Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till vinnande af all möjlig skyndsam* het vid tryckningen af så väl samteiige RiksStåndens Protokoll, sorn Bihanget dertill under kommande Riksdagar, samt för att bereda en större afsättning af berörde Handlingar och Stats-Verket en i samma förhållande ökad ersättning för de till tryckningen åtgående kostnader , ansåg Höglofl. Ridderskapet och Adeln lämpligt, det borde Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Hof-Cantzleren, under hvars inseende Koktryckerierne i Riket äro stälde, måtte erhålla Nådig föreskrift, att, så snart Riksdags-kallelsen utfärdas , låta vidtaga sådane förberedande åtgärder , hvarigenom Riks-Ståndens Protokoll och Bihanget kunde under Riksdagens lopp skyndsamt från trycket utgifvas ; Uti hvilket Reslut de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Den 4 April x8i8» Frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar { 246 Prof. Utdr. d. 4 April 1818. återremitterades följande den 1 dennes, eftermldi på bordet lagde Betänkanden : Till Lag-Utskottet. 1. Af den 18 sistl. Mars, öfver väckt fråga , om bestämd förklaring, angående hvad till Pol ilie mål bör hänföras 2. Af samma dag, öfver gjordt Förslag, att Öfver-Ståthållare-Embetet i Politie-Ärender hädanefter må blifva stäldt under Hof-Rättens granskning , samt de Protokoller och Dom-Böcker som der hållas till Hof-Rätten varda inlemnade. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. 1. Af den i6:de sistl. Mars, angående yrkad förändring af de rörande Enskiftes - delningar utfärdade Författningar. 2. Af den 18 sistl. Mars, öfver vackt motion om upphäfvande af förbud emot landsköp. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Af den 13 sistl. Mars, i anledning af föreslagne åtgärders vidtagande till den Veneriska Smittans utrotande.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 10 Häft. 4 26 Stals-Vtskotteis Memorial M 200. femtio lusen R:dr bör, intilldess samma lån blifvit till fullo godtgjordt, återbetalas med Sex procent årligen af lånets ursprungliga belopp; hvarvid ränta efter Fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår samt öfversköttet utg. r kapital—afbetalning. Denna ränteoch kapitalhctalning bör af Drätsel—förvaltn'ogen vid hvarje års slul verkställas; dock må, derest dénsammäs belopp före den 4 6 Januari nastpåföljaride är till Riksgälds-kontoret inkommer, inbetalningen anses vara inom behörig tid verkställd; hvadan, i sådant fall, den, sedan nyssnämnde månads början, å kapi tal—afbetalnings—beloppet ytterligare upplupna ranta eftergifves. Biaiavsl h‘y( Mtillit Sooifelhboi .UnoinorUblBgdifl 'aöl Jlhlaban Som utaf det lån å 100,000 R:dr, hvilket under 1850 ocb 1851 års riksdag beviljades för uppbyggande af den, i Maj månad 1849, nedbrunna del utaf staden Lidköping, Sextiotretusen sexhundrasextiosex R:dr i Riksgälds-kontoret lyftets inom den för dessa medels utlemnaude till behörige lånsökande bestämda tid; sä böra, intilldess sistnämnde» lånesumma är till fullo godtgjord, Sex procent af denna summa vid hvarje års slut till Riksgälds-kontoret återbetalas, deraf ränta efter Fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår samt öfverskotta utgör kapital—afbetalning; kommande dock de inbetalningar, som skett före den 16 Januari nästpåföljande år, att anses vära inom behörig tid verkställda. lieblrl Juhl
Direktionen borde anmodas tillse, det den å samma revers åtecknade borgensförbindelse t ibehålles vid gällande kraft, från Filialbauks-direktionen infordrat närmare utredning angående beskaffenheten af ifrågavarande grundfondssäkerhet. § 41. Sedan, i anledning af en, utaf numera aflidne Grosshandlaren A. F. Ericson hos AnShailjad Högh Banko-utskottet vid sistlidne riksdag framställd anhållan att möjlighet måtto honom beredas till erhållande af ersättning för 11 st. af Filialbanken i Carlshamn den 20 laren'A F November 18 1 utfärdade assignationer å tillhopa 8,000 R:dr, hvilka vid en å EricsonsEricsons sterbhandelskontor i Christianstad den 27 i nyssnämnde månad och år föröfvad stöld blifvit, husdelegare jemte annat, olofligeu tillgripne, Högloft. Utskottet förklarat att, i händelse Ericson ställde f°r. bortstulna Riksbanken antaglig säkerhet för det assignationerna motsvarande belopp, Höglofl.
