Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig tryggt kunna påstå, att de mest upplysta nationer stå efter Svenskarna i kunskap om sitt lands lagar. Såsom bevis härför behöfver jag blott erinra, att man ofta ser Svenska bonden sjelf utföra till och med tvistemål och deribland äfven sådana, som är af ganska invecklad beskaffenhet. I andra länder deremot vågar äfven en bildad man sällan utföra den obetydligaste rättegång, utan att tillkalla en jurist såsom biträde. Denna Svenska folkets allmänna kännedom om sin lagstiftning måste naturligtvis i främsta rummet tillskrifvas beskaffenheten af sjelfva rättegångsordningen och förträffligheten af 1734 års lag, som i allmänhet är bestämd och populär genom sin enkelhet samt i afseende på uttrycken kort. Men äfven andra orsaker, som jag här måste förbigå, hafva bidragit att göra lagarna tillgängliga för folket. I denna egenhet hos Svenska folket ser jag altså ett ytterligare skäl emot företagande af alla mera ingripande reformer inom privaträtten, helst en stor del af detta folk, såväl i följd af våra nu gällande lagar som de nya förslagen, är kallad att deltaga i sjelfva lagskipningen. Vid frågor om nya lagars stiftande torde tidens riktning och förmåga härtill alltid böra komma i beräkning; men □5a Den a} April. ännu större vigt mäste härå fastas, då genom nya lagböcker åsvftas mera ingripande reformer i rättssystemet. Den tid, hvilken skall kunna vara mägtig af en lagbok , bör, enligt det omdöme, som lemnats af en utaf i6:de seklets största män , vara i juridiska insigter öfverlägsen de föregående tiderna. Det är icke afgjordt, att hvarje tid är skickad till hvilket företag som helst. I detta afseende kan en yngre ofta stå tillbaka för en äldre, i andra fall mindre upplyst. Att antaga, det vår tid i alla afseenden är öfverlägsen de föregående, kan blott anses såsom fåfänga. Likasom individens öfverlägsenhet icke är så mycket beroende af den mängd utaf begrepp, den tillegnat sig, utan fastmera af det lif, sorn deri röjes och sammangjuter dem till ett helt, så kan man icke heller uppskatta tidens värde blott efter kunskapsförrådets storlek.
Då, enligt 3 Ar t. 34 §•> distillerings-pannor af högst sex kannors rymd få af de till bränvins-bränning berättigade obehindradt brukas ifrån den i November till påföljande April månads slut, må icke, äfven om bränvinsbränningen inställes, distillering under den eljest lofgifne tiden med sådane pannor anses oloflig eller leda lill ansvar. 38 §• Verkställes bränvins-bränning, då den förbjuden är, af någon, ehvad han dertill eljest vore berättigad eller icke, bote han fem gånger beloppet af den afgift, som för den dervid nyttjade bränvinsredskap, om den lofligen varit brukad, skolat erläggas, efter samma beräkningsgrund, söm i nästföregående §. säges, likväl så, att böterne ej må understiga Sjuttiofem R:dr, hvarförutan de nyttjade redskapen och det tillverkade i bränneriet befintlige bränvinet alltid vare förbrutne. Begår han sådan förbrytelse tredje resan, blifve han dessutom för två år förlustig rättigheten att bränvin tillverka. Anställes bränvins-bränning, då den förbjuden är, uti bränneri, hvarom flere sig förenat, skall, jemte det redskapen och det tillverkade i bränneriet befintelige bränvinet derigenom förverkas, bolaget i hvarje fall erlägga dubbla böter emot de här ofvan utsatte; och om öfverträdelsen tredje gången eger ruin, vare tillika de i bolaget deltagande för två år förlustige rättigheten att i någon sammansättning om bränvins-bränning ingå. Bev.-, Bagsamt Allm. Besv.- och Oecon. Utsk:sBetänkande JY:o 6. j q Nyttjar någon till bränvins-bränning, när den inställd är, redskap af större rymd än den högst tillåtne, straffes han serskildt derför, såsom i 3^ § säges. Beträdes någon lill bränvins-bränning berättigad och antecknad att densamma utöfva med oslämplad bränvins-brännings-redskap, bote han derföre Tjuga R:dr och vare den nyttjade redskapen och det tillverkade i bränneriet befintlige bränvinet tillika förlustig.
