Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af detta allt och då befogenheten af länsnotarien Sellströms, enligt ofvanomförmälda anledningar, emot Rektors-embetet väckta ersättningsanspråk berodde derpå, huruvida Rektors-embetet kunde anses Just.-Ornbudsmans Emb.-B er ätt. för åren i84& och 1843. 14 10G hafva åsidosatt dess åliggande i detta mål, fann jag, i frågans dåvarande skick, anmärkningsvärd!;, alt, efter hvad upplyst och erkändt blifvit, Rektorscmbetet emottagit Konungens Befallningshafvandes i Stockholms län skrifvelse den 8 April 184-1, som, uppå Sellströms ansökning, innefattade begäran att befordra det dervid bilagda utslaget till verkställighet, antingen genom gäldenärens bysättning, eller genom emottagande af fordringsbeloppet, samt dess qvitterande och öfversändande med posten till Konungens Befallningshafvande; och att lleklors-embetet, som med poslbevis - styrkt, att under den 23 nästderpålöljde Juni på Kongl. Universitetets fribrefsbok från Upsala algått ett till Konungens Befallningshafvande stäldt bref, derjemte, med åberopande af sin konceptbok, sökt visa, att det afgångna brefvet, som Konungens Befallningshafvande, enligt dess sedermera gjorda anmälan, icke skall hafva inhämligat, angått ifrågavarande ärende och varit ålföljdt af den utsökta penningsumman, utgörande, tillika med återställda förskottsmedel till gäldenärens bysättning, 271 R:dr 4 sk. banko; hvaremot Rektors-embetet, medgifvande att delta bref icke blifvit under postrekommendation afsändt, påstått, att till iakttagande af sådan åtgärd, i afseende å de för enskild persons räkning uttagna medlen, embetet icke skulle hafva varit förpligladt.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven oeh LancltMar skalken framställde följande voterings-proposition: Den som bifaller hvad StatsUtskoltet i dess Berättelse om den af Utskottet förrättade granskning af RiksgäldsContoret, General-AssistanceContoret samt f. d. FilialDiscont-Inrättningarne, hemställt, angående decharge för Fullmägtige i RiksgäldsContoret, i afseende på alla af dem inom 1828 års slut vidtagne beslut och åtgärder, vo-* terar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets berörde Berättelse böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras, Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs. 1 RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades io8 Den 4 Maji e. m. voteringen kl. 8 e. m., och befunnos vid voteringens slut kl. en qvart till 10 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 128. Nej — 41* I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således funnit för godt, att, på sätt StatsUtskottet hemställt, för dess del bifalla, det Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoret må frikallas från all ansvarighet nu och i framtiden, i afseende på alla af dem inom 1828 års slut vidtagne beslut och åtgärder, hvilka blifvit upptagna uti de till samma tid af Utskottet granskade Protocoll. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 62. Angående omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter.
Uti ämnet; så hade Utskottet, enar upplyst vore, att Bergshau pt mart nen och Biddaren Bihl, Uti ett af honom på Kongl, Majus Nådiga Befallning afgifvet underdånigt betänkande, angående åtskilliga förändringar i hushållningen vid Stora Kopparberget, redan gjort förslag om inrättande af en Praktisk Bergs-Skola i Fahlun, ansett sig icke böra tillstyrka någon ytterligare underdånig anmälan derom hos Kongl. Majit, dock berodde det på Riksens HögloftStänders eget godtfinnande, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det KonglMajit i Nåder täcktes pröfva detta ämne, jemte tillräckligheten af de föreslagna medlen, samt vidtaga den författning derutinnan, som saken och ändamålet kunde finnas, förtjena. Metta Utskottets Betänkande har af Riksens Högloft. Ständer blifvit bifallet; men sorn någon verkställighet å Riksens Ständers i anledning deraf fattade Beslut icke följt; så får Utgkottet, med fästadt afseende på den nytta för Bergs-, handteringen och det vetenskapliga deruti, sorn den i frågavarande undervisnings - anstalten bör kunna medföra , vördsamligen hemställa, om icke Riksens Högloft, Ständer kunde hos Kongl, Majit i underdånighet anmäla detta vigtiga ären-, de till det nådiga afseeende, detsamma synes förtjent Hvilket dock till Riksens tjöglofliga Stätt; Ständers ornprofvande den ii Juni 1815. På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöter^ Vägnar A. Lantingshausen. På Vällofliga Rorgare-; Ståndets Ledamöters Vägnar And. Fredin, 11 <J3 Stockhol 111 På Högvqrdiga Prestg Ståndets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren, På Hederyärda RondeStåndets Ledamöters Vägnar Nils Månsson, M, M. Rosbeck.
