Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
In gressen liar Utskottet, med jemkning i Hans Execllence Herr Grefve Lagerbjelkef förslag, ansett kunna förvandlas till en särskild så lydande: ““Vid pröfningen “af åtalade tryckta Skrifters innehall, skall, “under iakttagande af Lagens allmänna bud, “att i mål, som tvetydiga finnas, häldre fria “än fälla, Domaren i de fall, der meningen “icke ansåges genom bokslafliga lydelsen “klart uttryckt, särskilt fästa uprnärksamhe“teu å ämnets och tankens beskaffenhet, “samt således icke ensamt grunda sitt om“dörne pa blotta ordaförståndet, utan fast “mer på framställningens verkliga åsyll“ning. Den första mellansatsen skulle nemligen förblifva en allmännelig regel , ett stadigtvarande ögonmärke för Domstolen, af alldaglig moralisk användbarhet, men det O Ca öfriga åter, antydande sättet och ordningen för Skriftens närmare pröfning, kunna, i spcciela fall, juridiskt tillämpas och såsom domskäl åberopas. Sedan, på den af Motionairen gifna anledning, Utskottet noggrannt öfverväga! och sinsemellan sammanställt de i denna stadgade ansvarsbestämmelser, har Utskottet alltmer öfverlygat sig, alt förbrytelsernas moralvigt och straffens maleriela tyngd icke alltid Canstit.-UtsJdt Memorial, N:o 5i, 7§ alltid motsvara hvarandra, att i bestraffningarna för urbota brott, äfvensom i penningebölerna för andra förbrytelser, nödiga och billiga gradalioner ofta saknas, och att flera Öfverträdelser sannolikt skulle både tjenligare och kraftigare bestraffas med lindrigare ansvar, i stallet för de strängare, som mången gång, just genom svårigheten att deri lagligen göra modificationer, utestänga positif verkställbarhet.
Liljencrantz uti väckt motion anfört, hurusom man redan länge insett vigten deraf, att inom hufvudstaden måtte anordnas en tillflyktsort, der för någon kortare tid kunde upptagas dels sådane, i frihet varande fallna qvinnor, som, ehuru komne till medvetande af sin olyckliga belägenhet, men i brist på möjlighet att på redlig väg bereda sig ut komst, likasom tvingades fortsätta sin lastbara lefnad, dels sådana från fängelserna frigifna qvinnor, hvilka för tillfället saknade utväg att förskaffa sig försörjning; hvarföre ock den alltmera påträngande nödvändigheten att åstadkomma en inrättning af förberörda beskaffenhet, föranledt några ädla och menniskovänhga fruntimmer att, hvar för sig, upprätta en anstalt för nyssnämnda ändamål, af hvilka likväl den ena sistförflutna vår upphörde. Under loppet af omkring sju år hade dessa inrättningar verkat med mycken välsignelse, understödda af några få fromma medmenniskors gåfvor och innerliga förböner.
Prot 1847 och 1848, 7 Samt. 1 Afd. 2S Haft. 1 2 Lag-ZJ iskottets Betänkande, N;o ?5. af, i enlighet med motionärens förslag, deslomindre är af behofvet påkallad, som borgenären medelst begagnande af bysättningsrätten är i tillfälle alt förmå gäldenären göra konkurs och således sjelfmant uppgifva sina tillgångar eller, der han sådant underlåter, genom, gäldenärens hållande i bysättningshäckte i två månader, blir berättigad att, emot hans vilja, tvinga honom att egendomen i konkurs afträda, får Utskottet tillstyrka, det måtte Herr Sundlers ifrågavarande motion lemnäs utan afseende. Uti konkurslagens 30:de §, sådan den lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Maj 1835, stadgas bland annat: ”Har, för någon borgenärs fordran, lös egendom blifvit i laga ordning i mät tagen och satt i allmänt förvar eller under utmälningsmäns försegling; njute ock han rätt till betalning utur den utmätta egendomen, ändå att den ej före konkursens början hunnit försäljas eller ur gäldenärens bo uttagas.” Nu emedan å landet icke funnos allmänna förvaringsrum för emottagande af i mät tagna boskapskreatur, hvaraf följde att dylika kreatur vanligen fingo qvarblifva i gäldenärens vård intilldess de hunnit att försäljas, samt det ej heller skulle vara möjligt att ”påtrycka kreaturen något insegel,’8 har Carl Nilsson yrkat, det förklaras måtte "att, der boskapskreatur blifvit i mät tagna innan gäldenär gjort konkurs, borgenären må derutur njuta betalning med förmånsrätt, såvida egendomen blifvit satt i tredje mans värd’" Behofvet af denna förklaring kan emellertid Utskottet icke inse. Gruuden till den förmånsrätt, som i föreriämnda stadgande blifvit tillagd borgenär i utmätt lösegendom, är den att egendomen betraktas såsom vore den till borgenären öfverlemnad sedan den lagils ur gäldenärens vård. Så snart sådant genom utmätningsmannen skett, inträder ock förmånsrätten.
