Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan om ett sådant stadgande hörer väl egentligen till den 24 §:n; men jag hemställer likväl nu, att bestämmas mätte, att, om en person, som från ett district inflyttar till annat, eller dess hustru och barn inom ett år efter inflyttningen skulle komma i det tillstånd att falla fattigförsörjningen till last, de må kunna återsändas tili det fattigvårdsdistrict, hvarifrån de kommit. Jag tillstyrker antagandet häraf, och tror att communerne derigenom kunna fredas från den omständigheten, alt personer, som i en församling inflytta, genast falla henne till last. 21 H. 55 434 Den 13 Mars f. rn. Hr Räfelt, Anton: Jag anhåller endast att få instäm-» ma i Hr Arvid Ribbings viii motiverade anförande. Frih. Boye: Till hvad den siste talaren utvecklat med afseende å Frill Sprengtporten; föislag, ber jag alt fä tillägga ett skäl, som erfarenheten lios dem, som äga fastighet på landet och bevistat sockenstämmor, torde besanna, nemi. alt om bönderne kunna linna en möjlig utväg att lägga tyngder på herregårdarna, så göra de det gerna. Här tyckes för mycket vara lemnadt åt deras arbitrage, åt deras omdöme, och jag kan således ej antaga Frih. Sprengtporlens förslag, utan kommer alt rösta deremot i händelse af votering. Hvad Hr Stråles förslag angår om återsändande af en person till den församling, hvarifrån han kommit, om han genom sjukdom eller annan tillfällighet inom ett år skulle falla fattigförsörjningen till last i den socken, der han nedsatt sig, så förmodar jag att denna framställning må anses som en ny motion, som nu ej kan komma under pröfning eller inblandas med den förevarande frågan. Jag begär propos. på afslag å den ii §:n. Hr Eden hjelm: Jag har begärt ordet, emedan jag blifvit missförstådd af Hr Gripenstedt. Jag har talat om sådana husbönder, som icke kunna få godt folk i sin tjenst inom de församlingar der de bo, utan som äro tvungne att söka sig tjenstefolk från andra församlingar, och när de ej häri lyckas taga correctionisfer.
En hög, skön kvinna hade han sett därinne. Hon hade kommit emot honom med utsträckt hand. Men denna kvinna var ej Ingegerd. Hjaltes ögon irrade sökande kring det trånga tältet för att finna prinsessan. Visserligen såg han, att hon, som stod därinne, var en kungadotter. Endast en kungadotter kunde se på honom med så stolta blickar, och hälsa honom med sådan värdighet. Och hon bar furstligt pannband och drottningskrud. Men hvarför var hon ej Ingegerd? Hjalte började häftigt utspörja den främmande. »Hvem är du,» frågade han. – »Känner du mig ej, Hjalte, jag är den kungadotter, med hvilken du talat om Olaf Haraldson.» – »Jag har talat med en kungadotter om Olaf Haraldson, men hon nämnes Ingegerd.» – »Jag nämnes ock Ingegerd.» – »Du må nämnas hur du vill, men du är ej prinsessan. Hvad vill allt detta säga? Vill Sveadrotten svika kung Olaf?» – »Ingalunda sviker han honom. Han sänder honom sin dotter såsom han lofvat.» Det var ej långt ifrån, att Hjalte dragit sitt svärd för att hugga ned den främmande kvinnan. Han hade redan handen på svärdfästet, men så besinnade han, hur föga det anstod en kämpe att taga en kvinnas lif. Men flera ord ville han ej spilla på denna bedragerska. Han vände sig för att gå. Den främmande ropade honom tillbaka med mycket blid röst: »Hvart vill du gå, Hjalte, ämnar du fara till Kungahälla för att varna Olaf Haraldson?» – »Just detta är min afsikt,» svarade Hjalte, utan att se på henne. – »Hvarför vill du då lämna mig, Hjalte? Hvarför stannar du ej hos mig? Jag reser ju ock till Kungahälla.» Nu vände sig Hjalte om och såg på henne. »Är du kvinna till att ha förbarmande med en gammal man?» sade han. »Jag vill säga dig, att jag satt hela min håg till att detta giftermål skulle komma till stånd. Låt mig nu veta hela min olycka! Får Ingegerd alls ej komma? Då upphörde prinsessan att retas med Hjalte.
