Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Barnet lär sig att utan b e t ä n k a n d e gifva, h v a d det just eger; ser det ett gråtande barn, k ö p e r det för alla sina sparpenningar k o n f e k t för att trösta den gråtande. D e t ger bort sina dyrbaraste leksaker, det är så roligt, o c h man får n o g n y a. M a n har ej räknat så n o g a, den egna kassan räcker ej till, o c h så tillgripas de anförtrodda penningarna. D e r f ö r, lär barnet att rätt hushålla m e d sin lilla kassa, att i tid iordningställa d e s m å saker, m e d h v i l k a det vill glädje eller hjelpa de fattiga. — rispa u p p ett par g a m l a strumpskaft för att m e d garnet skarfva ett annat p a r o. s. v. T ä n k blott i tid! Finska, Bevaren edra hemligheteri En värdig qvinna at 40 års ålder, hvars lif hade varit lugnt o c h fridfullt, gaf följande råd till ett ungt, nygift par af sina bekanta. Akten som en helig skatt hemligheterna om edra hjertan, om ert familjelif och om er ställning, så att icke ens far eller mor, syster eller bror må få rum mellan er eller tillåtas att dela den glädje eller den smärta, som tillhöra er ensamt. Lefven nöjda sins emellan och gören icke ens edra mest kära jordiska vänner förtrogna med saker, som angå er husliga frid och lycka, på det att de stunder af svårigheter, som komma, icke må blifva af lång varaktighet. Talen aldrig derom ^ utomhus, men berätten för hvar andra edra motgångar, och allt skall vara snart hjelpt. Aldrig skall då morgondagens sol gå upp öfver edra bekymmer. Tanken på de löften, I gifvit hvar andra, och förnyen dem; det skall stadfästa en kärlek, som är starkare än döden, o c h I skolen förblifva att vara en själ. A. O. Kärlekens seger. d u dröjt i d a g! D e t är så lustigt att kalkylera. L i f v e t är härligt! M a n måste ut att förlusta sig. stackars liten. » charmant ».
Att helt och hållet afskaffa dispulations-formen, har Utskottet emedlertid ansett betänkligt; men då densamma är den hufvudsakliga, sorn nu är medgifven för utbyle af tankar oell åsigler, och då den af lagen blifvit till ämnet begränsad, bar Utskottet, som, lika med motionären, funnit en friare diskussion oell ett friare val af ämnen derför jemväl böra tillåtas, föreslagit, att liden för disputationen må bero af Biskopen; hvaremot Utskottet helt och hållit biträder motionären om olämplighelen af examina eller förhör vid prestmöten. På sätt af det föregående inhemtas, äro ej heller några förhör i Kyrko-lagen påbjudna. Det synes dock, som skulle de redan af ålder egl rum, ty så äro de omnämnde i 1G96 års ofvanåberopade Cirkulär. Men om de under förflutna tider gagnat, är likväl oslridigt, alt de numera öfvergålt tili en död lorm och följaktligen, såsom gagnlösa, gerna kunna upphöra. 12 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43. Efter hvad anmärkt blifvit, har det tilläfventyrs varit omförmulda band pä prestmötens förhandlingar, som vallat, alt de mer och mer kommit ur bruk. Men om man än lossar dessa band och dermed undanrödjer de hinder, som för närvarande förefinnas emot dessa mötens välgörande verkningar, synes det dock, ,som skulle deras årliga återkommande ej vara ändamålsenligt. Derföre har Utskottet föreslagit, alt prestmöte skall hvart tredje år hållas. Derigenom sättes presterskapet i tillfälle att vid livart möte kunna meddela en rikare erfarenhet och att bättre bereda sig för upplysning och deltagande vid mötets förhandlingar; hvarförutan det är att befara, att årliga möten lätteligen kunde leda lill minskning i intresset för sjelfva instituti meu.
