Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tätt bredvid stod en snöhvit gångare, fullt sadlad och rustad, och skrapade berget med silfver-skorna, och tuggade betslet, så att skummet stänkte ända ned på marken. Vilde mannen sade: »skynda dig nu och kläd på dig, och rid bort och försök din lycka! Medan så vill jag valla dina oxar.» Ja, detta lät prinsen inte säga sig två gånger, utan klädde sig med stor skyndsamhet i både hjelm och harnesk, spände sporrar på fot, band svärd vid sida, och kände sig så lätt i silfver-rustningen som en fogel i luften. Derefter sprang han upp i sadeln så det klang i hvar sölja, gaf hästen tyglarne, och red hasteligen fram åt glas-berget. Prinsessans friare skulle just nu lykta sin lek, och hade ingendera vunnit priset, ehuru de alla gjort väl besked för sig. Som de nu stodo och öfverlade, och tänkte att lyckan månde bli dem bättre nästa gång, fingo de plötsligen se hvarest en ungersvenn kom ridandes fram utur skogs-brynet, och for rätt emot berget. Han var allt klädd i silfver ifrån topp till tå, med hjelm på hufvudet, sköld på arm och svärd i bälte, och skickade sig så ridderligt i sadeln, att båldare ungersvenn väl aldrig stod att få se. Straxt vände alla sina ögon på honom, och kände nu igen att det var samma kämpe som förra gången. Men prinsen gaf dem inte mycken tid att undra; ty han hade icke så snart kommit fram på slätten, som han lyfte sig i stig-byglarne, sporrade sin häst, och tände af som en eld rätt uppföre branta berget. Likväl red han icke ända upp, utan när han kom öfverst på berg-kammen, helsade han prinsessan med stor höfviskhet, kastade plötsligt om sin gångare, och red tillbaka utför berget så det glimmade om häst-skorna. Derefter försvann han i skogen, såsom stormen far. Nu kan man tänka att der blef än mer uppståndelse än förra gången, och ingen var som icke undrade på den främmande kämpen.
gifvan, gor det sedan for hvarje glng allt liittare, blir sminingoln van darviil och kan slutligen ej tankc pi % att existera ntan gifvor. Man bor viil gifva och gifva rikligt, om man tror sig darnled knnna vctrnktigt gagna nAgon, men .man l~ijr hefva den verlrliga viil, vilja for en ocb lzvar, httr elandig Ilan Ein mA vara, att man ej diirfor att det ar s&amp;, pl ?igsamt att saga nej eller for att endast afhjalpa ogonbliclrets bellof, gor honoln till tiggare. Att frysa och sviilta a r viil svbrt - vi lyckliga veta ej hw. svbrt, det tir sant - men det ar nog iindi ej det varsta. Det 3i.r viirre att tun for tun1. forlora 1;; anslau af sitt. rniinniskovarde, att kiinna sig blifvn parasit och ej se nlgon rn6jlighet att n5gonsin. blifra annizt, och det &amp; Ikanske varst af allt, for i~ldividen sivSi.1 som for sainh8llet, om detto ej k k n s son1 en fijrnedring. Den oberoeadets liii~1~1~2, S O I ~ iirr ett fritt folks hiirligaste skatt, den biir man vdrda sBsom sldnn iifven for judividen, ty den a r den mbktigaste clriffjiideni till kraftig handling, och den forutan blir lifvet tnngt. Det %r ej nog att ~i2ja en medmiinniska vL1 p B ett lamt, sjiilfviskt siitt, med en oreflelrterad kausla; forstgndet mfiste iifven tngas riled i riidslaget. Man m8ste vara villig cttt ofha tid, nlodtl och omtadre s8vd som peagar, om man slrall h j ~ l p a riitt.
