohäldre, som det är allmänt bekant, att flere Committéer äro sammansatte för att undersöka StyrelseVerkens tillstånd och upgöra förslag till deras reglering.
Indelta arméens utredning Bevärings-manskapets dito Musikaliska instrumenter Beklädnadshjelp för underbefäl m. fl Sängkläder och servis-medel Sjukvårdsoch medicinal-attiralj Förrådens diverse behof Hyror Transportkostnader Försträckning mot ersättning Försvarsverkets fullständigare ordnande Diverse omkostnader “Siv Balans till påföljande år: Förskott, upptagna inom linien, 135,814: 40. • - 128,431:19.8. Uti redovisningen för detta anslag ingå äfven sådana kreditiv-medel, som från Kongl. General-krigs-kommissariatet blifvit till Kongl. Krigs-kollegium öfver 1 »n • •• • lemnade, för att till bestridande af åtskilliga utgifter för landtförsvaret användas, utgörande beloppet af sålunda genom Kollegium redovisade medel: År 1855. för Artilleri-afdelningen 276,710:. 20. Revisorerne hafva af Kongl. Maj:ts utfärdade nådiga bref och andra tillgängliga handlingar inhemtat, att under revisions-åren åtskilliga effekter för arméens behof blifvit, genom Kongl. Krigs-kollegii försorg, dels af kreditiv-medel levererade från Kongl. General-krigs-kommissariatet, dels af andra under Kongl. Kollegii förvaltning ställda tillgångar, från utrikes ort anskaffade, enär inom landet endast en mindre del af de erforderliga qvantiteterna kunnat med nödig skyndsamhet erhållas och det utländska priset å åtskilliga persedlar varit betydligt lägre än det inhemska för effekter af samma beskaffenhet.
RegeringsForrnen tillika förmår, att i de fall, då Konungen eller StatsRådet sammankalla Rikets Ständerj fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter 3o:de och inom 5o:de dagen frän den, då kallelsen blifvit uti Hufvudstadens Kyrkor kungjord, hvilken tid, uti de utfärdade Riksdags-kallelseine, hittills blifvit iagttagen; synes det inig, att om tiden för Riksdagsmanna-valens förrättande bestämmes till 3 eller 4 Månader innan Riksdagens början, uppkommer derigenom en förklaring på ordet skyndsamhet, hvilken ändring eller förklaring icke, utan i laglig form, kan äga rum, samt alt, i händelse ett sådant beslut fattas, förenämnde ii §. uti Riksdagsordningen bör undergå en redactionsförändring, samt den antagne tiden deruti uttryckligen bestämmas för Riksdagsmanna-valens hållande till Den 12 Februar i i f. ni. Lagtima Riksdagar, och tillika uttryckligen förklaras, att annan kallelse till Lagtima Riksdag, än den sjelfva RiksdagsBeslutet antyder, ej kommer alt äga rum. Härigenom undvikes all tvetydighet, och anser jag denna förändring så mycket nödigare, sorn, ehuru icke troligt, det möjligen kan hända, alt en Urtima Riksdag inträffar så nära inpå den Lagtima Riksdagen, att Riksdagsmanna-valen för denna redan blifvit hällne; och fråga uppstår då, om de redan utsedde fullmäktige äfven kunna anses valde för den Urtima Riksdagen. Jag anser således n §. erfordra en förändrad redaction, och hemställer i öfrigt, om Ridderskapet och Adeln i denna fråga kan vidtaga annan åtgärd, än att lägga memorialet till Handlingarne, hvilket redan skett hos de 3:ne öfrige Stånden; och delta så mycket hällre, som en annan Motion af nära samma innehåll, som den ifrågavarande äfven inkommen från det Högvördige PrästeStåndet, nu hvilar på ConstitutionsUtskottets bord, hvaröfver Utskottet ovilkorligen skall sig utlåta. Herr von SchulzenheimDaviel:
Och kan jag icke tillstyrka Indragning af CanalDiscOnten, som, efter mirj tanka , oskiljaktig med Canal-arbetets fulla drift. Dessutom äro vi icke här för att befordra Capitalisters och Penningeväxlares Interessen; ty de behöfva icke hjelp} men vi äro här för att hjelpa massan af Nationen, som är ingenting mindre än Capitalister, samt skola visserligen vara mera belåtne få låna i Disconterne för 6 , än af Ockrare till 20 å 30 Procent och derutöfver, jag anser dessa sysslolöse varelser, blott som till hälften Medborgare} de hafva sin Egendom så godt sorn i fickan och kunna när som hellst söka ett annat Fädernesland, då deremot den arbetsamme Näringsidkaren, som till dem erlägger stora Räntor, skall gifva skatt af synbara förmögenheten, och således äfven skatta för sina förtryckare. Jag tror mig nu hafva bevisat, att icke hög Cours eller för mycket papper skadat oss, men väl Coursens eller Agiots fäi - Den 17 Martil, f. m. 12 I lande, samt Sedlarnes utvandring till Ryssland, då icke nya göras i stället. En Realisation med nedsatt värde på BancoSedlar vore väl det rätta} men mötes af flera svårigheter, som nu icke böra uppgifvas.' Jag föreslår tvenne Alternativer till Samhällets rädd. ning. Det första: att Moratorium eller Jernbref meddelas på minst trenne år, med vilkor, att icke Räntans inbetalande försummas, så. mycket billigare att lemna Nationen, som Ban* * rjuen redan fått sig ett dylikt på iobestämd tid beviljadt. Att Banquen eller RiksgäidsContoiret icke besväras med FilialDisconterne. Om Malmö Discont återfår de 98,000 R:dr , som Banquen af den hållit tillgodo i Procenterivinst, samt lemnar den dessutom ett tillskott af 300,000 R.dr, så reder denna Discont sig, betalar sjelf sine 3Procents Lån med Ränta, på 5 år, om den återfår
Upnämndes de 15 fattige, som Possessorn af Ericsberg, wälborne H(er)r D.(avid) G.(otthard) Hildebrand, för i år behagat utnämna till åtnjutande af 100 Rdr tillsammans, twilke pgr. (penningar) straxt till dem utdeltes och de med tacksäjelse emottogo. § 3. Brofogden upgafs hafwa sitt kall wäl fullgjordt i wåhr och an-mantes att dermed fortfara. § 4. Listan på insochnes tiggare fick nu tillökning af Pehr Ersson i Tolgölet. § 5. Jngen angafs hafwa till sig tagit inhysesfolk från andra socknar. § 6. Sexmännen Eric N. i Prästorp, Carl Carlsson i Remrö, Jan Olsson i Horssnär och Carl C. i Löpsjötorp fingo på begäran afsjed och i dessas ställe antogos till sexmän Pehr Olsson i Fogelö, Eric N. i Remrö, Anders Pehrsson i Bålsnäs och Sven Svensson i Löpsjötorp. §7. J anledning af 1779 års sochnstemmo beslut, att den bonde el(le)r torpare, som till Michelsmässo-dans-kalas hollande lämnar sin stuga åt tjenstfolk och annan ungdom, skall böta 3 Rdr, förklarade sochnemännen på efterfrågan, det meningen då warit och ännu är, att ej heller någon soldat på sitt torp ägde lämna sin stuga el(le)r hus till ett sådant dans-kalas, utan att blifwa till ofwannämnde böter förfallen, hälst mera nämnde beslut eljest skulle blifwa utan alt ändamål, och soldaterne ej mer än andra kunde wara berättigade till ordningars befrämjande och underhollande innom församl(inge)n, samt att orden bonde och torpare härvid blifvit nyttjade i den widsträktare bemärkelse, hwari de ofta förekomma, det förra att utmärka innehafware af hemman och det senare åboer å oskattlagda lägenheter, utan afseende för öfrigt till stånd el(le)r näring. § 8.
