Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dör öfrigt, oek da förordningen om städsel ook lego af jord pä landet, den i3 kuni 1800, ej utesluter den tolkning, att arrende-contract, k vilket inteoknas sist vid det Ding, som infaller näst efter sex mänader, frän det contraotet slöts, icke skall rukkas af köp, som under tiden sker, äfven om köpet lagkares innan arrende-contractet till intecknande uppvises, kvarigenom köpare, som icke akvetat eontraetet, kan klifva lidande; sa finnes, ^>tt afven i detta känseende erfordras förändrade ock pä okvannämnde grunsats k^ggda stadganden. Dongl. Naj:t vill säledes, efter 8tats-kädet8 ock Högsta Domstolens körande, kärmedelst i ljäder föreslä Ilikets 8tänder, att, med ändring ak 4 H. i /j Lap. Dorda-Lalken, kvad angär stadgandet, att, i kändelse nägon säljer jord, kus eller tomt, den kan förr till annan sält kafver, det köp skall vara gildt, som först gjordes, förordningen angäende lagfart ook körd den i3 duni 1800, i kräga om rättigket för förre egarens korgenär att taga inteckning, derest ej anmälan till uppkuds erkällande sker inom viss tid, krän det köpet slutadt klef, samt Dörordningen ak nyssnämnde dag, rörande städsel ock lego ak jord pä landet, 3 mom., kvad angär tiden för intecknande ak arrende-contract, ock med uppkäkvande ak i3 §. i förordningen om inteckning i kast egendom den i3 duli i8i8, det varder förordnadt som it/a/ it^o 2.5. §- I Öfverläter na^on e^ande-rätt till fa8t egendom, den lian förut till gunan ölverlätit; ^älle den ökveilätelse, derä, inell företeende ak 1a§a ätlcom8tliandlin^ar, lagfart för8t 8ölce8: varder lagfart
Det är således icke Nederlagshandeln, men allmänna Handeisställningen, som vållat det för Svenska Exportartiklarne ofördelaktiga förhållande. Inga Författningar skyddade det, och inga gifvas, som sökt förlänga dess fortfarande. Om under en sådan tidpunkt Nederlagshandeln blifvit försvårad eller afvist, skulle Sverige i det närmäste varit utan annan handel, och således saknat ej blott de inkomster, som igenom den hämmade exporten upphört, men äfven dem, som Nederlagshandeln nu inbragt. Jag vet Den 13 April. 179 ej, om detta förhållande kunnat af någon anses förmånligare; men jag tror mig veta, att nar uti ett land Capitaler ej finna ett fördelaktigt användande, när igenom tvingande Författningar man vill truga dem att endast ingå i en eller annan handtering, förmår maa Capitalisten att snarare lägga deni på kistbotten, i afbidan på en lyckligare sakernes vändning, och de pionibitiva Författningarne minska säkert den circulation och den credit, sorn utgör grunden och lifvet för allmänna pen. ningerörelsen. Så snart åter sakerna tillåtas att följa sin naturliga ordning, skall deraf hända, att den Nederlagsrörelse, som varén följd af en konstlad Handelsställning , skall med densamma upphöra och minskas i samma mån, 60m den gick utöfver gränsen af ortens och landets naturliga läge. Detta har äfven nu i Götheborg inträffat, och deraf skall åter hända, att Capitalerna skola småningom återgå till de öfriga grenar af den inhemska industrien, sorn lemnar dem någon fördelaktig utsigt. Men om nya, onödigtvis inskränkande Författningar hindra dessa Capitalers användande inom landet, skola de söka begagnandet utomlands , och den inhemska penningerörelsen således ännu mera finna sina tillgångar minskade. Sådant synes mig åtmindstone förhållandet, och sådant har det flera gånger af erfarenheten blifvit bestyrkt. Det är icke derföre min tanka, att en Nation i öfver - Den 13 April. flöd skall förtära sin förmögenhet; men det är af Nationalespriten, sorn förbättringen skall väntas, sällan af Författningarna. Intet land har gifvits, som hade mindre prohibitiva Författningar, än Holland; men i intet har hushållsandan varaktigare bibehållit sig.
