Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Jan. 1854, kl. 1 e. ra. Utlåtande, angående inbetalning frun Myntverket till Riksgälds-Kontoret af en mot köpeskillingen för f. d. Bofbageri-egendomen i Stockholm sv Öfvande summa. (Rgs. Aid.) Med anledning af Rikets sednast församlade Ständers i underdånig skrifvelse af den 26 Augusti 1881. M 206, gjorda anhållan, att sorn, enligt hvad Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, Myntverkets ställning under de näst föregångna åren hade så fötbättrats, att den då befintliga behållning af delta verks egna medel, skulle kunna godtgöra äfven den del af byggnadskostnad^ vid samma verk, hvartill köpeskillingen lör den så kallade Bofbageri-egendomen i Stockholm blifvit använd. Kongl. Majit täcktes meddela Nådig föreskrift, alt sagde köpeskillings belopp, 16,666 Ridr 52 sk., i deri mån detsamma vare eller Liefve disponibelt, målto genom Stals-Kontoret varda till Riksgiilds-Kontoret iifverlemnadt, —r har Kongl. Majit, medelst allålen och i lista samlingen af Hillänget lill Riks-Ståndens Protokoller, under JM 7 införd, Nådig skrifvelse af den 16 sisth November, underrättat Bih. litt R. Sl. Fröt. Rikets nu församlade Ständer, att då myntverkets nettobehållning, hvilken den 30 sistl. Juni uppgick till 62,711 R:dr 42 sk. 8 r:st. måste bibehållas, såsom ett för myntverkets behöriga drift behöfligt förlag, och då, till följd af präglingen utaf det nya silfvermyntet å 4 sk. R:ko, myntverket gått i mistning af den till omkring 6 å 7,000
Bettini anderts tet deras olika natur och föremål skulle komma au utgöra tvänne särskilda Cassör, nemligen: en Spnrhanksanst-alt för emottagande och förräntande af hvad Canal Verkets Ämbetsoch Tjenstemän för sig eljer de sina frivilligt afsatte, samt ert PrnsionsFond af de enligt Bolagsstämmans beslut den i förutgå rigne September dertill anslagne medel; dock att, till undvikande af afdrag och minskning 2 de medel soip i Sparbanken insattes, de flir samma inrättnings underhållande nödige ■ kostnader skulle af Pensionsfonden bestridas. Detta förslag Idef ock da, på försök, till nästblifvan». •de Bolagsstämma antaget; likväl med det af Banquens Ombud i Difectionen gjorda förbehåll, att detsamma till Herrar BancoFulJmägtiges bedömande skulle öfverlemnas. Efter det Herrar IJancoFuIIrnägtige, i följd häraf, fatt sig denna sednare, i fullständigt skick utarbetade 'plan, Communicerad, meddelade Herrar Fullmägtige, i fråga om straffräntor för försummade Aetieinbetalningur samt de för hemfallne dödade och ater försålde Adier inflytande medel, hvilka båda -slags inkomster blifvit i första rummet säborn tillgång för PensionsFonden beräknade, uti ProtocollsUtdrag till Difectionen af den 15 Febr.. i82V, ett yttrande af innehåll: att då dessa inkomster, ehuru tillfälliga och till beloppet obestämda, likväl grundade sig-dels på de af Kongl. Majtt i Nåder faststälde Bolags Rerlor, och dels på Rikets Ständers Beslut af år i8i'5,-som innefattades i Deras den 8 Augusti samma år till Kongl. Majit aOåtne underdåniga skrifvelse, Herrar Fullmågtigé under fullkomligt Banco-Utiboltets Betänkanden. *79 erkännande af den lillämnade anstaltens gagnelighet, och Directionens lofvärda omtanka för' framgången deraf, emellertid ej funné sig berättigade alt meddela sanctina
S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Särskilda Utskottets den 2 och 6 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 18, i anledning af motion, dels om användande af tillverkningsskatten och införsels-tullen för bränvin till premier för anläggning af porteroch öl-bryggerier, dels om skyldighet för gästgifvare att till salu hålla öl, porter och svagdricka, jemte skattefrihet för sådan försäljning, så framt han ej tillika försäljer egentligen så kallade starka drycker, dels ock om rättighet för hvarje välfrejdad person att skattefritt sälja öl, porter och svagdricka. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 6 dennes f. m. på bordet lagda Memorial: N:o 259, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 209; Isto 261, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 206; lS:o 263, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 169; Is':o 265, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 180; N:o 266, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 170; samt N:o 268, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N.*o 201, angående Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers berättelse om Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1850 och 1851, m. rn.
