Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att nu återremittera betänk., betyder kanske, i anseende till den sä långt framskridna tiden af riksdagen, detsamma som att på förhand begrafva frågan; och så illa som man sökt att fä henne tilltygad, sä vore att önska det hon åtminstone finge ro i sin graf; men dels är sådant begrafvande af ännu ej ordentligen ur lifvet med döden afgängna subjekler mindre att i allmänhet rekommendera ; dels och så länge jag kan hälla frågan vid makt, anser jag mig, såsom hennes närmaste vårdare, skyldig, att deråt egna mina omsorger; — öfverlemnandes åt en opartisk pröfning hvilketdera förfaringssättet, sorn mest bör gillas. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Ätskillige ledamöter hafva yttrat förlägenhet derom, huru man skall få slut på denna fråga. Jag tager mig derföre friheten föreslå, alt Hr Gr:n och Ordf:den behagade till Ståndet framställa den propos. att R. o. Ad., med förkastande af de föreslagna voter.-propos-.na ville besluta att vidblifva sitt förut fattade beslut i målet. Skulle nu äfven PresleSt. fatta enahanda beslut, så blifver frågan in stal-u quo, med två Stånd emot två och kommer då af sig sjelf att de facto förfalla, hvilket i dess nuvar:de skick, lärer vara det bästa. Gr. Mörner: En af de föreg:de talarne sökte att ur nyltig beten och probabilitets,-synpunkten förorda Utsk:s voter:s-propos:r. Dessa tvenne synpunkter synas mig icke vara de rälta, då det är (råga om grundlagen och dess tillämpning. Att på Exped.Utsk:s fraipstäUpingar tillskapa nya beslut af R, St. är någonting, som jag för min del, tror vara alltför vådligt för att kunna tillåtas. Exp. Utsk. må derföre taga saken under förnyadt öfvervägande och tillse huruvida detsamma har, vid framställning af det nu föredragna förslaget haft delta vigtiga förhållande för ögonen.
Då man nemligen känner plalsernes antal, synes man temligen noga kunna på förhand bestämma, huru mångå procent priset måste ökas, för att kunna inbringa den erforderliga summan, under förutsättning, att alltid få fullt hus, hvilket åter kommer att bero på pjesernes beskaffenhet: hvaremot man alldeles icke har någon slags grund, hvarefter man kunde förslagsvis beräkna, huru inånga skulle uppgifva sig till Theaterskatten. Tilläfventyrs skulle ej andra än abonnenter, eller åtminstone troligen ej mer än 2 å 3,000 skattdragande blifva att påräkna: då deremot genom billet-prisens förhöjning troligen minst 20 å 25,ooo personer skulle årligen besöka Spektaklerna, och sålunda kunna sammanskjuta till en mångdubbelt större inkomst för Inrättningen. Derigenom att hvar och en bidrager, eller rättare sa£t, skattade till Theaterns underhållande, i samma mån han deraf begagnade sig, blefvo tillika billighetens fordringar uppfyllde — och all Conlroll öfverflödig. Slutli gen upprepar jag ännu en gång, att billetprisens förhöjning helt visst ej skulle förordsaka tomhet i Theaterhuset, sä länge verkligen goda pjeser gåfvos; och hvarje gammal abonnents plats, som tilläfventyrs blef ledig, skulle för hvarje dag otvifvelagtigt med begärlighet upptagas af nya Theatervänner. Friherre Cederström, Jacob: Jäg kan ej instämma med Herr Cederskjöld deruti, att det vöre obilligt, alt de, sorn sällan besöka Den 18 Juni i e. m. 249 SpeclfiHerne, betala en lika stor årlig afgift som de, hvilka oftare äro der. Jag åter tror, att de, som sällan bevista Speetaklerne, finna der ett så mycket större nöje, och således böra så mycket hellre finnas villige att erlägga denna afgift, som de i alla fall betala mindre till SpectakelCassan, än de, som oftare besöka Speetaklerne.