Vidkommande åter nedsattningen i det medgifna remedium af ostämpladt Tackjern från io lill 6 procent, har Hr Cron ansett billigheten fordra bibehållande af den fri het, som härutinnan förut varit tillåten, och Jan Eric Janssonj från Wermlands Län , yrkat en ytterligare utsträckning deraf, så att j.‘del, eller åtminstone |:del, finge ansvarslöst vara ostämplad. Utskottet anser dock sitt förra tillstyrkande vara på giltiga skäl grundadt. Och då, medelst ordentlig formning och stämplarnas aftryckande på flera ställens om sådant Skulle vara nödigt, ostämpladt Jern till vida mindre än 6 procent lär kunna undvikas ; skulle alltså en större frihet i detta hänseende icke vara annat än en lättad ntväg att bland stämpladt Tackjern af erkänd god beskaffenhet insticka sämre jG Allm. Besv.- och Oec.-Utsk. tJtlåtande Nto 1S0» ostämpladt, till skada för egare af bättre mai msorter samt kunnige och omtänksamme Bergsmän, hvilkas tillverkning derigenom skulle lida till sitt förtroende. Vidare har emot det af Utskottet, på anförda skäl, tillstyrkta borttagande af sista punkten i ofvanberörde i Moments 4 al Kongl. Förordningen den 17 Maji 18 r4» af Pehr Pehrsson från Örebro Län blifvit erinradt, att den deruti medgifna frihet från åtal för Tackjern , hvarå stämpeln genom härdning och sönderstyckning blifvit förstörd, icke skulle kunna upphäfvas, utan att dermed ett svårt och orättvist lidande tillfogades de Bergslags-orter, lör hvilka Pehr Pehrsson är Representant, der det i vissa Hyttor trånga utrymmet skall göra ett annat gjutningssätt omöjligt, än att stöpa liela Utslaget i ett eller färre stora stycken, vid hvilkas härdning och sönderslagning stämpeln icke skall kunna bevaras. Härtill svaras: att, enligt
För ingen ar den ffadlig. Naturliga biliwheken synes sördra lika rätitgheter sör ilka Medborgare under en och samma nulda Regcrcng. Urur detza anledningar är det jom undertecknade Riksdags - Fnllmäglige för största delen af Rstets Sjö, och Stapel-Städer wäga yttra den undcrdämga ö> sson och förtröstan alt af Kongl. Majns Nöd fa emottaga ett förnyadt wedermäle genom rrhällonde af en allmän och oinssränkt Uspoch Nederlags - frider och rättighet för R-kers alla Slö- och Stapel-Städer, > likhet med hrrad Staden Götheborg förut i Näder förundt blifwtt; Och enär denna angelägna jak understödjcs ak Riksens Högloft. Ständer, hwarom det är, som wi ödmiukust enhäiia, wäga wi smickra ost med ett Nådigt bifall frän Thronen Hos Höoädle Herr Dir^cteuren, Riddarkn och Talemannen sanik detta HögtäradStänd anhälle wi till detta ändamål om benägit bifall och förord hos de Höa Respecrive Med - Ständer;, för ott gemensamt hos Hans Majit Konungen fåken i underdänighet rekommendera. M5 det för öfrigt tillätas ost akt anföra några rcftepioner l ämnet, som torde uppisa nyttan i allmänhet af en dylik inrättning och älwen tjena att mota hwarjehanda möjeliga inkast och betänkligheter. Nederlags - friheten animerar Utlänningen att mera talnkt besöka wära Hamnar med stna Skepp och prvducrer » det den befordrar Transito' handem och Den 27 JanuarLt. im sch i synnerhet den sörmänliga Spcculatlons och kommissions rörelsen. Deraf winner Kongl. Mg:t och Kronan si-rr Skepps och andre umgälder.
Emb.-Berältelse för år 1852. 7 — 50 — »Då enligt Lagförslagets 17 § alla itererade stölder skulle medföra förlust af medborgerligt förtroende för alltid, och detta stadgande sammanhänger med den högre straffgrad, som för dessa brott efter lagförslaget uppkommer derigenom, att enkel stiihl redan första gången belägges med ovilkorlig! straffarbete, hvaraf följer, att äfven den enkla stölden vid återfall skulle straffas svårare, än med lägsta graden af straffarbete; bar Lagberedningen, som föreslagit den nedsättning i straffet för enkla stölden, att äfven fängelse kan derå användas, men bibehållit graden af försvårande för återfall, så att straffet för andra resans stöld kan stanna vid lägsta graden af tukthus, funnit sig icke kunna på samma gång tillstyrka ovilkorlig förlust af medborgerligt förtroende, såsom påföljd af all itererad stöld, utan ansett denna påföljd böra inskränkas till de läll, der bestraffningen uppgår öfver lägsta graden af tukthusstraff; och som denna bestämning passar äfven på de öfriga bit hörande brott; så föreslår Lagberedningen, att densamma må ensam begagnas, och följaktligen förlusten af medborgerligt för troende stadgas såsom påföljd i alla de fall, der svårare straff än tukthusstraff i fjerde grad ådömes *). »Förevarande § blir efter nu uppgjorda redaktion den 15:de. »Till slut är stadgandet om snatteri, af det här ofvan motifverade innehåll, tillagdt uti en §, i ordningen den I6:de.» Härefter följer ett så lydande förslag till lagtext: 5r.‘i Méfl/i. (22 Kap. enligt ordningen i L.F.) Om stöld. 1 §• Tager man olofligen hvad annan tillhörer, antingen det är liist gods, eller det från fast egendom genom tillgreppet afsöndras, i uppsåt att sig det tillegna; då skall man för stöld straffas, såsom här nedan sägs. 2 §• Aid straffs mätande för stöld skall, utom öfriga omständigheter, som å straffbarheten inverka, afseende göras å det tillgripnas större eller mindre värde.
Detta blir den säkraste borgen för nationens aktning hos främmande makter. Stockholms slott å Rikssalen den 9 maj 1809. CARL Sveriges Rikes Ständers Beslut. Gjort och samtyckt i Stockholm den 10 maj 1809. Sedan Vi blivit kallade av Herr Carl till ett allmänt riksmöte har Vi, dels genom egen erfarenhet och dels vad vi fått veta här, med livligaste oro och bekymmer inhämtat den vådliga belägenhet landet befinner sig i, både vad gäller inre angelägenheter och förhållande till utrikes makter. Vi har med känslor, som delas av varje rättsinnig medborgare funnit att rikets fredliga ställning till alla utrikes hov och makter blivit av Gustaf IV Adolph, Vår hittills varande konung, förbytt mot flera års krig, som inte varit föranlett av fäderneslandet och som utan svårighet kunnat undvikas. Det har sedan mer än en gång utan uppoffringar kunnat undvikas, men istället fört med sig de mest förstörande följder. Det blomstrande tillståndet landet befann sig i har förbytts mot allmän och enskild nöd. Jordbruket har blivit berövat sina arbetande händer, handeln har avstannat, näringar och rörelser har avtynat och bergverken är försatta i yttersta vanmakt. Rikets tillgångar skövlade, statsverket skuldsatt med flera miljoner riksdaler, tryckande bördor på landets innevånare och en orättmätig beskattning, som går helt över förmåga att betala. Betydliga delar av både den värvade och indelta krigsmakten har gått förlorad och det uppväxande släktet har utan grund av lagarna blivit utkommenderade i krigstjänst. Många har blivit offrade av krigets vanliga öden, men också genom vanvård och brister av alla slag fördärvade. Dessutom har Vi förlorat Sveriges tyska stater och Finland i strider mot överlägsna fiender. Trots tydliga tecken på rikets upplösning, har kungen enständigt vägrat att delta i några fredsförhandlingar. Han har förklarat, att han aldrig vill träffa någon överenskommelse med en makt som har inflytande på landets öde och slutligen gjort ett egenmäktigt försök att tilltvinga sig svenska folkets heliga tillhörighet, Riksens Ständers Bank. Vid övervägande av dessa bedrövliga omständigheter har det blivit Vår plikt att freda och frälsa fäderneslandet. Vi har funnit, att samfundsbandet mellan kungen och undersåtarna, blivit av kungen lossat och Ed och Försäkran till honom bruten.
Vintersädens kraftigt gröna V s &gt; matta sträckte sig i lätta våglinier upp till den smala hvita rand af blommande slånbuskar, som afslutade skogens fina skiftande färgtoner af brunt, ljusgrönt och grått. I den vidsträckta fruktträdgård, som slöt sig in till herrgårdens park, hade krusbärsbuskarna redan fått små blad, och fruktträden åt solsidan stodo med skära blomsterknoppar. Det låg liksom ett återsken af all denna vårglans, friskhet och sprittande Jifslust öfver den unga flicka, som i rastlös ifver skyndade från den ena trädgruppen till den andra, här klappande en trädstam eller sakta och varsamt strykande sin rosiga kind mot en knoppande qvist, der stannande ett ögonblick för att mäta sin egen längd med något ungt träd, innan hon böjde sig ned för att plocka några gula vårblommor vid dess fot. » Syster Dagmar förnyar bekantskapen med gamla vänner. Kom hit till fönstret, Viggo, och se, hur ömt hon betraktar det der äppleträdet! Hon har nog ej, under de tre år hon varit i pensionen, glömt hur skön sommarfrukt det bär. » En ung man i jagtdrägt kom fram till fönstret. » Så lång fröken Dagmar blifvit! » sade han nästan häpen. » Är löjtnanten riktigt säker på, att det är hon? » frågade han med ett skalkaktigt småleende, som förlänade hans fina ansigte ett rent af bedårande drag af ungdomsglädje. Löjtnant Hugo skrattade bjertligt. » Ja, du har ju ej sett henne på många år. Då hon senast vistades här hos faster, var du i utlandet, tror jag? » » Jag har ej sett fröken Dagmar, sedan hon var åtta år, då det hörde till mina göromål eller rättare nöjen att sköta hennes slänggunga samt lära henne att sitta på en häst, utan att hålla djuret i manen. » » Ja, det är sant, du har varit hennes page! Nu får du lära henne rida, innan vi lä hit sommargäster. — Tyst, jag tror hon kommer hit till fönstret! » Viggo, eller som han egentligen hette,. Viktor Vigren, drog sig hastigt till baka, då löjtnanten slog upp fönstret för att helsa god morgon på sin syster.
Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer: l:o om antagande af en nyVexel-lag; gifven Stockholms slott den 22 April 1851; och 2:o angående ändring i vissa delar af föreskrifterna om rättegång i Domkapitel; gifven Stockholms slott den 22 April 1851. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet Kongl. Maj;ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående eftergift af kronans rätt till Danaarf efter vice Länsmannen Peter Lök Röster, till förmon för hans arfvingar; gilven Stockholms slott den 9 Maj 1851. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades: l:o ett af Kontraktsprosten Forssell med anledning af Doktor Sandbergs till samma Utskott remitterade motion om upphäfvande af Kongl, plakatet den 12 Januari 1726, samt öfrige emot sammankomster för andaktsöfningar uti enskilda hus gifna förbud, den 3 dennes afgifvet anförande, tillika med de deraf i Ståndet denna dag föranledda yttranden: och 2:o ett af Biskop Heurlin nu afgifvet yttrande med föranledande af Kongl. Maj:ts till Lag-Utskottet remitterade nådiga proposition, angående ändring i vissa delar af föreskrifterna om rättegång i Domkapitel. 272 Prot.-Utdrag den 14 Maj 1851. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedanstående betänkande och memorialer: N:o 21. i anledning af väckt motion om stiftande af en lag angående serskild Nämnd för bestämmande af skadestånd i hvarjehanda fall, afslogs\ N:o 22, i anledning af återremiss utaf Lag-Utskottets betänkande N:o 9, öfver väckt motion om förändring af det uti 17 kap. IG § Rättegångs-balken föreskrifna formulär till vittnes-ed; lades till handlingarne.
Grunden för vår Constitution är, att Den 3 December f, m, i35 Stats-Råden äro afsatt!ige af Konungen, och Högste Domstolens Ledamöter af Nationen. Men med denne ende Embetsman inträffar, att Konungen icke kan afsätta honom från StatsRåds befattningen , emedan han sitter i Högsta Domstolen, icke heller Nationen utesluta honom från Högste Domstolen, emedan han är Ledamot af Stats-Rådet, så framt han icke begår nå. got brott , för hvilket han lagligen kan afsättas. Jag anhåller, att, sedan Herr Cederschjöld begärt votering, samt Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagifvit, huru han fattat Ståndets svar på den nyss framställde propositionen , voteringen utan uppskof måtte verkställas. Herr Munck af Rosenskjöld : Som jag i Constitutions-Utskottet varit af lika tanka med Herr Cederschjöld , får jag till de af honom anförda skäl endast tillägga , att det är angeläget, att icke öka det redan nog stora antalet af Tjenstemän, som äro amovible, utan ransakning och dom. Herr von Hohenhausen : När Constitutions-Utskottets Ledamöter nu äro så angelägne om votering, lärer förslaget troligen frän Utskottet återkomma likadant nästa sorn denna gången. Jag skall likväl anhålla, att få yrtra min enskildta mening i denna punct. Om det i afseende på de kraftiga föreställning.arne är så högst angeläget, att hafva en Ledamot af Stats-Rådet, som icke är amovibél, vöre allt hjelpt med att förordna ett Justiticc-Råd att sitta der. Nu är Justitiae-Stats-Ministern icke 136 Den 3 December f m. Minister i den bemärkelse man vanligen fäster vid detta ord. Men när det är angeläget, att Justitisemålen äfven hafva en Minister, i afseende pä controllen öfver dessa ärenders föredragning, så vore ock en sådan att önska sig.
E n v ä n gaf h e n n e e x e m p e l v i s e n v a c k e r kaffekopp och h o n b e s v a r a d e gåfv a n m e d följande ord: stack, käraste, för din vänlighet att sända mig den granna koppen, men vet du, nog skall jag småningom göra den till Runebergs, ehuru mitt n a m n står på den, ty att ha något så där enkom för mig, det passar alls ej, går ej ens ihop med mitt vanliga sätt. Marie fnyste ock strax, när jag sade det skulle bli min kopp, och slog knyck på nacken med ett: nåja, om det vore åt professorn, kunde det så vara, och icke ställer hon heller fram den åt mig. D e t är härligt — * Otsäde. v i b ö r a ej fråga. Och n u är det m i n basartid. Farväl. Ung? Vacker? A. &lt;2&lt; Af hvilket, utvaldt som det blir bland tusentals fotografier från Ystad till Haparanda, lämnar en representativ och sällsynt intagande bild af vår tippväxande generation. Då vi slutligen kunna tillägga, att Idun under det senare halfåret genom alla nummer och på alla områden naturligtvis skall sträfva att häfda sin erkända plats som landets förnämsta familjeoch kvinnotidning, våga vi hoppas på trofast stöd af alla gamla vänner och många nyförvärfvade därtill. Verkställ nu alltså omedelbart postprenumeration för det senare halfåret! på det intet afbrott ningens regelbundna rum. Stockholm i juni eller dröjsmål i tidexpedition må äga 1896. Fted. af vikt Idun. * är nu för alla dem, hvilkas prenumeration utgår med juni månad, att genast förnya densamma för det senare halfåret, hvilket kommer att bjuda på saker af synnerligt stort intresse. Af samma skäl är just nu den gynsammaste tidpunkten för alla, hvilka ej förut hållit vårt blad, men hvilka nu önska göra en profprenumeration på vårt lands mest spridda och omtyckta familjetidning, att med kr. 2: 50 omedelbart verkställa abonnement för halfåret juli — december.
I detta afseende äro förslag afgifna, dels af riksdagsfullmäktige Nils Jeppsson, Johan Bergström och Per Pålsson, hvilka åsyfta, att skjulslegan skulle bestämmas vid hvarje ställe lill det belopp, som efter anställande entreprenad-auktion kunde befinnas erforderligt, för att, utan bidrag af den skjutsskyldige eller af staten, bereda skjutsningens öfvertagande af entreprenör, dels af Anders Andersson, Nils Andersson och Magnus Månsson, som afse antingen alt resandes förskaffande, i förening med postoch paket-förslingen, skulle besörjas medelst for\agnsinrättningar, mot bestämd taxa, under vilkor, att staten lemnade erforderliga tillskott, eller-att skjutsningen skulle, under enahanda förbindelse å statens sida, på entreprenad upplåtas; dels ock af Lars Andersson, rörande skjutsningens bestridande utaf gästgifvaren nied. dubbelt antal hästar mot gästgifvarehemmanels mantal, med biträde, der så erfordrades, af dertill villige, närboende hemmansegare, eller af entreprenör i förening med gästgifveriröreisen, under vilkor, att staten lemnade erforderligt tillskott. Uti den fråga, hvaröfver Utskottet nu har att yttra sig, torde två hufvudsakliga omständigheter böra tagas i betraktande, nemligen dels att det lör landets kultur i hvarje hänseende och således jemväl för den skjutsskyldige jordbrukarens egen fördel är af yttersta vigt och nödvändighet, att en ständig och ej alltför n^cket fördyrad kommunikation emellan landets serskilda orter är att med visshet påräkna, dels ock att skjutsningsbesväret utgör en för viss jord gällande grundskatt, hvilken vid åsättande af jordens värde tagits i beräkning och att i följd deraf, ehuru önskligt det är, att upphörandet af detta besvär må kunna efter hand beredas, sådant likväl Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 121. 15 icke bör ske, med mindre det .kan tillyägabfingys utan betydliga uppodlingar på andra skaltskyldiges bekostnad.
Hvad i denna Författning stadgas , må icke lägga hinder för afsöndring, lagfart och besittning för everdelig tid af de mindre jordlotter, som kunna föräras eller inlösas till Kyrkor, Skolor och fromma Stiftelser, likväl under förbehåll, att samma jordlotter, derå endast hus för berörde ändamål och allmänna inrättningar skola kunna uppföras, icke i öfrigt må bebyggas eller äbos under andra, än här ofvan för oskrifne vilkor. Med iakttagande af dessa förändringar och tillägg, hafva Rikets Ständer i öfrigt godkänt, hvad Committerade i detta vigtiga ämne föreslå - io38 Expeditions-Utskottets Forslag till tind. Skrifvelse, N-0 4°8. git, hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet hos E. K. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Juni 1841* Preste-Ståndet den i£ • Borgare-Ståndet den i4 — Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse } i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af handlingar} rörande anskaffande och inredning af annan tjenlig localför H. K. H. Kron-Prinsens Stall-Stat. (Stats-Utsk. Uti. N:o 578.) S. A. K.
Jokan Uenniriz Lylleabori; i anledningen af öfwer, läggningen, rörande Herr Majoren Friherre Jacob Le, 6ersträ>r>s hos Högloft. Ridderssapct och Adeln ingis»? samt till Banco - Utffoliel rcn.ittcrade dstlamcn, tils votering framställt, af följande innehöll: Den som bifaller Cancellie - Utskottets tillstyrkande i afseende pä Baron Lestersiröms Meniorial, skrif? wer Ja; den det ej will skrrfwer Nej; winner Nej, förblifwer äsiven Banco - Utskottet tind dest beflut, att i afgifwande allmänna re, lationen till Riksens Ständer, en s dan berättelse om Realisationen bör inflyta, som Banco-Utskottet förut derom stadgat, ned förklarande, det -Handlingar och protocoller, sä widt de Rcalrsations - planen anga, jämlikt det i Lancellic-Utskottet derom författade sammandrag, icke innefatta hemligheter, sa ati grund deraf, de böra allmän kännedom undandragas. Cancelli! - Ulffokkek hade anlett, ttti Banco-Uts skotletS till afgifwande Mätande döra andragas: Att , de omständigheter röra, de dcn skedde/förändringen af 1800 ärS Ständers fafistälhte Realisations-s)lon, som färenämde till Banco Utskottet remitterade Nicmorialer innehålla, hoS Utskottet till noga öfwerwagande förewarit; och att Utskottet, enligt kieri-protoccllet för h. LL sistl. Junit funnit desamma wara as den beskaffenhet, att Utskottet, jemte anmärkning Den 4 Octobev. Illl Zulkmatttine, destutom trodt sits böra anmäla händelsen inför dest respect.ve Principaler, uti den berättelse, son» till Riksens mr församlade Ständer af Utstottet kommer att afgifwas»
Vid 182.8 års riksdag väcktes af mig motion om inlösen till Staten af säteriocli frälsefriheten. Man lärer icke kunna neka mig riktigheten af min logik, att sedan berörde frihet år 1809 upphörde att vara en ståndsrättighet, som var dess ändar mål; så borde den också försvinna, och följaktligen den jord, som drog fördel af denna frihet, återgå till sin fordna bestämmelse, att draga lika skatt och tunga med den öfriga jordegendomen. Men jag vill nu ej mera vidröra denna sträng, blott erinra om hvad sota tycktes äga allmänna rösten för sig redan år 180g. Det gifves dock sätt, alt utan bryderi och utan någon mannamån gagna det allmänna med det öfverskott, som, efter det extra-stulregleringssumman blifver bestämd, kail vara att disponera. En värd ledamot af BorgareSt. har föreslagit, att detta öfverskott skulle användas till upphörande af hela personella bevillningen. Mitt skäl emot detta förslag är, att som hvar och en person fordrar skydd af Staten; så bör han Den 24 Mars c. m. 323 ock i siii mån bidraga till delta skydd; oell då detta bidrag af den, som icke bar synbar förmögenhet, rörelse, lön till ett belopp af 200 r:dr, samt sådant näringsfång, hvarför inkomslbevillning erlägges, icke utgör mer än 12 sk. mantalspenningar, och, sedan numera personella bevillningen blifvit nedsatt, 24 sk. af mansoell 12 sk. af qvinnsperson, ellea tillsammans 36 sk. af karl och 24 sk. af qvinna ; så synes mig intet skäl att på den vägen använda omförmälda öfverskott. Deremot, och då 2 art. i bevillningsförordn. nr tryckande för all synlig förmögenhet, så i stad som på landet, för alla löntagare, all borgerlig och industriel rörelse; så föreslår jag, att det blifvande öfverskottet öfverlemnas till Riksg,- cont., saint alt 2 art. bevillning nedsättes till det belopp, som på fem år kan godtgöras genom nämnda öfverskott. Någon omarbetning af bevilln.förordn. erfordras icke för en sådan åtgärd.