Denna, som befinnes vara en lofvande ung dam, om åtta års ålder, iklädd långa, svarta strumpor, en ytterst kort, hvit klädning och en röd lawn-tennis-hatt öfver sitt i pannan tvärklippta hår, som förlänar henne ett utseende å la van Dyek, stiger upp, djupt förnärmad, och skakar gräs och grus utaf sig samt knyter handen emot verandan, hvarpå hon mönstrar Resen med en onådig blick. » Hvem är det? Presentera honom för mig! » Cecilia fullgör detta med orubbligt allvar: j Baron von Resen, min syster Florence Rudow. » Resen bugar sig ceremoniöst, och fröken Flossy svarar med en nonchalant helsning. Cecilia och Resen utbrista i skratt, hvilket inbringar dem en förkrossande blick. De gå nu in på verandan, där de finna friherrinnan Rudow sysselsatt med något broderi och hennes son Karl utsträckt på en chaiselongue. Han stiger raskt upp, när han ser sin syster inkomma med en gäst. Karl Rudow påminner mycket om Cecilia, och de tre syskonen hafva en påfallande likhet med modern, en dam, engelska till börden, med förnämt utseende och ett älskvärdt, intagande sätt. D e hafva alla sammavackra, bruna ögon och mjuka, melodiska tonfall. Presentationen försiggår; Cecilia omtalar, huru de träffats, och såväl friherrinnan som Karl äro förtjusta öfver detta afbrott uti det något enformiga badlifvet, ty de lefva uteslutande för sig själfva och hafva ej någon gemenskap med de, för resten mycket fåtaliga, badgästerna. CForts. och slut i nästa n:r.) |är snön täcker ängarnas blommor och i solen vänder sitt strålande ansikte ifrån oss för att lysa öfver lyckligare trakter, sluta sig andra blommor till prydliga kransar, och i ljusens och gaslågornas sken bildar den blomstrande ungdomen glänsande led, vackrare än alla ängars och trädgårdars blomsterkransar. Jag tycker om baler och dans, jag förnekar det ingalunda. Jag sitter gärna somåskådarinna och betraktar de unga flickorna, som med blommor i det glänsande håret se så glada, så harmlösa, så muntra ut.
Bih. till R. St. Det lärer icke kunna förnekas att, i båda dessa hänseenden, förhållandena nu äro förändrade; och det synes mindre öfverensstämmande med den vidsträckta magt och befogenhet, som för öfrigt är Statsrevisorerne tillerkänd, och hvarigenom de kunna anmärka och beifra allt hvad de, med hänseende till förvaltningen, hos Regeringen och landets högsta myndigheter funnit klandervärdt, att samme Revisorer skola vid hvarje tillfälle, då en upplysning erfordras, hos Justitie-ministern anhålla att han måtte hos Regeringen utverka nådig befallning till vederbörande om samma upplysnings meddelande. Det låter tänka sig att de underrättelser, som revisionen ansett erforderliga, gälla en af Regeringens egna åtgärder, samt att, såsom 7 § 2 mom. af instruktionen äfven ansett möjligt, en vägran kan följa; och lätteligen kan inträffa, att, genom den sålunda föreskrifna omväg, de upplysningar som sökas komma revisionen försent tillhanda att kunna användas, likasom det verkligen ofta handt, att Revisorerne, blott i följd af stadgandet om denna obehöfliga formalitet, sett sig nödsakade uppgifva tanken på infordrandet af nödiga upplysningar, när antingen tiden för revisionens sammanvaro var långt framskriden eller de ansett sig icke kunna i sådant afseende allför ofta besvära Justitie-ministern och Kongl. Maj:t. Då nu Revisorerne sakna all befogenhet att omedelbart af något Verk eller embetsman begära någon upplysning, nödgas de vid de mångfaldiga tillfällen, då sådan erfordras, vända sig till underordnade embetsmän, hvilka dels icke alltid kunna meddela hvad som sökes, dels icke städse finnas benägne att utan förmäns ordres underkasta sig det besvär, som erfordras.