R:dr städse i framtiden bibehålies såsom en Bankens grundfond, dymedelst att möjligen inträff,mde Capital-förminjskningar varda godtgjorde med de åi ligen ingående yinslerue; 3q:o att åt Banco-Styrelsens klokhet och omtanka må varda öfverlemnadt, alt begagna de i Bankens vård fjån Riksdag till Banco-Utskottets Utlåtande JV:o 16. g5 Riksdag qvarstående vinstmedel, då tillfälle dertill gifves, till förökande så väl af Silfver-fond som rörelse-capilal. Hvarjemte Utskottet slutligen får tillstyrka Rikets Ständer, alt, med stöd af 86 §. Regerings-Formen, jemförd med a §. 4 niom: i Tryckfrihets-Förordningen den 16 Junii 181a, förklara, att till ärenden, hvilka i JBanco-Verket böra hemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder Fullmägtige fatta och vidtaga, i afseende på bibehållandet af proportionen emellan reela fonden och sedelstocken, så att Fullmägtiges öfverläggningår och beslut härom ej få yppas, innan de samma gått i full verkställighet, samt att, tili följd häraf, serskildt Protocoll öfver desse ärenden skall hållas, som jemte alla dertill hörande handlingar kommer att under hemligt förvar förblifva, intills besluten i verkställighet gått. Åtskilliga Ledamöters reservationer, jemte en Ledamots till Utskottet aflemnade skriftliga yttrande bifogas. Stockholm den 5 Julii i834> STOCKHOLM, Ecks te in sk A. Tryckeriet, i834- Hor till Banco-Utskotteis Utlåtande N:o 16. 1 Ankom till Exp.-Utsk. d. 5 Julii kl. 6 e. m. Reservationer. _A.f Herr Nordenankar.
Olof PZI550N. frän öfwerberg för Herjeådalen. L. 8. lex» pr. prök^el!urför 2 We^erdalS Härader. 1.. 8. lVl->rt5 Pelir550„, frän Näsgäkds Läns Fögderi. 1..8. LoSers Olosrro». frän Kumla Härad. L. 8. 8ven I,3r55ori. frän Skyllersta och Aster. L. 8. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 II en 13 Juni e. m. 301 Gr. Liljencrantz: Jag kan sä mycket mindre hafva något att erinra mot det förslag, som Frih. Tersmeden och Hr Akerman framställt, att ur mom. b uttaga det sista stadgandet, som jag redan på f. m. framställde min öfvertygelse, att detsamma skulle hindra obligationernas spridande i utlandet, och i följd deraf motverka konkurrensen om lånet. Deremot kan jag icke med dessa Hrr instämma uti att nu afgöra frågan. Här har yttrats åsigter, som väl förtjena att tagas i betraktande af StatsUtsk., oell jag tror isynnerhet att det ligger ett väsendtligt hinder i den aktning man är skyldig 11. o. Ad. Hedan på morgonen och långt förut har det varit en allmän mening, att den fiuanciella delen borde sedan den blifvit diskuterad till StatsUtsk. återremitteras, och jag kan icke finna det vara grannlaga mot Ståndet, att nu vilja hafva frågan afgjord, åtminstone ämnar jag icke förspilla de sofvandes rätt, utan vill, såvidt jag förmår, befordra saken till votering.