Men dagen efter hade hon kommit upp till honom och storgråtande bedt om förlåtelse, och så hade allt blifvit godt igen. Nu hålla de af och lita så fast på hvarandra att ingenting kan komma emellan. Det är det fullständigaste förtroende. – Åh men mitt tilltag det var då någonting alldeles förskräckligt. Det var så ofint. Och dessutom hvad hade jag att förebrå honom? Det är väl icke en som kysser, utan två. ”En karl måtte väl kunna märka på en qvinna om hon har någonting emot att kyssa honom eller ej. Icke sant.” – ”Ja, ja.” – Nå hvad hade jag så att förebrå honom? – Ingenting. – ”Om jag nu vore likadan som ni, så kunde jag säga: frue, nu har de gaaet i den Fælde jeg har lavet for dem.” Han lyfte sitt pekfinger mot mig och såg så genomskälmaktig ut. – ”Ja, ja, jag har gått i fällan,” sade jag skrattande, och han drog mig till sig och kysste mig så långt och så utan motstånd från min sida, att nog var det tydligt att jag gått i fällan. Så började han tala om hur han kan våndas under någon menniskas öfverlägsenhet, om han tror sig märka en sådan, hvilket dock icke varit ofta. En gång hade han träffat en svensk, han kunde icke erinra sig hans namn, men han blef strax derefter finansminister, alldeles ovanligt ungt, och han höll sig under två ministerer. (Hans Forsell.) Han plågade mig om namnet, men jag kunde inte få tag i det åt honom. Nå, lika godt. De hade talat mycket med hvarandra. ”Och han kom med inkast som jag icke kunde gendrifva; sådant har nästan aldrig händt mig förr. Och jag krympte mig under det, jag krympte mig lik en tiger, som vill göra ett språng och icke kan.”131 – Men jag var väl alldeles trött af hans prat, sade han. – Trött! Gud – jag som njuter så af att höra honom tala! – För resten tycker han om lugna, tystlåtna qvinnor. Han skulle bli alldeles upprifven af sådana som ständigt slå om från storm till solsken och hålla en i ständig spänning. ”Min allra bästa väninna och jag ha nästan aldrig något att säga hvarandra.
Till provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvanliteter vin, bränvin, kaffe och risgryn, nemligen: för fartyg, kommande, från Östersjön, eller till någon hamn i Halland samt Götheborgs och bohus län fran Nordsjö-orter samt Holland, England och Franska Festersjöllamnar: 2 kannor vin, 1 kanna bränvin, 2 skålpund kaffe och 3 skålpund risgryn, räknadt på hvarje person al besättningens och passagerarnes antal; samt för fartyg, kommande från orter utom Östersjön, med undanlag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus lim: 3 kannor vin, 2 kannor bränvin, 4 skålpund kaffe och 6 skålpund risgryn, på enahanda sätt. beräknadt. Härvid bör lör öfrigt iakttagas, att vin och bränvin icke mot hvarlannat utbytas; så att den, sorn har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom alt hvad af dessa och öfriga nämnde proviant-artiklar öfverstiger en Skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlastnings-orten, skall ovilkorligen förlullas. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisions-artiklar öfverblifvit, må, vid återkomsten, tullfritt disponeras. Hvad af det öfriga medgilna provisions-förrädet icke under vistandet i Svensk hamn ombord användes, må, derest det ej lill qvarblifvande förtullas, med fartyget åter utföras. § 16.
H j o r t h 5 Klara norra — &amp; C:o, Kyrkogata ° 5 7 1 A &amp; ag, som är gammal, ogift och förbisedd af männen — hvilka jag till gengäld grundligt hatar — har svårt att förstå lilla fru Jätta. Hon är ung, vacker och h a r varit mycket firad, innan hon gifte sig med direktör Lamberg. Nu för tiden äro alla framåtsträfvande unge män direktörer, eller någonting dylikt, i stora aktiebolag. För några f Ytterst bränslebesparande. Fotogenen brinner i gasform. Explosion omöjlig. Lätt att sköta. Ingen fotogénutsvettning. IDUN 1893 årtionden sedan voro de grosshandlare, och i min ungdom titulerades de kunglig sekter. Herr Lamberg var den af Jättas friare, som föräldrarne tyckte hade bästa framtidsutsikterna; och med många föreställningar och litet maktspråk fingo de dottern att undertrycka ett spirande tycke för en käck flottist och i stället ge bolagsjobbaren sin hand. Jag läser ibland de franska romaner, hvilka våra förläggare finna mera vinstbringande att trycka än inhemska produkter. J a g läser dessa Delpit — Bourget — Ohnetska snilleverken, emedan jag finner det så lustigt att se hvad allt det är tillåtet en äkta man att göra, utan att hustrun har rätt att yttra ett förebrående ord. Men om han, trött på sin Lais, återvänder för ett ögonblick till den husliga härden och upptäcker, att hustrun lyssnat till den blonde Gaston eller den mörke Henris lockelser, då fordrar hans kränkta ära, att han skjuter förledaren och i svårare fall äfven hustrun. Och jag gör mina reflektioner öfver, hvad verkan detta tema med variationer kan ha på de små svenska fruarna. Direktör Lamberg har goda inkomster, och han tycker om att roa sig. Det sistnämnda är en gammal vana; i sin barndom hade han roat sig på barnbaler, barnkalas och skridskobanor, och under de första mannaåren, då han redan tröttnat på dans och flirtation, hade han roat sig på varietéer och restauranter. Och nu, fast han hade en älskvärd hustru och en liten knoppande människovarelse läspade » pappa » mot honom, kunde han icke slita sig lös från de gamla vanorna.
