Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån på orörlig pant oell på längre terminer, äfvensom för nya Fastighetslåns ingifvande , beslöt Bonde - Ståndet att nu uppskjuta , för att vidare företagas i sammanhang med de serskilda frågorna om nya fonder för utlå* ning fran Banken emot pant af fastigheter ; 4:0 att, sedan 87,696 Rldr blifvit i afräkning på först inflytande halfva afbeta Iningen på de äldre odlingslanen , i likstämmigmighet med 1828 års Författning, till Lånetökanderne utgifna, allt hvad vidare, från och med år lösy, är disponibelt å halfva belopp Prof. Utdrag den 11 Januarii 1830. 4> pet af Capitalafbetalningarne pä Odlingslån intill dess summan , enligt Bancoreglementet af år i825, hunnit nedsättas till 3oo,ooo B.dr, samt sedermera alla härå inflytande Capitalafbetalningar, hvilka till det minsta kunna antagas utgöra från lö till 35,000 R:dr om året, må åter utgå såsom Lån, hufvudsakligen till hjelp och understöd åt personer, hvilka, i följd af Skiftes-Författningarne, nödsakas att från byar och hemman göra utflyttningar och inrätta nya bostader, och för öfrigt till andra Odlingslån, der tillgången så skulle medgifva; 5:0 att räntan å Odlingslån må beräknas, hädanefter såsom hittills, endast till två procent årligen ; Gro att Banken må tillåtas upptaga lån', dels mot Obligationer , hvilka böra ställas å högst tre procents ränta, efter Banco-Fullmägtiges bepröfvande , och minst två månaders ömsesidig uppsägning, samt med förbehåll , att räntan upphör ä förfallodagen , dels uppå så kallad afskrifningsräkning emot högst två procents ränta , och återbetalningsskyldighet vid anfordran , eller, såsom det vanligen kallas, a vista; 7:0 att, af den bestämda upplåningssummans hela belopp Tte millioner Ridt 44* Prot'.
Toges vidare i betraktande att staden, på de sednaste 5 åren, för undervisningsverket bekostat folkskolans fördelande i en afdelning för gossar och en för flickor, hvilka sistnämnda undervisades af dertill antagen, lönad och kosthållen lärarinna, uppförande af lärooch bostadshus för en slöjdskola, hvars årliga utgiftsstat uppginge till mer än 1,200 R:dr, samt allönande tills vidare af elementarläroverkets 5:dje och 4:de lärare, med hittills sammanskjutna närmare 4,000 R:dr; så ansåg motionären kunna medgifväs, att en Stats-Utskottets Utlåtande IS:o 139. (Fortsättning.) 23 för elementarläroverkets bättre ordnande ytterligare åsamkad skuld af 50,000 R:dr, skulle, i en eller annan form, allt för hård t trycka, om icke alldeles nedtrycka staden, i fall ej Rikets Ständer välvilligt beredde staden tillfälle alt få ofvannämnda gäld, på möjligen billigaste vilkor, så ställd, att jemväl stadens nuvarande innevånares efterkommande finge draga en tillständig del af den börda, som tillkommit i beräkning på frukter, som till betydligaste delen komme att af dem och landet skördas. Ehuru visseriigen de stora uppoffringar staden Norrtelje gjort i och för underdervisnings-väsendets befordran förtjena allt erkännande, har Utskottet ej ansett sig deraf kunna hemta anledning att förorda det begärda låneunderstödet. Att bevilja understöd åt kommuner till lättnad i ådragna kostnader för företag, hvilkas behöflighet icke på förhand blifvit af Rikets Ständer pröfvad, vore att inträda på en betänklig väg, betungande för det allmänna och vådlig för kommunerna, hvilka lätteligen derigenom skulle kunna förledas att, i förhoppning af Rikets Ständers framtida mellankomst, inlåta sig i företag, öfverstigande deras krafter, förhoppningar, som af lätt insedda skäl förr eller sednare måste blifva svikna. Af denna anledning hemställer Utskottet, att förevarande framställning ej må af Rikets Ständer bifallas. 114:o.
Han har dock förklarat, alt Bruksegarnes Hypotheks-förening åstadkommit ökadt värde för bruken, och Skånska Hypotheks-föreningen möjligen för Skåne, men icke de öfriga Hypotheks-föreningarne i deras provinser. Jag förstår ej att icke samma orsak skall hafva samma verkningar. Hvarföre skulle Bruksegarnes Hypotheks-förening åstadkommit förhöjning af brukens värde i allmänhet, om icke derigenom att Bruken updrifvits till högre produktion, och samma förhållande måste kunna tillämpas på jordbruket. Det erkännes ju vara så i Skåne? Min erfarenhet är i sanning den, alt egendomarne i den del af Sverige, som Smålands Hypotheks-förening omfattar, hafva verkeligen vunnit betydligt i värde, nemi. de, som ingått i Föreningen, och derigenom fått sin skuld på amortering. Jag ber att med några ord få uptaga Hr Bosenblads förslag. Han har i öfverensstämmelse med hvad en reservant yrkat, föreslagit att Bankens fastighets-belåning skulle öfverflyttas til Hypolheks-föreningarne, såsom ett vilkor för lueditivens erhållande. Jag skall upriktigt förklara, att såsom Direktör i en Hypotheksförening, skulle jag anse mig föga böjd att ingå på sådana vilkor, ehuru jag såsom representant icke kan neka för alt, om det ändamålsenligaste sältet, som vore att öfverflytta hela fastighets-belåningen från Banken lill en central-förening, icke kan vinnas, skulle det visserligen vara ändamålsenligare, att öfverflytta fastig* liets-belåningen till Hypotheks-föreningarne, hvilkas ändamål är att belåna jorden, än att bibehålla denna utlåning för Bankens räkning, men, jag uprepar det än en gång, jag anser mig såsom Direktör ingalunda benägen för förslaget och visst icke tacksam för de vilkor, som här erbjudas. Jag ber att få fästa upmärksamheten på ett gagn, som Hypotheks-föreningarne medföra, och som i någon mån motverka följderna af en sak, hvaröfver många af Eder, Mine Hrr, varit missnöjda. Den lika arfsrätten har onekligen haft till följd att det blir svårare för våra arfvingar, än det varit för oss att behålla jorden ostyckad.
Deraf inhemtas, att sedan jorden blifvit uppgräfd långs största delen af byggnaden från hufvudtrappan till sydvestra hörnet och pålgrunden derigenom blottats, det visat sig att pålgrunden uppskjuter öfver vattenytan och blifvit betydligt skadad afröta särdeles hammarbanden, hvilka deraf äro nästan genomträngda, äfvensom stenar i grundmurarne befunnnits lösa; och ehuru ej hela grunden blifvit blottad hafva likväl besigtningsmännen icke funnit skäl att antaga ett annat förhållande med grunden under den öfriga delen af byggnaden än under den redan undersökta; hvarföre de ansett vidare gräfning endast medföra onödig kostnad. Deras gemensamma åsigt har således varit, att Riddarhusbyggnaden icke kan hafva bestånd med en grund så skadad som den ifrågavarande, hvilken förr eller sednare måste förorsaka sättningar som bryta sammanhanget i murarne, hvarföre det ansetts nödigt att felen ofördröjligen afhjelpas. Beträffande sättet härför hafva besigtningsmännen varit af den mening, att hammarbanden borde borttagas och pålarne afsågas så djupt under Ingsta vattenytan som beqvämligen ske kan, samt ny mur på de afsågade påländarne läggas under de gamla grundmurarne. Frenne af besigtningsmännen hafva ansett några nya hammarband icke böra påläggas, utan jorden emellan och omkring påländarne väl tillstampas med stenskärf och derofvanpå muras med stora stenblock, helst ett dubbelt lager af kalkstenshällar; hvaremot en af dem* varit af den mening, att nya hammarband böra påläggas, så vida ej grofva gråstensblock användas till bottenlager, tiiutligen hafva besigtningsmännen yttrat, att de ansåge det icke medföra någon våda om grundmurarne långs efter undermuras, till halfva bredden utifrån och den andra hälften inifrån; dock med iakttagande af nödiga förband; och behöfde ej eller bredden af undermurningen sträcka sig mer än obetydligt utöfver bredden på de ofvanpå stående ytteroch mellanmurarne i huset. 4 R i (1 d arh ns-Utsk o tte t s Utlåtande N:o 15. Vidare liar
Borgare-Ståndet blifvit till Expeditions-Utskottets Utlåtande remitterad Herr Löfvenii Motion, att förteckning öfver de sedan Riksdagens början af Kongl. Maj:t meddelade Nådiga Propositioner samt inom Riks-Slånden väckte Motioner måtte af Expeditions-Utskottet upprättas, samt, med uppgift, till hvilka Utskott Remisser ExpeditionsUtskottett Utlåtande, N:o 13. 3l derå skett, till trycket skyndsamligen befordras, för att tili hvarje Ledamot inom Riks-Stånden utdelas; så får Utskottet dervid vördsamt anföra: att, då sådane förteckningar icke annorlunda än genom erhållande af behörige uppgifter från de respective Riks-Ståndens eller samtlige Utskottens Cancellier skulle af Expeditions-Utskottet kunna till vägabringas, den upplysning alltså, som deraf åsyftas, så vidt den föreslagna förteckningen endast skulle upptaga Rubriker på Målen, synes utan sådan åtgärd kunna af hvarje Stånds Diarium, äfvensom af Publicisters i Tidningarne skyndsamt lemnade uppgifter i dessä ämnen, med lika lätthet inhemtas; hvaremot, och derest en förteckning skulle upprättas, som med någon fullständighet upptoge innehållet utaf Kongl Maj:ts aflåtne Nådiga Propositioner samt inom Riks-Stånden väckte Motioner, sådant skulle från Expeditions-Utskottets i Riksdags-Ordningen föreskrifne arbeten medtaga mera tid, och, i anseende till sådan Eörtecknings vidlyftighet, af anslaget för Riksdagskoslnaderne för tryckningen erfordra större utgifter, än som, vid ofvan anförde förhållande, skulle af ändamålet motsvaras; af hvilka skäl Utskottet alltså hos Rikets Högloft. Ständer icke kan tillstyrka bifall å ifrågavarande Motion.
Hvad brännvins-skattens utgörande angår, får jag, enär jag anser det vara overkstälIbart att borttaga de mindre brännvinspannorna, föreslå såsom alternativ 1:0 förhöjd skatt endast på brännvinspannorna, eller ock 2:0 afgift på hvarje tillverkad kanna brännvin, utan skatt på bränn vins-redskapen; och bör i sednare fallet en tariff uppställas, som upptar hvad man anser (hellre lunder än öfver) kunna tillverkas med hvarje brännvinspanna efter kannerymden från den minsta till den högsta, och hvilken vid debiteringen och brännvinsskattens utgörande iakttages. Den erfarenhet, man äger ej allenast sedan förflutna tider, utan,j ty värr, äfven genom nyare tiders brännvinsförbud, kan ej annat än bjuda varsamhet vid afgorandet af ett ämne, som är så ingripande i hvarje enskild jordbrukares hushållning som det förevarande, och hvilket så ofta föranled t öfverträdelser af lagbud, mångfaldiga rättegångar, menederi och lagbrott af olika beskaffenhet. Hr Rothlieb, tilläde muntligen: Jag anhåller, att detta anförande måtte få åtfölja Frih. Boyes motion till Bevilln.- Utsk., samt att mig må tillåtas att framdeles till samma Utskott afgifva förslag till tariff för beskattningen. Gr. Lewenhaupt, Patrik, anförde skriftligen: Med anledning af den af Frih. Boye väckta motion, rörande i H. 12 9<> Den 10 Februari i f. m. förändrade stadganden i Förordningen om brännvinsbränningen, deruti föieslås flera ändringar, hvilkas användande utan tvifvel skulle medföra både ändamålsenliga och lyckliga resultater, anhåller jag att i detta vigtiga ämne äfven få yttra mina tankar, grundade på någon egen erfarenhet.
Det medgifves gerna, att vildmenniskan lill sin kropp är starkare, och mera härdad, än den hyfsade. Deraf följer likväl icke, att han lefver längre. Vildmenniskans lifstid är i allmänhet kort. Det medgifves gerna, att förfining i njutning medför förfining i seder och lefnadssätt; men deraf följer icke, att Invånarne derigenom bereda sin politiska undergång. Må man icke framdraga till bevis, att Hannibals ar - Beil’, och Ekon. Utsk. Ettänhanclcn. 433 nies såg sin ära begrafven i Kapuas vällust. Ty denna njutning kom för tidigt, och hade det stora felet, att vars ett krigsbyte — ickä sjelfförvärfvad — icke förtjenad eller beredd genom mödan. Glommen icke, att Scipio med samma Romare., som gatt långt framom sina bender i lifvets njutning, besegrade Carthago. Menniskans lefnadsålder är nu för tiden i lika förhållande som i Davids tid, då den sträckte sig till 70, högst 80 år. Om vi försvagas eller förvekligas af finare njutningar, så dela våra grannar samma öde. Och vi komma alltid genom vårt Nationella lynne, att stå på samma punct, när vi mäta oss med dem. Om några obetänksamma ilösare förstöra sig, hvad har Staten att befatta sig dermed; som heldre bör afse, att dårens penningar spridas bland idoga och kloka medborgare. ” ”Sålunda granskadt, hvad som skulle föranleda till ett förbud mot öfverflöd och Lur, villja vi öfverse, hvad som talar deremot. 1:0 Sedan en menniska vant sig vid en hop njutningar från barndomen, är det icke så förenligt med dess natur att förbjuda sig dem. Kaffe, Socker, Tobak, vissa spirituosa drycker, en finare drägt, ett commodare åkdon m. in. äro saker, sorn de flesta ej hafva styrka alt aflägga. Just detta skall alltid vålla Förbudets jemna öfverträdande: oell Lagstiftaren har ingen ting värre att frukta. Den store allsmägtige Lagstiftaren eftergifver sjelf för menskliga hjertats böjelser.
Lager - I)en 16 Maj f. m. 163 bjelke och Hr von Koch bifall till lista morn. och återremiss af det andra; samt af Frih. Tersmeden och Hr Hjärne återremiss af hela §:n. Sedan Hr Reutersvärd förklarat, det han afstode från sitt yrkande å bifall till §:n i dess helhet, och förenade sig med Gr. Lagerbjelke, samt H. Exc. tillkännagifvit, att, till följd af de gjorda yrkanderne, särskilda proposir komme att framställas å lista och 2:dra morn., gjordes först propos. å bifall till lista morn., dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på återremiss af samma morn., då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Upplästes och godkändes följande voteris-propos.: *>Den som bifaller lista mom. af 30 §in uti BevillmsUtskits förslag till BevillmsStadga, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde morn., på grund af deremot gjorda anmir, till Utskit återremitteradt.” Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja—20. Härefter framställdes propos. på återremiss af 2:dra momit i 30:de §:n och besvarades med ja. § Slör. Hamilton, Malcolm Walter:
Att alla Ståndspersoner , sorn erhållit Undsättnings-Spannmål och densamma ej betalt vid nu instundande första Uppbördsstämma, icke vidare måtte undfå något anstånd, utan anses skyldige att sine skulder vid äfventyr af utmätning, genast liqvidera: och att de Undsättnings-tagare af Allmogen, hvilka vid nyssnämnde termin ej äro i stånd, att gälda sine då till betalning förfallne skulder, måtte, på sätt Eders Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den 22 sistl. April behagat för Gefleborgs Län förordna, icke erhålla någon förlängd credit, hvarom i sådant fall Kungörelser från Vederbörande Eders Kongl. Maj:ts Befallningsliåfvanden torde böra utgå, på det Undsättnings-tagarne genom sådan alfvarlig anmaning må se sig nödsakade, att använda ali omtanka till sine skulders betalande; dock Revisorers Berättelse. 901 att <let må varda Eders Kongl. Majrts Befallningshafvanden medgifvet, att vid de tillfällen, då någon Undsättningstagare genom en forcerad inbetalning möjeiigen skulle råka i obestånd, indrifningen då inställa och anstånd emot fortfarande säkerhet bevilja; Direction förmodar, att, då denna i underdånighet föreslagne åtgärd allmänt vidtages, den samma. skall hafva sådan påföljd, som står att förena med nödvändigheten för MagazinsInrättningen att inbekomma sine utestående fordringar, utan det äfventyr, som en på tiden utdragen betalning gemenligen medför, och det billiga afseende, som hafvas bör å de Undsättningstagare, hvilkas torftiga belägenhet påkallar en mildare behandling. Så vida Eders Kgl. Maj:t finnér denna Directions hemställan förtjena afseende , torde Eders Kgl. Majrt i Nåder täckas tillåta Directionen att i ämnet få meddela Eders Kgl. Majrts Befallningsliafvanden nödige föreskrifter, och att, sedan
För att genom tillverkning af pottaska, terpentin, harts, tjära, m. m., bereda allmogen tillfälle till ökade biförtjenster, har förre Apothekaren Kantzow, på Statens bekostnad, vissa tider af året, fiån medlet af år 1841 till och med 1843 års slut, gått allmogen tillhanda med upplysningar och undervisning om sättet för dessa effekters tjenligaste beredning; men då de dermed anställde försök, oaktadt de besök, han för sådant ändamål i alla socknar af länet verkställt, icke allestädes aflupit efter önskan och förhoppning, är det ännu blott på ett och annat ställe håg och förtroende till dessa, i orten nya näringsfång kunna anses hafva blifvit väckte. Handel å landet, som det vore önskligt att se inskränkt till spannenriål, viktualier och inhemska slöjdealsler, har på de flesta ställen visat en skadlig verkan, då den, genom tillhandahållandet af en alltför öfverflödig tillgång på bränvin samt andra, för allmogen åtminstone af gammalt okända 12 och till större delen obehöflige varor, hos mången obetänksam skapat onödiga samt förstörande begärelser och behof. Såsom icke vidare behöflige kunde de i Länet ännu bibehållne tvenne landtmarknader, utan afsaknad, äfven upphöra. Af bergverksprodukterne föras större delen till Westerås och endast mindre partier till Gefle och Söderhamn, äfvensom genom Wermland lill Götheborg. Den för orten skadliga handel, som med obehöfliga varor öfvas af gårdfarihandlande och handelsbetjenter från Ulricehamn och Borås, utvidgas årligen, och blifver än mera förderflig genom de missbruk af deras rättigheter, hvilka en del bland dem desto heldre kunna sig tillåta, som flere utaf dessa personer ofta nog icke kunna i uppgifne hemorten träffas af lagens och allmänna ordningens handhafvare, för att befordras tili ansvar för lagöfverträdelse.
Då ett sådant medel år att tillgå, vet jag ej hvartill en allmän undersökning skulle tjena. På denna grund tillstyrker jag ock att betänkandet må bifallas, Grefve von Råfen, Axel; Såsom Ledamot af OeconomieUtskottet, delar jag helt och hållet deras tanka, som ansett motionen vara riktad endast emot Carlskrona Stad. Eljest år jag vål öfvertygad, att, om en allmän undersökning, på sått begårdt blifvit, anställdes, möjeligen mångå missbruk skulle upptäckas; men då en sådan undersökning icke blif, vit af motionairen ifrågastålld, och OeconomieUtskottet icke kunde besvara annat ån den enskilda motionen, tror jag någon återremiss af Betänkandet icke böra äga rum. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag har icke läst vice Talmannen Jon Jonsons motion. Jag känner ej mer af dess innehåll ån hvad ingressen till Utskottets eget utlåtande upptager; men jag finner deraf ingalunda, som jag hår hört sågas, att motionen skulle afse ett blott enskilt fall. Den år åtminstone af sjelfva Utskottet erkänd och behandlad som en fråga af helt och 788 Den 5o Maji e, rn. hållit allmän natur. Och den Utskottets Ledamot, som sig mot Utskottet reserverat, RiksdagsFullmågtigen Olof Månson, har i de måst heståmda ordalag yrkat undersökning till utrönande hvilka Städer åga rätt att taxera de Fartyg som icke anlöpa deras hamnar. Jag instämmer desto hellre med Riksdags-Fullmågtigen i denna önskan, som det för menniskors ögon ser högst besynnerligt ut med vissa Ståders så kallade rättighet, att uppbära afgifter af Båtar, hvilka segla så långt ifrån den Stad som inkomsten tillgodonjuter , att Skepparen icke en gång ser, än mindre anlöper, densamma. Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet oell Adeln ansåg OecojiomieUtskottens ifrågavarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades starka Ja, jemte några Nej.
Så slutar man fred, stiftar lagar, antager statsförfattningar, allt för everldliga tider. Men med denna evighet kan väl i politiskt hänseende ej förstås något annat, än tills förändrade förhållanden göra ett krig nödvändigt, tilldess förändrade seder och stigande upplysning påkalla en omarbetning af lagarna <Stc. Det ligger i tingens natur, att förändringar och förbättringar mäste följa med tiden, om man ej vill sluta med att utgöra en Grönländare-coloni midt ibland civiliserade nationer. Jag kan således ej dela den åsigt, alt de tillgångar, som indelningsverket alstrat, äro indelta Armefens egendom. Enväldiga Konungar kunna bortskänka dylika rättigheter, hvilkas begagnande kan vara lika länge med sjelfva enväldet; men i en constilutionel stat tror jag ej, att de kunna lemnäs för everldliga tider åt någon viss class i samhället: det vore att godkänna skråförfattningar, att bilda stater i staten. Men å andra sidan är det deremot billigt, att då, såsom jag tager för gifvet, öfverskott framdeles uppkommer i den samfällda fonden, detta öfverskott får tillgodokomma indelta Armeens befäl i form af lönetillökning. Att IL St. skulle vilja, under förevändning att tillvägabringa ordning och system i Jöningssättet, indraga mililärbefälets löner till Statsverket, blott för att kunna framdeles använda dem till andra ändamål, är ett inkast, som jag icke väntat. Hvad sådana farhågor för framtiden beträffar, hemta de deras värde såsom skäl af hvarje individs mer eller mindre Jifliga inbillningskraft. Mot dem finnes intet factum att framställa; ty hvad i framliden skall hända, derom tror jag, mina Herrar! alt vi här öfverlägga förgäfves. Jag befarar dock ej detsamma som den värde talaren; ty jag hyser åtminstone det förtroende till kommande il. St., att de inse, huruledes Nationens sjelfständighet och oberoende till en del beror af Arméens duglighet, och att de således icke inskränka lönerna, utan, då deras tillräcklighet är ett nödvändigt vilkor för Annexens tjenstbarhet, snarare skola öka dem, om det behöfves och tillgångar dertill finnas i den dertill anvisade fonden.
Maj:t, som funnit enda utvägen alt förekomma detta menliga förhållande, vara att framflytta bevärings-åldern, har i ämnet hört åtskillige civileoch militära embets-myndigheter, hvilka jemväl tillstyrkt vidtagande af denna utväg; såsom skäl hvarför Sundhets-Kollegium anfört, alt alltsedan läkare-rapporter om bevärings-manskapets besiglningar börjat till Kollegium ingå, i dessa rapporter esomoftast anmärkts, hurusom det nästan öfverallt i Riket visat sig, att ynglingar vid fyllda tjugu år, hvarken nog allmänt uppnått det för bevärings-manskapet föreskrifna längdmått eller ega den kroppsstyrka, som erfordras, för att anses vapenföra. Reträffande tiden för en sådan framflyttning, hade åtskillige Landsböfdingar och Regements-Chefer tillstyrkt 2 år; och ehuru detta från ren militärisk synpunkt betraktadl och med afseende på behofvet af hela krigsmaktens fulla tjenstbarhet vore fördelaktigast, ville Kongl. Maj:t likväl, då en så långt utsträckt förändring måhända skulle Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1. 3 allt för mycket störande ingripa i landets bestående ekonomiska förhållanden och folkets vanor, nu endast föreslå denna framflyttning till ett år.