Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt bör TaxeringsComitté, vid bestämmandet af den synbara förmögenhet, som uppkommer af handel, rörelse, näring och handtering, söka ali möj!ig upplysning om hvarje skattskyldigs belägenhet och inkomst, för att, jemnlikt aflagd ed, på sätt i denna Artikels 6 §. föreski ifves, utan väld, manna» mån eller ensidig afsigt, samvetsgrant påföra hvarje skattskyldig, hvad, efter de i denna stadga antagne grunder, af honom bör erläggas; hvarvid den allmänna föreskrift gäller, att afdrag för skuld eller ränta icke må ega rum. j6 Mom. Hus, åbyggnader och tomter i städerne, samt hus å lägenheter och luststäl» len på städernes grund, skola uppskattas efter deras gångbara värde, hvarvid sista köpeskillingen, i likhet med hvad sorn för landet är föreskrifvet, må tjena Taxeringsmännen till ea vägledning och jemförelse vid värdets bestämmande; skolande, i afseende på brandförsäkrade byggnader, grund för värdet äfven hem tas af den vid brandförsäkringen fastställde summa, utan att likväl Comittéen deraf hindra», BcvillningsUtskotteis Betunkanden. yjj att rred anledning af verkliga skäl, hoja egendomens eller husets V/irde ofver försäkringssumman, under hvilken det irke ni nedsättas, undantagande' i de fali, dä Taxeringsmännen pil ed och samvete pröfva värdet af bramlförsäkrade hus, efter vara mindre än det vid brandförsäkringen 5- satte; dock må en sadan nedsättning, som endast för en gång medgifves, i sitt hela belopp för Stockholm aldrig öfverstiga fyra procent, och för hvar och en annan stad tio procent af de i staden brandförsäkrade husens sammanslagna försäkringsvärde. Enär, vid stadgandet af husets värde i allmänna Brandförsäkringsverket, tomten icke blifvit beräknad, bör vid Bevillnings-taxering denna särskildt uppskattas, oell värdet deraf tillägga det brand försäkrade husets;/ hvaremot, då i Stockholms Stads Brandförsäkringslnrättning, tomt och åbyggnad fått ett saromanlagdt värde, någon särskild uppskattning af den förre för Bevillningen icke erfordras.
Vid förnyad föredragning bifölls StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomietJtskottens Betänkande, N:o 06, i anledning af Herr Rothliebs Memorial, angående låns meddelande å Spannmål, dock utan att Ståndet derigenom anser sig bundet, vid framdeles skeende pröfning af Banco-Utskottets förväntade Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande, N:o 68, öfver Herr B. H. Sä/itessons motion» om belånings-rätt vid Banco-Discönten och dess Låne-Contoir å ritorr Säd i Magazin. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Beslöt Ståndet att till Kongl. Maj:t aflåta underdåniga Besvär med anhållan om upphäfvande af den utaf Städerna Borås och Ulricehamn nu innehafvande rättighet, att genom utskickade Drängar öfva Gårdfarihandel, samt att, otn denna Gårdfarihandel icke kan alldeles afskaffas, Kongl. Majjt då täcktes förordna, att antalet af sådana Drängar inskränkes, i förhållande till Handlande Borgerskapet i dessa Städer, och controler stadgas emot de nu gängse missbruk, både vid utdelandet af Pass för dessa Drängar och vid utöfningen af sjelfva Handelsrättigheten; i sammanhang hvarmed Ståndet jemväl ville anhålla, det Kongl. Ma j:t Bi/i. till R.-St. Prot. 1828 och 182.9, 9 Sam/. 1 Band. 5:te Iiäft. 2 io Fröt. Utdrag dan i Sept, 182g. bebagade att ytterligare låta genomgå Författningarne, angående Yestgötba Allmogens Gårdfarihandel, för att tillse, huruvida några vidare controler emot missbruk vid denna handelsrättigh ets utöfvande kunna vara påkallade af behofvet; i hvilket fall Kongl.
