Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„ Minuthandlare. Ståthållare-embetets på Haga och Ulriksdals lustslott underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar viii räkenskaperna för dessa hegge lustslott. Stormäktigste Allernådigste Konung! Rikets Ständers Revisorer hafva, uti deras afgifnn berättelse om granskningen af statsverkets jemte dit hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849, hvad Haga Kongl, slott beträffar, anmält: tabellen N:o 98, att, till följd af en år 1849 å Haga slott verkställd betydligare reparation, i samma års räkenskaper utbalanseras såsom skuld till följande år 9,704 R:dr 30 sk. 5 r:st., deraf 4,700 Rulr voro af Eders Kongl. Majit nådigst förskjutna och 5,004 Ridr 30 sk. 5 rist. af under händer varande medel utbetalda, samt att, hvad sistnämnde summa angår, då, enligt räkenskaperna, någon behållning från föregående år icke förefunnits och utgifterna för året öfverstigit årets inkomster, Revisorerne icke förmått inse, huru ifrågavarande summa kunnat af under händer varande medel anordnas, helst, så vidt räkenskaperna utvisa, något lån för utgiftens bestridande icke blifvit upptaget; hvadan Revisorerne ansett sig förhållandet böra omförmäla. Härvid får Ståthållare-embetet i underdånighet anföra: att, af Ulriksdals slottskassas, vid 1849 års slut, ägande behållning, till ifrågavarande ändamål förskjutits 3,691: 2. 11., och af redogöraren 1,313: 27. 6. 5^)04: 30. 5. — 326 — Ulriksdals slott, tabellen N:o 101:
Det må bero på' tycke och smak huruvida, såsom den siste talaren yttrade, det vittnar om särdeles skarpsinnighet och klokhet i afs:de på en banks förvaltning att, under äfvelityrliga och vacklande kreditförhållanden nedsätta diskonträntan. Man anser emellertid i allmänhet att eu riksbank bör i afssde på sin förvaltning vara en mätare af penningeställnin - 0« h 20 J n ii t e. m gen i landet genom det sätt, hvarpå den bestiiinmer räntefoten allt elter penningemarknadens ställning, så att, vid ymnigare penningetillgång, räntan nedsiittes, men deiemot, höjes, du ogynnsamma konjunkturer göra försigtighet i bankens utlåning mera af behof och omtanka påkallad. För så vidt exempel från utlandet, i della hänseende kan vara nplysunde, tillåter jag mig erinra otti det af Professor Agardh, i hans reservation vid BankoUtskits Betänk, ang:de decharge lör Bankofullm:ge anmärkta faktum, att då. i ani. af sista penniugekrisen, Styrelsen af Englands bank hos Engelska Ministären hemställde oro ökad sedelutgilning, lil! rörelsens underlättande, medgafs denna utvägs lämplighet endast under det uttryckliga lörbehåll, att banken samtidigt höjde diskonträntan, om jag rätt minnes, till eller 10 proc., hvarvid den borde fixeras, så binge den vidtutseende penningeställningen fortfor; — ett förbehåll, sorn, huru nyttigt och nödvändigt lör bankens trygghet det än var, ej skulle kunnat verkställas, derest ej bankens styrelse egt rätt, alt inom vissa gränser höja eller sänka räntan, idit efter sig företeende omständigheter.
Grefwe ve la 6sr6is instämde sä mycket heldre i denna mellina, som Utskottens Ordförande baft källve hwad arbete Betjeningen i hwarje Utfkolr haft. HerrGrcfwen och Landt-Marskalken provvnerade att srägan om Ständsoch UlfkotlS.Can» celli rnes aflöning skulle till Stars, Utfforket remitteras, so: t alt hwad Utskott» Canceliernes aflöning särstildr beträffade, Deras Ordförande dertill mätte fä npqffwa förslag och Talemännen öfverenskomma om förstagrt til! Sländs-EancelierneS. Bifölls; hwarefter Friherre tannarIrsim anmodade Grefwe Oe la Qsräie, att, såsom efter nummern den äldste bland Utskottens Ordförande, till detta sammanträde kalia de öfriga Justcrades Plcni Prorocollet för den 28 Nowember eftermiddagen och den I December förmiddagen. 826 Dcn 14 December. Wid dct sistnämnde Protokollet yttrade sig: Herr Ubrenborx, (ch, 8psr Willielm. Det tillägg Herr hchrösnzlolpe jkrifteligen iiilämnat och som nn blifwik urlast, nödgar mig akt anmärka, der Herr d§vr6-.mrolps troligen icke gjort sig mödan att till.-stur genomögna Expeditions-Uklkottctö klandrade förklaring. Om han bade gjort der, sä hade han »wräckt att Expeditions ' Utskottet, dä den författades warit i saknad as Ridderjkapet och Adelns Protocolk, sa innckek heldre som Det wid sinret af förklaring.!, begärt stt undfå del deras in exrenso.
Giftermåls-balken samt införandet i 2 § af det stadgande, att för ogift faderoch moderlös qvinna ifrån femton till och med tjugufem år giftoman skulle förordnas af Rätten, hvarigenom således icke någon af de i 3 § nu omiörmälde skyldemän vidare skulle vara till giftoman sjelfskrifven, syntes, utan att i allmänhet bereda qvinnan någon fördel, ofta komma att medföra olägenheter genom omgång och kostnader för giftomans förordnande, hvarförutan genom berörda stadgande det sammanhang skulle brytas, som för närvarande egde rum emellan lagstiftningen om giftomannarätten och de i 20 Kap. Arfda-balken uppställda reglor för öfvertagande af förmyndarevård; att förslaget, enligt hvilket 4 § i 1 Kap. Giftermåls-balken jemväl skulle upphäfvas, lemnade olöst den fråga, huru förfaras borde, då föräldrarne eller någon af dem väl lefde, men icke vore i tillstånd att giftomannarätten utöfva, i hvilket hänseende erinrats, hurusom lagstiftaren ansett bestämda föreskrifter, för det fall, att rätt giftoman ej vore till ett sådant uppdrag lämplig, vara af den vigt, att omförmälda 4 § genom Förordningen den 21 December 1857 erhållit den förändrade lydelse, samma § nu eger, att det i förslaget använda uttrycket “ogift qvinna“ enligt språk bruket i 1734 års lag omfattade jemväl enka', och att, då Rikets Ständer tillkännagifva syftet med förslaget vara inskränkning i giftomannarätten, berörda uttryck således vore origtigt, så mycket mer som den föreslagna lagförändringen erhållit formen af förändringar i sjelfva lagtexten; samt att, med afseende å den förändrade redaktion, som sålunda blifvit för 1 Kap. 2 § Giftermåls-balken föreslagen, 3 Kap. 1 §, 7 Kap. 1 § och 8 Kap. 1 § samma Balk icke lämpligen bort bibehållas vid sin nuvarande lydelse. På dessa skäl och med anledning af gjorda anmärkningar emot sjelfva uppställningen af Rikets Ständers förslag kafle Kongl. Maj:t, efter Statsrådets och Högsta Domstolens hörande, funnit sig icke kunna till ifrågavarande förslag lemna nådigt bifall.
Som några andra skäl i anmärkningarne icke blifvit anförde för ådagaläggande af det äskade anslagets ändamålsenlighet, än dem Utskottet redan vid frågans första behandling tagit under ompröfning; så, och enär det efter denna ompröfning afgifne Utlåtande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallet, anser Utskottet; sig icke böra, frångå dess i denna fråga förut yttrade åsigt.. Stockholm den ao> Aug., 1834.* Reservationer;- af Prosten Astrand', sorn åberopat dess vid förra: Utlåtandet i densia: fråga afgifne reservation; samt af Herrar Leffler och Maechel. Siats-Utskottets Utlåtande N:o a42- N:o ai}2* Anlon) i till Exp. Utsi. den 22 Augusti. Utlåtande rörande erhållen äterremiss d Utskottets Betänkande N:o 5-, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse, om ytterligare Stat s-an .lag för Ärméens Pensions« .Gassa m. m, (U. AJ
i !vIånne icke de flickor, soni lämna vara högre flickskolor, med alla sina kunskaper visa sig till allt för stort antal i praktiska bestyr bortkomna och - ännu märkbarare - för hiisliga bestyr ohågade? Hos dem liar sålunda väckts endast emidiga intressen. N a n må icke invanda a t t undervisning i huslig ekononii ä r hemmets och mödrarnas sak. Det förutsiitter, a t t hemmet kiinde förfoga öfver flickans tid under skolåren i den iitstrackiiing, som en dylik undervisning krafver, hvilket alldeles icke ar förhållandet. Det förutsätter afven, att. mödrarnas egen uppfostran i allmänhet varit shdan, a t t de med fralngiing kiinde bedrifva en dylik undervisning, hvilket icke heller alltid ar förliållandet, d % just deras egen uppfostran ofta lider af samma brist som de nu uppväxande flickornas. Men om ock skolflickan disponerade ÖFver tid och liemiet öfver lararekrafter, så torde den imdervisning som Iieminet meddelar, väl knappast kunna mata sig i ' metodiskt haiiseende och i eggande förinige med den för en såda11 undervisning sarskildt i metodiskt hänseende utbildade lärarinnans. I basta fall komme sålunda denna hemmets undervisning i en ojarm taflan med skolans, hvilket maste för den unga flickans utveckling medföra faror af just samina a r t som de nyss antydda. Det högsta man af hemmen kan vänta a r ett kraftigt stöd, som de i nämnda hanseende kurma gifva genoni tillfällen till öfning och därmed genom intressets stärkande. Vara flickskolor måste taga ämnet om hand, och de skola ock - därom ar jag öfvertygad - förr eller senare göra det. För n i - got mer iiii ett tiotal af %r tillbaka iiitogo de kriuliga handarbetena en synnerligen iiiidanskjuten stallning vid vara flickskolor. Det lictte då, a t t undervisning i dessa iimnen under skol %ldern r a r öfverflödig eller, så vidt den ansags behöflig, tillhörde uppfostran i hemmet. Ender upprepad opposition från en del hem var den ett obligatoriskt ämne i den skola jag förestår.
Befrämjande af uldikningar och af tappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag. Enligt Styrelsens för Vägoch Vattenbyggnader förslag, skulle för utförande af dylika arbeten i åtskilliga delar af Riket erfordras en summa af 244,706 Ridr; och har Kongl. Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att för detta ändamål samt med bibehållande af hvad angående bidragens beviljande, såsom lån eller anslag, utan återbetalningsskyldighet blifvit vid föregående Riksdagar bestämdt, anvisa enahanda belopp, som vid sistlidna Riksdag eller 100,000 Ridr, att under åren 1854-1857 med en fjerdedel årligen utgå. Erkännande nyttan af de företag, som med det äskade anslaget äro afsedda, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Majits i berörda hänseende gjorda Nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. Och anser sig Utskottet härigenom hafva besvarat en af Riksdags-fullmäktigen Lars Andersson från Gefleborgs län hos Bonde-Ståndet väckt motion om beviljande af ett årligt anslag af 100,000 Ridr, till befrämjande af odlings-företag. Slals-Utskotlels Ullålande, Jtä 158. 19 22:o.
Det fordras endast, att helst skrifteligen, eller i5o Den 24 April f. m. också mundteligen angifva sitt namn och sitt ärende, antingen för Verkstadens Föreståndare, eller någon af Canalens Embetsman, så vinner man genast inträde. Jag tror, att detta är allt, hvad man kan lia rätt att fordra i ett Verk, der ordning skall vara rådande. Herr af Uhr har sagt, att man arbetar till underpris, och han har rätt, örn han talar jemförelsevis med andre priser; så hafva till exempel filar vid Verkstaden kunnat försäljas lill bättre pris, än i Stockholm, och mera svarat mot ändamålet. Så är det äfven med flera andra saker, efter en officielt anställd undersökning vid flottan här i Stockholm. Men det oaktadt har man ej arbetat till priser, som varit underpris för Verkstaden, utan tvärtom hafva de, efter der etablerade reglor, betalt kostnaderne. Herr af Uhr har talat om jernportarne från England. Det är ganska riktigt; de äro tillverkade på det ställe Herr af Uhr uppgifvit; men först hade man försökt att bär få jernportar förfärdigade, och jag är glad atti detta afseende tala i en Jernbruksegares närvaro. Första försöket i Sverige gjordes på Finspong och Stafsjö. Man öfverlade med Directeur Hagström, huru det skulle utföras, och han uppgjorde flere förslag. Man hade sig bekant, att Herr Owen gjort sådane för Dockan i Carlskrona, men att de voro nära oduglige, och ej svarade emot hvad jag sett i England; ty ibland annat var Ständerten, som ej på D e n a4 A p ii I f. m. 151 någon Engelsk port består af mera än en piece, här sammansatt af 4 eller 5 serskildte i hvarannan instuckne stycken. Jag tror således ej, att detta kan komma under någon jemförelse. Emedlertid var det just denna standert, som vägde 17 Skeppund, hvilken' gjorde svårigheten i Sverige, att få slussportår tillverkade. Efter många försök blef svaret, att man ville åtaga sig saken, om man finge göra ständertens framsida af jern och den vigtigaste runda baksidan af träd.
Hafre. LW W Potates. L% % Sprit. Utgör i brän r | vin med I « °i. Anteckning af den som visiterar bränneriet. Hör till Bevilln.-, Lag»arnt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottens Betänkande, N-.o 1. 33 Förslag till Förordning angående försäljning och transport af bränvin. Om försäljning af bränvin § i. Handel med bränvin i allmänhet samt försäljning deraf i minut må ej idkas af andra personer, eller i annan ordning, än bär nedan säges. § 2. Mom. 1. Den, sorn till bränvinsbränning, enligt bvad derom i ser skild förordning angående tillverkning och omdestillering af bränvin bestämmes, berättigad är och sig dertill för längre eller kortare tid af året anmält, må sälja bränvin, men icke i mindre parti, än 'jk kannor till afhemtning på en gång. Mom. a. Är lian derjemte jordbrukare, må ban dock till underhaf vande och och till sådana personer, som hos honom förrätta arbete, till hemtning försälja ett mindre qvantum, men icke under |:dels kanna åt en livar. § 3. Mom. 1. De, som äro berättigade att i städerne, eller på landet, eller i köpingar idka handel, må försälja bränvin i parti af miwst kannor till afhemtning på en gång. Mom. 2. Handlande i städerna må dock, mot erläggande af serskild kommunal-skatt, som af magistraten och stadens äldste bestämmes, kunna till afhemtning försälja ett ringare qvantum, men icke under t kanna på en gång. Bill. till R. St. Besv. och Ekon.-Vtskottens Betänkande, N:o i.
Har jag varit kokett? är det min skull? kunde hon med naiv samvetsgrannhet fråga sig sjelf, och med händerna under hakan, och ögonen under de hopdragna brynen frånvarande stirrande ut öfver markerna, kunde hon länge, länge sitta och tänka på sig sjelf och honom. Hade hon väl haft rätt att så störande gripa in i detta lif, som utan henne kunnat vara så lugnt och lyckligt? Att göra ett sådant barn förtret, att kasta skugga öfver ett så ungt och friskt lif, att trampa ned ett enda af de frön, som spirade i denna rena, sällsynt findanade själ – det var synd, stor, stor synd, mycket större, än att den någonsin kunde ångras eller sonas. Och hennes fantasi, som alltid i ett ögonblick lät ett tankefrö växa upp till en jätteverklighet, dömde henne strax som grym och hjertlös, tills hon med en plötslig, vaken ansträngning att se saken, som den var, öfvertygande, nästan högt sade för sig sjelf: Nej, jag har inte koketterat för honom, jag har inte Och hon blef vid att upprepa det, medan hon motiverade sitt eget försvar emot sig sjelf. – Jag har inte koketterat, det behöfdes ju inte – han blef ju kär i mig tvärt, strax han såg mig. Kunde jag väl hjelpa det? — Dumheter! — Naturligtvis går det väl öfver för honom, som för alla andra. Han har i alla fall bättre af att bli kär i mig, än att i urvette gå och förlofva sig med ett litet våp – hon tänkte på Mia Bruun – som han skulle ledsna på inom ett år Förresten: all utveckling sker blott genom smärta säger de, och detta har utvecklat honom Så kunde hon alldeles medvetet, med bestämdt och klart utformade tankar, räsonnera fram och tillbaka, plädera för och emot sig sjelf, medan hon djupast inne, i sitt allra innersta, hemligaste jag, blott kände en jublande, triumferande lycka öfver att åter vara som en ung flicka, öfver att åter älskas och åtrås som en ung flicka. Felix rörde henne; bara det att se hans ögon – som en hunds ögon, trofasta, hjelplösa uppemot henne, kunde nästan locka tårar i hennes egna.
