Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes dörr stod öppen för alla slags lidanden och för alla olyckliga, hennes sinne var öppet för alla tidens frhgor; men hon ' lefde och handlade i siidan fullkomlig glömska af sig sjalf, att, om man fann det helt naturligt att beratta henne alla sina bekymmer, gjorde man sig samvete af att begara det minsta förtroende rörande hennes eget lif. Hon hade i det Nya Testamentet last Jesu ord till den rike mapnen: " 581; allt det du hafver och gif de fattiga ", och detta ord hade blifvit hennes lifs dolda valspriik. Man skall kanske langre fram kunna afgöra, till hvilka ytterligheter detta behof af försakelse drifvit henne. Af fruktan att skada hennes kara minne, vill jag icke dröja vid vissa detaljer. Hon hade gifvit allt, hon hade gifvit sig sjalf, och offrets storlek kunde icke p&amp; ett battre satt motsvaras, an genom den ansprAkslöshet, hvarmed det utfördes. " Det &amp; r ett helgon utom kyrkann, hllrde jag en dag sagas. Detta uttryck föreföll mig betecknande. Det lif af sjelfförsrrkelse, som M: me de Barrau förde, var helt visst genomtrangdt af Evangelii anda; likväl lefde hon utanför alla kyrkliga samfund. Jag beklagar för henne sjalf den isolering, livaruti hon fortsatte att lefva, ty hon bör hafva lidit deraf; jag beklagar det annu mera för vira kyrkors skull. DA det ar de ytligt sinnade, som öfvergifva vAra tempel, hafva vi m&amp;- handa skal att tanka, att det a r vart allvar som förjagar dem; men d&amp; det gäller ett lif, helt och hillet egnadt At Guds och manniskors tjanst, a r det vAr pligt att ödmjuka oss och att fraga oss sjalfva om det icke ar vAr liknöjda kristendom, som bar det största ansvaret. Ett helgon utom kyrkan .. icke endast p8 grund af den stallning hon intog i afseende p&amp; kyrkosamfunden, men i synnerhet med anledning af den slrskilda priigel, hvaraf hennes verksamhet stämplades. I afseende p&amp; andlighet, finnes annu mycket kvar af den katolska uppfattningen.
Från nyss uppgifna hemmantal böra väl afdragas deruti inberäknade boställen samt hospitalsoch kyrko-hemman; men äfven efter afdrag af alla dylika hemman lärer samma Fögderi innehålla det största antalet egentliga kronohemman. Om än åboerne å nu ifrågavarande hemman inom en eller annan landsort i allmänhet ej kunna utan svårighet anskaffa den obetydliga summa, som för skatteköpandet af deras innehafvande hemmansdelar erfordras, kan sådant likväl ej antagas vara förhållandet med innehafvarne af de uti Sveriges bördigaste provinser belägna kronorusthåll eller de inom Örebro Läns Bergslager befintliga krono-bergsmanshemman, hvilka sistnämnde, oaktadt dt mångfaldiga under sednaste åren verkstälda skatteköpen, ännu lära utgöra tillsammans öfver 240 hela mantal. Det af Comiterade omförmälda besvär för kronobetjeningen samt de uppgifna kostnaderna för kronohemmans åboerna torde, älven med bibehållande af skatteköpen, kunna för framtiden i väsendtlig mån förminskas eller förekommas genom ändrandet eller upphäfvandet af nu gällande stadganden, angående dels syners förnyande hvart tredje år och dels förrättandet af skattevärdering vid de tillfällen, då den i allmänhet bestämda skatteköpeskillingen anses icke motsvara kronohemmanets värde. Enär å Kronans utarrenderade egendomar ekonomisk besigtning endast hvart femte och laga husesyn blott hvart tionde år behöfver hållas, synas de i allmänna lagen hvart tredje år föreskrifna undersökningar, angående vanliga kronohemmans bebyggande och häfdande, under nuvarande förhållanden destomindre nödvändiga, som, efter det meranämnde hemmans åboer, likasom deras lagliga arfvingar, derå erhållit en nästan orubblig besittningsrätt, det enskilda intresset utgör den tillförlitligaste garantien emot dessa hemmans vanhäfdande. I öfverensstämmelse med nu anförda åsigter, hade, enligt mitt förmenande, Comiterade altså, i stället för att tillstyrka skatteköpens upphörande och alla kronohemmans öfverlåtande till nuvarande åboer under skattemannarätt, bordt i underdånighet föreslå: l:o.
