Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visserligen sant, att det redan finnes ett stadgande uti General-tullstyrelsens circulär af d. ]3 Sept. sisth år, men fastän, efter hvad jag trott mig tinna, delta circulär icke lärer hafva längre varaktighet än den taxa, i hvilken den alser att åstadkomma förändringar, så att det upphör i och med den laxan, som upphör med innevarande år, och då jag anser della beslut böra qvarstå, så anhåller jag om bifall till Utsk:s betänk. R. o. Ad. vidblef sill i afseende på bomullsgarn fattade beslut och godkände 39 voter.propos. 36:le punkten, ang-.de förtullningen af artikeln ”Ull,” 37:de punkten, ang-.de införselsafgijterne u ”Kardsulls-garn,” oell 3S:de punkten, ang-.de förtullningen af ”Linnegarn.” R. o. Ad. vidblef sina i afseende på förenämnde artiklar fattade beslut och godkände voter.proposune N:ris 40, 41, 42, 43, 44, 45, 40, 47 och 48. 39:de punkten, ang-.de förtullningen af den under artikeln Glas förekommande rubriken ”Buteljer, Burkar och Flaskor (Karafiner och slipade flaskor härunder ej inbegripne.) Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt, om icke Ståndet skulle linna för godt att antaga Ulsk:s inbjudning, i hvilket fall voler.propos:n förfölle. Hr Rosenblad: Jag anhåller för min del om propos., att Ståndet måtte vidblifva sitt beslut. Afgifteu är i alla fall ganska hög, och ifrån det enda laud, hvarifrån denna vara kommer, fruktar jag att vi kunde få erfara så mycket kännbarare repressalier. R. o. Ad. vidblef sitt förut fattade beslut och godkände voter. proposune N:ris 49, 50 och 51.
Men då samhället kommit till den punkt, att det ståf i ett principvidrigt förhållande till sina eonstitutionella författningar, då pluraliteten deri önskar ändring, då är det icke tid att försvåra utvägarna till ernående af ett sådant mål; då är det icke tid att söka befästa, hvad sorn finnes, utan i stället underhjelpa möjligheterna att ernå, hvad som önskas, och att ernå detta på lagliga vägar, på det man icke må framkalla en revolutionär akt, dervid några döda bokstäfver, de må vara aldrig så stränga, aktas ringa mot den mägtiga nationalviljan. Jag vill således, att man åtminstone icke ännu mera tynger dessa redan nog tunga förmer, som hindra statsskickets utbildning i den riktning af reform, sorn af behofvet så högt påkallas, och jag har ingalunda yrkat större afseende å mouvementsprincipen, än våra nuvarande grundlagar medgifva; ty det conservativa elementet finnes verkligen nu mindre, än i mitt förslag. Då nemi. den ändamälsvidriga lagstiftning äger rum, att grundlagsförslag skola tillkomma genom en sammänjemnkn. af de gemensamma tankarna inom hvart och ett af de fyra Stånden, så är det gifvet, att orimliga, osammanhängande beslut skola uppstå; och vid dessa är Ulsk. likväl bundet, utan att ens fa veta mo - Den 19 Februari. tivevna för de särskilda tankarna. Jag har derföre velat, att Utsk., utan att vara beroende af de framställda anmärkningarna, må äga fatta sitt beslut till qvarblifvande vid eller afvikelse fran det återremittade utlåt.; men derefter har jag velat åt Stånden bibehålla den rätt de, såsom committenter, relativt till sina committerade mäste äga, och hvilken de, enligt grundlagen, för närvar, verkligen innehafva, att nemi. förändra Utsk:s förslag, och sedan Stunden fattat dessa ytterligare beslut, skulle det åligga Utsk. att sammanjemnka dessa, samt att alternativt framställa propos:r till omröstning i förstärkt Utsk.
