Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Is kottets Betänkande, N:o 158. taga sig, men som den icke kan på annat sätt uppfylla, än genom directa försträckningar för della bestämda ändamål. Att Svenska Riks-Banken i allmänhet alldeles för litet utsträckt sin utlåning, och kan således belydligen utvidga den, blifver, vid jemförelse med andra likartade inrättningar, uppenbart. Hela dess bestämda och ordinarie låne-rörelse utgjordes, enligt Revisorerues senaste berättelse, efter medelberäkning för de två revisions-åren: Af fastighets-lån 5,2C)q,q5q: —• — Discontoch förlags-lån i 2,048,3o6: Lån på rörlig pant 2,096,037: Lån till stående corporalioner 82,157: Odlingslån 98,233: eller tillsammans 19,624,692: en lånesumma, som icke mycket öfverstiger hela Bankens reelafond, men vida understiger icke allenast dess verkliga och behållna förmögenhet, utan älven dess sedelstock, 32 millioner. Deremot kan Norrska Banken, enligt iless statuter §. l\, utlåna minst det dubbla emot dess reela fond; och hvarje Privat-Bank utlånar vanligen 4 eller 5 gånger sin invexlings-valula, och dess ordinarie utlåningssumma är i det närmaste lika dess utelöpande sedelstock. Man ser således att vår Riks-Rank lager en ganska liten del i den ofantliga låne-rörelse, som i öfrigt på så många vägar drifves i vårt lund, och att densamma, medelst sina större tillgångar, skulle kunna utlåna rnycket mera. Det är utan tvifvel anmärkningsvärdt, att man vanligen icke yttrar någon fruktan, då fråga är om att genom inrättningen af en Privat-Bank föröka både den allmänna skuldsättningen och den cirkulerande sedelstocken på en gång med en eller två millioner, utan motsvarande tillgång i silfver, men fruktar deremot så mycket om Riks-Banken skulle utgifva denna eller dessa millioner, ehuru denna kan utgifva dem både till produetiva lån, och med en på metallisk valuta tillräckligen grundad förökning i sedelstocken.
Rösträtt beräknas sålunda: 1:0 enligt 1 §. r morn., för uppskattad t egendomsvärde från och med 200 till 3ooo R:dr JB:co, en röst; från och med 3ooo R:dr till 10,000 R:dr, två; från och med 10,000 R:dr till 25,000 R;dr, tre: från och med 25,000 R:dr till 5o,ooo R:dr, fyra; från och med 5o,ooo R:dr till j00,000 R:dr, fem; samt för fulla 100,000 R:dr och derutöfver, sex röster; 3:0 enligt 1 §. 2 morn., för uppskattadt egendomsvärde, från och med 5000 till 3o,ooo R:dr, en röst; från och med 3o,ooo till 100,000 R:dr, två; samt för fulla 100,000 R:dr och derutöfver, tre röster; 3:o enligt 1 §. 3 morn., för uppskattad inkomst från och med 200 till 600 R:dr, en röst; från och med 600 till 2000 R:dr, två; från och med 2000 till 5ooo R:dr, tre; från och med 5ooo till 10,000 R;dr , fyra; från och med 10,000 till 20,000 R:dr, fem; samt för fulla 20,000 R:dr och derutöfver, sex röster; 4:0 enligt 1 §. 4 och 5 morn., för en uppskattad inkomst af tjenst eller pension, hvilken understiger 600 R:dr, en röst; från och med 600 R:dr till 2000 R:dr, två; samt för fulla 2000 R:dr och derutöfver, tre röster; afkastning af boställe eller annan fast egendom i alla dessa händelser oräknad; 5:o enligt i §. 6 morn., en tjugondedels röst för hvarje person, som icke eger annan rösträtt.