Vid det hållna sammanträdet fanns, att 7 Plantlador förul voro uppförde och åtskiliige af Länets innebyggare åtogo sig att ytterligare anlägga 7 sådana. Uti Söderby, Wäddö,Håfverö och Bro Socknar visar sig isynnerhet hågen för Saltpetertillverkningen. Derstädes äro redan 6 Lador inrättade'* och förmodas 20 å 25 blifva fullbordade inom detta årets slut. Eders Kongl. Maj:t liar äfven till detta Lärl Sträckt sin omsorg för befrämjande af Saltpeternäringens förkofran. Eders Kongl, Maj:t har den 23 Februari 1814 tillåtit en Understyresmans och 10 Verkmästares antagande; och äro i öfrigt för Capitaine Edmans district på Kronans bekostnad 20 Sjudningspannor anskaffade och 1?, under beställning, ■ Något säkert sätt att pröfva Saltpeters hallt och godhet har varit okändt, till dess Eders Kongl. Majits Vetenskaps-Academié, uppå Nådigste .befallning* dertill uppgifvit en alldeles ny method, bestående i Saitpeterns smältning eller gjutning, hvarigenom den erhåller en prismatisk kristallform, som utgör en af Saitpeterns väsendc liga - 3 34 2>e» 19 April, 1 liga egenskaper, utvisande i dess mer Oller mina dre stråliga utseende graden al dess hallt. Denna method har Eders Kongl. Maj-t den 4 October 181 3 i Nåder gillat, och jemte det Eders Kongl. Majit anbefallt Committerade att låta trycka , samt genom Landshöfdirlgarne till alla Kyrkor och vederbörande tjenstrnän afsända ett tillräckligt antal Exemplar af de af Velenskaps-Acade* mien härom författade 2:ne särskiltda skifter, den ena kallad: Anledning att undersöka Saltpeter* ren* het genom smältning, och den .andra:
Fjäder, ospritad spritad Fjäll, hvalfisk-, eller Ossa Sepia; Flaskfoder förlullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de beslå. Anm. Flaskorna med deras innehåll fortullas särskildt. Flintsten FUntor, huggna, utom agat Flyttsaker: reseförnödenheter, af egaren sjelf medförda, då de af vederbörande tullkammare eller tullinspektion finnas ej öfverstiga hans behof under resan • inkomna för sådane svenske undersåters räkning, som varit å utrikes ort bosalie, så framt de vid införseln finnas gamla och brukade samt, på särskild anmälan hos General-Tullstyrelsen, pröfvas ej öfverstiga egarens behof * öfrige inkommande gamla och brukade husgerådseller andra lösörepersedlar (hvilkas införsel, älven såsom nya, ej genom denna taxa är i allmänhet medgilven tullfritt, eller emot lägre tull, än högst 10 procent Filtrersteuar; hänföras under Sten, arbetad, ej specificerad. Fiskben; se Ben. Qvantitet för Tullberäkningen. skålp. skälp. 1 skålp. 1 skålp. centner, centner, centner, centner. centner. centner. centner. centner. 1 skålp. Införsels tull. Riksmynt. R:dr öre. Fri. Fria. Fria. Fria. Fjedrar, ur-; hänföras till delar af Ur, ej specificerade. Flotlholtz ; hänföras under Korkbark. Flugor, spanska; hänföras under Apotheksvsror. af Förslag till Tulltaxa. 305 \ Qvantitet I för Tullberäkningen. af värdet, då sådan förtullningsgrund bör tillämpas) när de vid införseln, på särskild anmälan hos tullkammare eller tulldistrikl-chefer, vid 300 R:dr Riksmynt värde eller derunder, samt hos Generaltullstyrelsen, då värdet öfverskjuter 300 R:dr Riksmynt, pröfvas icke öfverstiga egarens behof Fläsk Fnöske, bered t jFog/ar, lefvande slagtade, hänföras under Kött.
För öfrigt ärnar jag ej' nu göra nägra päminnelser wid det af Hemliga Utskottet up. gist,a projeQ; men hwad liden för de nya anstallter - 9>8 nas bestånd beträffar, och da jag ej kan anse detta ^rr-jetk för annat än e» förändring af de med Kong!» Mai.il ingargua Crmlrr-Ä-n, kan jag, för min del, ef bifalla, at de§ warakcigh k mätte fä en längre utsträckning, än ki! och med de 8 ar, jom enligt OnnrrsLker» ns återstå. Hade L mrradkcrNi, blifwit gjorda emellan Konungen och Riksens Ständer, sa hade förhållandet warit annorlunda, men de hafina blifvit träffade emellan Konungen och Dest Undersåtare i allmänhet, och ivid en sädan sakens belägenhet kan jag ef lemna annat ulflyrkande, än det jag redan anfört. Grefwe I^evvsnkiaupr, 61 g ss. Af flera warda Ledamöter har jag hörr den anmärkning göras, st en 6!slr af Undersåtare i Riket skulle stnnas, ssm icke wid Riksdagar har re;irssenr»ntcr. Jag, för min del, tror mig ej kunna instämma uti denna tanka. Såsom Ledamot as BewilluingsUtflottek har jag wid repzrnriori af Bewillningen äswen deltagit i Bewillningens förd, lande pä dem, som härunder skulle wilsta asyftas, och jag fruktår, at, o n den wäckka anmärkningen gillas, det öfwer, skulle kunna sigås, at Riksens Ständer ej ägde rättighet ålägga dem BsWillning.