Jonas. Då har du mig kvar. Och om inte Jan Anders vill ha dig till svärdotter – Anna. Det blir tids nog att tala om sorgen, när den kommer. Och det är inte lönt att ha några bekymmer för ovärpta ägg. (Ut till vänster. Lena och Karl Johan komma ut.) Karl Johan. Är du ensammen, Jonas? Jonas. Ja, hon gick ifrån mig. Lena. Det var bra för henne det. Jonas. Du ska akta dig för svartsjuka, Lena. Det är en ond sot. Lena (muntert, utan öfverdrift). Tror du, att jag går och blir svartsjuk på en så’n där käringtand? Jonas. Nå, nå, lagom! Lena. Ja, jag kan inte hjälpa’t. Jag säger, som jag tycker. Inte är jag välle för mer än andra. Men har Karl Johan fått mig, så behöfver han då inte springa några krokvägar efter andra. Karl Johan. Nej, det kan du lita på, Lena. Lena. Lita på’t gör jag inte. Men se efter dig, det ska jag. För häst, som vill flöja, hoppar snart öfver gärd’sgård’n. Och man tror inte på helgon, förr’n det sker underverk. Men vi ska nog reda oss bra här i världen. (Till Jonas.) Jag vill bara önska, att det vore lika säkert för dig. Jonas. Sköt dig själf! Lena. Jag ska så göra! Kom nu, Karl Johan, så vi inte möter Jan Anders på den här sidan gärd’sgård’n. (Båda ut till vänster.) Jonas (tar upp en pipa, stoppar och tänder den). Jo jo, Karl Johan, får du den kvinnan, så har du, så du reder dig. Men det ska Lena ärligt ha igen. Hå hå, ja ja! Det är annars inte lätt att komma till rikedom, när man är slagen till en slant. Det är just inte nå’n midsommarvaka te skryta af, när man ska vara tvungen te se på, hur ens käresta midt för näsan på’en springer och friar till en annan. Men det går, så länge det räcker. Och se’n blir det la min tur. (Sjunger.) Men var jag icke viller, ja, viller var jag nog, när jag gick sta’ och fria uti fallerallera uti hopsansa och för en unger piga den gamla käringen tog.
Dictamen endast rörde Södermanlands Regemente, vore detta af mindre vigt, isynnerhet som detta Regemente verkligen äger bättre beklädnadsvilkor än något annat i Arméen, hvilka likväl, såsom grundade på de primitiva KnekteContracten, ej utan orättvisa kunna rubbas; meti den värda Ledamoten föreslår en förändring i BeklädnadsFörfattningen af den 4:ue Februarii 1812, generelt för hela Arméen, som vore af en mera alfvarsam Natur, Jag lemnar derhän, huruvida förenämnde Författning (som likväl icke direct ålägger Rotehållaren, utan endast Soldaten, skyldigheten att hålla SläpMundering) är rättvis eller orättvis, nyttig eller skadlig; men jag tror, och hvar och en lärer medgifva, att Soldaten väl på något sätt måste blifva klädd, och att, om Rotehållare till en del , eller helt och hållit, derifrån skulle blifva befriade, så skulle denna deras Beklädnads skyldighet i samma mohn falla Staten till last, sorn ej ägde annan utväg, än att i lika förhållande öka Bevillningen, hvarigenom SläpBeklädnaden, som ifrån ålder vidhäftar den roterade Jorden, der. ifrån skulle afskiljaSj för att kastas på de öf; Dm 2 Januarii. 91 rige Medlemmarne af Samhället , hvilket äfven torde medföra svårigheter, och hvars mer eller mindre rättvisa jag ej vill omnämna. Att Soldaten ej vunnit genom ofvannämnde Förordning, utan tvärtom förlorat, tyckes Herr Grefven sjelf medgifva i sitt Dictamen, och bevises i synnerhet derigenom, att då Soldaten, öfver hela Arméen, förlorat den honom förut bestådde Lif-Mundering, så hafva Rotehållare vid 8 Regementer ännu icke ingått att lemna honom motsvarande SläpMundering. Att de Embetsman, som uppgjort, tillstyrkt eller utfärdat nämnde Författning, ej profiteradt derpå, är utom all fråga: Att Kongl. Majt derigenom ej enskilt vunnit, är säkert. Hvilken har då vunnit?