Rdr om året utgör för 3:ue år och en månad 37,000 R:dr och då härtill lägges tryckningskostnads-anslaget 3,000 uppkommer det belopp af 40,000 R:dr hvarutaf, enligt hvad upplyst blifvit, vid Riksdagens början då voro outtag - 3® Expedilions-Utskoilets Förslag till tind. Skri/v elle , N.-o. na 9,941 R:dr 32 sk.; men när härmed måste bestridas innevarande års 3:dje och 4:de qvartals-arfvoden, 5,550 Rdr, samt detta belopp, jemte de för tryckningskostnaden på förslag anvisade 3,000 Rdr, afräknas, blifver dea verkliga tillgången å detta anslag endast 1,391 R:dr 32 sk., hvilken summa, enär kostnaden för Lag-Beredningens förstärkande med ofvanbemälde 3:ne nya Ledamöter, från och med den 1 Juni till och med den 31 December innevarande år, uppgår till 5,083 R:dr 16 sk., är för behofvet otillräcklig och erfordrar ett tillskott af 3,691 R:dr 32 sk,. Till fyllande af ifrågavarande behof under de 7 sednare månader ne af året, hafva Rikets Ständer godtfunnit dels medgifva användandet af berörde återstående tillgång, dels ytterligare å RiksgäldsContoret anvisa skilnaden emellan detta belopp och hvad som, på sätt ofvannämndt är, för ändamålet erfordras. Hvilket, till svar å E. K. M:s Nådiga Proposition i ämnet, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 October 1844.
Nu ser du ju ut som en helt annan karl! sade hon förnöjd, då hårklippningen var slutförd Du skulle nog behöfva någon, som tog vård om dig Om det inte vore för den där tingsresan, så kunde vi gifta oss när här blir bättre tider! tillade hon halft skämtsamt. Se så, tag nu rocken af dig! Elias lydde men det gick långsamt Månne hon värkligen skulle kunna tänka på att gifta sig med honom Men kanske hon också dref gäck med honom som alla andra Din tingsresa skulle väl inte betyda så mycket, sade han pröfvande, i det han räckte henne sin rock men inte lär väl en sådan som jag duga åt dig ? Han såg henne rätt i ögonen, och hon fattade med ens att han menade det på fullaste allvar. Duga? som om inte hvilken flicka som hälst kunde vara glad att få en så god man som du är! Ah, Herre Gud! om bara allt det där inte händt och det står i prästbetyget till evig skam! Hon brast i gråt. Och Elias ja, han skulle säkert tagit henne i famnen och kysst henne, om han förstått sig på sådana konster. Men det förstod han icke, och därför strök han henne blott varligt öfver axeln. Inte behöfva vi bry oss om det som händt förut, tröstade han och strunt i prästbetyget, om du bara vill gifta dig in i Möykkä-släkten! Mera sade de icke, men hon grät så ymniga tårar öfver hans trasiga rock, att Elias glömde alla tankar på möjligheten att hon skämtat. Och när de värsta hålen voro hopsydda, drog han rocken på och gick, utan annat afsked än: Det köpet står, om du inte ryggar. Din skjorta borde också lappas, sade hon i dörren men det får vara till en annan gång. Och gaf honom en så hjärtlig knuff i ryggen, att Elias smågrinade för sig själf ända till nästa hörn. Men nästa morgon var hennes husbonde så ursinnig, att han lofvade köra bort henne och dessutom anmäla henne hos polisen som ett lättfärdigt stycke, ifall hon ännu en gång tog emot besök nattetid. Sådant ämnade han icke tåla i sitt hus! Hade det icke varit för Elias, så skulle Kristina hälst gått genast.
Palmstjerna föreslagit, är måhända väl ringa, så her jag likväl alt med honom fä helt och hållet instämma deruti, att det af Utsk. föreslagna är alldeles för stort. Vi veta, att i England, och i andia länders lagstiftningar, der det är fråga om bolag, så anser man, att särskilda och strängare föreskrifter böra tillämpas så snart sådana bolag sträcka sig utöfver ett visst antal ledamöter, emedan man anser, alt det alltid är mindre våda för allmänheten, så snart denna rörelse bedrifves af färre antal personer, 10 H. 11 82 Den 23 April e. m. hvilka äro liiltnre åtkomliga. Det är också gifvet, alt om en enskild bank faillerar, så måste det rara vida lättare atl utkräfva sin rätt, om samma egendom är tecknad pä fä händer, än om den är delad på mångå. Hvaruti skulle dä egentligen den större styrkan lius en stor bank bestå, som man har talat om? Om en sådan bank faillerar, så är det klart, atl en allmän stockning inträffar för flera landsorter. Om deremot många smärre banker finnas med tillräckliga conlroller i afseende på sedelutgifningen oell säkerheten, så är det icke allenast gifvit, att en sådan banks ruin icke kan åstadkomma så stor skada, utan det mäste äfven blifva de andra bankernas intresse att för ögonblicket hålla denna bank uppe och söka sauvera den. Vill man jemföra dessa omständigheter, så (inner man, att under lika förhållanden i afseende pä controller och säkerhet, äro de små bankerna mångfaldigt säkrare än de stora. Dessa bankers egentliga ändamål är dessutom, enligt min tanka, alt de skola utgöra centrum för penningerörelsen i landet, och dertill hörer, att de mera skola ställas pä uppoell utlåning, än pä sedelproduction. Detta kan omöjligen uppnås, så länge banker skola finnas till med ofantligt mänga delägare och ofantliga sedelemissioner, hvilka icke hafva någon annan effect, än atl belt och hållet utdrifva Riksbankens sedlar.