Om nu det kan gillas, alt, såsom Stats—Utskottet afsett, det lemnäs åt Herrar Fullmägtige i Riksgäldskontoret att bestämma dessa vilkor, utan all vara bundne vid några speciela föreskrifter, så synes det deremot icke höra eller kunna gillas, att bestämmelserna lemnats i sådan form, alt följden kan och sannolikt skall blifva, icke en fortsättning af det inhemska lånesystemet, utan tvärtom ett afbrott deri. Om man ock lemnar åsido allt det, till större delen obefogade klander, som drabbade den afslulade inhemska låneoperationen och förutsätter att Herrar Fullmägtige oförvillade deraf skola uppfatta bestämmelsen, alt lån skall tagas lill del för Slaten billigaste pris, på det sätt alt provisioner, ränteoch kursförluster m. m., som åtfölja utländskt lån, jemväl skola komma under beräkning, äfvensom å andra sidan de fördelar, som den inhemska skuldsättningen framför den utländska bereder Slaten; så hör man dock icke förtänka Herrar Fullmägtige, om de, derest penningar från utlandet erbjudas, vid en tid, då sådana måhända endast till högt pris stå alt inom riket erhålla, afsluta låneoperationen på en gång och sålunda befria håde sig och Sländerna från besväret att anställa vidare jemförelser. De hafva dertill så mycket större skäl, som de måste söka alt undvika 2 eller flera utländska lån, och möjligen se en fördel deri, att lånesumman är högre. På det alt utländsk skuldsättning må i möjligaste måtto undvikas och det inhemska slatslåne-systemet fortsättas och bringas till den stadga, alt det kan be - 56 StatsUtskottets Betänkande Nio 89. gagnas, om det gäller att samla landets maleriela och (mandela krafter Ull ett mål, synes mig Utskottets förslag höra alldeles omarbetas och erhålla annat innehåll, icke mindre än en annan form. Icke för alt förvandla den utländska skuldsättningen till inhemsk, hvarmed ännu länge får anstå, utan för att bereda medel till utförande af de beslutade jernvägsanläggningarne, böra Fullmägtige bemyndigas att upptaga inhemskt lån under förbehåll alt amortering icke får ske genom ullotlning samt med de vilkor i ölrigl som Fullmägtige bestämma. Derjemte bör åt
Ett, Dictamen af Herr von Heyne, Georg, angående öfverenskommelse mellan Stamoch Hjelprotarne om de förmåners fördelande, Soldaten ager rätt att af Rotarne erhålla. Ut Supra. Ex Protocolk» A. G. Ullf vet stolpe. Utdrag af Högvördiga Pre st-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 20 Mars 1S15. S. D. TJti Högloft. Ridderskapets och Adelns igenom nu uppläst Protocolls-Utdrag af den 14 dannes méddeite beslut, ätt till alla delar bifalla Constitutions-Utskottet», vid sist hållna Riksdag, under den 13 Augusti a 81 2, inlemnade och allt sedan hvilande Mémorial, innefattande tillstyrkande att vid hvarje Riksdag Riksens Ständers Justitise-Ombudsmans sedan nästföregående Riksmöte forde Diarier öfver dess Embets-åtgärder matte till Constitutions-Utskottets granskning efverlemnas, instämde Prest-Ståndet. Ut Supra. t Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag af Protocollet, hullet hos Välloft. Borgare-Sundet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 20 Mars I815. S, D. XJppIästes och bifölls Bevillnings-Utskottes deromgjorde hemställan, att sorn göromllens mängd och vidlöftighet fordrade ett ökadt antal Betjening, derstädes skulle fa antagas, utom Secreteraren, två Notarier, fyra Cantzlister samt två Vaktmästare. Ut supra. Ex protocollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag af Protocollet, hållet hos Vallöf. B or g areSt än det vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 20 Mars 1815. S. B. Bifölls Constitutions-Utskottets sedan sistlidne
Blottan, jemte handtverkare och arbetsfolk vid Blottans skeppsvarf samt deras hustrur och barn, att hvarje utgående fartyg från Rikets förnämsta station för SjöBörsvaret måste förses med vatten från ett ställe, dit djupgående fartyg icke kunna framkomma, att den nu för vattenhämtning utgående årliga kostnaden 6041 R:dr 15 öre r:mt blefve besparad, en besparing motsvarande, efter 4 proc:t, ett capital stort 151,025 R:dr 37 öre r:mt, hvarjemte 14 båtsmän, som nu sysselsättas med vattenhämtning, framdeles kunde uteslutas från upfordringslistorna, till lättnad för Båtsmanshållet, samt att den verkliga kostnaden, hvilken, i fall ofvannämnde kapital tages i beräkning, såsom förminskande, blir 243.202 R:dr 16 öre r:mt mindre än hvad Vj mil jernbana kostar, så torde icke böra anses förmätet att begära denna uppoffring för en stad, som sannolikt icke snart kommer i åtnjutande af de fördelar lättade kommunikationer medföra och som, anlagd hufvudsakligen för SjöBörsvarets skull, genom ett af Konung och Ständer för 33 år sedan fattadt beslut, nästan erhållit löfte om afhjelpande af ett så vigtigt behof. Afskrift. Bil. Litt A. Ödmjukt Memorial! Till följd af Befälhule Amiralens Nole d. 20 dennes har Kontoret uprättadt, och får härmed ödmjukligen öfverlemna uppgift uppå årliga kostnaden af de vid Stationen gagnade vattenskutor, jemte den s. k. vattenhemtningsbåten, äfvensom kostnaden för vattentransport landvågen från Lyckeby, då is hindrar kommunikation, upgående tillsammans till 35 97 R:dr 28 sk. 8 r:st b:ko.
Borgare*Ståndet d. 27 — •—• Bonde-Ståndet d, 30 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, om åtskilliga nya Post-Contoirs inrättande vi. m, S. A. K. H os Riksens Ständer hafva åtskilliga framställningar blifvit gjorde om inrättande af nya Post - TJndérdäniga Skrif velter. 543 Contoir: vid Alltorps Gästgifvaregåid, belägen i Norra Dahlsland af Elfsborgs Län: pä ostra kusten af Öland: på Gottland, der någon Post* Station, utom den i Wisby, för närvarande icke finnes; samt i Fryksände Socken och vid Arvika Köping i Carlstads Län; hvarjemte särskild fråga är vorden väckt deron, att den Frimarknad, sorn årligen hålles på den så kallade Sågmoen, föga öfver mil från nirrmde Köping, måtte till sjelfva Köpingen varda förflyttad, samt att samma Köping kunde förklaras berättigad, att hålla en ytterligare Frimarknad den i Februalii hvarje år. Med anmälan af hvad sålunda framstäldt blifvit, få Riksens Ständer, sorn sakna den närmare kännedom af alla locala omständigheter, hvilken erfordras för bedömandet af behofvet och lämpeligaste sättet för inrättningen af Postgång å förenämnde ställen, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det en noggrann undersökning måtte varda i Nåder anbefilld, till utrönande, huruvida de uppgifna Post-Stationerne äro för ändamålet tjenlige-, samt att EK. M. täcktes, sedan vederbörande uti ämnet hörde blifvit, deröfver i Nåder meddela det beslut, hvartill omstäodigheterne kunna föranleda. Beträffande åter frågan om den vid Sågmoen hittills haline marknads flyttning till Arvika Köping; så hafva Riksens Ständer trott sig böra i underdånighet tillstyrka vidtagandet af en sådan åtgärd, såsom fördelaktig både för Köpingens innevånare och för den omgif,vande orten; hvaremot och i händelse E. K.
Uti 1845 års Förordning är antalet af Nämndens ledamöter öfverlemnadt åt kommunens bestämmande med hänsigt till dess folkmängd och omfång; men Committerade hafva funnit nödigt utsätta ett minimum och ett maximum, hvarunder och hvaröfver det ej skulle, få gå, dels emedan ett sådant stadgande står i sammanhang med hvad i 28 §. föreslås rörande antalet af kommu nalfullmäktige, af hvilka Nämnden skulle utgöra en del, dels ock emedan ett af lag alldeles obegrönsadt antal skulle kunna leda till alltför stor olikhet i en organisation, der icke mängden allena utgör en borgen för beslutens mogenhet och handlingens kraft. Ehuru emottagandet af kommunala uppdrag väl i allmänhet är att be trakta såsom en medborgerlig pligt, förenlig äfven med embetsmannens, hafva Committerade likväl föreslagit, att så väl domhafvanden i orten, som de till landtregeringen hörande personer, dertill skulle anses genom sin embetsställning vara förhindrade, dels emedan det väl kunde hända, att kommunens åtgärder i stadgad ordning komme under deras embetspröfning, dels med afseende på beskaffenheten af deras embeten äfven i öfrigt. För andra Statens embetsoch tjenstemän är emottagandet lemnadt åt deras egen pröfning. Då Committerade i sitt förslag ej upptagit stadgandet i 1845 års Förordning derom, att, med hänsigt lill grunderna för ledamöternas i kommunalnämnden antal, kommunen borde indelas i rotar, från hvarje af hvilka en ledamot borde väljas, hvilken tillika såsom ordningsman inom roten skulle anses, har detta ej skett derföre, att en sådan indelning ej kunde vara nyttig, utan derföre, att den isynnerhet i mindre kommuner kunde befinnas vara öfverflödig, och förty, med afseende å de olika förhållandena i detta hänseende, mera egnar sig att blifva föremål för hvarje kommuns egen pröfning af dess ändamålsenlighet, än för en ovilkorlig föreskrift.