Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förra kan icke falla någon förnuftig man in; då deremot det sednare hör till hvar mans rätt; vid hvilken beskaffenhet, och då mera än del sednare icke behöfs, för antagande eller förnekande af frågan, om ett partisinne framträdt eller ej; invändnin - 438 Den 18 Julli e. m. gen i denna del är för skef, att gälla för något. Hvad åter angår exemplet af andra länder, så är lätt alt bevisa otillämpligheten deraf. Friheten i yttranderätt måste, i hvarje land, stå i öfverensstämmelse med Folkets begrepp och seder, samt följa den grad af politisk moderation, som ligger i Nalional-lynnet; men dessa omständigheter äro icke alldeles lika i England och i Sverige; och om man nekar, att en skillnad gifves emellan yttranderättens fordran och verkningar der och här, så ligger en rik bevisning inora erfarenheten af den tid vi öfverlefvat; och jag framställer den så mycket hälldre nu, som jag dermed också antyder hvad starkast verkat hos mig. Oppositionen vid 1786 års Riksdag gick i bitterhet visserligen icke längre, än att densamma, framställd i Engelska Parlamentet, skulle icke ens hafva väckt någon uppmärksamhet, ännu mindre hafva åstadkommit några vådor; men i Sverige ingrep den så i allmänna sinnesstämningen, att följderne blefvo ganska olycklige. Å eria sidan var verkan deraf hos Regenten, den helt naturliga, att med all den kärlek han bar till Nationen, såg han, i hennes ombud, personliga fiender, af ingen rätt till hans förtroende; och han handlade derefter. Han föresatte sig att, så vidt möjligt var, umbära Riksdagar; och han gjorde, Nationen oåtspord, 17S8 års krig, hvars följder drabbade tungt Nationen; samt åter, å den an - Den iS Juli i e. m. 43g dra, alt det ohyggeliga Anjalaförbundet formerades, hvars beräkning på försvar och understöd af oppositionen var för påtaglig, alt af tänkaren förbises, hvarken då eller nu.
Hvad Utskottet i öfriga delar af detta utlåtande tillstyrkt och hemställt, blef af Ståndet godkändt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets memorial N:o 215, angående de i Regerings-formens 63 § föreskrifna kreditiv-summor. Från Vällofl. Borgare-stådet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-, Lag samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-utskottens utlåtande N:o 2, i anledning af gjorda anmärk ningar vid sammansatta Utskottens betänkande N:o angående grunderna för rättigheten att tillverka och omdistillera samt i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid. Med frånträdande af Ståndets, i anledning af betänkandet N:o 1, fattade beslut, företog Ståndet granskning af Utskottens i utlåtandet N:o 2, intagna författnings-förslag, i hvad det angår bvänvins-brännings-rättigheten, bränvins-brännings-redskapen, bevillnings-afgifterna och ansvar för öfverträdelse!-; hvarvid, med rättelse af de [serskildt uppgifna tryckfelen, Ut - Bih. till R. St. Beslut fattades, i enlighet med herr friherre Raabs, vid utlåtandet N:o 2, fogade reservation, med uteslutande af villkoren för pannans form eller af orden: ”med iakttagande deraf diameter,” 12 § 3 och 4 morn. af villkoren för bränvins-brännings-redskapens begagnande. Fattades beslut, i öfverensstämmelse med Höglofl. Ridderskapet ooh Adelns antagna redaktioner till tvänne momenter, under litt. a och b., i sjette punkten af protokolls-utdraget N:o 378. 15 § 2 mom. och 16 § Beslöts på enahanda sätt, som Höglofl. Ridderskapet och Adeln beslutat, enligt ofvan åberopade protokolls-utdrag. 25 §. Godkändes, med rättelse i 2 mom. af ordet anledning till ledning. 39 §. Ansågs böra uteslutas; och 41 §.