För all den mark, som vid utmåls-läggning gruf-egaren till begagnande anvisas och tilldelas, skall han gifva ersättning och vare derjemte skyldig att ensam hålla den stängsel deromkring, sorn nödig är; dock må vid grufvor, som under jord bearbetas, gruf-egaren sjelf bestämma, huru stort utrymme af det tilld elda utmålet han ofvan jord för sitt arbete tarfvar och ersättning derefter lämpas. Har jordegaren för större eller mindre andel i gruf-företaget ingått, åtnjule han ej heller större ersättning för utmålet, än i förhållande till öfrige andelar. § 37. Lösen för utmål skall vid utmåls-Iäggningen bestämmas. Åsämjas ej parterne om beloppet, varde det af lörrättningsmannen och gode männen bestämdt, efter den uppskattning af marken till det värde, annan mark af enahanda beskaffenhet och godhet i orten högst gäller; skolande lösesumman, med ränta derå från den dag beloppet blifvit genom öfverenskommelse eller laga kraftegande beslut fastsläldt, inom tre månader derefter af grufegaren utgifvas till jordegaren eller den, som i hans ställe rätt dertill har. Underlåter inmutare att inom sålunda bestämd tid erlägga fastställd lösen, vare han utmålet och mutsedeln förlustig. Å sådan kronans jord, som är åt enskild åbo med ständig besittnings—ratt upplåten, vare han berättigad att, i egarens ställe, den för utmål bestämda lösesumman åtnjuta; men då fråga är om annan, vare sig kronan, allmän inrättning eller enskild person tillhörig jord, som under nyttjande-rätt innehafves, må jordegaren sjelf uppbära lösesumman, mot förbindelse att hålla innehafvaren skadeslös för hvad han i sin nyttjanderätt genom utmålet mister. Är jorden för fordran intecknad, då skall lösesumman tillhandahållas inteckningshafvarne, der de sådant fordra; och vare förthy jordegaren ej berättigad att medlen lyfta, med mindre han visar sig dertill hafva fått inteckningshafvarens lof, eller säkerhet ställer. § 38.
Om man, med Gr. Sparre, vill hufvudsakligen afse BondeSt:s mening, och om BondeSt., på sätt LagUtsk. i detta Betänk, yttrar, anser »grundsatsen om konsolide»ring af en spridd äganderätt ej förtjena afseende, enär, ju mer »egendomen delas, desto fördelaktigare vore del för landet;» så synes mig den åtgärd, Dtsk. i förev:de mom. föreslagit, mera egnad att gynna en sådan, än den tanka, Gr. Björnstjerna, med åberopande af Englands mäktiga Adel, velat uttrycka. Jag, som anser en långt sträckt hemmansklyfning, i statsekonomiskt, moraliskt och politiskt hänseende, skadlig; som anser jordens bibehållande inom slägterna såsom i alla dessa hänseenden gagneligt; sage följaktligen ganska gerna, att Gr. Björnstjerna för sin mening ägde tillräckliga skäl i våra förhållanden; men jag tror icke att det så är. Här har blifvit sagdt, att Svenska Statsförfattningen hvilar på demokratisk grund och man hav deraf velat sluta till fruktlösheten af hvarje bemödande att här införa en aristokratisk institution, såsom den finnes i England. Afven jag tror, att hvarje sådant försök skall misslyckas. Jag önskar dock stärka och bevara den aristokrati som, till vår lycka, ännu i Sverige finnes, i alla stånd, stödd på ärfd fastighet och genomträngd af kärlek till denna fadrens jord. Man säger, att den af litsle, förordade utvidgade testamentsrätten afser bibehållande af jorden inom slägterna. Det låter eget, att höra detta, från ena hållet, medan, från det andra, samma frihet yrka3 såsom. medel att få, äfven den ärfda jorden rörlig, såsom hvarje annan vara. Hvad samhället i det hela, och hvad de hundratusenden, hvilka såsom brukare och arbetare äro vid jorden fästade, komma att iida, innan erfarenheten ådagalagt, hvilkendera flsigten är den rätta, derom synes ingen nu bekymra sig.