Efter uppläsande af denna skrifvelse och sedan parterne på tillfrågan förklarat sig icke äska uppläsning jemväl af de vid samma skrifvelse fogade bilagor, yttrade Advokatfiskalen, det han åberopade innehållet af nämda skrifvelse, såsom utveckling af åtalet för närvarande; hvarjemte, enär de lån, om hvilka i detta mål blefve fråga, uppginge till ett ganska stort antal, afseende ett sammanlagdt belopp af öfver Tvåhundratusen Riksdaler, Advokatfiskalen hemställde, huruvida Ola Månsson nu, utan att förut hafva egt tillfälle närmare granska en af Advokatfiskalen å dessa lån uppgjord förteckning, kunde vara beredd att redogöra för den befattning, han med hvart och ett af dem må hafva haft, eller om icke förhöret denna gång lämpligen kunde inskränkas till de lån, i afseende å hvilka låntagarne voro uti Diskont-Direktionens undersöknings-protokoll så väl som Herr Justitie-Ombudsmannens skrifvelse särskildt namngifne. Med anledning häraf förmälde Ola Månsson, att han, som förut af de allmänna tidningarna inhämtat närmare kännedom om de angifvelser, som blifvit emot honom gjorda och nu funnit tidningsreferaten vara med Herr Justitie-Ombudsmannens skrifvelse öfverensstämmande, vore beredd att nu förklara sig icke allenast i ofvan antydda hänseendet, hänseendet, utan äfven i öfrige delar af målet; förbehållande sig dock Ola Månsson, derest de frågor, sorn kunde komma att framställas, icke voro nöjaktigt hesvarade uti ett skriftligt anförande, som Ola Månsson ämnade i målet ingifva, då få muntligen summa frågor genmäla. Härefter, och uppå anhållan af Advokat-Fiskalen, blefvo till Ola Månsson framställde följande frågor: 1:o. Om Ola Månsson sisllidne år I808 varit såsom Direktör i Rikets Ständers Lånekontor i Malmö tjenstgörande den tid, hvilken i detta mål afses, eller månaderne April, Maj, Juni och Juli?
Studenternas fåtal deremot intygar otvetydigt, att de högre lärosäten, vi redan ega, ännu äro fullt tillräckliga för vetenskapens fordringar här, om än åtskilliga länder på kontinenten hafva jemförelsevis flera högskolor än vi. Antagom dock att ett universitet verkligen vore behöflig!. Bör detta då förläggas till hufvudstaden? Jag bestrider äfven detta. Då en jernväg om några månader kommer att förbinda Stockholm med Upsala, förflyttas denna sednare stad till ett par timmars väg från hufvudstaden. Dermed försvinner äfven de fordom välgrundade anmärkningarna mot Upsalas afskilda läge och lärarnes deraf framkallade mindre praktiska åskådningssätt. Upsala blir då en slags förstad till Stockholm, men en förstad, der man lefver billigare, mera anspråkslöst, der fordringarne äro mindre och som skänker en stillhet åt den flitige, som Stockholm icke kan gifva. Att anlägga ett universitet på ett par timmars väg från ett annat godt och lifaktig!, är således i min tanke en slags vetenskaplig lyx, hvartill vi icke hafva råd. Jag vill icke neka, att vårt lands utsträckning och politiska läge framdeles kan erfordra en ytterligare högskola, men icke bör denna derför förläggas till Stockholm. Göteborg med sin lifliga, hastigt tillväxande befolkning, sitt ovanliga välstånd och sitt lyckliga läge icke blott i kommercielt, men i skandinaviskt hänseende, tyckes då framför alla vara den punkt, der det nya universitetet borde grundläggas. Men, invänder man, fördelarne af ett universitet i hufvudstaden äro så talande, att allt bör vika derför. Hvilka äro då dessa fördelar? Månne det är vetenskapen, som skulle vinna derpå? Hufvudstaden gifver onekligen det bästa tillfälle ätt praktiskt tillämpa, hvad man lärt; men innan man börjar praktisera, måste man grundligt theoritiskt kunna någonting, och till dessa förstudier torde den lugnare provinsstaden ofta vara lämpligare, än den bullrande hufvudstaden Den 3 Januari. 13 der lärarne sjelfva dessutom ofta nog torde förledas af begäret efter folkgunst (en professor är icke mera fritagen från denna menskliga svaghet än statsmän eller andra dödliga).