Då nu härtill kommer, så väl att läroverkets gymnastikhus, sorn för 50 år sedan genom enskildt sammanskott uppfördes, dels är för inskränkt i förhållande lill lärjungarnes nuvarande antal, dels är beläget utom läroverkstomtens område, som ock att läroverkstomten sjelf saknar nödig och passande inhägnad, synnerligen till skydd för derstädes af Stadens trädplanteringsförening nyligen verkställda kostsamma anläggningar, så torde lätteligen inses nödvändigheten för Umeå högre Elementarläroverk ej mindre af en nybyggnad såsom ett komplement till det redan befintliga läroverkshuset, hvilken nya byggnad skulle innefatta minst två lärorum, ett rum för bibliotheket, ett för de naturhistoriska samlingarnes förvarande, ett för kollegii sammanträden, Iva rum för. vaktmästaren samt en större gymnastiksal, än ock af ett passande staket kring läroverkstomteu; pch får jag, såsom stöd för hvad jag sålunda anfört, åberopa ”Årsberättelsen om högre Elementarläroverket i Umeå för läsåret 1861—1862” fhil. B) sidd.-12 och 13. I följd häraf hade Umeå Läroverkskollegium i slutet af sisth vårtermin till vederbörande Domkapitel ingått med skriftlig förfrågan, huruvida några medel härtill vore att ur stiftets byggnadskassa bekomma, men genom utdrag af Domkapitlets protokoll för den 11 sisth Juni erhållit det svar, att stiftets byggnadskassa hvarken för Härvarande är, ej heller — att döma af dess under en längre följd af år varande inkomster, hvilka icke varit tillräckliga att bekosta årliga underhållet af de inom stiftet numera befintliga läroverkshusen — sannolikt någonsin kan blifva i stånd alt bekosta ifrågavarande byggnadsföretag.
Siri/velse, ±\:o 100. XtO lOO. Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 28 Juli 1863. Presle-Slåndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till staden Malmö af Jörra fästnings-bastionen Nyköping. (Slats-Utskoltets Utlåtande N.o 110.) S. A. K. Uti nådig Proposition af den 10 sistlidne Mars har E. K. Majit behagat i nåder meddela, att Malmö stads Äldste uti en genom E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Malmöhus län ingifven underdånig skrift förmäldi, hurusom stadens innevånare, med afseende å ej allenast nödvändigheten alt få tjenlig byggnadsplats för ett nytt läroverkshus åt högre elementarläroverket derstädes, än äfven del stora behofvet af tomter för flera inom kommunen erforderliga större byggnader, ansett det vara af högsta vigt att åt staden förvärfva den af Kronan nu disponerade så kallade bastionen Nyköping, utgörande en del af de, jemlikt E. K.
Ian hos .Kongl. Maj:t anmäld ansökning, har Kronolänsmannen i sydöstra distriktet af Sunnerbo härad uti nämnda län J. M. Wettermark i underdånighet anhållit, att emot åtnjutande af hushyres-ersättning i likhet med de Länsmän, som äro i saknad af boställe, få till Kronan afstå det honom på lön anslagna bostället Bökhult Södregården jyt 2, \ mantal krono, i Traheryds socken, hvilket, såsom beläget utom tjenstgörings-distriktet nära en mil från dess gräns och i mil från allmän väg, icke kunnat utaf Sökanden un der hans tjugufemåriga tjenstetid derstädes tili bostad begagnas, utan måst utarrenderas mot 50 R:dr Riksmynt årligen; och hafva Kammar-kollegium och Statskontoret uti afgifvet underdånigt utlåtande i ämnet, jemte anmälan, bland annat, att uti löneförmånerne för länsmännen i berörda distrikt vore inberäknade räntan af bostället Bökhult med 20 R:dr och boställets afkastning med 30 R:dr, hemställt, att, då såväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande som ortens Kronofogde vitsordat, att hemmanet Bökhult i anseende till dess aflägsenhet från tjenstgörings-orten, är olämpligt till boställe åt Länsmannen i Sunnerbo härads sydöstra distrikt, samma boställe måtte varda till Kronan indraget och för Statsverkets räkning utarrenderadt, samt boställshafvaren i stället undfå af statsmedel kontant ersättning, motsvarande boställets ränta och afkastning, jemte hush yres-ersättning. Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition M 20. 5 Sedan derefter Kongl. Majit infordrat Sin Bcfallningshafvandes i länet underdåniga utlåtande, huruvida något inom ifrågavarande länsmansdistrikt beläget, till boställe åt Länsmannen derstädes lämpligt, hemman funnes alt till ändamålet anslås eller mot det nuvarande länsmans-boslället utbytas, har Kongl.
Jag tillstår att jag var förundrad öfver Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran att gifva proposition, och ännu mera förundrad är jag öfver ConstitutionsUtskottets gillande deråt. För mig är det skäl icke begripligt, som Utskottet nyttjar; ty aldrig förmår jag begripa, hvad brist 1 form Grefve von Sclnverins förslag skulle äga. Han har tydeligen förklarat, att det var en ny Motion, söm ej* angick Ministerens ansvarighet, eller dermed bade gemenskap; och jag inser då ingen enda orsak, hvarföre icke denna Motion borde, såsom all annan Motion, upptagas och pröfvas. Om ConstitutionsUtskottet hade upptagit frågan, men, vid dess slutliga pröfning, förklarat densamma innefatta ett indirect upprifvande af beslutet i ansvarighets-frågan, så hade Utskottet dock i behandlings-sätlet icke felat; men nu kan jag ic - Hen 22 Juli! e. m, fce annat finna, än att Utskottet har mycket orätt. Grefve Horn, Claés Predrik: Fullikomligt instämmande med Friherre Anckarsvärd om nödvändigheten att till Kongl Maj:t inkomina med önskningar om ett förbättradt Statsskick, tror jag ej mera fräga böra vara om princip och form, och anser en remiss till Utskott öfverflödig. Jag hemställer, om icke en sådan skrifvelse directe i Ståndet kunde författas, för att, likasom med en tacksägelse-adress tillgår, med de öfrige Jlespective Stånden cornmuniceras och i händelse instämma i Ridderskapets och Adelns beslut inför Tlironen nedläggas Herr von Hohenhausen , Michael '. Då med anledning af 50
Till Eevisorerne. äro derjemte aflemnade icke allenast Fullmäktiges allmänna och särskildta protokoll samt Understyrelsens och Kommissariernes i Låne-Kansliet protokoll för tiden från den 15 Oktober sistlidet år, till hvilken dag decharge är vorden Fullmägtige lemnad för de af dem vidtagna beslut och åtgärder, utan äfven Bankens och Tumba Bruks räkenskaper för 1859; Och sedan Revisorerne, genom tagen närmare kännedom af omförmäldta berättelser och protokoll samt verkstäld granskning af ofvanberörde räkenskaper, tillsett Banko-Verkets tillstånd i alla dess delar och huru detsamma, under den tid, som utgjort föremål för Kevisorernes granskning, styrdt och förvaltadt blifvit; få Eevisorerne, efter sålunda fulländad förrättning, derom afgifva följande berättelse, i hvilken för ärendena redogöres i enahanda ordningsföljd, som förut iakttagits och hvilken är föranledd af Banko-Reglementets uppställning. § 1. öfverstyraEfter de af respektive Riks-Stånden vid innevarande Riksdag sens personal, anställda val, utgöres Bankens Öfverstyrelse nu af följande: För Högloft. Ridder skåpet och Adeln: Hans Excellens, Herr Riks-Marskalken m. m. Grefve A. F. N. Gyldenstolpe, Herr Kommendör-Kaptenen in. m. G. B. Lilliehöök och Herr Presidenten m. m. F. Akerman. För Ilögv. Pr est e-St andel: Herr Kongl. Hof-Predikanten och Kyrkoherden m. mDoktor J. Nordlund, 5 Herr Kongl. Hof-Predikanten och Kyrkoherden m. m. Doktor T. Wensioe och Herr Professorn m. m. Magister N. H. Selander. För Vallo fl. Borgare-Ståndet: Herr Grosshandlaren m. m. J. G. Schwan, Herr Grosshandlaren L. J. Hierta och Herr Eådmannen A. W. Björck samt För Hederv. Bonde-Ståndet: Erik Mallmin från Westerås Län, Josef Holm från Stockholms Län och Anders Gudmundsson från Hallands Län.
Motionairen har härjemte, efter framställning om de inskränkningar, hvaraf näringarne på landsbyggden ännu förmenas lida, samt de hinder mot deras vidare utveckling i städerne, som uti ännu gällande Skråordningar skola förefinnas, yttrat, att hans mening icke vore, att binda Regeringen vid de förslag till Handelsoch Handtverks-Ordningar, som Rikets Ständer år 1823 till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemuade, utan att hans önskan vore, alt Regeringen mätte deri vidtaga de förändringar, som af behofvet kunde påkallas, och hvilka en senare tids erfarenhet godkännt. Förslagsvis är såsom grund för en ny Författning i ämnet antydt, att, beträffande handeln, det vore öfverflödigt att bestämma läroår eller examina, såsom vilkor för inträde deri, eller att inrätta societeter i hvarje stad. Deremot förtjenade det uppmärksamhet, om icke vår Lag, i likhet med en för Frankrike gällande, borde närmare bestämma och låta controlera de handlandes skyldighet att föra böcker, upprätta inventarier samt i 10 år förvara dessa handlingar jemte brefvexlingen, på det att, i händelse af arf, bolags stiftande eller upplösning, samt cession, någon större säkerhet funnes för deras behöriga aflemnande. För handtverkerien borde socieleterna organiseras på det sätt, att en lagkunnig och en för teehnisk kunskap känd person utsåges af Konungens Befallningshafvande såsom förste Ledamöter deri, samt att fyra i districtet boende välkända män genom val af alla handtverksidkare skulle till de förres biträde antagas. Dessa sex borde ega att i mål, 4 Lagssamt Allni. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N‘.o 33. sorn »nginge ett visst handtverk, tillkalla en välkänd idkare deraf, som då borde ega rösträttighet. Districtet borde utgöras af en stad samt trakten deromkring. I de orter, der städer voro så aflägse, att districten endast måste bestå af landsbyggd, kunde societeterne åläggas sammanträda en gång i månaden, men i hvarje stad en gång i veckan.
Men alt dessa skäl icke numera gälla, har jag sökt visa och ämnar ytterligare bevisa. För hvar och en, som eger någon kunskap om ett fartygs befraktning, är det en känd sak, att det som oftast gör frakten särdeles dyr är svårigheten alt kunna komplettera lasten. Detta förhållande gör också, att man sällan i Sverige kan få en ton jern till Ostindien under 2 Pd. Sterb då man i London ganska ofta får jernet till Bombay, Calcutta, Batavia, Canton m. fl. till 10, 15 å 20 sh. Sterb pr ton. Detta förhållande kommer sig deraf, att man i England eger en ofantlig tillgång på s. k. lätt gods, af så stort värde, att det alltid kan bära frakten, hvarföre jern och stål kan afsändas nästan såsom barlast eller åtminstone för ett billigt pris. Man bör endast taga i betraktande, att England exporterar årligen för öfver 20 mill. Pd. Sterb bomullstyger, och man beräknar förb årets bomullsvaratillverkning, i alntal, fyra gånger jordklotets periferi. — iNu kostar jern ifrån Götheborg till England vanligtvis 5 å 8 sh. Sterb pr ton, och man finner således, att jern, exporterad! via England, lemnar en besparing af öfver 1 r:dr b:co frakt pr skeppund, hvilken summa till en del bör kunna komma bruksegaren och landet till godo; ett förhållande, sora af R. o. Ad. icke bör lemnäs utan afseende. Sedan navigationsaktens uphäfvande kunna de Svenska fartygen i England åtaga sig transporten och såmedelst förkaffa sig fraktfarten, fraktförljensten, samt åt den Svenska producenten ett högre pris för sin vara. Särdeles fäster jag Ståndets upmärksamhet på, att allt detta alldeles icke hindrar våra kunniga och entreprenanta köpmän att begagna sig af sina relationer i aflägsna länder, så alt de ju derigenom kunna uplifva och uppehålla den stora handeln: men det skulle icke ske såsom nu, att en mängd detaljhartdlande emellanåt kastade sig in i den transatlantiska spekulationen, för att kunna hoppas att Statskassan skall gifva fyllnaden åt illa upgjorda kalkyler. Handeln skulle blifva naturlig, och icke såsom nu, tillkonstlad.
Hvad deremot hembuds-skyldigheten, uti ifrågavarande fäll, beträffar, så har grunden för densamma blifvit alldeles undergråfd genom den, af Erik Larsson åberopade, Kongl. Förordningen den 27:de Februarii 1789; ty då Kronan eftergifvit dess rätt tiil hembud, då Kronoskattejord utom börd såljes, har derigenom blifvit erkändt, att en sådan rättighet icke med Landets väl och en god Lagstiftning öfverensståmmer. Men frälseränta år ju icke annat, än räntan af ett Kronoskattehemman, som från Kronan kommit i enskild mans hand} och dermed 22 LagVtskottcts Bitånknmha, måste således samma förhållande onedeligen åga rum. Vidkommande hörd genom JNabooch Viderboenderätt, tillhör den en» däst Ståderne; och derom kan, i detta ämne, ingen fråga uppstå. Jag vågar således hoppas att, f<5r bifall till Erik Larssons motion , den i ofvanberörde måtto gjprde invändning icke förorsakar något hinder. Stockholm den 25 Eebruarii 1*23. B. Börjesson. Hvarmed förenade sig Utskottets öfrige Ledamöter al BondeStåndet. Ut So» jpra. Ex Protocollo Joh, Jac, tilman. Nio Betänkande i anledning af Lars Fehr£- sons frän Westnianland Memoria/ angående Afgärda Bys rätt till Skifte i Skog och Mark. RiksdsgsFulImägtigen Lars Pehrsson från Westmanlands Län, har uti Memorial, som Hederv. BondeStåndet till Lagutskottet remitterat, andragit: huruledes Kongl. Förordningen den 10 April 18x0, som, med upphäfvande af stadgandet i igtde Cap. 4 §.
Alla hafva lägre värden än det verkliga, och sedan en sådan taxering en gång är skedd, så anser j'«S icke riktigt att orden rälla värden stå qvar. Utsk. ansåg att uti uttrycket rättmätiga värden vore nedlagd en slags relativ bemärkelse, och derföre begagnades det; men jag medgifver, alt den redaction, som Frih. Raab föreslagit och Frih. Palmstjerna understödt, är ännu bättre, hvarföre jag gerna förenar mig med dera. Gr. Horn: Jag vill göra den anmärkn. emot Revi!ln.Ulsk:s 5 H. 5 u Den 2 December. förfarande med uppställning af grunderna för bevillningen, att Bevilln. Utsk. efter min tanka icke undanröjt de svårigheter, som uppstå vid laxeringscomite'erna, genom bibehållande af denna partiella föreskrift i nu gällande bevilln.stadga. Då jag antager, att Bevilln.Utsk. haft för afsigt alt nedbringa fastighetsvärdet till minimitariffen, sä fruktar jag, alt taxeringscomiteerna skola komma i den största ovisshet om sättet för deras tillvägagåeude. Det uttryck, som nu här är begagnadt af Utsk., att neuri, egendomarne böra uppskattas till deras rättmätiga värde, hänvisar på denna Utsk:s afsigt. Måhända hade man i st. f. rättmätiga kunnat säga deras af mål la värde, enär det är synbart, alt egendomarnes rätta värde alldeles skall förbises och således endast minimivärdet tagas i betraktande. För min del anser jag deremot, att det rätta värdet hör vara den rälla normen för beskattningen, och då minimivärdet endast bestämmer det lägsta möjliga värde, dit egendomarne endast genom olyckor kunna nedgå, hvilket icke är att hoppas, så anser jag det oriktigt att bibehålla den häntydning lill minimitabcllcn som Utsk. gjort. Huru skulle dessutom taxeringscomiteerna, med afseende på denna (abell, gå tillväga? De hafva derför ingen grund. Det skulle då vara, som jag tog mig den friheten alt nämna, ett normalvärde, hvarefter allting skulle kunna afmälas.
Rundt, rundt, rundt hade han rullat som ett ludet nystan, och fort gick det, och ner hade han kommit och det på fötterna. Sanko kom för jämnan ned på fötterna. Hahahaha! Skinnpälsarne skakade af skratt, och Sanko måste skratta med. Han var aldrig långarg. En af hundarne reste nu på sig och morrade, och så bar det af ut med dem bägge två under högt skall. »Hva’ nu! vargen?» skrek en, och upp rusade de midt i bästa skrattet. Nej, så illa var det inte den här gången. Men in genom kåtöppningen kom en lapp, nästan som om han blifvit inkastad. Han var svettig och andfådd och kunde ej få fram ett ord i det första. Det var dräng-Matto, och alla skockade sig omkring honom. De förstodo att något var å färde. Willax behöfde inte höra det engång. Det var vargen förstås och renarne. Åhå! Nu, sedan Matto fått en kosa smäldt snövatten i mun, kom målet tillbaks, och han berättade: Upp mot långfjället, där nedre jökelisen tar vid, hade han funnit två af renarne, och med dem hade han då vändt hemåt, men gjort en sväng västerut för att se om de andra voro till finnandes åt det hållet. Han kunde väl haft så pass långt hem, att röken från kåtan synts, om det inte varit skumt, när han med ens blef varse något mörkt, som låg halft under snön nedanför en hälla. Först trodde han det var bakdelen af någon ren, som blifvit jagad och på hufvudet kommit sig utför branten och så blifvit där med knäckt nacke. Men det var det inte. Utan, när han hade kommit närmare, fick han se, att det var en människa, som låg där och hon var inte död heller hon rörde på sig. »Attje almisne! En människa, en lapp!» De sågo förfärade på hvarandra, och Willax sprang upp. »Hvem, ... hvad gjorde du med honom?» Matto tog sig en klunk vatten till ur kosan. Jo, det var en lapp, men Matto kände honom inte.
Ansågs det derföre nödigt att förse de nya tekniska skolorna med skicklige lärare, blefve det ock oundgängligt att åt dem anvisa större löne-förmåner. Härvid borde dock tagas i öfvervägande den skillnad, som förefunnes emellan en stor stad, t. ex. hufvudstaden och landsorten i afseende å tillgången på lärare. Under det att i den förra, der åtskilliga tillfällen erbjödes till lönande biförtjenster, flera lärare-platser i de mindre vigtiga ämnena kunde aflönas med lägre arfvoden, måste oftast i den sednare, särdeles en mindre stad, hvarest tillgången på skicklige lärare i de flesta läroämnen i allmänhet ej torde vara synnerligen stor, lärare sökas på andra orter och aflönas så, att de kunde förmås ditflytta och der fästa sig Endast i ett eller annat ämne, såsom språk, historia och geografi samt botanik och zoologi, torde lärare, som äro antagne vid allmänna skolverket, vara att för undervisningen i tekniska skolor påräkna. För att emellertid ådagalägga huruledes man sökt lösa det svåra problemet att upprätta en stat inom det af Rikets Ständer beviljade års-anslaget 5,000 R:dr B:ko, har motionären bifogat följande, för tekniska skolan i Orebro af Direktionen upprättade, sedermera af Kongl. Maj:t fastställda, aflöningsoch utgifts-stat, beräknad endast för första året, då blott en afdelning förmodats hinna träda i verksamhet, utvisande denna stat att ytterst ringa bidrag till samlingarnes förökning och underhåll blifvit upptagne; att lönerna för lärarne blifvit bestämda till minsta möjliga belopp samt att åtskilliga läro-ämnen, hvilka först i andra afdelningen vidtaga, derifrån uteslutits. Denna stat upptager: B:ko R:dr 800 » » 666 32. — » » 666 32. — » » 350 » » 300 Transport: 2 ,783 16. — Bih. till R. St.
Del är verkligen D c il 15 Maj e. HT med fägnad jag aflägger min tacksamhet till det anslag af 2,4oo r:dr, sorn, utöfver det förn a af 2000 r:dr, StatsUtsk. behagat bevilja för det gymnastiska cent! al-instiIntet. Jag skulle likviil vilja göra cn anmärkning. Föreståndaren för della institut har "uppoffrat sin ungdom, sin tid för detta yrke; lian ur den skickligaste anatom, som Sverige äger näst Retzius, och han har så vinnlagt sig 0111 ett fulländad! studium i gymnastiken, att jag hemställer om icke, i likhet med hvad Hrr Cederschjöld och Retzius blifvit tillagdt, ett årligt extra anslag af 4°o rtdr kunde honom personligen beviljas. Jag tror, att Professor Branting gjort sig lika förtjent af detta anslag, som någon af dessa förenämnde herrar. En annan anmärkt!, har jag äfven att säga i det fallet: för alt få en gymnastik fullkomlig, erfordras en lärare, icke blott för det torra, utan äfven för det våta elementet. Jag hemställer, huruvida icke lön borde anslå» äfven åt en simmästare, alldenstund jag tror, att ungdomen lika väl bör simma sorn gymnasticera, och att, utan delta samband, man endast galt halfva vägen, äfvensom att ungdomen bör så t i 1 Idanäs, att den i framtiden kan härutinnan lära andra. Det är från denna synpunkt jag egentligen utgår, då jag hemställer, att StatsUtsk. ville tillstyrka R. St. att anslå en lön af 400 rtdr b:co till en simmästare, pä det ungdomen här i Stockholm kunde lärn sig simma, för att med tiden bibringa undervisning deruti öfver hela Riket, hvilket jag anser vara högst nyttigt för ett så af vatten couperadt land som Sverige; äfvensom jag tror, alt den lilla summan af 4»o rtdr för ett godt ändamål vore vä! använd och Staten icke behöfva belastas med utgifter fölen särskild simningsanslalt, om undervisningen i denna konst förenades med gymnastiken, och eleverne vid apologistskolorna erhölle fri undervisning.