Jag anser detta vara tillräckligt och nyttigast, ty derigenom kan man få flera och sammanstämmande förhållanden att jemföra, och deraf draga slutsatser för framliden. Sålunda skulle jag önska, alt berättelserna inskränktes tili hvart 5:te år. Jag ber om ursägt, att jag varit så vidlyftig, anhållande om ålerremiss af betänk, med de anmärkn:r jag gjort. Frih. Boye, Ludv.: Då jag tacksamt slutar mig lill den reservation, sorn Hr Biskop Agardh inom Utskjn afgifvil, hvars förslag lill sammanjemkning mellan föräldraundervisning oell skolundervisning äger i min öfvertygelse ett oändligt stort företräde framför den tvungna efterhärmningen efter Preussiska och Sachsiska uppfostrings-anstalter som Utskins betänk, framställer; då jag således gillar och önskar antagande af Biskop Agardhs reservation, — utber jag mig att få fästa R. o. Adis samt Utsktns uppmärksamhet på den, sorn jag tror, bristfälliga grund, på hvilken Utsk:n baserat sitt betänk. — jag menar principen om Statens rätt att intränga på föräldraväldets område; och i sammanhang dermed torde det tillåtas mig att ådagalägga den uppenbara motsägelse mellan premisser och tillstyrkanden, som på några ställen så märkvärdigt framstår i Ulskais betänkande.
Däremot förefaller nödvändigheten till ständigt nattarbete litet jfverdrifven. Det behöfver väl ändå ej inträffa mer än en och annan gång, att de behöfva sitta uppe till 2 a 3. Följderna af dessa ej synnerligen välbetänkta anordningar visade sig äfven vid senaste kurs genom en alldeles ovanlig manspillan i den s. k. praktiska examen (telegrafering), i det att fjärdedelen af eleverna sedermera nödgas komplettera denna examen i hemorten. Ingen föreskrift om föregående praktisk öfning finnes. E. Husmoderlig almanack. Januari. Januari månad kräfver jämförelsevis få extra göromål inom hemmet; men ett omtänksamt öga upp täcker dock hvarjehanda som kan vara värdt att ställa med. D e ännu fulla förråden af vinterfrukt, grönsaker, sylter, ägg, korf, salt kött (af hvilket senare en del kanske nu först är färdigt att sändas till rökning) m. m. behöfva en ständig tillsyn; — den nu till en betydlig tjocklek hunna isen på sjöarna påminner, att det är tid att upptaga och inlägga is i iskällaren; — under hösten samlad fjäder underkastas en granskning: om det ännu ej blifvit så mycket, att det lönar mödan att sprita den, förvaras den fritt hängande i glesa säckar; — blomstervänner syssla med sina blomsterlökar; och i de gamla goda hemmen höres nu spinnrocken surra, medan väfstolen entonigt slår takten därtill. Vid plundring af julgranen tager modern tillvara alla prydnader, som kunna användas åter igen. Vanligen upptäcker man då några ovälkomna vaxfläckar på duken eller mattan, där granen stått. Dessa aflägsnas bäst: a) Från golf mattan: Man skrapar bort vaxet med en slö knif och borstar efter med sprit; skulle en återstod af fläcken vara kvar, torkar man bort den med en i benzin doppad lapp. b) Från ylleborddukar; Man blöter fläckarna med eter, Hoffmanns droppar eller sprit och pressar dem medels tyngd mellan fuktadt läskpapper, eller man upphettar i kakelugnsnischen en ren linnelapp, tills den börjar bli svedd, och låter försiktigt vaxet uppsugas af denna lapp.