Men vakta dig, herre: m o t Västersalt ilar R e n solguden hän att släcka sin glöd. Sen v e! sjufaldt v e I o m i osaligt mörker V i dröja vid dödsrikets förgårdar än. Förvisso, förrn svekfyllda natten förrunnit, Vi jordlifvet lämnat o c h Helporten hunnit! K o m, herre, det hastar! (Solen sjunker mot horisonten och himmel och haf glöda.) HERVOR. Min v ä n! Du gammal är vorden o c h g l ö m s k a n har spunnit Sitt nät öfver minnets fullskrifna blad. Du glömt, hur u n g d o m s m o d eggas af hinder: Låt räddhågan fara, s o m tungan binder, Och gif på min fråga det äskade svar. HERDEN. Mig hör, o yngling! Men Oden dig hjälpe, o m trotsigt du går Mot osynlig fiendes falska snaror. (Med ängslan seende sig omkring, hviskande:) Rundt dödsstäden vimla otaliga skaror A f tjutande varulfvar, gastar o c h troll. Och lockeldar tändas i snärjande ringar, Och Vanvettet k o m m e r på pilsnabba vingar Att dräpa ditt tredskande öfvermod, Om vettlös du ratar gubbens varning. HERVOR (otåligt). Så skynda, gif svaret, förrn solguden släcker I Västersalts purpur sin värnande g l ö d: Sen månde du l ö p a! (Solen dalar, och i det skymning faller på, går ett starkt dån fram öfver ön.) HERDEN (förfärad). Där, herre, är grafven! Dig frälse Oden från Nifelhems död. (Herden störtar ut; Hervor står med ett språng uppe på den angifna grafven.) HERVOR (knäböjande; efter en stunds stillatigande, högtidligt). Angantyr! Fad er! Hervor, din dotter, Djärfves dig kalla. Viljekrafts välde Väeke dig u p p! Angantyr! Fader! Ättling af A r n g r i m! Nornorna nekat Njuggt dig en son.
Tages härvid ytterligare i betraktande, för det första: att den administrativa magtens obestridliga rättighet, att till Kungsholmen eller Carlskrona förlägga så mänga arbets-compagnier den för godt finnér, icke kan inskränkas genom det i slutet af Utskottets förslag besynnerligt nog förekommande åberopandet af den Kongl. Anslags-propositionen för Kungsholms befästning, alldenstund en sådan myndighet i administrativ väg icke tillkommer Rikets Ständer, och emedan i öfrigt den Kongl Propositionen, såsom af Ständerne afslagen, måste anses förfallen samt sålunda icke mera kan såsom kostnadsbegränsning rättsenlig! och fullgiltigt åberopas, aldraminst i svar på en enskild motion; samt för det andra: alt Utskottet i första rummet tillstyrkt Rikets Ständer, att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t undanröja anledningen till en sådan tydning af hvad i detta ämne blifvit åtgjordt, ”sorn vore Kongl. Maj:t förhindrad att af 8:de Hufvud-Titelns anslag för fångars vård, underhåll, m. m disponera erforderlige medel för arbelskarls-compagniens fortfarande användande vid fästningsbyggnads-arbetet, i fall denna sysselsättning skulle finnas vara den mest ändamålsenliga;” så torde det för mångens Ögon linnas klart, alt i Utskottets förslag verkligen innefattas ej mindre det mest obegränsade, ehuru skickligt beslöjade anslagstillstyi kande, som vid denna Riksdag varit afgifvet, än också, i händelse detsamma skulle af Rikets Ständer bifallas, ett prejudicat af alldeles ny och egen ait, ledande derhän, att den administrativa magten skulle uti 8;de Hufvul-Titeln finna en inkomstkälla och ett ofelbart medel till utförande af allt, hvad med så kallade arbetskalls-compagnier verkställas kan, utan allt afseende uppå hvad den representativa magten, rörande anslag för sådane ändamål, må besluta.
