Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och gäller detta måhända icke också i det offentliga lifvet? Låtom oss nu titta in i de hem, som hafva motsatta styrelsesätt, med andra ord utgöra konstitutionella monarkier i smått! Fadren är kung i sitt lilla rike, modren hans ministére — här blifver bilden ju något haltande — tillsammans bilda de regeringen, hvilken styr efter gällande grundlag, d. v. s. den gudomliga lagen, med hvilken de hafva att göra sig noga bekanta och tillägna sig som sin; de tänkande och längre komna barnen utgöra kamrarne, hvilka må tillfrågas och äga rätt att säga sin mening, hvilken godkännes, om den är god, och de små barnen de, som ännu icke äga rösträtt. Föräldrarne hållas i vördnad, lagen i helgd. D e för ordningens skull införda stadgarna efterlefvas, och en sund frihet, grundad på lydnad och kärlek, råder. Barnen få där hållning och skick; ungdomen blifver medveten om, att den har förpliktelser och moralisk ansvarighet. Visst händer det, att det blifver split i kamrarne, men den respekt och det förtroende, » statschefen » ingifver, hejda alla öfverdrifter och lugna sinnena. D e hem, där en sådan ande och ett sådant styrelsesätt äro herskande, höra till fosterlandets samhällsbevarande element, och de unga män och kvinnor, som utgå från dem, hafva alla förutsättningar att blifva nyttiga och goda medborgare och medborgarinnor. Skola icke därför vi alla föräldrar, hvilka samhällsklasser vi än tillhöra, hvilka älska våra fäders land, hvilka önska, att det må rensas från osunda jäsämnen, för att få lämna det i arf åt våra efterkommande friskt och rättsligen fritt ena oss om att inrätta våra hem efter sist antydda princip? Må vi gifva akt på, om tygellöshet och oordning hålla på att gripa omkring sig i dem och i sådant fall stämma i bäcken, då vi merendels ej kunna det i ån! Må vi hvarken tillåta ett missnöjets gnat på anordningar, dem vi med erfarenheten och kärleken till rättesnöre infört, eller ett oförsynt pockande på förmenta rättigheter!
Visserligen får man veta, att den ini-irkvärdiga iipptacktsresan börjar i Port Augusta, norr om Adelaide och slutar i Pertli vid västkusten, samt att Sydaustraliens ödeinarker och hittills okanda traker genoinvandras under otaliga faror och afventyr; men alla dessa äro så orimliga och omöjliga, att intresset snart v#grar att följa reseniirerna. Man lär sig inom kort, att man på livarannan sida skall finna deni st; på branten af en saker uiiderg h g och naraga en kvalf~ill död till mötes, men man vet också p&amp; förIiand, att inan blott behöfver vanda o111 bladet för att återfinna dem i liögöiisklig vllmiga. Hvarje intryck af verklighet saknas, och innn erinrar sig ovilkorligt det kända iittrycket, watt de bästa dagboksanteckningarna från urskogen nedslrrifvas i Piccadillyw. - A t t det gäller att söka guld kan inan förstå af titeln, ehiirii skatten icke finnes i sjön, iitaii i en besgsliåla vid sjöns stimid, inen man tröttnar att höra bokens lljlltar ständigt tala om detta guld ock kaniier en viss skadegliidje dcb ett viilltaniskt iitbrott begrafver liela berget med dess rikedomar - valförståendes sedan herrarna fyllt sina fickor med rubiner af oerhördt varde, och lyckats radda en af vildarna bortröfvad flicka. 0111 en eller annan lasare verkligen kan tycka sådant vara roligt, så kan dock ingen känna annat än vedervilja för de gräsligheter ocli grymlieter, livilka oupphörligt beskrifvas, ända frBn det vidriga, råa djurplågeriet i början ocli till det ohyggliga iuaniiiskoslaktandet och kanibalfesten i slutet af boken. För sådana fantasiens orgier i det afskyvi4rda böra vi söka bevara vår iingdo !n. Illiistrationerna äro ' ganska undefialtiga, man kan först genom texten få klart för sig, hvad de skola föreställa,. Nistress Branican af Jules Verne. Ofvers.