Maj:t tillkännagifva deras underdåniga önskan, det Kongl. Maj:t täcktes, med afseende å Landtmannens och Näringarnes betryckta ställning, vidtaga de Ekonomiska Författningar till välmågans återförande och landets förkofran, som Kongl. Maj:t i Sin vishet finner grundade på erfarenhet och sanna hushållslagar. Å nyo föredrogs Statsoch BancoUtskoltens den 28 sistlidne November under De i) 8 Ja n aa ri i f. in. i S i N:o s5 afgifne, och den 21 derpåföljde December f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå Direetionens vid Södertelje Canal och Slussverk underdåniga ansökning om fortfarande understöd af Allmänna medel för CanalBolaget. Herr Rosenqvistj Fredrik Leonhards uppläste följande: Ja g har noga granskat Statsoch BancoUtskottens Betänkande N:o a5, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss af den 19 November 1828 uppå Direetionens vid Södertelje Canal och Slussverk underdåniga ansökning, om fortfarande understöd af allmänna medel för CanalBolaget, men jag har icke funnit minsta skäl, hvarigenom Utskotten kunna rättfärdiga sitt tillstyrkande af 3o,ooo Rrdr åt Södertelje Canal. — Jag är således berättigad tro, hvad jag hört här och der sägas, och hvilket är min fullkomliga öfvertygelse, nemligen: att orsaken hvarföre Utskotten tillstyrkt anslaget åt Södertelje Canal, icke skulle vara någon annan än att Utskotten kort förut tillstyrkt anslaget af 845,334 R:dr åt Götha Canal. Det är således icke nog, att den för Svenska Folket olyckliga Götha Canal i och för dess egen tillvaro afprässat Nationen enorma summor, utan man vill trycka Folket med anslag äfven till andra likartade Inrättningar.
Och nu skall du få din belöning! Nora satte sig i hans knä, slog sina armar om hans hals och tryckte en kyss på hans läppar. – Nora, utbrast han hänryckt, du håller då af mig litet! I stället för att svara började hon profva klädningarne med ett skalkaktigt leende. – Kan jag väl neka dig någonting! sade Arnold och betraktade henne förtjust. Och allraminst i qväll, då jag måste lemna dig för en tid. – Skall du resa? – Ja, jag har några ingeniörsgöromål att fullborda i landsorten. – Och du blir länge borta? – Troligtvis. – Och får bra betaldt? – Furstligt. Tror du annars att jag skulle kunna lemna dig! Men det är för din skull jag reser, för att kunna komma tillbaka till dig, snart, kanske redan om ett par år, och då få lägga ned vid dina fötter din så länge åtrådda rikedom. Om du visste, hvad det kostar på mig att nödgas lemna dig! Det behöfs i sanning hela kraften af mitt aldrig svigtande hopp för att upprätt kunna bära skilsmessans bitterhet. Ack, om du ville lofva mig, att vänta, Nora! Hur lycklig och segerglad skulle jag icke då gå till mitt mödosamma arbete! Nora var rörd. – Arnold, sade hon, jag skulle i denna vår afskedsstund kunna bedyra att jag älskar dig. Men det vore en lögn, och du blefve icke lyckligare af den. Derför gör jag det icke. Men du kan likväl resa med lugn för min skull. I två år hafva vi bott grannar. Har jag under denna tid gifvit den minsta anledning till svartsjuka? Jag tror inte det. Du bör känna mig ganska bra och vet, att jag är föga mottaglig för kärleksförklaringar. – Men om din »guldfågel» kommer? – Ah, det kan dröja åratal ännu, och hvem vet, om inte min »guldfågel» är just den man, som står framför mig. Var inte ledsen nu. Du kan ju hoppas, om jag också inte kan skänka dig ett bestämdt löfte. Och här har du ännu en kyss till afsked! Muntra nu upp dig för i afton, då du fått ett så stort förtroendeuppdrag som att hjelpa mig vid min klädsel. Och ... under tiden tillåter jag dig att tala om dina framtidsplaner.