Vid 4 §• 2 Mom. rörande Testamenten, som vunnit laga kraft, har Utskottet både förra gången och nu frånträdt 1823 års Förordning i afseende på Testamentens chartering, på sådant sätt att i sistnämnde Förordning var stadgadt, att ingen charta skulle åläggas Testamenten, då de voro under 3oo R:drs värde; hvaremot Utskottet ändrat detta till 5o R:dr, på enahanda sätt, som Utskottet gjort med Bevillningsafgiften af Testamenten. Jag gjorde, då frågan om Bevillningsafgiften förevar, dervid den anmärkning, att sådant skulle bereda en obetydlig inkomst åt Staten, men leda till förluster för den, som får Testamente, genom den borgen han måste ställa för Bevillningens liqviderande. Förhållandet är alldeles detsamma med charteringen. Dessa Testamenten skola, vid uppvisandet för Domstolen, endast vara försedde med 6 skill, charta, men borgen för det högre chartasbeloppet skall ställas, innan Testamentet får lyftas. Enär Ridderskapet och Adeln redan ändrat Den 3 Julii. 47 frågan om Bevillning af Testamenten, och återfört den till hvad den var efter 1823 års Förordning, skalle jag anhålla att Ridderskapet och Adeln äfven ville ändra detta stadgande i likhet och enlighet med hvad j823 års Ständer beslöto, eller att alla Testamenten under 3oo R:dr skulle vara fria från charta. Detta är den enda ändring jag yrkar. För öfrigt har jag intet att påminna. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af hvad Herr Tham vid 4 §• 2 Morn. rörande Testamenten ., som vunnit laga kraft, föreslagit, nemligen: att alla Testamenten, som i contant eller värde icke uppgå lill och med 3oo R:dr Banco, borde fritagas från chartering. Ropades Ja. Herr von Hartmansdorff> August:
Eljest torde följande omröstningar bör ega rum: 129:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att införselstullen å Fisk, saltad eller inlagd: ”Anjovis, Sardeller och Thonfisk” nedsättes från 8 till 5 sk. skålpundet, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, förblifver gällande införsels-tull oförändrad. 130:o Bevillnings-Ulskotlels Memorial, N:o 23. 73 130:o Den, som bifaller Utskottels förslag, att den i gällande 16 § af tulltaxe-underrättelserna för trettonde tunnan af hvarje läst saltadt kött och fisk medgifna frihet från tull och afgifter till städerna skall upphöra, och, i stället, införselstullen å följande saltade fiskslag nedsättas: å Kabeljou, Längor och Torsk från 2 r:dr 24 sk. till 2 r:dr 12 sk.; å Lax från 3 r:dr till 2 r:dr 32 sk.; å Sill från 32 sk. till 3o sk. ; å Strömming från 1 r:dr till 30 sk. och å ”ali annan” saltad fisk från 2 r:dr till 1 r:dr 4-2 sk., allt per tunna; röstar Ja; den, det ej vili, röstar Nej; vinner Nej, varda 16 § tulltaxe-underrättelserna och omförmälde nu gällande lullafgifter bibehållna oförändrade. 131:o Den, sorn gillar Utskottets förslag, alt, derest den för införsel från Norrige nu stadgade tull, till hälften af hvad tariffen bestämmer, skulle komma att upphöra eller för minskas, motsvarande nedsättning i införsels-afgifterna lör ”saltad sill” samt ”torra gråsidor eller seij” jemte ”långor och torsk, med derunder inbegripna rotschel’ samt klippstockoch platteller bredfisk” må ega rum, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, medgifves icke en sådan nedsättning.