I afseende på öfriga under denna HuiVudlilel uppförda anslag, deri förändring icke ifrågakommit, hafva dessa anslag blifvit uppförda till enahanda belopp, som vid sistlidna riksdag bestämdes; dock att för jemnande af Hufvudlitelns slutsumma, förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. Jör Sföpirsvars-deparlernenlets Kansli-expedition blifvit ökadt med 10 R:dr 74 öre; hvarigenom Hufvudtitelns samtliga ordinarie anslag komma att uppgå till en summa af 3,593,700 R:dr. Uti Högstberörda nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof har E. K. Majit, under åberopande af de i Stalsråds-prolokollel utvecklade skäl, äskat följande, till fyllande af utomordentliga behof vid sjöförsvaret erforderliga, särskilda eller extra anslag, alt, dels på en gång, dels med en tredjedel ärligen, under nästa statsregleringsperiod utgå, nemligen: 11:o. Till åtskilliga angelägna arbeten och anskaffningar vid flottans stationer 200,000 R:dr, att med en tredjedel årligen utgå under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. 3*2 Exp edit io n s - Uts k otte ts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 144. Enligt hvad
Sådana jernvägar, som den ifrågavande, äfvensom den föreslagna föreningen af sjöarne Barken och Wessman, äro, efter min öfvertygelse, af ett så öfvervägande gagn för det allmänna, att, om det äfven vore fråga om en större upoffring, än den här ifrågaställde, jag anser densamma böra tillstyrkas. Då således här är fråga om att genom en ringa upoffring ä Statens sida vinna en betydligt minskad produktions-kostnad för det råäfnne, som finnes i Norbergs bergslag, äfvensom en ansenligt ökad produktion deraf, jemte lättad rörelse i allmänhet, så är detta ett tillräckligt skäl för mig att yrka bifall å StatsUtsk:s Betänk. 1C Den 4 Oktober f. m. Frih. Raab: I denna fråga kan icke heller jag dela Hr von Hartmansdorff» mening, i synnerhet, då han användt ett argument, som liknar ett af dem jag begagnade, då frågan om jernvägarne för södra Sverige förevar. Hr von Hartmansdorff har nemi. sagt, att de summor, som redan blifvit beviljade för den ifrågavande orten, äro redan så stora, att det tyckes vara ett öfvermått af välvilja för samma ort, i jemförelse med andra. Jag kan emellertid icke finna annat, än att det är skäl att fullfölja hvarje system, som man börjat. Det är också derföre som man beviljat anslag för fullbordande af Strömsholms kanal; denna kanal kan icke komma att gifva så stor inkomst, innan den nu ifrågaställde jernvägen blir färdig, och fördenskull synes mig fullbordandet af Strömsholms kanal och fullbordandet af Norbergs jernväg äro tvenne saker, som böra ske samtidigt, enär derige-' nom begge komma att lemna större inkomst än livar och en för sig kan göra. Hvad beträffar ifrågavande jernvägs-anläggning, böra vi erinra oss, ätt redan betydliga summor derpå äro nedlagde samt att af de 28,000 alnar, som den kommer att omfatta, redan melan 8,000 äro fullfärdiga, hvarjemte åtskilliga andra arbeten äro utförda, hvarigenom'banan kan anses lill hälften fullbordad.