■— 518: 10. t. — Öfverste-Lieutenant . , . — 388: 3r. 5. — Capitaine och vederlikar ■—i 116: 28. 8. •— Subaltern-Officerare och dito *—■ 77: 35. r. — Under-Officer , ■— 34: 47- Corporal — 11: 3r, 8. — Soldat —. 9: i5. 8. hvilka Statssamt Allm. Besv.- och Gecon.-Utsh Betänkande N.O fy. 9 hvilka grunda sig på en sådan, genom Kongl. Brefvet den 1 Mars 1826, fastställd beräkning, alt de belopp, som i den år 1720, den 6 Julii, utfärdade 'Ordning, hvarefter vederbörande i Stockholm njuta deras inqvartering”, finnas i daler kopparmynt upptagne, blifvit reducerade efter g daler på 1 R;dr Specie, hvilken derefter förvandlats till Bancosedlar efter föregående årets medelcurs; att till Kongl. Majrls pröfning öfverlemnades, huruvida det uppgjorda nya fötslaget till Inqvarlerings-Ordning för städerne i allmänhet, äfven i afseende på inqvarterings-penningarnes beräknande, må anses tilllämpligt för Stockholm; hvartill Krigs-Collegium serskildt fogat det tillägg: att beskaffenheten af inqvarterings-besväret för Stockholms stad förutsatte en serskild granskning af dervid förekommande omständigheter, uien att Collegiura ansåge, det en blifvande allmän Inqvarterings-Stadga borde kunna tillämpas äfven för hufvudstadens inqvarteringslagare och gifvare, dock att, i anseende till hyrornes dyrhet samt servicens högre kostnad derstädes, |:del eller |:del, eller mer, tillädes uti de anslag, hvilka för öfrige militaire-statiouer kunde fastställas.
Hjältinnan i denna nya bok är Laure Junot, cn af det första kejsardömets älskvärdaste, mest sympatiska och på samma gång mest lysande kvinnor, och » Förste konsuln » från den förra boken, nu kejsar Napoleon I, ingriper äfven här i icke oväsentlig grad i händelsernas gång. Helt visst skall » Fru r Guvernören » lika litligt slå an på alla sinnen, som äro mottagliga för den tjusning och den glans, som lågo utbredda öfver vårt sekels första årtionde och dess hjältar och hjältinnor. Mathilda Mailing är alltså dagens namn, och hennes bild måste vara dagens bild — ej minst i de svenska kvinnornas tidning! V i äro ock de första, som beredts nöjet inför offentligheten framföra författarinnans drag och fru Mailing har haft vänligheten enkom för Iduns läsarinnors räkning taga detta nya porträtt. Mathilda Kruse, så är hennes flicknamn, föddes den 20 januari på Oskarsfarm i Skåne. Hennes far är landtbrukaren Frans Oskar Kruse och modern Anna Mathilda Borgström, en dotter till prosten Borgström i Esphult. Fru Kruse, en sällspordt begåfvad, fint bildad kvinna, förstod som få att sympatisera med och intressera sig för de unga och deras sträfvanden, deras mer eller mindre omogna idéer, dessa idéer, som under den svenska litteraturens » Sturm und Drangperiod » i början af 80-talet satte så många sinnen i brand. Med sällspord takt förstod hon äfven att vinna de unga » stormfåglarna », som ofta samlades i hennes hem, dels vid Oskarsfarm, dels senare vid Wetteryd, dit familjen flyttade. De numera allmänt kände författarne Axel Lundegård och Ola Hanson voro jämte många andra ej sällsynta gäster. 1 detta fint bildade hem, omgifven af föräldrar och syskon, som förstodo henne, och vid hvilka hon var varmt fästad, ej blott genom släktskapsband, utan IDUN 330 1895 Den f ö r s t a uppfostran, gifven af en öm och dygdig moder, har alltid lika stort inflytande på vår framtid som de dyrbaraste naturgåfvor. Napoleon äfven genom andliga frändskapsband, hade Mathilda Mailing växt upp.