Med anledning af Lindes-, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslagers, genom utsedde kommilterade, i underdånighet framförda anhållan om ett lån af 400,000 R:dr B:ko för anläggningen af en till begagnande med lokomotiv afsedd jernväg Stati-Utskottets Utlåtande M 238. 13 mellan Linde stad och Frövi station på Köping-Hultbanan, har Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Styrelsen för allmänna vägoch valtenbygguader tillstyrkt, likaledes uti propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit,' att Rikets Ständer för denna jernvägsförbindelses åstadkommande måtte bevilja ett län af 430,000 R:dr Runt. Under hänvisande till den i Bergslagernas kommitlerades underdåniga ansökning meddelade utredning angående vigten och behofvet af denna jernväg, hafva derjemte, genom väckta motioner inom Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet, Herr Ehrenborg, Richard, och Herr C. 11. Berglund hemställt, att Rikets Ständer måtte, för anläggande af en jernväg med 3 fots spårvidd från Lindesberg, eller någon punkt i närheten deraf, till den vid Näsby kyrka anlagda s. k. Frövi station å Köping-Hult-jernbanan, bevilja elt under anläggningstiden räntefritt län å 400,000 R:dr B:ko, hvilket borde fä utgå sedan ett för sagde företags utförande bildadt bolag förbundit sig att tillskjuta den utöfver detta lön erforderliga kostnadssumman samt ansvara för jernvägsanläggningeus fullbordande; och borde samma lån efter byggnadstidens förlopp bära 2 procents ränta samt återbetalas medelst 1 procents årlig amortering. Enligt hvad
Hr von Hartmansdortfs mig benäget lemnade tillstånd att få jemka mitt i dag upplästa anförande, så har det icke varit för att jemka ett enda ord eller strof deruti, som jag begärt att få aflemna ett annat exemplar deraf än det som jag uppläste, utan derför alt detta innehåller åtskilliga ulstrukna sidor, för hvilkas uteslutande jag velat aflemna ett renskrifvet exemplar. Om någon af R. o. Ad:s ledamöter belviflar sanningen af denna uppgift, så vill jag till prot. aflemna skriften, sådan den befinnes, för alt derigenom ådagalägga att jag icke haft för afsigt att i något hänseende jemka densamma, emedan jag icke ansett hvad jag yttrat i någon omständighet behöfva jemkas. För öfrigt och derest jag skulle hafva misstagit mig uti min anhållan att prot.utdr. malte jemte min reservation få hvila på bordet; så går det ju an att låta prot.utdr. genast afgå till StatsUtsk.; men mig torde icke desto mindre tillåtas att lägga min reservation på bordet, på sätt som någon gång tillförne torde hafva skett, och som nu desto mindre lärer böra nekas, som reservationen innefattar ett försök att uppgifva ett förslag till lättelse af de begångna misstagen. Den ig September f. m. Hr Lefren: I anledn. af den talarens anmärkn., hvilken yttrade sig näst före den siste, har jag begärt ordet för alt uppläsa 5o §;n Riksd.Ordn., hvilken lyder sålunda: ”Hvarje Stånds ledamot äger rätt att i pleno slående och från sin plats till prot. fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma, och om lagligheten af allt som inom Ståndet sig tilldrager.” Det är detta lagrum, i följd hvaraf jag förra gången hegärde ordel. Det lärer ock vara tillfredsställande.