Vid bedömmandet af så gamla och invecklade förhållanden vore det dessutom tänkbart, att icke allenast olika Under-rätter, utan äfven olika Divisioner af samma Öfver-rätt kunde uppfatta frågan om hemmanens äldre natur från olika synpunkter och stadna i olika beslut, hvaraf ojemnhet och en stor missbelåtenhet skulle uppstå. Antagande tillika, att hufvudsakliga afsigten med den af Riksens Ständer begärda domstolsundersökniug varit, icke egentligen att tillvinna Kronan en opåräknad ringa fördel på de Halländska kyrkornas och presterskapets bekostnad, utan snarare att betrygga hemmansåboerne mot alltför höga och betungande afgälder till kyrkorna, samt bereda dessa åboer en möjlighet att till hemmanen förvärfva jordegandeoch dispositions-rätt, föreställde Herr Statsrådet sig, att detta ändamål kunde vinnas hastigare och på en enklare, mindre besvärlig och kostsam väg, utan att derigenom förnärma hvarken Kronans förmenta rätt eller åboernes billiga anspråk eller kyrkornas och presterskapets liäfdvunna rättigheter; i hvilket hänseende Herr Statsrådet äfven afgaf ett i Statsrådsprotokollet omständligen intaget och af Kongl. Maj:ts öfrige Rådgifvare på de anförda skälen jemväl godkändt förslag till uppgörelse härutinnan utan domarens mellankomst, med anhållan att Kongl. Maj:t måtte täckas derom till Riksens Ständer gora nådig framställning. Emot detta underdåniga yttrande har Konstitutions-Utskottet trott sig böra erinra, att den utredning af Statens eller kyrkornas egande-rält till de Halländska så kallade kyrko-hemmanen, som Riksens Ständer genom deras ofvannämnde underdåniga Skrifvelse åsyftat, är oundgängligen nödvändig, så vida åboerne skola kunna sättas i tillfälle att köpa samma hemman till skatte; och att visshet i berörde hänseende icke kan vinnas utan genom laga undersökning.
St:r måtte uti aflåtande underd. skrifvelse meddela, att de för deras del medgifva, att Nätra och Själevads socknemän må ega att till skatte lösa fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande skär, holmar och fiskevatten”, så synes Utsk. icke hafva gjort sig reda för de vilkor, hvarunder Kronans fisken i allmänhet till skatte försäljas. Vid föreg:de Riksdagar hafva R. St:r härom fattat beslut, som af K. M. blifvit sanctioneradt. Det tillgår nemi. på det sättet, att fisket utbjudes på offentlig auktion, sedan å detsamma först blifvit faststäldt en ränta, hvilken motsvar medelbeloppet af hvad det undet de 3:ne sista arrendeperioderna inbringat till Staten. Enl. de för Kronofisken stadgade grunder, hafva strandegarne optionsrätt att öfvertaga fisket för den högsta köpeskilling, som erbjudes. Nu har Utsk. föreslagit, att Nätra och Själevads socknemän skola ega att till skatte lösa fisket, men Utsk. synes dervid icke hafva tagit i betänkande, att om ett fiske af den betydenhet, som det ifrågavande, hvilket gifver 120 T:r strömming i ränta, skulle på auktion utbjudas, så stiger denna summa betydligt högre. Om således Nätra och Själevads socknemän skola få rättighet att lösa sig till fisket för den summa, som på auktioner, med optionsrättighetens iakttagande, bjudes, så synes denna rättighet icke blifva serdeles afundsvärd. Skulle åter StatsUtsk. anse, att dessa ofvannämnde grunder icke skola vid skatlelösningen följas, så får jag förklara, det jag icke vet hvilka andra, som skola tillämpas.