Birger syntes högligen missnöjd; men utan att säga det minsta sårande till sin far, yttrade han, vänd åt Arnman: ”Jag är öfvertygad att ingenting kan vara att befara för någon af oss, då saken klokt handhafves. Och skulle någon liten brist uppstå, så har jag, gudnås, fått stå värre knäck.” ”Men jag tycker vi haft nog i år!” fortfor gubben, retad af Birgers lugn och bestämdhet. ”Kan det inte hjelpa sig med att skonerten gick för f-n i våld, utan att en också skall ruinera sig på ...” ”Söta, goda pappa, tala icke så!” bad Gabriella och lade smekande sin arm om faderns hals. ”Inte skall pappa säga så om skonerten, som Rosenberg förde.” ”Rosenberg eller någon annan, det är detsamma. Men kom inte med ditt snick-snack, barn, när männer tala allvar!” ”Jo, pappa, det gör jag visst; ty jag har ej hjerta att höra, hur styggt pappa yttrar sig.” ”Så gå din väg, och lemna mig i fred!” Vid denna i kort och temligen kärf ton uttalade uppmaning visade sig Gabriella i den grad nedslagen, att gubben, alltid beherrskad af sin svaghet för dottern, började spetsa läppen till ett leende, hvilket tydligen sade: ”Blif qvar! Du vet ja att jag alltid vänder åt det håll, hvarifrån du säger att vinden blåser!” Gabriella kände sin öfvervigt, men långtifrån att missbruka den, kysste hon sin fars hand med en ödmjukhet, hvilken väl klädde henne; och då Haraldson, för att göra sin afgud till viljes, ej vidare yttrade sig i saken, föredrog han att i tysthet förarga sig i sin kammare, der han också hela dagen förblef ensam med sitt vresiga lynne. ”Jag råkade illa ut hos gamle-far!” sade Arve, utan att likväl låta sig serdeles bekomma af detta missöde. ”Men hade så ledsamt varit att jag träffat honom ensam, hade jag väl fått resa hem med oförrättadt ärende.” ”Han menar ej hälften så galet, som det låter,” svarade Birger. ”I alla fall hade Erika och Ella icke släppt honom, utan att han tecknat på; men nu är det bäst som det var.
General-tullstyrelsens circulär den 10 Februari 1838 och dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år, ronde controll vid aflastning från Norroch Westerbottens län af lax och smör. Öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter i nedannämnda Utsk.; och hefunnos dertill hafva blifvit utsedde, nemi. i Bevillni ngsUtskottet: Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo; Nio 1952. Hr von Plomgren, fullm. Gr. Mörner, Joli. August; Nio 2069. Hr Mannerstråle, fullm. Hr Munck, Bror Guslaf; Nio 2236. Hr af Schmidt, Georg Lars; efter Nio i. Frih. Oxenstjerna af Eka, Carl, Nio 257. Frih. Klingspor, Mauritz, Nio 2178. Hr Edelsvärd, Fredr. AVilh., och Nio 1226. Hr Gripenstedt, Johan August; BancoUtskottet: Hr Sköldarm, fullm. Hr Bogeman, Joli. Ludv.; efter Nio to38. Hr Bogeman, Carl Adolph; Lagutskottet: Hr Klingenstjerna, fullm. Frih. Stjernstedt, Lars; efter N:o 457* Hr Silfversvan, fuJlm. Hr Cederschjöld, Robert Theophron; >4 D eu i5 Juli f. m. Riddar husUtskottet: N:o 1381. Hr von Porat, fullni. Hr Lind af Hageby, Carl August; efter N:o 167. Hr Geete, Slen Porse. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter att, under perniilterade ledamöters bortovaro, inträda uti nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i S t a t s U t sk o 11 e*t: N:o 1. Frih. Oxenstjerna af Eka, Carl; N:o 1313.
Utom de vanliga mötena med Regeinenleme till häst och lot, har Kongl. Majit Konungens Nåd. Berättelse'. hvarje år låtit till större öfningsläger sammandraga Troupper, hvilka, dels fått vänja sigvid de, med längre marcher förenade mödor, dels ock, under en med större styrka fortsatt exercice, utföra sådane manoeuvrer, som i fält förefalla. Vid irenne af dessa öfningsläger hafva Norrske Troupper varit förenade under samma befäl med de Svenske, hvarigenom den inbördes aktningen och förtroendet emellan begge Rikenas försvarare vunnit stadga och blifvit ökade. Afven allmänna Bevärings-manskapet har hvarje år varit samladt till vapenöfning, hvarvid det ådagalagt ett berömvärdt nit att förvärfva sig skicklighet. Men, ehuru erfarenheten, vid dessa öfningar, ådagalagt, och Kongl. Maj:t jemväl sjelf varit i tillfälle att öfvertyga sig derom, att Svenska Arméen äger både skicklighet och mod att försvara Fäderneslandet, har Kongl. Majus uppmärksamhet icke kunnat undfalla, att val beräknade och utförda fästningsaniäggningar tarfvas till förvaringsorter för Arméens förnödenheter och till stödjepunkter för dess operationer. Kongl. Maj:t har derföie funnit nödigt att upprätta ett försvarssysfeme i det inre af Riket och, i sådant ändamål, beslutit att, i den frugtbara dal, sorn betäckes af Vettem och Venern, samt, såsom en Rikes centralpunkt, förenar förmonen af lätta commuaicationer , isynnerhet då Götha Canal blifvit fullbordad, med den af en genom berg och stora vattenmassor beskyddad ställning, anlägga en fästning, som skal! tjena lill hufvud-depét för Arméens materiel m. m. Arbetet på denna Vanäs fästning liar i fyra ar fortfarit, och en vida stoi* Konungens Ndd. Berättelse. 41 re del deraf blifvit utförd, än förväntas bordt, med afseende på de inskränkta penninge-tillgångar, som, vid de årliga Statsregleringarne, dertill kunnat anvisas.
Efter hvad riksdags-prol:ne upplysa, tillstyrkte general-amiralsembetet hamnanläggningen och öfverste Lagerheims plan derför samt gillade kostnadsförslaget, men då frågan förekom vid 1840 års riksdag, lärer penningeunderslödet, som då likasom nu begärdes, blifvit med en rösts pluralitet i StatsUtsk. afslaget, oaktadt detta företag var af behofvet vida meia påkalladt än andra, hvilka vid den riksdagen rönte ett blidare öde. Då frågan nu ytterligare väcktes, får jag i afskrift öfverlemna ntdr. af magistratens i Wadstena prot. för d. 15 Oktober innevar. år *), innehållande att borgerskapet åtagit sig att i hamnbyggnadskostnaden deltaga med 16,000 r:dr b:eo, en summa så betydande för det samhället, att endast det ytterliga behofvet af hamnanläggningen kan förklara möjligheten af ett så stort tillskott från det icke förmögna borgerskapet. Någon tillgång för skillnaden mellan detta belopp och det kostnadsförslaget upptagit, eller i rund summa 32,000 r:dr samma mynt, finnes icke; ty så få egendomar äro belägne i denna trakt utaf Östergöthland, att deras innehafvare icke kunna göra det behöfliga tillskottet. Allmogen deremot innehar der det hufvudsakliga hemmantalet, men i allmänhet så styckadt, att från det hållet intet penningebiträde kan förväntas. Dé 32,000 r:dr skulle således anvisas af R. St. om det vigtiga företaget skall kunna utföras. Jag begär dock icke detta tillskott annorlunda, än såsom ett lån, utan ränta, som på det sätt borde återbetalas, att af hamnumgälderna, sedan årliga underhållskostnaden afgått, § afsättas och till Staten inbetalas till dess lånet på det sättet blifvit guldet. På det icke någon tvekan hos StatsUtsk. må uppstå om Regeringens mening i afseende på vallarne vid Wadstena slott, anhåller - ") Dessa handlingar, sorn till Utsk. aflemnats, äro ej i prot. intagne. Den 22 December f. M. 337 baller jag, ali fii fäsla uppmärksamheten derpå, alt dä K.
Kungörelsen den 27 Oktober 1812, det måtte stadgas, att den, som till utskrifning förbunden är, må ega att, sednast innan Januari månads utgång det år, lian uti allmänna beväringen hör ingå, hos Konun gens Befallningshafvande göra anmälan om tillstånd att derifrån befrias, mot erläggande årligen under fem års lid af en summa, motsvarande under krigstid bela, och under fredstid §-delar af roteeller rusthålls-vakansafgiften för karl i den ort, der den beväringsskyldige vore boende; hvarefter Konungens Befallningshafvande skulle åligga, att hvarje år inom Februari månads slut lemna vederbörande Regements-chef uppgift på antalet af dem, som sålunda blifvit från fullgörande af beväringsskyldigheten befriade, samt anordna och till Regements-chefens disposition ställa de me del, som genom vakans-afgifterna influtit; och skulle Regements-chefen derpå låta, i de befriade beväringsskyldiges ställe, på fem års lid anvärfva behörigt antal duglige och till krigstjenst tjenlige karlar, som med enahanda förbindelser, som åligga en värfvad soldat, borde stå under krigslagarna och hvarje år exerceras under minst fjorton dagars beväringsmöle, men emellan mötestiderna anses permitterad. Genom ett dylikt stadgande skulle, efter motionärens förmenande, en väl behöflig tillökning i stammen för vår armé kunna under så väl fredssom krigstid erhållas; och ur denna Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 23. 3 förberedande krigsskola kunde dessuLom rekryter för Regernenterna företrädesvis utväljas.
Det b.lir svårt att ordentligen kunna ingå i svaromål, om ej frågorna få förekomma i ordning, och discussionen hålla sig inom en bokstaf i sender. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., för att undvika att alltför mycket med hvarandra inblanda olika saker, vid pröfningen af denna §, skulle behaga företaga en bokstaf i sender till afgörande. Ropades ja. Bokstafven A. Frih. Nauckhoff: Jag hemställer till den sista välda talaren, Gr. Hamilton, hvartill detta skall tjena. Här äi icke fråga om att bestämma afgiften för hvar och en , ulan endast att afhandla grunderna för bevillningen. Då betänk, kommer i det skick, att fråga blir att uttrycka hvad hvarje cathegori eller dass skall betala, blir det nödvändigt att gå detaljeradt tillväga, men dessförinnan synes det vara nog mycket tidsödande och utan ändamål. Jag vågar således, med all respect för den värde talarens mening, hemställa, huruvida han icke ville från sitt förslag afstå. Gr. Anckarsvärd: I motsats till deri sista talaren och i fullkomlig öfverensstämmelse med Gr. Hamiltons förslag, förenar jag mig deruti, emedan det ovillkorligen måtte leda till redighet, om, vid belänkis föredragning, man följer bokstafven och icke hoppar från handtverkare lill syjungfrur och åter till acteurer, på sätt vi redan hört, så att man slutligen icke rätt vet hvar man är hemma. Jag finner ganska väl, att, lill följd af R. o. Ad:s beslut att nu icke få sysselsätta oss med silfran , en förnyelse af detta betunk:s föredragning ännu återstår, men anhåller likaväl, att vi nu må få gå bokstafsvis tillväga. Hr Frih. o. Ijandtm. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulskts förslag, att bevilln. bör uppföras under de af Utsk. uppgifna benämningar för alla de rubriker, sorn i TJtsk:s förslag finnas i t5 §:n upptagna under bokstafven A. Ropades ja. Den 3 Octo ber f. m. 47 Bokstafven B. Hr von Hartmansdorff':
Ständers bifall; att ifrågavarande afgift, till högst en skilling Banco, må upptagas i sammanhang med den till högst fem ekil 1 ingar årligen bestämda Curhus-afgiften, så att dessa båda bidrag, till vådliga och smittosamma sjukdomars förekommande inom Rikets provincer, må, efter behofvet sammanlagde, uttaxeras och uppbäras med högst sex skillingar ärligen af hvarje mantalsskrifven person ; att dessa tillökade medel ställas till disposition af hvarje Läns Curhus-Birection, emot redovisning i den ordning, som för Curhus-medlens förvaltning redan är före. skrifven;| att Curhus-Directionerne må ega att, efter i Postoch Inrikes-Tidningarnt fren. ne gånger infördt tillkännagivande om beställningens ledighet och de med densamma förenade förrooner, efter ansökningstidens slut, till Veterinair-Läkare inom Länet antaga den sökande, sorn från Veterinair-In; Bilt.Statss.Allm. flesv.o Oec>'Uts'-Utl.N:o g rättningen i Hufvudstaden uppvisar det fördelaktigaste bevis om egande skicklighet i sin vetenskap, i förening med ett stadgadt och anständigt uppförande, hvilket bevis, för att kunna som gällande anses, bör inom året vara antingen utfärdadt eller förnyadt; samt att Veterinair-Läkaren, då han, äf Konungens Befallningshafvande dertill beordrad, inom Länet företager resor till hämmande af inträffade allmänna Boskapssjukdornar, må skjuts* och tractaments - ersättning, enligt Bese-reglementet, derföre tillgodonjuta af anslaget till farsoters och smittosamma sjukdomars botande; hvilken ersättning honom jemväl tillkommer vid de tillfällen, då han, under härjande Boskapssjukdom inom an. gränsande Län, kan, i vederbörlig ordning, blifva dertill reqvirerad och förordnad, utan att sjukvården inora det Län, för hvars betjenande han blifvit antagen, derigenom åsidosättes eller försummas. Alik. till Exp.-Utsk. d. 17 Julii 1829.
»Försummar den skjutsskyldige skjutsen eller varder resande hindrad och »uppehållen genom gästgifvarens eller formans vållande, vare bot från och »med fem till och med trettio Riksdaler, utom skadans ersättande». Stockholm den i November 1865. Aug. Weidenhielm. Af Herr von Feilitzen, Johan August Carl, om ändring a/ 12 § i Jagtstadgan, för så vidt den rörer ejderskytle. Sista momentet i 12 § af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Jagtstadga af den 21 Oktober 1864, har gifvit mig anledning vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om ändring af nämnda §, i hvad den rörer ejderskytte. Såsom skäl för detta mitt förslag, får jag anföra följande, på verklig erfarenhet grundade uppgifter om ejderfogelns ekonomi, hvilka uppgifter tydligen ådagalägga, att nu stadgade förbud mot ejderskytte från den 15 Mars till och med den 10 Juli är fullkomligt liktydigt, med förbud mot all ejderjagt i vårt lands östra skärgård, hvilket väl ej kunnat vara lagstiftarens mening. Ejderfogeln (Fulix mollissima) är i Östersjön en flyttfogel eller flyttande hafsfogel, som den 7—15 April, allt efter vintrens stränghet och isens försvinnande, i stora skaror sträcker förbi kusten af mellersta Sverige för att uppsöka nordligare kläckningsställen, och hvaraf många par, den så kallade vänjefogeln, qvarstanna i östra skärgården. Af dessa sednare går honan, såsom skärkarlen uttrycker sig, i land omkring den I Maj för att värpa och uppsöker då alltid sitt förra kläckningsställe, hvarest ungarne utkläckas, vanligen omkring midsommar. Så snart ungarne äro framkläckta, tager åden dem med sig till de aldra yttersta klabbarne i hafsbandet, och blifva sedan hvarken hon eller ungarne vidare det året sedde i skärgården, och kunna följaktligen icke blifva föremål för jagt. Motioner kos Ridderskapel och Adeln 1865.
diskt tillegna sig kunskaper, som det eljes aldrig skulle falla dem in att taga vara på. Förf. stöder sina påståenden på följande ofta använda, men icke dess mindre uppenbarligen grandGenom åtskilliga språng i tankegången kommer falska resonnemang: Jag är i stånd att väl uppfostra M. N. så till den slutsatsen, att » hela hemmets trefmina barn; jag kan bibringa dem de eller de nyttiga nad EJ beror på husmoderns kunskaper i matlagning, kunskaperna, inplanta hos dem de eller de goda hygien etc. » Alldeles riktigt; men äro de väl däregenskaperna; jag känner åtskilliga andra mödrar, för oväsendtliga? — V i kunna försäkra M. N., att som äro i besittning af samma lyckliga förmåga — det FINNES en hel mängd unga kvinnor, som äro i hvarför i all världen skall man då bereda de tusenbesittning AF » god vilja », » kärleksfull omtanke » och tals barn, hvilka ej åtnjuta samma fördelar sora mi» g l a d offervillighet », fastän de ej varit nog lyckliga na, tillfälle att på annat sätt, t. ex. genom skolan, att få tillegna sig dessa egenskaper » i hemmet, unförvärfva det vetande och de egenskaper, som jag der en kärleksfull husmoders ledning ». Kanske de bibringar mina barn i hemmet? Med andra ord: förvärfvat dem i skolan uuder kärleksfulla lärarinnors alla de skolbarn, som sakna förmånen af god ledning ledning, och kanske skulle de, om denna utväg ej i hemmen, lemnas alldeles ur räkningen. Återstår stått dem till buds, aldrig hafva tillegnat sig dem! då att se, om M. N.-s åsikter hålla streck med afM. N.-s påstående, att sådana egenskaper ej kunna seende på den andra kategorien af barn. ernås på något annat än det af henne angifna sättet, tål lyckligt nog vid åtskillig modifikation. N. har alltid ansett det vara » ett helgerån mot hemmens, att barnen i skolan undervisas i Det är i hemmet, säger M. N., som barnen skola religion, och tillägger: » Hvar, om ej i hemmet, skola lära sig utöfva de små uppmärksamheter, som sprida barnen lära sig fatta Guds kärlek? I hemmet, solsken i familjerna.