Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Städerna af de öfriga klasserna äga att sända hvardera en fullmäktig dock med rättighet att förena sig, 2 högst 3, om en person, hvilken likväl måste vara till riksdagsman vald för en af dessa städer, der han sjelf Magistratsperson eller Borgare är. Riksdags-fullmäktig för stad af 3:dje klassen må jemväl kunna tillika emottaga fullmakt för en annan stad af lägre klass. 3:o Valen skola ske inför magistraten, efter det å hvarje ort hittills ötliga valsätt, deruti likväl ändring kan äga rum, enär antingen någon stads samtlige valberältigade innevånare, eller ock en eller flere klasser bland dem, hos Konungen anhålla om fastställande af en ny valordning för staden, och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl att härtill samtycka. Dä valen förrättas af Borgerskapet samfäldt och icke af eleclorer, beräknas rösterna efter hvad hvar och en af de väljande till staden skattar. Annorlunda än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar, af horgerskapet eller af dess utsedde electorer, må riksdagsman icke kallas. 4:o Ingen må för städerna till riksdagsman utses, som icke, minst 3 är före den dag, hvartill riksdagen blifvit pälyst, varit magistratsperson eller borgare i staden: och beräknas denna tid från tjensteeller borgare-edens afläggande. 5:o Fjerdepartsägare i Fahlu Bergslag äge att inom sig till riksdagsman i BorgareSt. utse en fullmäktig, sorn icke till annat Riksstånd hörer och ej någon beställning i rikets tjenst innehafver. Valet verkställes pä öfligt sätt, inför magistraten i Fahlun, och rösterna beräknas efter Fjerdeparts-grufvedelarne. Ingen vare härvid valbar, sorn icke i nämnde Bergslag varit fjerdeparts-dgare minst 3 år före den dag, hvartill riksdagen blifvit pålyst. 6 mom. oförändradt. § 22. Fullmakterna böra, för att vara gällande, lyda sålunda: ”Till den Lagtima (Urtima) riksdag, som i
M. jemte de, densamma åtföljande, tor Jernvägsbyggnaden upriittade kartor och beskrifuingar m. m., torde genom reqvisition af Höglofl. StatsUtskottet från K. CivilDepdet utbekommas. Hr af Geijerstam, Olof: PA grund af den närmare kän nedom, jag eger om provinsen Helsingland, anser jag mig böra yttra några fä ord öm den af Frih. Tersmeden yäckta motion. Ljusne-elfs floddal är den bördigaste och folkrikaste trakten af hela provinsen Helsingland, men har brist på lättare kommunika - Den 1 December f. m. ftl tionsmedel. Den framställning, Frih. Tersmeden härom gjort, har till syftemål att afhjelpa detta, och jag tror äfven att företaget i en framtid skall komma att motsvara de förhoppningar den värde Frihin hyser, synnerligast som elfven är omgifven af stora obegagnade skogar, och genom förbättrade transportmedel en betydande trävaruhandel äfvensom bergsbruk kunde der uppstå. Jag anser saken ur statsekonornisk synpunkt vara af ej obetydlig vigt och begagnar derföre detta tillfälle, att för min del på det högsta förorda den af Frih. Tersmeden väckta motion. Motionen jemte yttrandet remitterades till StataUtskit, Frih. Tersmeden afgaf vidare en motion af följ. innehåll: Annu qvarstår i vår Iagstifning ett stadgande, som beröfvar vissa Svenska medborgare rättighet att förvärfva eganderätt till Svensk jord! — K. Mits nåd. Förordning af d. 30 Juni 1838 innehåller, uti dess 2:a §, förbud för Mosaiska trosbekännare att, utan K. Mits särskilda tillstånd, köpa fäst egendom på landet! - Detta stadgande är både stridande emot sunda rättsbegrepp och emot Svenska Jordbrukets väl förstådda intresse; å ena sidan betager det vissa medborgare en naturlig rättighet i ett fritt land, och å den andra förhindrar det en viss del af kapitalen att nedläggas på landets hufvudnäring, och dymedelst bidraga till denna närings förkofran.
