Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sannt är vä) att Banqupn åger rätt att uppsäga Banco. Lånen, och då kan föreskrifva vilkor, men detta är i verkställigheten en död bokstaf och sorn icke borde kunna tillämpas annorlunda, än i lika förhållande till alla Lanr^gire; sannt är äfven att förlusten för dem sorn skulle in. betala Silfver icke blef betydclig , men när et är träffa om rättsgrund, bör man icke tillåta fig afsteg ifrån rättvisan, för det att orätt, visan träffar mindre hardt, och hvarföre skal) en tvångslag mera träffa dem, som tji) Ban» qnen ingifvit deras Lane-handlingar några d*- gar senare, och således icke.ännu äro berat, tinade att uttaga de Lån de likväl äro evil. korligen berättigade art innom tvänne år erhålla, än dem, som, i grund af samma föreskrifter, sådana redan erhållit, och enär det Sannolikt inträffa', att de som härefter utbekomma dem tillkommande Lån, komma, jemlikt Utskottens Betänkande Pag. 32 att erlägga en större afbetalning på sine Lån, än de sorn dem redan erhållit, och större än Riksens Sränders föreskrift vid igt? år$ Riksdag dem ålägger, anser jag nu varande Riksens Ständer icke, i före -ing med rättvisa, nu deri kunna göra någon ändring. Vidare , och då jag fin. ner utg bandet af nytt Skiljemynt vara uppta, git iöland medlen att bereda stadga i Mynt* Den 75 April, 487 värdet, får jag, med instämmande i hvad Utskottets Ledamot Herr Lector Fröberg derom sig yttradt, framställa min tvekan att denna Inrättning, att på föreslagit sätt likasom leka realisation, kan i något afseende bereda en förfnodad nytta , och förekommer mig icke kunna på Myntvärdet äga den ringaste inflytelse , hvaremot Myntnings-kostnaden blir en säker förlust, samt i den mohn Silfver dertill ifrån Banquen uttages, förhållandet emellan Silfver-Fonden och Banco-Sedlarne försämrat.
Lag samma Vaie, då någon Remiss går från RlksStånd till Utskott, eller Utlåtande från Utskott till Riksstånd ; kunnandes dock ej i något fall utlåtande eller beslut. genom enskild Ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehållas. 4f Pj ot }- colls Utdragen etc. drag af Protocollet. Vill Ledamot, sorn , ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskildta tanke hos de öfriga Stånden anmäla , stånde det honom fritt, genom särskildt Memorial eller Dictamen till Protocollet , hvilket må Ståndets beslut åtfölja Lag samma vare då någon Remiss aår från Riksstånd till Utskott , elier Utlåtande från Utskott till Riksstånd ; kunnandes dock ej i något fall utlåtande eller beslut genom enskild Ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehållas. Uti sådana anmärkningsfrågor, som enligt 29 §. kunna af Ut - Miharig till R, S, Prot. 3:dje Suni. 4,2 ConslitutiomUtskottets betänkanden. skott väckas, må Ledamots särskildta tanka åtfölja Remissen tiliConstitutionsVtskottet, utan att i Stånden upplä as. Af Piotocolls Utdragen etc. Se Bibanget, 3 Bandet, sid 2.6. Ridderikapet* och Adeina Protocoll d. 7 April I. aid. £07, och den 11 April, 1 aid. 333 Preste-stånd et* Protocoll d, 7 April x0‘0, aid. 460, 3 Bandet. Borgare Ståndet» Dito d. 4 och 0 April, sid. 1591, 1690 BondeStåudets Dito d. 4 April sid. 08- 4 Bandet. Hörande föreskriften om en VoteringsSedels afläggande. Regerings-Formen. §• 97- Denne Riksens Denne Riksens Ständers Justitia»..
