Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och all himmelens här skall förruttna, och himmelen skall varda sammanlagd såsom ett bref; och all hans här skall förfalna, såsom ett löf förfalnar på vinträ, och såsom ett torrt löf på fikonaträ. Ty mitt svärd är drucket i himmelen, och si, det skall fara neder på Edom, och öfver det spillgifna folket till straff. Herrans svärd är fullt med blod, och är fett af fetma, af lambablod och bockablod, af vädrars njuratalg; ty Herren håller ett offer i Bozra, och en stor slagtning i Edoms land. De enhörningar måste ock fara neder med dem, och stutarna med de gödda oxar; ty deras land måste drucket varda af blod, och deras jord fet varda af fetma. Ty det är Herrans hämndadagar, och ett vedergälloår, till att hämnas Zion. Då skola dess bäck er varda till tjäro, och dess jord till svafvel; ja, dess land skall varda till brinnande tjäro; Den hvarken dag eller natt utslockna skall; utan evinnerliga skall rök uppgå deraf, och skall öde blifva utan ända, så att ingen skall gå derigenom i evig tid; Utan rördrommar och ufvar skola hafva det inne; nattugglor och korpar skola der bo; ty han skall draga ett snöre deröfver, att det skall öde varda, och ett murlod, att det skall tomt blifva; Så att dess herrar skola heta herrar utan land, och alle dess Förstar få en ända. Och skola törne växa uti dess palats, nässlor och tistlar uti dess borger; och skola varda en drakaboning, och bet för strutsar. Då skola der troll och spökelse löpa hvar om annan, och en gast skall möta den andra; elfvor skola ock hafva der herberge, och finna der ro. Ufven skall ock hafva der sitt näste, och värpa der, ligga der, och utkläcka der, under dess skugga; och glador skola komma der tillsammans.
Kostnaden för Ystads-banan med samma spårvidd, men, med svagare konstruktion, uppgår, på sätt förut är anmärkt, till 3,682,000, hvilket belopp dock skulle med 300,000 Riksdaler minskas derest, efter träffad öfverenskommelse, Statens godsoch passagerarevagnar finge begagnas och särskild reparationsverkstad derigenom blefve obehöflig. På grund af nu anförde förhållanden finner Kongl. Maj:t, att dessa jernvägsanläggningar, som i längd innehålla tillsammans omkring 13 mil och genom hvilka i förening med den redan befintliga södra stambanan, ett väl ordnadt jernvägssystem inom Malmöhus län skulle komma till stånd, böra med statsbidrag understödjas; men anser dock, att det bidrag, som kan varda beviljadt, icke må lemnäs utan återbetalningsskyldighet; äfvensom Kongl. Maj:t icke finner af Statens fördel påkalladt eller för öfrigt gagnande, att Staten för sitt bidrag skulle såsom delegare i företagen ingå. Innan ännu de stambanor, som af allmänna medel helt och hållet bekostas, hunnit sin fullbordan och förvaltningen af trafiken å dem definitivt blifvit ordnad, skulle, efter all anledning, olägenheterna af en delaktighet uti andra banors utförande och förvaltning vara större, än fördelen af en i framtiden möjligen blifvande vinst af rörelsen, utöfver den ränta, som, i händelse af bidragens lemnande såsom lån, årligen kommer Statsverket till godo. Kongl. Maj:t anser sig derföre böra föreslå Rikets Ständer att, i likhet med hvad som vid nästförflutna riksdag för anläggning af jernväg från Borås till vestra stambanan vid Herrljunga beslutades, Rikets Ständer, för utförande af särskilda, till begagnande med ångkraft afsedda jernvägar från Eslöfs station vid södra stambanan, eller den punkt, som af Kongl. Maj:t i nåder bestämmes, dels till Ystad dels till Helsingborg och Landskrona, måtte bevilja särskilda lån, motsvarande två tredjedelar af den verkliga anläggningskostnaden, men hvilka Iåns belopp dock ej böra öfver Bih. till R. St.