Remitterades tili Stats-utskottet. 13:o af herr Spångberg, derom, att bevakningen vid Stockholms tullar må åter införas, sådan den varit, förr än general-tullstyrelsens instruktion för inspektörer och uppsyningsmän vid tullbevakningen den 24 sistiidne Juli utfärdades ( N:o 101). Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. l4:o af herr Norin, i fråga om förändringar uti handelssamt fabriksoch handtverks-ordningarne den 22 December 1846 (N:o 109). Remitterades, jemte hvad vidare i ämnet yttradt blifvit, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottef, 15:o af herr Agrell, angående fortfarande befrielse ifrån bevillning å tomter, hus och byggnader i Wenersborg, under fem år, beräknade ifrån år 1848, eller åtminstone intill nästa riksdag (N:o 115). Remitterades till Bevillnings-utskottet. 16:o af herr Kock, angående ändring af 2 § uti 1843 års förpassnings-stadga och återupplifvande af motsvarande § uti förpassnings-stadgan den 28 November 1838 (N:o 116). Remitterades, jemte ett yttrande af herr Almgren, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. S. D. Föredrogos ånyo följande bordlagde Kongl, propositioner och skrifvelser: l:o Kongl; propositionen, med förslag till lag om aktie-bolag. Remitterades till Lag-utskottet. 2:o Kongl, propositionen, angående serskilda jemkningar uti det af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna myntsystem. Remitterades, jemte hvad vidare i ämnet yttradt blifvit, till Bankoutskottet; - Prot.-utdrag den 29 December 1847. 109 3:o Kongl, skrifvelsen, i fråga om befrielse för förre departementscheferne i general-tull-slyrelsen, presidenten J. P. af Billbergh , och kanslirådet J. D.
Af denna framställning har jag förnummit, att del förstärkta StatsUtsk. blifvit liindiadt från fortsättandet af sina voteringar, genom afgifna protester. Delta är en omständighet, som förljenar alt Ingas i betraktande. Den synes mig utgöra en början till den fyrdelade representationens praktiska upphörande. Alt della representationssätt en gång skulle upphöra, del har äfven jag för min del önskat, men att upplösningen skulle gå så praktiskt tillväga, innan vi ännu hafva några grunder för de 4 Ståndens sammansmältande till ett, det hade jag icke väntat. Hela den oreda, sorn nu uppstått, härleder sig egentligen derifrån, att man i afseende på en inbjudning tillåtit sig ett helt olika behandlingssätt, än det som plägar följas vid alla andra riksdagsärender Sedan jag nu yttrat mig, med anleda. af Gr. Horns framställning, kan jag icke undgå att uttrycka min förundran deröfver, att en ledamot inom detta Stånd, Frih., Rehbinder, ansett lämpligt att, på sätt han gjort, yttra sig ang;de en ledamot inom ett annat RiksSt., dä lian förmenat att denne ledamot framställt någonting, som varit stridande mot hans eget Stånds önskan. Jag tror icke, att R. o. Ad. är någon domare öfver denne ledamots förfarande, utan om han förgått sig, så är det hans eget Stånd, som det tillkommer alt derom yttra sin mening. Föröfrigt, då Frih. Rehbinder i samma period omtalat grannlagenhet, så måste jag förklara, att det sätt, som han föreslagit att bemöta BorgareStts grannlagenhet, icke öfverensstämmer med den slags grannlagenhet som jag gjort till regel för mitt handlingssätt. Slutligen, i afseende på den egentliga framställning i sak, som samme ledamot gjort, mäste jag erkänna, att jag icke kunde ratt fatta, huruvida han dermed afsåg, all fä D e ii 29 M a j f. ra. den tillsvidare bordlagda inbjudningen nu genast företagen till afgörande. Sådant kan likväl omöjligen ske i dag; men kanhända var icke detta Hr Frih;ns mening, ulan torde det varit mitt fel, att jag icke riktigt uppfattat sens’n af hans framställning.
Väggarne äro tapetserade med dylikt tyg och till och med i taket äro dekorationerna af samma slags broderier. Alla prydnadsvaser, väggfältens och plafondens omramningar, stolar, ljuskronor, allt är i ren arabisk stil. Midt emot dörrarne till galleriet ser man en liten vinterträdgård, förmedels en glasvägg afstängd från salongen. Solskenet, dämpadt af tunga gardiner, spred ett varmt och färgrikt ljus i det stora rummet medan det liksom med ett guldskimmer öfvergöt de tropiska växterna i orangeriet. Ingen omgifning skulle kunnat bilda en så passande ram som detta praktfulla solbelysta rum till dessa grupper af unga qvinnor och flickor i brokiga drägter, mycket påminnande om Orientens lysande färgprakt. Drottningen hade fått höra, att jag varit nära bekant med Turgénieff, och hon uttalade varmt och lifligt sin beundran för hans stora talang. Frän literaturen öfvergingo vi snart till de sköna konsterna. Drottningen hade redan hört talas om oeh berömmas den byst af henne, som min son Paul utfört utan annan ledning än några fotografier. Då jag nu såg originalet för mina ögon, kunde jag med godt samvete bekräfta detta beröm. Dock kunde jag icke afhålla mig från den anmärkning, att ingen byst eller tafla, om också utgången ur den största mästares hand, skulle kunna återgifva drottningens ansigte så, som jag nu såg det framför mig. » Hvarför skulle det vara omöjligt? » frågade hon. » Helt enkelt derför, att man i marmorn aldrig skulle kunna återgifva den strålande blå färgen på ers majestäts ögon, och hvarken byst eller tafla skulle kunna återge hvad Goethe sjelf skulle afundats Carmen Sylva. Han säger verkligen också, att han aldrig utan afund kunnat se detta behag hos andra. » » Hvilket behag skulle då detta vara? » » Ers majestäts tänder, parbleu! » Drottningens läppar drogo sig härvid ofrivilligt till ett högst behagligt leende, som visade mera af dessa perlrader, än jag förut fått se, och öfvertygade mig att der ej fans ett enda tomrum.
