Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Manufaktur Disconten anslagne Creditiv; sedan dock Kongl Maft, efter inhemtnnde af dertill nödiga upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämt den Lane rätt , som i öfvernsstämmelse med de. i öfrigt för Manufactur-Discantens utlåning gällaads stadgar, och i likhet med öfrige till lån derifrån berättigade Närings-idkare, skäligen i.an anses böra deni tillkomma• X sammanhang med afgöra ridet af de ärender, hvarom Utskotten gjort hemställan, har Hedervärda RondeStåndet äfvenledes fattat och meddelat XJtskotten det beslut, att inom fem. år skola alla i omlopp varande Bancosedlac indragas, och i deras ställe nya utgifvus, hvilkas högsta nurneraira värde ej får öfverstiga 10,00 R:dr, och hvilka bestämmas, efter gifpa Serier eller Nummertal, Rörande detta ämne har, så vidt Utskotten kunnat erfara, någon fråga under öfyerläggningarne om Utskottens afgifne Utlåtande, inom Högvördiga Presteoch Vallöf!. BorgareStånden i eker förekommit; och Höglofl. Ridderskapet och A* deln har, genom Remiss, som Banco Utskottet ensamt fått emottaga, infordrat detta Utskotts, Utlåtande, i anledning af ett vid berörde tillfälle frarnstäldt förslag af enahanda syftning med det af BondeStåndet antagne; i följe hvaraf, och då således detta ämne, sedan RanqoUts.kottet: varit i. tillfälle att sig deröfver yttra, än vidare kommer att blifva föremål för sarntelige Rikets Höglofl. Ständers pröfning; Utskotten iqke för närvarande kunnat anse någon åtgärd dervid böra ega rum. Hvilket allt Utskotten härmed skolat för Rikets Höglofl. Ständer vördsammeligen anmäla, och lianso Utskottas Betänkanden. ^ til! deras ompröfvande hemställa.. Stockholm den 23 September r&aj. Km 5 th Ankom d. IO Oct.
Deus est Numerus, et Numerus Deus est. Den högsväfvande Naturens Ransakare, Plato, fattar ock i ett fast beslut: att Gud all ting icke allenast hafver skapat och skickat, utan ock ännu uppehåller, styrker och styrer förmedelst Tal, Mått och Redo: in Numero, Mensura et Ratione. Det han, på åtskillig rum, i synnerhet der han handlar om Verldenes upphof och skapelse, med högförnuftig skäl underliga förklarar: bevisandes, att hela Naturen och den allverkande lefvande Verldenes kraft och lifgifvande Anda (Anima Mundi), igenom hvars makt och drift allt, det Verlden omfattar och innehåller, tager sin varelse, grodna, lif och uppehåll, icke annat är, utan består uti en behöflig sammanstämning och beqväm genlikhet, hvilkens reda utspringer och hafver sin grand i vissa tal, mått och mån till vigt och rörelse, Himlarne och de stora himmelska kroppar, Jorden, Elementerne och deras vyrkliga krafter emellan. I samma mening talte bemälte, och flere de äldste Philosopher, om den odödlige Menniskones Själ. Hvarföre hon jemväl, och hela Naturens skepelse, af dem Gamlom afmålas med en sammanljudande, välstämd Harpa. Xenokrates hafver kallat henne ett Tal, som hafver sin rörelse af sjelfvo sig; och med hvad tal Plato henne figurerar, är med förundring att se uti hans Samtal. Hvilket, i sanning, icke är fåfängt; utan härflyter af ett stort ljus, och grundar sig i Naturens djupa hemligheter; derom jag vid lägenhet, uppå en annan ort, mera vill tala, ”Nu vill jag allenast, hvad mält är om det Allmänna och det Odödeliga, ögonskinliga framte och betyga, med det vi hafvom för fötterne och dageligen med våra ögon se.