Kostnaderna för denna parkanläggning hafva varit betydliga, enär omfattande sprängningsarbeten måste utföras, innan terrängen blef lämplig för trädplanteringar. Södermalm, hvars utveckling af många orsaker ej håller jämna steg med det öfriga Stockholm, erhöll först år 1876 i Adolf Fredriks torg en parkanläggning, fullt jämförlig med de förnämsta parkerna å Norrmalm. Hvad som ännu fattas denna plats är en vacker staty — en brist, som dock inom kort blir afhjälpt, enär en af vår hufvudstads konstvänner och msecenater, direktör C. R. Lamm, erbjudit som gåfva till Stockholms stad en afgjutning af P. Hasselbergs » Snö- kloekan » att uppställas i nämnda park. BLOMSTERGRUPPEN KRING KARL XIILS rika blomsteranläggningar, hvartill kommer en på gräsmattan framför Berns ' salonger anordnad särdeles dekorativ blomsterkorg af hängande fuchsior. En vacker sommardag gör den lilla parken ett idylliskt intryck med sina skuggiga alléer och sin frusande vattenkonst, men fagrast ter den sig dock en sensommarkväll, när Berns ' salongers ljusbestrålade fasad glittrar som ett sagopalats genom löfverket och oräkneliga smålågor ringla sig i gräset och mellan blomsterklasarne. STATY. Bellis perennis, Rhododendron hybridum med flere. Sedan dessa växters blomningstid är tilländalupen, börjar den egentliga sommarplanteringen, till hvilken användes ett stort antal olika växter, såsom begonier i många färger, pelargonier och fuchsior, de senare ömsom låga och i stamform. Af öfriga arter må Hydrangea hortensis, bland andra nämnas: Campanula medium, — Montbretia m. m. samt åtskilliga bladoch slingerväxter. På eftersommaren planteras diverse senblommande växter: Margaretnejlikor, Aster chinensis, Chrysanthemum o. s. v. Såsom paradörer och fristående exemplar användas diverse palmer och andra dekorativa växter. I Stockholms utkanter ligga de stora nyanlagda folkparkerna; på söder: Tantolunden och Hvita bergen, på norr: Vanadislunden och på Kungsholmen: Kronobergsparken.
Sålunda har i förra hänseendet blifvit yrkadt: inom Norra Ångermanlands fögderi af Wester-Norrlands län samt inom Södra Wadsbo och Wartofta fögderier af Skaraborgs län, att “all jord" (inom Wartofta fögderi dock med föreslaget undantag af boställen) skulle i kungsoch kronoskjutsningen deltaga; — inom vissa delar af Westmanlands län, att under krigstid ali jord måtte deltaga i utgörande af kronoskjuts; — inom ett fögderi af Ostergötlands län, att kronoskj utsningsbesväret måtte „såjemnt, som möjligt, fördelas;, — inom Upsala län och i vissa delar af Wermlands, Westmanlands och Jönköpings län, att kronotransporter blott i vissa fäll, eller då mer än 4, 5 å 6 hästar erfordrades, skulle såsom hittills utgöras, men i öfriga fäll bestridas af samme entreprenörer, som konnnc att besörja fortskaffningen af resande; varande jemväl ifrågastäldt att, der sådant ske kunde, särskilda aftal om kronotransporters befordran skulle för hvarje tillfälle uppgöras; — inom ett fögderi af Skaraborgs län, att ej mera än två hästar måtte på en gång af hvarje hemman uppbådas; — samt slutligen inom flera orter, dels att ångfartygslägenheter och jernvägar måtte, så vidt ske kan, för kronotransporter begagnas, dels att vid större trupptransportcr styrkan matte fördelas, så att den ej i sin helhet komme att föras samma väg, och dels att jordbrukaren måtte under såningsoch skördetiderna från utgörande af kronoskjuts befrias.