Dessa vackra minnesmärken från försvunna tider hade sedan mera än ett tiotal af år ådragit sig den Svenska Artisten N. Mnndelgrens synnerliga uppmärksamhet, och hade han, för att rädda dem undan den förstöring, de, såväl till följd af tidens åverkan, som med anledning af olla förekommande ombyggnader af eller reparationer å de gamla kyrkorna, snart ginge till mötes, under vidsträckta resor i Rikets flesta provinser, derför åtnjutit endast ett ringa understöd af allmänna medel, aftecknat alla de målningar, som synts honom vara af någon mera framstående betydelse. Men, alldeles i saknad af egna tillgångar alt i fäderneslandet kunna offentliggöra dessa sina alteckningar, och dä vid föregående riksdagar till Rikets Ständer gjorda hemställningar om statsbidrag för detta ändamål blifvit ulan afseende lemnade. hade Mandelgren lör några år sedan begifvit sig till utlandet, samt slutligen lyckats alt i Frankrikes hufvudstad, med understöd af Franska regeringen, börja utgifvande af sitt arbete ”Monuments Scandinaves du moyen åge”, beräknad t att fulländas i fem häften, deraf de tvänne, som redan utkommit, blifvit med de utmärklaste loford vitsordade al utlandets störste konstkännare. Då emellertid tryckningen af hvarje häfte visat sig kosta Femtusen francs, och något fortfarande understöd af Franska regeringen icke torde vara alt förvänta, samt tili följd af utgifvarens medellöshet och det ringa antal köpare, som, i anseende till arbetets dyrhet kunde påräknas, vidare fortsättning al nämnda arbete måste afbrytas, såvida icke Svenska Staten ville träda emellan, och genom subskription å ett visst antal exemplar af de redan utkomna 2:ne och ännu återstående 3:ne häftena, söka möjliggöra det förtjenstfulla och för vårt land hedrande arbetets fulländning; hafva på grund häraf, framställningar skett att Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 4,800 R:dr att användas till inköp för Svenska Statens räkning af 40 exemplar af detsamma.
N:o 37, i anledn. af väckt motion, att utländsk man icke må tillåtas att hår i riket besitta eller bruka fast egendom eller utöfva annan näring, utan alt vara Svensk medborgare. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Cederström, Rud., och Frih. Rudbeck, Reinhold, Lagsamt Allra. Besv. och Ekon.Utskms i gårdagens plenum första gången på bordet lagda betänk. Nio 38, i anledn. af väckte motioner om ändring af 10 mom. i Kongl. Brefvet, angide storskiften m. m. i stora Kopparbergs län d. 17 Augusti 1804. Uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exped.Ulsk. inkomne förslag lill R. Stis underd. skrifvelser till K. M. Nio 197, angide tullbevillningen; Nio 206, angide köpeskillingen för den Kronan förr tillhöriga s. k. Hofbagericgendoraen vid Regeringsgatan här i hufvudstaden; D en 25 Augusti. 399 N:o 207, om vidtagande af nödige kontroller å användande af städernes tolagsmedel för dermed afsedde ändamål; och N:o 208, om afskrifning af räman å anmärkn:smedel, ådömde förre Reg:ts-Skrifvaren P. A. Arell. Justerades jemväl ett från Exped.dlsk. under N:o 29 afgifvet förslag till § i riksdagsbeslutet ang:de Tullbevillningen. Anmäldes och lades i följande af H. Ex Hr Frih. o. Landtm, föreslagna ordning på bordel nedannämnde från Utskm inkomne betänkm, mern. och utlätrn, nemi. från Bevillnings-Utskottel: N:o 31, med förslag till bevillnings-summans fördelning: Sta ts-U tskoltet: N:o 342, i anledn. af vackt motion om låneunderstöd för Stora Barnhuset i Stockholm; N:o 333, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