Riksdagsmannen ZlndersDanielssons frän Elfsborgs Län Motion om Domares rätt alt granska Bouppteckningar och att desie hädanefter mätte till Domstolen öppne ingifwas. z:o Commerce» Räder San te ssons Memorial, angående förpantning af Jord, mm. Ut supra. Lx krotocollo, U. Lrinkman. Utdrag af protokollet, hället hos Hederwärda Bonde»Ttandet wid Urtima Riks» dagen i Orebro rZ Julli 1812. S. D. O -^edrogos och af Bonde - Ständer biföllos Sals, Utffottets den , i denna mänad afgifne Be - >644 Den >4 Julik. Betänkande» om Riksgälds - Werket och atffillige asffrifningar för Riksgälds, Concoirets räkning, klt suxrs. Lx krotocollo, 6. Lrinkman. Uppläs! hos Ridd. och Adeln d. 14 Zukil. Prest-Ständer den 14 Borgare-Ständet d. 14 » Bondc-Ständet d. 14 WZkdsamt Memorial! Constitions, Utskottet nu uppfyller det answa, riga och grannlaga uppdrag att öfwer Konungens Nådiga proposition af den 7 dennes rörande för, ändring i atffillige puncter af Grundlagen afgifwa sitt yttrande, är det med känslan af wigren af detta kall som Utskottet, uti den hwila som wid desta ärenders sörsta beredning är at de samma bestämd, finner möjligheten till ersättning för arbetets ofullkomlighet, och bet blir i anseende kill tidens korthet och ämnets omfattning hwilka gemensamt bidragit att öka swa, righeterne som Utskottet wagar hoppas och utbedja sig Riksens Ständers benägna öfwerseende.
Cheferne för nio fiålsmans-kompanier hittills af influtna besparade arrendemedel för bålsmans-kompanichefs-bohemman åtnjutit arfvoden af 300 Ridr hvardera, eller det belopp, som öfrige båtsmans-kompanichefer hafva sig å ordinarie stat anslaget, har Kongl. Majit, da omförmälde arrendemedel icke vidare lemnade tillgång till berörde arfvodens utgörande, begärt, att det dertill erforderliga belopp måtte med 2,700 Ridr af Rikets Ständer anvisas. Enligt hvad Utskottet inhemtat, skulle de arrendemedel, som till flottans i Carlskrona kassa inflöto för kompanichefs-bohemmanen i Blekinge och Kaimar län, besparas, för att, jemte andra besparingar, användas till fyllnad i extra och expektans-statens belopp, hvaremot arfvoden till cheferne för indelta Båtsmans-kompanierna skulle utgå efter särskild tarif och upptagas å Carlskrona stations stat; och föreskrefs genom Kongl. Brefvet den 10 Mars 1837, att dessa arfvodesbelopp i samma års stat borde föras inom kolumn och utgå af de årligen inflytande arrendemedlen, hvilket sedermera också egt rum. Emellertid föreBih. till R. St. Prot. 1836 & 1837. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Band. 3 Haft. 3 48 Slals-Utskottels tillåtande M 72. slog Kongl. Maj:t vid 1850 års Riksdag, att ifrågavarande arrenden, hvilka, en^ ligt af Kammar-kollegium meddelad uppgift, i medeltal årligen utgjort 3,025 R:dr 42 sk. 3 r:st. b:ko, måtte indragas till Statsverket, emot det att anslaget till flottans underhåll ökades med ett motsvarande belopp af 3,000 R:dr, till hvilken framställning Rikets Ständer lemnade bifall. Efter denna tid hafva arfvodena till ofvanbemälde kompani-chefer utgått med 300