Att boställen, hemman och lägenheter, som till regementen och kassor, civile och ecklesiastike löntagare, akademier, verk och inrättningar, af hvad namn som helst, äro anslagne, och hvilkas afkastning af dem eller för deras räkning disponeras, tillsvidare förblifva, fortfarande såsom hittills, orubba dt till vederbörandes egen disposition; dock att, vid skeende löneregleringar på Kongl. Maj:ts serskilda nådiga pröfning skall ankomma, om sådant boställe må, mot ersättning for afkastningen, indragas eller annorledes disponeras. I öfriga frågor instämde Stats-rådet Faxe uti Departements-chefens underdåniga tillstyrkande, utan annan skiljaktighet, än de jemkningar, som måste blifva följder af hvad han här ofvan i underdånighet föreslagit. Kongl. Maj:t biföll i nåder, hvad Stats-rådets fleste ledamöter i förrbcrörde måtto i underdånighet föreslagit och hemställt; och befallte Kongl. Maj:t, att, i öfverensstämmelse med Dess nu fattade -46 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66. nådiga beslut, förslagtill proposition i ämnet till Rikets Ständer skulle uppsättas och serskildt justeras. Ex protocollo L. L. Fries. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 20 December 18 47' Närvar an de: Hans Excellens Justilie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, "Herr Friherre Ihre, Stats-råden, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern _, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Munthe uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts under den 21 sistiidne Oktober fattade beslut, uppsatt förslag lill Kongl. Maj:ts nådiga Pro - Kongl. Majus Nåd.
Ty då torsken är mager går den flitigt på lina, men obetydligt på garn. Den är svulten och biter med nöje på krokarne, antingen betet är salt sill, lodde, torskrom eller stycken af blækspröiten — ett slags bläckfisk. Strax efter nyår sätter sig mor och hennes tjänsteandar i rörelse. De ränna i feberaktig hast mellan de många husen på gården. Mor har att göra, om hennes man är egare af en femböring och har eget eller legdt folk ombord. Hon skall i så fall baka bröd till alla männen ombord, se om och förstärka deras ylleförråd, tänka på och fylla allas behof af smör, kött, levser och allt annat, som enligt hundraårig tradition skall höra till en Lofot-matsäck. Den fattige fiskaren går ofta som legd man och får då utrustning af sin husbonde. Annars utrustar han sig själf och är lottegare i en båt. Utrustningen blir efter omständigheterna och tager icke så långt tid eller så mycket arbete. Men är det hos en förmögen landthandlare, där mor skall ställa matsäck och kläder i ordning för flere båtlag — ibland med en sammanlagd besättning af t. ex. 30 man — får hon icke värma jorden med senfärdiga steg de fjorton dagarne efter nyår. Man har god matlust i Lofoten under de tre månaders aptitskapande arbetet på Vestfjorden. En förmögen landthandlare på dessa trakter har gärna kor för gårdens behof och litet därutöfver; han är ju också i regeln gästgifvare. Fjällbetet är rikligt och ger fet mjölk af stark gräddhalt. Myrarne mellan fjälltopparne ha rikligt med gräs, som slås och vinterbärgas med stort men lönande besvär. Fram på hösten bli smördrittlarne innehållsrika, men innehållet är tillsvidare fridlyst. Det är Lofotfararnes smör; de skola ha minst 5 kilo pr man. En tid före jul har det varit storslakt och en mängd af gårdens stora får — man har stora bondfår i Norge — har fått släppa till lifvet. Hvarje man skall ha i sin kista ett »smalfald», hvilket är bogarne, låren och sidorna af ett får — saltadt, rökt och torkadt kött.
Summa Krono värdi. i3 Räntan. 1 Tunna Hvete | Tunna D:0 Summa Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris. I de Härader af Länet der Byggningshjelpen, enligt Undervisningen, af ålder utgått i persedlar, skall den, på sätt K. Förordningen den 8 Jan. 1748 föreskrifver beräknas; så vidt ej annorlunda derom serskildt är förordnadt. ' 11 Län. Förvandling efter medium Kronoaf io års Markcgångspris. Nya. värdi. Räntan. Läderbro Socken. Tångelgårda i Mantal Skatte. JordeboksRänta; Penningar i Tunna Råg i Tunna Korn | Tunna Hafre i LU Smör I LÄ Talg — i5 u Fläsk i Tunna Strömming i§ Tunna Tjära i Kast Ved i st. gammalt Får . i Lass Hö 24 sk 24 sk. 2. i: 16. — S:r 7: 14. — Hemmantals Ränta ,• Silfverskatten . Skjutsfä rdspenningar j Dagsverks d:o S:r 4. Dagsverken o Drangej 0 För åren För åren 1814 till och 1778 till och med 1823. med ■1787. Fur .. i Tunna Strömming 1 Tunna Tjära . • Krono värdi. Summa | 11 'Al - Räntan: Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris. För åren 1814 tili och med 1823. Summa Hultserum N:o i, i M;tl Skatte. Jordeboks Ränta : i|. Tunna Spanmål i LÄ Smör | Lä Fläsk i Tjog Ägg 1 Lä Nefver 2 Dagsverken | Mansved . S st. årliga hästar 4 st. HemmantalsRäntan: LandtågsGärden Krono värdi. Transport >7 5| i3 4i Hs Räntan: frs Ko |i Får H Lamb '■§ Höns Gås T2 Säck Itz Ljusgarn Tunna Spanmål , 10 Tunna Hafre Lä Smör Lä Humla . Lä Fläsk tV Oxe | Får ... i Gås -. 1 Höns i Tjog
Lag sig yppa, och sä ofta mälet ej hör, ware sig, säsom blott ordningsmäl, under hans egen pröfning eller wid personliga förolämpanden till den oförrättades enskilda beifrande, äligge Hof-Cantzleren, antingen han funnit qwarstad äga rum eller endast ätal wid laga Domstol, att skriften ofördröjligen och omedelbart till Justitico-Cantzlerens laga ätgärd öfwerlemna. 4:o Till ordningsmäl räknas, örn wid Tryckeris anläggande uraktlätes hwad 1 § 5 mom. derom stadgar, eller om Boktryckare underläter att enligt 1 ^ 9 mom. ä skriften utsätta sitt namn, tryckningsvrten och ärtalet. Härom undersöke HofCantzleren, och aflemne sedan sin berättelse derom genast till Justitice-Cantzleren. För öfrigt äro ord - Bilaga till Mem. N:o 24. 381 ningsmäl ej andra an sädane Oeconomiska, som enligt Boktryckerioch Bokhandels-Reglementet till hans pröfning kunna höra och till rubbning af nägot stadgande i denna Lag icke leda. 5:o Sä snart någon förbrytelse emot denna Lag antingen i följd af Hof-Cantzlerens uppgift eller genom enskild angifvelse eller pä annat sätt blifwit Justitice-Cantzleren kunnig, äligge honom att ofördröjligen läta förbrytelsen genom tillförordnad Actor wid behörig Domstol äklaga. Ware han dessutom för egen del förbunden att genom wederbörande Ombud öfwer Tryckfrihetens Lagliga bruk tillbörlig uppsigt hafwa. Ware likaledes JustiticoOmbudsmannen pligtig att, i afseende pä förbrytelser mot denna Lag, lemna sin Embetsätgärd enligt de i Jnftructionen rörande hans befattning med andra mäl förcskrifna grunder.
Dessa korpraler blifva då jemförlige med artilleriets förste konstaplar och då benämningen distinktionskorpral, dels är svår att för mången soldattunga uttala, dels ock mindre egentlig, emedan »distinktioner» eller »utmärkelsetecken» bäras af alla korpraler; synes benämningen distinktionskorpral böra utbytas emot den af förste korpral, hvarigenom äfven en öfverensstämmelse vunnes med benämningarna, förste sergent, förste löjtnant och förste major. Någon förändring deremot i korpralers och vice korpralers antal har icke blifvit ifrågasatt. Vid den befälspersonal, som nu tillhör regementsoch corps-staberne, föreslå kommitterade ingen annan förändring än att gardesregementena till fot erhålla tredje majorer, i likhet med öfriga regementen, och behöflige såväl för freds-, som krigsfoten; samt att de corpser, som nu sakna regementsväbel, dermed förses. I fred afsedd för den tjenstgöring regementet föreskrifver, är regementsväbeln i krig oumbärlig i anseende till det i öfrigt ringa antalet underofficerare, och intet skäl finnes, hvarföre denne tjensteman skulle saknas vid en del corpser. Af hvad nu blifvit anfördt följer ock: att de till stor del nybildade Hallands och Vesternorrlands corpser, äfvensom Wermlands fältjägarecorps, få sina staber ordnade till likhet med öfrige corpsers. Då det öfriga befälet vid ett regemente är beräknadt för tre bataljoner, är det visserligen en afvikelse derifrån, att endast 2 regementsoch 2 bataljons-adjutanter finnas. För krigsfoten vore det ock en fördel om antalet fylldes. Men då under vanliga förhållanden stabstjenstgöringen såväl på fältet, som i expedition, kan med den nuvarande personalen bestridas och det egentligen är vid detacherad eller i spridda delar manövrerande bataljon, som beriden adjutant är behöflig, samt en bataljons-adjutants åligganden, då så fordras, kunna af annan underofficer fullgöras, har en tillökning af adjutanternes antal icke ansetts oundgänglig.
Enligt directionens för Höganäs stenkolsverk egna uppgifter, hade Ständerne redan i8ia skänkt detta verk den fördel, alt få till skänks 11 sk. "b:co af tullen å hvarje hit i Riket införd tunna utländska stenkol. Detta fortfor till iSi5 års riskdag, då denna skänk utbyttes mot en annan, bestående i ett prsemium, af 6 sk. för hvarje tunna stenkol, sorn 111- Höganäs stenkolsgruva uppfordrades; och directionen uppgifver sjelf, att härigenom tillskyndades verket en årlig inkomst af i5,ooo r:dr. År 1818 utbyttes åter denna skänk mot en annan förmån, eller att detta verk fick hela tullen å alla inkommande utländska stenkol, och detta räckte intill 1823, då Ständerne ändtligen insågo, att det låg något bakvändt deruti, alt oupphörligt gifva skänker uf Den 4 April. Statens inkomster, och derföre ansågo sig hellre böra göra en uppoffring i elt för allt, samt utbytte denna sistnämnda fördel mot eftergiften af det gamla bolagets skuld till Staten, utgörande 200,000 r:dr b:co, utom upplupna räntor, hvari således äfven ligger en årlig present af 12,000 r:dr, motsvarande räntan å denna summa, utan att räkna capitalet, hvilket det nya bolaget kan sägas ännu fortfarande åtnjuta , endast mot det villkor, att det förband sig sätta verket i gång. Jag vill nu icke ingå i bedömmande i hvad mera eller mindre mån en klok statshushållning talat för alla dessa skänker, helst det hörer tillen förfluten tid; men det visar sig i alla fall deraf klart, att i hela Sverige icke finnes någon fabriksinrättning eller enskild Corporation, sorn af Staten fått så ansenliga understöd till sin directa fördel, som detta bolag. Det är efter sådana antecedentia, som Höganäs bolag nu ytterligare framträder med anspråk, visserligen de största, sorn kunna framställas, såvida man svårligen kan utfinna en längre sträckt begäran i penningeväg, än att Ständerne skola rakt bortskänka till enskilda en del af Kronans egna intrader!
Jag hade icke för afsigt att framställa milt förslag, såsom en ny motion; men då del blifvit betraktadt såsom sådan, och hegardt på bordet, har jag ingenting deremot. Hr Dalman: Det var en oväntad (ournure Gr. Frölich gaf åt min framställning, hvarmed jag visst icke åsyftade något nytt förslag. Ett sådant hade bort framställas inom motionstiden. Hvad jag yttrade, förutsatte upphörandet af protocollens tryckning; ty så länge det står qvar, att protocollen skola tryckas särskildt, skulle statsverket betungas med alltför mycken kostnad, om statsverket äfven ålades bestrida utgifterna för förhandlingarnas refererande i tidningarna. Emedlertid må det bero på Hr Frih. o. Landtm, och R. o. Ad. att bestämma, huru mitt anförande skall anses. Hr Bråkenhjelm: Jag tager mig den friheten hemställa, om icke en sammanjemkning skulle kunna tillvägabringas af alla de ledamöters meningar, hvilka åsyfta ett ändamålsenligare kringspridande af förhandlingarna, så vä! hos R. o. Ad., som inom de öfriga Stånden, medelst iaktta - Den 14 Mars. 207 gande af föreskriften lili 5g §:n Riksd.Ordn. Denna § stadgar nemi., att alla hos RiksStm hållna protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas till deras fullständiga innehåll, med undantag endast af sådant, som Ståndens enskilda ekonomi beträffar; men att de handlingar, hvilka till samtliga PiiksSCn aflemnas, såsom Konungens propos.T, II. St:s Utsk:s-belänk:n och förklaringar, samt de prot.-utdrag, hvarigenom Stånden meddela hvarandra sina beslut, icke skola ingå i protocollen, utan endast till innehållet deruti kortligen anföras och särskildt tryckas, såsom bihang till RiksSl:ns samtliga protocoll. Om nu R. o. Ad. ville besluta, att af memorial-protocoliet skall uppläggas ett erforderligt större antal exemplar, än hittills blifvit tryckt, hvilka exemplar förvandlas till en tidning, på hvilken hvar och en må prenumerera med en nedsatt afgift; så skulle ändamålet vara vunnet.
Årliga Räntan: Penningar 1 LÄ 4 ® Smör ... å 26 sk. af k:pr Korn 36 „ 1 31 3 af LandtågsGärden 2 16 % Vinterkörslen Boskapspenningar . Skjutsfärds dito . Dagsverks dito 1 6 3a 39 'i 1 Summa 6 32 - Räntan. (i LU 11 -*- U Smör £ 2 Tunnor Korn 5|- k:pr Korn Summa Förvandling efter medium af io års Markegångspris. För åren i8i4 tiH och med 1823. Summa Krono värdi. Räntan: Summa F ö r s 1 a g tiu AflöningsStat för Rikets Ständers RiksgäldsContoir. Banco. R:dr sk. r. 12 It, SKrs Fullmäktige njuta hvardera ar igen såsom Honorarium 6661 R:dr 8,000 Fullmäktiges Expedition» i Registrator och Archivarie t Canzlist W Oi 1 1 OmbudsmansConloiret, I Ombudsman 45o. Commissariutet. 4,5oo. Gommissariatels Expedition. Canzlist 1,275. — - Boksluts-Contoir et. Bokhållare I Föreståndare eller Kamererare 900. — - 1 Revisor 600. — - I?5o0i CreditSedeiUerket, 1 Kamererare 900- — “ 2 VexlingsGasseurer h 900 R:dr 1,800. — - 2 Bolhållare å 525 R:dr i,o5o. — - 4 ContoirsSkrifvare, af hvilka 2 höra till Ordinarie Staten och 2 till CreditSedelVerket h 3oo R:dr . 1,200. — - 2 CassaSkrifvare a 3oo R:dr .. 600. — - ^ VuktDct/cnte. 1 Vaktmästare 3oo. — - 8 Kammardrängar, af hvilka 4 höra till OrdinarieStaten och 4 till CreditSedelVerket å 225 R:dr 1,800.
Nu fanns det ingen i vida verlden, som bekymrade sig om henne, nu kunde hon gerna dö, ty hon hade intet att lefva för, och ingen skulle sakna henne! “O, om död vore detsamma som förintelse!“ suckade hon, förblindad af sin häftiga smärta, “då skulle jag ej tveka att sjelf beröfva mig mitt lif.“ Mea hade flera gånger i sitt mörka sinne gått och rufvat på sjelfmordstankar, dock endast då hon var mindre, och det var nu första gången på flera år som en sådan tanke uppstod hos henne. Hon blygdes öfver det oförståndiga och syndiga i sin egen tankegång, och för att döfva den vilda känslostormen i sitt inre började hon vandra med allt häftigare steg. Uttröttad till kroppen, men lugnare till själen kom hon slutligen hem. Blek och stilla som ett andeväsende inträdde hon till sin styfmor och syster i salen. Hon nalkades doktorinnan och bad henne med låg röst att berätta något om fadrens sista ögonblick, om dödskampen varit lång och, först och sist, om han efterlemnat någon helsning till henne. För första gången i sitt lif såg Mea tårar i sin styfmors stränga ögon, rörelse i hennes kalla ansigte. För första gången hörde hon ett vekt tonfall i hennes röst, då hon besvarade sin styfdotters frågor. “Han hade inga plågor mot slutet. I ett par timmar sof han lugnt och jag anade ingen fara. Men då han vaknade, syntes hans ögon redan brustna, och det dröjde ej många minuter, innan han andades sin sista suck. Det sista rediga ord han yttrade var “lilla Mea“, hvilket han tvenne gånger upprepade.“ Meas beklämda hjerta fann nu lindring i ymniga, men stilla tårar. Styfmodren lade sin arm om hennes lif och ville sluta henne i sin famn; men lilla Mea hade aldrig varit van att söka deltagande hos henne, hvarken i sorg eller glädje, och kunde derför ej heller gråta ut denna sin bittraste sorg vid hennes bröst. Hon drog sig kallt undan hennes famntag och sprang upp till sitt eget rum. Doktorinnans ansigte mörknade. “Ständigt samma styfsinnade barn“, sade hon bittert.
Diskont-verkets säkerhet i öfrigt är behörigen förvarad;» hvaremot momentet är vordet af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet återremitteradt, af sistbemälde Riks-Stånd för att bringas i öfverensstämmelse med Ståndets beslut om bibehållande af nu medgifna respit-tid vid diskont-låns liqviderande. Som likväl Ridderskapet och Adeln sedermera, efter skedd inbjudning, biträdt Borgare-Ståndets beslut, hvilket jemväl i hufvudsaken öfverensstämmer med det af Preste-Ståndet fattade, anser Utskottet sig böra hemställa, att föreskriften i 43 Bih. till R. St. Prot. 1859 A 1860. 6 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 2 10 Banko-Utskottets Utlåtande M 31. punkten 6 momentet måtte erhålla den lydelse, som Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit, nemligen: ll:o Mom. 6. Skulle, vid omsättning af diskont-lån, någon felaktighet pä det inlemnade reversalet förefinnas, får ett sådant dokument, inom en månad derefter emot ett nytt fullständigt reversal utbytas, likväl under vilkor att den föreskrifna inbetalningen blilvit vid lörsta dokumentets inlemnande verkställd och att Diskont-verkets säkerhet i öfrigt är behörigen förvarad.» Uti 50 punkten var af Utskottet föreslaget att af Bankens sedan 1857 års början upplupna hittills icke disponerade vinst en summa af 1,000,000 R:dr R:mt må med V3 vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862 från Banken till Riksgälds-kontoret aflernnas.
Farmor hade haft en del gamla och ratt skröpliga möbler inne hos sig, nu hade mamma ersatt dessa med några ' finare och modernare; ined lindantag af den antika klockan och dito byrån med sina vackra beslag, var sålunda nästan allt det gamla borta; de stolar, som nu prydde farmors rum hade förut stått i min mors boudoir; en mjuk stoppad hvilstol, kladd med schagg, hade intagit den gamla gungstolens plats. J a g minns ännu ined Iivilken spänning vi väntade farmors glada öfvkrraskning! Så kom andtligen den dag, då farmor skulle installeras i den nya våningen, och sedan hon förvånadt sig öfver samt berömt v %r mor för all deii trefnad, hon kunnat &amp; stadkoinma ined så litet, kom slutligen det ögonblick, d s farmor skulle gå in till sig. Vi barn stannade efter henne i den öppna dörren till salen, på det att icke våra gestalter i nkgon inaii skulle skymma härligheten därinne. Så underligt tyst farmor var! Efter några minuter vande hon sig till vår mor, klappade henne. sakta på armen ined ett: » Tack, kara &amp; !artha, si5 vänligt af dig att göra sk fint å t gamla farmor, mycket finare an iii nu ha det sjalfva. Har du - har du de gamla möblerna på vinden? D w Nej, f,zr~nor », svarade v %r mor, i det hon rodnade soin om Iion begått en förbrytelse, » dein sålde jag tillika med de andras. Ja visst, ja visst, det gjorde du ratt ' uti * sade farmor, men hon liit så matt på rösten, det var som om den lilla, enkla frågan: » bar du de gamla möblerna pli vinien V alldeles tröttat ut henne. Vi drogo oss ur dörröppningen - det var alls icke såsoin vi tänkt oss det - syskonen mumlade om, att farmor var riktigt otacksam, men jag, soiil var äldst och farmors ögonsten, kände mig sh imderligt belclanid.
För at icke lange uppehålla Högloft. Ridderskapet och Adeln i det ämne, som vsnkilora!, sihäll jag i korrthel anmärka nagra omständigheter ester all» de ösriza blifwit sörm grundeligen mredda, uplysta eller be. swarade. Den afgift, som kommer at erlaggae för Brönwinöbrännlngen, will man gifwa egenskap af Brwill» ni»q; den kan icke ens fa namnet deraf: Höglvsirge Riddersissapcr och Adeln lärer erinra sig, ak Riksens Ständer Ivid 1772 arö Riksdag i sjelfwa Riksdagsb, stum öfwerlemliade lil Konungen, ac om Bränwinö» tilwcrknmaen förordna, salom Honom ryttigafl spn« tes. Bränwins-Historiett ifrån ven liden ar bekant och behöswer icke upreoas Riksens Ständer haswa seda» tre sänger war»r tilsammans och Bränwias cilwrrk» ningen icke dest mindre förbuswic raxs!, som är M ofelbar följd »f Ständernas öswerläkelst. Den ömtålighet, som någre vttrat, ar rubba de utevarande tä^nrrsöker om Boänwias-ttlivcrkningen, innan den återstående LontrLÄL-ciden lupit til ända, är ganska berömlig til sm kiincips, men det är t Kovnngens halld och marjo at vphäfiva dcfia LnnkrLQer när han will, ty de äga olla dek milkar at sörfalla, rrär Konungen finner nödigt inställa, Brän» wins-rilwerkningen; denna tid och händelse inträffar, da han nu mill i Noder ossinia et annat 6«inkrs6t med Riksens Ständer; det är ek sadant LormsA Hemliga UlffstletS Betänkande förestår. Ridderskapet och Adelns wilsta är i all fin fullkomlighet fri at antaga eller neka til detsamma.