Hvad Utskottet i denna §. omförmält, ansåg Riddevskapet oell Adela icke erfordra någon åtgärd. §• 4- Angående val, som af RiddarhusDirectionen blifvit förrättade, så väl till Ridderskapets och Adelns Ledamöter uti de årliga revisionerne öfver BåncoDiscönt.Venhet samt de i Götheborg och Malmö befintlige LåneContor, som till ersättande af ledigheter bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter, dels af Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken, dels af Fullmägtige i Rikets Sländers Bank. Hvad RiddarhusUtskotlet i denna §. anmält, ansågs icke erfordra någon åtgärd. §.5. Att RiddarhusUtskottet, utan anmärkning dervid, att val till Suppleant efter RiddarhusDirectionens Ledamot, Majoren M. S. von Hohenhausen, blifvit förrättade, hvilket Utskottet, vid jemförelse af stadganderne i f och 6 usta Art. af Riddarhus Directionens Instruction , väl funnit icke af densamma ovilkorligen föranledi, Den 7.6 J u n i i e. m. 77 men icke eller deremot stridande, i afseende ä EacpeditionsSecreteraren G. Ulf sparres behörighet, att till Suppleant väljas, med instämmande uti den af BiddarhusSecreterar en till Directionens Protocoll reserverade, och på, i Utskottets tanka, bade klara och giltiga skäl, grundade åsigt, ansett sig böra hos Ridderskapet och Adeln anmäla ifrågavarande förhållande; hvarjemte Utskottet anmärkt, såsom icke enligt med lagligen vedertagne reglor för omröstningar i allmänhet, att z:ne Directionens Ledamöter, ehuru deras mening, att med Suppleant s-v alet borde uppskjutas, blifvit af pluraliteten ogillad, likväl undandragit sig att uti samma, sålunda i behörig ordning beslutade, val deltaga. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob:
Om man inte vore så otroligt naiv i att hoppas, så ... Det är för resten märkvärdigt med de där barnfantasierna. Jag var inte mer än fem år, när jag tänkte på det där. Hur kan man nu komma på en sådan idé, som att snön inte skulle gå bort? Ångesten för lifvet måtte ligga bra djupt i vårt slägte, när den kan taga sig uttryck i barnets fantasier. Han tystnade, och Grane såg som en skugga glida fram på hans ansigte och stanna där. Senare erinrade sig Grane lifligt denna scen. Men nu förstod han den inte. – Nej, nu går vi hem och lägger oss, sade Abrahamson. Och i det de gingo, fortsatte han: – Det är ändå trefligt, när man får vara tillsammans med personer, som kunna njuta af naturen. Ty människorna äro små, som skalden säger, men naturen är stor. Jag tycker att kvällen har varit bra. Eller hvad tycker ni? Det är märkvärdigt med julafton. Gamla julafton. När den kommer, blir alting som förändradt, och man kommer att tänka på ett och annat. Det är fan, hvad man blir gammal, och hvad tiden går. Ja, godnatt med er pojkar. Jag bor här på Slottsgatan. Tycker ni som jag, så gör vi om det här i jul. Grane och Schultz följdes tysta åt utför Drottninggatan. Slutligen sade Grane: – Hur är det med dig i dag? Jag tycker, du är så underlig. Schultz förändrade inte en min. – En annan gång ska jag kanske tala om någonting för dig. I dag kan jag inte. Grane såg forskande på honom. – När då? – Det vet jag inte. Men fråga mig bara inte. Det går väl öfver, som alting här i verlden för resten. De skildes hastigt, och Grane stod en stund och såg efter Schultz, till dess att han försvann öfver Dombron. Hvad var det? Hvad kunde det vara? Han försökte draga sig till minnes, hvad Schultz sagt under aftonens lopp, och han förlorade sig i gissningar. Men snart växte inom honom andra rörelser, andra tankar och känslor, som under hela aftonen liksom kommit och knackat på för att göra sig påminta. Nu var han icke i sälskap längre. Nu var han herre öfver sig själf.