— Utaf dessa anslag och lån hafva från Riksgälds-kontoret utbetalts under andra qvartalet af år 1863 R:dr 1,400,000: — „ tredje qvartalet af samma år „ 2,415,000: — „ fjerde qvartalet af samma år „ 750,000: — 4,565,000: under första qvartalet af år 1864 R:dr 4,151,666: 67. „ andra qvartalet af sistnämnda år „ 3,702,000: — „ tredje qvartalet af samma år „ 2,477,000: — och under fjerde qvartalet af dito „ 1,662,000: — 11,992,666: 67. under första qvartalet af innevarande år R:dr 5,814,866: 67. „ andra qvartalet af detta år „ 2,460,370: — „ tredje qvartalet af samma år „ 3,510,306: — under innevarande Oktober månad „ 728,360: — 12,513,902: 67. eller tillsammans R:dr 29,071,569: 34. utgörande de för Statens jern vägsbyggnader, enligt Jernvägsbyggnads-styrelsens hos Kongl. Stats-kontoret gjorda och för Fullmägtige tillkännagifna reqvisitioner, utbetalda anslagssummor ett sammanräknadt belopp af R:dr 22,039,000: — och de till bolagen för de enskilda jernvägsanläggningarne ut gifna låneunderstöd „ 7,032,569: 34.
Vid sådant förhållande, och då den för närvarande beviljade Nederlags-rätt synes vara ändamålsenligt utsträckt, enär den är förunnad alla StapelStäder för Salt, omalen Spannmål och Hampa ; då den är beviljad Strömstad för Danska och Norrska varor, och är oinskränkt för Stockholm, Götheborg, Carlshamn och Landscrona, med ofvannämnda rättighet för hvarje Svensk man att sig deraf begagna; då rättigheten att på Nederlag upplägga till införsel förbudne varor, hvilken först ar 1827 beviljades Stockholm, utan någon märkbar fördel för dem eller det allmänna, varit under manga ar begagnad af Städeme Carlshamn och Landscrona, som innehaft den från den tid, då handeln emellan England och Continenten endast kunde bedrifvas från Svenska hamnar, och då slutligen 7 §. a£ Kongl. Kungörelsen, den 19 December 1 8 37, orri ne« derlag och hvad dervid iakttagas bcir , innehåller, att Kongl. Maj:t, efter förekommande omständigheter, i Nåder vill yttra Sig när, vid serskilda tillfällen, Nederlag sökes för handels-varor i Stapelstad utöfver den rätt, Staden t sådant afseende eger; —så fin na, i betraktande af allt detta , 36 B fAlin. s:l Allm. Ilesv.o.Oec Uisk, Bet,N:0 14, Utskotten destomindre anledning ®tt tillstyrka någon åtgärd af Rikets HÖglofl. Ständer» med anledning af den nu för Städerne Gefle, Malmö, Hernösand , Ystad . Helsingborg , Calmar och Christianstad ifrågasat» te utvidgning i Nederlags - rätten , som dessa Staders invånare, på ofvannämnde sätt, ega hos Kongl. Matjt i underdånighet anmäla denna deras angelägenhet, och det, enligt 89 §• Regerings-Formen, på Kongl. Maj:t ankommer att, med af. seende på Rikets nytta, härom förordna.