Det är, om jag så får säga, derföre att man känner med sig sjelf en viss slags stolthet, vid känslan deraf, art hafva en röst i fäderneslandets angelägenheter, och jag är fullt öfverlygad derom, art delta var den hufvudsakliga orsaken dertill art R. o. Ad. förkastade en Riksd.Ordn., som hade ganska mänga förljenster framför den närvande. Skulle nu R. o. Ad. vid samma Riksdag kunna antaga en sådan Riddarh.Ordm., derigenom hela R. o. Ad. tvert afsäger sig sin sjelfskrifvenhet för art i stället välja några representanter? Jag är öfverlygad om, att detta vore alldeles omöjligt; åtminstone skulle jag, som med min röst sökt bidraga till art genomdrifva del förslag, som nu fallit, bestämdt säga nej dertill. Jag är för min del af samma tanka som Hr Gr:n, att det behöfves en reorganisation af R. o. Ad., jag anser att det behöfves vissa förbättringar i Riddarh.- Ordn., men jag tror art detta bör ske på andra grunder än dem, som Hr Gr:n föreslagit. Vid förra Riksdagen väckte jag en motion i delta ämne. Denna motion beslöt R. o. Ad. alt företaga först sedan det hvilande representationsförslagets öde var afgjordt. Hufvndgrunderna i denna motion voro dessa, all R, o. Ad:s sjelfskrifvenhet bör bibehållas, men sora R. o. Ad. utgör en del af representationen för Svenska folket, så bör äfven samma R. o. Ad. lemna detta folk en borgen ali de äro mägtiga detta representantkall. Hvar denna borgen borde sökas det framställde jag icke då, men jag tror art man bör se tili grunderna, hvarifrån R. o. Ad. har utgått, och dessa grunder äro jordegendom och tjenst i Staten. Således anser Den 1 Mars e. m. 43 jag alt den adel, som äger jord och den som tjenar sitt fädernesland bör på detta rum ega representationsrätt.
Utom den i åberopade Berättelse uppgifna egendom i Wenersborg, sorn, för bevakandet af Riksgälds-Contorets deruti intecknade fordran, blifvit, vid anställd executiv auction, för delta Verks räkning inropad, har äfven en annan egendom i samma stad sedermera måst för enahanda ändamål af Riksgälds-Contoret öfvertagas. Uti sistnämnde egendom, som förut tillhört Kopparslagaren C. G. Olssons concursmassa, ägde Riksgälds-Contoret, vid densammas bortauctionerande af concursmassan, i slutet af Januari månad detta år, en intecknad capitaloch räntefordran af något Öfver 3,000 R:dr; hvadan egendomen då blef till detta belopp å Contorets vägnar inropad. i4 Stals-Ulskotlcts Memorialj N.-o 3. Efter härom erhållen underrättelse, meddelade Fullmäktige genast föreskrift om egendomens ofördröjliga föryttrande genom derå anställande ny auction. Dock sorn vid den nya auctioneu högre anbud än å 1,500 R:dr icke gjordes, förklarade Fullmägtige sig icke kunna antaga detta anbud, såsom, jemlikt både Magistratens och Riksgälds-Contorets på stället varande ombuds yttranden, alltför lågt. Fullmägtige heslöto deremot att för egendomens försäljning låta förrätta en ytterligare auction, hvilken också i medlet af sednast förflutna månad gick för sig. Härvid erhölls väl ett köpeanbud af 2,000 R:dr; men, i betraktande af några dervid förekomna omständigheter, hvilka, uti en i afseende på förevarande ämne i dessa dagar beslutad framställning till Rikets Höglofl. Ständers Stats-Utskott, skola närmare utredas, hafva Fullmägtige ej eller antagit det sednast skedda anbudet, utan förordnat, alt egendomens för Riksgälds-Contorets räkning skedda uthyrning komrae att tills vidare fortfara. Angående lånet för bedrifvande af Pantlåne-inrättningen i Hufvudstaden. (Reglementets 28 §J.