Sedan det protocoll som hållits i Liths sockenstuga den 10 sistl. februarii blifvit uppläst, yttrade Häggenås socknemän sig villiga att företaga brobyggnaden öfver Liths-elfen, med de vilkor som Liths-boerne uti samma protocoll sig förbehållit, nemligen att samtelige Hammerdahls och Liths tingslagens boställshafvares och hemmansegare deruti deltaga, samt att de som byggnaden påkosta, få tillgodo njuta, så väl de bestämda bropenningarne som oafkortadt den nu varande färjemanslönen. Hvad åter Broviks isens instängning angår, vägrade sockenmännen alldeles att deruti deltaga; förmodandes att Liths socknemän som onekligen komma att hafva största nyttan af en blifvande bro, borde enskildt verkställa denna förbyggnad; samt att deltagandet i sjelfva brobyggnaden blifva ändå mycket kostsammare för största delen af Häggenås boerne, såsom långt aflägst boende, än för Lits boerne, som med högst ringa kostnad kunna förskaffa virke och äfven icke behöfva gå lång väg för att utgöra belöpande handtlangnings dagsverken vid brons förfärdigande. § 2. Tillfrågade herr befallningsman N. E. Holmberg, på högvederbörlig befallning, denna sockens rotehållare, huruvida de vid instundande möte, ville erlägga sina karlars mötesmatsäck med penningar, enligt passevolance contractet eller med matpersedlar in natura? Hvarpå enhälligt svarades det rotehållarna önskade fullgöra denna sin skyldighet på sednare sättet eller med matpersedlar in natura \ på förr brukligt sätt, hvar och en åt sin karl, hvaremot / de förständigades och tillsades att dessa matpersedlar inte få lämnas uti jägarnes händer, utan böra minst 3:ne dagar före mötets början, lefvereras till commissarien \ h:r talmannen[?] / S. Grundal, på f.d. Frösö Skants, till vilken lefverering dagen framdeles skulle närmare bestämmas och utsättas. § 3.
Ben 2 Juli e, m, borde deraf förspörjas, att Mechaniska Sebolans Lärare stå under den ena Academiens uppsigt, men att samma Scholas Elever endast genom den andra Academiens åtgärd kunna vänta sina belöningar. Jag får härtill lägga det ytterligare skäl, att då jag, såsom Kongl. Academiens för de Fria ' Konsterna Ordförande, äger högsta uppsigten öfver hela Läroanstalten , och anordnar utbetalningen af Lärarnes arfvoden, är det blott den sednare åtgärden, sorn mig nu mera tillhör, i afseende på Kongl. Landtbruks-Acadeiniens Mechaniska Schola, hvars Lärares göromål jag ej har att inspectera, men hvars löner jag likväl är pligtig att utbegära. Dessutom kan jag icke inse, hvad som förmått Högloft. StatsUtgkottet att icke denna gång, likasom vid 1810 års Statsreglering, med uttryckliga ord tillstyrka subdivisioner å den 5:te HufvudTiteln, hvilken nyssnämnda år inbegrep under sin totalsumma, af 10,000 I\:d. , 5 särskildt nämnda Académier, nemligen s Kongl. Vitterhets Academien, Svenska Acadentien , samt den för de Fria Konsterna. Jag har i detta ämne nu ingen vidare anmärkning att göra än allenast den, i sig sjelf nog vigtiga, att, da det hittillsvarande anslaget för KonstAcademien bestiger sig till 7670 lV.d., bör derifrån afräkna» först 450 R:d., hvilka gå till arfva - J22 Den 2 Juli. e. m. den vid Kongl. Maj:ts Museum — ett Verk, som med Academicn aldrig varit sammanslaget, utan bör såsom ett i och för sig särskildt Verk betraktas; och dern+ist den summa af 475 R:d, som utgår till Mechaniska Scholans behof, hvilken Sciiola, såsom nu mera en gren af Kongl. Landtbruks
Vid granskningen åter af Utgifterna,till den. del desamma utgått från Kongl. Rentekammaren* -hafva Revisorerrie funnit, att af derr tillgång,eller Inkomst, som under dessa år varit att påräkna och här ofvan .finnes upptagen, utbetalningar blif vit bestridde efter Kongl. SiatsvContoirets anordningar, nemligen för iSio 5.;770,490. .30. 6. samt att en behållning i Contant utaf - (693,236. ,11. - ,q v arligg,ande Jknordningar 4t»3»3 5°* £.8» och’ 28 Den 3 Mars. och förre.Kongl. Rentrnäsf arén Roraei Balance 1,095. 4° 1 - " 707.682. 5. 9. blifvit öfverförde till päfoljande året. 3. pöri8tt hafva åter TJt gifterne bestigit sig till 6)289,249. 42» ~ samt. tiil 1812 blifvit öi ver förd: en behållni ig, bestående dels i Contant, dels i q varliggande Anordningar och dels Noraei nyss upptagna Balance 189.637. 15. 10. Summa 6,478,887* 9- xo* Och hafva Revisorerne, pd genomseende af Rente-Kammare-Böckerne häröfver, samt vid jemförelse af Verificationerna och Kongl. StatsContoirets Memorial-Böcker, funnit utgiiterna till sitt rätta belopp af Rente-Kam maren upptagna och i öfrigt behörigen verificerade. Likaledes hafva Revisorerne genomsett och granskat Kongl.