Och hvad sjelfva ordalagen i ett lagproject beträffar, kan ofta den vara den minst skicklige att välja de lämpligaste, som bäst inser stadgandets grund och syftemål; han kan lätteligen hos andra förutsätta de åsigter, han sjelf har, då likväl sådane hos de fleste, dem Lagen rörer, merändels saknas, och hvarföre de i hans ord kunna finna helt annat, än hvad han velat uttrycka. Han bör derföre misstro sitt project, intill dess han erfarit, huru det af allmänheten förstås, en fordran, så mycket mera billig, som dessa Lagar icke blott skola gälla för de mest kunnige, utan ock för mängden. Ofta bänder ock, hvilket med Constitutionslagar icke gerna kan inträffa, att äfven den minst kunnige kan i följd af en tillfällig erfarenhet meddela en upplysning, som man eljest torde saknat, men som likväl kan i afseende på Lagens både innehåll och ordalag vara af mycken vigt. Det torde således vara ostridigt, att de skäl, hvilka föranledt till ofvanberörda bestämmelse om Constitutionsfrågor, äro i afseende på de här omtalte privatlagar af ännu större vigt; hvarföre jag ock hos Högloft Constitutions-Utskottet vördsamt hemställer, om icke stadgandet i 87 § Regerings-Formen »Öfverenskomma Riksens Ständer skäl att det vägra» kunde sålunda böra förändras: Öfver de förslag till ny Lag, hvilka Lagutskottet på anledning af någon Riksdagsmans eller något Stånds Motion utarbetat, må väl anmärkningar i Stånden och återremiss ske enligt 56 §. Men ej må å samma Riksdag, dä förslaget först uppgöres, annat beslut af Riksens Ständer fattas, än huru vida det må, blott såsom ett project, få särskildt tryckas och utdelas, eller ej.
Frän Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 160, i anledning a gjorda framställningar, angående Stats-anslag, låne-underslöd eller ränle-garanti för föreslagna jernvägs-anläggningar, äfvensom i anledning af väckt fråga om inlösen för Statens räkning al den Aktie-bolaget för jernväg emellan Köping och Hult tillhörande jernbana från Örebro till Arboga. Härvid förekommo: Första punkten, angående ifrågasatta Stats-anslag till jernvägs-anläggningar, som uppräknas under litt. a till och med 1; äfvensom tillägget, rörande inlösen af Köping-llult-bolagets jernväg. Bifölls. Andra punkten, eller Utskottets förslag, sidorna 50—35, angående jernvägsanläggning från Borås till Vestra Stambanan. Afslogs. Tredje punkten, eller Utskottets tillstyrkande, sidora 40 och 41, angående jern vägs-anläggning emellan sjön Södra Dellen och Ljuse eif. Och Fjerde punkten, eller den gjorda hemställan, sidan 45, angående anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå-elf. Bifölls, dock så, att här beviljade lån må utgå med de vilkor oell iakttaganden, som Utskottet i andra punkten af detta Utlåtande för jernbana emellan Borås och Vestra Stambanan föreslagit. Den 5 September. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 47, i anledning af väckta motioner om förändring i Dom-kapitlens organisation, beslöt Ståndet återremittera sagda Betänkande, med föreläggande för Utskottet att laga i förnyadt öfvervägande begge de i ämnet väckta motionerna. S. D. Föredrogs meddeladt Utdrag N:o 419, af Högloft.