Målet å nyo föredraget den 14 Jan. 1824, då Kongl. Maj:t, med gillande af Commerce-Collegii utlåtande i ämnet, befallt, att Allmän Kungörelse skulle i anledning deraf utfärdas. Bil. t. R. St. Just. Omb:ns Emb.-Ber. & 3:de H t. i8 Bil. t. R. St. Just Omb:ns Emb.-Bav. d. 4 Nov. 1828. /p. Angående anslag till kostnaders bestridande vid Hans Kongl. Högh. Kronprinsens utrikes resa och Förmälning. Anmäld den 3 September 1823. StatsContoret och Salpeter Comiten underrättades om Beslutet till behörigt iakttagande, och Norrska Stats-Rådet lernnades del a? Rikets Ständers anhållan, att den Summa, hvilken Norrige kan till enahanda ändamål komma att bevilja, måtte till Svenska SiatsVerket öfverlemnas. 43. Angående reglering af Räntmäslarnes Remisslage. Anmäld den 3 September 1823, och den föreslagna regleringen bifallen, i följd hvaraf Kammar-Collegium och Stats-Contoret förständigades, att för verkställigheten vidtaga nödiga åtgärder. 44. Angående belöning till Grosshandlaren Hambraeus för ett upprättadt Bevillnings förslag. Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. 19 Anmäld den 3 September 1828, oell StatsContoret försländigadt om utbetalningen. 45. Med anmälan af deras Beslut, i anledning af hvad Rikets Ständers, åren 1820 och 1822, församlade Revisorer hemställt, angående Riksgälds-Verket. Anmäld den 3 September 1823, och mgddelad vederbörande till efterrättelse. 46. Angående inköp af Geographiska Inrättningens Chartce-verk. Anmäld den 3 September 1823, och uppskjuten för att förekomma i sammanhang med g:de Hufvud-Titelns reglering för år 1824.
124:o af den 19 September 1860 angående reglering af utgifterne under Riksstatens Andra Hufvudtitel. (132.) 1860 den 5 Oktober i Statsrådet anmäld; och nådiga Bref i ämnet till vederbörande aukto^- riteter expedierade. 125:o af den 5 Oktober 1860, om jemkning i nu gällande föreskrifter angående tiden för Nattvardens begående. (141.) Rikets Ständers förslag blef af Kongl. Majit i Statsrådet den 29 Januari 1861 gilladt och antaget; och nådig Förordning under samma dag utfärdad. 126:o af den 5 Oktober 1860, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition angående ändring i Uegerings-formens och Riksdags-ordningens föreskrifter otn Riks-styrelsens förande i vissa fall. (144.) 1860 den 16 Oktober i Statsrådet anmäld; och lagd till handlingarna. 127:o af den 6 Juni 1860, i hvad den rörer frågan om den af Rikets Ständer begärda ändring i Kongl Förordningen den 20 November 1845, angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, öfverlemnad från Civil-departementet till Justitie-departementet, genom note ur Statsrådets Protokoll för den 12 i samma månad. (64.) Kongl. Majit har i Statsrådet den 27 November 1860 förklarat ifrågavarande skrifvelse icke till någon åtgärd föranleda. ]28:o af den 15 Oktober 1860, angående inskränkning af rättigheten att börda jord å landet. (160.) Kongl. Majit har i Statsrådet den 9 April 1861 vägrat sanktion å Ständernas förslag. — 29 — 129:o af den 15 Oktober 1860, angåerde ny Lag om tioårig prajscriptiön och om årsstämmning. (161.) 1862 den 4 Mars i Statsrådet anmäld; och nådig Förordning under samma dag utfärdad.