Jag förstår nog, att äfven den lilla ansats till känslor och passioner ni i er ungdom möjligen haft förkväfs och dör bort i detta väl ordnade, hyggliga, och borgerliga lilla samhälle. Men jag säger dig: din Antti har ännu inte alls förslöats, det kan jag försäkra dig. Låt honom blott känna några friare vindfläktar, så får du se hvad de åstadkomma hos honom. Gärna för mig. Med svartsjuka kommer jag inte att besvära honom. Agnes kastade på mig en hvass, genomträngande blick, men synbarligen kunde hon ej hos mig upptäcka minsta anledning att misstro mina ord, hvilka äfven denna gång öfverensstämde med rätta förhållandet. Däri gör du rätt, lilla Lisi, sade hon och klappade mig på handen. Vet du att svartsjuka är det enfaldigaste af alt. Det gör människan ful och lifvet odrägligt för en själf såväl som för den andra. Om jag vore gift, skulle jag tvärtom gärna se att min man nu och då vore mig otrogen. Jag å min sida skulle på bästa sätt använda samma frihet, vi skulle aldrig tröttna på hvarandra, då vårt förhållande alltid vore underkastadt växlingar och sålunda hvarken skulle förslöa eller tråka ut oss. En liten stimulus nu och då inom äktenskapet är af största vikt. En lugn hvardaglighet är kärlekens död. Jag hörde förvånad på henne. Denna sorgset blida och på samma gång ljufliga sinnesstämning, hvilken mina fantasier nyss alstrat hos mig, började försvinna, och jag hade svårt att ej bli förargad. Jag kände plötsligt någonting dystert, främmande gentemot Agnes, och fastän jag satt bredvid henne, föreföll det mig som om där legat miltal mellan oss. Och i samma ögonblick förlorade hennes skönhet, hennes smältande grace och hennes elegans all tjusningskraft i mina ögon. Nu voro de mig nästan vidriga, och äfven hennes skarpa förstånd hade intet värde för mig. Sådana åsikter passa ej för kvinnorna i norden. De skulle aldrig kunna göra oss lyckliga. Min röst uttrykte skarpt klander. Och klandret träffade. Agnes' ögon flammade till, men hon beherskade sig, kastade hufvudet bakåt och skrattade ironiskt. Det behöfver du inte säga mig, jag vet det nog förut.
Ehuru med det för mina kähslor af per* sonlige tillgifvenheter härstädes påkostande äfventyret, att genom antagandet, för min del, af ifrågavarande Betänkande, dela dess eget oblida öde, att frän alla (ehuru motsatta sidor) ogillas, bör jag icke dölja min Öfvertygelse derom, att till och med nyssnämnde sällsamma omständighet företer ett icke tvetydigt bevis för den rättskaffenhet, hvarmed, emellan alla dessa stridiga Interessen, Utskottet gått opartiskt tillväga, för att utfinna det Jemnknings*' medel, som, ehuru af temperatur'att icka kun* na tillfredsställa ensidige åsigter, likväl varit det rätta, för att, med minsta möjli ra olägenhet, frambringa ett Resultat af högsta möjliga välgörighet, Och emot hvilket, efter mitt begrepp om saken, ingen invändning af betydenhet står att göra, om icke utseendet af ee 84 Ben 17 Martil, /. m. Lag in CasuMen, raan besinne den visst icke blott på fantasien af ett för axiom i verlden likväl gängse ordspråk, utan i tingens natur grundade sanning: att nöden har ingen Lag. Ett tillstånd af detta allmänna trångmål, ett hotande allas krig emot alla, undant,ödjer alla betänkligheter. • s TJ I j. i , Om till denna generella öfversigt af saken , mig tillåtes foga några speciella egna önskningar, så voro de dessa: 1:0 Att Riksens Högloflige Ständer, såsom åt Fosterlandets Barn en allmän Förmyndare, behagade tilldela Förmyndarevård, efter ädelmodets vanliga sätt att gå tillväga. Det vill här säga: vid DiscontReglering behjerta i synnerhet de Pupillers förlägenhet, 60m af egen missledd välgörenhet eller af tidens förföriska skick, råkat i tryckande DiscontSkuIder , anordna, att i Creditväg dessa med förmånsrätt understödjas, för att icke falla ett offer föi den känslolösa Egoismens kalla speculationer j borttaga eller åtminstone betydligen nedsätta den så Judiskt ochristliga öfver-räntan j tillförordna, att, sedan nu mera förtroendet
