Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Berättelse bifogade, Förslag öfver Saltpeterfondens årliga inkomster och utgifter, uti samma fond uppkomne brist af 73,000 R:dr årligen, hvilken, som uppgifvit är, ostridigt uppkommit, ej mindre ifrån R. Sttrs vid sista Riksdag beslutna serskildta disposition af de från fondens belopp då afskiljde 000,000 R:dr, än ock från indragningen af det på RiksStatens 3:dje HufvudTitel dittills uppförde årliga anslag af 58,000 R:dr tili betalning för in natura lefvererad Saltpeter, samt den vid samma tillfälle förordnade nedsättning i sjelfva gärden , till hälften emot hvad den förut utgjorde; så anser Utskottet desto angelägnare, att någon åtgärd nu vidtages till undanrödjande af denna fondens brist, som, i annat fall, fondens vidare medtagande i fram - Betänkande n. 205 tiden skall för Saltpeterhandteringens upprätthållande och framsteg förorsaka betydliga hinder och tilläfventyrs äfven göra behöfliga större och, än det nu ifrågavarande, mera kännbara anslag; hvaremot, om fondens återstående belopp orubbadt får med dess länteafkastning underhjelpa det bidrag som nu erfordras för inlösen af den Saltpeter som utöfver skatteskyldigheten kan i Landet produceras, sådant ej är att befara. Då likväl den, såsom betalning för försåldt Krut och Saltpeter, i RiksStaten upptagne inkomst alltid är obestämd, och icke kan annat än förslagsvis men cj till visst årligen alltid gifvet belopp påräknas, och som hädanefter, om Krutpriset kommer att nedsättas, blifver än mera obestämd, hvaremot förevarande behof nu finnes till summan gifvet; är Utskottet af den tanka, att de medel, hvilka inflyta för försåldt krut så väl insom utrikes, böra uti RiksStaten ingå och redovisas; hvadan Utskottet, häldre än att, såsom K. M:t i Nåder behagat föreslå, tillstyrka desse medels öfverlåtande till Saltpeterfondens förstärkande, med skyldighet för denna fond att vidkännas utgifterne för kruttillverkningen, trott sig böra till R.
Planen, der Schalinsky och jag tillbragt så många muntra, men också många tröttsamma stunder, var öde, endast några barn lekte der; i ett öppet fönster af det välbekanta huset satt ett fruntimmer sysselsatt med sömnad, förmodligen frun i huset. Jag kunde ej se dess ansigte, der stod äfven en liten flicka; — förmodligen Petters barn. Nu kom en ensam äldre fru åkande på vägen, anletsdragen voro mig bekanta. Jag hade ofta sett henne hos Smitts; en bättre nyhetskrämerska kunde jag aldrig finna. Jag gick derföre emot henne, och gaf mig tillkänna. Jag sade mig vara stadd på en resa till H:fors, ville, under det hästarne hvilade, se mig litet omkring, der jag, som hon väl mindes, för några år sedan tillbragt en sommar, men att min tid deremot var så inskränkt, att jag ej hann göra några visiter. «Befallningsman Nordenskans är icke hemma,» sade hon med ett visst uttryck, som visade att vår fordna osämja ej var henne obekant. «Han reste i dag med sin far till Lovisa, och väntas ej hem förrän i morgon qväll. Hans fru tar icke gerna emot visiter, när han är borta. Men efter majoren far till H:fors, kan ni der träffa fröken Nordenskans, om majoren söker upp friherrinnan Perlkrans.» «Förmodeligen en slägtinge till fröken?» frågade jag. «Ännu icke, men det blir väl så. En nära slägtinge till friherrinnan friar till fröken. Man har redan glunkat derom i fyra år, men nu blir det väl snart af, ty när jag bryr gamle Nordenskans, att han snart får hålla bröllop åt sin vackra dotter, ber han mig laga mig i ordning att dansa ut bruden och skrattar så godt; och när lagmanskan Bärendorf (ser du der min aning) var här, för att afhemta fröken, vågade jag kasta fram några ord, om den lycka hennes herr son gjorde, och ehuru hon eljest är något högfärdig af sig, upptogs mitt skämt ganska nådigt.» Jag hade hört nog. — Innan jag skiljdes från henne, bad jag frun förtiga, att hon sett mig här.