Men man blir sömnig om man det som myggen om sommarqvällen! Det är märkvärdigt hvad allting är kort här ute i naturen! Ledsnaden i tornet, den var lång den! Nu är det inte alls Hvad kan man ha för nöje af den? Ah jag mins nu, man kan åka på den! Det måste jag försöka! skräckelse och blir liggande.) vackert och roligt! (Får se bäcken). Hvad är detta? Is! (Han går ut på bäcken; isen brister, han faller om kull af för det? (Tar upp ringen som Per tappat då, han föll.) En ring! Han sofver i snön! Hvad har händt! Han har slagit sig! Hvad skall jag göra? Midt i skogen och midt i snön, ingen menniska har sina vägar hitåt, men han måste frysa i hjel om han icke kommer Der är han! Ah Han sofver! Hvad är LISA. (Springer fram till Per). LISA in. härifrån. Den goda féen skickade mig att söka upp träffa honom halfdöd i en snödrifva. Om det vore gräsmattan. (Hon tummar på ringen.) den här gossen, men hon sade mig icke, att jag skulle sommar åtminstone och solen sken på den gröna täcket och rinner fram mellan stenar och solen lyser på det hela.) alla sidor. Per vaknar). LISA. O! Hvad är detta? (Hon ser sig häpen om kring åt PER (gnuggar ögonen). (Landskapet förvandlas från vinter till sommar; bäcken mister is Changement. kommer i en skog med snö, kastar snöboll, åker Hvad är detta? Jag flyger ut genom tornet, kana, slår hufvudet i isen, mister förståndet och så vaknar jag och då är det sommar! Har jag legat här under snön i sex månar? Nej det syns inte; (speglar sig i bäcken) jag är röd som en ros; (lutar sig ner i källan) men hvad ser jag der nere i djupet! En blå dem en flicka! Just en sådan, om hvars midja himmel, gröna trän, hvita vattenliljor och midt bland den unge mannen lade sin arm i julhemmet; utslaget hår, en mun som en sång, ögon som dufvor mer! Ah hon nickar åt mig jag kommer, jag kom(
— N:o 17. i anledning af så väl Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående kurhusafgiftens fortfarande, som Riksdagsfullmäktigen Pehr Jönssons från Christianstads län i ämnet väckta motion. V. B. 698, 705. VI. A. 387. VII. U. 333. A. 352. VII. U. 436. A. 461. IX. U. 105. A. 199. E. 413. — N:o 18. i anledning af anmärkningar emot betänkandet N:o 11, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. V. B. 697. A. 700. VI. IX. U. 105. A. 199. X. E. 485. — N:o 19. angående ett af Herr Rosenblad, Bernhard, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt och af Hans Excellens Herr Grefve Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptaget förslag, i fråga om bevillningen för de embetsoch tjenstemän, hvilka af Sverige och Norrige samfäldt åtnjuta aflöning eller traktamente. VI. B. 378, 649. VII. A. 74. — N:o 20. angående minskning i Utskottets Cancellipersonal och vaktbetjening. VI. B. 378. A. 649. — N:o 21. i anledning af RiksStåndens olika beslut, angående ( 29 ) grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Se betänkandet och utlåtandet N:is 11 och 18. VI. IX. U. 105. A. 199. X. E. 485. BevillningsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 22. i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af memorialet N:o 21, med förslag till sammanjemkning af RiksSlåndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf.