Han stoppade honom ned i matsäcken, kastade den på ryggen och gick att möta sin herre. Kungen hade just ordnat sin här då skogssnufvepojken kom och berättade om hans motståndares ömkliga slut. Glad öfver konungens belåtna min, men ännu mer öfver sin vackra fångst drog han upp den uniformerade krigaren för att visa honom för konungen, men fången hade blifvit qväfd i gröten. Gripen af missräkning och förtrytelse utbrast den unge jätten: ”Nå, det var det dummaste jag sett – att dö när man har så mycken mat att äta!”42 Gamla anekdoter som jag aldrig sett tryckta, men för hvars ursprunglighet jag icke kan gå i borgen. Nya anekdoter, som jag sjelf hemtat direkt ur verkligheten. Skånska skrock, sagor och sägner, upptecknade i Frosta härad, efter muntliga berättelser, och på bygdens mål.43 En ung ”affärsman” utan affär satt försjunken i dystra funderingar, ty han hade hvarken någonting att annonsera om eller puffa för. Då närmade sig en ung dam. Mellan henne och honom fans en upprifven trumma. Den snäfva klädningen tillät inga extravaganser, men öfver måste hon. Kjolen remnade i sömmarne – o ve! Men den unge mannen utropade: ”Engel, ni har skänkt mig en idé; min lycka är gjord!” Hon var genast färdig att dela den.44 ”Hvad tänker du på?” sade en ung man till en af sina vänner, som på en bal betraktade en ung, elegant dam med i ögonen fallande ihärdighet. ”Jag tänker att om fröken X inte spökade ut sig så der, kunde hennes far ha råd att skaffa sig en ny frack,” svarade vännen torrt. O. En eröfring. I lekande toner françäsen ljuder och tärnorna trippa så täckt på tå; kring väggarne sömniga mammor sitta, i dörrarne lediga herrar stå. Man spanar helt fräckt efter dolda skatter och myser när grannen en vitz har sagt. Man ser nästan damernas hjertan klappa och under trikotlifven /snörlifven/ slå i takt. Der står en herre helt tyst och drömmer och blicken är fäst på en dam i hvitt, hon sväfvar så lätt i den snabba turen
Åtcrremiss i ämnet Hemman, Ecclesiastikc i Skåne, om skattelösen af. (se Ecclesiastikc). Hemmans, Krono m. fl. i Småland, bevillning, (se Bevillning). Hemmans-Räntorncs förenkling och reduetion angående . Aterrcmiss Ilcmmansvarden, om Kammar-Rättens åtgärd med (sc Anmärkningar). om nedsättning i fråga om bevillning för år 1824 Hemmansklyfning och jords afsöndring, anmärkning mot rådgifvande åtgärd . Hemmansklyfning, i fråga om Rå- och Rörssamt Frälse ^ hemman .. Aterremiss i ämnet . — —n om ändring i 1827 års Förordning derom Aterremiss i ämnet . Hemmansprcestationers utgörande, grunden för Aterremiss i ämnet . Herjeådalen, om dess återförening med Gefleborgs Län . Hermelins, Friherre, Arfvingar, om ersättning för förluster under kriget Aterremiss .. Hernösand, byresmedel för Landshöfdinge-Residcnset derstädes Aterremiss. Se vidare Expeditions-Utskottets Memorial N:o 3n Hjelpedagsverken, om frihet från till visse Boställen Aterrcmiss i ämnet . Hingstmedels-Cassans användande till Hästafvelns förbättrande Aterremiss .. Ihngstprcemier i allmänhet, och i Skåne Hjelmare Canal och Slussverk, om afskrifning af Låneunder „ stöd dertill Aterremiss .. Hjo Stads andel i Kronans Sakören 6 S 0 £ s N:o 52 62 11 Samling. Afdelning Bandet. Häftet. 33 £3 CTQ JU Betänkandets Kiks-Slandens Beslut. N:o Kidd. 0. A. PresteStand. BorgareSt. H. Hjortberg, om förnyelse af 2:ne Trollhätte Slussverks Lottsedlar .. Historia om Carl XI.-s Regering, anslag till författande af — dito samt angående Frihetstidens historia . angående skiljaktiga meningar i ämnet