Måns Mattssons, från Christianstads Län, Memorial, om afskaffande af Skatt-Tionden eller dess erläggande med otrusken säd. 22:0 Olof Larssons, från Södermanlands Län, Memorial, angående skyldighet för. alla Hemmansegare utan undantag, att deltaga i Fjerdingsmans aflöning, 12 12 Riks-Si ändens a3:o Kils Insulins, från Stockholms Län, angående Sämjors upprättande emellan Pastorer och deras Åhörare. a/po Riksdags - Fullrnägtiges, från Stockholms Län, Memorial, angående Allmogens befrielse, från de såkallade Torgoch Renhållnings-penningar för införde Landtmannaproducter till Stockholm. a5:o Eric Anderssons, från Westerås Län, Memorial, angående obiiligheten, att lemna Presterskapet Tionde af Skord, som erhålles å odlingar, upptagne å stenbunden mark. 26:0 Fullrnägtiges, från Carlstads Län, Memorial, angåeiide ändring i ffyttningstiden för Tjenstehjon. 27:0 Anders Olssons och Jonas Nilssons, från Carlstads Län, Memorial, angående Stadsprivilegiers meddelande, för An vika Köping m. m. 28:0 Anders Nilssons, från Isie af Malmöhus Län, Memorial, om rättighet för Skånska Allmogen, att till väglagning hemta Grus från Sjöstranden. 2p:o Ett Memorial af Eric Pettersson, från Gefleborgs Län, rörande Arbets-commenderingar. 3o:o Pehr Bengtssons, från Halland, Memorial, 0111 yrkad rättighet till fritt begagnande af så kalladt Ilafs-Tång. Protocolls-Utdrctg. I 9 I 3 3i:o Nils Nilssons, från Calraare Län, Memorial, angående fri handel emellan Innevånarne på Öland och fasta landet. 32:0 Trenne Memorial af Magnus Jönssons, från Kronobergs
På dessa skäl får Utskottet till motionen i så måtto tillstyrka bifall, att Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla om det tillägg i nu gällande fattigvårds-förordning den lii Juli 1853. att afskedadt Kronans manskap, dess hustrur och barn, som för framtida vård böra återtagas af den kommun, hvilken desamma i fråga härom författningsenligt tillhöra, skola på Statens bekostnad och genom föranstaltande af vederbörande i den ort, der de sig befinna, till nämnda kommun åferförsändas. Beträffande sedermera Jöns Rundbäcks motion, sä synes det Utskottet, hvad första punkten angår, eller att bolag skall åläggas utgifva fattigskatt i den kommun, der det fäbriksrörelse bedrifver, som någon särskild åtgärd härför icke erfordras, Allmänna Besväraoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVs> 66. 7 då denna skyldighet redan nu förefinnes, och dess utgörande, i händelse af tredska, på laglig väg kan framtvingas. Beträffande andra punkten i samma motion, medgifver Utskottet, det fabriker eller andra inrättningar, för hvilkas behöriga drifvande en större arbetspersonal erfordras, mången gång, vid missgynnande konjunkturer för industrien, framkalla, synnerligen ä landsbygden, allvarsamma bekymmer för fattigvårdsstyrelsen inom den kommun de tillhöra, men Uskottet anser ej, att fabriksidkaren eller den, sorn af omständigheterna tvingas att lemna af honom eljest använda arbetare utan sysselsättning, rättvisligen kan, utöfver hvad nu i lag är bestämdt, åläggas att bidraga till deras underhåll.