Af hvad han sade har imellertid hvarje ord fäst sig i mitt minne, ty jag fann hans mening mycket obegriplig, och huru jag än funderade deröfver, kunde jag aldrig fatta någon bestämd tanke derom, och aldrig fick jag någon tillfredsställande förklaring deröfver. — Gif er tålamod! — sade han. — Om ni nu skulle säga honom sanningen, så vore allt förderfvadt, och ni gjorde både honom och oss olyckliga; han är ännu alltför ung. Hvad qvinnan svarade kunde jag icke höra, men strax derpå skildes de åt. Då Morris blef ensam, ämnade jag först gå fram till honom, men jag vågade icke, ty han var, som sagdt är, mycket häftig till sinnet och var dessutom kanske för tillfället mera retlig än vanligt, efter han troligen druckit mycket på begrafningen. Det var således först flera dagar derefter, som jag sade honom, att jag sett den der bruna och svarthåriga qvinnan och hört hvad han sagt åt henne. Att börja med så syntes han mycket bestört och lät mig flera gånger försäkra, att jag ingenting mera hört, än de ord jag upprepat, men sedan skrattade han och sade: — Ser du, saken är, att det der fruntimret och jag hafva tillsammans för flera år sedan gjort en insats på lotteriet, men vinsten har ännu icke utfallit. Det der svaret syntes mig så dumt och alls intet öfverensstämmande med de ord jag hört, att jag blef helt förargad och föresatte mig, att om jag någonsin mera fick se den der qvinnan, skulle jag söka att utlura deras hemlighet, ty att de hade en sådan tillsammans, det tycktes mig vara klart, äfvensom att denna var både vigtig och farlig, då Morris sagt: ”Ni kan göra oss olyckliga”. Jag såg henne imellertid aldrig mera, och aldrig fick jag någon upplysning om denna sak, men rätt ofta, då jag beklagade mig öfver våra knappa tillgångar, sade Morris: ”Gif dig tillfreds, Emmelina; när det numret utkommer, hvilket jag tagit på lotteriet, så blifva vi rika”, men han sade det på ett sådant sätt, att jag icke vet, om han mente allvar eller skämt.
Wto 89, med förslag om ändring i Rikd.Ordms 17 §, antog R. o. Ad. nämnda förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Då nu ånyo föredrogs Const.Utskts den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern. Wto 90 lill BondeSt. i anledn. af dess yttrande rör:de Const.Utskts mern. Wto 63, fann R. o Ad. detsamma icke erfordra någon åtgärd af R. o. Ad., hvarföre det lades till handlingarna. Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern. Wto 91, i anledn. af återremiss på mern. Wto 73. Frih. Gederström, Jacob: Jag bestrider lagligheten af den alternativa voterts-propos , som Utsk. föreslagit till förkastande af Utskts förslag. Jag tror att endast en votering bör äga rum, nemi. emellan den af R. o. Ad. samt BorgareSt. antagna redaction och Utsk:s förslag; och jag anhåller om propos. derpå, att sådant måtte blifva Utsk. tillkännagifvet såsom Ståndets gemensamma tanke. Den föreslagna voter:s-propos:n blef af R. o. Ad. godkänd. Vidare föredrogs Const.Utskts den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern. Wto 92, i anledn. af tre Stånds äterremisser på mern. Voterts-proposm godkändes. Dan 34 April e. m. 3jg Frih. Cederström, Jacob: Jag får till prot. an mäla min protest emot ifrågavar. volerts-propos. Föredrogs ånyo Const.Utskts den 37 sistl. Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern. N:o 93, i följd af återremisser på mern. N:o 78. R. o. Ad. godkände den föreslagna voter:s-propos:n. Frih. Cederström, Jacob:
Den förklarades nu derföre för ett skadligt gräl, i fall den ville gå så grundligt till väga. Man skulle alldeles ej förklara allt. Den yttersta grunden för all vishet skulle vara någon ting, som ej vidare behöfde förklaring. Och hvad kunde detta vara annat än ett tydligt factum 5? På rena, klara facta skulle således all vetenskap byggas. Den vetenskap, som ej stödde sig på erfarenhet och facta vore ej vidare någon vetenskap. Derigenom var nu grunden för all vetenskap i sjelfva verket så allmänt fattlig, att den kunde kallas handgripelig: och upplysningen var mer försäkrad om framgång än någonsin förr. Vetenskapen skulle således vara en förklaring af facta, hvilken förklaring sjelf skulle stödja sig på facta. Men facta lär man blott af verkliga erfarenheten. Vetenskapen skulle således blott vara en annan slags erfarenhet, liksom en på förhand gifven erfarenhet. Detta uttryckte man också så här: Vetenskapen skall vara helt och hållet praktisk – all theori skulle vara praktisk; eljest vore den till ingen ting nyttig. Förr hade man satt vetenskapens nytta i sjelfva den vetande förmågans derigenom vunna ljus, skarphet, riktighet, hvarigenom den för alla fall vore färdig och kunde lita på sig sjelf – med ett ord i dess sjelfständighet: och man hade trott att tankan snarast kunde vinna detta, om den tuktades och skärptes i schola hos den stränga, systematiska vetenskapen, som sjelf ej är annat än en till full sjelfständighet utbildad tanka. Man hade trott, att, för att vinna detta, man ej behöfde studera i många serskildta ämnen, utan att gå långt och om möjligt blifva genomdrifven i en enda vetenskap: att alla vetenskaper blott vore serskildta vägar till den högsta sanningens tempel; att för att komma fram, man ej borde gå ett litet stycke på hvar, utan rakt fram på en enda; att den som vill bli universell, först måste veta allt. Men sedan vetenskap hade blifvit en kunskap om facta, så var det naturligt, att mångkunnighet skulle i och för sig sjelf äga ett värde: då hvart enda factum kunde innehålla en sanning, så var ej mer fråga om sanning, utan om sanningar: ju flera sådana man hade, ju bättre vore man utrustad att genomvandra erfarenhetens fält.
M. någon slags anmälan som kallas rekommendation, hvilken kunde framkalla i nådeväg dylika medgifvanden, som i en framtid kunde åter framkalla dylika rättsanspråk, hvilka åter fingo inköpas. Jag ber att få fästa uppmärksamheten på, att Dahls härad är kanske, några trakter i Skåne undantagna, den rikaste ort i Sverige. Det kan i välmåga och ymnig produktion utan förlust jemföras med Wickbolandet och de öfriga bördiga kuststräckorna vid Östersjön, samt de mest fruktbärande delarne af det gamla Sveriges kärnprovinser: Upland, Södermanland och Westmanland. Denna trakt har jemte fördelen af sin ypperliga jord och sina hemmans stora ägovidd i förhållande till den skatt de draga, äfven den stora fördelen att de i sednare tider blifvit befriade från den arbetsskyldighet som de af gammalt varit underkastade för Wadstena slott, d. v. s. Staby kungsgård. Den der i trakten boende allmogen är således ibland den rikaste i Sverige. Den förmån man vill bereda dem att efter markegångspris få köpa veden, den skulle de väl i alla fall få, då kronoparken blir så ordnad, att ved derifrån kan säljas; ty då blir det ju Kronans fördel att sälja den utsynade veden, och dä blifva Dahls häradsboer i tillfälle att köpa den. Destutora säljes nu ved för ganska godt pris i Wadstena stad. Man vill att Staten skall åt en del skattedragande afstå allting, under det att dessa å sin sida ej vilja gifva något tillbaka. Jag kan ej godkänna en sådan princip, utan instämmer derföre för min del helt och hållet i hvad Gr. Lagerbjelke anfört. Hr Prin tzensköld, Carl: Jag måste beklaga att de skäl, som Frih. von Kraemer nu omförmält skola ligga till grund för StatsUtsk:s förslag, helt och hållet saknas i betänk. — åtminsto - Den 19 Juli. 165 ne kan jag ej igenfinna dem derstädes; Man brukar dock vanligen, att vid tillstyrkanden anföra de skäl, hvarpå man dem stöder, och inga andra.