Län hvarken nu eller framdeles kunde med förmon indelas till hemman och vidkännas de dermed förenade utskylder; äfvensom, att det icke skulle vara möjligt för vederbörande Kronobetjente att å berörde vidsträckta skogar tillse eller vaka deröfver, att missbruk emot gällande Författningar icke verkställdes, eller att ej mer af skogarne till försågning användes, än som vöre medgifvet; att derföre Statens och den enskilde innehafvarens fördelar bäst skulle blifva vårdade, om dessa skogar under skatteraanna-rätt upplätes; men att dervid icke någon annan tjenlig grund vore antaglig, än den skogsränta , som, enligt den så kallade Savolaxska skattläggnings-methoden, i allmänhet blifvit antagen för den skogsmark inom de norra Länen, hvilken ej vore till odling tjenlig. På dessa skäl har Riksdagsfullmägtigen Nordmark föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majst täcktes vidtaga ea sådan förändring uti ofvannämnde Författningar, såvidt ie rörde Westeroch Norrbottens Län, som vore med Kronans och en - Bih. till R. St. Prot. 1840 odh 1841- 4 Sami. 2 Afd. 38:de Haft. 10 Statssamt Allni. Besy.- och Ekon.-Ulskottens Utlåtande, N.-o 186. skildes rätt och hästa öfverensstämmande; och hafva uti denna motion Riksdagsfullmägtige Johan Andersson Lundberg från Norrbottens och Olof Olofsson från Westerbottens Län instämt. Innan Utskotten besvara denna motion, anse Utskotten sig böra upplysa, att den fråga, sorn af motionären blifvit väckt, redan utgör föremål för Kongl. Majrts Nådiga pröfning.
Hrr Beskow och Björck höra till dem, i hvilkas person Scipio gjort på ett berömvärdt sätt rättvisa åt motpartiet, medan däremot vi frukta att han vid omdömet om hr de Laval, om än grundadt på uttalanden till protokollet, icke tagit med i beräkningen den knagglighet som offentlig ta-lare som kommer denne idérike man att ibland som det tyckes sSga nästan motsatsen mot hvad han menar. En provinsbänk som bra oförtjänt fått öfver sig ett helt fång med blommor — rent af sä mycket att man vore frestad tro att en annan och mindre för kritik fallen hand här (Ört pennan — är den vermländska. De äro dock sannerligen hvar-ken några bjessar eller ljus, dessa hederliga frihandlande och för det mesta waldenströmska dannemän från de vermländska bygderna. Scipio — om det nu verkligen är han och icke möjligen någon af dem, som eljes studera ledstjernan Aftonbladet från Karlstadstidningens horisont — öfverraskar med ett formligt utbrott af förvåning öfver att någon » från frisinnadt håll » inte är belåten med hr Bruse, därför att denne en gång motionerat om 700-kr.-streck. Äfven om detta, som vi gerna tro, skedde i den bästa välmening såsom ett första steg, be-böfver man dock inte vara något » brushufvud » för att kunna önska ombyte på en representant, hvilken gifvit prof på en så oförlåtlig politisk naivitet — vi hoppas att h. m: t konungen icke tar illa upp, att vi i en plan, som äfven han personligen lår omfatta, på detta sätt mest fästa oss vid den barnsligt oskuldsfulla sidan. Blomsterkastningen för vermlandsbänken — inklusive hr Jansson i Krakerud, hvilken första gången fick kammarens öra, när han uttalade på sitt breda » tongmål » en fruktan att om ett visst förslag blefve lag, ingenting annat skulle återstå » än gå ut och plantera rofvor i ödemarkerna » — leder oss öfver till en af de svagare punkterna i Scipios skildringar, hans undfallenhet för det frikyrkliga läseriet och den därmed oftast förbundna oresonliga nykterhetsfanatismen.
