Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I21 322 Den 5 December. på den bana från Helsingfors, som öppnades i år för allmän trafik, är spårvidden 5 Eng. fot eller nära 3 tum bredare än den vid våra stambanor använda. Denna ökade spårvidd gifver tillfälle till användande af ännu tyngre maskiner än hos oss, hvilka maskiner säkerligen komma att uppfylla hvad man af dem fodrar, nemi. att få tunga och i förhållande till sin vigt litet värda materialier fraktade för godt pris — ett önskningsmål, som äfven vi eftersträfva; men icke uppnå vi det, om vi bygga smalspåriga banor med svaga maskiner att trafikera dem. Antages nu det af Frih. Raab motionerade systemet för alla banor, som hädanefter här byggas, skola stora olägenheter här uppkomma, då alla dessa banor stöta till redan byggda elier under byggnad varande med olika spårvidd. Man tanke sig en transport t. ex. frän Gefle till Christiania; vid denna transport ifrågakomma icke mindre än 4 omlastningar, nemi. vid Korsnäs, vid Frövi, vid Porla och vid Norska gränsen. Tid och penningar förloras vid alla dessa omflyttningar, en stor personal behöfves, så väl för sjelfva ornlastningsarbetet, som för kontrollen och ansvarigheten dervid; dyrbara byggnader, särskild driftmateriel och maskinverkstäder erfordras på de olika ställena. Tillkommer så att trafiken på olika banor är ojemn, hvarigenom ofta den ena banans driftmateriel vore särdeles behöflig för att göra tjenst å en annan bana, hvilket omöjliggöres genom användande af olika spårvidd, så synes mig dessa omständigheter så öfvertygande, att alla skäl lörefinnas att, äfven med betydande ekonomiska uppoffringar, bibehålla den nuvarande spårvidden, som har visat sig väl uppfylla anspråken på vanlig hastighet och medgifva erfoderlig iastdryghet hos vagnarne, utan att göra anläggningen för kostsam. Frih. Raab: Då jag icke är en man af facket, kan jag ej ingå i fullständigt besvarande af alla de detaljer, som Gr. Cronstedt i sitt yttrande vidrört.
KonglMaj-.t är sinnad i detta för Landthushällningen angelägna ärende öfverse och förbättra förra Författningar. Men will desiförinnan om hwad ändring och förbättring deri mä wara nödig och gagnelig, hafwa inhämtat Riksens Ständers underdäniga utlätande. 6:0 Rong!. Majlis Madiga ?ro/ioFtro» Lil Riksens Ständer angående en förbättrad Tjenstehjons - Stadga: Gifwen pä RiksSalen i Norrköping den 18, Martil 18^0, Dä äkerbruk och näringar icke kunna stötas och drifwas Ntan arbetande händer, besia äter icke sattas i nyttig werk? zo - samhet för Samhället, utan ar genom en wist ordning förs mänerna och skyldigheterna aro utstakade, wisar sig ba>af wigten och angelägenheten af en wal inrättad Tjenste^onsStadga. Mer an et halft ärhundrade är förfluter, sedan den un gällande allmänna Författning härom widtogs. Ef.er den tiden ä' o hushällsanstallterna, landtstötseln, lefnadssätt, Fenninge-och waruwarden, med de flera omständigheter, hwarä en sädan Stadga bör hafwa afseende, sä förändrade at denna äldre Författning ej annat kan, an tarfwa rättelse och förbättring. Länge är öfwer felaktigheterna och bristerna deri klagat: Men om rätta medlen at dem afhjelpa aro alltid olika tankar yttrade. Sä,skedde 1778, dä Kongl. Majus Högstsalig Herr Fader, Konung den lil. Glorwyrdigst i Åminnelse, deröfwer infordrade Riksens Ständers underdåniga yttrande. Under den tid, som sedermera framskridit hofwa ock sädana erinringar sig tildragit, som fordra förra förslags närmare granskning, och sädana uplysningar i de härtil hörande delar wunnits, som säkrare kunna leda til rnälet.
Skulle detta söndergå, eller på annat sätt urståndsättas att för längre eller kortare tid begagnas , vare vederbörande Postmästare eller Gästgifvare skyldige att från skjutsombyte till skjutsombyte, postiljonen, om lian så äskar, med passande åkdon, kärra, släde eller vagn, förse, äfvensom i händelse af behof med kälkar. På de postkurser, der icke postiljon medföljer, åligge den postförande att lämpligt åkdon medhafva. För hvarje i och för postföringen begagnadt, enskilt man tillhörigt, åkdon, erlägges lega i öfverensstämmelse med hvad allmänna skjutsordningen föreskrifver. inses lätt. Derigenom undvikes tidsförlusten af dessas ombyte, och man sättes i tillfälle att gifva dem den mäst ändamålsenligaste konstruetion, hvartill man påstår, att de så kallade Engelska kärrorne skola lemna en passande modell. I händelse postiljonens åkdon, (som bör för undvikande af tidsförlust, i och för smörjning, vara försedt med metallbössor) skulle gå sönder, och han icke ägde tillfälle att utan tidsförlust skaffa sig annat, bör — för att undgå afbrott i postgången — nytt åkdon hos vederbörande Postmästare och Gästgifvare vara att tillgå, äfvensom dessa böra vara skyldiga att förse honom, i händelse af behof, med släde, eller kälkar. ao4 Den ai J 22:0 Skulle vid bestämd tid på något skjutsombyte icke de postföringen åliggande hästar vara framkomna, eller befinnas för kraftlösa, att posten inom faststäld tid till nästa skjutsombyte fortställa, äge postiljonen att, för hvad pris lian kan sig betinga, andra hästar skyndsamligen anskaffa, och vare vederbörande Postmästare och Gästgifvare skyldiga, att honom dervid med all beredvillighet tillhandagå. Lika rätt tillkomme vederbörande Postmästare och Gästgifvare, der icke postiljon medföljer, äfvensom dem. åligge att, derest på sådane kurser, der skjutsen, i och för postföringen, blifvit med åkdon uppbådad,men likväl inga eller obrukbara medförts, egna a n u a r i i.
Att herrar Landtmätare äro sådane agrikultur-kemister, att de verkligen kunna urskilja jordens beskaffenhet inom ett större fält till den grad, att olikheterna utforskas och genom figurer bestämmas till och med för (*0:dels kappland af det hela tror jag icke, och ganska få torde vara, som sätta tro dertill. Jag tror icke ens att Landtmätaren, på den korta tid han vid ett laga skifte gemenligen på stället använder, kan ens åstadkomma en gradering med den noggranna tillförlitlighet, man genom de många figurerne vill hafva ådagalagd. Jordbrukaren känner i allmänhet den ungefärliga beskaffenheten af sitt åker fält. men med all säkerhet känner han icke jordnaturernes skiftning inom hvarje kappland; och han hehöfver sannerligen icke heller känna det. Min öfvertygelse som gammal jordbrukare är, att dessa jordgraderingar, med för behofvet erforderlig säkerhet, utan tvifvel kunde tillfyllestgörande verkställas uti större grupper och mätningarna följaktligen icke behöfva trianguleras till figurer af ända till TV.dels kappland. Jag hemtar anledningen ifrån en af mig för ej längesedan godtgjord arfvodesräkning, hvarå hela arealen för 2 mantal, åtminstone före laga skiftet, är uppgifven till 881 tunland inoch afrösningsjord, som i räkningen upptager 5,708 särskilda egofigurer och sammanlagde beloppet af egonummer till 4,806, för hvilka ensamt gamla ytrnåttets utsättande uti räkningen debiteras med en särskild kostnad af 90 R:dr 12 öre, — ett arbete, som af en Landtmätare, med tillhjelp af en knekt eller så kallad lathund, säkerligen kunde verkställas på några timmar, eller åtminstone på tvänne arbetsdagar af 8 timmar om dagen; då kostnaden synes väl betald med ett dagtraktamente af 6 R:dr, 52 Motioner hos Rtddcrskupet och Adeln 1802.
Men då fyllandet af kassans brist, i hela dess omfattning, skulle leda till en, sora det syntes, nog betydlig stats-utgift i jemförelse med de många andra anslag, som f. n. oundgängligen kräfvas, har jag, för min del, icke trott mig kunna gå längre, än att biträda utgifls-afdeln:ns förslag, hvilket i egenskap af reservation finnes Utlåtit bifogadt, och hvarutinnan på de i reservationen uptagne skäl, R. St:r tillstyrkas, lill betäckande af den i Tullstatens enskilda pensions-inrättning för enkor och barn efter embetsoch tjenstemän samt betjente vid Tullverket möjligen upkommande brist, bevilja en summa af högst 5,000 R:dr, att för hvartdera af åren 1855, 1850 och 1857 af tullmedlen utgå.” Visserligen förutsätter, efter min öfvertygelse, ett så beskaffadt bidrag, att pensions-kassans delegare mäste vidkännas en betydligare förhöjning i de afgifter till kassan, hvilka hittills af dem erlagts, men det är, vid sådant bidrag, likväl icke att befara, att kassan skall helt och hållet gå under. Det är i afsigt att motverka detta b Den 2 Augusti. sistnämnda, som jag, i enahanda syftning med Frih. Palmstjerna, anhåller om återremiss af ifrågavaride Utlåt. Efter först lill bifall å förevar.-de Utlåt, framställd, men med Nej besvarad Propos., hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkn:ne föranleda till återremiss. Ropades Ja. Föredrogos ånyo och biföllos StalsUtsk:s nedannämnde d. 28 och 29 sistl. Juli på bordet lagda Ullåtm och Mern.: JM 189, i anledn. af väckt fråga om upbörds-arfvode till Skepps-Ombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus för de sedan år 1848 vid nämnde Sjömanshus debiterade och redovisade krono-utskylder; JM 190, i anledn. af K. M:s Nåd.
Pä grund häraf har E. K. M. i Nåder föreslagit Rikets Ständer att, med ändring af 4, 5 och 6 §§:ne i 24 Cap. Byggninga-Balken, det blefve stadgadt, som följer: ”Den egare eller innehafvare af hemman, hvilken, för sin åbyggnad eller någon del deraf, eller för säd, foder eller boskap, sora till gårdens bruk tarfvas, tagit försäkring i brandstods-bolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, vare ej, så länge han i bolaget qvarstår, pligtig att gälBih. till R. St. Sk-’ ifveise j N'.o 12y. da brandstods-ersättning, hvarom i Lag eller derpå grundad förening stadgas, och deremot ej eiler berättigad till den godtgörelse för liden brandskada, sorn efter lag elier föreningen skolat honom tillkomma,” ”Hvad en del brandstodsbolags, af Konungen sladfästade, Reglementen innehålla, afvikande från den sålunda gifna föreskrift, kommer i följd häraf att förfalla.” ”Uppgift på de hemman, hvilkas egare eller innehafvare, efter hvad ofvanberördt är, deltaga i ortens af Konungen stadfästade brandstodsbolag, skall, till efterrättelse i fråga om andra hemman, af bolagets styrelse meddelas vederbörande embetsmyndighet, då så påfordras.’'’ Rikets
Jag tänkte på Axels yttrande: ”Ernst Ahlgren hyser en viss inbillning om att höra till underklass.” – Ja, jag gör det. Jag kan ej misstaga mig derom. – När jag satt ensam i detta hemtrefliga, komfortabla rum, var det icke välbefinnande jag erfor. Det var hat. Det bröt in öfver mig igen, detta yttrande: ”jag vet inte hur man kan komma att tala med en piga.” Det bröt in öfver mig tusen små bagateller, som samlat sig till en stor våg af hat, tusen små bagateller, som öfverklassen icke tror jag märker: – ringaktningen derför att jag är fattig, ringaktningen derför att jag aldrig lefvat i societén, ringaktningen derför att hvarken stat eller enskild bekostat mina studier, utan jag som en hungrig hund måst gå snokande omkring och slicka upp mina smulor. Det bröt in öfver mig som en stor salt våg, som med det samma den sköljer öfver en lyfter en högre. Lyft mig, salta våg! – jag är icke rädd för dig. Lyft mig, jag har kraft nog att bana mig väg! Och tankarne välte sig stormande i mitt inre; jag måste ut, jag måste ha luft. Jag smög mig ut i förstugan, jag kastade på mig och jag hastade utåt vägen. Jag behöfde någon att tala till i denna stora, öde tomhet. Jag har ingen kamrat mer! Jag skyndade utåt vägen, långt, långt bort, och i en skogsbacke kastade jag mig på den brantaste sluttningen vid vägen, der solen brände och hasseln stod lugnande omkring. Och jag hade dig, stora bok, ty det låg papper och blyerts i min resväska. På torra löf och trädrötter satt jag och middagssolen brände ned på mig. Här kände jag mig mera hemma än i salongen, ty: – Jag hatar dem! Jag hatar dessa förfiningens apostlar. Bort härifrån! Bröstet häfver sig i en sugande, tröstande längtan efter mitt arbete, min tarflighet, min instängdhet. Jag hatar den flirtationsdrift, som man endast förmår hålla varm genom att bädda ned den lik en kaffeflaska i sin korg. Jag afskyr den slapphet, som tager till att dyrka klutarne, derför att den icke har förmågan att älska menniskan, som fins inunder.
Stäberttc, att för berab fålunba fttflgjotba rcbototbniitg erhålla famuta förmoncr, font Bltftoit attbre ©eBttertngbtnän förunnabc od) af bent åtnjutab. 2:o Sjömän, Biotlfa Bctutbltgeu äro mantall od) ffattffrtfne pä lätthet för bet år, imber Biotlfct be febermera auntäta ftg Boo Sjeutattbfjufcit till fjöfart, fiola påförab pcrfoneKa afgtfternc ber be äro mantall od) ffattfPrtfnc, famt Sjöutattbljufett af bent för fattima år cga att uppbära Selm Kiting enbaft efter 2:bra -51rt., ttteb ffpfbtgljet Itfioät att, totb rebcgörclfctt för fiftnämnbc löetotKntitg, Bifoga Beiotfcn, att be perfoneKa afgtfternc Bltftott aitnorftäbeb påförbe; fommattbe be, B Huit'a låtit Bob ftg ffattftrifma fåbatte Sjömän, att anftoara för pcrfottetta utffplbernab crtägganbc tift tocbcrBöraubc uppBörbbmätt. 3:o ÄitftBoer cd) attbre, font tbfa fjöfart, utan att låta ttt Bcgtftoa ftg från orten pä fjörefa förr, ätt be berent anmält ftg.ttK anledning Ijob JyörfantliitgeuS haftor, font mcbbclar bettna uppgift tift tueberBöranbc .jpärabbflrtftoarc, btoiffett bet åligger tonia ber IntbBottbe Bäfte för tjenfteBjonb, od) jpattbtanbe, 9Jiäftare, jyaBrtfö
Jag minns än i dag hvad vi hade till middagen, o c h hur väl den smakade Rudolf, samt hur Annie föll på den idéen, att om hon kunde vara mammas piga, så finge hon eget rum att styra o c h ställa uti och behöfde ej, som nu, b o i förmaket, där det alltid skulle råda samma enformiga ordning. » Ja! » sade pappa, » och få lön, och allting fritt! » » Och af detta skämt blef det allvar, oss alla till belåtenhet. » » Du har då ingen jungfru, hur är det möjligt? Och ändå har Nils kommit sedan, han är j u nu tre år. » » Ja, o c h mycket välkommen var han, o c h mycket rolig är han, som du kan se, i sin lilla vedtrafve där i ramen af köksdörren. Vi fingo nämligen så godt som ett rum till genom att nu kunna disponera köket och våga oss på att hafva dörren dit öppen, då där är fint. » » Ja, fint är det visst, och primusköket med reformkokaren blänker som om det ännu stod exponeradt i Industripalatset. Hur hinner du putsa det så? » » Det gör en tomte, som hämtar det och alla andra kökssaker, s o m skola poleras, till sin verkstad hvar fredag till ett pris af 5 kr. per år. » » Men hur får du hem allt som till hushållningen hörer; inte kan du och Annie bära det upp för dessa fyra trappor? » » NejI Det gör telefonen. Honom talar jag vid o m morgnarne, o c h så lockar han hit allt som behöfs. » » Och så kaminen, den kan du väl ej sköta? » » Nog skulle jag kunna, men det gör Rudolf, innan han går om morgnarna, jag behöfver ej tänka på den ens, utan bara njuta af den goda värme » Antracitor » sprider. » » Du skurar väl inte själf heller? » » Nej, det gör vår vedkarl. » » Det var då komiskt! » » Ja, det gick så till, att då jag frågade, om han kunde skaffa mig en ordentlig skurfru, så sade han; » Skura — det kan jag göra.
Kommitterade Banko-Utskottets Betänkande, J\fi 6i. 33 Kommitterade föreslå, att i hvardera af de två kassor, som äro afsedda för inbetalningar, skola anställas två kassa-skrifvare. Då Utskottet anser en af dessa kassor i allmänhet kunna undvaras, och då tillgång alltid bör finnas på extra ordi narie tjenstemän, användbara såsom kassa-skrifvare-biträden; så torde endast förden ena af kassorna två kassa-skrifvare böra afses; och Utskottet tillstyrker alltså, att kassa-skrifvarnes antal må bestämmas till sex. Någon förändring i den sålunda föreslagna personalen för kassa-afdelningen synes Utskottet icke vara behöflig under den tid tillämpning af Fullmäktiges förslag till reglering af göromålen inom kassaoch depositions-afdelningarne eger .rum; förutsatt likväl att vid diskont-verket anställes särskild kassör, så att utbetalningar och insättningar för bemälde verks räkning icke ifrågakomma i vidsträcktare mån, än som erfordras dels för att förse bemälde kassören med nödiga medel för utbetalningens verkställande och dels i och för den redovisning af influtna medel, honom åligger att dagligen afgifva. I afseende på omförmälda redovisning, har Utskottet skolat erinra att, enär Banko-diskont-verkets kassör i allmänhet icko lärer kunna medhinna alt förr än sednare på middagen eller kl. omkring 2, i Bankens kassor insätta de öfverskotts-medel, hvilka skola på verkets räkning i depositions-afdelningen inlevereras; det torde böra i utfärdande instruktioner för så väl kassasom depositions-afdelningarne föreskrifvas, att ifrågavarande insättningar få, derest sådant erfordras, efter den bestämda expeditions-tidens utgång, men sednast kl. före 3 e. m., af lemnas. Skulle särskild kassör icke varda vid Banko-diskont-verket anställd, så lärer personalen för kassa-afdelningen böra, i enlighet med Kommitterades förslag, bestäm - mas sålunda: Chef 1. Bokhållare i• Kontors-skrifvare !•
Banco, hvilka summor, sammanräknade med balancens till år 1821, stor 7,968 R.dr 11 r.st. utgöra inalles 158 601 R:dr 47 sk. 11 r;st„ som under loppet af 2 år af berörde afgift influtit och bordt inflyta ; hvaraf följer, att oagtadt derna årliga inkomst således blifvit under det af Rikets Ständer förmodade belopp, likväl omkring 80,000 R:dr årligen med säkerhet af 3 skillings afgiften kunna påräknas; med hvilket anslag, och de 8,400 R:dr hvilka Kongl. Seraphimer-ordens Gillet hädanefter ännu ansett sig årligen kunna af Hospitalsfonden lemna till understöd för de Läns Lazaretter, som utan ett sådant ej kunna äga bestånd, äfven ändamålet troligen skulle kunna vinnas, om fördelningen af dessa medel kunde ske på ett emot länens behof svarande sätt. En sådan fördelning blifver likväl omöjlig, så länge, enligt Riksens Ständers beslut Den 17 Februarii, 447 3 skillings afgiften qvarstadnar i hvarje Län och således hvad sorn deraf kan blifva öfverskott uti det ena, ej får användas till afhjelpande af bristen uti ett annat j hvarföre ock följden varit, hvilket af Kongl. SeraphimerOrdens Gillets förutnämnde berättelse äfven kan inhämtas, att flere län under loppet af de 4 år som 3 skillings afgiften utgått, oagtagt det anslag af 19,400 R.dr, hvarmed Kongl. Sexaphimer Ordens Gillet under samma tid årligen bidragit till La/.aretternas underhåll, fått vidkännas brist på erfordeilige tillgångar, hvaremot andra län kunnat behålla betydliga öfverskott.
Bland 8 å 900 personer, hvaraf Ridderskapet och Adeln i mitt LagFörslag supponerats bestå, vore underligt Grefve Frölich afbröts genom ankomsten af HofCanzleren och Commendeuren af Kongl. Nordstjerneorden Herr D. von Schulzenheim, hvilken, A Kongl. Majrts Höga vägnar, aflemnade Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, af den 29 sistlidne October och den r3 dennes. 1:0 Om afhjelpande af den årliga bristen i Salpeter-fonden och örn ett förändradt sätt för Salpeter-gärdens uppbärande. 2:0 Om fortfarandet af det vid sednaste Riksdag beviljade anslag till anläggande af en vattenledning till Carlskrona. 3:o Angående Vacance-afgifts erläggande af Rustoch Rotehållare vid Båtsmansliåilet, då Båtsmän under Krig afgå. 4:o Angående hästars presterande i stället för manskap af Extra roteringsskyldige. 5:o Om förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calmar Län. 234 Den 20 No v em lier. 6:0 Angående förändrade grunder för Legooch SaluSågars samt Valkoch StampVerks beskattning. 7:0 Angående anslag af vidare nödige medel till understöd för utflyttningar vid ägoskiften; äfvensom till forlskylidande af Afvittringsverket i Rikets Norra Provincer. 8:0 Att Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående grunderne och vitkoren för Hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra Lägenheter ifrån Heraman; af den 19 December 1827, må gälla, äfven i afseende på Säteri Rå- och Rörs och FrälseHemman, samt att föreskrifterne om SäteriByggnads underhållande å Säterier må upphöra. 9:0 Angående någon jemkning i grunderne för Recognitions-skogarnes skattläggning.
Rd. så mycket hellre skola anses vara anordnade och utbetalde af dessa Två Tredjedelar, som det tydligen öfverensstämmer med Rikets nytta och Rikets Ständers afsigt, att den återstående Tredjedelen må af Kongl. Maj:t kunna disponeras vid andra utomordentliga tillfällen och behof, samt att följakteligen hela sistnämnde Tredjedel är för Kongl. Maj:ts Nådiga Disposition lillgängelig vid dylika tillfällen och behof. Slutligen har Kongl. Maj:t uti Skrifvelse af sistberörde dag, den 14 Junii 1822, i Nåder behagat underrätta Fullmägtige, det Kongl. Maj:t, efter att hafva i Nåder inhämtat Dess Stats-Råds yttrande, i Nåder velat af Fullmägtige äska, att å de 5oo,ooo Rd. utaf mindre Creditivet, som, enligt Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den i5 Julii 1818 och 11 §. af Riksdags-Beslutet af den 21 i samma 44 2 Riksens Ständers månad, böra, på Kongl. Maj:ts Nådiga tillkännagifvande, vid utomordentliga tillfällen och behof, till Kongl. Maj:ts disposition af Riksgälds-Contoiret utbetalas, hålla Kongl, Maj:t tillhanda Trettio Tusen (3o,ooo) Rd.
Utlåtande remitterade förslag* hade jag önskat att få Uppställa mina tankar i form af en fullständig plan; mert som tiden icke velat sådant medgifva, och dessutom all grund till ett system saknas, så länge vissa hufvudfrågor äto oafgjorda, och synnerligen den huruvida blifvande Länoch Discontrörelsen varder anförtrodd at Banken eller RiksgäldsContoiret, hvartill kommer ännu ett hinder genom saknade tillstånd att uppgifva Banco-Sdelstocken; så får jag för närvarande endast vördsamligert anmäla i Jivad mån min öfvertygelse skil* Y. Den 7 Julif. m• se skiljer sig från Höglofl. BancoUtskottets afgifna Yttrande, hvilket jag anser böra öfverltmnas till Höglofl. StatsUtskottet, så väl sorn mitt enskildta^votum, och de anmärkningar som i detta Pleno c£ mig och andra Ledamöter blifva gjorda. Om jag, i Bancostyl taladf, i så måtto varit fritänkare att jag icke vördat en åldrig fördom utan tillstyrkt den af Herr Förste Archiatern och Cömmendeuren von Schulzenheim yrkade publiciteten, har jag deremot visat prof af verklig renlärighet då jag icke velat godkänna det Sedelstocken till nästa Lagtima Riksdag skulle blifva oförändrad, emedan sådant ej allenast aflägsnar utan motverkar Realisationens bestånd , som, enligt Banaens grundförfattningar och den der aflagda Ed, bör vara förnämsta syftemålet. Jag har icke ansett dfet vara lämpligt att i förhand till ziffran uppgifva beloppet af de summor som kunde till Discontrörelsen, Fastighetslån och Odlingsfon 1 användas; utan trodde att så väl sammantagna summans storlek sorn fördelningen deraf borde, vid uppgörandet af en fullständig plan, bestämmas af hänsigt å det Allmännas fördel i förening med Bankens verkliga bestånd och Sedelmyntets successiRicUl, o■ Ad. Seu 7 Juli e< w. va förbättring, utan någon hastig eller störtande skakning. Att någon annan fond till Realiserande af RiksgähhSedlarne än förökande af RiksgäldsContoirets
Dito dito N:o 198, i anledning af väckt fråga om pension för Häradsluifdingar. Banco-Utskottets N:o 32, i anledning af tre serskilde ansökningar om eftergift af öfverräntor å discont-lån. Dito dito N:o 33, angående afskrifning af R:dr 2,839 23 sk. 5 r:st Banco, utgörande kostnaden för vid Tumba bruk anställde försök till beredande af förbättrad pappers-tillverkning. Dito dito N:o 34, angående väckt fråga, dels om fördelning af BruksFörvaltarens å Tumba löne-inkomst i lön och arfvode, dels om bestämmande för framtiden af det belopp, som till erforderligt biträde för upprättande af brukets bokslut årligen må utgå. Dito dito N:o 39, i anledning af gjord hemställan om någon belöning till Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren i Banken, Mynt-proberaren C. A. Broling. Banco-Utskottets N:o 42, i anledning af Revisoren C. G. Grönlands ansökning att förflyttas antingen på surnumerair-stat med åtnjutande af inne haf - Prot. Utdr. d. i5 Juli 1840 595 hafvande lön, enligt fullrnagt, eller på pensions-slat med å stat egande lön såsom pension. Dito dito N:o 45, med hemställan om preglandet af en medalj öfver aflidne Banco-Secreteraren G. M. Helsingius. Bevillnings-Utskottets Utlåtande W:o 20, angående städernas salu-accis.