Asp, från och med nästa års ingång och så länge han saknar förmåga att genom arbete sig försörja, må af Tumba bruks medel undfå ett årligt anslag af 600 B:dr R:mt att qvartaliter till honom utgå. Som, efter hvad sålunda upplyst blifvit, Asp ej mera kan i brukets tjenst användas och befinnes i den beklagansvärda belägenhet, att han, utan erhållande af något bidrag till sitt uppehälle, kan komma att råka i verklig nöd, har Utskottet ansett sig ega anledning hos Rikets Ständer tillstyrka, att Bokhållaren vid Tumba bruk J. F. Asp från och med nästa års ingång och så länge han saknar förmågan att genom arbete sig försörja, må af Tumba bruks medel undfå ett årligt anslag af Sexhundra Riksdaler Riksmynt, att qvar taliter till honom utgå. Stockholm den 1 December 1865. Stockholm, K. A. Lindström, 1865. Ank. till Eip.-Utsk. d. 3 Febr. 1866, kl. lä midd. Memorial, med underrättelse om Riks-Sländens beslut, i anledning af Memorialet N:o 4. Sedan Utskottet, jemte Memorial N:o 4 och på deri utvecklade skäl, ansett sig böra till Hedervärda Bonde-Slåndet återlemna, inom bemälda Stånd väckta och till Utskottet remitterade, motioner af Riksdagsfullmägtige Per Nilsson från Christianstads län, N:o 13, Carl Anders Larsson från Ostergötlands län, N:o 63, Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, N:o 141, Johannes Andersson från Elfsborgs län, N:o 126, samt Per Persson från Wermlands län, N:o 250; så hafva, enligt till Utskottet ankomna protokollsutdrag af den 6, 9 och 13 i denna månad, Riks-Stånden, vid föredragning af berörda memorial, fattat följande beslut, nemligen:
— Jag gick sent hem från staden, därnere i södern var det, och floden rann vid mina fötter, och månen blänkte och det var som om jag vandrade i paradisets lustgård, så gyllene röd doftade hela den stora natten af allehanda ljufliga frukter. Jag oroades öfver min själ, och jag sade till Gud, så här sade jag: (han bredde ut armarna och nästan hväste fram orden med en röst, kväfd af lidelse) allt o Gud, kan jag släppa för din skull, ty Du är skön och gyllene röd och stor som natten och som paradisets lustgård och som månens bleka sken. O fräls blott min själ, du Store, Sköne. Detta vittnesmål väckte ingen anklang. En sådan omvändelse var icke metodistisk och så teg man, ropade hvarken »Amen», »hallelujah» eller »lofvad vare Gud», som annars åtföljde hvarje bekännelse med vanlig prägel. Att gå utom gränsen är icke rådligt, så lätt som det är att förirra sig. Men Matilda hade lyssnat andlöst. Ett plötsligt djup öppnades för henne. Det hela fick en underbar skönhet. Ögonblicket måste då hafva kommit, ty genom hennes själ gick en stark ton af underkastelse. Hon blef i hast som ett barn, en underlig frihet vidgade bröstet, sprängde alla tankar och känslor, all fruktan, vacklan och alla fördomar. Hon blickade omkring sig med ögon fulla af förståelse. Hon fattade plötsligt orden, hon sjöng, människorna, som kastat sig ned vid sina stolar i själsångest, de kärleksfulla leenden, som tröstade dem, de hjälpande bröder och systrar, som pekade på himmelen och sade: Där är vägen, sanningen och lifvet. Hon hade fått behälla något stort hon ägde! När allt var slut, gick hon utan att besinna sig fram till Linde: — Får jag säga pastorn ett ord. Linde rodnade häftigt. Han tog henne afsides, stälde sig med ryggen mot salen, ena foten på en fönsterbänk och den långa gestalten framåtböjd. Spändt och skyggt lyssnade han och sänkte en sekund sina ögon för den stora, vidöppna blick, som utan att blinka häftade vid hans. — Jag tror, att jag är — omvänd. Hvad det lät besynnerligt så här högt, i nakna ord.