När herr Th. derför säger » det kan icke anses utredt att det tillkommer medicinska fakultetens notarie att tillhandahålla fakultetens handlingar för ändamål » etc., kan detta omöjligen vara lik betydande med: » jag har tagit reda på saken och finner att i följd af brist på klar lag medicinska fakultetens notarie icke kan anses hafva det ifrågasatta åliggandet ». Kort sagdt: herr Th. lemnar frågan öppen i stället att för sin del afgöra den. Vi komma nu till sjelfva kärnpunkten — det spörsmål som herr Th. bör besvara men icke besvarat: var herr Gavelius akyldig att tillhandahålla allmänheten fakultetens handlingar? Vi anmärka härvid till en början att särskilda föreskrifter rörande notariens embetspligter saknas, att emellertid herr Gavelius i sin af herr Th. infordrade förklaring upplyst och erkänt att notarien har vården om fakultetens handlingar, att det vidare framgår, att det är notarien som ombestyr expeditioners ttUkrifvande och utlemnande samt uppbär lösen för desamma, samt att herr Gavelius sjelf alldeles icke synes sätta ifråga att ban eger skyldighet tillhandahålla allmänheten bandlingarne för det indamål som i Tryckfrihetsför. § 4 mom. 2 afses, ehuru han icke anser denna skyldighet sträcka sig så vida som klaganden gör. Men dä herr Gavelius sålunda icke förstått att rädda sig sjelf, får han oväntad hjelp af justitieombundsmannen. Herr Thomasson har nemligen icke kunnat öfvertyga sig om, att medicinska fakultetens notarie har skyldigheten i fråga. I brist på närmare motivering får man väl anse, att herr Tb. hemtar stöd för sin ovisshet i det nyss nämda förhållandet: saknaden af särskilda föreskrifter för fakultetsnotarien.Är dä månne i allmänhet den ifrågavarande förpligtelsen i särskildt uttryckligt stadgande ålagd embetsmän? Ingalunda. Hittills har det ansetts vara alldeles tillräck-rigt för att konstituera den ifrågavarande förpligtelsen, att vederbörande hafva ett visst embetsverks handlingar om hand. Ooh att herr Gavelius haft medicinska fakultetens handlingar om hand, det har aldrig förnekats, utan tvärtom uttryckligen erkänts. Visserligen finnes ingen särskild instruktion som förpligtar honom att tillhandahålla allmänheten dessa handlingar.
Dertill fordrades, att all sammanjemkning af meningar, i fall de vid pröfningen af det första förslaget skulle hos Riks-Stånden blifva skiljaktige, borde föregå det definitiva beslutet, hvilket ej kunde innehålla annat än ett fullkomligt gillande eller ett rent afslag. Utskottet har derföre trott, att denna jemkning borde ske vid samma Riksdag, då frågan väckes och lägges på bordet, så att den till afgörande med Ja o'ch Nej vid den nästföljande måtte vara fullkomligen beredd. Den förstärkning af Constitutions-Utskottet, som till jemknings förrättande blifvit föreslagen, är således af en helt annan beskaffenhet än de Nämnder, som för de andra Utskotten i Regeringsformen finnas föreskrifna. En lika afgöranderätt, som de äga, kunde ej denna tillegnas, enär yttersta af görande-rätten i dessa frågor måste tillhöra Stånden sjelfva, hos hvilka allenast ett Stånds veto gör tillfyllest att hindra ett förslags antagande. Deremot, om, efter Utskottets för - 428 Riksdagen 1812. sök att förena Riks-Stånden till ett enahanda Utlåtande, sådant ej lyckades, borde ett medel linnas att genom omröstning per capita uppgöra ett sådant bestämdt förslag, som utan förändring kunde antagas eller förkastas. På detta sätt har Utskottet trott sig bereda alla möjliga tillfällen till frågornas granskning, meningarnes jemförande, sinnenas förening och frågans sluteliga rediga framställning, så ätt ett bestämdt beslut måtte kunna fattas. Denna förstärkning af Constitutions-Utskottet har blifvit föreslagen endast till 20 personer af hvart Stånd, dels med afseende på vissa Riks-Stånds ringa personal, dels efter den analogie, som vid de i Grundlagarna förut bestämda Nämnder är emellan det primitiva antalet af Utskottets Ledamöter och dess förstärkning; så att när Stats-Utskottet, som består af 9 Ledamöter af hvart Stånd, der förstärkes till 30 personer, skulle här Constitutions-Utskottet i samma förhållande förstärkas till ett sammanlagdt antal af 20 personer af hvarje Stånd.