Det synes vara förnämligast till fördel för detta, som, enligt lagförslagets motifver, »lagstiftaren antagit den skillnad »imellan åverkan och tjufnad, att ibland annat tillgrepp af växande vilda träd, som genom »naturens egen åtgärd uppkommit, ej anses såsom tjufnad, när träden icke genom derå ned»lagdt arbete blifvit förvandlade till ved, gärdsel eller annat hushållsbehof». — Ehuru det vore »i sednare tidor föreslaget, att åverkan å skog skulle bestraffas lika med stöld; hade likväl »lagstiftningen funnit betänkligt att tillämpa straff för tjufnad å handlingar, sorn efter det hos »menigheten allmänt rådande begrepp icke äro nesliga och hvilka så ofta inträffa, att åtminstone till en början alltför inånga förbrytare koinme att stämplas med en vanheder, hvars »följder blefve i alla afseenden menliga». »Denna farhåga för en folkton, som skulle taga i försvar de här ifrågavarande brott, torde hafva funnit sin anledning uti förhållandet inom särskilda landsorter, der bristen af skogseffekter sträcker sig äfven till den besuttna delen af menigheten, och der genom ett sådant förhållande kan hafva inritat sig en viss landssed, äfven bland hemmansbrukare och mindre hemmansägare, som sakna all egen tillgång på skogsförnödenheter, att oioiligen åtkomma, hvad åtkommas kan, från kronooch allmänningseller ock enskilda jordägares skogar. Man kan då tänka sig, huru det tillgår, alt denna skamliga industri med en viss fräckhet gör sig stralllös i allmogens omdöme, som skapar sig en förevändning i det påfundet, att de vilda träden, sorn icke äro sin ägares verk, ej heller kunna vara hans egendom. ’) Att således penningevärde likafullt tnåstc ingå i beräkning, liar blifvit såsom ett inkast frarnstäldt. Men om penningevardet bär måste, i förening med det tillgripnas beskaffenhet, användas lill bestämmande af brottets ringhet; så är icke derföre penningevärdets ringhet i oell för sig en allmän grund till förskoning.
Embetsmanna - Corpsen tillodes frän första bärjan Indelt Lön eller l SponncmälDerefter förwandladcs pä deras egen begäran denna lön t Contant efter dä warande priser; oförmodadt war för dem detta stigande i prist-r as nödwändighetS waror. Dä Emdetsmannen nu äcersvrbrar sine en gäng bestämde Lvninaswilkor, kan han wäl anses begära en obillighet? Männe ett bifall till denna önskan, benna rättmätiga fordran, kan fä anseende af en uppoffring utaf Riksens Stander? Nej wist icke! ester min tanka sker ingen grace, endast rättwifa. Med upprigtig wilja, med ett sant ber hjertande ak Embetömanna Cotpferis nu warande ställning, Eola Riksens Högloft. Ständer wisst finna utwägar alr sylla ke behof, hwarlill öfwer fkottet, som of Embetsmännens löner in narnea hittills tillssyndat Staten, intill närwaranbe stund dllxwik anwändt Att än mera wisa billigheten af hwad jag tagit mig friheten anföra, fär jag bifoga Utdrog af Räntekammarens Hufwudbok och aftöningsSlaten för är 1805. Högtofl. Ridderssapet och Adeln täckes deraf finna du-u odechdlig benna fräga är i jämförelse med be reqwisitivncr, som till andra kanske mindre nödwaodige, MlM» billige och rällwise behof äro utgägne. Jas Den 27 Ianuarn. 1091 Jag anbäller att detta Memorial mätte lika med Herr Friherre Lrsel von ttoMeing ymand? fä remrtteras till Stats-Urffottet, som torde an» modas att owilikorligen inkomma med Fvrflag till en förbättrad aftvnings»