Jag öfvergår nu till don Tredje Afdelningen eller Bevärings-trupperno oeh deribland först till Lif-Bevärings-Regementet. tif-Bev:gs Regenicntet. 52 Bil. M 3 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. M 1, öm Statsverket 4836. Delta Regemente, som år 1821 organiserades, och till aflöning för hvars Be~ läl anvisades anslaget för den då till upplösning beslutade Lif-Drabant-Korpsen, i den mån detsamma för det nya ändamålet blefve disponibelt, befinner sig ännu till sin organisation uti ofuliändadt skick. Regementets öfver-befäl har väl småningom kommit till åtnjutande af de nuvarande ringa lönerue, men till aflöning för nödigt Under-befäl jemte Korporaler samlas nästan alla tillgångar. Endast 2:ne Bataljonsadjutanter finnas på stat uppförde, hvarjemte det blifvit Regements-cbefen tillåtet att antaga 16 Under-officerare samt 64 Korporaler och Vice-korporaler, alla utan lön, dock under sjelfva tjenstgöringstiden med aflöning enligt Rese-reglementet och dessutom för Under-officerarne en årlig gratilication af 25 Rdr Bko.
s 2o3, bif. af Adeln, IX s 271, af BorgareStåndet, IX s 277, af BondeStåndet, IX s^79> af PresteStåndet, IX s 286. — —• om ny Lagstiftning angående; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 12 79. Utskottens Utlåtande, VII 1. s 240 — 249, bif. af PresteStåndet, i\ s 299, af \ Adeln, ix s 3o3, af BorgareStåndet, IX s 312. Svanesund, om Frimarknad vid; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1210. Utskottets Utlåtande, Vill s 72 — 74, bif. af Adeln, ix s 137, af PresteStåndet', tx. s 148, af BondeStåndet, ix s i54, af BorgareStåndet, IX. s i63. Underd. Skrifvelse, X 1. s 121, 122. RiksdagsBeslutet, §. 44- Svar, motiveradt, från Utskotten äfven på ett enda Stånds återremiss, med anledning af 49 §• Riksdagsordningen, ford rädt af BondeStåndet, IX s 496, ytterlig till StatsUtskottet aflåten fordran, med inbjudning till MedStånden att i den sig förena , IX. s 675 — 679. Adelns Svar på inbjudningen, IX s 800, BorgaréStåndets, ix s 893, BondeStåndets *94 beslut med anledning af MedStåndens Svar, ix s 929. Ytterligare uppmaning till Adeln och BorgareStåndet att sig bestämdt förklara, IX s io85, besvarad af Adeln, ix 3. s 43o, BondeStåndets slutliga åtgärd, 1X3. s 4öi. Svar, på återremiss af Exped. Utskottets Förslag till underdån.
Men härvid ansåge Komitén det böra komma i nådigt öfvervägande, huruvida det kunde befinnas förmånligare att. enligt hvad Rikets Ständer i sin ofvanomförmälda skrifvelse ifrågasatt, salpeterfonden blefve till Rikets Ständers Riks - 80 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd Prop. N:o i, om Statsverket 1865 gäldskontor öfverlemnad, och i stället uppfördes § Riksstaten det anslagsb elopp som för anskaffande af erforderlig salpeter funnes behölligt. I allmänhet syntes det Komitén vara af stor vigt, att bestyret med förräntande af allmänna medel och fonder inskränktes till så få myndigheter som möjligt, och särskildt i förevarande fall skulle det för Komitén, hvars ledamöter icke uppbära några arvoden och som till biträde endast har en sekreterare och tillika ombudsman samt en kamererare, i väsendtlig mån minska ansvaret och besväret vid fullgörandet af dess åligganden, om derifrån skildes salpeterfondens lånerörelse. Huruvida emellertid en sådan öfverlåtelse till Riksgäldskontoret af nämnda fonds räntebärande tillgångar bör ega rum, ansåge Komitén det icke tillkomma sig att bedöma; dock hyste Komitén den åsigt, att, i händelse det kommer att ske, det förbehåll dervid borde göras, att i stället ett förslagsanslag, som, efter ofvan antydda förhållanden, skulle kunna beräknas till 100,000 rdr årligen, å Riksstatens 4:o Hufvudtitel, bland de ordinarie anslagen uppföres, på det Kongl. Maj:t måtte ega nödig tillgång å medel för anskaffande åtminstone af största delen utaf statens salpeterbehof inom landet, så länge Kongl. Majit kan Anna sådant lämpligt.