Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förvaltningen visserligen vidblifver sin i ofvanberörda underdåniga utlåtande af den 27 December 1860 yttrade mening, att den af Revisorerne föreslagna åtgärden i nyssnämnda hänseende skulle leda till förenkling, men att, i betraktande af sedermera inträdda förändrade förhållanden, Förvaltningen anser ifrågavarande sammanföring af anslagen först vid den tidpunkt kunna och böra ega rum, när en mera tidsenlig sjökrigsmateriel, än den nu befintliga, hunnit anskaffas, för hvilken åsigt Förvaltningen jemväl hemtar stöd deraf, att i Eders Kongl. Maj:ts till Rikets nu församlade Ständer den 24 nästlidne Oktober aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, i hvad femte hufvudtiteln rörer, för nästa statsregleringsperiod dels äskats, att nuvarande anslag för Flottans underhåll må bibehållas och dels afsetts beredande, på sätt i den nådiga propositionen närmare omförmäles, af nödige medelstillgångar särskildt i och för Flottans nybyggnad, eller anskaffande af ny sjökrigsmateriel, och af hvilka tillgångar den, som är påräknad att erhållas för slopade fartyg, skulle, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 18 sistlidne November, till en särskild fond för krigsfartygs byggande ingå. Beträffande slutligen det af Revisorerne anmärkta förhållande, att utrymmet i båtsmanskasernen för den till tjenstgöring vid Stockholms station uppfordrade styrka vore, med hänsyn till manskapets helsa och trefnad, otillräckligt, får Förvaltningen underdånigst anmäla sig icke hafva något att tillägga det underdåniga yttrande, som i detta ämne af Stationsbefälhafvaren afgifvits; varande den af Stationsbefälhafvaren åberopade skrifvelse af den 14 sistlidne Juni, med framställning i fråga om gamla sjukhusbyggnadens å Kastellholmen ombyggnad, eller dylik framställning som den, hvilken i likaledes åberopade skrifvelsen af den 2 Oktober 1854 innefattas, till Eders Kongl.
Dessutom anser jag mig böra fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att det är ganska vanskligt att återremittera frågan, äfven ur den synpunkten, att man vill åstadkomma en ny reglering af HofRme, emedan om frågan härifrån återremitteras och hon vunnit samma åtgärd inom tvenne andra Stånd, såsom en talare här yttrat, det är möjligt att, om icke något Stånd, på sätt här är händelsen, uttryckt i hvilken riktning återremissen blifvit beslutad, de af Hr von Hartmansdorff och Printzensköld anförde skäl kunna likaväl som motsatta sidans, afgöra frågans utgång inom Utsk. Vill man således ett resultat, vill man hafva HofRme väl organiserade, och gifva deras tjenstemän en behöflig löneförbättring, så bör man icke splittra sönder frågan genom alt yrka en löneförbättring af magra 100 R:dr för Notarierna utöfver hvad K. Al. föreslagit. Ofvertygad, alt K. AI. sett likaväl på den ena som på den andra tjenstemannens bästa, anhåller jag om bifall till Betänk. Gr. Sparre, Erik: Jag vill icke med något längre anförande uptaga R. o. Adis tid; blott med få ord besvara en anmärkn. Alan har nemi. sagt, alt tjenstgöringen i HofR:n för hvarje Notarie skulle inskränkas till 40 å 50 protocollsdagar. Jag tillåter mig att häremot erinra, att, då HofRm icke har mer än 15 ordinarie Notarier, kunna dessas protokollsdagar på året upgå till ett vida större antal; men detta oberäknad!, kan en protokollsdag vara af den beskaffenhet, att Notarien under flere dagar, flere veckor till och med, sysselsätter med utarbetningen. Om jag således äfven antoge nämnde beräkning eller 40 å 50 protokollsdagar för Notarierna, och dermed ansåge mig hafva betecknat deras tjenstgöring, kan jag med lika skäl påstå, att en Revisions-sekreterare icke har mer än 30, 40 eller kanske 00 föredragningsdagar om året.
Den 20 Juli. *979 Oeconomie-Utskottet går fullkomligt in uti den plan Herr ^Landshöfdingen uppgifvit, att hvad första årets anstalter vidkommer, under denna tid få begagna Gästgifvareskjuts saint att derefter antingen genom öfverenskommelse med Allmogen eller genom inköpta Hemmanslotter sättas i författning att bestrida skjutsen med egna hästar; äfvensom att då inrättningen hunnit stadga och kan utvidgas, rättigheten att antaga hela skjutsen i stället för Hållskjutsen måtte Bolaget ulan intrång af andra tillerkännas, emot ersättning af vissa fourage-persedlar af hvarje skjutslag till viss vigt af Hemmanet, och detta allt med bestämmandet af en viss tid i både förra och sednare perioden, för att trygga så väl inrättningen, som de förut skjutsskyldiga. Utskottet anser, att, till collisions undvikande imellart gamla och nya inrättningen, är det högst nödvändigt, att Bolaget genast vid sin organisation är i författning att med egna hästar bestrida sin skjuts, antingen det i mer eller mindre utvidgad mån vill denna rättighet begagna, men att det icke härföre må uppbära någon ersättning af gamla skjutslaget , utan heldre få denna på annat sätt. Hvad vagnarnas beskaffenhet, anspannets och de resandes antal, vigten å de medförde sakerna samt bevakningen och vården om desamma, med mera, angår, hörer sådant till det reglementariska, som , efter de uppgifne grunderna hestämdt, inåste erhålla Regeringens stadfästelse; och hvad stationerna beträffar och deras afstånd , lärer sådant till en större del bero på locala omständigheter. Att hela Forvagns Bola - lgSo Dai 20 Juli. Bolaget får inrättas och stå under Kongl. Maj:ts beskydd, hoppas Oeco*nomie-Utskottet så mycket heldre, sorn Kongl. Maj:t i Nåder lärer täckas både med sin höga sanct ion bekräfta BoIagetsReglor och Stadgar, som äfven med Nådigt välbehag anse en Inrättning, hvilken skall lända Riket till nytta och Hans trogna folk till lättnad.
En seklers lång erfarenhet hade dock visat, huru ofta Spanien, oaktadt Amerikas tribut och dess exclusiva handel på denna ofantliga continent, ofta haft brist på mynt, under det att detsamma öfverflödat i England och Frankrike, ehuru dessa länder icke äga guld och silfvergrufvor, eller deras Styrelser haft särdeles omsorg om de ädla metallernas import för mynten; dock strömma till mynthusen i dessa länder, genom deras handlande, de flesta nationers mynt, för att nedsmältas och under inhemsk pregel utgå i rörelsen. Icke införskrifva dessa handlande metallerna (ty handelsvinsten är större på varor genom skillnaden i inköpsoch försäljningspris), utan de emottaga dem i liqvid för ett högre exportvärde, då de icke kunna göra en större varuimport, än de förmånligt kunna afyttra; för att gagna sig af det i liqvid erhållna guldet och silfret, måste de till dryg del föra det till mynten. Det torde häraf synas klart och vara lättfattligt, att handelsvågen äger ett hufvudsakligt inflytande på underhållandet af ett lands rörelsecapital i reelt mynt, och att alla åtgärder, dess förmånlighet förutan, i längden ingenting kunna uträtta. Men hvem kan bättre bevaka ett Rikes alla handelsförhållanden än Regeringen, hörande och upplysande sig af Ständer, Corporationer och Embetsverk, och hvem äger större interesse dertill än hon? Inom och emellan RiksSt. hör man endast strid och afundsamhet den ena näringsgrenen mot den andra, likasom icke den enas förkofran skulle äfven befrämja den andras. Jordbruksoch stadsmanna-interessena hafva ju ofta varit i fejd med hvarandra och velat skörda på hvarandras bekostnad; det är dock tydligt, att om ettdera förtvinar, skall det andra lida dervid. NordAmerikanerna beklaga sig öfver, såsom ett hinder mot deras förkofran, att de äro omgifna af fattiga grannar, med hvilka endast ett ringa antal varubyten kan äga rum. Huru mycket mera inverkar då icke inom landet den ena näringsgrenens fortkomst Den ii Mars f. m. till den andras båtnad.
Sedan inställelsedagen i sistberörde mål infallit den 16 nästlidne Juli, till hvilken dag jemväl skriftvexlingen i hufvudmålet, uppå Fiskals-Embetets hemställan, blifvit af Kongl. Hof-Rätlen uppskjuten; så har sedermera, i begge målen, skriftvexlingen i ett sammanhang fortgått, och afvaktas för närvarande Kongl. Hof-Rältens berättelse i dessa mål. De i och för nedre verkhusets försättande i ändamålsenligt skick erforderliga arbeten äro numera i det närmaste fullbordade, så att detta verkbus vid Revisorernes besök å Tumba kunnat för papperstillverkning användas. I sammanhang med öfriga byggnadsarbeten, bar, för erhållande af rymligare och beqvämare torkrum i nedre verkbuset, taket å detta hus blifvit, utan föregången rifning, höjdt och murarne derunder påbyggda. Till undanrödjande af de olägenheter, som, enligt hvad T853 års Revisions-Berältelse omförmäler, äro förenade med Blekanstaltens inrymmande i sjelfva verkhuset, har ett nytt Bykoch Blekhus blifvit, utanför nedra verkhuset, af träd uppfördt., § 75. ' » i Brukets Räkenskaper, hvilka, vid verkställd granskning, befunnits Sammandrag med omsorg och redighet förda, utvisa följande: räkfZkaptr. Debet. Wallman för reparation af Nedra Verkhuset Debet. Debet. Värdet af under året till Banken afleninadt Papper . 82,625 5 — 70,076 20 6 D:o af d:o till fränamande, mot till Banken ingående liqvid 9,956 32 — 5,056 26 1 Hyresmedel för Magasinet i Stockholm 500 500 — Summa B:ko R:dr 95,081 37 -1 75,632 46 7 Kredit. Räkning öfver Pnppers-ttllverk11 ingen. Debet. Papper under arbete från förra året Egentliga kostnader för Pappers-tillverkningen: 9,000 7,000 — Adönings-utgifter: Värdet af färdiggjordl Papper:
«Jag säger så på skämt, svarade lagmanskan leende, emedan min snillrika kusin fröken Eva Strutz, som, om vi ej vore ryssar nu, skulle vinna priset af Svenska Vitterhets-Sällskapet, har i många, många vers, behagat dikta: att en af Bärendorfs förfäder i det omnämnda rummet mördat sin hustru. Men sedan har hon blifvit så rädd för sin egen skapelse, att hon allena ej törs sticka näsan in i detta rum, ehuru mina flickor bo derutanföre.» Svårt var att fatta, hvad som i detta yttrande var skämt eller allvar. «Men sådant är ju ett bevis på min lifliga inbillningsförmåga, och en sådan tillhör poëten, har jag hört sägas.» Eva sade detta ej utan sjelfbehag. Lagmanskan varsnade intet; tant Barbara tog sig en pris ur sin guldsnusdosa; Renata anmärkte med en blick, ingenting mindre än systerlig, att «det ingalunda fattades Eva inbillning.» Mamsell Sellzing kom; hon bjöds en kopp the, både kallt och svagt; sedan företog sällskapet en promenad, för att bese en för detta ruddam, der väl inga rudor mera funnos, men väl grodor i parti. Vid aftonbordet ville Leonna taga plats bredvid Elise, men lagmanskan önskade att hon skulle behålla den hon haft om middagen, emellan fröknarna Strutz. «Man måste för betjeningen bibehålla en bestämd ordning,» sade hon; Elise satt således vid hörnet nedanom Eva. Under promenaden hade Leonna förvärfvat en vän i Eva, då hon bedt henne om att få läsa den omtalta balladen. Hvar och en har sin svaga sida; fröken Evas var ¯versmakeri¯. Smickrad, lofvade hon att dagen derpå lemna henne detta «hastverk,» som kunde sjungas på melodin af «Alonzo och Imogene,» den hon förmodade vara fröken bekant; men då Leonna bekände sin obekantskap, så väl med denna som några andra «visor,» förlorade hon väl något i Evas omdöme, men hon hoppades att Leonna skulle bli desto mera förtjust i hennes egna kompositioner.
Län måtte återställas i sin, enligt kneckte-contractet, egande rätt att antingen in natura eller efter markegång bekomma de dem tillagde O DÖ o tvänne tunnor kronotionde, emot det att rotehållarne fortfarande utgåfve soldatlega och beklädnadsbidrag. Till upplysning om förhållandet med ifrågavarande en del rothållare vid Westmanlands Regemente, till understöd vid knecktehållningen, anslagne kronotionde-spanmål, få Utskotten anmäla, att 4 §• Kongl. Förordningen och Reglementet mellan allmogen och soldaterne uti Kongsöhrs Län af den 20 November i685 är af följande innehåll: ”Såsom Hans ”Kongl. Majrt har i Nåder förärat och gifvit till hvar rote uti Länet två ”tunnor spanmål årligen eller i stället 6 daler siifvermynt, som allmogen ”med underdånigste vördnad erkänner och upptager, alltså är således af”handladt, att en tunna spanmål, eller 3 daler siifvermynt, inlevereras uti Häradskistan årligen, hvaraf ofvanbemälde lega (knecktelegan, utgörande, ”enligt 2 §. af denna Förordning, högst 100 daler kopparmynt) tages; ”men den andra tunnan, eller 3 daler siifvermynt, kommer roten till godo ”och hjelp.” Ål Kongl. Brefvet den 17 Juni 1690 inhemtas, att, i anseende till de dagsverken, allmogen uti Kongsöhrs Län till Kungsgården årligen utgjorde, utom de vanliga Jordeboksoch Mantal s-dagsverkena, Kongl. Majit ”förärat” till hvarje rote i Kongsöhrs Län ”2 tunnor spanmål årligen, ”eller, i stället, 6 daler siifvermynt, af hvilken spanmål eller penningar ”hälften inlevereras uti Häradskistan, som blifver ett understöd vid solda”ternes legande, den andra hälften kommer roten annars till hjelp och kallas drängspann.”
Ät soldane stal lillsrytker Lag Utstottet, att test förut i detta amre afgisne utlåtande mä winna Riksens Högloft. Ständers bifall. Lag-Uissortet hade wäl förmodat, det wara en solid af sakens natur och Lag Utskottets förra utlakande, att pa sa wäl en Lagsökningsstrrft hos Konungens Besallningshafwande, som stamning till Domstol stulle följa wanliga åtgärder för Breswets giltighet, men för att annu mera förtydliga denna mening, tillstyrker Lagutskottet tet tillagg: Att fordringsägaren derjemte stall wara förpliktad att maler a Landet wid nasta Ting, och i Staden a den dag, som i stämningen är utsatt fullfölja wid för, lust af all rätt tili talan, men da tiden, innom hwilken communicationen af en hoS Konungens Befallmngshafwande anställd Lagsökning stall werkställas, icke beror af den Sökande, utan af Konungens ^tzefallningvhaswande, anser Utstottet något tillagg tal hwad Kongl. Majus Nadina Förklaring den 28 Nov. i8n innehaller ! sistnämnde omständighet icke lämpeliccn kunna aga rum. Pa sätt Riksdagsmannen Anders Danielsfom anmärkt, synes wä! af Fordringsägarens skyldighet, atr inom ett ar esler förfallodagen lagsöka Löftesmanncn, böra följa, att denne, som till fordringsägare hos sine medlöstesman bliswit förwand lad, Den z Julik. nog kad, afwen bör äga en witz tid förest-Liwen, inom hwilken han bör deste lagsöka; men da Löftesmannens antal icke kan bestöm-nas e u da den, sirn först bnfwit sökt enligt 4 Eap. 12 §. Utsöka. Balken äcer lika rätt emot den gucr de öinge, för det han mtö'wer sia de! utdetulr, hwiller rörd a II ende i händelse Löftesmän a.o sine än snie, sorlfar, sa kan någon wist sturelig ad ecke uciättas.
Ja, ja – jag kan icke förställa mig, och om du vore här, sade du visst: Herrman, Herrman! du är samma goda tok som förut. Du är då förlofvad. Kors förtusan plåtar, hvad det gick fort! lika så fort som ditt utnämnande till Häradshöfding. Ännu för fyra månader sedan då jag sist skref dig till, var du Notarie, och nu måste titeln af Häradshöfding figurera på utanskrifterna till dig. Din befordran läste jag för fem veckor sedan i tidningarna och gladde mig deråt; men ännu gladare blef jag då jag erfor att du är förlofvad med en mycket rik och vacker Grosshandlardotter i Stockholm. Jag har omnämnt det för några bekanta här, och fått veta att det är densamma Mamsell B. den briljanta skönheten, som under sista Magister-Promotion väckte här så mycket uppseende och hade på Gillebalen så när blifvit alldeles nertrampad af kavaljerer som täflade om att få dansa med henne. Du bör vara stolt, Ludvig! du har vunnit en stor seger; ty din sköna såg ju så obeveklig ut, som hade hon aldrig tålt någon karl, och nedblickade med förakt på den skara som krökte rygg för henne. Det skulle just vara du som vann hennes tycke, du lyckans barn! Ser du att min spådom slog in: jag sade ju alltid i våra Studentår att du var född för att göra lycka i verlden emedan allt gick dig så väl i händer. Också nar man af alla fruntimmer kallas Adonis och den vackre R den söta R m. m., kan man vänta att få den skönaste och rikaste flicka Probatum est. Jag kommer med nöje till hufvudstaden för att bevista ditt bröllopp, emedan du har den godheten att redan så långt förut bjuda mig. Jag får väl närmare underrättelse om dagen när den nalkas – då flyger jag till dig, ty jag väntar mig obeskrifligt roligt och brinner af längtan att återse din sköna brud som på mig gjorde ett outplånligt intryck då hon var här. Jag hoppas du blir väl inte svartsjuk om jag gör henne min cour, ty min breda mun, min uppstående näsa, mitt ljusa hår och min lilla oansenliga figur gå i borgen för att hon ej förälskar sig i mig.
Fullmakterna böra, för att vara gällande, lyda sålunda: aEfter föregånget ordentligt val befullmäktigas N. N. (för Preste-Ståndet att vid den Lagtima Riksdag, som börjar den 15 nästkommande Januari, samt vid de öfriga Lagtima och Urtima Riksdagar, hvilka inträffa inom tre år derefter, deltaga i rådslagen — Grund - Konstilulions-Utskotlels Memorial JVI 2. 23 Riksdags-Ordningen och öfriga gällande Grundlagar.» Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för Ridderskapet och Adeln, samt till Talman för Preste-Ståndet ÄrkeBiskopen, eller, om han är sjuk eller frånvarande, eller hans Embete ledigt, någon annan af Biskoparne. Sedan Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, på behörigt sätt blifvit konstituerade, begäre de hos Konungen, medelst deputatiouer, deras Talmän, hvilka Konungen då förordne. Riks-Stånden utnämne utan dröjsmål sina Deputerade, hvilka med Landtmarskalken och Talmännen, hvart Stånd för sig, inför Konungen må nedlägga Ståndens vördnad och lyckönskan, samt likaledes upvakta Drottningen och de Kongl. Personerna. Stunden utse derjemte Depulationer att inbördes hvarandra helsa och lyckönska. § 26. Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omröra, Stats-Rådet, låte genom en Härold, under hittills öfliga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrätBih. till R, St. Sker val ä sådan tid, att andra tidsbestämmelser, än de här omförmäla, böra i fullmakten inflyta, skall sådant, med bibehållande af föreskrifterna i öfrigt, iakttagas. Fullmakterna underskrifvas — utlemna. 23. f:o. Å den för Riksdagens början bestämda dag utnämne konstituerade, begäre de ofördröjligen hos Konungen, sina Talmän. 2:o. 3:o. (Utgår.) § 25.
N:o 8 a. a. 5 Juli a. a. 5 Juli aterremiss af Memorialet N:o 12 3 — 20 a. a. 5 Juli a. a. 3 Juli K ilis dag s-Ordning en, om ändring af 69 § rörande liden för revisionerna af SlataVerkets, Bankens och Riksgalds-Kon5 April 8 April torels tillstånd, styrelse och förvaltning 3 — C 12 April 12 April 63 ang.de 3 — 7 12 April 12 April 5 April 8 April ,f om ändring i 2—5 mom. Svar på aterremiss Voterings-resultat 3 — 33 8-10 15 Aug. 12 Aug. 16 Aug. 14 Aug. „ tillägg i 75 §, äng de huru förfaras må, då Kiks-Stånden stanna i olika beslut om hänskjutande af frågor till omröstning i förstärkt Utskott Riksdags-ärenden, Stats-Båds-Ledamot der12 för ... ‘ “ — Riks-Diskonten, afskrifning af dess utestå- ende fordringar (i 1 36 b. 8 Mars b. 8 Mars b. 8 Mars b. 4 Mars 25 Riksgälds-Kontoret, Fullmägtiges berättelse ang.de 4 1 2 a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. dess förvaltning sedan början af sistförilulne Riksdag . 4 1 78 b. 15 Mars b. 18 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars } 47 148 Mksgälds-Kontoret, angele förbud för Kontorets tjensteman, att innehafva syssla vid annat Embetsverk ., förslag till Esla Afdelningen utaf det nya Reglementet för Svar |>ii återrcmiss „ förslag till 2:dra Afdelningen af det nya Reglementet för „ förslag till 8tskillige §§ i det nya Reglementet för , förslag till aflöningsoch pensions-sta ter vid ... „ förslag till stadganden i nya Reglemen tet, angide ätskillige vid föregående Riksdagar beviljade, men icke verk stälde utbetalningar
Fortfarande utom ämnet 10. Rundblick och lägerlif 43. Bland Alper och fruktträdsskogar: Schweizaren och schweiziskt landtlif 61. En söndag i Appenzell 80. Festspelet vid Sempach 108. Ett familjeminne 128. Slottet Brunegg 142. En dröm i Luzern 213. En natt på Blocksberg 217. Läsare! Är du en af dem, hvilka för de fyra eller fem sidor, som innehålla en felaktighet, förlorar intresset för de tvåhundradefyrtiofem, som icke innehålla någon, bör du noga beakta, att redan i bokens tillegnan grinar en miss-skrifning. Der står förargerliga i stället för förargliga. På femte sidans åttonde rad har sättaren kommit med ett dem i stället för ett den. På etthundradetredje sidan fattas något, som en fransman icke skulle ha uteglömt. Hvad det är får du gissa. Den etthundradenittiosjunde sidans sextonde rad börjar med ett tryckfel. Är du ihärdig, kan säkerligen ännu mer framletas, ty böcker liksom menniskor äro ofullkomliga. Författaren. Till dig min frände Karl Albert Robson, som för några veckor sedan drunknade i Vettern vid min sida, egnar jag denna samling skizzer. De bestå mestadels af äldre uppsatser utan alla anspråk. Ensam på en gammal herrgård, som jag fordom sett befolkad af anförvandter, hvilka nu ligga i jorden, och der råttorna nu springa i de tomma rummen, har jag i stunder af hemlängtan till utlandet tagit mig för att ordna dessa utkast. De äro ibland endast en lek med intryck och reflexioner. Mången finner dem kanske falska, emedan alla icke se och uppfatta på samma sätt. Åt dig egnar jag dessa skizzer, emedan du nu icke kan läsa dem och följaktligen icke heller harmas öfver att min tanke så ofta fladdrar hit och dit utom ämnet samt att sjelfva genren tvingar till träget bruk af det förargerliga lilla ordet jag. Åt dig egnar jag dem, emedan jag, då vi tillsammans kämpade for lifvet, klarare än någonsin insåg, att man, medan tid är, bör glädjas åt allt som kan glädja.
Hvad slutligen vidkommer Sadelmakaren Gerles ansökning; så enär, dels Hofslagaren Lundh, vid hos honom anstäldt utmätningsförsök, saknat all tillgång till gäldande af det lån, han hos Banco-Disconten upptagit, dels af Gerle, som till sine borgenärers förnöjande afträdt sin egendom, och från hvars Massa Banco-Disconten bekommit den på dess fordran sig belöpande dividend med R:dr 6: 22. 1., hvarken genom utmätningseller bysättningstvång, sedermera kunnat indrifvas mer än de, den 23 Mars 1836 å lånet afförde 16 R:dr 32 sk., förr än han genom enskildt biträde, den 13 April 1839, beredt sig utväg till liqviderande af capital-återstoden, R:dr 176: 41. 11., samt således föga anledning förefinnes att förvänta den upplupne öfver-räntans gäldande, hvarken af Lundh eller Gerle, finnér Ut - Banco-Utskottets Memorial, N:o 33. 3 skottet, i enlighet med hvad Banco-Discont-Directionen, uti infordradt utlåtande, äfvenledes tillstyrkt, sig böra hemställa, att Sadelmakaren Christoffer Gerle matte förunnas eftergift af den upplupna straffräntan R:dr 167: 14. 8., å det af Hofslagaren Lundh hos Banco-Disconten upptagne lån, för hvilket Gerle sig borgen iklädt. Stockholm den 19 Juni 1840. Anti. till Exp. Utsk. d. 20 Juni, kl. 2 e. m. Memorial, angående afskrifning af B:dr 2,839: 23 sk. 5 r. Banco, utgörande kostnaden för vid Tumba Bruk anställda försök till beredande af förbättrad Papperstillverkning.
Slaten skedde en icke obetydlig besparing i reseoch daglractaments-kostnader, och den, som trodde sig ega skäl till klagan öfver Taxerings-Comiteens åtgärder, kunde direele hos Konungens Befallninghafvande söka ändring, utan behof al den nu brukliga omvägen, de åtminstone måtte väljas serskildt för hvarje commune, och endast bland dess egna medlemmar, lill ett antal af 10 högst a5 Ledamöter, efter ortens storlek, samt i staden Borgmästaren och i landtförsatnlingen Pastorn föra ordet, hvilka, bättre än Landshöfdingarne böra känna lolkels vilkor och hvad en hvar skäligen i beskattnings-afseende kan och bör draga; att om Borgmästaren eller Pastorn är hindrad att taxeringen öfvervara, Comitéen gegenom val inom sig må nämna annan Ordförande, och dennes plats, såsom Ledamot, intagas af en utaf Suppleanterne, samt att denna PröfningsComité väl må ega att, på förebragte skal, lindra skattebördan, men icke att i Bevillning upphöja någon, utöfver hvad Taxerings-Comiteen den skattskyldige åsatt, med mindre Krono-Ombudet deröfver klagat och tillika styrkas han, att minst | af Taxeringsmännen röstat för en högre bevillning, än den plurali teten har bestämt. Då motionärens förslag synes utmärka, dels en ovigtig uppfattning af Pröfnings-ComiteWnas vigtiga bestämmelse, att genom en allmän öfversigt befordra enhet och sammanhang i beskattningsförhållandet inom hvarje Län, dels ock förblandning af allmänna med communala beskattningsformer, anser Utskottet samma förslag, såsom alldeles oförenligt med nu gällande bevillningsgrunder, icke förtjena afseende; och får derföre afstyrka bifall till Herr Hammars förenämde motion.