– Landstigning vid Hirosami och Shimonoseki. – Nagasaki. – Utflygt till Mogi. – Insamling af växtförsteningar. – Afsked från Japan 363 Nittonde kapitlet. Hongkong och Kanton. – Stensliperierna i Kanton. – Politiska förhållanden i en engelsk koloni. – Infödingarnes behandling. – Resa till Sid. Labuan. – Kolgrufvorna derstädes. – Utflygt till stranden af Borneo. – Malajbyar. – Singapore. – Färd till Ceylon. – Point de Galle. – Ädelstensgrufvorna vid Ratnapora. – Besök i tempel. – Inköp af manuskripter. – Ceylons befolkning. – Dr Almqvists utflygt till det inre af ön 397 Tjugonde kapitlet. Hemresa. – Julen 1879. – Aden. – Sues. – Kairo. – Utfärd till pyramiderna och Mokattambergen. – Förstenade trädstammar. – Sueskanalen. – Nattlig landstigning på Sicilien. – Napoli. – Roma. – Expeditionens deltagare skiljas. – Lisboa. – England. – Paris. – Kjöbenhavn. – Högtidligt intåg i Stockholm. – Fester derstädes. – Slutord 439 Öfversigt af Vegas färd 467 Stålsticksporträtt utförda af G. J. Stodart i London. A. E. NORDENSKIÖLD framför titeln. LOUIS PALANDER sid. Litograferade kartor utförda å Generalstabens Litografiska anstalt i Stockholm. Karta öfver Ryssland, ur Sigismund von Herbersteins Comentari della Moscovia, Venezia 1550. Karta öfver Gamla Verldens nordkust från Norge till Beringssund, med Vegaexpeditionens kurs, efter äldre och nyare källor samt under Vegas resa gjorda observationer, af N. Selander, kapten i Generalstaben (i två blad). Illustrationer i texten. Träsnitten äro, der ej annorlunda nedan angifves, utförda å herr Wilhelm Meyers xylografiska anstalt i Stockholm. Sid. Vega sedd från stranden vid Jinretlen, ritad af professor P. D. Holm 1 Tältplatsen
Jag trodde det var någon kärng som va' ute och stal rofvor; men när jag slog opp ögonen och reste på mej, hvem såg jag? ansigte mot ansigte. Jo, min kära Axelson så hette Jernbäraren BONDEN med flere. Herre min Gud! GUMMAN. Att ni inte dog af förskräckelse! som en pannkaka mot jorden och funderade efter hvad jag skulle säga honom, men när jag titta opp igen, för att tilltala honom, så var han putsveck sin väg. slag? GESÄLLEN. Nej det gjorde jag inte, men jag föll GUMMAN. Hvad hade ni tänkt säga honom för GESÄLLEN. Hvad jag tänkt säga honom? jo åhjo jo jag hade tänkt fråga honom, om om han blef mycket våt, när han kastade sej i sjön. Längre fram på dagen då jag gick igenom skogen, såg jag honom igen. BONDEN. Nå talte ni vid honom då? väg jag har väl annat att göra än gå och prata GESÄLLEN. Det må fan göra! jag sprang min bort min tid med spöken hvad har jag för otalt han fått se på andra ruter. med honom! hade han slagit ihjel mig, så skulle 44 GUMMAN. Spökar han i Stockholm också? han väl akta sig för, ty polisen kan nog jaga efter spöken den. GESÄLLEN. Det har jag inte hört det lär BONDEN. Men hvarför går han så här på bygden? sållt jern åt någon bonde och inte fått betalt. GESÄLLEN. Känner't inte kanske han har GUMMAN. Ja så går det när man gör något ondt här i verlden man trifs inte en gång i sin graf. ligga dernere bland strömmingarne och norsen dag ut och dag in? GESÄLLEN. Trifs inte! hvem kan trifvas, att BONDEN. Men om ni inte varit så rädd, så nej aldrig i tiden, det ska' jag säga er, era bondGESÄLLEN. Rädd! Filman var aldrig rädd,
Denna utgift, om jag. ansåge den för nödvändig, skulle dock icke omnämnas;: men nu, då jag af intet skäl. finner den vara af behof ve t påkallad, måste jag, af ömhet för den fattiges belägenhet, taga den i betraktande, och både af detta och ofvan angifnc. skäl, i liela allmogens namn inom den ort för hvilken jag är Riksdags-fullmäglig, protestera emot förslaget om utarbetandet och antagandet af én annan Gatéches. När nya Bibel-öfversätlningen blifver färdig samt af K.onung' ocb Ständer gillad och antagen, då först blifver ock, enligt min oförgripliga länka, rätta liden ali tänka på en Gatechesrevision, mea icke förr.” Alim. Desv. och Oecon. Uisk. Betänkande Wo 45.* ?'' •) ’ ' • ' N:o’ 45.. Ankom till Exped.-Uts!-<. cl. i9 April kl. 1 eft. ni» f ; , • r. Betänkande, i anledning af vackt fråga, om tittryckligt stadgande derom , att mäldegare ej må anses pligtig} att till rnjölnares biträde'hälla folk vid qvarnen ander förmalningséiden. Uti ett tili Hedervärda Bondeståndet ingifvet memorial, sorn: lili detta Utskotts handläggning blifvit remitterad ti har Riksdagsfullmägligeh' ifrån "VesteriNorrlands Län Nils Strindlund anfört, att, då Kongl. Stadgan d. 16 Mars 1739 innehåller, att qvarnegare bör vid ansvar hålla våg i 'qvarnen, så att mälden blifver efter vigt tili och ifrån mjölnaren lemnad; men, sådant oaktadt, hos-; visse
Stockholm den 8 April 1854. 56 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 35. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den S April 1854. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nedsättning uti den af utsockne frälsehemmanen i Halland utgående rote-vakansafgiften. (Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 64. Litt. G.) S. A. K.
Hegardt och Rådmannen Jeremias Wennergren, den i5 Februari 1821 uti Banco-Disconten upptaget lån, stort 1,800 R:dr, mot det att samma låns capital-återstod af sökanden och förenämnde C. Hegardts rnåg, Handlanden II. Pettersson, med hälften hvardera, till fullo inbe taltes, under förmälan, att hon, i händelse detta erbjudande icke antoges, funne sig föranlåten att söka boskillnad för egen och urarfvagörelse för sina barn; vid hvilken ansökning voro bilagde ej mindre bestyrkt transsumt af bouppteckningen efter Rådmannen Wennergren, hvaraf inhemtades, att sökanden, genom i laga ordning upprättadt och bevakadt äktenskapsförord, åt sig bevarat, hvad hon före giftermålet egt, samt alt tillgångarne efter Wennergren utgöra 2,151 R:dr 33 sk. 4 rst. Banco, och att skulderne, bland hvilka Banko-Utskottets Utlåtande, lY.-o 5. 5 Banco-Discontverkets fordran icke är upptagen, uppgå till 1,970 R:dr 26 sk. 1 1 rst. samma mynt, hvarutaf största delen är af den beskaffenhet, att fordringsegarne derföre ega att njuta förmånsrätt, än äfven intyg om Handlanden C, llegardts fortfarande oförmåga att skulden godtgöra, jemte Handlanden H. Pettersons skriftliga förbindelse att det erbjudna accordet för sin del fullgöra. I afseende å de åtgärder, hvilka hitintills blifvit vidlagne till ifrågavarande låns indrifvande, har Utskottet inhemtat följande: Sedan låntagaren före skuldens förfallotid aflidit, samt hans sterbhusdelegare sökt och vunnit urarfva förmon, erhöll Discontverket, på grund af anställd bevakning, belöpande utdelningar från concursmassan, med tillsammans 233 R:dr i3 sk. 6 rst. Löftesmännen deremot hlefvo i vanlig ordning lagsökte och genom Kongl. Majrts Befallningshafvandes i Bohus Län utslag ålagde betalningsskyldighet, hvartill likväl all tillgång saknades.
Län, upplysning icke kunnat vinnas om något annat till Domprosten vid Lunds Domkyrka, utöfver ordinarie Stat, utgående löneanslag af Kronans Tiondesäd, än det här ofvan omförmälda , anse Utskotten sannolikt, antingen att Herr Munck af Rosensköld misstagit sig om Spannmälens årliga belopp , eiler ock att motionen åsyftar något annat till bemälde Domprost, i dess egenskap af förste Theologias-Professor, af Universitetets allmänna tillgångar utgående arfvodesbelopp, utöfver den lön, som för Professorer i allmänhet är beviljad; och då fullständig utredning af denna omständighet nu icke kunnat åstadkommas, tillstyrka Utskotten vördsamt, det Rikets Högloflige Ständer i den underdåniga Skrifvelse, som här ofvan föreslagen blifvit, ville till Kgl. Maj:t öfverlemna att, sedan förhållandet med de löneförmoner utöfver ordinarie Stat, sorn den i Lund nyligen aflidne Domprosten och Theologi® - Professoren Wåhlin i lifstiden aa Statssamt Oec.-Utsli. Uti. N:o ioi. tillgodonjutit, blifvit af vederbörande Embetsverk upplyst, efter pröfning af dervid sig företeende skäl och omständigheter, i Nåder förordna, huruvida någon minskning derutinnan för den i Embetet efterträdande Domprosten må kunna ega rurn och i öfverensstämmelse med gällande Författningar anbefallas.
Hvad nu den satsen i allmänhet angår, att lagen lill sina grunder bör vara rolfäslad i allmänna opinionen, så är den ganska riktig i fråga 0111 ali civillag; hvilken icke är egentligen ämnad att sjelf uppställa några nya rättsförhållanden, utan endast att ordna, upprätthålla oell göra verksamma de rättsbegrepp, sorn redan finnas inom samhället, så vidt nemi. fråga är om tränsactioner man och man emellan. Men annorlunda är förhållandet med criminallngen, sorn just är ämnad att sjelf statuera de rättsförhållanden, som samhällets egna omedelbara behof och intressen kräfva. Jag kan således icke linna, alt Slaten kan vägras rättigheten all antaga de för Statens ändmål mest lämpliga och verksamma straff, utan afseende derpå, alt dessa straff för den stora mängden af nationen äro förut kände eller okände, behaglige eller obehaglige. Om icke denna sats gä Ide, så frågar jag prohibitivsystemets anhängare, huru de, för befordrande af sina åsigler om det för staten nyttiga, kunnat tilltro sig att vid sä många tillfällen förorda ytterligt stränga lurendrejeriförfattningar och skråförbud, hvilka aldrig haft och sannolikt icke någonsin kunna få några sympathier bland den stora massan, el ler ingå i dess begrepp såsom rättsenliga. Att tala derom, alt man icke kan stifta en lag, och en ny criminallag, i synnerhet förrän folket lärt känna den och derom fått en stadgad opinion, är dessutom ord utan mening; ty den stora massan hcmlar icke sin kunskap i delta hänseende hvarken ur lagboken eller andra böcker, ulan från erfarenheten ensamt, och får således ingen kännedom om hvilken lag som helst, förr än den blifver tillämpad. Ingen ny lag skulle således någonsin kunna stiftas, om man dermed skulle vänta till dess den stora massan af nationen hunnit att derom få ett stadgadt omdöme; och detta bevisar, att det i sådane fall icke är massan, ulan de upplyste och sakkunnige, som böra rådfrågas.
Uti det andra fallet åter, eller då Utslaget blefve ett öfverskott, som borie Riksgälds Contoiret tillfalla, så är det af ingen påföljd och ingen vigt, om detta öfverskott, först efter afslutet, komme Riksgälds-Contoiret tillhanda; då detta Verk, med inskränkta och, på allmänna förhållanden, litet verkande föremål, men deremot med ett illimiteradt Creditif på det Riksens Ständers Verk, sorn, efter deras egna beslut, bestämmer Rörelse-Capitalets qvantitet, ej har något verkligt behof af dessa möjliga öfverskotts-medel, i annan ordning än hittills; äfvensom fåfängt ville ådagaläggas, att någon verklig besparing eller förmån, i hvad fall som heldst, häraf skulle blifva en följd. Att Stats-Contoirets vexelbehof skulle, gerom Riksgälds-Contoirets försorg, anskaffas, är för öfrigt en i alla afseenden obehörig omgång, och förslaget derom så mycket mera oväntadt, som Riksgälds-Contoiret numera, ge« nom utländska Skuldens godtgjorda belopp, Äng. Granskning af Allm. Cassör m. m. icke hm någon upphandling af vexlar, för sine egne utgifter, af nöden. För anslaget af de i 63 §. Regeringsformen omförmalde summor, finnas inga andra villkor föiesktifne, än att den ena skall vara tillgänglig, då Konungen, till Rikets försvar eller andra högst vigtign och angelägna ändamål, sedan hela Stats-Rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finner den vara oundvikligen nödig; den andia, att ur Riksens Ständers Bank, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan han Stats-Rådet in pleno hört, och Riksens Ständer sammankallat.