N:o 7. ^B) Sammandrag öfver TaxeringsLängderna N:o 5 uti N. N. Fögderi för år 18 N. N, Socken N. N. dito N. N, dito Sorn innehafves under | Bostalls-ratt. Hem man. 3° Afgift af Embete och Tjenst. LägenQvarheter, nar, < < OJ: BJ, rt* eu > i* M* H fi> H 1 <S> a 3 fia b» ■ * 3 15 1 2 I Procent af Löneinkomst. 3 - 3 H 2400 > crT 24 k t procent af Löneinkomst. 4000 ► 80 å 5 procent af Löneinkomst. 3 “ S-H 3000 9° (Lit, O. till JT;r 17 i Bill, till RiksSt, Prot. 1817 1818. ftte Sami.) I Summa 194 > N:o 7. (C). Sammandrag Öfver TaxeringsLängderne N:o 3 uti N. N. Fögderi för Ir 18 Egendom, tfiIhörige Kongl. Majit och Kronan • Hemman, Lägenheter. Qvarnar, > Lägenheter, som betala 30 proCent tJQ* Mantal. Värde i Tusent Antal. Värde i Tusent Antal. < »n Dfl> H c CA n O O •1 ft för Arrende > 3 w Afgift, W »1 « Qvarnar. > —1 K Värde i > | Värde i > <1 t): O» U 3 H OJ H tu H tu i? a O 3 tu ♦ CA fl) 3 tu I I O a» 3 I 10 34 Egendom, tillhörig allmänna Bolag. Hem man. 15 Lägen heter. <¥ Egendom , tillhörig fromma Stiftelser, Hem man. Frälse, i LagenQvar.. Räntor. Heter. nar, 25 36 (Ift, P, till Nit 17 i Bihang till RikjSt. Pro t, 1817^1818< }!ie Sami.)
Det synes mig nemi., som om ett företag, hvilket kostar så pass mycket, väl borde, så vida det af staten skall understödjas, visa sig vara af någon vidsträcktare nytta, än som blifvit uppgifven enligt protokollet, som hölls vid det af K. M:s Beflede i Westerbottens län med vederbörande soekne-ombud utlysta sammanträde, hvarvid endast de omkring den nya vägen belägna tvenne socknar sade sig af densamma hafva någon nytta, under det de öfriga för företaget ej hyste det minsta intresse. Att, för öfrigt, förbindelsen med residensstaden skulle vara af någon så särdeles vigt för den ifrågav:de delen al länet, som ligger helt nära länsgränsen, tror jag för min del icke, ty då det är kändt att i denna del af Norrland den naturliga kommunikationsleden går nästan från norr till söder, och att den väg, som blifvit föreslagen mellan Fredrika och Björna, för att der möta den till Örnsköldsvik ledande vägen, snarare går i denna riktning, än den mellan Öhrträsk och Umeå, samt slutligen, enligt de upplysningar, som jag inhemtat af personer från denna trakt, att den naturliga vägförbindelsen är en helt annan, nemi. den, som leder ner till Ångermanna-elfvens flod - Den 5 September f. m. 173 område, måste jag, i likhet med Frih. Tersmeden, anse denna fråga outredd, och såsom sådan lätteligen till nästa riksdag kunna anstå; och får jag således anhålla om propos. på afslag å ifrågav.de punkt. Gr. Taube, Henning Adolf: I)å jag hör till dem, som äro varmt intresserade för att Norrland måtte erhålla sina billiga anspråk på lättade kommunikationer uppfyllda, torde detta vara ett tillräckligt skäl för mig att afgifva min röst för detta förslags antagande. Hos dem, som för afslag af denna punkt anfört, att förevarande fråga ännu ej vunnit en tillbörlig utredning, kan jag omöjligen underlåta att förfråga mig, hvad de anse för en fullständig utredning af en så beskaffad fråga, om ej hörandet af kommunernas innevånare och granskning af på vederbörligt sätt upprättade och insända kostnadsförslag, hvilket allt här egt rum, kan så kallas.