HufvudTiteln. b. 3 Mars b. 3 Mars b, 26 Mars b. 21 Mars Sel Andra 38 Se 26 Sept, Nionde 22 Sept. b. 21 Mars Hufvud - b. 3 Mars g. 21 Mars Titeln. Titeln. 22 Sept. 00 ra 2“ c. ►2. ct> P oq* N:0 — 57 — N. National-museibyggnaden : Förslag till Voterings-pro position Voterings-resultat » I anledning af Sterremiss al Expeditions-Utskottets förslag till underdånig skrifvelse om Nattvarden, om utdelning, omedelbart efter skriftermålet och j före gudstjensten, af i anledning af återremiss . » Huru förfaras skall, når Prest, som saknar medhjelpare, önskar begå, eller behölver embetsbiträde vid utdelning af . Navigationsskolorna, om anslag till Nederlagsoch transito-rätt, om förändring i nu gällande stad ganden angående Svar på Sterremiss Nederlagsrätt för bränvin och sprit, om upphörande af, se Bränvin. Nicolai, om pension åt enkan efter Kamreraren A. C Nockebyoch Drottningholms-broarne, angående användandet af öfverskotta å anslaget till ombyggnad af, se Drottningholm. Nordencreutz, om pension åt två döttrar af aflidne Ofverstelöjt nanten J. M Noret, om dispositionen af medel, som influtit för expropriation af jord från Landshöfdingebostäflet i Stora Kopparbergs Län Norling, om pension åt en dotter af aflidne Ofverdirektören S.A. Norrbottens län, om undersökning af privilegier, frihetsbref m. m., angående jord och skogar inom Register öfv. Bih. t. R. St. 3. "ö N:o 96 N:o I Sid. Riks-Ståndens Beslut. Kidd. o. Adeln. Se b. 26 Sept. Se b. 18 Sept, g. 13 Okt. a. a. 25 Okt.
Jag kan ej begripa, att i Ban - Den g Julli e. ra. 155 Itens inre behöfves för detta ändamål någon reorganisation. Sedan Bankens yttre förhållanden äro stadgade, kunna de inre med lätthet ordnas, och brist på tjenlig personal tror jag ej vara, att befara. Fö 1 ja kteligen afstyrker jag allt vidare uppskof med utvexlingens verkställande. Dröjes härmed 3 å 3 år, så utom det att allt hvad vi nu besluta om myntbestämningen blifver nonsens, skall den följd inträffa, att skatterne komma att gå trögt ut, och tungt drabba de skattskyidige. Ty om, såsom jag finner sannolikt, Goursen under tiden skulle böja sig till 4 sk. öfver utvéxlingsgrunden ; skulle enhvar söka samla sedlar, och alla på en gång rusa på Banken, så snart silfverutvexlingen derstädes börjades. Min öfvertygelse är, att det alldrabästa vore, om man kunde öppna Banken till silfverutvexling dagen efter den, då beslutet om myntbestämningen fattades. Ingen skulle då uppsäga sine utlånte Capitaler. Nu är det till och med farligt, alt dröja till nästa års början. Det gäller under tiden vårt ekonomiska bestånd; ty hvarje individ, som bar penningar utlånte, skall säkerligen på ett eller annat vis söka begagna sig af uppskofvet med utvexlingen för att bereda sig någon vinst. Det är således af yttersta vigt, att utvexlingen följer så omedelbart efter beslutet om myntbestämningen, som det möjligen låter sig verkställa. Herr Stråle har sagt det vara likgiltigt, 156 Den 9 Julii e. ra. om RiksgäldsContoret, Banken eller Statsverket utgifver Obligationer; med få ord: Banken skulle vara en Cassa för Ständerne. Jag vet väl, att denna åsigt länge nog varit i allmänhet rådande, och den var orsaken, hvarföre å Kongl. Maj:ts Proposition vid 1818 års Riksdag fastades så litet afseende; men satsen är grundfalsk. Rikets Ständer svara visserligen både för RiksgäldsContoret och Banken, och de stå begge under Ständernes garantie och vård.