Vidkommande åter frågan om förändrhrgar af Expeditionsoch Bokförings - Banco-TJtskottcts Memorial N.-o go. 9 sättet inom Vexel-Banco - Departementet, hvarvid, såsom hufvudsakligt vilkor, bör tagas i betraktande den säkerhet emot svek, Bedrägeri ocii förfalskning, sorn man haft för afsigt att' genom en förbättrad inrättning af sjelfva Sedelmyntet åstadkomma, så hafva, i följd af de Knn görelser, hvilka under loppet af åren 1824, i8a5 och 1826 varit införda i allmänna Bladen, om det af Rikets Ständer utsatta Pras minni för ett antagligt förslag i ämnet, Banco-Fullmägtige fått emottaga: 1:0 En Skrifvelse, undertecknad Lars Segerman, f. d. Qvartermästare å Ost-Indien etc., Logis Nygränden N:o 3, saint vidare: Ordfor ord af Segerman sjelf componerad och skrif ven af Joban Rosell, HandelsBetjent. 2:0 En Skrift, med titel: Provisionel förslag till förenklande af Expeditions-sättet och Bokföringen i Vexel-Banken , med nödig controll och säkerhet. Åtföljd af ett försegladt papper, med påteckning: Om hosföljande Förslag skulle blifva ogilladt, anhellles , att denna Namnsedel ej måtte öppnas ; Och 10 Eanco-L't skottets Memorial N:o go. 3:o Den n December 1826: Ett Convolut, ställdt till Herrar Bauco-Fullmägtige, hvaruti fanns en Skrift, med motto: Laiulamus vetereSj nostris tamen utiniur annis j jemte vidhänga lide lörsegladt Couvert, med påteckning: Namnsedel.
Angående Af Fullmägliges Protokoll hafva Revisorerne in Item lat, ali, sedan ersättningenmera på Bankens Pensions-Stat förflyttade Kommissarien G. A. <W blankens B ra k e 1 år 1844, i, egenskap af då varande Chef för Sedel-Kon törel, Sedel-Kontor ulan dertill af Banko-Styrelsen erhållet uppdrag föranstaltat om inlö“Lkfåihig. ra9de i nämnde Kontor af en kontrabok, i ändamål all dermed konIrollera räkningarne öfver Bankens utelöpande sedlar å 16$ R:dr och derutöfver, samt berörde kontrabok-föring, som under åren 1841, 1845, 1840 oc h 1847 verkställts utan någon tillökning i Sedel-Kontorets tjonstcmanna-personal, sedermera blifvit af så väl Fullmäktige som Bankol I skot let gillad och till iakttagande] anbefalld, Fullmäktige, i anledning af Kommissarien Brakels derom gjorda framställning och i enlighet med Under-Styrelsens afgifua tillstyrkande, den 30 sisth April 25 beviljat Kommissarien Brakel ett belopp af 1,200 R:dr Banko såsom vedergällning för den af honom, under förenämnda tid, i Sedel-Kontoret sålunda inrättade kontra-bokföring. Revisorerne anse denna ersättningsfråga lämpligen hafva bordt till Banko-TJlskottets bepröfvande hänskjulas. §. 34. Sedan, uti en lill Kongl. Svea Hof-Rätt uttagen stämning, GraFrågan om vören J. 17.
Hvad åter angår den kontanta aflöningen för gemenskapen vid marin-regeinentet, kanonieroch skeppsgosse-korpserne samt uppfordrade båtsmän, finner Utskottet destomindre skäl tillstyrka beviljandet af dertill äskade medel, sorn dylik aflönings-förbättring ej ifrågakommit för andra med dessa korpser jemiorlige trupper, hvadan Utskottet hemställer, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del icke må vinna Rikets Ständers bifall. Likaledes har Utskottet funnit sig sakna anledning att förorda den begärda inqvarterings-ersättningen för Flottans embetsoch tjenstemän samt matroser och båtsmän för år 1857 och föreslår alltså, att icke eller denna Nådiga framställning må bifallas. Uti förenämnde tabell finnes jemväl upptaget ett belopp af 1,400 R:dr Riksmynt till arfvoden för Båtsmans-kompani-chefer. — Enligt de upplysningar, Utskottet erhållit, afses härmed ej någon förhöjning i hittills utgående dylika arfvoden, utan skulle detta belopp erfordras till fyllande af den brist, som uppkommit derigenom att de besparda arrendemedel, hvaraf arfvoden till Cheferne för de 9 Indelnings-båtsmans-kompanierna hittills utgått med 300 R:dr hvardera, icke för år 1857 lemnat tillgång för utbetalning af dessa arfvoden till fulla beloppet. Då Rikets Ständer genom bifall till Utskottets i Utlåtandet N:o 72, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 5:te Hufvud-titel, framställda förslag, funnit sig för den nya statsregkerings-perioden böra å stat uppföra sagde arfvoden med 300 R:dr hvardera och i sådant afseende beviljat ett nytt anslag af 2,700 R:dr, hemtar Utskottet häraf anledning att tillstyrka anvisande å Riksgälds-kontoret af den utaf Kongl. Majit för ifrågavarande ändamål äskade summa af 1,400 R:dr R:mt. Stockholm den 4 Februari 1858.
Således och dä, genom den utwäg som Hem-' liga u skottet föresiagit, bade Penningekarlen och Fastighets innehafwaren tyckes i det närmaste träffas lika, sä förenar jag mig med de Högoch Walborne H.rra*^ Ledamöter as Ridderskapet och Adeln, som bi», fackt Högbemäldta Utskotts Betärckande; dock stu 'L jag önsta, at den förskoning, som Hemliga Utskottet tilstyrkt för den af wära Medborgare, som icke äger: hwad som upgär til Femtio Riksdalers warde, samt icke innehafwer Jord eller annan Fastighet, afwen mätte: sträcka sig til alla dem, hwilkas tilhörighÄLr icke ut» göra Ethundrade Rcksdalers warde. Hanö LxcsllLnce Herr Grefwen och Landt - Marskalken. Höglofliqe Riddcrstapet och Adeln hafwa nu i flera timmar stckiborerat; det har warit min skyldighet, at inhämta allas tankar: åtskilliga olika nreningar hafwa derunder lrpstätt. Jag får nu proponera, VIN Högloflige Rivderstapet och Adeln bifaller Hrmliga Utskottets Betänkande rörande Ucalilations-Planen, i hela dest widd? Häruppå swarades med et häftigt och längwarigk rop as Ja och Nej. Herr Grefwen och Landt - Marstalkenp Ridderffapet och Adeln lära alltså behaga votera. Herr von Feb. ulrr-snkrsim, D^viZ äldre), yrkade ä nyv vä det kraftigaste, at Betänkandet matte granskas prmkt för punkt. Harwid ropades ater Ja och Nej. Herr Grefwe» scb Landt - Marskalken, kropontiorisn är med Ja och Nej beiwarad, Riddcrjkapet och Adeln behagade Mfä votera.
Då det lyckats Bolaget allthittills, att ej gå suplicando tillväga, men blott anmäla sig till tvångslån eller utskrifva gärder, bör man val ändå väga ödmjukt anhålla, att dess Coryphéer täckas upphöra attsmäda Representationen och påbörda den, att hafva våldfört Bolagets rättigheter: detta ädelmod bör väntas af segraren slug var emedlertid den som vetat ingå och hålla ut i detta efter vanlig beräkning ej särdeles låfvande Bolag: nu visar det sig. emot de ordinsirt klokas förmodan, att Bolaget får allt hvad det åslundar. Det torde i alla fm 11 bäst upplysa min mening, att ställa Södertelje CalialBolag sorn ett frappant motstycke. Säkert gör det, utan skryt och fordringar på Staten med tredubbelt större egne uppoffringar mer Bil. till Ridd. o Ad. Prat. IX Band. 7 g3 Dm 17 Octobff. m, allmän nytta __ än genom Gotha Canal någonsin kan verkas, men jag glömmer, att nyttan ej får vara Statsmannens ändamål blott bisak. Jag hemställer sluteligen till allmänna omdömet, hvem är största patrioten, den sorn oponerar sig alltid och allestädes emot sitt Fäderneslands skuldsättning samt sjelf gör och jfrar för enftildta uppoffringar efter råd och lägenhet till gagneliga och ärorika företag; eller den, som på det allmännas bekostnad bygger sig ärestoder och segrande befordrar corporationers fördelar? N:o a» Grefve von Rofen, Robert'. Som detta är första och förmodeligen det sista tillfälle jag haft att inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln tala om skogshuahållning i allmänhet, hoppas jag Högloflige Ståndet ursägor mig hvad jag nämner innan jag skrider till hufvudsaken nemligen Höglofl. Utskottets Betänkande. Vid de flesta Riksdagar jag öfvervarif, har blifvit taladt om en förbättrad skogshushållning, man ingenting derom faststäldt. Men vid 1817 års Riksmöte fann Kongl. Ms;jt och Rikets Ständer den af stor vigt och nödvän - Dan 17 Oolober f. «>. cl i gnet.
Ecklesiastikstatens underhåll finnes infördt är det belopp, territorial-församlingarnes Pastorer, Komministrar och kyrkobetjente, samt Tyska, Finska och Danviks-församlingarnes presterskap och kyrkobetjente åtnjutit i löneförmåner och inkomster, sådane dessa blifvit till bevillning debiterade. 4. Under rubrik Fattigförsörjning äro upptagna: a) allmänna fattigförsörjnings-afgiften af stadens innevånare: 343,423 R:dr 39 öre, b) böter för underlåten betalning af kronoutskylder: 5,088 R:dr 52 öre och c) kurhus-afgiften: 34,594 R:dr 50 öre. 5. Väghällningskostnad har blifvit uppförd med det belopp, hvartill, enligt numera upphörda Förvalt - ningens af gatuläggningsarbetena räkenskaper, utgifterna för år 1860 uppgått. 6. Till diverse utgifter äro hänförde och beräknade: Böter, ådömde vid stadens domstolar 3,006: 50. Afgift till Riddarhusets kassa 2,535: — Brandvakts-afgift af fastigheter 91,550: 72. Inqvarterings-afgift af hus och borgerlig rörelse 1,958: — D:o å Borgerskapet uttaxerade medel, som till Beinedlings-kommissionen ingått 57,839: 9. Till skolinrättningar, omkring 82,602: 25. Kostnad för gatulyshållning 102,216: 91. D:o för gators renhållning 103,453: 43. Summa Runt R:dr 682,398: 75. Af orsaker, som i förut afgifna femårsberättelser äro nämnde, har uppgift å kostnad för stadens styrelse och för skjutshållning icke kunnat i tabellen inflyta. 6. Politi.
Riksdag, som på det i 54 §■ omförmälda sätt blifvit sammankallad, sammanträder å Sextionde dagen ef ter den, då StatsRådet sist bordt kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöra låta. §. 56. % 5- Infaller tid till lagtima Riksdag inom fyra månader efter den dag, då Interimsstyrelse, enligt 5o, 5i, 52 eller 53 §. bör urtima Riksdag kalla, då kallas icke till urtima Rikdag, utan om längre tid, än Sjuttiofem dagar, återstår till den i 4g $• utsatta dag, kungöre Interimsstyrelsen, att de, som för nästinstundande lagtima Riksdag väljas till Riksdagsmän, äga sammankomma före sistnämnda tid å viss dag, dock icke tidi■ gare, än Tretio dagar efter den, då kungörelsen i hufvudstadens kyrkor uppläses, ej heller före den Tionde dagen i September månad. §. 57. ' R. F. §. 50. Riksdagarna skola hållas — —- — —. för Jfr. R.O. §. 5.Riksförsamlingens frihet — —• i samråd med Riksförsamlingens Fullmäktige i Riks-Banken och Riksgälds-Contoiret, en annan Riksdagsort, dit Riksförsamlingen kallas. §. 58. R. O. §. 8. Uti de i 5o och 5i §. upptagna tio mil från valort belägen vistelse/ och må de ej återkomma, ej heller ut - Conslitulions-Ulskotteis Memorial, Nto 68. s3 ländska sändebud i landet inlåtas förr, än i de två först åberopade händelser om Riksstyrelsen blifvit förordnadt, i den tredje den omyndige Konungens förmyndare blifvit utsedd eller, i de båda sist nämnda ett nytt Konungahus blifvit utkoradt samt, då Throntn ledig är, blifvit stadgadt, huru styrelsen föras må, intilldess densamma af den valde Konungen emottages. Riksförsamlingen förklare dä förbudet hafva upphört. §. 59.