Samverkningen af dessa flera grundsatser har alltså ledt till det förslag, att rätt till inläggande af besvär mot kommunens beslut bör stå den enskilde med OO lemmen af kommunen öppen för den händelse, att han anser sin enskilda rätt genom sådant beslut vara kränkt; att den likaledes bör stå honom öppen, då lian anser beslutet hafva tillkommit i olaga ordning, eller ock slå i strid med de lagar och Förordningar, kommunen dervid hade bordt iakttaga, och han i sin egenskap af kommunens medlem känner sig uppmanad att deruti söka rättelse; att vissa på kommunens framtid inverkande vigtigare beslut böra, för att vinna bindande krall, underställas högre pröfning, i några fäll hos Kongl. Majit, i några andra hos Dess Befallningshafvande i länet; och att, der underställning bör ske, eller besvär få ega rum, vägrad -fastställelse i den förra, och besvärens godkännande i den sednare kategorien endast bör leda till beslutets kasseriug, men ej till något mer. Den möjliga omständigheten, alt vid pröfning af beslutet på någondera af dessa vägar, det skulle befinnas, att kommunen gjort sig skyldig till försummelse XXXI af Åtgärder, som henne, enligt gällande allmänna stadgar eller särskildt meddelade föreskrifter, hade ålegat att i sin förvaltning vidtaga, eller till positivt vidtagande af andra åtgärder, än de vederbörliga, innebär ett förhållande, som väl må kunna, efter sin beskaffenhet, påkalla påminnelse eller ock omedelbar befallning om verkställighet eller omgörelse; men med den rätta formen för sådana frågors behandling torde det dock vara mest förenligt att de handläggas särskildt och ej i sam manhang med utslaget öfver det i besvärseller underställningsväg inkomna beslutet, Uti 74 § uppräknas de beslut, sorn skulle underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och uti 75 § de, som Konungens Befallningshafvande skulle ega att efter pröfning fastställa.
Föreståndarne för de medicinska och kirurgiska klinikerna i Stockholm hördes häröfver och förklarade, i en lill Chefen för Ecklesiastik-I)ep:tet ingifven promemoria, d. 1 November 1860, att genom detta modificierade förslag undanröjdes tviste-punk - Den 14 Mari e. m. 149 terna läroverken imellan. Frih. von Duben har visserligen i dag förklarat, att dessa klinikföreståndare, som tillika äro lärare vid Carolinska Institutet, icke bifallit förslaget; med då deras yttrande icke lärer kunna tolkas såsom ett gyckel, ber jag att få uppläsa följ:de rader ur nämnde promemoria, då det för en hvar genast skall vara klart, om icke deri bör sökas ett samtycke, ehuru man måhända nu efteråt ångrat detsamma. Orden lyda så här: »Genom detta förslag undanrödjas de tvistepunkter läroverken imellan, som vi här ofvan påpekat, såsom oskiljaktiga ifrån förslaget a (interimsförslaget), då hvartdera läroverket kommer att öfvertaga licentiatexamens så väl mundt liga förhör som praktiska pröfning» »vi hysa härutinnan ingen betänklighet, ölvertygade som vi äro, att i den praktiska medicinska vetenskapen någon söndring imellan teori och praxis icke kan och icke bör ega rum, och se äfven derföre i detta förslag en långt större möjlighet för läroverket i Stockholm att uppehålla det vetenskapliga elementet uti den praktiska medicinens undervisning, än hvad förslaget angifver anledning och möjlighet till. På grund af hvad vi ofvan anfört, anse vi följaktligen förslaget b (det modifierade förslaget) vara det af de båda alternativen, som erbjuder de relativt större fördelarna så väl för läroverken som för eleverna, utan att medföra de menliga följder, som, enligt vår tanka, äro oskiljaktiga från förslaget a.» Då nu regeringen lagt detta, det såsom det relativt bästa erkända förslaget till grund för 18G1 års stadga, huru kan man finna anledning till klander, förebärande att regeringen handlat emot sakkunniges yttranden? Vidare kan det icke, såsom grund för yrkandet om ändringen i nämnde stadga, påstås att regeringen förfarit principlöst. Då, såsom jag visat, både R.