Att ett anslag af 600 R:dr Runt i månaden var tillräckligt år 1834, bevisar just, att det nu måste vara otillräckligt, alldenstund lefnadskostnaderna sedan dess äro betydligt ökade. Gå vi ännu längre tillbaka än till 1834 års Riksdag, så skola vi finna, att Landtmilis och Talmännens arfvode då var betydligt högre, lin det nu föreslagna, utom vid de Riksdagar, väl föreslåendes, då Landtm, afsade sig anspråk på alla löneförmåner. Vi hafva af den förste värde talaren, Frih. Äherhjelm, hört Landtrms önskan Uttalad, det hans arfvode ej måtte bestämmas till högre belopp, än hvad det blifvit i tvenne andra RiksSt. föreslaget. Till följe häraf anser jag det vara R. o. Ad:s pligt, att, i en fråga af denna beskaffenhet, ställa sig hans önskan till efterrättelse; jag för min del instämmer således i den af den förste värde talaren gjorda framställning. En annan värd talare har, dels genom att önska upläsning af en ledamots af BondeStit i ämnet afgifna reservation, dels genom en sednare gjord framställning, tillkännagifvit, att den egentliga anledmn, hvarföre en nedsättning i arfvodet nu borde ske, vore den, att det i -en framtid skulle lända till stor fördel att hafva något bestämdt afgjordt i alside på denna aflöningsfråga, enär beslutet härom ovilkorligen skulle komma att stå i sammanhang med den förestående löneregleringsfrågan. Emot en sådan upfattning af frågan får jag i allo protestera och förklara, att en nedsättning i arfvodet för Taimännen på intet vis kan åberopas som prejudikat vid bestämmande af lönerna för erabetsoch tjenstemän. Hr Wästfelt, Nils: Jag har ej begärt ordet, för att på något sätt motsätta mig det af StatsUtsk:t föreslagna arfvodet för Landtm. Jag har endast gjort det i afsigt att få uttrycka mia 384 Unn 21 December. tacksamhet för Hr Grin o. Landtm, för det meddelande, lian enskildt afgifvit till Frih. Åkerhjelm.
Detta är likväl någonting, som aldrig blifvit begärdt. Beträffande det förslag, som Hr Stuart anfört, så tror jag det blifva orättvisare än det andra, ty att taga en fix summa och multiplicera för alla, kan ej innebära någon rättvisa, och man har aldrig lyckats, utan att taga en ‘tigande skala för att finna bevillningsbeloppet. För dem, som hafva lägre inkomst, blefve det för mycket att multiplicera med 4 eller 5. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorde yrkanden på återreiniss och afslag å den ifrågavarande §:n, framställde H. Exc. propos. på §:ns återremitterande och, dä dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande. Härefter föredrogos och biföllos så väl TJtsk:ts yttrande nederst å sid. 43 i Bet:det ang. formulärer för debetsedlar m. m., som ock TJtsk:ts öfverst å sid. 44 gjorda hemställan ang. öfverlemnande, af bev:s-stadgan och instruktionen för taxeringsförräftningarne till K. M:ts nådiga fastställelse. Sedermera företogs till pröfning Utsk:ts förslag till förordning ang. mantalsoch skattskrifningarnes förrättande. Ingressen, Bifölls. § 1. Gr. Mörner: Jag vill endast i afs:de på förekommande föreskrift, att skattskrifningarne icke skola taga sin början förrän i medio af November, anmärka, att de kunna utsättas hvilken dag som helst i medio af Nov. Denna månad har blifvit antagen, emedan flyttningarne om hösten då försiggått, och man således, när November månad inträdt, kan börja skattskrifningarne när sorn helst. 272 Den 18 Maj o. m. Gr. af Ugglas: Jag vill icke orda om huruvida det kan vara bättre att börja tidigt i November elier icke med skattskrifningen, men någon förändring har icke här blifvit införd, utan hvad som här är föreslaget öfverensstämmer fullkomligt med hvad nu gällande bev:s-förordning föreskrifver.
Obestridligt är väl, att Utrikes Depart:t handhafver Norriges alla utrikes angelägenheter, och således är frågan helt naturlig. Åliggandet för representanten att derpå fästa afseende, synes äfven lika obestridligt, emedan deraf beror i hufvudsaklig mån, huruvida man kan bifalla eller göra anmärkn. vid den 373 Deli 24 Mara. föreslagna summan. Min röst blifver emedlertid fotad på den af Utsk:s minoritet upgifna grund, elter hvilken anslaget till UtrikesMinistern bestämts till 20,000 R:dr. Jag vet allt för väl, att den representationskostnad, som är förknippad med hans embete, fordrar en stor aflöning. När jag tager detta till beräkningsgrund, fordras en tillökning af 8.333 Rdr 16 sk., som böra af Norska Statsverket utgå, och om så sker, har jag intet deremot. Att så sker, slutar jag af ordalydelsen i Betänk., som icke otvetydigt innehåller, att i alla de utgifter, som i och för Norriges räkning bestridas, skall detta land deltaga. Ett sådant Norriges deltagande lär naturligtvis blifva enahanda i fråga om öfriga poster inom denna HufvudTitel, så att hela staten bör på sådant sätt blifva ganska tillräcklig. Men, såsom jag redan nämnt, inskränker jag mig att instämma i Hr Björcks reservation. Vid l:a punkten lärer för mig icke vara mera att yttra, än yrka nedsättning i UtrikesMinisterns anslag till 20,000 Ildr, men sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst, om La punkten skall nu afgöras, torde jag få fortsätta. Frih. Raab, Carl Adam, anförde dels muntligen dels skriftligen: Den traktat, den s. k. November-traktaten, som blifvit med Vestmakterna afslutad, af hvad beskaffenhet är väl den, och på hvilka vilkor afslutad? Man säger oss, att vi skola vara förpligtade att för Vestmakterna upgifva alla Rysslands direkta och indirekta försök till inblandning i våra territorial områden, hvartill de Norska fiskerierna gifvit anledning.
För artikeln Papperspåsar har uppförts ny rubrik, med hänvisning till Brefpapperskuverter. Ä Papperstapeter och Border utgör tullen i 1863 års taxa 40 öre pr skålpund. PaPPersDå, enligt uppgifter från inhemska tapetfabriker, hela tillverkningskostnaden pr skål-‘‘Tordén pund befunnits uppgå, för simpla tapeter till omkring 8 ä 10 öre; för medelsort till omkring 25 öre oell för finare slag till omkring 66 öre, samt dels hela försäljningspriset pr skålpund blifvit uppgifvet till omkring 35 öre för simpla, till 90 öre för medelsort och till 1 rdr 50 öre för finare sort, dels de allra flesta färger och färgningsämnen redan vore tullfria, och införselstullen å tapetpapper, enligt Komiterades förslag, skulle komma att behörigen nedsättas, hemställde Komiterade, i fråga om Traktaten med Frankrike, att ofvaunämnde tull måtte nedsättas, för år 1867 till 10 öre samt från och med år 1868 till 8 öre pr skålpund; hvarigenom afgiften slutligen skulle komma att stanna vid samma belopp, som den för färgadt, pressadt, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt papper, med hvilka artiklar tapeter och border i allmänhet torde vara jemuförliga. Och hafva de sålunda föreslagna, genom bemälda Traktat jemnväl antagna, tullsatserna äfven här blifvit bibehållna. För Parajin har uppförts ny rubrik, med hänvisning till Stearin. Parafir. Å Paraplyer och Parasoller har tullafgiften blifvit, i likhet med hvad som skett Paraplyer genom Traktaten med Frankrike, nedsatt från 1 rdr 50 öre för sådan af siden eller partoner, halfsiden, samt från 50 öre, för »andra slag», till respektive 75 och 25 öre, pr stycke, hvilka afgiftsbelopp ansetts motsvara 10 procent af varuvärdet. Och för »ställningar» till dessa artiklar har afgiften, med afseende på de tullsatser, som blifvit föreslagna för lackeradt Manufaktursmide, jemnväl i likhet med hvad som skett genom Traktaten med Frankrike, nedsatts från 25 till 15 öre pr skålpund.