Man har sagt att detta djur mången gång utgör mcnniskans käraste sällskap, ja! jag vågar till och med påstå, att det gifves exempel på personer, som mer älska dessa djur än sina egna barn; då frågar jag, om det icke vore ganska nödvändigt för sådane personer, att åtminstone en gång om året, nemi. då de få sina debetsedlar, påminnas om att de hafva pligter att upfylla äfven mot sina med menniskor, och under sådane förhållanden tror jag det ej vore mer än billigt, att de för denna sin kåra egendom med några rdr bidroge till att understödja'kommunens fattiga. Jag hade önskat, att IJtsk:t gått ännu längre, än det gjort, men då jag vet, att Betånk:t redan är af tvenne Stånd bifallet, så inskränker jag mig att yrka bifall å detsamma. Jag har mig bekant, huru frågan afgjordes inom PresteSt:t, der den föll med en rösts majoritet. Då frågan föredrogs, syntes ingen vara böjd för att tala. Men en ledamot fästade slutligen upmårksamheten derpå, att det varit båttre, att Utsk:t bifallit den af llr Ros väckta motionen, enär genom Utslcts nuvarande förslag Presterskapet skulle blifva besvåradt med att hålla sammankomster i och för detta ändamål Detta yttrande föranledde en liflig diskussion, hvarefter frågan, vid verkstäld voterir.g, förföll, som jag [nyss nämnde, på e» enda rösts majoritet. I afseende på Hr Ehrenheims yrkande, att beskattningen skulle inskränkas endast till städerna, så ber jag att få uplysa derom, att, då frågan till behandling inom Utsk:t förekom, ansåg man nemi. det vara högst olämpligt och för förslagets framgång ganska vådligt, att ålägga vissa kommuner skatt och ej andra, att vilja beskatta städerna för en rättighet, hvartill de ansågo sig lika befogade som landsbygden Derföre trodde Utsk:t det vara klokast att föreslå ett maximum, under förutsättning, att detta skulle i städerna tillämpas, der, med högst få undantag, hundarne hufvudsakligen kunna anses som lyxartiklar. Jag anhåller om bifall till Betänkandet. Hr Silfverstolpe, Fredrik Otto:
Sprengtporten: Med Hr von Hartmansdorff instämmer jag fullkomligt i den mening, som jag äfven tror mig hafva yttrat, då jag förra gången hade ordet, att, såvida fjerdingsmanna-befattningen skall fortfara, sådan den nu är, det vore lämpligast att denna befattning innehades af en person, som vore afiönad af församlingen; men jag får Fasta samme talares uppmärksamhet derpå, att Utsk:n icke baft någon den ringaste anledn. att upptaga denna del af frågan, och att, om Utsk:n gifvit en sådan utsträckning åt motionen, den anmärkn., enligt min tanke, hade varit grundad, alt Utsktn befattat sig med en fråga, som icke varit remitterad. I afseende på frågan om beskaffenheten af fjerdingsmanna-befattningen, har jag redan yttrat, att det ar med stöd af förra Ständers yttrade åsigt i ämnet och den derom utfärdade författning, som Utsktn betraktat denna befattning såsom ett communal-bestyr. Det beror i öfrigt på hvars och ens begrepp om communal-bestyr, om man anser den mer eller mindre vara ett sådant. Att den är ett polis-bestyr vill jag icke bestrida; men om man uppfattar communal-bestyr från den åsigt, som derom gjort sig gällande i de länder, der man har ett riktigt begrepp om communaloeh municipalväsende, så utesluter icke begreppet af polisbefattning, att den äfven i visst afseende kan vara ett communal-bestyr. Såvida icke meningen är att framställningarne i afseende på sätt att utöfva fjerdingsmanna-befaltningen, hvilka kunna åsyfta utfärdande af förändrad instruction, skola betraktas såsom en ny motion; så skulle, jag tro, att anmärkningarne icke böra föranleda någon återremiss, då det endast är i fråga, huruvida man vill bifalla, att säterier samt rå- och rörs-hemman, på samma sätt som frälse-hemman vid sista riksdagen, åläggas skyldigheten alt deltaga i delta onus, eller om man vill att de derifrån skola vara befriade. I förra fallet torde R. o.