Kongl. Svea Hof-Rätt. H. K. H. Kron-Prinsens Stallbyggnad, å Kommersa-Kollegii hus tomtj 8,5©ö: — * Stall och Vagnshus. Boningsrum för Stallbetjening. — 129 Kongl. Myntets stora hus 6 6,5 o o; — Kongl. Myntets lilla hus . 6,333: 16. Gamla Bankohuset , . ; 17,333: 16. f. d. Indehetouska huset 26,333: 16. Kongl. Sundhets-Kollegii eller f. d. i\ ammer Lotteriets hus. BJti §:1 Clara församling. Öf ver-Hof.-Stallmästarehuset 15,ooo: — Under-Stallmästarehuset . i6,ooo: — f.d. Oldenburgska huset . i8,5oo;— Kongl. Bergs-Kollegi nm, Myntoch Kontroll-Verken. Serafimer-Ordens-Gillet. Kongl. Finans-, Civiloch Eklesiastik-Departemen tens Kansli-Expeditioner, Boställen för Öfver-Direktören , Myntmästaren. Boställen för Mynt-Kamreraren, Mynt-Gravören, Justitie - Revisions - Expeditionen. Justilie-Kanslers-Em betet. Boningsrum för Kongl, Pager. Bebos af till Kongl. Hofvet hörande Betjening och Handtverkare, Kongl, Sundhets-Kollegium. Boställsrum för Kongl, Kollega Ombudsman, Boställen för Beridare x VeterinärI vid Kongl, Läkare rliof-Stallet. Stallbetjening! Boställen för Stallmästare v Vagnmästare I vid Kongl. Sadelmakare j Hof-Stallét. Hofslagare J Begagnas till en del förKongl, Iiof-Stallets behof och till boningsrum för Kongl. Hof-Stallets Betjening, men är till större delen åt enskilde personer ulhyrdt, 17 130 H. K.H Prins Carls Palats, t i 0,000“ — Det s. k. Enke-Drottningens:
Till följd häraf blefvo de vid Utsk:s betänk, fogade reservationer nu uppläste. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag tror, att det af R. o. Ad. skulle vara illa betänkt, föga öfverensstämmande med billigheten och de grundsatser R. o. Ad. nyligen sjelf antagit och yrkat, om i detta ärende R. o. Ad. skulle fatta beslut till ändring af gällande lag, innan Ständet visste, icke allenast, att ett sådant beslut ägde bifall af det vid denna riksdag församlade BorgareSt., ulan äfven moralisk öfvertygelse vunnits, så vidt en sådan kan ernås, att detsamma gillades af nämnde Stånds hemmavarande committenter; hvarföre jag instämmer med Hr von Hartmansdorff i yrkandet, att R. o. Ad. måtte återremittera detta lagförslag. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., förklarade R. o. Ad. sig anse de emot LagUtsk:s helänk. N:o 82 gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss. Ånyo föredrogs LagUtsk:s d. 12 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 86, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk. N:o 18 öfver väckt motion om ändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få veta huru de öfrige Stånden beslutat öfver denna fråga, i händelse prol.utdr. derom hitkommit. Underh Ridd.secret. tillkännagaf, att någon underrättelse om Hederv. BondeShs beslut, rör:de LagUtsk:s utlåt. N:o 86, ännu icke erhållits; men att, enligt ankomne prot.utdr., Högv. PresteSt. beslutat, ”att, med ogillande af de hufvudsakliga utaf Utsk. i betänk. N:o 18 föreslagne och i Utlåt.
M:t i underd:het insändes och det andra aflemnas till RiddarhusCanzliets Archiv, för att till nästa Riksdag förvaras: Kommande emedlertid samma berättelse för hvarje Revision, att, inom 3 månader efter det den inkommit, genom K. M:ts försorg, jemte vederbörande Authoriteters i anledning deraf afgifna utlåtanden och förklaringar, tryckas och med allmänna Tidningarne utdelas. Reservationer: Af Hr Grefve von. Schwerin: Jag kan icke in stämma i Högh Utskottets afgifna utlåtande, och anhåller jag att inför RiksStånden få uppgifva skälen dertill. Jag har hemtat ledning för mitt bedömmande om det behandlingssätt som bör egnas åt denna fråga af K. Mits i dess Nåd. Skrifvelse gifna förklarande, att det varit i ändamål att ”genom bestämda föreskrifter för framtiden undanrödja ali skiljaktighet i meningar om föremålet för Revision och sättet att densamma verkställa, som K. M:t velat meddela R. St:r ett förslag till Instruction för deras Revisorer.” Hvarifrån denna skiljaktighet i meningar härleder sig, har i följd deraf blifvit första föremålet för min pröfning; - \ Betänk ån fl en, N:o 353. 24 r ning; antingen den härleder sig från olika begrepp örn Nationens i granskningsrättighetens utöfvande förvarade rätt och om de skyldigheter, som FolksRepresentanten i detta afseende har att uppfylla, eller den ligger i olika begrepp om hvad under ordet Räkenskap bör förstås, och i följd deraf äfven om hvad som egenteligen utgör föremål för granskning. Skulle förra förhållandet äga rum, så blifver, i min tanka, för närvarande hvarje bemödande fruktlöst att vilja förleda opinionerna. De bestämdare föreskrifterne skola naturligtvis grundas på de föreskrifter, som i Grundlagarne förefinnas , och ingendera opinion lärer vilja ingå i en förklaring, som den anser stå i strid med sin opinion om rätt och med den tolkning, sorn lian', i följd deraf finner sig benägen att gifva åt Grundlagens föreskrifter.
En återremiss skulle blott tjena dertill att med denna sak å nyo borttaga en förmiddag i Utsk., hvilken kan bättre behöfvas för andra göromål. Hr von Troil: Mig synes, som memor. utvisar, att Utsk. icke på förhand insett de motiver, som här blifvit framställda, då det funnits ledamöter i Utsk., som instämt med pluraliteten endast på grund af ett förklarande utaf Utsk;s secreterare; ty häraf synes följa, att Utsk., eller åtminstone dessa ledamöter, haft den åsigten, att äfven om den ifrågavar. cancellisten ej varit behöflig, skulle Hr Beyer i allt fall fortfarande fått åtnjuta sitt arfvode. Men detta finner jag oriktigt och anser, att arfvodet i sådan händelse bort indragas. Det är också detta, som jag funnit vara en skälig anleda, till återremiss. Jag skall dock icke vara envis. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade återremittera Bevilin.Utskts utlåt. Ropades starka nej, blandade med ja. Bevillu.Utskrs utlåt. Wto 32 blef derefter af R. o. Ad. afslaget. Ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs memor. Wto 33 i anledn, af återremiss af memor. Wto 24, rörte)e anmärkningar emot betänk. Wto 4, angtde den af Hr Frih. Sprengtporten och Hr af Robsahm hos R. o. Ad. väckta fråga örn fastställandet af en viss aecisafgift å brännvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes; och lät R. o. Ad. bero vid Utskts yttrande uti detta memor. Föredrogs ånyo och biföllos BancoUtskts d. 7 dennes på bordet lagda betänkta: N;o 49- i anledn. af K.
Då den föreslagna truppen tillika vore ämnad att i dessa kommenderingars ställe inrättas, hvarigenom en förmån för de indelta rustoch rot-hållen skulle uppstå, och då de sist uppgifne medlen dertill användas, skulle följaktligen den årliga kostnaden för sappörerna med dertill erforderligt befäl icke fordra en större tillökning än omkring 913 r:dr. — StatsUtsk. har t. o. m. erkänt nyttan och ändamålsenligheten af den ifrågaställde truppens bildande, men dels ansett utväg lill den dertill nödiga kostnaden kunna beredas genom minskning i den värfvade arméens numerär, 1 20 Den 11 Mars f. in. dels betviflat lämpligheten af en värfvad trupps begagnande till fångbevakning. Hvad det sednare skälet beträffar, så kan jag icke fatta detsamma, och får i min ordning betvifla detta, enär en ständigt kasernerad trupp väl måtte äga minst lika disciplin och ordningsva na, med en blott tillfälligt kommenderad. Hvad åter det förra skälet angår, så kan jag icke nog mycket beklaga, att man så ofta återkommer lill de två stora villomeningarne vid ordnandet af fäderneslandets försvarsangelägenheter, nemi. att vår, jemförelsevis med andra länder, ringa krigsstyrka skulle vara sä stor, att indragning deruti kunde äga rum, och att vår, jemförelsevis med andra länder, obetydliga krigsbildning, skulle göra en inskränkning deruti möjlig, och äfven den nu ifrågaställde öfningen af en ingeniör-trupp obehöflig. Jag kan icke nog beklaga, alt man fruktar en utgift af 913 r:dr för ett vigtigt ändamål. De fä kamrater som ännu åro qvar, af dem som gjort sista krigen, torde icke kunna jäfva hvad jag haft äran yttra, och anhål ler jag vördsammast om äterremiss i detta afseende af detta under föredragning varande utlåt., anhållande att delta anförande får åtfölja remissen. Hr von Hosén, Georg Ludv.: Uti min reservation emot denna punkt i S(atsUlsk:s betänk, har jag uppgifvit de skäl, hvarföre jag icke kan instämma i _StatsUtsk:s fattade beslut.
Flickorna äro ofta smeksamma. Stora långa, tösen kommer och sätter sig i mammas knä for att » smila litet&gt;. Gossen vid ungefär samma ålder gör smått narr däraf, men hans ömhetsbehof är nog lika djupt. Han sitter lutad öfver boken och modern går förbi. Hon stryker honom lätt öfver håret]; han ser upp med en blick, så rik ocli varm som den ömmaste smekning. Ännu är modern också barnens förtrogna. Må hon " då aldrig ha så brådtom, att hon ej hinner att deltaga, trösta och framförallt med intresse böra på. Det är just det personliga intresset barnet fordrar, och hon är närmast att ge det. Låter hon nu barnet glida ifrån sig, anstränger hon sig sedan förgäfves att återfå det förlorade. Hon mister icke sin myndighet genom att vara deras kamrat, tvärtom, men hon förblir den ledande, utan att de känna det. Ett villkor är dock att hon förstår att mottaga ett förtroende. Därtill fordras grannlagenhet, kanske mest när det gäller ett barn, en ungmö eller en yngling. En blick kan störa det. Ett tonfall kan skorra i det känsliga örat, och förtroendet uteblir. Ömtåliga ämnen linnas, som barn vid olika ålder börja att länka öfver, och det är moderns plikt att så småningom inviga dem i hvad de härom böra veta. Det är i hemmet som personligheten danas. Det är på hemmen det beror, om barnen skola segra eller gå under i den hårda kampen för tillvaron. Så hjälpe oss Gud att gifva våra barn goda hem! Ser du, hur en svalemamma korta höstedagar jämt framför den unga flocken genom rymden jagar? Hör du gälla lystringsropen genom luften skära, när de ungas vingar öfvas att sig jämnvikt lära ~ IDUN 180 Uppåt öfver vida fälten, framåt hon dem tvingar, och hon tål ej veka senor eller svaga vingar. Är hon då ej samma moder, som i nästets gömma gaf de späda lif och näring och sin vård den ömma? Har hon glömt, att dunig vinge mjukt dem kunde bädda, eller att sitt lif hon vägat för att deras rädda? Ack! nog är hon än densamma, men hon känner världen, och hon rustar nu de sina till den stora färden.
Den, som utöfver förfallotiden uteblifver med ränta eller Capital-afbetalning, bör, för hela den tid de förfallne medlen således för RiksgäldsContoiret saknas, serskildt å dem erlägga 6 procents ränta. Om ränteeller Capital-afbetalning uteblifver 6 månader utöfver förfallotiden, lagsökes låntagaren, så väl derföre, som derutöfver för ;xg:del af primitiva Capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen. Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3:ne gånger, vare hela Capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 9:0. Intecknings-förnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör låntagaren vidkännas; och skall intecknings-säkerhet äfven derföre i den afgifvande förbindelsen utfästas. io:o. k RiksgäldsContoirets sida äger någon uppsägning af lånen icke rum; men låntagaren skall, efter 6 månaders uppsägning, vara berättigad att lånet sig afbörda. Vid belänad Egendoms försäljning, må lånet öfvertagas af köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse, som ålegat förste innehafvaren. 7 ( 98 ) n:o. Att hvad som inflyter utöfver det belopp, sorn tili räntebetalning å Obligationerne samt till omkostnader erfordras, går till AmortissementsFonden. Allmänna Föreskrifter. 1:0. Öfver den af Rikets Ständer beslutna Uppoch Utlånings-anstalt, för beredande af lättad utväg till lånebidrag åt Fastighetsägare, skall i RiksgäldsContoiret serskild Räkning föras, som, jemte alla de till Fondens förvaltning hörande Handlingar, skall till granskning af Rikets Ständers Revisorer och| Statsutskott vid deras sammanträden aflemnas. 2:0. Vid beräkning af SilfverFondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande, äga BancoFullmäktige, i händelse Silfverlånet blifvit upptaget och på Deposit-Räkning i Banken insatt, förr än realisationen börjat, att anse den på ifrågavarande Räkning då inneståendc behållning i Silfver såsom Bankens. 3:o.