Ridderskapet och Adeln ingifvet anförande af ^r Nordemnekar F. W. deruti han fastat uppmärksamheten påTtskilUg [01 men te brister 1 kreditlagstiftningen och dervid serskild/ anmärkt llhatdladefårSéniH v .''frdslösjlet lonkuismatsör i „llmä„l,et kontroll, dels ock flere hos v/llofl. BoJgaLiiÄ K'\ A\S“ndler. och Lundelius väckta motioner, innefätlande°förLs tetir rdr,?/u?L^rinijf Utskottet sig hora folja°den ordning^ fcrfnled* & rt:“ **« “»<*«»Ä rernl*ck°Lti%;cmrt:z/ör esendoms aftMmde tiU b“*«* - ftljSf1 m’H fnmSim‘' ‘»ilb rid allrädesansöknfng3 ediil^.X 7 Lag-Utskottets Betänkande, N;6 8j. uppteckning af allt cl et han cger, 1 löst och fast, af alla fordringar, af all gäld, så ock af alla böcker, handlingar och skrifter, som boet röra; i 4 §, att om gäldenären ej fogat sådan uppteckning vid ansökningen, densamma cj mä upptagas; och i 8 §, att konkurs skall anses börjad, när gäldenärs ansökning upptagen är. Uti dessa stadgande!! hafva Herrar Arnherg och Almgren föreslagit den föiändring, att den omständighet, att gäldenären ej vid afträdesansökningen fogat otnfönnälde uppteckning, icke må utgöra hinder för ansökningens upptagande och konkursens början, utan borde i sådan händelse, enligt Herr Almgrens åsigt, antingen gäldenären åläggas att, inom viss lid, ingifva en fullständig bouppgift, eller Rätten låta verkställa densamma genom dess eller Kronans betjente, vid hvilket förhållande gäldenären dock ej skulle ega alt ansökningen återtaga.
Jag tror, att begreppet, huruvida detta är en bevillningsfråga, eller icke, reder sig lättast, om man Öfvergå:- lill de särskildta villkor, sorn äro i grundlagen föreskrifna så för ekonomiska som för bevillningsärenden. Villkoret i ekonomiska ärenden är, att Stäuderne blott äga önskningsrätt, villkoret för hevillnings-ärenden åter att Ständerne deri öga beslutanderätt. Skilnaden deremellan är så tydlig, att den är ssår att sammanblanda. Frågan om förbud skall existera eller icke måste såvida vara en ekonomisk fråga, som Ständerne deruti blott äga önskningsrätt; men jag bestrider icke alt den öfvergå:- till bevillningsfråga, så snart önskningar framställas att borttaga förbud; ty då inträder forst frågan om bevillning. Nu har, då den ekonomiska frågan är afgjord genom 3:ne Stånds beslut, frågan icke inträdt på beviliningens gebit; den kan icke sägas blifva bevillningsfråga, förrän den ekonomiska frågan är afgjord på det sätt att förbud är borttaget. Tre Stånd hafva likväl beslut it, alt förbud skall qvarstå. Nåväl! huru vill man då tala om sammanjemkningar? Jag bestrider inbjudningen, under begäran om delning af frågorna, på det jag må kunna bifalla den ena och alsia den andra. Den 16 Januari f. ni. •97 Frih. II a m i Iton, Hugo: Mig synes sora denna i sig sjelf enkla finga hade blifvit allt mer och iner invecklad under diseussionen. Först uttalade en värd ledamot, som skäl emot bifall till motionen, sina egna åsigter i frägan om förbud. Den saken är så genomarbetad, ali någon ytterligare discussion derom icke behöfver bringas å bane. En annan ordade om, huruvida frågan 0111 den bevillning, som är af R o. Ad. åsatt, är af ekonomisk natur eller icke: den frågan hörer ej hit, den till hörer Bevilln.Utskts bedömmande, när det kommer an på att Bevilln.Ulsk. skall bestämma sin åsigt i saken.
Orsaken till här uppgifna förhållanden ligger påtagligen i den rationelt afpassade behandling kreaturen kunna erhålla vid en anstalt, hvarest allt finnes anordnadt uteslutande med afseende på deras vårdande, såsom ändamålsenliga stallar, täckta ridbanor för motionering vid ogynnsam väderlek eller under årstid, då halka och snö göra denna öfning förenad med våda, tillgång till erfaren läkare, som dagligen visiterar hästarne för att vid första sjukdomsyttring öfvertaga deras behandling, samt slutligen en öfvad, af befäl kontrollerad stallpersonal, som dygnet örn nied punktlighet bestrider hästarnes vård; alla dessa fördelar, hvilka hos den enskilde icke stå att finna, åtminstone ej förenade, måste ovedersägligen, der fråga är om hästens bibehållande, gifva stuteriet ett bestämdt företräde såsom förvaringsställe för de afvelsdjur, staten med stora, omkostnader danat. Också grundar sig Rikets Ständers Revisorers antagande, att idéen om hingst-depöters ändamålsenlighet skulle vara frångången vid de tvänne andra stuterierna, på en irring, alldenstund vid Flyinge, hvarest utplacering äger rum, den endast gäller 20 hingstar, under det att 15 fortfarande underhållas såsom depöt-beskällare, samt från Ottenby, som, i anseende till sitt från fasta landet afskiljda läge, aldrig varit afsedt till liingst-depöt, likväl årligen utsändas någ^a hingstar till norra delen af Oland och de orter af Småland, som deraf äro i största behof. Den med Flyinge-hingstar vidtagna åtgärd har ej heller varit framkallad deraf att hingst-utföringsmethoden befunnits mindre ändamålsenlig, utan föranleddes densamma af nödvändighet att bereda utrymme och tillgång för det nya stuteri, hvarmed år 1849 gjordes början vid denna kungsgård och vid hvilket tillfälle de hingstar, som voro minst passande att bibehålla för stuteriet, i stället att till låga priser försäljas och derigenom gå förlorade för afveln, öfvertogos af enskilda personer utan anspråk på ersättning för underhållet, men med åliggande, att ställa dem allmänheten tillhanda.
De tryckta Persea del-sammandragen öfver Varu-Importen och Exporten lemtia nöjaktiga besked i detta fall; men dä dessa äro af en allt-? för stor vidlyftighet att nu omtrycka och här bilägga, samt en ökad eller minskad Tull-uppbörd i detta hänseende medför lika säker bevisning, så har Utskottet låtit författa Calculen N:o 6,f£ som visar i hvilken betydlig mon Tull-]!, uppbörden stigit ifrån och medér 1 Sta3;\ ^ och då deraf jemväl inhemtas , att Ex-ji1 port-tullen stigit till dubbelt belopp, i?" emot hvad den utgjorde åren 1823 och ^ 1824, oaktadt Utförsels-Tullen å träd varor härefter blifvit af Kongl, Majrt nedsatt, så tvekar Utskottet icke att häraf draga den slutsatts, att det hufvudsakligen är den fria Inoch Utförselsrätten, som vållat möjligheten af en Ökad export, Men hvad som ännu mer bekräftar Handelns tilltagande liflighet, är det ökade antalet af Inhemska och UtIänd-\^ ska Fartyg, som under senare åren afT ! gått till och ankommit ifrån Utrikes/- Orter. Tabellerna Nrris 7 och 8 visa detU, oväntadt fördelaktiga resultat, att anta-Ig? jet af Svenska Fartyg, som besökt Utrikes( £* j 2 Bevilhiings-Ulshottets Betänkande IY.o 27. Orter, år 1827, uppstigit till nära hälften mer, än de utgjorde år 1825, jemte det att deraf inhemtas, hvilka Stapelstäder som haft mer eller mindre communication med främmande Länder.
St:r uti underd. skrifvelse af d. lj Nov. 1828, det de ansågo en fullständig omskapning af de dåvarande Länsliospitalen, med undantag af det på Gottland, hvarmed ett serskildt förhållande inträffar, böra vidtagas på det sätt, att, genom dessas förening, åtskillige CentralHospital bildades, för hvilkas fullkomligare inrättning nödig tillgång kunde vinnas, genom den sålunda uppkommande besparing i utgifterne; hvarvid Betänkanden, N:o 2.48. 211 bestämmandet af desse CentralHospitalers antal oell förläggandet deraf på sådane ställen, der tjenlige Byggnader redan voro för banden, borde bero af en närmare undersökning och pröfning af hithörande omständigheter med hufvudsakllig hänsigt till förändringens ändamål och dess utförande med förut befintliga tillgångar. I den öfvertygelse , att, för Hospitalslnrättningarnes bibehållande uti, ett förbätlradt skick, en närmare tillsyn dervid vore nödvändig och borde ät en på stället organiserad Styrelse öfverletnnas, funno B. St:r äfven nödigt, att de föreslagne CentralHospitalen ställdes under omedelbart inseende och förvaltning af närmast varande Lazarettsoch Curhus-Direction, i hvilken Stiftets Biskop borde intagas såsom Vice Ordförande, eller den Prestman, han i sitt ställe kunde utse, erhålla inträde såsom Ledamot, då Dilectionen äfven finge inom sig välja enannan Vice Ordförande; och borde af denna Direction bero, att, efter som det med Hospitalets förmån kunde anses förenligt, uppdraga Sysslomans-befaltuingen åt Hospitalets Läkare eller Predikant eller ock åt någon annan person; i följd hvaraf SeraphimerOrdensGillets directa befattning med Hospitalslnrättningarne i Biket skulle upphöra och ingen annan åtgärd dermed tillkomma OrdensGillet, än den, som, enligt K. Instructionen d. 17 Dec. 1817 tillhör detsamma, i anseende till Lazaretten i Biket. Och ansågo B.
Ofverläggningen om denna punkt ansågs nu fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till bifall å l!tsk:s förslag i denna del, sedermera till instämmande i BorgareSt:s i afseende på förevar, punkt fattade beslut, och slutligen till bifall å Frih. Cederströms förslag lill instämmande i BorgareSt:s nyssnämnde beslut, med uteslutande af orden ”dragna pä Hamburg eller Altona;” men alla dessa proposcr besvarades med så blandade ja och nej, att H. Ex. fann sig icke kunna bedomina hvilkendera bland dem R. o. Ad. ville bifalla. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, behagade ännu en gång framställa propos. på instämmande i BorgareSt:s beslut. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Jag bade samma vördsamma anhållan att göra i afseende på Utsk:s förslag. Hr Mannerskantz: Jag är alldeles förekommen af Hr Bråkenhjelm och anhåller, all propos. på Utsk:s förslag måtte komma först. FL Ex. Hr Gr. o. Fjandlm. förklarade, det han ansåg sig böra förnya propos:rne i samma ordning, som förra gången blifvit följd, och hemställde derefter, om R. o. Ad. bifötle Utsk-.s förslag i förevar, punkt. Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå II. Ex. förklarade, det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande. Friherrarne Stjernstedt och Cederström begärde votering. I anledn. häraf och med afseende på bestämmandet af contra7 H. 29 154 Den 7 Februari. proposm, erinrade II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, om olikheten af de yrkanden, som blifvit framställde af Frih-.ne Stjernstedt och Cederström, hvarefter Frih. Cederström begärde ordet och yttrade: