Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet, som tagit en fullständig kännedom icke blott om Rcvisorernes ifrågavarande redogörelse och derpå grundade omdöme, utan ock örn Fullmägtiges, i anledning deraf till Rikets Ständer afgifna och den tryckta berättelsen bifogade utlåtande samt Fullmägtiges i ämnet förda protokoll, anser sig böra här återgifva det hufvudsakligaste af hvad såväl Rcvisorerne, som Fullmäktige i denna vigtiga fråga andragit.. Uti skrifvelse af den 6 Mars 1860 hade dåvarande Stats-Utskott för Fullrnägtige tillkännagifvit, bland annat: att Rikets Ständer, till beredande af tillgång för Statens järnvägsbyggnader, beslutat, att ett fonderadt amorteringslån finge upptagas emot Svenska statsobligationer, lydande å utländskt mynt och utfärdade å utländskt språk: att den summa, som sålunda för nämnde byggnaders fortsättande under åren 1860 med 1863 skulle upplånas, blifvit bestämd till 25,000,000 Rulr Riksmynt, med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader; att Fullinägtige, med iakttagande af hvad Rikets Ständer angående lånets belopp och derföre utgifna obligationer beslutat, egde upptaga lånet på det sätt, Fullmägtige funne lämpligast och ändamålsenligast för beredande af de för Svenska Staten såsom låntagare mest fördelaktiga vilkor; att upplåningen skulle ske emot fonderade, till innehafvaren ställda och å dennes sida icke uppsägbara, räntebärande obligationer, hvilka å Rikets Ständers vägnar af Fullinägtige skulle utfärdas; att åt
Ä «t g 3 ■sa §Jnmdrfe$: ■js yés: *“1f5r ** •fr"**1* s"n”": ■*■««•» ”• «•’ **« *«*«- * åörwttUtre. öftarteret 07- 07. #ufet 07to Uppgift tia SJtontalé* od) ©fattfl^ifnmgen uti ©tuben 07. 07. får «r 18 I ; SJflwrn. Hnberfe?na& £>uftru jcemmatparaitöe Setter od) 3Rpnbl(ingar SR. SR. SR. SR. Sife ©e'ffrar ecf) SOtynblitigar 3?. SR. SR. SR. £uéprefTen SR. 97. , ; ©onPernanfen SR. SR 4 , jöanbelé-Sof^åDartn SR. SR. gabrifémäffaren SR. SR. SBerfgefdden SR. 3?. ... ©efaflen SR. 3?. ; ; . ; £uél)iff!erfTan SR. kammartjenaren SR. 3t , SBetjenfen SR. SR , . ; ©rangen SR. ; jjarfbrtifan uppgifmeé: k:ré SSrdntPinépanna, enfst ©ifo SDidjTtonrmare ©ifo bifo meb enfel recfipcnfioné.aparaf SDifo bifo meb bu&bef bifo ; ©ifo bifo SPifforiff . ; : #n?armcb fo'r(ibef är fiCtverfabc$ ooo f;t SSbeffc* fi. ö SnoctjafruanBe (Embete scb SjcnfJ, i €te #o$ mig fco fftfdnbe, forn afgif* fdrffifbfa uppgifter; 3?. 3?. Öbfernecag.
Till ett öres-land, eller 1/ i 0 hemman, utom byarne Oppåker, Kungsgården, Nordanbro och Kälum i Hedesunda, Berg, Furnäs och Bro i Öster Fernebo samt Sjökulla och Fors i Hamrånge socken. Kongl. Brefvet den 27 April 1854. / Wermland: Till 4/24 mantal. Kongl. Brefvet den 11 Maj 1854. / Elfsborgs län: Till 1/16, med undantag af Dahlsland, der klyfning medgifvits till 4/24 mantal. Kongl. Brefvet den 11 Juli 1854. Sammansatta Lagsamt Allm. bestoch Ekon.-Utsh. Bet. Till \J\6 hemman. Kongl. Brefvet den 25 Juli 1855. I Westmanlands län: Inom Skinnskattebergs, Norbergs och Öfver Tjurbo härader, Ramnäs och Sura socknar af Snefringe härad, samt Vester Säfsta, Enåkers och Huddunge socknar af Salbergs fögderi till 1/16 mantal. Kongl. Brefvet den 8 December 1855. I Christianstads län: Inom Ingelstads, Jerrestads, Norra och Södra Åsbo samt Bjäre härader till 1/16 och inom länets öfriga delar till 1/52 mantal. Kongl. Brefvet den 14 Fe bruari 1856. I afseende å jord-afsöndringar stadgas genom Kongl.
Stockholm den 21 Juni 1860. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Konstitutions-Utskottets Memorial A:o A6. 1 4<ft Ank. till Exp.-Utsk. (lea 11 Juli 1860, ki. ä «. ni. Memorial till Rikets Ständer, i:-anledning af Riks-S tändans bestal, rörande det uti Röv s titti tiansVi sko (tels Memorial Nio 35 framställda förslag till ändring i 13 g 1 momentet RiksdagsOrdningen. Enligt hvad utdrag af samtliga Riks-Ståndens protokoll för dori 22 och 27 hästlidne Juni utvisa, har Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 33 framställda, förslag till ändring i 14 § 1 momentet Riksdags-Ordningen blifvit af Ridderskapet och Allein samt Borgare-Ståndet förkastadt, men af Presteoch Bonde-Stånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; Och då den skiljaktighet, som sålunda förefinnes emellan Ståndens särskilda meningar, icke kan sammanjemkas; får Utskottet detta förhållande till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla) med inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet att sig efter de tvänne öfriga Stånden foga* Derjemte har Utskottet, för den händelse, att berörda inbjudning icke blifver af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagen) ansett sig böra) för ärendets vidare behandling genom omröstning i Förstärkt Konstitutions-Utskott) vördsamt till Rikets Ständers godkännande framställa följande Voterings-proposition: Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 33 framställda, af Presteoch Bonde-Stånden bifallna, förslag till ändring i 14 § Bih. lill R. St. 1 momentet Riksdags-Ordningen, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är berörda Grundlagsändrings-förslag förkastadt.
Denna fråga har väl blifvit återförvisad af Borgareoch Bonde-stånden; men som Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallit hvad Utskottet i denna del tillstyrkt, måste frågan anses förfallen. Deremot har frågan, angående förändring af lagstiftningen om testaments-rätt och om gåfva af fast egendom blifvit af samtliga Riks-Stånden återremitterad. Då man granskar de anmärkningar, som inom Riks-Stånden blifvit gjorda i anledning af Utskottets i berörda ämnen framlagda förslag, framstår emellertid såsom ostridigt, hurusom den öfvervägande meningen är för en förändring i lagarne om testaments-rätten och om rättigheten att i lifstiden bortgifva fast egendom; men äfven här äro åsigterna angående sättet för förändringens tillvägabringande väsentligen delade. Inom Preste-ståndet hafva dock hufvudsakligen betänkligheter yttrats emot friheten att disponera öfver arfvejord å landet; och det är med hänsyn till denna åsigt, som man äfven ansett återförvisning af frågan nödig, så att den måtte komma att behandlas i sammanhang med frågan om börds-rätten, enär den förra syntes beroende på den sednares utgång. Meningarnc hafva deremot bestämdare uttalats inom öfriga Riks-Stånd. Ehuru en och annan röst jemväl inom dessa Stånd blifvit höjd till förmån för förbudet emot arfvejords bortgifvande, har likväl flertalet af dem, hvilka tillkännagifvit sina tankar i ämnet, varit af en motsatt åsigt. Således finnér man, huruledes en stor del talat för ifrågavarande lagars förändring i den af Herr Dalman föreslagna syftning och följaktligen för bifall till 1 § af Utskottets förslag, hvaremot man klandrat de inskränkningar, som i 2 § blifvit gjorda, såsom invecklade, i sina följder ledande till tillställningar och i liera fall svåra att tillämpa, enär do skulle bero på gränsen för skyldskaps-förhållanden, hvilka mången gång cj 14 Lag-V tskollels Utlåtande N:o 32. med säkerhet kunna utredas.
Då pedagogien i Södertelje icke kail motsvara stadens och ortens billiga anspråk på en efter tidsoch samhällsförhållandena lämpad, utvidgad skolundervisning, hvarföre ock, från och med början af innevarande termin, en tredje lärare måst vid nämnda skola anställas, med aflöning till belopp af Ett Tusen Riksdaler Riksmynt årligen, som tills vidare från stadens kassa utgår; - då det i sednare tider knappast varit möjligt för ortens och stadens innevånare att förr än efter ett helt års väntan, vinna plats för deras söner vid läroverken i Stockholm; — då afståndet emellan Södertelje och de närmast belägna städer, hvarest elementarläroverk finnas för orten tillgängliga, Strengnäs och Nyköping, utgör 6 å 7 mil; — då folkmängden i Södertelje under de sista tio åren varit i jemnt stigande, och för närvarande öfverstiger 1,900 personer; — då stadens industri, till följd dels af flera derstädes befintliga större fabriker, och dels af den Miga ångbåtsoch jernvägstrafiken, är jemförelsevis ganska högt uppdrifven, och efter all anledning ytterligare kommer att tillvexa; och då flera mindre städer i andra landsorter, blifvit gynnade med utvidgade undervisningsanstalter; dristar jag, på uppmaning af stadsfullmägtige i Södertelje, härmed vördsamt hemställa, att Rikets Höglofiiga Ständer behagade besluta dervarande pedagogies uppflyttning till treklassigt elementarläroverk, och bevilja dertill nödiga anslag. Stockholm den 15 November 1865. Hen ric Vougt. Af Herr SllDdVällSOU, J., om skydd för industriel eganderätt. Då Kongl. Majit och Rikets Ständer funnit med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att lemna skydd åt litterära arbeten, genom antagande af en lag angående 356 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 149. förbud emot ”eftertryck”; tyckes det äfven vara både rättvist och billigt, att samma skydd tillförsäkras arbeten inom industriens område, genom förbud emot eftergörning eller begagnande af mönster eller modeller, som af annan blifvit uppfunna eller utarbetade.
Sedan Nej-propositionen vunnit pluralitet beslöts, att Herr Silverstolpes yttrande jemte de discurser, som i enstämmighet dermed förefallit, skulle tagas till grund för Betänkandet. Herr Baron och Ordföranden föreslog, att Biskop Rosensteins yttrande skulle åtfölja expeditionen, och efter någon öfverläggning tillät Utskottet, att så väl detta som Herr Silverstolpes bägge yttranden vid detta och förra Plenum, gemensamt, genom deras egen försorg, tryckta, skulle genom Protocollsutdrag till Riksens Ständer öfverlemnas. Med Biskop Rosensteins yttrande förenade sig Herr Baron och Ordföranden, Amiral Cederström, Herr General Gahn, Herr Biskoppen Doktor Tingstadius, Herr Biskoppen Doctor Faxe, Herr Doctor Wijkman, Herr Doctor Falk och Herr Doctor Agrell. 832 Riksdagen 1815. Memorial med förslag till Riks-Act till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden. Sedan Constitutions-Utskottet, till följe af samtliga Riks-Ståndens remisser, författat förslag till den Riks-Act, som kommer att upprättas imellan Svea Rikes Ständer och Norriges Storting till bestämmande af de genom Föreningen imellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden, får Utskottet härmed detta förslag Riksens Höglofi. Ständer till justering öfverlemna. I det fall den diplomatiska ordningen fordrar, att af denna Act tvänne exemplar komma att underskrifvas, hvaraf det ena på Svenska språket hör i Sverige, det andra på Norrska språket i Norrige förvaras, får Utskottet erinra, att det förra lärer i enlighet med detta förslag böra upprättas och det sednare, mutatis mutandis, så att Norrige deri sättes framför Sverige, Bilaga till Mern. N:o 6. 833 samt att samma ordning för underskrifterna hör iakttagas. Stockholm den 20 Junii 1815. På Höglofi. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar And.
Då emellertid på grund af det bifogade läkarebetyget antagas kunde, att sökanden, vid sin nu framskridna ålder, icke vidare blefve tjenstbar, utan att länsmansbeställningen, såsom under flera år redan varit fallet, ytterligare under en längre tid måste genom vikarie uppehållas, såframt icke utväg bereddes, hvarigenom Teurnqvist blefve i tillfälle att, ehuru ej pensionsberättigad, från tjensten afgå, så och enär obilligt syntes att Teurnqvist, hvilken är delägare i Civilstatens pensionsinrättning, men först efter en längre följd af år varder berättigad till pension från denna inrättning, skulle nödgas att nu lemna sin tjenst med det ringa årliga understöd, som under nämnda förhållande med afseende å hans oförmögenhet till vidare tjenstgöring kunde från sagda inrättnings kassa erhållas, samt den förmån, som nu blifvit sökt, en och annan gång tillförene medgifvits, ehuru vederbörande ej uppnått föreskrifven lefnadseller tjensteålder, ansåge Statskontoret på dessa grunder och i betraktande deraf att Teurnqvist, enligt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes vitsord, i utöfningen af sina tjenstegöromål städse ådagalagt nit och skicklighet jemte ett hedrande uppförande samt dessutom med en minderårig dotter befunne sig i torftiga omständigheter, böra i undex-dånighet tillstyrka att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att Länsmannen Teurnqvist måtte, efter erhållet afsked från Länsmansbefattningen, äfven om han då ännu ej uppnått föreskrifven tjensteålder, få uppföras å allmänna Indragningsstaten till åtnjutande af pension med ett mot Länsmauslönen svarande belopp af 700 Riksdaler årligen.
Ånyo föredrogs Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om revision af författningarna rör:de s. k. laga försvar. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande; Då det s. k. försvars-systemet, med deraf följande lösdrifveri, visat sig så olyckligt i sina följder, vågade jag föreslå, att, åtminstone i hufvudstaden och Rikets större städer, alla, som enligt nu gällande lagar äro skyldige att skaffa sig försvar, måtte ställas under samma cathegori, som resande; att de, vid betalande af sin personella skatt för året, måtte få ett fribref eller uppeliålIskort, som gaf dem rättighet vistas och söka arbete i den stad eller ort, hvarpå skyddsbrefvet vore stäldt, och hvilket bref skulle, vid hvarje års ingång, mot betalande af den bestämda personella afgiften, förnyas. Sådant är förhållandet i Petersburg; ett Den 20 Mars f. m. sådant u p pliu I Iskor t kostar der 10 rubel (8 r:dr 16 sk.) för hvarje mansperson och fem (4 r:dr 8 sk.) för hvarje fruntimmer. Här hos oss kunde ej blifva fråga om, att de skulle betala mer än den närvar, personella skatten, med den förhöjning, som deri lagligen kunde tillkomma. Ingen oordning kunde genom detta förfarande uppkomma, då de, som hade uppehållskort, skulle ställa sig till efterrättelse nuvar. polisförordning för resande, och vid hvarje/ ombyte af boningsstalle få påtecknadt sitt pass, först af sin husvärd, både den de skulle flytta från och till, oell sedan i polisen, sorn ålåge denna förändring i sina milor anteckna. Så är, som sagdt, förhållandet med gesäller oell tjenstefolk af alla classer i Petersburg, då desse äro utländningar, eller, ehuru födde i Ryssland eller Petersburg, ändock icke äro Ryska undersåtare, eller tillhöra de af Ryska Rikets provinser, som hafva särskilda lagar, d. v. s. alla som äro tjenare, utan att vara ii feg ne.
Denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 mars 1830, ändras sålunda: Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Härads»Rätt i hufvudsaken, å Tinget eller vid laga syn i jordatvist eller husesyn, å frälseeller skalte-hemman, fällt häfver; då må Iian vädja med Tre daler under Hof-Rätt, antingen genast eller sist innan åttonde dagen gått lill ända, den inräknad, då domen föll. Häradshöfding skrifve strax å domen, alt han lagligen vädjat, och sätte dagen ut, då parterne skola till Hof-Rätten komma, den vädjande, att gifva sin inlaga in, och svaranden att den anamma, utan stämning eller annan kungörelse; så ock att borgen förut hör ställas för kostnad och skada, efter thy som i 26 Cap. stadgas; vare ock den, sorn vunnit, skyldig att underrätta sig af domaren, om vädjadt är; och der så skett, late ock han det teckna till sin rättelse å dombref sitt: der må ej fordras serskild betalning före. Vädja de båda; gånge dermed sammaledes, Vädja de ej, som nu är föreskrifvet, stånde Härads-Rätts dom fast. 2 §. Denna §. skall erhålla följande lydelse; Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva, kungöre det sin vederdeloman inom hälften af den tid, som han eljest skulle tili Hof-Rätten komma. Gör han det ej, och kommer svaranden dit; njute han betalning för kostnad sin, 3 §, Denna §. upphör alt vara gällande. 4 §. Denna §. skall hafva följande lydelse; Har ofrälseman efter offentligt anslag Sökt att afstå all dess egendom till sina borgenärer; eller endera makan begärt skillnad Expeditions-Utskottcts Förslag till und. Skrifvelse j N.o 114• *99 i ofiälsebo: eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Härads-Rält de skrifter, som parterne der vexlat, till Hof-Rätten in; tre veckor förr, än de skola sig der inställa. 5 §.
Jag har visserligen så myc ket i min magt stått, alltid ifrat för friheten, men det år den Fvenfia Lagbundna friheten, ej dessa friheter, som man genom sin lilla person vill skaffa åt sin egen orf, eller sina embetsbröder eller stallbröder i skrå och gille.' Detta har jag bordt svara Herr von Hartmansdorff, och anser det vara båttre, att vi nu votera, ån ytterligare utdraga på tiden med denna sak. Jag tror det vara riktigast, att Ridderskapet och Adeln genast uttrycker sin ovilja mot en sådan proposition, som går ut på, att sätta den ena orten inom Fäderneslandet i rättigheter, framför den andra. Jag anhåller således ytterligare om votering, samt att afslag måtte blifva contrapropositionen. Friherre Cederfiröm: Då det blifvit yttradt af Herr Hjerta, att förslaget borde ogillas, torde man böra erinra sig, att framfarne Riksens Ständer förut gemensamt begärt inrättningen, och det ej af enskilt afseende å Gottland, utan för Sveriges skull, och att desse Ständer ej uraktlåtit att vara rättskaffens Svenske medborgare, samt täfla uti kärlek och nit för Fäderneslandet. Det år ej allenast fördel för Gottland, som åses, utan äfven Sveriges nytta. Det år möjligt, att den värde Talaren icke inser nyt - Deri 27 Augusti e, m. *43 tan deraf, men då år hons mening af särdeles tvåtydig egenskap, då den år i strid med ett helt lands representanter vid föregående Riksdagar, och att han, mer ån de, kan bedömma saken, tror jag ej. Jag tror ej ens, att hans yttrande står tillsammans med ordning, ty man bör nyttja varsamhet, då man bedömmer, hvad fordna Ständer gjort. Herr von Hohenhaufen: Friherre Cederström har förekommit mig deruti, att det är Fäderneslandets, ej blott Öns fördel som afses. Således nog derom. Hvad formen angår, lärer proposition till bifall å Betänkandet böra föregå, och ehuru jag cj ämnar bifalla Betänkandet i dess närvarande skick, kan jag dock ej undgå yrka, att proposition derå först bör framställas.
Efter uppläsande hwaraf Stats-Radek Friherre von Platen i underdånighet tillkänna - Den iz Majks6r gaf, att han, enligt sin öfwcrtygelse och sitt sätt att bedöma detta ämne, ej kunde till alla delar instämma ide grunder, hwilka enligt den förestagna Propositionen tili Riksens Ständer, skulle föranleda till återupprättande af den wid 1809 ars Riksdag afskaffade Land - Tulls - inrättningen. Friherre von Platen erkände wäl, att de för Staten och detz inkomster högst skadliga Lurendrägerierne och Tullfärsnillningarne, enligt hwad i allmänhet klagades, de sednare arén, och efter det Land-Tullarne, jemte de dermed sammanhängande visitations-författningar, upphörde, betydligen tilltagit, men han trodde orsaken dertill icke kunna igenfinnas uti en genom detta upphäfwande inträffad mindre noggrann bewakning. Uti Rikets närwarande ställning, i följd hwaraf förbindelser i afseende pä handeln ägde rum, som, i samma man importen, äfwcn af nödwändighets-waror worc förbuden, mäste utwidga de olagliga försöken i denna wäg, teodde Friherre von Platen en egenteligare härtill bidragande anledning böra sökas, och hwarigenom Staten gatt i mistning af all inkomst pa sadane waror. Friherre von Platen ansäg äfwen för sin del, att Lurendrägerier och Tullförsnillningen icke kunde förekommas, sa länge waror wore till införsel förbudne, dem ingen kunde umbära, men likwäl ej till erforderlig godhet och mängd inom Riket producerades. Han trodde att en med Land-Tulls-uppbörden jemförlig inkomst skulle ät Staten winnås, vin emot skälig Taxa till Riket finge införas alla sädane waror, hwilka ett werkligt behof eller ett allmänt oföränderligt bruk gjort till nödwändighrtsmiklar, och att Medborgares krafter, sa länge jord ännu -6? Den rz
Ex ProtocoIIo J. U. Almqvist. S. D. Efter ytterligare föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial, rörande Bränvins-brännings och Consumtions-afgifternas utgörande, blef detsamma af Prest-Ståndet bifallet, och antog Prest-Ståndet, sorn, i anledning af särskild inom Prest-Ståndet väckt motion, ansett det vara en ostridig följd af RiksdagsOrdn. 7 5 §. samt Reger-Formens 89 §. att Städernas rättighet att tillverka Bränvin ännu bör förblifva sådan, som den år 1812 af Riksens Ständer fastställdes, det Alternative uti ofvanberörda Memorial, som af detta beslut beror. Ut Supra. Ex ProtocoIIo J. U. Almqvist. 5. D. Deri 2 7 Juli. S. D. instämde Prest-Ståndet uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns, igenom ProtocolIs-Utdrag af d. 23 idenna månad, ineddeldta Beslut det hvart och ett Riksens Ständers Utskott skulle anmodas att undersöka förhållandet med be. sluten Öfver de från dem utgifna Memorial oclt Retänkanden, och i det fall någon jämkning vore möjlig och af nöden, eiler målet till Nämnd måste hänskjutas, sådant till vederbörlig åtgärd hos Riksens Ständer skyndesamt anmäla. Ut Supra. -— Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Beviiinings-Utskortens gemensamma Betänkande om förhöjning i Lotsoch Båk-afgifterna samt Sjö Tullen, fann Prest-otåndet skäligt att, ined bifall till hvad Utskotten rörande Eotsoch Båk-afgifterna yttrat, uppskjuta frågan om Sjö-Tullen intilldess Bevillnings-Utskottet inkommit med svar uppå de anmärkningar, hvilka inom Prest-Ståndet blifvit gjorda vid sistnämnda Utskotts särskildta Memorial rörande détta ärende. Ut supra.
Man har väl anfört sora grund till den sistnämnde högre afgiften, att de båttre formade pannorne gifva anledning till öfverproduction af brännvin, men man bränner säkerligen ej mer ån som supes, och till denna production har man redan hunnit; det onda som Brånn vinsförtåringen medförer, kan åtminstone till en del genom nyttiga PolisOrdningar förekommas, derom torde den kunna öfvertygas som uppmärksamt genomrest Skaraborgs Lån, sedan Hans Excellence Herr Grefve Adlersparre och nuvarande vice Landshöfdingen Herr Ehrenborg fört styrelsen inom detta Lån, särdeles om inan kände den oordning, som der förut var rådande. Jag föreslår derföre vördsammast en sådan förändring uti Författningen angående förenämnde tvenne omständigheter, ”att den som begagnar tillåtelsen att på ett ftålle bränna för tvenne särskildta Hemman, icke för den eller de pannor han dertill nyttjar, ålågges betala högre afgift, än han borde erlägga, om han med lika redskap brånnde på båda dessa Hemman, och att man icke må beläggas med högre afgift för Brännvinspannans särskildta bättre eller sämre skapnad, utan att afgiften endaft bör bejtämmas af pannans florieh, i jemförelse till det Hemmantal, hvarföre man är berättigad bränna. Slutligen föreslår jag att den rättighet Stå* dernes innevånare äga, att sammansätta sin Brännvinstillverkning uti ett eller flere Brånnerier, med iakttagande af öfriga dem lemnade föreskrifter, äfven måtte på samma satt lämpas till åbo - Den 28 Februarii'. 815 erna på ett hemman eller uti ett Byalag, att äfven dem tilläts, i händelse de det åstunda, sammansätta sig om Brännings-rättigheten mot de vilkor, att Kongl. Maj.t och Kronan af ett sådant sammansatt Bränneri åtnjöt lika inkomst som af alla åboerne skulle utgå, om de hvar för sig brände med de för dem tillåtna pannor af minsta kannerymd, eller om den sammansatte Pannerymden utgjorde mer, då med en efter författningens mening vid andra sådana tillökningar, lämpad förhöjning.