Skrifvelse Nio 301. 19 Hvilket allt Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition, skolat härmed i und. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Mars 1835. Uppläst oell godkänd hos Ridd. och Adeln den 2 Mars i835. Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underd. Skrif velse, sä väl i anledning af Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse till Rikets Ständerj rörande en uti staden Wenersborg inträffad eldsvåda, sorn Kongl. Maj.ts sedermera till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition, angående låneanslag till återuppbyggande af nämnde stad. (Slats-Ulsk. N:ris 388 och 4°7)- S. A. K. Uti Nådig Skrifvelse af den 8 sisllidne October, har E K. M. behagst Rikets Ständer meddela, det E. K. M . vid emottagandet af Dess Befäl 1 ni ngsh af vandes i Elfsborgs Län underd. rapport om den staden Wenersborg nallen emellan den 4 och 5 i nämnde månad öfvergångne eldsvåda, varit betänkt att, till de första och mest trängande behofvens afbjelpande, förskjuta en summa af 5o,ooo R:dr Banco, att utgå intilldess Rikets Ständer hunnit fatta deras beslut om sättet och vilkoren för det biträde af allmänna medel, som lämpligt pröfvades; samt att, i afräkning på nämnde summa, skulle genast till E. K. M:s Befallningshafvande öfversändas 20,000 R:dr Banco, att, emot säkerhet för återbetalningen, efter E. K. M:s Nådiga föreskrift, användas, äfvensom, i sammanhang härmed, E. K. i Nåder behagat tillkännagifva, att, sedan Dess Befallningshafvande inkommit med de i Nåder infordrade utredningar och förslag, hvaraf förluster och behof kunde till belopp och omfattning beräknas, E. K.
Prat. *818—1829, g:ic Sami, 3. ] 8 Besv. och Oecon. Utsi. Bet de. No 34< från Calmare Län; äfvensom Johannes Svensson från Jönköpings Län deltagit i motionen om rättighet för Rusthållarne, att af egna producter låta förfärdiga beklädnad för deras Hussarer och Soldater, hvaremot Pehr Jons* son från Jönköpings Län ansett Rusthåll larne böra höras öfver de ifrågaställdte ämnen , innan någon ändring uti hvad för närvarande eger rum skulle vidtagas, 2:0 Memorialet af Bars Andersson från Wadsbo Härad, (hvars motion är vorden understödd af Riksdagsmännen från Örebro Län, Anders Jönsson, Olof Olofsson, Bengt Nilsson, Eric Olofsson och Anders Ericsson, äfvensom af Riksdagsmännen från Skåne), uti hvilket Memorial dels klagan förts deröfver, att i allmänhet Rustbållarnes fordna välmåga skall betydligen aftagit, sedan Rustningsskyldjgheten blifvit för dem så tryckande genom dyra Munderingspersedlars anskaffning och utrustandet af häst och karl, hvilka fordom endast hvart tredje år vid Generalmönstring kunde casseras, men deremot nu måste hvarje år undergå mönstring, sorn skall på det hela till en betydligare Cassation föranleda; dels ock blifvit föreslaget, att, då Rusthållarne, änskönt både Besy., och Oecon. Utsk.Betide.
Om förändring i städernas anktiomreglementen. Vid sistlidnc riksdag väckte jag förslag om förändring af Kongl. Maj:ts nådiga reglemente för auktionsverket i Stockholm . Ivensom för de öfriga städerna i riket, i hvad de mot det förstnämnda regementet anmärkta brister äfven annorstädes ega ruin. Detta jjförslag, sorn likväl då icke lyckades vinna framgång tillåter jag mig härmed förnya sådant detsamma finnes tryckt i Borgare-Ståndets protokoller, under JVST 230 bland motionerna och hvaraf en afskrift bilägges, samt anhåller om remiss häraf till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Stockholm den 26 November 1862. L. J. Hierta. JW 83. Af Herr R, Trägårdh: Om nedsättande af särskildt biskutt för behandling al alla frågor, angående elementarläroverken. Som erfarenheten visat, att nu gällande stadga för elementar-laroverken i riket icke uppfyller sitt ändamål, utan behöfver väsendtligt förändras, helsi det tyvärr torde få anses vara utom allt tvifvel, att skolungdomens sjalsoch kroppskrafter lida af den öfveransträngning, sorn de nuvarande fordringärne taga i anspråk, så sv n es det vara Representationens pligt, att, så vidt snara rättelser härutinnan genom dess åtgärd kunna befrämjas, söka åstadkomma desamma så skyndsamt sorn möjligt. I en särdeles förtjenstfull motion har Herr Sommelius framställt vigten af denna nationens lifsfråga och pä samma gång som hail sannt och lifligt skildrat många behjertansvärda förhållanden, i hvilka förändringar företrädesvis fordras, har han jemväl föreslagit sättet för dessas tillvägabringande, men i sistnämnda hänseende hade det »tvifvelaktigt varit önskvärdt, att han icke slutligen inskränkt sig till endast en hemställan, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att en kommitté måtte blifva nedsatt, sorn finge sig ålagdt, att i öfverensstämmelse med de uti motionen uttalade grunder utarbeta förslag till ny skollag.