Jag skulle därföre önsta att Stats-Utstvktet blefwe anmodadr, atk söreflä hwilka personer pä denna Benesiciioch Benädnjngs-Stat böra förlora sä eller sä mycket eller hwilka böra wid sina innehafwande pensioner bibehällas, och der äc därom jag anhäller att Herr Grefwen och Lanotmarfkalken täcktes göra proposition. Fri - Den 20 Zebruariigry Friherre Iverta, ^xel. Del ar ej min gäfwa a!l rala sä längl och walialigt som den warda Ledamot, hwars Dictamcn wi nyst ashört, i mitt tycke lika sä upbyggligt som en predikan pä Landet. Jag torde vcksä icke rätt hafwa fattat hela innehållet af detta tal, hwilket Högloft. Rivderstaper och Adeln tacktes förläta min tröga fmtningsgäfwa. Jag har allenast icke deraf funnit någon anledning att andra min öfvertygelse och förnyar derföre min ödmjuka an» hällan hos Herr Grcswen och Landkmarstalken, att berörde Skar mätte blifiva »plast. Om jag af Staten emortager en pension bör jag ej eller stammas att höra mitt namn. Herr kLIstman. Det skulle wara mig obehag, ligt om jag sä illa hade exprimera! mig, ark någon af hwad jag hade anfört stulle leda den ftutsatts, alt hwar och en stulle wid sine innehafwandepensioner blifwa bibehållen. Staks-Utstorrel Betänkande ar i detta afseende kydeligt. Hwad aker sjelfwa förteckningen uppä dem som ätnjuta pensioner beträffar, sä kror jag att om nägon will höra upläsninzen deraf, är det hanö rättighet och kan honom icke förnekas. För öfrigt tillstyrker jag att Ridderstapet och Adeln mätte updraga Grefwe körner att inför Fru Grefwinnan Lystenstjerna förklara RidderstapelS och Adelns erkänsla och »välbehag.
Det hittills icke lyftade beloppet, Tvä tusen sexhundra R:dr, utaf den anslagssumma, Rikets Ständer vid ofvannämnda riksdag med 4,000 R:dr anvisade för reparationer och uppsättande af bokhyllor i några rum uti det hus, Riks-arkivet för närvarande begagnar, samt för ytterligare inredning af samma hus, bör, efter Kongl. Maj:ts härom meddelade nådiga förordnande, utbetalas. § 89. Återstoden utaf den särskilda anslags-summa, 1,500 R:dr, som Rikets Ständer under samma riksdag anvisade till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att befrämja goda läseböckers författande och utgifning för allmogen, synnerligen i de ämnen, deruti förberedande undervisning vid folkskolorna meddelas, bör med Sjuhundra femtio R:dr, för sådant ändamål, Kongl. Maj:t tillhandahållas. § 90. Det, under samma riksdag, med Tretton tusen tvåhundra R:dr årligen beviljade och å Riksgälds-kontoret anvisade bidrag till en särskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt Kommissions-landtmätare, jemte desse tjenstemäns enkor och barn, bör fortfarande, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, hållas Direktionen öfver Civil-statens pensionsinrättning tillhanda, emot skyldighet för Direktionen att, med de å samma anslagssumma, hvilken genom Direktionens försorg bör förräntas, inflytande räntemedel. äfvensom med de afgifter, hvilka af delegarne i denna särskilda fond skola erläggas, ombesörja ifrågavarande pensionering pä det sätt och efter de grunder, som i sådant afseende varda af Kongl. Majit i nåder bestämda; dock kommer sagda ärliga anslag icke att utbetalas förr, än frän och med det år, hvarunder förenämnda särskilda pensions-inrättning af Kongl. Majit förklaras vara i det skick, att densamma anses kunna uppfylla dermed afsedda ändamål, utan behof af annat statsanslag, än det, som redan blifvit beviljadt. D) Under 4850 och 4854 års riksdag beviljade, men hittills icke utbetalda stats-bidrag. § 91.