Föredrogs och bifölls StatsUtskits den 12:te dennes bordlagde Mern. N:o 212, ang:de en gratifikation åt Hr Statskommissarieu Kock. Vid föredragning af StatsUisk:ts den 12:te dennes bordlagde Mern. N:o 213, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om ytterligare anslag till fortsättning af Nationalmuseibygguaden; godkändes den af Utsk:t i detta Mern. föreslagne voter.-propos. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammans. Statssamt Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk:ts den 12:te dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 41, föranledt af RiksStms skiljaktiga beslut öfver Utsk:ts Mein. N:o 33, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande. Föredrogos och biföllos LagUtsk:ts nedannämde den 12:te dennes bordlagde Utlåt, och Betänkm, nemi.: N:o 59, i ani. af återremisser utaf Utsk:ts Betänk. N:o 36, i fråga om uphäfvande eller revision af K. Förordn. i afs:de på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20:de Nov. 1845; Nio 60, i ani. af väckta motioner om skärpning i straffet för sabbatsbrott; och N:o 61, i ani. af K. Mits Nåd. Propos. om antagande af en författning angide verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af domstol i Konungariket Danmark. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 12:te dennes bordlagde Mera. N:o 193, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut vid behandlingen 254 Ren 16 Oktober. af Utsk:ts Betänk. N:o 161, i fråga om det af komiterade upgjorda förslag till förordning om kommunalstyrelse på landet.
Hvad som i stöd af tydliga ordalydelsen i Grundlagen till 166 Den 26 Octobei' e. m. pröfning och afgörande förekommer, kan, såsom dess efterlefnad, icke benämnas för en kränkning af densamma, för elt våldförande af medborgares rättigheter; men Herr Friherrens försök alt från egentliga föremålet, den nya Passevolance-Inrältningen, afleda uppmärksamheten till förvaltningen al medlen under den nu tilländalopna Passevolancen, samt högst obehöriga påståenden emot Ståndet och Rikets Ständer, innebär ett åsidosättande af Grundlagarnes föreskrifter, och grannlagenhet; ett förhållande, som må vara Herr Friherren förbehållil; men förgäfves må Herr Friherren hoppas, att inom eller utom Representationen kunna tillvägabringa den förvillelse rörande Rikets Ständers beslut, sorn synes vara det åsyftade ändamålet af den upplästa protesten; äfven den minst upplysta delen af allmänheten skall deraf icke låta bedraga sig, den skall finna, alt då förra Passevolance-Inrältningen ingicks utan annat villkor, än alt trouppen under möten skulle underhållas och äga sjukvård genom Kronans försorg, och detta blifvit f 111 i g jord t, denna fråga är förbi. Denna allmänhet skall af 8 punkten i Statsoch EkonomiUtskottens bifallne Utlåtande N:o 73 , istället för hvad Herr Friherren påstått, (eller att dess rättigheter blifvit våldförde,) tvärtom finna, det Rikets Ständer med noggranhet iagttagit deras interesse!). Denna puukt lyder sålunda: Den 26 October e. m. 167 "Att de inflytande Passevolance-med"len, för hvilka fullständig redogörelse årligen bör upprättas af det verk, åt hvil”ket Kongl. Majit kan täckas att fondens "förvaltning i Nåder uppdraga, icke må, "under något villkor, användas för andra "ändamål eller behof, än indelta Armeens "underhåll och sjukvård under möten, mar”cher och mönstringar, jemte de i och för "Truppernas vapenöfningar oundvikliga utgifter och förvaltningskostnader.”