V i började läsa allt tydligare o c h djupare b a k o m detta nervöst skälfvande ansiktsspel, i de smartfullt veka dragen kring dessa bleka läppar, i det tårade skimret öfver dessa vemodiga ö g o n. Det var något obeskrifligt af smekande ljuf kvinnlighet, som tog oss, tog oss o c h höll oss fast med allt flere o c h finare spunna trådar. De » stora scenerna », de starka utbrottens patos, som till en början mest blixtrande hade bländat oss, blefvo oss småningom också mest likgiltiga, m e d a n den spröda grundton, s o m hörbart klingade fram först i det bäfvande lugnet mellan ansatserna, blef det helas anda o c h mening. Och medan Jane Hading g e n o m dessa fem kvällar spelade i g e n o m den slitna listan af braskande bravurverk alltifrån Dumas fils ' vidunderligt tillskapade » La princesse de Bagdad » intill Ohnets lånbibliofeksromantik i » L e maitre de forges » och » Kameliadamen » o c h Dumas igen, trädde det personliga inom henne allt klarare fram för oss, till dess vi helt besegrade sträckte våra i otid resta vapen inför en konstnärlighet, som gaf själfva själlösheten själ. 391 E n sällsamt vacker morgon var det. * D i v i n a. En höstsaga af Johan Leuart. teliern låg fyra trappor u p p o c h m e d utsikt öfver Adolf Fredriks kyrkogård. En högst blandad natur var han, det var det enda j a g kunnat komma underfund med. J a g utrotas af Aktiebolaget resinfectio; t \ nh IM om ' et? » » Ahjo. — Allm Tel. 749 IDUN stilla o c h lugnt, ofvanför små alldeles s o m i juni. » Jag bodde hyrt mig lugnt in och Inte nu kan j a g hjälpa, så frappant. Divina. att så väg.
”hvem är ni?” och ”hvad vill ni?” i hennes blick, framträdde ett par steg och sade leende: ”Jag ber om ursägt för min ofrivilliga förbrytelse! Mitt namn är Berg och, såsom nyss anländ till denna min blifvande vistelse-ort, skyndade jag att genast uppsöka en gammal vän, handelsman Lindmark och blef af en domestik visad hit, men kanske herr Lindmark ej är hemma? Elisabeth, som af hans föregående tal hört endast namnet, sprang upp och utropade utan besinning med glädjestrålande blick: ”Berg! Rudolph Berg?” ”Ja!” sade fremlingen gladt, ”så är mitt namn och om jag icke bedrager mig, ser jag nu framför mig Elisabeth Lindmark?” ”Jag är er väns maka,” sade denna rodnande af förlägenhet, ”och han har ofta nämnt ert namn för mig. Det fägnar mig att se er; välkommen till oss!” och med oefterhärmligt behag räckte hon honom handen, den han vördnadsfullt kysste. ”Min man är nog hemma,” sade Elisabeth efter en pauss, ”var god och stig in!” och hon öppnade en dörr, tecknande åt gästen att följa sig. Han efterkom dock icke uppmaningen, utan sade: ”det ser så trefligt ut här inne, får jag ej stanna här och invänta Leonhard? Om jag spår rätt, så kan han icke dröja länge härifrån.” Tonen, hvarmed dessa ord yttrades, var fullkomligt enkel och naturlig, den innehöll intet galanteri eller smicker; utan tycktes vara hjertats språk. Derföre svarade Elisabeth gladt och eget: ”Gör som ni behagar och var hemmastadd hos oss.” Sedan ringde hon och bad den inträdande pigan hemta ljus och tillsäga handelsmannen, att hon ville tala vid honom, men icke nämna ett ord om den fremmande; det skulle bli en surpris för Leonhard. Glad inträdde denne efter ett par minuter. ”Nå! hvad vill du min lilla rara gumma?” frågade han utan att varseblifva vännen. ”Hon ville bevisa, att du är den lyckligaste menniska på jorden,” sade denne uppstigande och framträdande. ”Rudolph!” utbrast Leonhard och tryckte varmt vännen till sitt redliga, trofasta bröst.
Den verkliga husbehofsbränningen bör befrias från skatt; men deremot fabrica - Den 4 J H n i i f. m. tionen till afsalu betungas; på det varans dyrhet må i någon mån minska öfvermåJLtet af dess njutande; och 3:o Afgiften för fabricationen bör vara lärnpad efter tillverkningens belopp, samt kunna med möjligen minsta godtycke bestämmas. Till följe af dessa principer borde det förblifva vid hvad hittills varit stadgadt i afseende på pannerymden för hvarje hemman. Och för att kunna bestämma afgiften, borde vid mantalsskrifningen uppgifvas, huru stor pannan vore, med hvilken man ville bränna, och af hvad beskaffenhet. Af PröfningsComitéen skulle sedan bestämmas, huru mycket bränvin kunnat med en sådan panna tillverkas under hela året. Härifrån afräknas för den tid, sorn med Kron-betjents och vittnens intyg kunde bevisas, att bränvinsbränning icke blifvit idkad. Af den sålunda utrönta verkliga tillverkningen borde 20 eller 25 kannor få afräknas för hvar mansperson i huset, som vore öfver 20 år gammal, och vara skattfritt, men för det öfriga borde erläggas en afgift af t. ex. 4 sk. kannan, hvilket i sjelfva verket blott vöre eli förskott, som köparen slutligen finge till Producenten ersätta. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan f till 6 i eftermiddag att fortsättas. Den 4 Ju n i i f. in. Friherre Boye: I alla länder, likasom här i Sverige, gör man skilnad i afseende på Rättegångsordningen emellan brott, som genast tillhöra allmänna Domaremagten, och brott, sorn höra till polismaktens gebiet. Fylleribrott höra till polisen i Stockholm, Götheborg och Norrköping, eller i alla Städer, der serskildta poliskamrar äro inrättade, och jag ser ingen olägenhet deraf, att de afdömas af LandshöfdingeEmbetet i landsorterne. Man säger, att en sådan behandling är till tyngd för allmogen.
Se så röd och blossande kinden är, bloden rigtigt spritter upp der, nästan utan att man behöfver sticka. Haf blott godheten att välja. En sång vid droppen, jag ber". "Jag är så hes, det är mig omöjligt att sjunga i dag". "Ack förlusten att icke få njuta af edra sköna toner vore alltför stor. Låt beveka er?" "Jag försäkrar, jag får knappt ut en ton, jag kan knappt sjunga det vanliga veli kulta, veli kulta". "Ack blott några toner". "Hvad ni är envis! Nå för att ej vara oartig! Men då måste ni sjunga med". Surr surr, surreri surr, O njutom gladt den flytande glöd, Mer eldig än vin, mer än rosen röd. Du läskande dryck, du ger rusande mod, Du herrliga, djupröda, svallande blod. CHORUS. Surr surreri surreri surr. Surr surr, surreri surr! Och stupa vi än vid din källas rand För slag af en jettelik, drabbande hand, Vi hämne oss djerft dock innan vår död Och falla som hjeltar vid källan röd. CHORUS. Surr surreri surreri surr. O ve, ett slag af barnhanden! Der ligger den elegante myggungherrn med krossadt ben; ett af de beundrade långa och smala. Myggdansen sväfvar längre bort. Säkert qvarstannar väl den sköna hos sin lidande riddare och belönar hans sjelfuppoffring genom att dansa sin verld igenom med honom, ehuru han numera dansar endast med fem ben! Miriam. I Bagdad bodde en köpman vid namn Sindbad. Hans egodelar voro icke stora, men han var rik nog för att lefva lyckligt med sin hustru Miriam och sina barn. En dag inträdde Sindbad hos Miriam och sade: "Se, min vän Ibrahim är död, jag rädes Fatima, hans hustru, har svårt att kunna uppföda sina barn. Gerna toge jag en af dem till oss, men jag fruktar att icke ha nog för en person till. Hvad säger du härom, Miriam?"
Baremann; det gör jag gerna, ty Saida älskar honom. Hunden började bli orolig, såg med frågande blickar upp, än på Saida, än på sin herre. Dystert småleende sade denne, i det han lemnade hennes hand: Min Wille tycks förstå, att jag redan borde lemna dig Men jag har icke ännu styrka dertill. O min Saida! Saida klappade hunden, hvilken till belöning slickade hennes hand. Saida var himmelsk och skön nu, der hon stod bredvid Wilppas, smekande denne, då hennes känslor och tårar likväl gällde annat. Denna syn återkallade Otto till sig; han ansträngde sig att säga ett afsked, taga sin yxa och gå bort. Han ville dock ännu några ögonblick med fulla drag dricka ur den berusande bägaren och han såg på Saida, der hon stod såsom fastfjettrad af osynliga band, utan att våga möta hans blickar, hälft omedvetet lekande med hans trogne hund. Nej Saida sade han jag måste bort; du skulle eljest kanske anse mig för feg och omannlig, och jag vill icke, att minnet af mig skall ha sådana skuggsidor. Kanske var det äfven barnsligt af mig att göra detta tak, denna granriskoja, men ... Saida tycker dock icke så; ty jag byggde det, styrd af hoppet, för Saidas nöje. Och hvilken likhet; hoppet byggde åt mig en vacker byggnad, men hade icke vilja och styrka att fullborda henne; denna byggnad gjorde jag åt Saida; äfven den blir aldrig färdig, ty jag kan det ej mera. Mitt öde förstörde i grunden hoppets byggnad ... måhända förstör en storm snart denna granrisbyggnad; sjelf vill jag det icke ... om ej Saida så bjuder. O nej svarade Saida denna hydda är mig ett bevis, huru kär jag var dig och ditt minne blir mig då allt kärare. Lär den du älskar att hålla af denna enkla koja! Den skall för oss blifva ett vänskapens heliga hermitage. Och när tiden, som förstör allt, blekt denna gröna barr och efterhand upplöst dessa vidjor, skall minnet af dig dock icke blekna och dess fogningar icke förmultna. Och nu Saida, är allt redo och intet återstår. Lefväl! Han utsträckte handen till afsked och hon tryckte den trofast.
Månadsoch qvartals-förslagerna angifva i öfrigt följande numerära förhållanden i afseende på arméens sjukdomsförhållande: Tredje qvartals-förslaget upptager 2,000 sjuke Fjerde » » 4,217 » Januari månads förslag » 4,621 » Februari » » » 4,341 » Mars » » » 4,645 » April » » » 3,921 » Maj » » » 3,956 » upptogs de friskes antal för hela arméen till 13,412 och vakansernes 1741. » 1742. » månadsförslaget 1 det sistnämnde till 5,310. Af de 25,000 man, som i detta krig användes, återstodo efter ett års förlopp endast 3,000 man i stridbart skick. Kavalleriet, som vid kapitulationen den 19 Augusti 1742 befanns hafva sammansmält till 1,200 man, hemgick landvägen öfver Torneå, och utgjorde vid hemkomsten 100 man. De Svenska infanteri-regementena öfverfördes sjövägen till fäderneslandet. Trångt hoppackade, uppehöllos de fem veckor af motvind, derunder nära hälften uppgifves hafva blifvit bortryckt af sjukdomar. Med undantag af slaget vid Willmanstrand egde under detta krig ingen allvarlig sammanträlTning med fienden rum. Sextusen man infanteri och 450 dragoner gingo visserligen i November 1741 öfver ryska gränsen, men förstördes utan svärdsslag af sjukdomar, så att knappt mera än hälften återkom. Efter 15 års fred fick Sverige åter krig, då 20,000 man i Juni och Juli månader 1757 öfverfördes till Pommern. Redan i September hade vid Westgöta-Dals regemente hälften af manskapet jemte alla fältskärerne insjuknat. Efter ett fälttåg af 2 månader återvände arméen i sina kantonerings-qvarter; och en månad derefter var hvar 7:de man af hela arméen sjuk; den 31 Mars hvar 4:de, den 30 April hvar 3:dje.
Förslaget antogs, med en så lydande förändrad redaktion af första perioden: ”Lönereglering inom hvarje stift verkställes länsvis af en Nämnd, hvars Ordförande Kongl. Maj:t, på förslag af Landshöfding, täckes förordna, och till hvilken Dom-kapitlet och Länets ■Hushållnings-sällskap, sä länge ingen Läns-represenlation finnes, men, i sådant fäll. denna ega att inom eller utom sig utse hvardera en Ledamot.” 5:te och 6:le punkterna. Betänkandet godkändes. Tule punkten. Första momentet antogs, så lydande: "Ali tionde, väre sig bertia!,- smörfiskeller qvicktionde, utbytes emot bestämda afgifter för en tid af femtio år ifrån den i allmänhet stadgade afträdestid, sorn inträ/far näst efter fastställelsedagen. oansedt tillämpning af regleringen ej genast kan borja ” Andra momentet Utskottets förslag gillades. Prot.-Utdrag den 21 April 1860. 557 H:de punkten. Förslaget gillades, med förändring af orden: Kan upphöra, lill dessa ord: ovilkorligen upphörer. 9:de, 10:de, 1l:le, och 12:te punkterna. Betänkandet bifölls. Och Utskottets hemställande!], pag. 45, 46. och 47. gillades. Frän Heder v. Bonde-Ständel. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Betan konden. N:o 60, i anledning af väckt motion om förändring i uppbördssätt^ af indelta räntor anslagna till militära tjenstemän. som bifölls; samt N:o 61, i anledning af dels Kongl. Maj:ls nådiga Proposition angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning, dels i äm net väckta motioner. som godkändes till alla dess delar, med det undanlag alt orden: ”och Biskop” skulle ur 4:de punkten utgå. S. 1).
Om man ej vill slå en mångfald af kopparmynt , sorn vi nu hafva och Banko-Utsk. föreslår att ytterligare tillöka, hvilken mångfald af kopparmynt är ganska besvärlig i den allmänna rörelsen, så bör man i st. f. de af Ulsk. föreslagna stora koppar mynten slå s. k. ”monnaies de billon”, som är ett med koppar, eller annan oädel metall, starkare uppblandadt silfver mynt, som är ett ganska beqvämt skiljemynt, och på allmänhetens beqvämlighet bör man väl häruti hafva afseende, ty det vore oförsvarligt, ja rent af oförnuftigt att sådant underlåta; och så borde så väl dessa silfver-billons, hvilka böra gifvas någon mindre silfverhult än dess motsvarighet i det egentliga silfvermyntet, men värdet ersatt i alhagen, som kopparmyntet vara egentligen grundade på räkneenheten eller sedel-r:drn och kunna jemväl vara det på decimalsystemet. Genom tillsats af något mer koppar än i det vanliga Den 4 Mars e. m. 53 och egentliga silfverraynlet, får man dessa silfverbillons större, hvarigenom allmänheten icke blifver så utsatt för förluster genom deras borttappande. Den nuvar. 12-sk:n är redan obeqväm såsom ganska liten, och borde icke så vara; ty när man slår mynt, som närma sig till skiljemyntet, bör man tillse att man gör dem för allmänheten beqväma, synnerligen när förändringar äro i fråga, då man utan all olägenhet det göra kan. Hvad Frih.
Administrationer låter upprätta summariske öfverslag på allt det kläde m. m. sorn i före - 444 Siats-Utskottets Betänkanden. nämnde tvänne afseendcn årligen erfordras, skall Kongl. Maj:t kunna med tillförsigt påräkna, att, såvidt FabriksSocieteterna i tid erhålla underrättelser om dessa klädes-partiers oell persedlars erforderlighet, leveransen deraf ingalunda kommer att på sagde terminer slå felt. Åtminstone skola nu redan Svenska Fabrikerna årligen kunna leverera 60 till 70 tusen alnar Commiss-kläden, hvilket qvantum jemnväl lärer kunna ökas, så snart Fabriks-Idkare blifva försäkrade, om en jemn och säker afsättning. Denna tanke har jag jemnväl, såsom Ekonomi - Utskottets Ledamot, inom Utskottet yttrat; men beklagligtvis liar Svenska klädes-tillverkningen icke af Utskottet funnits af det värde, att mitt anförande förtjenat någorn uppmärksamhet. Det har icke varit min afsigt, att anmäla något klander emot förvaltningen och fördelningen tills dato af Manufactur-fondens tillgångar; men jag önskade blott, att för en framtid i synnerhet måtte undvikas tilldelandet af större stående Lån åt sådana Inrättningar, hvilka vid •berörde Fonds primitiva grundläggande icke varit afgedde, till låns erhållande ur densamma. Stats-Utskottets Betänkanden. 445 Sluteligen kan jag icke undgå ännu en gång nämna, att ingen som känner sanna förhållandet och vet att bedöma följderna af en lössläppt oinskränkt införsel utaf Utländska Fabrikanter, någonsin antager det af både Utskott och Riksstånd beständigt upprepade påstående, att den höga tullafgiften skall skydda Svenska Fabrikerna från en farlig concurence af Utländska tillverkare. Inga resonementer kunna i min öfvertygelse rättfärdiga ett beslut, hvarigenom blott Utlänningen skall riktas och den inhemska industrien förqväfvas.