M e n det är också i Stockholms gatufysionomi den enda lifsyttringen af det pågående riksdagsmannavalet, o c h m a n kan vandra många gator i ända, innan d e n upprepas. Nalkas man vallokalerna, hejdas m a n kanske på ett m y c k e t g o d m o d i g t sätt af några personer, s o m täfla o m att få öfverantvarda e n d e olika partigruppernas röstsedlar, medan några stora tryckta plakat, likt ruskprickarne i en trång farled, varna för valpolitikens många undervatten sskär. Det är först senare på dagen, när fabrikers o c h verkstäders stora arbetareskaror strömma till, s o m köbildningen börjar utan IDUN — 1899. ENLEVERINGSHISTORIA FRÅN FORNA DAGAR. AF MARI IDUN MEDDELAD MIHI. A n n o 1573 julafton k o m han till H ö r n i n g s h o l m och var där allt öfver nyåret, o c h då förärte han m o r m o r o c h alla hennes döttrar sköna nyårsgåfvor samt hennes präst o c h annat folk, s o m han o c k åtskilliga gånger förr hade gjort, o c h d r o g så dä- dan några dagar efter o c h k o m igen veckan före palmsöndagen, hafvande sin syster, fru Cecilia, grefvinnan, m e d sig. Då stod moster fru Magdalena på knä i det nedersta fönstret, s o m är gent e m o t dörren o c h grät så bitj^3y&gt;«y gynte k ö r a fort, så ropade h o n o c h s a d e: » Kära fröken, hvarest viljen I n u?
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 98. i anledning af vackt motion om burskapsegande handtverksraästares befriande från skyldigheten att, vid besiglningar och kostnadsförslags uppgörande för Kongl. Maj:ts och kronans räkning, biträda. VI. B. 434. A. 459. VII. E. 175. — N:o 99. i anledning af väckt fråga, att Calmar län mätte i 2:ne Landshöfdingedömen fördelas. VI. B. 548. A. 551. VII. E. 215. — N:o 100. i anledning af väckt fråga om förflyttning till Luleå af Lmdshöfdinge-residenset för Norrbottens län. VI. B. 548. A. 557. — N:o 101. i anledning af väckt fråga, att landshöfdingesätet i Götheborgsoch Bohus län måtte förläggas till Uddevalla. VI. B. 548. A. 557. — N:o 102. i anledning af erhållna återremisser af Utskottets Betänkande N:o 68. VII. B. 79, 144. A. 162. — N:o 103. i anledning af väckt fråga om praestanda för dem, som af Kronofogdarne antagas lill biträde. VII. B. 79. A. 144. — N:o 104. i anledning af väckt motion om förklaring af 9:de punkten i Kongl. Kungörelsen den 3 December 1842, angående upphörande af afgift för försegling af kärl, lådor eller omslag, deri varor eller flyttgods transporteras. VII. B. 79. A. 147. — N:o 105. i anledning af väckt motion, angående förändrad beräkningsgrund för åtskilliga communala utskylder. VII. B. 79. A. 148. - — N:o 106. i anledning af väckt motion, angående undersökningars anställande för sänkning af sjön Wenern. VII.
Jag lror*att såvida man får sluta af den instruktion, som är utfärdad för Revisorerna, så äro de skyldige att granska de medel, af hvad namn de vara må, hvilka genom allmänna bidrag upkomma, och om det är en sanning att de kunna hänföras till sådane medel, så synes mig att Revisorerne, oberoende utaf om de få tid eller icke, böra granska dessa räkningar, och om de sakna tid dertill under de 3:ne för dem ulfästade månader så kunde ju denna tid något utsträckas. Ar saken riktig i och för sig, sä bör intet hinder upstå derutaf, alt Revisorerne förmenas icke hafva tid dertill. Delta Hr Gr. Mörners skäl är således för mig åtminstone af alldeles ingen betydenhet. Jag tror, att denna nytta, som af Revision skulle upkomma, icke är obetydlig och väl skulle löna mödan i anseende lill de icke obetydliga besparingar för Kronan och Statsverket, synnerligen hvad angår anslag till hamnanläggningar, hvilkas bekostande af Staten jag har anledn. förmoda Gr. Mörner icke vara vän utaf. Jag får sålunda förnya min anhållan, att R. o. Ad., med afslag ä hvad StatsUtsk. tillstyrkt, måtte skänka sitt bifall till hvad Motionärerne i delta ämne föreslagit. Frih. Palmstjerna: Frih. Klinkowström har nu framställt det egentliga ändamålet med denna motion, hvilket nemi., efter hvad jag af hans yttrande trott mig finna, skulle vara, att besparingar framdeles skulle kunna ega rum, och således en minskning upstå i tolagsafgifterna. Hr Friluns förslag förutsätter en granskning af R. St:s Revisorer och förslag till förändrade bestämmelser i afseende pä tolagens belopp, hvarmed Ständerna hittills sig icke befattat, enär det ankommit på K. M. att bestämma deras belopp. Jag kan icke se hvad fördel som skulle upkomma derigenom alt