I starka, häftiga slag drefs den yrande snön af östanvinden rätt emot dörren, som skakade på sina gångjärn, och genom en öppen spricka släppte den skarpa luften in i stugan. Vindflöjeln utanför gnisslade och vände sig, när de häftiga vindstötarna kastade honom åt olika sidor. Och genom fönstret såg det ut, som om ett hvitt hvirflande moln hade omhvärfdt huset och sträfvade att lyfta det bort i sin tätnande massa. Plötsligt såg gumman upp och gjorde en rörelse, som om hon tänkte tala. – Vill du något? sade Söderberg. Och Johan tog pipan ur mun, nyfiken på, hvad det kunde vara. – Det är väl ingen, som har kommit ihåg kon, sade gumman med svag och tydlig rost. Johan reste sig genast, glad öfver att få höra ett taladt ord i denna tystnad, som han ej vågade störa. – Jag kan ju gå, sade han, i det han slog askan ur pipan och stoppade den på sig. Söderberg hade också rest sig, men satte sig genast, när den andre ville gå. Johan tog hatten och smög sig försigtigt ut genom dörren, som han varsamt öppnade mot vinden. Gumman lade sig ner igen. Ur dvalan hade tanken på kon, som blef glömd för hennes skull, väckt henne, och nu hade hon ingenting mer att säga. – Du ska’ komma ihåg att ge henne litet salt ibland, mumlade hon. Söderberg nickade, det gick en rörelse öfver hans ansigte, men han hade så vänt sig vid tystnaden, att han inte längre kände den. Då och då såg han bara på hustruns ansigte för att se, om någon förändring inträdt. Men han kunde icke urskilja mycket. Det enda han kunde se, var att det inte var slut. Ty munnen rörde sig ibland, som om hon legat och mumlat för sig själf. Så satt han en lång stund och kände endast som ett slags förvåning öfver alt detta nya, hvilket som ett slag kommit öfver honom. Plötsligt såg den gamla upp och gjorde en rörelse, som om hon sökte något. Söderberg spratt till. – Hvad är det? sade han. – Det är ingenting, mumlade den gamla. Här är bara så mörkt. Söderberg fick en stickande känsla öfver, att han kvällen förut retats af, att hon ville ha litet ljus.
Utsk:s förslag antaget att hvila. 10. med förslag till ändring i 56 § R. 0., angående inskränkning af tiden för motioners väckande. 27 Febr. 1860 30 Mars 1860 bifölls. 31 Mars 1860 bifölls. 31 Mars 1860 bifölls. 28 Mars 1860 bifölls. Alltså hvilande till nästa riksdag. Se vidare Mern. J1773. 11. 12. 13. med förslag till ändring i 15 § R. 0., om hemmansegares representations-rätt. med förslag till ändring i 52 § R. Ärendet vidare behandladt i Mern. Genom omröstningen i Först:t K. U. blef U:s förslag antaget att hvila. Alltså hvilande till nästa riksdag. med förslag till ändring i 11 och 12 §§ R. F., angående Stats-Rådets hörande öfver förbund med främmande makter. 13 April 1860 28 April 1860 antogs att hvila. 28 April 1860 förkastades. 28 April 1860 antogs att hvila. 28 April 1860 antogs att hvila. Jemför Mern. Genom omröstning i Förstärkt Konst. Utsk:s den 30 Juli 1860 antaget att hvila. Se vidare Mern. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. jk Rubrik. Datum. Kidd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet Bondeståndet. 14. med förslag till ändring i 21 § R. 0. 12 April 18C0 28 April 1860 antogs att hvila. 28 April 1860 antogs att hvila. 18 Maj 1860 1 :sta delen af förslaget antogs att hvila, men 2:dra delen afslogs. 28 April 1860 antogs att hvila. Förta delen af Konst. Utsk:s förslag alltså hvilande. Se vidare Mern.