Ett par trappsteg föra till den s. k. Almemorn, en estrad, hvarest föresångaren har sin plats, då han leder gudstjänsten. Ä n n u ett par trappsteg leda till » Det allra heligaste », Tabernaklet, där i Jerusalems tempel förbundsarken med lagens taflor förvarades och där vår tids judiska församlingar förvara sina Thora-rullar, d. v. s. de pergamentsrullar, på hvilka deras Thora (Mose 5 böcker) är skrif ven. I Stockholms synagoga hänger framför Tabernaklet ett praktfullt, rödt sammetsdraperi. Ofvanför » Det allra heligaste » brinner dag och natt den eviga lampan, sinnebilden af Guds eviga bestånd och religionens ljus. Vid hvarje gudstjänst föreläses ett stycke ur Thoran. A. Blomberg foto. RABBINEN PROFESSOR G. KLEIN. När man på en tid af tre år hunnit genomläsa hela Thoran, firas en högtid, som kallas Thorafesten, en särdeles egendomlig och anslående fest, då man tackar och prisar Gud, som skänkt lagen åt Israel och mänskligheten. Alla Thora-rullarna framtagas då ur » Det allra heligaste » och uppvisas för församlingen under afsjnngandet af bland annat den vackra psalmen: » Det segertecken visa opp, O, Judafolk med äral Det är ditt minne, är ditt hopp, Ditt ljus, din fröjd, din lära. » Framför Tabernaklet ett stycke fram på Almemorn är predikstolen, hvarifrån rabbinen håller sin predikan. Församlingens nuvarande rabbin är professor D:r Gottlieb Klein, en framstående predikant, känd såväl utom som inom sin församling såsom en lika sympatisk som lärd man. Han har innehaft sin befattning sedan 1883. Den Mosaiska församlingen i Stockholm räknar omkring 1200 medlemmar, hvilka i synnerhet vid de stora helgdagarna, Nyårs-, Försoningsoch Påskfesterna, talrikt samlas till gudstjänsterna i synagogan. Påskfesten infaller i år — efter den israelitiska tidräkningen det 5660-onde året — den 26 mars, börjar alltså den 25:e mars på aftonen. GERDA MEYERSON. A. Blomberg foto. TABERNAKLET I SYNAGOGAN.
Gillades, med rättelse af tryckfel, uti ingressen till l:sta punkten, af 1 litte §, i stället för åberopad 3 §, af 5:te Artikeln uti Banko-reglementet. 8. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial Isto 132, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, i anledning af Utskottets Utlåtande, N:o 120, i fråga om Oresundska tull-afgiftens upphörande för Svenska fartyg; och hlef den till Borgare-ståndet ställda inbjudning antagen. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 314, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 269; lades till handlingome. N: 315, i anledning at erhållne återremisser å Utlåtandet, N:o 274, angående bildandet af en fond till understöd för afskedade Folkskole-lärare. Ståndet beslöt, att Rikets Ständer medgifva, att af de besparingar, som vid 1851 års slut uppkomma å de vid föregående Riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 Rdr måtte afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående. N:o 316, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 276, i fråga om nedsättning uti eller befrielse från arrendet å indragna bostället Astorp; lades till handlingarne. N:o 317, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 283, angående begärd afskrifning och restitution af anrnärkningsmedel, ådömde Fältkamereraren P. A. Arell; lades till handlingarne. N:o 318, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 290, angående väckt fråga om afskrifning af en uppbördsbrist hos numera aflidne Kronofogden J. M. Huss; lades till handlingarne.
December samma år, yttrades i underdånighet af Föredraganden, Herr StatsSekreteraren Danckwardt, Herr StatsRådet, Friherre Åkerhjelm och H. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, hvilka icke öfvervarit målets sednaste föredragning den 13 Augusti 1835, att de icke funno några förändrade omständigheter sig förete, sorn kunde föranleda till annat beslut öfver ifrågavarande ansökning, än det Kongl. Maj:t tillförene på dylika ansökningar, såsom StatsRådsProtokollen för den 4 September 1822 och den 6 Februari 1828 innehöllo, meddelat; Och under åberopande af de allmänt kända skäl, som blifvit anförda och legat till grund för nämnde beslut, ansågo dc sig derföre böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t till ansökningen icke behagade lemna nådigt bifall; äfvensom Herr StatsRådet, Friherre von Schulzenheim, hvilken vid förra tillfället instämt i den af Konungens öfriga Rådgifvare yttrade mening, i underdånighet tillstyrkte, att, i anseende till närvarande förhållanden med deli Kongl. Theatern, deraf ville synas, som den åtminstone tills vidare kom me att fortfara, Kongl. Maj:t nu icke täcktes den underdåniga ansökningen bifalla. Kongl. Maj:t beslöt, att, på enahanda skäl, som dylika ansökningar förut af Kongl. Maj:t blifvit afslagna, Kongl. Majit för det dåvarande ej kunde till sökandens underdåniga anhållan lemna bifall. Emot ofvanbemälde Herrar f. d. StatsRådsLedamÖter, hvilka deltagit i rådslaget den 16 December 1836, får jag, enligt Konstitutionsutskottets föreskrift, anmärka, alt den, genom deras tillstyrkandeåtgärd i detta mål, för Kongl. Theatern yrkade uteslutande rätt, att ensam i hufvudstaden för allmänheten uppföra skådespel, är stridande emot sista momentet af 60 §.
Majit hemställt, att, då lämpligast syntes, det ifiågavarande hufvudsakligen för stadens innevånares nytta afsedda hamnplats ställdes under stadsmyndigheternas tillsyn och kontroll, E. K. Maj:l täcktes, i betraktande jemväl deraf, att staden med ett belopp af 10,000 R:dr bidragit lill bestridande af kostnaden för Brunnsvikens sänkning och dess sättande i förbindelse med Saltsjön, för egen del i nåder medgifva och till Bikels Ständer aflåta Proposition derom, att ifrågavarande lägenhet måtte få ölverlåtas till Stockholms stad och med dess judiciela område förenas, mot del att för hvad Kronan alstår en mot den årliga afgälöen svarande köpeskilling af staden erlägges. Då lämpligast vore att den plats, hvilken erfordrades till en för rörelsens behof nödig hamn eller lastbrygga vid Stallmästaregården, ställdes under Stockholms stads myndigheters tillsyn och kontroll, har E. K. Maj:t, som, lika med Kammar-kollegium och Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, funnit endast en mindre del af nämnda lägenhet behöfva för ändamålet användas, i nåder föreslagit, alt, till beredande af en för allmänna rörelsen nödig och tjenlig hamnplats vid Brunnsviken, det vid stranden af denna sjö belägna område, tillhörande lägenheten Stallmästaregården, hvilket ExpeditionsUtskottets Förslug till underd. Skri/veise, N:o 103. 27 blifvit på den af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader bifogade karla, såsom härtill erforderligt, utvisadt, må till Stockholms stad kostnadsfritt upplåtas; äfvensom att, i sådan händelse, de på delta område belägna, Kronan tillhöriga byggnader må borttagas, derest ej staden förklarar sig vilja samma byggnader eller några af dem, efter behörig värdering inlösa. Rikets Ständer hafva till pröfning förehaft denna nådiga Proposition och dervid, på de al E. K. Maj:t anförda skäl, funnit sig böra densamma bifalla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 25 Juli 1863.
De stora förluster riket vidkändes 1809 borde naturligtvis göra styrelsen betänkt på att gifva större lif och kraft åt återstoden af ioo4 Den 22 Augusti e. m. riket , och sådan förmodar jag Styrelsens välgörande afsigt hafva varit, då hon delade det nordligaste Länet. Jag inser icke hvad mera, som kan upplysas i detta ämne, och hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln om icke betänkandet må utan återremiss bifallas. Herr af Schmidt : Det hade varit önske lig! , att Herr af Uhr, som uppburit allmogens tårar, äfven hade underrättat sig om skälen till dem , samt derom upplyst Ridderskapet och Adeln. Det låter, sorn skulle det vara öfver våldsamhet de klagat , och då hade jag kunnat fått tillfälle att rättfärdiga mig , äfven sorn Landshöfdingen i Norrbottens Län , hvilken icke har den äran att här dela öfverlägg - ningame; men för hvars åtgärder jag äfven anser mig kunna svara. Herr Danckwardt; Till hvad Herr von Hartmansdorff nyss anfort , och hvarmed jag i allo förenar mig . får jag i afseende på hvad som blifvit y tt ra dt om Innevånarnes hörande i förevarande ämne, tillägga , att jsg för min del anser ett sådant hörande i dylike frågor i allmänhet vara olämpligt , och det yttrande, Innevårssrne kunna dervid afgifva , alldeles icke bevisande för hvad man derigenom önskar få upplyst; enskildte interessen, gamla vanor och äfven fördomar hos de mindre upplyste föranleda ganska ofta till ett resultat, stridande emot hvad som är nyttigt och rätt. Såsom exempel härpå vill jag anföra , att den af Kongl. Majd förordnade ekonomiska Rege» Den 2Z Augusti e, m, 1005 ring på öland nästan allmänt bestriddes af Öns innevånare , hvilka flere gånger begärt dess inställande; sedan den skedt, funno de vigten och nyttan deraf, och äro nu dermed fullkomligen bdåtne och nöjde.
Rådet allt för mycken tid och lagt på dem en börda, som göres tyngre i samma mån statsskicket utvecklas. Sältet lör afhjelpandet af dessa olägenheter har Utsk. väl upgifvit, men jag kan icke gilla det. Utsk. har visserligen på det sätt updragitskillnaden emellan de juridiska och administrativa målen, att de förra skola i sista hand behandlas af Högsta domstolen, och ali de administrativa på samma sätt de juridiska blifvit skiljda från StatsRådet, skulle kunna äfven derifrån afskiljas och öfverlemnas åt en serskild Regeringsrätt. Häremot anser jag åtskilligt vara att erinra. De juridiska ärenderna, nemi. sådana de i Högsta domstolen förekomma, äro så beskaffade, att deras afgörande föga inverkar på det stora hela i samhället. Visserligen äro deras afgörande icke precist likgiltigt, men del har dock föga inverkan, om Högsta domstolen tillerkänner den eller den egendomen ät den eller den personen. Så är icke förhållandet med de administrativa målen. De äro af rörlig beskaffenhet och deras afgörande inverkar på hela kommuner och på nästan de dagliga besluten, och jag tror, att de alltså höra afgöras af dem, som f. n. hafva dermed att skaffa. Jag tror detta så mycket heldre, som Svenska folket älskar att vända sig till sin Konung med sina ansökningar och få sina mål af Honom afgjorda. Det är något mera än en blott vana, det är så till sägandes en religiös tro, ett band mellan Regering och folk, som enl. min åsigt bör snarare förstärkas än försvagas. Med ilrågavaride förslag åsyftas att förminska göromålen för StatsRådets ledamöter och delta skulle genom förslaget äfven till en del vinnas i så måtto, alt StatsRådets alla ledamöter nu måste öfvervara beredningen och föredragningen af hvarje besvärsmål, men för Deparl:s-Chefen synes lindringen icke serdeles stor; ty såvida han i Regeringsrätten icke skall vara en blott åhörare utan äfven kunna lemna nödiga uplysningar, måste han göra sig noga bekant med hvarje af der förekommande, till hans Depart. hörande mål, såsom skulle han föredraga målet inför K. M. Således åstadkommes icke någon lindring för Depart:ls-Chefen, men deremot upsl
Denira Kongl. Proposition, jemte hvad serskilde Ledamöter af Ståndet, i anledning af densamma, yttrat, remitterades Lill Stats-Utskottet. 3:o — —- — af den 27 sistlidne Januari, angående låne-bidrag af allmänna medel till uttappning af myror på Gottland. Denna Kongl. Proposition, tillika med hvad, i anledning deraf, inom Ståndet yttradt blifvit, remitterades Lill Stats-Utskottet. 4:o Kongl. Skrifvelsen af den 27 sistlidne Januari, i fråga om ändring af Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord och andra lägenheter ifrån hemman. Remitterades till Lag-Utskottet. 5:o —■ — —-af den 27 sistlidne Januari, angående lönereglering för Landt-statens tjenstemän och betjente samt för Förste och Andre Landtmätaine. Remitterades till Stats-Utskottet. 6:0 Kongl. Propositionen af den 27 sistlidne Januari, angående Kronohemmanet Karlebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo Fögderi. Remitterades till Stats-Utskottet. Prot. Uulr. d. ti Februari tS4o. Skrifvelsen af den 1 dennes, med ett, af serskilde Com mittcrade afgifvet Betänkande och förslag, angående fattigvården i Riket. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, och beslöts, att de serskilda yttranden, som i anledning af nämnde Kongl. Skrifvelse, blifvit inom Ståndet afgifne, skulle remissen åtfölja; och 8:o —• af den 1 dennes, med Förslag till ny förordning om Sockneslämmor och Kyrkoråd. Remitterades till Lag-Utskottet. ö Från Hederv. Bonde-Ståndet.
Af ofvanstående färger behöfvas ej alla, man kan j u köpa dem efter behof. Färgerna påföras naturligtvis, innan botten är struken; man lägger den helst färglagda teckningen under glaset, hvarefter man så mycket som möjligt sitter midt för, på det ej glasets tjocklek göre, att det hela blir misstecknadt. Guld, matt och blankt, måste vara färdigt först. Därefter målas dagrar och skuggor, samt sist hvarje detaljs bottenfärg. När färgerna torkat, strykes botten som förut; där ett fotografikort e. d. skall sitta strykes naturligtvis ingen botten. Vill man än ytterligare utarbeta glasmålningen, så finnes en sak med stor effekt, näml. perlemor i så tunna skifvor, att den kan skäras med knif. Perlemor finnes i Ilere kulörer, i små blad; de fästas på så sätt: när bottenfärgen är torr, skrapas med en fm knif på de ställen man vill hafva perlemor, precis så stor fläck som behöfs, sedan lägges perlemorbiten på den sålunda bildade öppningen och fastsättes med en öfverklistrad pappersbit; efter torkningen öfverstrykes papperet med bottenfärg. Man kan naturligtvis äfven vid uppstrykningen af bottenfärgen spara ut de platser, som skola läggas med perlemor. Ännu ett sätt att förhöja effekten på dessa målningar finnes: s. k. tennpapper eller staniol är veckadt och lagdt under öppningar i bottenfärgen, sparsamt användt, mycket vackert. Färger, penslar, fernissor, perlemor, guld silfver och husbiås samt för öfrigt alla omnämnda materialer finnas i färghandeln. När glaset är färdigt och torrt, monteras det på lämpligaste sätt, baksidan bör alltid skyddas. Det målningssätt jag här beskrifvit bör lämpa sig särdeles väl för damerna, då det är alldeles nytt som arbete inomhus. Det har visserligen af några få specialister användts till skyltar o. d., men ej som kvinligt handarbete, hvartill det dock lämpar sig bäst. Skulle någon vilja hafva råd i en eller annan sak rörande ofvanst, skall jag gärna stå till tjänst i » lduns » spalter. E. B. Sraånotiser från kvinnovärlden.
Ty hvar och en vet, att vid en trupp inträffar afgång ofta, snart sagdt dagligen, och ersättes genom rekrytering. Rekryten ingår i rekrytskolan genast efter antagandet, och så snart lian der blifvit approberad i vissa stycken, insättes han i sqadronen, der han, inympad i den gamla stammen, får sin ytterligare utbildning. Annat är det att utan stam sätta upp ett indeldt reg:te af endast rekryter och odresserade remonter. Innan man får dem till den punkt att de kunna kallas godt kavalleri, sade jag att 30 år skulle åtgå, från den dag räknade, då beslutet om uppsättningen fattats. Se här en enkel beräkning: från den dag Smålands Hussarer fått sin dödsdom och till dess Vestgöta reg:te binner sitta upp, åtgår 10 år, och derefter 20, innan reg:tet är färdigt. Detta anser jag icke öfverdrifvet tilltaget, och der hafva vi de 30 åren. Vidare sade jag att kavalleriet i andra länder är sammandraget året om, och då hafva de 365 exercisdagar. Detta står jag vid. Jag vet ganska väl att vi hafva helgedagar, men för kavalleristen eger äfven då exercis eller öfning rum, nemi. munderings-visitation, kyrko-parad, vakt-parad, samt stalltjenstgöringen, med hästens skötande. Jag skulle önska att vårt indeldta kavalleri året om hade en sådan öfningsdag i veckan. Slutligen har man påstått att jag sammanblandat blottandet af vår östra kust på kavalleri med strategi. Med strategi menar jag de försvarsanstalter, som under fredstid, eller aflägset från fienden vidtagas, hvartill äfven må räknas truppens förläggande eller stationerande för beständigt å vissa orter. Taktiken deremot handlar om trupps rörelse under strid, eller i fiendens närhet. Jag har icke mera att tillägga. Hr Björnstjerna, Oscar: Då jag har ordet, får jag börja med att uttryrka min erkänsla mot landsförsvars-komitéen för det förslag, densamma framställt, ty att en förökning i kavalleri-styrkan är af behofvet påkallad, måste vi väl alla erkänna.
Nu lärer Ståndet icke på förhand kunna lemna någon upplysning om hvad Ståndet ämnar besluta; och skulle, emot min förmodan, någon yrka, att R. o. Ad. nu skall yttra sig, huruvida Ståndet anser Hr Gr. o. Landtnäs vägran till propos. vara riktig, får jag på förhand reservera mig deremot, såsom något i högsta grad oformligt. Hr Dalman: Det är visserligen sannt, att en hel kedja af oformligheter här utvecklat sig. Den största bland dem är likväl den, alt då BancoUtsk:s betänk. N:o 14 föredrogs, den punkten, sorn angick rättigheten att besluta om myntenheten, icke företogs. Hade den saken då förekommit och Hr Gr. o. Landtm, då vägrat propos., hade saken nu redan varit afgjord af Constit.Utsk., och någon hemställan hvarken från Exped.- eller BancoUtsk. varit behöflig. Det lärer vara gifvet, att BancoUtsk. ej tillkommer att framställa något jemnkningsförslag, innan alla 4 RiksSt:s beslut kom - \ Den 21 Augusti. mit Utsk. tillhanda. Nu har R. o. Ad. i detta ämne ej fattat något beslut, ulan den ämnet rörande punkten i betänk. N:o i4 är ännu här oföredragen, och jag förmodar, att med formerna ej kan vara öfverensstämmande, att R. o. Ad. ej skall få för sig föredragen en punkt, som af behörigt Utsk. blifvit föreslagen, utan deremot skall börja med pröfningen af ett jemnkningsförslag, grundadt på de andia Ståndens beslut, rörtde samma punkt.
Om man åninge all vestra stambanan blifvit anlagd norr 0111 Mälaren, samt alt landets håde sydliga, vestiiga och nordvestliga trälik dragits denna väg från och till hufvudstadcn, sä och under förutsättning alt arbetet på stambanorna Itomme alt fortgå och alt, sedan södra och vestra banorna i loista rummet blifvit fullbordade, den af Jernvägs-kommiltéen föreslagna banan från Stockholm genom Södermanland och Östergötland till Jönköping komme afl anläggas, kunde med säkerhet äfven antagas, att, sä snart den nära 8 mil kortare hanan genom nyssnämnde 2:ne provinser hunnit fulländas, den rörelse, som tvungits att, i böljan, från söder gå norr om Mälaren, skulle återtaga den naturliga och genaste vägen. Beträffande den rörelse, som vid de vestra och nordvestra stambanornas föreningspunkt i Nerike måste uppstå mellan de vestra provinserna och Norrige ä ena, samt hufvudstadcn och de östra provinserna å andra sidan, så kunde, derest banorna söder och norr om Mälaren pä samma gång blefve tillgängliga för trafiken, med temlig visshet förutses, att den södra banan, såsom 3j mil kortare än den norra, företrädesvis skulle komma att begagnas, enär derigenom besparing i passagera re—afgift och transport-kostnad blefve att påräkna, fastän någon egentlig vinst i lid måhända ej vore alt förvänta i anseende till de å denna bana förekommande stigningar, hvilka dock, efter hvad nyligen verkställda undersökningar utvisade, skulle t II stei' del kunna minskas. Då det således kunde lagas för gifvet, alt ej mindre Iransito-faiten, än den öfriga vida större och vigtigare rörelsen från flera delar af landel, framdeles icke under några omständigheter skulle, Iverlemot dess naturliga riktning, komma alt bibehållas på en norr om Mälaren gående bana, så försvunne derigenom det hufvudsakligaste och förnämsta stödet för en sådan riktning af vestra stambanan. Deremot talade flera nästan lika vigtiga skäl för nu ifrågavarande stambanas anläggning söder om Mälaren eller genom Södermanland.