General-Räkningen för år 18 to upplyser: ätt Stats-Verkets innestående medel för år 1809 och föregående åren af ofvanberörde Titlar utgjorde 26,647 R:dr 32 sk. 4 rst. och General-Räkningen för år 1813-) att af dessa äldre årens medel vid det årets slut innestodo i Landet och Lös Redogörare 724 R:dc 47 sk. 1 rst, men att deremot af 1810 och följande årens medel vid samma tid innestodo 43,013 R.-d 3 sk. 6 rst, I öfrigt upplysa dessa General-Räkningar till hvilka Cassör årliga inkomster blifvit levererade. Huruvida Riksens Höglotl. Ständers Herrar Revisorers önskan blifvit uppfylld och mera enkelhet i Stats-Verkets Räkenskaper kan "vinnas, underkastas en närmare Högvederbörlig pröfning. Stockholm den 7 Juni 1815. Em. Widegren. Uppläst hos samfeliga Riks-Stånden den 23 Juli. Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Utlåtande, angående anslag af medel till Den 2 3 Juli. till Allmänna Arbetsoch Correctionshus. Sedan, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den jg sistlidne April, om Alij marina Arbetsoch Corrections hus inrättande, Piksens Höglofl, Ständer bifallit anläggning deraf, på sätt Lag Utskottet , uti den 14 sistlidne Juni afgifvet Betänkande, föreslagit; så hafva 3:ne af Pespectiva Piks-Stånden under den 14 och i7:de i denna Månad remitterat Ärendet till Stats-ITtskottet, i afseende på nödigt anslag af medel till berörde Inrättningars besörjande.
Med flor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4- a5 Med Herr Grefve Frölich hafva instämt: Herr Bogeman, Herr Prosten Afzelius och Herr Doctor Engeström. Herr Friherre Stjernstedt: ”Då Högloflige Bancooch Lag-Utskotten vidblifvit sitt i Bet. N:o 2 gifna tillstyrkande, att enskilde Låneoch Sedel-banker skulle ega rätt att, med fond af credilsedlar, utfärda egna dylika skuldförbindelser, utan skyldighet alt dem i något fall med verkligt mynt inlösa, så anhåller jag, att få mot detta beslut åberopa min vid nämnde Bet. afgifne reservation, jemte lillkännagifvande, all jag befarar, om detta tillstyrkande vinner kraft af Lag, se oss ånyo, fast på en omväg, inledde på den olycksaliga myntförsämringsbana, som vi så nyligen lemnat. Förflutna tiders erfarenhet har visat omöjligheten, alt genast indraga det öfverflödiga pappersmyntet, när man för sent funnit, att det metalliska blifvit otillräckligt, för att i sitt fulla värde bibehålla det förra i omlopp; och min öfvertygelse är, att samma förhållande kommer att inträffa, fastän sedel-emissionerna skett med biträde af Privatbanker. ” , Herr Stuart, C. G.: ”Genom den nyligen verkställda realisationen, har äfven vårt fädernesland ändtligen erhållit ett verkligt mynt, en förmon, hvaraf det olyckligtvis alltför länge varit i saknad. Sålunda är visserligen numera det väsendtligaste hindret för landels förkofran i industriell och oeconomiskt hänseende undanröjdt. Men, så vida icke delta mynt, genom ett ändamålsenligt och väl ordnadt Banksystem, hålles rörelsen och industrien, på ett för densamma fördelaktigt sätt, tillhanda, komma de efterlängtade nyttiga verkningarne af realisationen, i afseende på den enskilda och allmänna förmögenheten och välmågan, otvifvelaktigt alt visa sig vara, om jag så kan uttrycka mig, af mera negativ än positiv natur.