Men om valet af foredragnings-amnen, gemeusnmheti icl6er och ia.tresseii, talangen och erfareaheten hos de foredragande personeraa samt lionferensbestyrelsens ordnaade f6rnGgs a r den ratta forutsattningen for att e t t mote skall lyckss, s&amp; Zro vi har fullt berattigade ' att uttaln, den forhoppaingen, ntt detta det forstn storre kvinnomotet i Sverige skall blifvs en heder for oss Conception Arenal. E n spansk banbryterska. Hr 1764 dog i Oviedo i Asturien en liird benediktinermunk, Padre Feijbo, soul djupt ingripit pb milnga omrdden i sitt fosterland. Genom den krnftiga insats han gjort i civilisatoriskt hiinseende, den vackelse han gifvit A t fosterlandskiinslan, den strid hall utkiimpat mot ofvertro och intolersns, mot okunnighet och fordomar har han i detb spanska folkets hjarta rest sig en minnesstod, oforgangligare iin det monument som till ham iira uppforts p % plaza de Isabel la Cat61ica i Orense. Bland de m h g a arbeten, som flutit ur hans penna iir ett synnerligen anm~lmingsviirdt i betraktande af den tidpunkt vid hvilken det forfattades, namligen for mera iin ett etthunclrafemtio Ar sedan. Det b a titeln: - Defema cle Eas ~ttzcjeres och utgor ett vdtaligt och kraftigt forsvar for kvinnms rattigheter, for hennes likstallighet med mannen i moraliskt, intellektuelt och politiskt hiinseende. ' Trots de t r h g a granser, inom hvilka det ar den spunska kvinnan tilllAtet att rora sig, intager hon i viir tid ett aktaclt rum inom vetenskap och konst, men foretriidesvis pb det skijnlitteriirn och humanitka omrgdet.
Jag hyser dessutom den förhoppning, att det undantag, som sålunda skulle stadgas till förmån för de små verken, ej skall behöfva gälla särdeles länge, då denna mindre tillverkning inom hus ovillkorligt måste gifva vika och småningom upphöra, sedan den större fabrikationen hunnit uppnå den utveckling, hvaraf den är mäktig. Ali täflan till försäljning Den 9 November f. m. blir då omöjlig för de mindre verben, som nödgas maska tredubbelt tunnare än de större med ångkraft bedrifna, för att ej omtala all den öfriga besparing i arbetskostnad m. m., som alltid blifver en följd af en tillverkning i stort. En skadlig öfverdrift af denna fabrikation bar jag åter åsyftat genom den af mig föreslagna beskattningen efter mäskrkaren, den säkrast controllerande, och vid hvilken sedan en så hög afgift kan påläggas sorn man finner lämpligt. Äfven mot denna beskattnings tillämpande på de större pannorna har man gjort den invändning, att i Sverige finnas så många pannor, som äro öfver 3o kannor, och att controllen för ett så stort antal blir omöjlig. — Svår blir den, det kan jag ej neka ; men omöjlig blir den ej mera här, än den var det i Preussen under öfvergångsperioden. Svårigheter måste alltid uppstå, när fråga är alt öfvergå från ett i grunden oriktigt systerae till ett mera rationelt. En brytning inträffar då alltid, förderflig för dem som envist qvarstå vid en fabrikation i smått, som aldrig kan med fördel bedrifva*, och så länge många ännu fortfara med detta misstag, måste en beskaltningsgrund, som hufvudsakligt är beräknad på den större fabrikationen, blifva svår att tillämpa och besvärlig att controllera, särdeles för tillverkaren. — Ju större denna besvärlighet är för den enskilde, ju fortare leder den ock till det önskade målet, att flere och flere se sig af egen fördel tvungne att afstå från den förderfliga handteringen; och endast på detta sätt, genom strängt handhafvande af denna beskattningsmetod, är det, som den frihet i brännvinsbränningen, jag yrkat, kan blifva för nationen nyttig.
Hr Strandberg sjöng Almavivas svåra koloraturparti med den alltigenom goda musikaliska uppfaltning, som utmärker denne sångare. Hrr Strömberg, Linden och Johansson som resp. Bartholo, Figaro o c h Bazil förtjäna äfven loford. K. Dramatiska teatern gaf i lördags för första gången Strindbergs genialiska skådespel » Mäster Olof ». Direktionen förtjänar härför allmänhetens tack. Detta skådespel borde vara stående på vår främsta talscens spellista. — Utförandet var i många delar förtjänstfullt. Hr Skånberg utförde titelrollen på ett sätt, som vittnar synnerligen fördelaktigt o m denne unge skådespelares begåfning. Han rönte ock välförtjänt erkännande härför. Bland de öfriga böra särskildt framhållas fru Fahltnan och fröken Klefberg som resp. Kristina och Margareta, bröderna Petris m o r; likaså hrr Hitlberg och Bceckström s o m biskop Brask o c h dominikanermunken Mårten. Den senare var i all synnerhet förträfflig. Hr Hillberg förtjänar särskildt beröm för den goda iscensättningen af stycket. — Författaren blef efter ridåns nedgång föremål för lifliga ovationer o c h måste flere gånger framträda och mottaga den fulltaliga publikens hyllning. Matiné gifves Maria bebådelsedag å Dramatiska teatern af den populäre och framstående skådespelaren vid nämnda teater hr Ossian Hainvin. Programmet upptager bland annat en nykomponerad komisk scen och duett med kör och orkester af lsidor Dannström, Ernst Lundquists 1-aktsbagatell » Småflickor » (fruarna Hartman och Bteckström) samt den välkända komedien » Sparlakanslexor » med hr Almlöf i hans gamla glansroll som Mörk. 1 sistnämnda stycke medverka för öfrigt hr Svante Hedin o c h malinégifvaren själf. Striden o m hjärtan. » Ur puppan ». Idtms M o d e - o c h M ö n s t e r t i d n i n g har slagit så an och blifvit så väl mottagen, att första kvartalels alla nummer af den mer än 10,000 exemplar starka upplagan äro totalt utgångna och ej vidare kunna anskaffas.
Jag tillstyrker R. o. Ad. ali antaga Hr Åkermans motion. Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, alt Hr Åkermans ifrågavar. motion blefve remitterad till Consl.lJtsk. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå IL Ex. tillkännagaf, att han funnit ja hafva öfverrösta! nej. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 29, med förslag om uteslutande nr li § Riksd.- Ordn. af stadgandet, ang:de ofrälse valförrättare för BondeSt., hvarjemte enär R. o. Ad. sistnämnde dag, beslutat att uppskjuta pröfningen af detta mål lills BondeSt. fattat sitt beslut i ämnet, nu upplästes sagde Stånds prot.utdr. af meranämnde dag, som utvisade, att BondeSt. antagit ifrågavar. grundlagsändringsförslag att hvila till nästa riksdag, för att då i grundlagsenlig ordning handläggas. Gr. Spens, Jacob Melcher: Dådetta mern. förra gången förevar, tog jag mig friheten framställa ett yttrande, som skulle kunna på något sätt anses såsom en anmärkning emot detta förslag. Jag vill nu endast anmäla, att jag ieke yrkar någon propos. om dess förklarande för Ståndets gemensamma tanke. Då härefter icke gjordes någon anmärkn. emot Const.lltsk:s förevar, förslag, blef detsamma, uppå derom framställd propos., af R. o. Ad., enligt 56 § Reg.F., antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Frih. Raab, Adam Christian, anförde skriftligen: Sällan plägar jag belasta R. o. Ad:s prolocoll med reservationer, ty hvad den ene eller aDdre individen tänkt eller talat, är i allmänhet så underordnadt — af sådan obetydlighet — mot saken, som sandkornet i timglaset.
Af dessa skäl anser Utskottet den nuvarande uppställningen af Lagen, att inledningen förekommer serskildt, men att endast Lagens positiva stadganden äro satta i paragraf-följd, vara formelt rigtig; och Utskottet kan således ej biträda den i afseende härå gjorda anmärkning. De ordalag, som i 1 mom. af i §. begagnas, eg», efter Utskottets tanka, nödig klarhet och fullständighet, enär de innehålla, alt Stals-Rådsledamots försök till våldsamt eller annorledes lagstridigt kullkastande af Rikets lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179. 9 Rikets Grundlagar eller medverkan dertill genom råd eller gerning, eller underlåtenhet alt deremot göta föreställningar, bestraffas såsom förräderi, ehvad brottet sker under den tid regeringen fores af Konungen eller af Stals-Rådet; och Utskottet kan lika litel, å ena sidan, medgifva behofvet eller lämpligheten af någon förkortning eller mildring i uttrycken, på sätt Herr von Hartmansdorff' yrkat, som, å den andra, erkänna att någon brist förefinnes i del afseende, Herr Cederschiöld, Ii. T., uppgifvit. Orden ”uppsåtligen” och ”bevisligen" hafva både här och annorstädes i Lagen tillkommit, för att med eiforderlig bestämdhet utmärka, att de förbrytelser, hvarom fråga är, skola, för alt ådiaga utsatta straff-påföljder, vara begången med berådt mod och stadgad vilja samt för öfrigt vara genom bevisning lagda å daga; hvadan dessa ord ock böra bibehållas.