De öfrige af Utskottets Ledamöter förklarade sig »vara af den mening, som i Betänkandet sinnes upptagen. klx ?rotoco!1o, XV. 1v1I§ren. Rik - Den z Junit. 4Z7 Uppläst och bifallit hos Ridd. och Adeln den z Juni!. » Preste-Ständet den z Borgare-Standet d. z - Bonde-Ttändet den z Riksens Ständers Stats-Utstotts Ullätande, angående Bchanget till Riks-Ståndens pcotocoller wid sist hällne Riksdag. ^edan Riksens Högloft. Stander wid sisthallne Rksdag bestulit, att pa allmän bekostnad lata trycka, sa »väl Bihanget till samtlige Riks. Scandcns Protocoller wid samma Riksdag, som serskildt ConstitutionsUstttttt^ Betänkande öfwer förestagne ändringar i Grundlagarne, samt KonglMaj:t uppå Riksens Ständers derom gjorde underdåniga anhållan, genoni Skrifwelst den 5 December 1810 i Nåder anbefallt Kongl. Stats-Coutoiret, art ombesörja tryckningen och fölstmka medel drrtill, såsom ock tillse ej mindre att förskottet blefwe behörigen redo»vist, an äfwen att Statsverket, genom försäljning af de t uckte Eremplarrn, matte hallas i möjligaste mon stadeslöst för de atgangne kostnaderne; fa bär Stats-U-stvctet inhämtat, att af Constitutions-Utstottetv Betänranden, deraf 1502 exemplar äro t yckte, blott någre fa blifwit saide, nien alt för Bihangct, bwa'.af arv upplagde -002 cxunplar, någon betalning icke influtit eller, i anseende till exemplarens mindre begärlighet sidan en längre tid fran Riksdagen förftut-t, är att påräkna. Stats-Utstoktet får derföre till Riksens Högloft S-'änders be^öfwande hemställa, om icke af de S-uhundrade Exemplar utaf berörde Beränkanden och.
Maj:ts Befallningshafvande låter derom i mönstringsverket göra nödiga anteckningar. § 27. 1 Inom åtta dagar, efter det mönstring med fögderiets beväringsp. 49. manskap å landet försiggått, sände Kronofogde till hvarje honom un1 p. 50. derlydande länsman med hulvudhandlingarne likformiga, till riktigheten styrkta, utdrag, såvidt länsmansdistriktets manskap angår, af de fögderierullor Kronofogden vid mönstring fört. Efter det honom sålunda tillsända utdraget upprätte derefter p. 46. länsmannen den i 23 § af lagen om utskrifningen och inrättningen j af allmänna beväringsmanskapet föreskrifna beväringsdagbok, uti hvili 1 . ken böra införas alla inom länsmansdistriktet varande beväringsskyl72 dige och legokarlar, tillika med livad vid mönstring om hvar och en af dem förekommit och beslutadt blifvit. Derjemte bör sedermera af länsmannen i beväringsdagboken antecknas: om och när den beväringsskyldig första och andra gången undergått vapenöfning; om han blifvit till beväringselit antagen och de befordringar, han såsom sådan erhållit; om han ingått i krigstjenst vid Arméen eller Flottan, eller på annat sätt blifvit befriad från beväringspligten eller från dess personliga fullgörande; om någon beväringsskyldig aflidit; tiden, då beväringsbesked blifvit för någon i dagboken antecknad utfärdadt, samt, om detta skett för afflyttning, den ort till hvilken den beväringsskyldige ämnat sig begifva; inlupna underrättelser angående förändring af den beväringsskyldiges vistelseort; samt, inom särskild afdelning, år och dag, då påskrift för vandring till annan ort eller om ankomst till orten blifvit meddelad å annorstädes utfärdadt pass eller prestbevis.