På grund af föreskriften i 218 §. af 1848 års Banko-Reglemente, vinstmedels har Banken vid nasti, års slut till Riksgälds-Kontoret aflemnat återa^[tCj{^*,J stående tredjedelen af den från 1845 års början till 1847 års utgång gälds-Konupplupna Bankovinst med 954,000 R:dr. l0TeL §. 69. Till följd af Höglofl. Banko-Utskottets vid sistlidne Riksdag, i fråga Tillgång uti om Banken tillhöriga obligationer, meddelade förordnande, att desamma icke finge bland tillgångarne beräknas till högre kapital-belopp, än den tioner. Mynt-habi' nettct. 54 ' summa, som för obligationerna, vid deras inlösande, uLgifvits, har, under den 3'l December nästlidet år, den bokförings-åtgärd blifvit vidtagen, att från nedan upptagna räkningar öfver Banken tillhöriga räntebärande obligationer, ställda å utländskt mynt, blifvit afförda de belopp, sorn motsvarade skillnaden emellan de af Banken då inuehafvande obligationers nominella värde och den summa, som vid deras inlösande utgifvits; hvarigenom, till närmare öfverensstämmelse med obligationernas verkliga värde, nedsättning uti bokförda kapital-beloppen skett på räkningarne öfver Nominella KapiRabatt vid ObliObligationernes intalbeloppet. gationernes inlösen. lösningsviirde. Efter den sålunda verkställda förändringen uti bokföringen och sedan åtskilliga obligationer blifvit, genom utlottning, infriade, utgjorde Bankens tillg äng i räntebärande papper den 30 nästlidne Juni: Obligationer, ställda å Svenskt Banko: b.|<0 K.,lr Riksgälds-Kontorets 2,902,000: Arméens Ackords-Amorterings-fonds 1,344,400: Skånska Hypotheks-Föreningens 580,000: Östgötha d:o d:o 500,000: 5416400- Obligationer, ställda å utländskt mynt:
Härvid torde dock böra upplysningsvis erinras, hurusom en ansenlig del af dessa utbetalningar utgått i egenskap af låne-unilerstöd med bestämd återbetalningsskyldighet; hvadan Riksgälds-kontorets fordringar blifvit ökade med samma belopp, som utbetalningarne af samtliga i sådan egenskap beviljade statsbidrag utgjort. Dessutom torde såsom andra hufvudsakliga orsaker till det betydliga kapitalöfverskott, Riksgälds-kontorets räkenskaper för närvarande visa, böra uppgifvas dels den beräkningarne betydligt öfverstigande tillgång för Riksgälds-kontorets utgifter, som erhållits genom de dertill anvisade behållna öfverskotten å statsinkomsterna, och dels den besparing, som under detta och sistförlidet år uppkommit å det beräknade annuitetsanslaget för den under sednaste riksdag beslutade ytterligare upplåning emot fonderade statsobligationer. De upplupna och till Riksgälds-kontoret inbetalda räntorna å Kontorets fordringar för utgifna lån samt till dess kontanta behållnings förräntande köpta obligationer hafva, utom de å amortissementsfondernas förräntade medel upplupna räntor, utgjort under år 1862 R:dr 362,594: 45. Sedan Rilcsgälds-lcontorets inom linien i räkenskaperna upptagna fordringar för det icke ersatta lörlagskapitalet till t. d. General-assistans-kontorets lånerörelse samt för lyftade medel utaf det vid 1853 och 1854 års riksdag anvisade mindre kreditivet och de kreditiv, som varit beviljade för vattenledningen till Carlskrona samt upprätthållande af rikets neutralitet, till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit afskrifna i 1863 års hufvudbok, bestå de inom linien förda tdlgångarne numera endast af de till köpeskillingarnes belopp upptagna värdena å Rikets Ständers samt