St. naturligtvis deröfver rådslå och sedermera antingen afstå, bifalla eller med 10 Den 7 September f. m. förändringar antaga densamma. Hafva vid ärendets behandling felaktigheter förelupil, hafva grundlagarne dervid icke blifvit iakttagne, så är det Konst.Utsk., som deröfver eger att yttra sig och dess pligt att emot Konungens rådgifvare göra anmärkn:r. Men deremot tror jag R. St. icke kunna förklara, att de icke upplaga frågan derföre att den icke blifvit i grundlagsenlig ordning behandlad; sådant är åtminstone, efter min öfvertygelse, icke grundlagsenlig!. Jag får derföre, för min del, tillstyrka att R. o. Ad. ville taga frågorne i skärskådande och lemna dessa till saken egentligen icke hörande anmärkmr å sido. Frih. Cederström, Jacob: Daen diskussion rörrde ett faktum icke gerna kan leda till det resultat att förändra detta faktum, så tjenar det sannerligen icke till någonting att nu vidare derom orda eller alt den ene säger alt någonting skett, som den andre åter påslår icke hafva skett, saken kommer ju i alla fall att stå på den punkt hvarpå den från början stod. Sedan anmärknm en gång är gjord, kominer den naturligtvis att slå qvar i prot. för anmärkarens räkning och den, som framdeles kommer att läsa dem, vet nog att skilja emellan Hrr Printzensköld och Sandströmer samt bestämma hvar det rätta är. Det torde då ej vara skäl att mera upptaga liden med denna sak. Dessutom har det formella af denna angelägenhet redan varit föremål för diskussion, första gängen betänk, handlades, dervid flere ledamöter, så väl af R. o. Ad., som PresleSl., framställde den anmärkmn att vederbörrde embetsverk icke blifvit, i enlighet med 10 § Reg.F., hörde. Nu säga Utsk. och Hr Sandströmer alt de blifvit hörde. Detta är ju en formfråga, sora icke har med hufvudfrågan mer att skaffa än lyktpålen här. Jag önskar derföre att vi måtte få komma till hnfvudsaken och anhåller att denna punkt må läggas till handlingarne. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Bet anian deri. 835 jgon större, flere delegare samfäldt tillhörig, mark behöfver att först genom nedlagd större kostnad göras tjenlig lill odling, innan den kan till hvar oell en utskiftas, och hvar och en pä sitt stycke nedlägga ytterligare kostnad och möda, eller ock dä, vid Enskiftes* och Storskiftes-förrättningar, hvilka för Uandets stigande förkofran äro af sä mycken vigt, en eller flere grannar inom en samfällighet skul* le fin nas böra taga sin lott af den samfälda egorymden uti sådan mark, hvars läge fordrade att utflyttning ifrån Byen skedde, och hvarigenom en större kostnad orsakades, än delegarena kunde förmå bära, utan att fördelarne a£ Enskiftet eller Storskiftet i märkelig mån skulle dem betagas. Och då Utskotten, i följe häraf, trott hela anslaget till Odlings-lån icke böra indragas, men icke heller att det borde fortfara till det öfver verkliga och sanna behof, yet sträckta belopp, hvartill det nu finnes vara faststäldt, hafva förenade Utskotten beslu* tat, att, med ändring af deras förut gjorde framställning, föreslå: att Odlings-Lånefonden bör från dess nuvarande belopp förminskas till 500,000 R:dr; i följd hvtraf hälften af den hädanefter inflytande årligi Capital-afbetalningen bör till andra ändamål användas, till dess att Fonden icke utgör mer än berörde belopp, men den andra hälften utgå i enahanda låneväg, dock efter förändrade grunder, hvilka särskildt genom Eanco-Utskottet komma att föreslås, till befrämjande och understöd för sådane större odlingsföretag, hvilka öfverstiga den en« 84o Banco-Utskottets Betiinkanden - skilda förmågan , och egenteligen blifva rigtada derhän, att hitintills icke odlingsbar mark måtte göras tjenlig till odling, samt för de kostnader till utflyttningar, hvilka vid Enskiftes-oell Storskiftes-forrättningar pröfvas nödvändige.