I sammanhang härmed besiöt nu Ståndet uppdraga at Banko-Utskottet att osördröiligen inkomma med utlåtande öfwer de puncter i nämnde Betänkande, som pä något sätt kunde stafwa gemenskap med Banken; Äfwensom att, i anseende till de derk sörestagne ftrstildte Uppbörds, terminer för BewillBihang. N:s t sr. liing iy22 Den 2! Julik. ningen, deraf lemna Bewilinings-Utskottet del; Och skulle för öfrigt med detta Prolocolts - Utdrag till Banko,Utsksltet åtfölja ett . as Herr Commerce-.Rådet Santesson ingifwit Memorial med anmärkningar wid det föresiagne realisationssättet af Riksgälds , Scdlarne. Ut 8u§rg. blx ?rntocollc>. Lerjström. Utdrag af Wällsfllge Borgare - Ståndets protocoll, hället wid Urtima Riksdagen i Orebro den 21 ^ulli i8l2. S. D. ^)a nu till slutlig åtgärd företogs LagUrffoltets pa bordet hwilande Memorial, med förslag till en altman Författning emot omättligt bruk ak starka drycker och deras vlvfliga utminutering, förklarade Borgare,Ståndet sig ej kunna antaga berörde projett, utan akt det wilie såsom sevar pa Kongl. Maj:ts Nådiga Proposirron i ämnet, i underdånighet hafwa öfwerlemnat tili Kongl. Majit att derutinnan utfärda de Författningar, som Kongs. Maj:t kunde finna tjenlige och ledande tili ändamalet. Ut sugra. Lx krotocoiio. Lerjström. Utdrag af wällöf!. Borgare,Ständets protocoll , hältet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 2r Juiri 1812. SD^afievolance-Utssottets afgifne och den 19 i devne mänad pa borde lagde yttranden öfwer: >:s Den 2» Julik. 192; i:«.
Se Kristendotnsundervisning. Christianstad, om anslag eller lån i anledning (tf denna stads kostnader till följd af kolerafarsotens luirjande derstädes under hösten år 1857. XI. B. 288. A. 303- U. 393. A. 398. U. 440. 443- Christinehamn, om statsanslag åt Skolan i. I. 496. R. 497. Se vidare Siats-Utskottets Memorial N:o 148. Civil-Departementet. Se Riks-Statens Sjette Ilufvud-titel. Civile Tjenstemän. Se Embetsoch Tjenstemän. Consistorii-Not.arie, angående de egenskaper, som böra innel\afvas af den, som an tagea till. XI. B. 289, 304, 319. A. 320. Const.itution. Se konstitution. Consulers, lönlöse, diplomer, om upphäfyande af stadgandet angående chartering af. I. R, 484. Cronholm, Abraham, Professor, om för böjd t anslag å indragnings, stat åt. f. R. 537. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 167. Cronstedt, Grefve Fredrik Johan, yttrande. VI. 119. MJ>. Dagbok, om utfärdande af kungörelse, innehållande föreskrifter för resandes anteckningar i. IX. B. 68. A. 105- Dagsverksskyldighet till Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, om den åtskilliga hemman åliggande. IX. B. 68. A. 100. Dagtraktamente åt Magistratspersoner och Borgare vid besigtningar och andra förrättningar för kronans räkning, angående förhöjning af. III. B. 44, 108, 113. A. 115. E. 233. — åt Magistratsperson som skall närvara då penningar, stiimpladt papper m. m. inlägges i eller uttages ur Landtränteri, angående. VIII. B. 107. A. 110. — D — 45
Sedermera, och efter det Fiscals-Embetet, uti ytterligare Memorial, yrkat ersättning jemväl för de '20 SkU 11 LU Bandjern, hvilka Banken, — 24 — genom IiongL Svea Hof-Rätls laga kraftvunne Dom af cl. ro November i834, ansetts skyldig utlemna; samt ej mindre Banco-Commissarierne Gyllencreutz och Toran, .än äfven Sterblius-délägarne efter Banco-Commissarien von Hofsten , förklaringar i målet afgifvit, hafva Banco-Fullmägtige, genom beslut af den 2 5 Augusti i836, på anförde skäl oell utan afseende derå, att BancoCommissarien Hofsten, före förklarings af gifvande i målet, af idit, ålagt Banco-Commissarierne Gyllencreutz och Toran samt Sterbhus-delägarne efter Banco-Commissarien von Hofsten, att, Lill en tredjedel hvardera, godtgöra Banken ofvanberörde Lans Capilal-belopp, 5oo R:dr, jemte derå upplupen och intill skeende slutlicjvid upplöpande förskrifven ränta, ä tre procent årligen, med skyldighet derjemte för dem, att, en för alla och alla för en, ansvara för godtgörandet af den hvardera af dem sålunda ådömde andel, så att hvad deraf hos den ena ej utlagas kunde borde af de öfrige Banken godlgöras, dock deni, eller den af deni, som, till följd häraf, kunde komma att betalningen till Banken erlägga, förbehållet, att åtnjuta den andel i de pantsatte effecterne, som sig belöpte å Grosshandlande]!
Maj:ts Nådiga Beslut, det sista meddeladt år 1816, grundadt på myntets mer än dubbla försämring. Således har hvarken i antalet af Tjenstemännen, eller beloppet af deras löner någon tillökning blifvit gjord sedan Seraphimer-Ordens nuvarande Ledamöter tillträdde Öfver-Styrelsen härstädes, tvertom är under tiden minskning deruti verkställd, i så måtto, att Advocat-Fiscalstjensten blifvit indragen och de dermed åtföljande göromål öfverflyttade å en annan af Tjenstemännen, som, emot ett årligt arfvode, vida mindi’e än Advocat-Fiscals-lönen, bestrider samma göromål. * Att vidare indragning under tiden ej blifvit gjord anföres likväl icke såsom någon ursägt för det sådant icke skett, emedan verkliga skälet dertill är, att slik indragning ej kan verkställas utan att för ärendernas jemna och oafbrutna gång lägga hinder i vägen. Genom Hospitalernes centralicerande äro göromålen härstädes ingalunda minskade, tvertom ökade. Sedan Hospitalerne blifvit förvandlade till curativa anstalter i stället för — 109 — det de förut varit näslan blott förvaringsrum för vansinniga personer, har antalet af dem, som anmälas till Ilospitals-vård betydligen tilltagit, i följd hvaraf skrift vexlingen med Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka det tillhör att hos Seraphimer-Ordens-Gillet om svagsintas emottagande göra anmälan, samt med Directionerne vid GentralHospilalen, dit de flesta inkomma, jemväl ökats. Förvaltningen af Hospitalernes inkomster och fasta Egendomar, äfvensom redogörelsen derför har icke eller undergått någon förminskning, utan snarare vunnit tillökning, genom de anslallter, som blifvit vidtagne till förmånligare arrenden af fastigheterna. Detta hade ej kunnat undgå Revisorerne, om de rådfrågat Seraphimer-Ordens-Gillets Registratur, Protocoller och Handlingar.
Om deremot Stalseonhs förklaring är oriktig, sä att summan verkligen är bestämd och oföränderlig, tvertemot hvad Statscont. uppgifvit, så förändrar detta visserligen förhållandet; men jag har icke någon annan utgångspunkt för mitt omdöme i saken, än Statscont:s egen förklaring, och om denna verkligen är felaktig, så torde måhända någon här närvarande ledamot, som bäst måste känna förhållandet, derom meddela upplysning. Ar Statcont:s uppgift oriktig, så förfaller mitt argument, och jag vill för min del då gerna medgifva en afskrifning; men är nämnde uppgift åter riktig, så anhåller jag om bifall till Utsk:s tillstyrkande, att summan må tills vidare i räkenskaperna balanceras och ingen afskrifning ske, förr än summan är så bestämd, ali saken kan en gång för alla blifva 7 O O a f s lula (]. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 1 §. Ropades starka nej, blandade med ja. II. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade afslå denna § samt besluta, att den deri omförmälde å f. d. 2:dra hufvudtileln uppkomne brist må i statsverkets räkenskaper afskrifvas. Ropades starka ja, blandade med några nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att ja öfverröstat nej. 2, 3, 4 och 5 §§. Biföllos. <» §• Ansågs ej erfordra någon åtgärd. 7 §• Frih. Palmstjerna, Carl Ollo: Med åberopande af de skäl, som anfördes vid 1 §:s föredragning för R. o. Ad., och till följd af det beslut R. o. Ad. i afseende på den § fattade, hemställer jag, alt StatsUlsk:s tillstyrkande uti den nu föredragne 7:de punkten måtte afslås och R. o. Ad. besluta, att ifrågavarande brist på tredje hufvudtilelu, likasom den förra, må ur statsverkets räkenskaper afskrifvas. Hr Gripenstedt:
Om nu härtill lägges, mine herrar! att, ifall StatsUtsk. velat göra sig mödan att skicka upp i Kammar-colkm för att bese våra diarier, protocoller och registraturer, Utsk. lätt kunnat inhemta hvilken skilnad finnes emellan detta verks och de öfriga collegiernas göromål och befattningar, hvilka undersökningar i Kammar-colkm fordras till målens beredande, innan de kunna afgöras; så hade Utsk. bort finna, att ingen jemförelse emellan detta och de öfriga embetsverken kan anställas, utan att Kammar-colkm är lika öfverhopadt af göromål, som det är illa försedt med löneanslag. Utsk. har såsom skäl för sitt afstyrkande åberopat premisserna i della betänk., deri Utsk. hänvisat till de förmodade följderna af Statsrådets förändrade organisation. Man må nu föreställa sig dessa följder hurusom helst; äfven om man vill antaga, att de collegiala formerna helt och hållet skola inom Sverige upphöra, så blir det dock otvifvelaktig!, att denna organisation , i hvad den skulle röra Kammarcolkm, först sent och många år härefter möjligen kunde tillvägabringas. Om desse tjenstemän stå lönade såsom nu, med tillägg af arfvoden, i stället för att deras vederlikar hafva löner; så vill jag till er, mine herrar! hemställa, huru det är möjligt, att de, som i en framskriden ålder, dåde blifva föga skicklige för tjensternas utöfvande, skulle afgå , derest de hade löner, skola kunna aunat än qvarstå i tjenst, för Den a Maj e. ni. alt ej nödgas svälta. Det kan ej vara Statens intresse alt på det sättet göra tjensteinännen otjenstbara.
Dessa bestå, efter ungefärlig beräkning, uti: krono-utskylder 1,896 R:dr; stads-utskylder, vacans-afgift för 10 båtsmän inberäknad, 1,600 R:dr; tertial-tionde till Pastor enligt kontrakt 266 R:dr 3a sk., Påskpengar samt komministersoch orgelnisten 133 R:dr 16 sk. Härtill komma ännu skjutsskyldighet, lill det mesta utgjord in natura och uppskattad till 2,916 R:dr 82 sk., samt väghållning och inqvartering af de ofta talrika trupper, som passera derigenom, hvilket besvär, sedan befälet blifvit fördeladt på de förmögnare, med bättre bostäder försedda invånare och manskapet följaktligen tillfallit de mindre bemedlade, vanligen funnits så öfverstiga dessas förråd och tillgångar, att särsk il te anstalter för uppköp och tillhandahållande af proviant blifvit nödige. I afseende å undervisning, fattig-försörjning och läkarevård är förhållandet oförändradt. Waxholm, med en folkmängd, efter 183a års uppgift, af 388 mankön, 4i6 .qvinkön, tillhopa 804, deraf 45o erlagt personella afgifter, fortfar i sin förra obetydenhet, och torde, vid betraktande af den inträffade minskningen i folknummer och ett ökadt antal fattige, måhända hafva än ytterligare sjunkit i välmåga. Någon allmoge, som ger afsättning och lif åt handel och handtverkerier, finnes icke deromkring, utom förbifarande skärgårdsboer, sorn dock till större delen hämta sina förnödenheter i Stockholm. Derförutan har fisket, som utgör den ringare folkklassens hufvudsakliga näringsfång, under de sednare åren varit föga lönande. Ett undantag från detta mindre fördelaktiga tillstånd gör dock den utvidgning, som förmärkes i sjöfarten, bestående till det mesta deri, att stadsboer lill Stockholm sjöledes transportera ved, som de i skärgården upphandlat. Antalet af dertill nyttjade jakter är 17, med tillsammans 206 lästers drägtighet.
Domkapitlet, såsom en kompetent auktoritet, måtte öfver i fråga varande vigliga lärosats meddela honom ett utlåtande, — hvilket syntes i vår tid vara destomera af behofvet påkalladt, då man sett denna lära förnekad i åtskilliga af trycket utgifna skrifter, — på det att folket måtte få se antingen det förvillande i nämnda skrifter eller ock, att vår kyrkas lära, såsom Kyrkoherden holle före, behöfver reformeras; 69 att, enligt protokoll den 1ti Januari. 1861, Domkapitlet, sedan Kyrkoherden Hallin ingifvit den här ofvan sist anförda vidlyftigare skrift, deruti han förmält sig, oaktadt fortsatt alfvarligt öfvervägande af de bibelställen, som angå läran om Jesu gudom, icke kunna komma till annan åsigt, än att desamma icke innehålla någon last grund för samma lära, samt fördenskull anhållit om upplysning, huruvida hans tolkning af åtskilliga utaf honom anförda bibelspråk rörande denna lära vore stödd på sannt exegetiska grunder eller hvilka fel deruti kunde förekomma, funnit bemälda Kyrkoherde skäligen kunna misstänkas för villomeningar och derföre beslutat att han skulle genom stämning kallas att sig i Domkapitlet infinna, Onsdagen den 5 påföljande Juni, för den åtgärd, som Kongl. Brefvet den 2 Maj 4751 föreskrifver; att, den 5 Juni 1861, då Kyrkoherden Hallin, i följd af nyssberörda stämning, hos
Såsom saken nu visar sig, kan ett sådant resultat ej uppkomma annorlunda, än i qvittningsväg, ehuru jag här svårt att finna, huru motfordringar på Finska sidan till ett sådant belopp kunnat ega rum, ty jag kan väl inse, huru Sverige kunde ega så betydliga fordringar i Finland, men 'jag kan ej inse grunden för ett omvändt förhållande. Det blir således nödvändigt, att StatsUtskottet noga utvecklar grunderna för den qvittning, som egt rum, och skälen för fordringarnas så betydliga nedsättning. På denna grund anhåller jag likaledes om återremiss. Hvad åter angår anticipaliouen på räntan af de erhållne i5o,ooo R:dr, samt 24 Den 19 Augusti. medlens ställande under annan förvaltning* än Statens vanliga penningeförvaltandeVerk, sä skulle jag tro, att, då denna åtgärd io. ke ansetts föranleda till anmärkning emot Konungens Rådgifvare, den åtminstone bort föranleda Utskottet, att föreslå en underdånig skrifvelse med anhållan bos Konungen, att framdeles, vid liändelser af samma art, eller då någon opåräknad inkomst tillflyter Slaten, medlen må i vanlig väg förvaltas, och inga anticipationer derå ega rum; och jag tror så mycket heldre, att full anledning till en sådan skrifvelse gifvits, som jag i åtskillige af nu varande Statsutskott Betänkanden funnit dylika skrifvelser föreslagne vid mindre vigliga anledningar. Jag anhåller äfven på denna grund om återremiss af Utlåtandet. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: I anledning af StatsUtskotlets förevarande Utlåtande, anser jag för min del de påräknade 81,664 R:dr Brco öfverskottsmedel böra uti något af Rikets penningeförvaltande Verk insättas, helst det under denna Riksdag så tydligt visat sig, att de på RiksStatens HufvudTitlar blifne öfverskott, hvilka till Kongl, Maj.Us Nådiga disposition äro öfverlemnade, varit så tillräcklige och betydlige, att någon tillökning deruti genom de ifrågavarande 8x,664 R:dr ingalunda är af behofvet påkallad.
Och hvad åter beträffade Konungens Befallningshafvandes förordnande om verkställighet af KämnersRättens Utslag, så enär, enligt 1 Kap. 2 §. Utsökningsbalken, Konungens Befallningshafvande, som väl icke finge befatta sig med det som DomareEmbetet tillhörde, dock ägde makt Ett tillse, det Lag och rätt vid UnderDomstolarne tillbörligen skipades, och att, om annorlunda lunnes vara skedt, gifva HofRätten det tillkänna, hade AdvokatFiskalsEmbetet att, med anmärkning, huruledes vid ifrågavarande tillfälle, Konungens Befallningshafvande både kunnat och bordt hos Kongl. HofRätten anmäla den uppenbara olaglighet, som KämnersRätten i detta mål begått, samt emedlertid innehålla med bestraffningens verkställighet, hvarigenom denna följd af Domstolens olagliga förfarande kunnat förekommas, tillika yrka, att den af Konungens Befallningshafvande förordnade verkställighetsåtgärden, såsom icke med Lag enlig, måtte af Kongl. HofRätten ogillas, och Konungens Befallningshafvande sålunda om sitt misstag, till framtida rättelse vid lika beskaffade fall, erinras. Sedan, till följd häraf, Ad vokatFiskalsEmbetet hos Kongl. HofRätten anmält detta mål och, i anledning af hvad dervid hemstäldt blifvit, Kongl.
L:dr 1,100,000 Lill beredande sk denna förstärkning st den reel» konden, utan att dervid bvsrken genom forcerade silkverköp åstadkomma en skadlig stegring i coursen, eller genom allägsnandet ak tiden kör den kris silkvervexlingen, bos allmänbeten vacka 07a karbägor, som skulle korsväga m^ntbestämningens körmägs, alt ätergikva den sä lange saknads tr^ggbeten kör alla akbandlingar, lovider ocb creditkörbällanden medborgare emellan, anse Utskotten sig böra tillstyrka: a) att till silkverinköp, a de tider LancoLt^rekren boner tjenligast, mä utgå okvsnnämnde 8paunmälsLreditivs belopp 1,000,000 L:dr; L) att utom de ak 1823 ars 8t:r anviste 66,666H It:dr till silkverköp, såsom ersättning kör uttagns piastrar, ma, i likbet med bvad 8t:rne dä jemväl beslutit, 266,666^ L:dr i Lancosedlar ärligen, till ocb med i83/s, till reela kondens körstärkands användas; c) att sistnämnde silkver-uppbandling, ekler beknnande tjenligasti; tider ocb omständigbeter, alven Letänkandeo, 2. 77 körskottsvis tor päköljande är inom berörde tid, sk LancoLt^relssn mä kä verkställas; men icke nagra ak de till kondens körtärksnds /o>es/agne silkverköp tillstås ske till bögre pris, än att 8ilkverLiksdalern, i Lanken kritt lekvererad, ej i d^rbet ökverstiger bvad densamma under de sistkärllutne kem ärsn per medium kostat, eller i3o 8K. ck) att Lancofull mäktige bemyndigas ä utrike, ort, pä sätt fullmäktige linna lämpligast, anskalka en summa ak 5oo,ooo L:dr i silkver, att, i bändelse ak kebok, sk Lancofullmäktige begagnas, såsom en reservfond kör realisationens verkställigbet; "bvarjemte de ärligen ingående 2 proc:t, calculerade till "ö,ooo L:dr i silkver kör bvarje är, ak de kastigbets"län It. 8t:r 1823 beslutat s^nts Utskotten böra pä'bäknas bland resourserne kör realisationens tillvsga"bringands.
Dä alla behofde få kännedom om öfverhe lens bud och befallningar, samt ingen kunde siigas vara oberoende af Domare, Krono fogde och Länsman, samt hvad boslälls-hemmanen serskildt beträffade, dessa uti icke ringa mån besvärade krono-brefbärarne i anseende lill de många ekonomiska besiglningar, laga syner m. m. som dem rörde, syntes det ock obilligt alt de förut drygt be skattade hemmanen skulle vidkännas tyngden af krono-bräfbäi ingen, sorn rörde allas rätt. För alt åstadkomma rättvisa i detta hänseende har motionären föreslagit, ”alt all kronobrefbäring matte bekostas af Staten, samt att densamma antingen ställes pä entreprenad, eller vissa lägliga hemman dertill utses af Konungens Befallningshafvande eller Kronofogden, i hvilken sednare händelse beloppet af den ersättning, sorn hvarje hemman bör tillkomma, föreslås af Härads-rälten och bestämmes af Konungens Befallningshafvande, samt. alt ersättningen från Landt-riinleriet ulanordnas och genom Kronofogden vederbörande tillhandahålles straxt efter uppbörden af årets allmänna krooo-ulskylder.” 4 Sammansatta Stalssaini Allm. Bcsv.- o. E/ion.-Utskotlets Utlåt. N:o 42. fiio.
Men märkligt är att, samma år, utgingo ifrån vära hamnar 135,000 läster utländska fartyg, hvaraf 86,000 läster Norska, och 24,000 läster Finska fartyg. Ty under det att Sverige lagstiftar för att få förmåner åt den Transatlantiska handelsflottan, så verkställes vår trädvaru-export till England, Holland, Belgien och Frankrike af Norska fartyg. Man framkallar å ena sidan lullförmåner för denna, om jag så får säga, stora handelsflottan, under det man genom den ekonomiska lagstiftningen förhindrar den mindre sjöfartens utveckling. Att detta är förhållandet, bevisas bäst af de framställda sifferupgifterne. Ar 1849 utgingo ifrån Svenska hamnar tillsammans 253,000 läster och hvaraf 86,000 läster tillhörde Norsk, men endast 8000 läster den Svenska s. k. landtmannaseglationen, Alltså icke fullt en tiondedel mot Norges. Norge navigerar billigare säger man, ty i Norge är sjöfarten en folknäring. Fastän sjöfarten beklagligtvis, i anseende till vår ekonomiska lagstiftning, icke är en folknäring, så navigerar Svensken likväl öfver allt billigare, der vår sjöfart framstår såsom sådan; t. o. m. Norges ”ladesteder” som verkställa den Svenska trädvaruexporten kunna icke i det fallet öfverträffa oss, hvarom äfven Kommerskollegii berättelse för år 1844 lemnar fullt vitsord. För öfrigt hänvisar jag i detta fallet mina värde motståndare till en författare, hvilkens kännedom i dessa ämnen de säkerligen icke förneka. Hr Johan Johansson, som i sin skrift af förledet Den 4 Juni f. ni. 491 år oell hvilket arbete jag medfört: ”Granskning af Kommersekolhii utlät, i fråga om tullfri införsel af skeppsförnödenheter”, pag. 31, säger: ”alt Svenska och Finska fartyg icke blott kunna erbjuda, utan verkligen segla för lindrigare frakter”. Det är nemi. fråga om en jemförelse emellan de hufvndsakligaste navigerande nationerna. Jag får äfven tillägga, att Sverige bygger billigare sina fartyg än andra nationer, i fall icke tullbinder läggas i vägen för en billig utrustning.