I an'edning af den utaf Friherre therström och Riks-Slandens flere Ledamötrr yttrade önskan, att Den n Januaris. 72 z, att det till Canal-W°rket bewiljade biträde af 800,oso N-dr mätte utgä lälunda, atti den^mäi förskottet till CanalBologel utbetalas, samma Summa indrages af dek Maximum, hwliket iäsom förskott tili Riks Diskonten blifwit bewiljat, har Utskottet trott sig böra den samma tillstyrka, dä Banken de igenom undgär att öka sin Sedelstock, och den förlust Banken i Diöcont-winst skulle lida, vtwifwelaktigl i alla sall skulle äga rum, när, i den män Discont-Octroym lider till sitt stut, förskotten till Disconten, för ort lätta den flukeliga tiq viden, äfwen mäste indragas. Hwad Banco-Utffottet i siik förra Betänkande yttrat, att Sedelstocken cj genom desto förskott ökas, lärer kunna anses rigtigt, när man gör afseende pä Sedelstockens nu warande storlek, och hwad deraf undir tiden kommer akt i Banken inflyta. RiksDtscont-actierneS höga wärde lärer äfwen härleda sig ifrän Bankens midt utsträckta biträden, en omständighet, hwilken i s,elfwa werket ej torde böra anses sä waraktig, att detta iUgrade wärde gtfwit Aetierna en werkeiig stöere säkerhet. Detta är hwad Utssottet trott sig wördsamt böra aflemna, sälö m sivar pä de i Riks, Standin gjorda anmärkningar, hwilka egrnteligen rört Banco-Utskotlels ätgjärd wid denna sak> De anmärkningar hwilka anga s,elfwa Canal-Werkets nytta eller nödwändiabet i allmänhet, har Banco» Utskottet anlett ej tillhöra sig ott wldrvra.
Ögonblickligen genomströmmar henne likt eldande vin en ljuf trygghet, hon nästan ler af darrande glädje, ett svall af bred själfviskhet sveper om henne, nu skola de komma och smeka, kela med henne, vara goda, ömma. Hon sätter barnsligt ut munnen af låtsad förnärmelse och låter tårarna strömma fritt – allt i vällustigt öfvermått af värme och säkerhet. Hon hör, hur dörren öppnas och hur folk tassar och smyger och hviskar, något frasar omkring snabbt och det fläktar från kalla kläder. Gasen skrufvas ned, persiennerna slås tillbaka med en dämpad smäll och grått morgonljus lyser in på hennes slutna ögonlock. Hon blir full af skratt, så kittlande tryggt och mjukt är allt. Nu böjer Tore sig ned och kysser henne. Hon känner med passivt välbehag beröringen af varma läppar och sträft skägg. – Sofver du? hviskar han. En underlig värme vågar sig om henne, hon öppnar ögonen och ser en kvinna med full moderlig barm stå lutad öfver sig, och hon slår plötsligt armarna om den främmande sköterskans hals och gråter ljuft vid det breda, fylliga bröstet. – Lugna sig sötnosen – pjollrar en röst, invand och smidig – upp i diskanten som lockade den på höns; glatta händer smeka henne, hon lyftes, vändes och skötes af långa, snabba, händiga fingrar med en stark glans i grått. Louise ligger och iakttar dessa fingrar i matt förtrollning. – Kvinnan ger ett bredt intryck af skydd och vård, förstår att gifva sig helt, och en tanke skjuter upp i Louise Hultmans hjärta och vållar smärta: lika helt skall denna främling i morgon gifva sig åt en annan ... Litet senare ligger den unga modern fin och luftig och med ett uttryck af intresse i sina förgråtna ögon. Den fetlagda irländskan tassar på mattan som en husvarm katt, smygande, renlig, elastisk och spinnande; hennes ögon äro små och gröna med ett svårtydbart glitter, läppen skuggas af tydlig mustachbildning och munnen är insjunken af brist på tänder. När hon ändtligen fått bukt på allt, som i sjukrummet tyder på fantasi, slätar hon sig nedåt höfterna, vecklar ut sitt hvita, stärkta förkläde och försvinner leende som ett solsken.
De fördelar, motionären förväntar af sitt förslag, skulle vara dels minskade kostnader, derigenom att jordegarne finge sina vägstycken på närmare håll, och aldrig fjermare än på egna egor, dels, af enahanda anledning, större intresse för vägens goda skick, dels ock minskade svårigheter vid nya vägindelningar, som blifva en följd af nya vägars anläggning. I förstnämnda hänseende må dock erinras, bland annat, att närheten till det vägstycke man har att underhålla icke alltid underlättar denna underhållsskyldighet, utan att deremot vägstyckets närhet intill det ställe, der lagningsämne finnes, är af mera värde; samt att mången jordegare, med ringa egovidd, till följd af dennas belägenhet kunde få på sin andel större skyldighet att underhålla väg, än det stundom stöde i hans magt att fullgöra, med mindre lian skulle nödgas draga all sin arbetsstyrka från ett göromål, genom hvars åsidosättande hela frukten af hans jordbruk skulle äfventyras, — 0111 ens hans egen tillgång pä arbetsfolk och dragare försloge. Do begge öfriga förespeglade fördelarne anser Utskottet vara af underordnad betydelse, i jemförelse med de olägenheter, Utskottet ofvan antydt vara utaf ifrågavarande förslag att vänta; och som, enligt Utskottets öfvertygelse, stadgandet i 25 kap. 8 § Byggninga-Balken, att »hvar skall sitt skifte få, »efter den del han i by eger, och sorn det för allom lägligast faller; och ligge »der Konungens Befallningshafvandes vård å, att den ene ej mera betungas än »den andre», med noggrannhet tillämpadt, lior förekomma klagomål, linner Utskottet sig böra afstyrka alli afseende a Herr Friherre Staél von Hols leiris berörde motion.
Vidare får jag äfven fästa uppmärksamheten derpå, att jag uti mitt nämnda yttrande på ett, emot min vana, mycket tveksamt sätt berört det ämne, som då förevar, och hvilket ingalunda var detsamma, som det, hvilket nu utgör föremål för behandling. Jag vågade der citera den domareregel, som säger: »Lagen gillar icke allt det hon icke straffar; förty all misshandel kan icke uppräknas i lagboken.» Jag vill nu anföra en annan domareregel, som säger: »All lag bör med beskedlighet drifven varda —» och härtill ber jag att få lägga det amendement, »att den ej bör med allt för mycken beskedlighet drifven varda.» Härtill hafva emedlertid R. St:r, enligt min tanke, gjort sig skyldige; och är det derför jag nu anhåller om bifall till Utsk:ts förevarande förslag. Gr. H amilton, Henning: Då jag begärt ordet, nödgas jag till en början göra min ursäkt, att jag icke varit tillstädes under hela debatten i detta ämne. Jag uppträder högst ogerna uti en fråga, när jag icke varit i tillfälle att följa hela diskussio - Den 25 April e. m. 541 nen deröfver, emedan man då befarar att upprepa, hvad som redan blifvit af föregående talare anfördt. Till min ursäkt får jag emedlertid nämna att min frånvaro varit en följd, icke af beqvämlighet, utan af andra pligter, hvilkas uppfyllande med nödvändighet påkallat min närvaro. Det är i sanning icke rätt behagligt att yttra sig i den förevarande frågan, då man från motsidan emot dem, som dela min åsigt, framställt vissa beskyllningar, hvilka göra att man under diskussionen knappast kan bibehålla det lugn, som vore önskligt. Uti ett skriftligt anförande af Frih. Gripenstedt, hvilket blifvit här uppläst, framställdes redan, att Bevilln.-Utsk:ts förevarande förslag innebar ett ingrepp uti konungamagtens rättigheter. Detta har jemväl i afton blifvit af en talare upprepadt, och beledsagadt af en uppmaning till R. o. Ad. att icke i sista ögonblicket öfvergifva den ställning, Ståndet städse iakttagit, och som åsyftat ett försvar för konungamagten.
Jag frågar då, om den, som eger en sådan jordegendom, icke kan vara förmögen, ehuru det tydligen visar sig, att bruksrörelsen icke lönar sig. Betänker man hvilka skatter bruken draga, sä finner man, att bruksegaren förutom alla andra afgifter betalar för sina hemman lika mycket sorn hvarje annan jordegare. Afven har man här sagt, att det vore snarare skäl att lindra skattehemmanens bördor. Jag tror mig ega skäl förmoda, att det näppeligen finnes någon bruksegare, hvilken icke har åtskilliga skattehemman inom sina egor; men jag har aldrig hört dem klaga öfver skatten på jorden, men väl öfver den, som ligger på jernhandteringen. Betänker man hvad som bär förut blifvit yttradt, att en betydligare afgift är lagd på jernhandteringen än på någon annan, ty, enl. bevillnings-förordningen, skall hvarje jernverksegare för hvarje tillverkadt S/m anses hafva i vinst |-del eller minst tjtj-del, att,j om han äfven med sina böcker kan visa, att lian icke förtjent en skilling, lian måste ovilkorligen anses hafva förtjent denna j^-del; att hvarje härd i fråga om kommunal-skatter anses lika med hemman, sä skall man finna, att, under den tid jernhandteringen florerade, denna näring utgjorde allt hvad den kunde. Sådant lät sig göra den tiden. Andra förhållanden hafva inträdt, och jag tror icke, att man kan fortsätta i detta hänseende. Jag anhåller att få framdraga ett förhållande, sorn visar oriktigheten af denna beskattning, som utgår under namn af hammarskatt, nemi. att valsverk, om derå tillverkas aldrig så mycket, erlägga icke annan skätt än fabriker i allmänhet. Om jag således valsar mitt jern, betalar jag endast en afgift, men smider jag ut det under hammare, måste jag vidkännas tua, serskilda afgifter till Staten, nemi. först hammarskatt och sedan bevillning.
Jag anser den ifrågasatta förändringen ganska vådlig, och får såsom stöd för denna min åsigt anföra, att en person, då jag var kontrollör, sökte kringgå lagen och just under pretext af sådan eftersyn, som här är omtalad, maskade. Huru kan dessutom Söndagen hållas i helgd, om den skall upptagas med sådan sysselsättning? — Hvar och en vet, att när man kl. 10 om aftonen näst före Söndag slutar att bränna, man kan företaga en slags cirkulation, hvarigenom allt arbete kan undvikas utan att rudimaterierna taga skada eller så förändras att de icke efter helgedagens utgång ånyo kunna användas. Då jag hört flera andra begära ordet och deras sakkännedom kan vara upplysande, vill jag icke upptaga tiden, utan inskränker mig till en anhållan att §:n, sådan den i gamla förordningen lyder, måtte bibehållas. Frill. Rappe: Först och främst måste jag motsätta mig Gr. Liljencrants’ yttrande att det icke tillkommit Utsk:t att föreslå förändringar i bränvins-förordningen. Så har allt hitintills praktiserats, och jag tror icke att Gr. Liljencrants' åsigt om den förmenta olagligheten kommer att häri för framtiden göra någon förändring. Hvad sjelfva saken beträffar, upplystes inom Utsk:t att det icke finnes någon bränvinstdlverkare, som, itali lasén skulle oförändrad bibehållas, icke skulle blifva lagbrytare. Det är nemi. alldeles nödvändigt att under de timmar, arbetet livilar, pressa om maltet, och det påstods af bränvinsbrännare att det icke 132 Den 8 Maj. handt att ju alla måst göra det, med mindre de icke ville hafva såväl maltet, som jästen förstördt. Vid sådan förhållande ansåg man bäst att gifva en tillåtelse, utan hvilken det påstods att handteringen icke kunde utöfvas och i trots hvaraf tillsyn vid alla brännerier egde rum. Såväl vi, som icke voro lagkarlar, som dessa, ansågo derför lämpligt att tillstyrka denna förändring. Hr De Maré: I betraktande af de många och stränga kontroller denna handtering måste vara underkastad, synes mig att den föreslagna tillåtelsen ganska val borde kunna medgilvas.
»Kan du då icke sätta dig, Carlén», afbröt Blanche, förtjust åt en förevändning till afbrott, »du ser ju att du stör baronen» (Seså, nu kom jag då att förråda att det var en baron, men längre skall jag icke gå i indiscretion. Han har skrifvit andra värdefulla böcker i olika genre sedan, och skulle, ifall han kommer att kasta ögonen på dessa rader, tycka om att slippa erinras om »gamla enfaldigheter». Men då, förstås, låg hela hans fantasi, all hans ögonblickliga tanke på den blifvande romanen). Emellertid skred tiden så långt fram, att min man förklarade, att bestämdt någonting var å färde, och att han ovilkorligt ville ge sig ut och höra efter huru det stod till. Han gick också, lemnande värdskapet vid punschbrickan i Blanches hägn. »Drick! – Drick, de förflyga de susande perlorna, drick», sade denne till föreläsaren, som återtagit sitt arbete, och för öfrigt icke tycktes vara någon anhängare af de »förflygande perlorna». Men Blanches godmodighet var omöjlig att emotstå, och när det nu börjat slamras en smula i salen för dukningen, och husmamsellen hviskade mig i örat att helgflundran just nu blifvit påsatt, hvilken åtgärd jag inhiberade, tog Blanche tillfället i akt att medgifva rättvisan i författarens halfhögt framkastade förmodan »att det kanske icke lämpade sig att läsa vidare» – Och emedan så vår vän Blanche, glad som han sluppit en tröttsam skollexa, skyndade till pianot, tog jag tillfället i akt att med herr baronen språka några ord om hans manuskript. Jag sade honom, att jag gerna skulle genomgå arbetet för mig sjelf, men att jag ansåg mig ännu som nog mycket nybegynnarinna för att fälla en afgörande dom. Jag omtalar likväl här hvad jag något senare meddelade författaren (ty nu hade jag ett stöd att hålla mig vid), nemligen att arbetet icke från någon sida kunde uppfylla egenskapen af roman, alldenstund hjeltinnan, som visat sig i de första tre kapitlen som en riktig dam – sedermera hvarken vid fortsättningen eller slutet vidare hördes af eller med ringaste ord omnämndes.
Af de vid Bo? terings-Komrnitterades Sammanträde hållna Protokoll, så väl sorn ock af det flere gånger ändrade och rättade samt på flera ställen i brist af Rubriker alldeles otydliga oell på åtskilliga nästan oläs* liga Roterings-Verket, samt de till Eder Kongl. Maj;t deröfver i underdånighet ingifna Besvär, Förklaringar och Utlåtanden, finna Riksens Stan* der ibland annat? Att hemman blifvit ifrån Roterings-Verket uteslutne och andre förut Rotering dragande i stället upptagne: Att egor, som vid Enskiftet tillhört ett Militie-Boställe, fått sig serskild Botering åsatt ehuru all Boställsjord bör vara af enahanda natur och vidkännas enahanda tunga eller förmåner: Att, ehuru Eder Kongl. Maj:t i sitt Nådiga Bref af d. 23 Mars 1813, i allmänhet försäkrat hvar och en, som inginge i ständiga Roteringen, om en femtedels minskning i förut JJnderdaniga Skrifvelser. varande Roten'ngs-besvär, hemman likväl gifvas J dem Kommitterade ålagt erstörre Rotering, än de förut i Extra Rotering haft: Att tvännelika delar af ett och samma hemman, som hafva enahanda egor både till storlek, godhet och bördighet, men olika egare, fått ena hälften större och andra hälften mindre roterad: Att flera hemman med större vidd och bättre egor, samt således äfven större afkastning eller inkomst, erhållit mindre Rotering än sämre hemman med mindre vidsträckta egor oph mindre afkastning: Att upptäckta Ödeshemman blifvit uteslutna från Rotering på priktiga grunder utan undersökning hvarest den jord varit belägen oell a£ hvilken den innehades, sorn samma hemman .borde rätteligen tillhöra: Att hemman, sorn i Extra Roteringen qvarblifvit , fått en vida större Rotering än de förut, dragit, och att Kommissionen sammansatt dem i Rote med hemman, belägne från dem på flere mils afstånd ; Aft hemman hörande till så väl ständiga som Extra Roteringen blifvit i flere Rotar fördelte tll| icke ringa förlust och olägenhet för Intressenterna :
Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. — angående anslag för Svenska industrioch konstprodukters öfversändande till 1855 års exposition i. Pastoralexamen, om afskaffande af Latinska språkets begagnande vid disputationsprof för. XII. B. 35, 120. A. 420. XIII. E. 204. — om dess afskaffande såsom vilkor för befordran till Pastorat m. m. XII. B. 35, 120. A. 420. XIII. E. 204. Paslors-boställen,' angående skyldigheten att bygga och underhålla. Se Prestgård. Patronat-rätten. Se jura patronalus. Peijron, Friherre Gustaf Oscar, yttrande. IX. 447. Penningar, Mantals-, om deras uphörande. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 64. Litt E. —- Mälare-, om uphörande af sådane å stenkol, stenkols-stubb och Cokes. III. B. 218, 391. IV. A. 127. — väntnings-, om postbönders berättigande att få tillgodonjuta sådane. VII. B. 98, 162. VIII. A. 34. U. 225. A. 412. — slitnings-, om förhöjning i sådane för Gottlands Nationalbeväring. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 69. Penninge-depositioner, om deras införande i stället för borgen i vissa fall. II. 348. Penninge-remisser med posterna, angående föreskrifter till undvikande af dylika remisser emellan Stockholm och de orter, der Rikets Ständers Bank har låne-koutor. VI. B. 116, 120. A. 396. Penninge-rörelse, angående ordnandet af landets. Se Banko-Utskottets Betänkande N:o 34. Pension, för Krigs-Rådet S. G. Ehrenslams enka, Charlotta Gripensljerna. I. 48, R. 127.
Dagsverks-penningar betales af hvar Gård till Konungsgårdarnes vidmakthållande 3 Dagswercken — 24 I tern Skrifvare-Penningar: af Skatte ... — 3 men af Crono-Closter och Kiorchjo-Hemman — 112 Hvar Pastor i bela Halland betalar i Kongsskatt Manlals-Penningarne beräknas af livar person å 3 m:k ifrån i5 till 60 åhr — 24 Lagmansoch Häradshöfdings-penningarne af hvart maelitlag iSj Utdragit först af Landsböckerne och sedan iämbförd med Landsbokhållaren Lars Gilliusson Tolletz inkombne underrättelse af den i3 Febi uary 1684. 1795 års Christianstads Läns Jordebok. 2- s CT p E? 6 d 0 i—i 0 *" 0 p p c 0 0 ta: (S Östra Göinge Härads Färlöf Socknfol. 5io. Prästeoch Klockare-JBohl: Färlöf, Härads-Prosten Malmström i Jordeboks-Ränta 3: a5. 6. TerminSkatt 6: io. - Saltpeterskatt — ag. Präste-Stombn: Åhus, Prosten Aulin, Jordeboks Ränta — 35. - Te rminskatt 1:26. 6. I Cronan behållit 2: 28. Past. innehafver under PriisteStombnet Jordeb.-Ränta— 35. Term & SaltpeterSkatt 1: 34* Efter Kongl. Maj:ts Bref d. 3i Aug. 1687 njuter Pastorn frihet på 5 Tunnor Altarhafra, gör j: (\i. Under Södra Skånska CavalleriRegem:tct augmenterat till följ:de Rusthåll vid Maj. KararaarArchiviContoiret d. 3 Sept. 182g. C. F. Holmberg, Kongl. Kammar-Archivi Inspector. 1668 års Jordebok för Hallands Län. Till Harplinge Kiörka. Till Prästen Harplinge. 'i Höeks Härad Weinge Sockn SkatteHentman (fol. 423). Räntar:
Dessa punkter godkändes. 7:o. Tiondeoch Hammarskatts-jern. 216 Prot.-Utdrag den i Februari i860. Bifogade Utlåtandet Litt. B, i anledning af väckt motion om upphörande af Tackjernstioiiden och Hammarskatten, afslogs, med föreläggande för Utskottet att i beräkningen af Statsverkets inkomster införa Hammarskatten och Tiondetackjernet till del belopp, Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition föreslagit. 8:0 Svafvelbruks-tionden. Godkändes. 9:0 Mantalspenningar ne. Bifogade Utlåtandet Litt. C, i anledning af väckt motion om mantalspenningarnes bestämmande till jemna belopp efter nya myntsystemet, bifölls och beräkningen godkändes. Återstående punkter 10—24, rörande Statsverkets ordinarie eller ständiga inkomster godkändes, endast med erinran örn den ändring i slutsumman, som blir en följd af Ståndets vid 7 punkten fattade beslut, och bifölls jemväl Utskottets efter 24 punkten, sidan 13, gjorda hemställan. Extr a-ordinarie inkomster. Denna del af Utlåtandet ansågs för närvarande icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 17, i anledning af väckta motioner om antagande af ett stadgande derom, alt vid arfskifte mellan syskon afseende bör fästas å erhållen uppfostran och uppnådd ålder. S. D. Efter förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande N:o 20, i fråga om utarbetande af stadgar till skyddande af inhemska artisters förlagsrätt till original-arbeten i bildande konst. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D.