Carl L. v. Mentzer. 7 t (Bilaga Litt. C, till Rikets Ständers, år 1857, församlade Revisorers af StatsBancooch Riksgälds-Veiken Berättelse, angående Riksgälds-Contoret.) Utdrag ur Räkenskaperna som visar förhållandet med Riksgälds-Contorets enskilda Inkomster och Utgifter år 1836. inkomst. Allmän Bevillning: Kongl. Kammar-Rättens Observations-Medel 14,930.20.10. Skatterätts-Medel 5,644. 1. 8- Tidnings-Stämpel-afgift : Levererad från Landsorterne 1,985.10.3. Uppburen i Stockholm ! 8,302.- 5. R Centonal . 26,018.26. 4. Banco. Tillsammans Men när härifrån afga följande Gravationer och Restitutioner, nemligen: l:o Anmärknings-procent till Kongl. Kammar-Rätten, efter afdrag af R:dr 29. 21. 11. Remisslage 3,928.10. 7. 2:o Utbetaldte kostnader för Kort-stämplingen 3:o Kongl. Seraphimer-Ordens-Lazarettets och FrimurareBarnhusets andelar i Kortstämpel-bevillningen från Landsorterne för år 1834 4-0 Åter utassignerade af Wisby Ränteri såsom Bevillning levererade Statsmedel 5.0 Fran Stockholms Läns Ränteri, såsom Bevillning för åren 1834 och 1835, levererad lösen för Ekeskog 6:0 1. hvartill kommer ofvannämnde från Stockholms Ränteri såsom Bevillning orätt levererade belopp . 164. 32. 7. Capital-inbetalningar och Räntor å utlänte Medel: Capital • På Lån till Kongl. Commerce-Collegium till Ull-Disconts-Fonders förstärkande 66,800. från Kongl. Bergs-Collegii f. d. Cassa 3,000. „ Skånska Hingstpraemie-Cassan till Staden Ystad för Cassern-byggnad . „ D:o för Hamnbyggnad 400.
I andra länder har Staten kommit emellan med understöd åt dessa inrättningar och funnit alt det varit välsignelsebringande och äfven besparande för Staten i det hela. På grund af dessa skäl anhåller jag om ålerremiss af denna punkt. Hr von Troil: Enl. hvad Ståndets fleste eller åtminstone många af dess ledamöter utan tvifvel hafva sig bekant, är Råby räddnings-institul grundlagt af en bland vårt lands ädlaste män, Frih. Gyllenkrook, som på denna inrättning offrat icke allenast betydliga penningesnmmor ulan äfven jord. Della institut mottager barn från Malmöhus och Christianstads län samt någon gång äfven från Hallands län. Att institutet uppfyllt det dermed afsedda vackra ändamål, kan hvar och en från denna ort vitsorda. Vid förra Riksdagen väcktes fråga om anslag till denna inrättning för utvidgande af dess verksamhet, men afslogs af R. Sl. Fråga härom har vid denna Riksdag ånyo blifvit väckt. Stalslltsk:s ulgifts-afdelning, som först behandlade frågan, tillstyrkte eli anslag för en gång af 3000 R:dr, men då hon förekom inom Ulsk., förkastades förslaget med en ganska obetydlig majoritet, hvarföre jag ansåg mig böra emot beslutet reservera mig. Jag understöddes inom Ulsk. af många ledamöter inom såväl Prestesora Bonde-Sl:n och anhåller således om ålerremiss å ifrågavar:de punkt, och det skulle vara mig serdeles glädjande, om R. o. Ad. funne denna vackra inrättning och de upoffringar, som blifvit af enskildt man gjorde, förtjena så mycket afseende, att den af mig nu begärda ålerremiss bevilias. Lika med Utsk. tror jag det icke vara lämpligt, att Råby institut undfår årligt underhåll af Staten, emedan dylika inrättningar böra vara kommunala, och ett årligt statsbidrag skulle göra del nödvändigt, att underställa räkenskapen Statsrevisorernes granskning. Enl. min åsigt vore det en vacker och välförtjent upmuntran af R.
Denna obehagliga belägenhet förklarar lätt dels hvarföre Ständerne den 26 [anuarii 1779 kunde hos Konungen aflägga sin tacksägelse för det han, som orden lyda, genom rådighet och försigtighet återställt säkerhet i myntvärdet och säga, att honom allena varit förbehållit, att inom korrt tid verkställa hvad Ständerne nästan under 30 år fåfängt eftersträfvat, hvadan ock Ständerne för sig, samtid och efterverld förklarade deras tacksamhet för detta Konungens storverk , dels ock hvarföre Konungen vid I7&6 års Riksdag i sitt tal till Ständerne yttrade, att han ej sammankallat dem för att af dem äska nya gärder, ej kräfva nya pålagor, samt Ständerne i samma års Riksdagsbeslut bland annat förklarat, att de af Statsutskottets Berättelse om StalsVerkets tillstånd funnit, att erforderlige penningesummor blifvit anslagne till de i Staten uppförde behof, Den i4 Julii. och att anledning vöre, att förmoda, det sådane utvägar blifvit nyttjade, att Riket icke blifvit belastadt med någon ny och Ständerne icke vetterlig skuld. Af denna framställning tord* kunde dragas den följd att 1776 års Realisation understödd af synnerligen lycklig* Handelsconjuncturer troligen ändock visat sig annorlunda i fortsättningen äfven under Konung Gustaf III:s regering om icke utländske Lån tid efter annan blifvit upptagne, hvarigenom vexelbehofvet ej fick tillfälle visa sig i sitt rätta skick. Med detta exempel för sig, är det ej förmätit, att tro det hvilken realisation som helst här företages den har stora svårigheter, att besegra och bär icke alltid så gyldene frukter, sorn dem man deraf lofvar sig.
Styrelsen och förvaltningen handhafvas af en utaf Kongl. Maj:t förordnad direktion. I staden är en extra Provincialläkare stationerad. Fattigvården ombesörjes af en särskild i sådant afseende tillsatt komité. I medeltal hafva årligen funnits 9 ordinarie och 3 extra fattighjon. Dessutom hafva 14 personer årligen undfått penningeunderstöd, 7 barn hafva på fattigkassans bekostnad årligen varit till främmande personers vård öfverlåtne. Kostnaden för fattigförsörjningen har under sednare åren ökats och uppgår för nästlidet år till 949 Riksdaler 14 sk. 9 r:st. eller 134 Riksdaler 41 sk. 2 r:st. banko mera än förutgångne året. Stadens årliga inkomster härflyta utaf så kallad vretskatt, tomtören och kål hags-afgift, källarfrihets-ersättning, handel, sjöfart m. m. samt diverse till vissa be stämda ändamål uttaxerade afgifter. Uppbörden uppgick förlidet år till 3,684 Riksdaler 17 sk., deraf vretskatten, tomtörena och kålhags-afgifterna samt källarfrihets ersättningen, hvilka bilda aflönings-fonden, till 1,333 Riksdaler 6 sk., handelsoch sjöfarts-afgifterna m. m. till 2,180 Riksdaler 18 sk., samt de uttaxerade afgifterna till 1,970 Riksdaler 41 sk. banko. De föreskrifna tabellerna varda härjemte i underdånighet bifogade. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, framhärdar Stormägtigste, Allernådigste Konung, Eders Kongl. Majrts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte L. M. LAGERHEIM. Gefle Slott å Lands-Kansliet och LandsKontoret den 30 December 1848. J. G. Strandberg. Olof af Geijerstam. i' e na års-Tabell för Städerna inom Cie f I e 8» o r g s Lån, år i§4§. 3 —s p: St. 1,025 Gefle stad. Hus och Tomter Jord, donerad och underlagd
Familjen gick, och snart började middagskonversationens surrsurr lika käckt igen, men vid ett af småborden satt där en herre på ett 50-tal år, som ej rörde knif och gaffel på en god stund, utan blott såg ned mot tallriken det ryckte litet nervöst i munvinklarne, och jag tyckte han mumlade: » den, som ändå hade någon af de gamla kvar i lifvet att kyssa på hand eller hade några barn, som kysste mig på hand, när måltiderna ändas! » — • — T i l l sist upphörde emellertid den » barnslige » herrn med sitt drömmen ', de flesta andra hade nog redan glömt hela händelsen; det var ju också blott ett en-passant-motiv ur restauranternas skiftande panoptikon. Hugo Samzelius. Små kulturbilder. Af Ave. I. denna den lömskt smygande, hemlighetsfulla farsotens tid kommer man — synnerligen om man bor i en större stad — att studera den moderna kulturen, sådan som den visar sig vid bår och graf. Och när vi äldre aktgifva på den nya tidens företeelser på samfundslifvets olika områden, då tvingas vi också till att göra jämförelser emellan den tankegång, som skapat och uppbär flydda dagars seder och bruk, och den som fostrat och bär vår tids uppfattning af hvad som skall kallas ett höfviskt sätt emot vår nästa. Därför är det dock ingalunda sagdt, att vi äldre i allt gifva » den gamla goda tiden» företräden. Meningen med dessa små kulturbilder är helt enkelt att framlägga några af äldre dagars seder bredvid nutidens till en yngre generations benägna påseende. När man på landsbygden genom något tillfälligt bud eller med det ordinarie postbudet erhöll ett stort kuvert med breda svarta kanter och svart lack, då visste man, innan brefvet bröts, att det innehöll bud, att någon så kallad ståndsperson inom kretsen af ens umgänge eller bekantskaper aflidit. Dessa » sorgebref » utgjordes antingen af ofantliga biljetter, eller ock var det sedvanliga till känn nagifvandet tryckt på första sidan af ett helark; i båda falleu afslutades notisen med antingen: s. b. u. (sorgens beklagande undanbedes) eller ock med s, b. ö. s. (sorgens beklagande ökar saknaden).
Den, som känner, huru dervid tillgår, vet, att det är en stor fördel för enskilda att draga på Banken. De gifva i commission åt något handelshus att passa på för att i Banken deponera erforderliga medel, när nödigt är. Deremot är det ett helt annat förhållande med sådana depositioner, som ske för alt draga på blott vid mindre ofta inträffande fall; de sättas in i Banken i stora summor, emedan de verk eller fonder, till hvilka de höra, ej få äga stående cassabehållning annat än i Banken. Den ena depositionen sker för att göra face mot en större utelöpande assignationssumma, hvilken man kan uppbringa till elt betydligt belopp, den andra är att anse för ett räntefritt lån åt Banken. De depositioner, som göras af enskilda, hvilka äga assignationsrörelsc, äro ej att anse såsom lån, emedan för hvarje dag en commissionär hör efter, om större summa behöfves, i hvilken händelse insättning sker till det belopp, att face kan göras för assignationerna ; och det enda, som är att iakttaga, är, att insättningen skall vara gjord 24 timmar före uttagningen. Dessa summor utgå således lätt inom a4 timmar. För en sådan rörelse, som är besvärlig för bancohetjeningen, emedan de gifva aviser för hvarje dag, huru räkningen står, är det ganska riktigt, att någon betalning erlägges. Jag tror, att den, som Utsk. föreslagit, är ganska modik. Jag skulle tillstyrka, att den upphörde, såvida ej, såsom Utsk. sagt, det hufvudsakligen vore bruksrörelsen, som deraf vore i behof och som nu är under en svår kris. Den är en nödanstalt, emedan inga privatbanksassociationer finnas. De andra depositionerna deremot äro räntefria lån, cassabehållningar, som stå qvar. Erfarenheten har visat, att dessa depositioner äro ganska betydliga, och i samma raan de äro betydliga, innebära de en kraft för realisationen; det skulle då vara olämpligt att ålägga dem några afgifter. Frih. Cederström har dessutom vidrört en sak, som Utsk. förbigått, nemi. vexelrätt ät sådana papper, som dessa.
Nio 351, Rörande verkstäld granskning af Redogörelsen för Charta; Sigillat® medel. S. D. Wid föredragning af Lag samt Ali, manna Besvärs och EkonomiUtskottens Betänkande N:0 133, angående yrkad frihet tili svedjande å Skattehemmansegor, samt begagnande af Masteträd och Ekar; fann BondeStåndet för godt antaga det i Betänkandet framstälde första Alternativ af innehåll, att Riksens Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att med upphäfvande af den i 1805 års Skogsordning intagne Artikel Fröt, Utåt. d. 4 Au*. 1825. 629 om svedjande i allt hvad den samma kan lämpas å Frälse och Skattehemmans-egare, desse må varda bibehåll ne vid den genom Ridderskapet och Adelns Privilegier samt Kongl, Förordningen den 23 Febr. 1789 dem förunnade fria dispositionsrätt öfver deras Hemmans Inoch Utegor, samt skog och mark -3 hvarförutan BondeStåndet i öfrigt godkände Utskottens Utlåtande, dels angående Masteträds begagnande och dels i afseende på förklarandet af att, särskildt yttrande ont Ekskogarne kommer att afgifvas, S. D. Wid föredragning af Allmänna Be» svärs och EkonomiUrskottets Utlåtande N;0 15 T, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 60, om nödvän» dighet af krönta Kohlskrindor och angående Kohlmätare, fann BondeStåndet för godt bifalla Utskottets först afgifne utlåtande, med de tillägg, som det sednare innefattar, dock under önskan, att i den Författning om Kohlmätef, sorn framdeles torde blifva utfärdad, rättigheten att vid både mätstång och tunna låta uppmäta och derefter kröna Kohlskrindor, Ryssar eiler stigar, må Allmogen förunnas, S. D. Föredrogs u nyo och biföllos följande Utlåtanden; 6fto Prot. Utdr. d. 4 Äng. 1923.
Men i afseende på sättet att bestämma första afslagssumman, kan jag ej instämma med Herr Ehrenborg. Hos Herr Grefven och LandtMarskalken får jag anhålla, om proposition på återremiss. Uppå derefter af Herr Grefven och Lc\ndt~ Mar/kalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt att LagUtskottets Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera. 483 Den lS Junii f. m. Föredrogs å nyo Lagutskottet* den 24 sistledne Maj under N:o 80 afgifne, samt den 11 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga otn skyldighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att genom Promotorialer befordra enskildtes Lagsökningsärender , då gäldenärerne vistas i andra Län. Herr Ehrenborgh Casper, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande; (Se Bilagan N:o 6) Herr Hjerta, Gullof: Uti hvad jag ämnade säg«, är jag hufvudsakligen förekommen af Herr Ehrenborg. Jag skall endast tillägga, att jag finner besynnerligt att Utskottet icke vidrört frågan, huruvida 3 Caj*. 7 §. UtsökningsBalken är förändradt, efter det händer, att Landshöfdingar i somlige Län vägra att befordra ifrågavarande mål. jag önskar att detta mätte blifva tydeligen utredt, ty deruppå hvi. lar hvad omdöme man bör fälla om saken. Om detta stadgande i allmänna Lagen, verkligen är suspenderadt, anser jag likväl, att det bör fortfara , till dess nya Lagen blifver antagen, och till dess, genom regleringen af de administrativa verken, blifver afgjordt, om LandshöL dingarne skola fortfara i deras Domsrätt. Men om berörde stadgande ej är hvilande, så underställer jag Utskottet, huruvida det är rätt att vägra en sådan förklaring, sorn motionären begärt. Dtn 18 Jun ii f. m. 48g Friherre Cederström, Jacob:
P å hemvägen sä- ger den yngste: » gil mig en hare, du, så ha vi lika många harar h v a r! » » Nej, säger den äldste, m e n §if mig en hare du, så har jag dubbelt sa m ä n g a harar som d u! » Huru m ä n g a harar hade de hvardera, den yngste och den äldste? A. T. 2497. samt hos alla finare parfymhandlare i riket. Nu är det trefligt att om vinterkvällarna läsa denna annons samt insända svarl Hofjuvelerare Ifegrerinerseratan A. T, 6469.: t iSpanskciVine, A u g. Hoflfmann Kungl. 20: —, direkt till privata personer. Obs. Instrumenler uthyras. H ö g s t e d t &amp; C:o 32 Regeringsgatan 32 — Stockholm — Specialitet: Bordeaux&amp; Bourgogne-viner Billiga Det priser. Sparkassa b \ proc. Aktiebolaget Stockholms Privat-Assistans. Bank&amp; Hufvudkontor 16 Regeringsgatan 16. Korkmattor, genomgjutna, enfärgade och tryckta, finnas i största urval och tillhandahållas profver samt kostnadsförslag på begäran hos F. Uhnér &amp; C:o, Fredsgatan 22. Om Ni uteslutande använder af den äkta Segerlinds-Blanksvärtan, (märket Elefanten i stöflar) skall Ni finna, att skodonen hålla mycket längre hela. G. A. SEGERLIND. Halmstad. ftrtcber S n b e E. 1825 Rekvirera profver! sändes till fabrikspris franco och tullfritt till hemmet (Guldmedalj) Säljes genom Hrr STÄDERSKA, Handarbetsskola och Handlande. m jämväl, vill åtaga sig skola 2 flickor F o d e r b e n m j ö l Apotekare är öppnad 29 Holländaregatan, öfv. gårs o o m A. W. FRIESTEDT, Stockholm. G år, kunnig i servering, tvätt och den, 2 tr.
Directionen utser, vid början af April månad, en af dess Ledamöter att revidera de vid denna tid aflemnade Hufvudböcker, samt huruvida l:o Debitering och Creditering, 2:o Verificering enligt Instruction, 3:o Räntebetalningar, och 4:o Intecknings fö r ny e herne äro riktigt och behörigen fullgjorde: hvarefter Cassorne af honom och dem, som vårda Cässa-nycklarne, jemte Riddarhus-Fiscalen, inventeras. Då Revisionen slutad är, aflemnas skriftlig berättelse öfver förhållandet, jemte förslag till de förbättringar, som kunna finnas nödige, att antingen af Directionen genast antagas, eller uti den i § 13 omförmälda berättelse hos Ridderskapet och Adeln anmälas. Efter hvad Revisions-berättelsen föranleder, sker remiss till vederbörandes utlåtande, och sedan detsamma inkommit, beslutar Directionen, huruvida decharge må meddelas, då den reviderande Directeuren sådant i Hufvudböckerne antecknar, med åberopande af nyssnämnda berättelse. § 30. De förändringar, tillägg och förbättringar i denna Instruction, som genom vunnen erfarenhet kunna finnas nödige, böra af Directionen i dess berättelse till Ridderskapet och Adeln föreslås. För öfrigt vare det Directionen tillåtet, att vid möjligen sig företeende särdeles tillfällen, när antingen uti Instruktionen ej något finnes föreskrifvet, eller den icke lemnar tydlig anvisning, Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 12. 19 efter bästa öfvertygelse, taga sitt beslut, då likväl alla de skäl, hvarå ett sådant beslut är grundadt, böra omständeligen uti Protocollet intagas. 3:dje Artikeln. Riddarhusets Tjenstemän och deras åligganden. § 31. Riddarhusets tjenstemän äro: Riddarhus-Secreteraren, Riddarhus-Kamereraren, Riddarhus-Fiscalen, Riddarhus-Cancellisten och Riddarhus-Bokhållaren.
Sedan i anledning af väckt fråga om utbytande af Sandby församlings i Vestra Göinge härad af Christianstads län nuvarande kyrkogård emot jord från Ryttmästareboställe! vid Skånska Hussar-regemenlet, Kungsgården Sandby, hvilken jord i stället skulle till ny kyrkogård användas, Landlmäteri-förrätlning lill uppmätande och taxerande af såväl den jord, som utgör gamla kyrkogården, som den, hvilken ansåges kunna deremot utbytas, blifvit af vederbörande begärd och den 9 Oktober 1856 försiggått, samt af det vid denna förrättning förda protokoll bland annat inbemlats: alt Konsistorii-ombudet och Sockncmännen, enär gamla kyrkogården vore för liten att derå ny kyrka uppföra, hvartill ock den nästgränsande jorden vore alldeles olämplig, önskat att härtill få emot ersättning, efter taxering, af gamla kyrkogården, använda jord å kungsgårdens åker, kallad Lilla Ladugårdstoften; all Arrendatorn af Kungsgården, Inspektoren Bergman, förklarat sig både för egen del och å indelningshafvare!!, Ryttmästaren Friherre Bennets vägnar bestrida det begärda utbytet, hvilket deremot af Krono-ombudet tillstyrktes, äfvensom Regements-ombudet icke kunnat förneka, att tjenlig jord lill kyrkogårdens utvidgande saknades vid gamla platsen och alt det föreslagna läget vore bäst passande lill ny kyrkogård, men ansåge sig, då indelnings-hafvaren och hans arrendator icke velat derpå ingå, böra uti Bergmans bestridande instämma; alt gamla kyrkogården, med en rymd af 6,300 qvadrat-alnar, hade ett sådant] läge, att någon utvidgning åt sidorna icke ulan vidlyftigare arbete kunde åstadkommas; att det föreslagna läget för nya kyrkogården angränsade i söder stora vägen mot Gumlösa, i vestergatan och dervarande torg, i norr landsvägen mot Sandby och i öster öppna åkern, kallad Ladutoften; alt jorden å denna plats bestode af lätt sandmylla pä röd Bilt. till R. St.