Jag år hufvudsakligen förekommen af Herr von Hohenhausen i hvad jag ämnade anföra, i anledning af Herr Munck af Rosenskjölds sista yttrande. Likväl får jag tillägga, att de värde Ledamöter, hvilka ifra för låne-systemet, synas motsäga hvarandra, då en påstår, att fastighetslånen icke uteslutande åro bestämde för jordbrukande Bönder, och en annan åter, att det vore otacksamt emot BondeStåndet, att icke bevilja dessa lån. För min del må jag erinra, att vi icke tala för något visst Stånd, någon särskild dass medborgare, utan för hela Svenska Nationen, och denna Nation består ej blott af gåldskyldige. Skulle man företrädesvis gynna någon, så torde det icke böra vara den gåldbundne, utan snarare den genom egen förmögenhet sjelfståndige mannen. 7®a Den 13 September *. ni. För öfrigt instämmer jag med Herr Hjerta 1 anhållan om den proposition han begärt. Herr Munck af Rofenjkjold: Det har blif. vit sagdt, att man ej borde hos BondeStåndet förvänta några kunskaper i financiella åsigter. Jag tror, att hvar och en får inskränka sig att bedöma sina egna, och ej yttra sig öfver ett annat Stånds mer eller mindre vidsträckta förmögenheter. Man har yttrat emot förslaget om silfverränta, att den ej skulle kunna utgöras, emedan silfver vore en luxeartikel. Bland alla sådane, måste man dock anse denna vara nyttig, och lär ej kunna få in den i landet, utan att betala den med egna varor. Jag befarar, att en af orsakerna, hvarföre man sätter sig emot silfverråntan, år, att derigenom lättare bereda afslagå fastighetslånen hos pluraliteten* Hår har blifvit taladt om de medel, som begagnats, för att vinna bifall åt dessa fastighetslån. För min del får jag anmärka, att jag redan förra Riksdagen föreslagit dessa lån mot 2 procents ränta, så att jag nu ej behöft* någon främmande inflytelse, äfven som jag då fö. reslog den invexling af sedlar mot silfver, hvilken nu blifvit tillstyrkt och antagen. I alla fall år svårigheten att få silfver genom de reglementariska föreskrifterna håfven.
Låtom oss hoppas, att den blir frikostig o c h jämte inträdesafgiften utgör g o d hjälp för det arbete i mänsklighetens tjänst, som utfö- res af detta » hem » för att rädda värnlösa barn från uselhet och nöd, och därmed i samma mån är en hjälp för samhället. Detta är därför också något, som bör ligga hvarje samhällsmedlem o m hjärtat. k ä r l e k. (Slut fr. föreg. n:r.) örfärliga missräkning! H o n var totalt försvunnen! Ej ett spår af henne stod att upptäcka. Fästmannen darrade i hela kroppen af harm ännu mer än af ansträngning. » H m, j a g förstår! » smålog han slutligeD o c h strök sitt skägg, » dufvan har redan flytt till b o e t. » H a n skyddade till sin kvarn, s n u b b - lade i det inbrytande mörkret o c h slog näsan mot kvarndörren Men besluten att ej skrämma den skygga dufvan, antog han sin lenaste flöjtstämma för att locka henne, bultade på dörren och hviskade: » D e t är jag, min ljufva r o s! Ö p p n a, öppna, Zulima, mina ögons ljus! ö p p n a säger jag dig! » Dörren förblef hermetiskt sluten, och nyckeln var uttagen. Men hvad n u? B a k o m den ogenomträngliga muren hördes liksom hviskningar o c h kväfdt skratt. » ö p p n a, Z u l i m a, » röt nu kvarnens ägare, utestängd frän sitt eget hus. » M e r o c h mer darrade rösten af harm, och bultningarna blefvo nästan frenetiska. » V e t du inte, att du begår ett, brott o c h förtörnar A l l a h, om du längre motstår m i g? » Tystnaden fortfor. Till råga på eländet ilade nu några unga arabflickor med vattenkrukor pä hufvudet förbi kvarnen o c h skrattade med full hals åt den nygifte ägarens kritiska ställning. 20 Vakoub tyckte sig höra tusen hväsande ormar omkring sig.
Det ser ut, som om hon haft det svårt, stackars lilla «Bellilote», och en hel hop vedervärdigheter, innan hon ändtligen hamnade här. Duroc har berättat mig, att hon lyckats få fram ett bref till Förste Konsuln, och nu hoppas jag, han sörjer väl för henne på ett eller annat sätt. Edmée led förfärligt under detta samtal. Hon hörde på Junots röst och såg det på hans förstulna, halft medlidsamma blickar i riktning af henne, att han icke ville säga allt, hvad han visste, att han kanske icke vågade. Åh, hon ville ju intet veta om denna kvinna! Om ingen af dem, hvilkas namn engång varit kedjade till general Bonapartes. Att de flesta af dem existerade ännu — det visste hon väl, det bekymrade henne icke ens; hvad kunde de väl, stackars varelser, göra henne, «drottningen», som han sjelfmant kallade henne? Men att man visade henne dem, att man tvang detaljer på henne, att man angående dem eggade hennes inbillningskraft, hennes svartsjuka! Åh, denna småaktiga, lurande svartsjuka, som måste finnas i hvar kvinnas hjerta, hvilken engång oåterkalleligen gifvit sig sjelf bort — hon hade aldrig förr känt den, hon ville icke sudlas af den! Hon visste ju, att ingen, icke ens Joséphine, någonsin hade stått honom så nära, som hon stod; men blott att jämföra sig med andra, väga hans kärlek till henne mot den, han hade gifvit andra, kunde ge andra — det var redan att sänka sig olidligt. Hon hade icke bedt om kunskap till hans förtid — hvarför tvang man den så brutalt på henne? Och med den alla dessa tankar, som hon förnedrade sig med att tänka. Hon visste instinktivt, att infördes der i förhållandet mellan henne och den man, hon älskade, en tredje — rivalen — drefs hon till att känna svartsjuka, då var hon i och med detsamma förlorad, fallen; då skulle hon ej mer kunna se sig sjelf som «drottningen», den enastående, den oersättliga, den enda, utan som mätressen — en af de många, efterträderskan, som sjelf var dömd att ha efterträderskor.
Jag skulle visserligen önska, att den värda Ledamoten ville anvisa mig 2:ne General-Stabs-Officerare , hvilka ägde nog arbetsförmåga, att ensamme bestrida dessa göromål, hvarvid 8 nu hafva fullt att göra, ehuru blott 4 aga aflöning å 5oo R:dr hvardera, så att den föreslagne indragningens stora resultat för Stats-Verket, om den vöre verkställbar, blefve 600 R;dr om året. Herr Lehnberg anser de administrativa göromålen medelst förenämnde organisation, hafva blifvit compliquerade; Herr von Franken anser dem hafva blifvit simplifierade; jag öfverlemnar åt dem sjelfve, att sins emellan afgöra denna fråga, likasom jag öfverlemnar åt Herr von Francken att med sig sjelf öfverenskomma, om han har orätt i början af sitt Memorial eller i slutet deraf; då han först anser Herr Montgommeries motion icke kunna upptagas, och sedan sjelf föreslår proposition derå. Flere yttrade härtill deras bifall. Herr Montgommerie, Gustaf, Några värde Talare hafva ansett min motion stridande mot 90 §, RegeringsFormen; men jag känner alltför väl innehållet af denne §. äfvensom de af Friherre Björnstjerna i lika afseende åberopade 7 och ii §. §. RegeringsFormen, att 640 Deri 24 Februarii, jcg kunnat väcka någon motion stridande emot desamma. Jag kar tvärtom (rödt mig hafva lyckligen kryssat förbi häda , och således då jag sökt Undvika Chary b dis, tillika undvikit Seylla, Dessa värda Talare hafva alltså misstydt min syftning, eller hafva de låtit förleda sig af Dykerioch Bergnmgs - Compagniets villo-eldar och sjelfva strandat på förut okända klippor. Min motion hämtar sin egenie! iga anledrrng från 60, 6-t oell 65 § §. RegeringsFor^ men och kan i grund af 89 §, till Besvärsoch OeconomieUtskottet remitteras.
Jag gillar er böjelse och ert framtida uppförande skall kanske förmå mig, att en gång skänka Fanny åt er. Ni skänka? Med hvad rätt? HERMAN ÖFVERSTEN (artigt). HERMAN (förvånad). ÖFVERSTEN. HERMAN. ÖFVERSTEN. Med den rätt, som (ser sig försigtigt omkring), som en far har öfver sitt barn. En far? HERMAN (förvirrad). ÖFVERSTEN. Ja, min unge vän, jag litar på er tystlåtenhet. Fanny är ett barnhusbarn, som ni vet. Jag kan ej ännu erkänna min slägtskap till henne, ty jag står för mycket i beröring med den verld, hvars domar bestämma öfver ens lugn och lycka. Men när hon vunnit ett namn, som en utmärkt sångerska, då skall hennes talang adla henne till värdigheten af min dotter. Förstår ni nu gåtan af mitt hemliga förfarande med Fanny? Ja, jag förstår. HERMAN (tankfull). ÖFVERSTEN (afsides). HERMAN. Lyckliga ungdom och enfald! Kan ni förlåta mitt uppförande, herr öfverste? Ni kan försona det helt och hållet. På hvad sätt? HERMAN. ÖFVERSTEN (med låtsad oro). ÖFVERSTEN. Genom att vara lika ifrig som jag i spaningarna efter den arma flickan. Ni har henne då inte gömd hos er? HERMAN (förvånad). Nej, det är inte så väl. Hon hoppade i förskräckelsen ur min vagn, då packet tvingade kusken att stanna, och vagnsdörren med våld upprycktes. Och alltse'n dess har hon varit försvunnen för mej. Talar ni sanning? HERMAN (tveksamt). Börjar ni åter era förolämpningar? Förlåt mej än en gång, herr öfverste. HERMAN (med vördnad). ÖFVERSTEN (fattar Hermans hand). ÖFVERSTEN. Ni skall uppsöka Fanny åt mej, ni skall i djupaste hemlighet föra henne hit, och sedan var flitig, blif en god målare, och jag skall icke vara obeveklig. Hur ska' jag kunna tacka er? HERMAN (trycker hans händer). Genom att återskänka mej mitt stackars barn. Himlen skall höra mina böner och leda mej på rätta spåren.
Stjernsvärd väckt motion; och har vid besvarandet af denna remiss Utskottet, för att underlätta frågans bedömande, ansett lämpligt att först meddela en på officiela handlingar grundad framställning af de förhållanden, hvilka föranledt det af Herr Stjernsvärd i omförmäldte hänseende väckta ersättningsanspråk. Sedan, jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 28 Juli 1837, Krigsrådet C. D. Forsberg erhållit uppdrag, att, enligt fastställd plan och med biträde af 2:ne utaf honom utsedde tjenstemän hos Krigs-kollegium, i sammandrag utarbeta och utgifva en fullständig samling af gällande författningar och stadganden rörande krigsmakteu till lands, men bemälde Krigs-råd, uti en till Kongl. Majrt den 6 Juni 1844 ingifven skrift, jemte anmälan om de orsaker, som, i förening med det honom särskildt gifna Nådiga uppdrag att, enligt Rikets Ständers vid nästföregångne Riksdag yttrade önskan, samla och af trycket utgifva alla tid efter annan meddelade och ännu till efterrättelse ländande stadganden rörande Rustoch Rotehållares skyldigheter, vållat att redigerandet och utgifvandet af ofvanberörde större förfaltnings-samling icke hunnit påbörjas, ehuru materialier dertill funnes till betydlig del ordnade och i register sammanförda, underdånigst hemställt, att, då Krigsrådet hade sig bekant att numera majoren Gustaf Mauritz Stjernsvärd hos Kongl. Bih. lill R. St. Maj:t i underdånighet anmält sig vara sinnad af trycket utgifva ett arbete, kalladt:
Den stora heder mig vederfarits, att blifva kallad till ett rum, kanske med våda förknippadtj som ålägger mig pligteri att vårda och yttra min tanka om Rikets Grundlagar, år nu för mig en anledning att åter upp^ stiga på min bänk och utsåga min mening. Till ten början utbeder jag mig att få upplåsa de §. §. i Grundlagarne, sorn bestämma Utskottens beskaffenhet och föremål, för att derifrån leda tanken på den förevarande frågan och visa^ att jag derom må hända haft bestämda begrepp. 53 j|j. i RegeringsFormen lyder, som föijer: ”Riksens Ständer vålje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärenderne bereda. Sådane vid hvarje Riksdag nödige Utskott dro: Ett Co tis titulia ns Uts kott, att väcka och upptaga frågor rörande förändringar i Grundlagarne och yttranden deröfver till Riksens Ständer afgifva, samt att granska de i StaisRddet förde Protocoll; Ett Ridd. o. Ad. Prat. 1. B, Dm 10 Februarii, Stats-Utskoit, att utreda och får Riksens Ständer uppgifva Stats-Verkets och RiksgäldsVerkets tillstånd, förvaltning och behof-, Ett Bevillningsutskott, att föreslå Bevillningens fördelning-, Ett Banco-Utskott, att öfverse Bankens styrelse och tillstånd, samt föreskrifter om BancoFörvaltningen gifva; Ett LagUtskott, att utarbeta de ifrån RiksensStårulers Plena remitterade förslag till Civil-, Criminaloch Kyrko-Lagarnes förbättring; samt Ett Allmånt Besvärsoch Oeconomiskt Utskott, att, i anledning af i Stånden väckte frågor, anmärka brister i de allmänna hushållnings-aristalterna, och förändringar der• uti föreslå 8g:de §. i samma Grundlag stadgar:
Frih. Cederström: Jag vill för öfrigt icke ingå i denna discussion, men om man vill utbyta de termer, som. blifvit begagnade, nemi. de constitulionella institutionerna, tror jag det lättast kunde ske genom orden ”medborgerliga förhållanden.” Det vill säga, att meningen komme att lyda så: ”mot villkor att föreläsningar vid begge universiteten ”hädanefter hållas öfver Rikets grundlagar och medborgerliga förhållanden.” Frih. Sprengtporten: Den svårighet, som yppat sig att finna en passande öfversättning af det ord, hvarom är fråga, borde utsägta StatsUtsk. för att hafva användt detsamma. Här är ej fråga om en författning, utan endast om en föreskrift, som skall tillämpas af Rector Magnificus och Reverendum Consistorium Academicum, som säkert förstår hvad de betyda, af hvilken anledn. jag föreställer mig, att det icke är så olämpligt att låta uttrycket qvarstå, hellre än att äfventyra att insätta en öfversättning, som ingen så noga vet hvad den betyder. Hr von Hartmansdorff: Att tala om Rikets grund lagar går visserligen an, men ej att tala om Rikets medborgerliga förhållanden. Jag ville således hemställa, det R. o. Ad. måtte antaga antingen ordet ”samhällsförfattning” eller om man mera tycker om ordet "statsförfattning,” emedan deruti ligger en liten färg af StatsUtsk., så går det också an. Men antingen det ena eller andra begagnas, så är är jag dock säker att en hvar åslundar ett uttryck, som icke kan vara något särdeles klander underkasladt. Gr. Frölich: Den af Hr Bråkenhjelm nämnda brist i underrättelse om våra samhällsinrättningar tyckes vara temmeligen bestämdt ådagalagd, då Frih Cederström, Jacob, 11 11. D c ii 12 Augusti e. m. gifvit dessa ord en så besynnerlig tolkning. Jag vet dock icke om Frill. Cederström studerat i Upsala, men det tyckes vara en betydlig förblandning att uttrycka de ifrågavar. latinska orden med medborgerliga förhållanden.