Ack, dessa torra blåbleka läppar, denna benrangelshand, förvissnad, spöklik, snart förvandlad till mull liksom hans egen falska skepnad är det, denna ungdomliga tjusande gestalt, som speglade sig i mina ögon, dess stoft är redan bortblåst af vinden, liksom orden från hans förrädiska läppar, men kärleken i mitt bröst är qvar, dess låga brinner ännu klarare än då, dess eldtungor stiga allt högre, det är på dess flammor min ande höjer sig till Gud. Åter reste sig qvinnan upp, eldad af en hänförelse, som gjorde henne förfärande och sublim, och åter sjönk hon vanmäktig tillsammans som en förbränd veke, hvars låga slocknat. De hårda, skrällande slagen af det gamla vägguret, som slog två, väckte henne efter ett par minuter, hon reste hufvudet med ansträngning, åter börjande denna hemska strid mellan kropp och anda, och hennes utseende liknade så fullkomligt ett liks, att den gamle presten våndades på sin stol, såsom plågad och beherrskad af maran. — Jag liknade Eva utstött ur paradiset, — började hon på nytt. Percy var rest, och hvarje dag syntes mig lång och ödslig som det strandlösa hafvet, utan annan fröjd än minnet och hoppet om hans trohet; men både minnet och hoppet äro trofasta vänner i ungdomen, de stå då ständigt vid vår sida färdiga att borttorka hvarje tår på vår kind. Allt hvad Percy sagt denna sista lyckliga afton återkallade jag noggrannt i mitt minne. Jag kunde aldrig hoppas, att hans farmor lemnade sitt bifall till vårt giftermål, hon ändrade aldrig sitt en gång uttalade ord, och inga böner kunde beveka henne; vi måste vänta med tålamod, och om efter fem år ingen förändring inträffat, skulle vi gifta oss, trots allt hennes motstånd. Fem år skulle ju snart förgå, då vi litade på hvarandras kärlek, och vi voro ju då ännu unga ... arma dårar som vi voro ... Hvarje vindfläkt omkring oss, hvarje tanke i vårt eget bröst, sjelfva tiden, på hvilken vi hoppas, är en förrädare; det finns ingen punkt, hvarken på eller utom jorden, der vi stå säkra och orubbade; hvad vi tro i dag är i morgon en handfull stoft, kringströdt af vinden.
Hvar och en, som varit vittne till hvilka stora svårigheter och föi luster det medför, då en bruksidkare eilnnågon annan medlem af frälseståndet med en mera utvidgad rörelse gör cession, och då flere hundratals personer i hans grannskap, hvilka hos honom äga fordringar, skola inskicka sina bevakningshandlingar til! en aflägsen hofrätt, måste medgifva, att för sådana fordringsägare skall uppkomma en väsendtlig förminskning i deras besvär och äfventyr, derest Utskts förslag bifalles. I öfrigt får jag nämna, att jag finner en motsägelse uti Hr Cederschjölds yttrande, då lian påslår att, genom ifrågavar. concursmåls öfverflyIlning från hofrätterna till häradsrätterna, förstnämnda domstolars göromål skulle obetydligen minskas, men häradsrätternes deremot erhålla en ansenlig tillökning. Jag förutser visserligen att större concursmål, de niå röra frälse eller ofrälse män, äfven framdeles komma att fullföljas till hofrätterna; men det är gifvet, att ett dylikt måls första behandling och utredande måste vara vida mera besvärligt och tidsödande, än pröfningen af de öfver denna behandling anförda klagomål. Jag anser det också vara af synnerlig vigt att befria hofrätten™ från skyldigheten att vara första domstol i en mängd concursoch arfs-mål, särdeles i en tid, då, genom lagnjansrätternas indragning, en icke obetydlig tillökning i hofrätternas göromål kommer att föranledas. Jag finner mig således böra hufvudsakligen tillstyrka bifall tili Utsk:s förslag; men då jag, lika med Hr Cederschjöld, anser en ofullsländighet förefinnas deruti, att Ulsk. icke vidrört framtida förhållandet med stadgandet rörtde adliga eessionanters forum i de fall, då de i sammanhang med concursen böra dömmas till personligt ansvar, så vill jag icke bestrida åter remiss af detta betänkande. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: