Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5oi "värfvad, utan endast genom vissa personers eget ihärdiga bemödande. Det är derföre, erdigt min öfvertygelse, nödvändigt, att i bredd med närings-friheten, äfven införa sådane läroinstitut, som sätta den blifvande närings-idkaren i tillfälle, att inhämta de för hans yrke erfordprlige kunskaper. Jag frågar om han vid våra allmänna Skolor Gymnasier eller Academi er kan hoppas vinna dem? Nej! I NaturalHistorien läses litet eiler intet. I Mathematik likaså, I Mekanik, Kemi, Techneologie m. m* saknas på de flesta ställen lärare eller ock utvecklas dessa vettenskaper ej fullkomligt. Det är blott i detta fall, som jag anser oss böra vara beredde, att jemte näringsfriheten , äfven söka utsprida det vettenskapliga ljus , hvarförutan denna frihet icke kan medföra den åsyftade verkan. Her r Pereswetoff Morath, Anders Vilhelm: Det är i afseende på ett uttryck af Herr Friherre Björnstjerna jag begärt ordet. Herr Friherren tyckes hysa den tanka att frågan om Skråforfattningarnes upphäfvande är en privilegii fråga. I denna mening kan jag aldrig med Herr Friherren instämma. Skråförfattningarne äro ostridigt oeconomiska lagar, och Grundlagen innehåller, att sådane kunna af Konungen utom Riksens Ständers hörande förändras eller upphäfvas. Man har sagt, jag vet ej om det så är, att öfverläggning om Skråtvångets upphäfvande eller förminskande ägt rum i StatsRådet, men att man ej velat fatta något beslut, innan Stan - c Sol Den t5 Februarii. dernés mening än ytterligare blifvit inhämtad. Om så förhåller sig, lärer dock aldrig fråga uppstått derom, att ämnet borde behandlas såsom rörde det något Stånds privilegier, eller Ständernes hörande deraf varit en följd. Så många talare hafva här redan yttrat sig om nyttan eller skadan af en obegränsad näringsfrihet, att jag i det afseendet ej bör tillägga något, utan endast fästa Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på Konungens ostridiga rätt, att i ämnet stifta ny lag. Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric'.
Höghet redan fästat Swenffarnes hjerton skola derigenom blifwa ouplösiigc och alt Eder Kongl. Höghet dä skall finna Dest högsta tillfredsställelse uti de bewis af redlige undersärareS tillgiswenhet, som Ridderffapet och Adeln alltid skalf räfla alt för Eders Kongl. Hög, her ådagalägga, Uri Den 2Z April. 45 Uti Eder Kongl. Höghets ynnest innesluter sig Ridderstkapet och Adeln. Ridderffapel och Adeln ätssildes klockan 1. till 2 In llöem krotocolli. 6. Lilverstolxe. Lördagen den 25 April. Plenum kl. t 2 om middagen. Justerades pleni-protocollct för den 2g April. Med anledning af del i berörde protocoll up» tagne nial, rörande en underdånig abretz till Hans Kongl. Höghet Kron Prinsens förordnande den i? Mars nästledit är lill allt föra styrelsen under Hans Maj:ts sjuklighet, samt updragande af en lika rättighet ät hans Kongl. Höghet wid alla framdeles inträffande dylika fall hemställde Grefwe Hamilton, ^xol, VM ej i berörde abretz den tilläggning borde göras, att Hans Kongl. Höghet Kron.Prinsens rättighet, alt föra styrelsen, mane utsträckas äfwen till det sall 92 Z. Regeringsformen omförmäler, att en Konungs sjuklighet kunde längre tid än 12 mänader fortfara. Zerr Landt-Marstalken erinrade att adressen redan wore godkänd, samt Riksens Ständers beslut bos Konungen i underdänighet anmält; hwarefter Grefwe Hamilton läk sin gjorda motion förfalla. Herr Landt Nlarffalken underrättade Ridderstkapcc och Adeln, vet Kongl. Maj:t utsatt näst kom - 46 Den sz April. kommande mändaq kl. 12 till emottagande af Riksens SlänSers stora Deputation, och att densamma kortderefter skulle skifwa af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinscn emottngen; hemställandes för öfrigt, om Ridderllkapet och Adeln icke behagade till denna
Af beloppet finge Riksgälds-kontoret indraga ^ i hvarje af de 6 första månaderna af 1865 emot trassering på Hamburg, hvarje gång för hälften uti 30 dagars och återstoden i 60 dasars trattor; hvilken trassering kreditbolaget åtog sig besörja för Riksgälds-kontoret utan någon beräkning af provision och med oafkortadt godtgörande af det för vexlarne erhållna belopp, efter afdrag af mäklarecourtage; förbehållande sig dock bolaget att, efter godtfinnande och utan att vara bundet vid ofvannämnde månader, till inbetalning redan vid en eller flera tidigare terminer uppsäga hela beloppet eller någon del deraf på en gång eller efter hand, likväl ej mindre än B:ko 100,000 eller R:mt 133,333^ hvarje gång. Alla sålunda tidigare indragna belopp skulle afräknas på nästföljande terminer 3:o Priset för lånet utgjorde 97 procent; räntegodtgörelsen fastställdes till 6 procent och skulle beräknas från de dagar vexlarne trasserades. Full mäktige* åsia ter och beslut. l:o Lånets föreslagna belopp lemnades utan anmärkning, såsom nära motsvarande hvad sorn ansetts erforderligt för bestridande af utgifterna under är 1865. Deremot och med fästadt afseende å nämnde behof, ansägo sig Fullmäktige icke kunna medgifva option å någon andel utaf lånesumroan, utan förklarade att densamma borde till hela sitt belopp fixt öfvertagas 2:o Indragningen af beloppet ansågo Fullmäktige böra verkställas genom vexlar, utställda till betalning efter endast 30 dagar; och kredit-aktiebolagets åtagande att ombesörja indragningen betraktades såsom en öppen fråga, enär deri sannolikt blott innefattades ett erbjudande, hvaraf Riksgälds-kontoret kunde efter godtfinnande sig begagna. 3:o Genom deri äskade kapitalrabatten blefve kostnaderna för lånet större än efter första anbudet. Då hela länet komme att under en medeltid af 2* år innehafvas, utgjorde den årliga räntan derå omkring 71 procent.
Om afgiften å hvete nedsättcs I. ex. lill || sk., å råg lill 8 sk., å korn till 0 sk. och ä bafra och blandsäd till 4 sk. för tunnan, så skulle denna nedsättning, utgörande fiir råg 17^ sk. b:co, för korn 15,[ sk. o. s. v., i icke obetydlig grad för Westeroch Östergöthlands slätter vidga afsättniiigslillfäliena. I ännu högre grad skulle della blifva förhållandet i afseende på trädvaror genom en proportionerlig nedsättning, sorn kunde öppna vägen lill Slockholm för vedskutor från Jönköping och Weslgötha-stranden af Wetlern in. in. Men af bolaget kan man icke begära en sådan åtgärd. Om än del icke är osannolikt, alt i framliden en ökad varuqvanlilet skulle ersätta nedsällningen, så tillåter dock bolagets närvar, ställning icke detsamma alt bära de första arens förluster. Bolaget bar nedlagt öfver 3,150,000 r:dr pä canalbyggnaden, förlorat öfver 300,000 r:dr på Motala verkstad, och först i sednare åren kunnat uppbära någon utdelning å dess adier, dock aldrig öfverstigande 1 proc. per år. Under de första åren sedan nya Trollhätte-slussverk blifvit, och rensningsarbetet i Götha eif blifver fullhordadt, kommer troligen icke Götha canalbolag att i derigenom ökad fart finna ersättning för förlusten af förut från Trollhättan utgående och då upphörande bidrag. Om nu bolaget skulle i högre grad nedsätta afgiften å vissa betydligare varor, än att denna nedsättning genast klefve betäckt genom en i förhållande dertill ökad fart, sä kunde del lätteligen under flere år komma att sakna utdelning, 1 II. 07 530 Den 25 Augusti. hvilket skulle nedsätta actievärdet och troligen öfverföra en stor del af de J af hela actiecapitalet, sora är belänt för underpris, i nya ägares händer, och om iin desse komrae att i framliden skörda dubbel vinst genom dä ökade utdelningar, komme detta icke de närvar, aclieägarnc lill godo.
Förordningen om skogarne i Riket af den 1 Augusti i8o5 borttagas, med mindre den deruti samt i 20 Cap. 11 § MissgerningsBalken, i fråga om nedhuggande eller förderfvande af annans till nytta eller prydnad planterade träd eller ock annans skogsplantering, tillika utsatte bestraffning af 3 R:dr 16 sk. böter för våldsverkan å hvarje träd erhåller sådan Lag-Utskottets Betänkande, N;o 38. 9 sådan lämplig förhöjning, som brottet, i anseende till dess nesliga beskaffenhet och deraf härflytande, stundom icke ersättliga skada, förtjenar; dels ock att, om stockstraffet kommer att upphöra för fremmande religionsförvandt, som begått brott, hvarå uppenbar kyrkoplikt eljest bordt följa, enahanda underrättelse om personens namn och brottets beskaffenhet bör från predikstolen ske, som i Utskottets betänkande N:o 26 är vorden föreslagen för de fall, att enskild skrift i stället för uppenbar kyrkoplikt skulle komma att ega rum. Utskottet tillstyrker alltså: 1:0 'vidtagandet af en författning, hvarigenom, med upphäfvande af alla angående stockstraff utfärdade föreskrifter , förordnas, att sådant straff icke vidare skall ega rum, och att, dels i det fall, dä böter, i brist af tillgång hos den sakfällie, bordt dertill förvandlas, samma böter skola, på sätt lag och författningar i allmänhet innehålla, med fängelse aftj enås, dels ock i den händelse, att främmande religionsförvandt bordt undergå stockstraff i stället för uppenbar kyrkoplikt, underrättelse från predikstolen i kyrkan, vid hvilken stock straffet skolat verkställas, bör meddelas om den felandes namn och brottets beskaffenhet; 2:0 att en Kungörelse utfärdas, hvarigenom 20 Cap. it § Missgernings-Balken upphäfves samt 6\ 1 mom. af Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket den 1 Augusti i8o5 erhåller följande förändrade lydelse:
Det jag yttrade angående litteraturens tillstånd i fäderneslandet, angick ensamt tredje förslaget. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Jag torde få hemställa till Herr Hjerta sjelf, huruvida en återremiss, med en anmärkning af så allmän beskaffenhet, kan tjena till någon ledning för ExpeditionsUtskoltet, i hänseende till en omarbetning. Jag skulle tro anmärkningen böra vara något mera bestämd, om Utskottet skall kunna föreslå en annan redactiou i afseende på den första Adressen. Detsamma skulle jag äfven önska i afseende på den tredje. Den 26 Januarii e. n». 3a5 Herr Hjerta: Det är icke utan att jag ju väntat mig, att någongång ett tillfälle sådant som närvarande skulle komma att visa oformligheten af det sätt, hvarpå dylika ämnen som delta behandlas. Då frågan är om en Lyckönsknings-eller Tacksägelse-Adress, anser man Ståndet hafva rätt att först besluta, och sedan skicka till Utskott, och då lemnäs ingen tid för bordläggning; men då frågan är om för Fäderneslandet vigtiga omständigheter, har man alltid vigtiga hinder att lägga i vägen för Ståndens afgöranderätt: sålunda får man icke ens ändra ett ord vid justeringen af en voteringsproposition. I afseende på det ifrågavarande förslaget, vädjar jag till enhvar af Ridderskapet och Adeln, om det är möjligt att vid en hastig uppläsning hålla sig till hvartenda ord serskildt med en anmärkning; jag anser mig hafva sagt nog, då jag tror det tredje förslaget fordra en omarbetning. Hvad åter det första beträffar, så är det blott de första orden jag skulle vilja hafva uteslutna. Af dessa skäl nödgas jag yrka återremiss, i synnerhet på det tredje Jag har, i afseende på det första, visst ingenting emot, om Rikets Ständer uttrycka deras åstundan att samlas oftare, än hvart femte år; men i det fallet lärer det vara ganska vigtigt, att gå till ConstitutionsUtskoltet. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Jag tror icke, att Herr Hjerta vid 3a6
Alla besia considerationer sammanlagde tord" åtminstone förtjena det afseende, att hemmansägarens öde i bestaktningswägen icke aldeles bör östverlemnas ät stumpen och godtycket, men deremot med förändring i U> stoftets betänkande, dek mä blifwa hemmansägare ej allenast tillätit att ivid taxeringarne med handlingar styrka hemmanens warde och afkastning, utan Den 10 Augusti. 647 utan äfwen i alla instancer Tarerings-Commitöerrie mage äligga, ait taga defle uplysnitigar i öf« lverwägande och i den mahn de aga bevisande egenfkap derpå göra afseende till be tamm .nde af^egendomswärden, ulan all inflytelse af egendsmv äbyggnader, samt seonare arén, om egendomar i orten asflutne köp. Herr Landt-Narstalken uplyste, att V kstöjer i fl - sivar föreflagit att äbyggnaden ffulls rågås i beräkning, såsom blott i allmänhet ägande inflytelse pä hela egendomens warde. Grefwe 6Menbor§ ansäg sa mycket mindre lämpeligt och billigt att, wid bestämmande afhemmanswarden, afseende gjordes pä äbyggnaderne till uphdjande af egendomswärdet, som beskattningen för äbyggnaden äfwen kommer i fädant fall att sträcka sig bade till bränwins-bewillningen och landttulls. erfälkningen, som Utgä efter samma princip, eller i män af hemmanswärdet; och enär alla be. skattningar i ett sammanhang hafwa jordens beskaffenhet och locala fördelar kill grund, böra abyggnaderne icke inga i beräkning, utan alt i ett sammanhang i alla tre bewillningarne göra orättwisa ät landtmannen. Grefwe von Lohwerin ansäg icke sä wädeligt ait hus uptages uti hemmanswärdet, som om nägvn skulle kunna undkomma. Herr Landt-Marskalken gjorde proposition kill bifall af hwilken proposition med Ja befwarades.
Nås 10 och 11. Wermlands län. Tab. N:o 10. Å ands b y g d e n. Antal Uppskatt ningsTomter, Tomter. Jordar. Bppskattningsvärde ! sista året. B.:dr R:mt. ; jordlägenheter af alla slag efter Mantal. ° u p“ w S pr o-1 P 95 SS P-I ►-i P jordar oell lägenheter Antal l>o fe CD >■ §" CO ST" ^7* B OT to — p B K CD olika natur, enligt nya jordeO & P pr* S’ & 3 • cd P-I tr-Oq *-5 SS o o B' crq 03 P-I >-t p. o ^-r1 03 c-tp crq o p: crq CD p sista året. af alla slag i hvarje O-1 CD O"1 crq O CT1 CD CT1 cn? S o B &■ p.S c_r. S5§ co crq eqr £ “ s-s boksordningen. * o> p-i P" ft CD CD It:dr Rimt. stad. crq p. CD crq P-I CD Tunnland. CD O l-i CD • p* Eo r g. 3 P-, c4- P CD 1 Kronohemman . Skattehemman.. Frälse: Säterier och ladugårdar — Rå och rör Hemman Krono: Bergs-torp Skatte: Christinehamn... Ar. Sökta skiftens antal. Fastställda skiften. Arfvoden till landtmätare och gode män för laga skiften. R:dr R:mt. Hela beräknade utgiftsersättningen. R:dr R:mt. Antal. Skiftade mantal. Skiftade ägor upptagne i qvadratref. Oförmedlade. Förmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Åker. Äng. Tab. Sparbankens benämning och stiftelseår. Antal ! delI egare. Hela kapitaltill - j Öfverj skott el! ler bespa| ring öfver '< delegarnes andel. R:dr R:mt. R.dr R:mt.
Ridderskapet och Adelns Ledamöter — 4 Ja, » Högvördiga Preste-Ståndets — 5 Ja, » Vällofl. Borgare-Ståndets — 2 Ja och 4 Nej, » Hedervärda Bonde-Ståndets — 2 Ja och 2 Nej; och som voteringen sålunda utslagit, att 2:ne Stånd bifallit, ett afslagit och ett stadnat inactift, så blef propositionen bifallen, och skulle svar i enlighet dermed till Herr Prosten Doctor Forssén genom protoeollsutdrag expedieras. Vidare företogs den 2:dra Beredningens betänkande i anledning af så väl Herrar Riksdagsmäns från Stockholms Stad till Utskottet ingifna memorial ang:de förklaring af 14:de § Riksdags-Ordningen, som i anledningen af Riksdagsmannen Pehr Oxelbergs memorial ronde rätta förståndet af 110:de § Reg[eringsj-Formen och Herr Prosten Johan Wijkmans 2:ne memorialer, det ena innefattande en önskan om något stadgadt ansvar för felagtigheter begångne af Ståndens Talmän, samt det andra om skyldighet för Riksens Ständers Just[itise-]Ombudsman att öfverse Riksdags-Beslutet L Till hvad Beredningen vid dessa mål tillstyrkt, lemnade Utskottet sitt bifall, och kommer utdrag af protocollet att till memorialens författare att i enlighet med Beredningens betänkande expedieras. Då derefter den af Herr Brukspatronen Malmberg, den 3:dje dennes, på bordet lagda fråga om tillägg i 78 § R[iksdags-]0[rdningen] ang:de ansvar för personliga förolämpanden i Ståndens plena af personer utom Stånden till öfverläggning nu åter upptogs, förklarade Herr Brukspatronen, att han vore för sin del benägen att låta sina betänkligheter mot Beredningens tillstyrkande förfalla, emedan Herr Brukspatronen fann dem ej hafva vunnit Utskottets bifall, i föllje hvaraf Beredningens yttrande bifölls och kommer att införas ibland Utskottets afgifvande project till anmärkningar vid Grundlagarne. Härefter företogs den lista Beredningens förslag till förändringar vid Tryck Erihets-Lagen 2.
M:s beslut rör:de detta anslag, och för alt ej statuera en princip, som vore deremot stridande, som Ulsk:n ej trott sig kunna tillstyrka bifall till den ifrågavar. motionen; och således då en ganska betydande summa vid denna riksdag blifvit beviljad för folkskolorna, så hafva Statsoch Ekon.Utsk:n ej ansett sig här kunna, om det också vore aldrig så talande skäl för en skola i Strömstad samt för dess utvidgande och förbättrande, i den form, som frågan nn blifvit väckt, tillstyrka något anslag. Då emedlertid betänk. har blifvit af tre Stånd återremitteradt, så vill jag visserligen ej bestrida ålerremiss deraf, men jag gör mig förvissad om att Statsoch Ekon.Utskin vidblifva de grundsatser, som de genom sitt afslag uttalat. Hr von Hartmansdorff: Grundsatsen hafva Ulsk:n redan frånvikit genom deras tillstyrkande af 400 r:dr åt skolan i Borgholm, hvilka hon också lärer hafva fått. Utsk:n komma således visserligen icke att hafva något på deras samveten, om de nu, vid återrcmissen, skulle bevilja dessa 200 r:dr. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 102 återremitterades. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Ulsktns den u sisth Dec. på bordet lagda betänk. JX;o io3, Den 10 Jo nu n ri f. m. i nnlcdn. af väckta motioner om fri tillverkning af bergsk rut. Frih. Cederström, Jacob, anböll ali få veta huru denna fråga blifvit afgjord hos de öfriga RiksSl:n. Underl. Ridd. Secret. tillkännagnf, att samtliga de öfliga RiksSt;n bifallit Statsoch likon.Utsk:ns betänk. N:o 10 j. Frih. Cederström:
Konfiskeras godset, betalas ändock full frakt för detsamma. § 84 Gods, sorn, utan befälhafvarcns vetskap, blifvit fördt ombord, eger han att på aflastarens bekostnad landsätta i aflastningsorten, eller ock, om han låter det i fartyget förblifva, för detsamma uppbära den högsta frakt, som i aflastningsorteu vid samma tid betalas för dylikt gods under sådan resa. § 85, 73 § 88. Har befälhafvaren tagit gods ombord utan att öfverenskomma om viss frakt, eller är mera gods aflasladt än aftaldt varit; då erlägges för det förstnämnda godset gångbar frakt, och för det sednare samma frakt, som för det gods, hvarom aftalet handlar. § 86. Der som, i annat fall än § 116 omförmäler, godset, utan befraktarens tillstånd, flyttas i annat fartyg; vare han berättigad till ersättning för all derigenom uppkommande skada. § 87. Ej må befälhafvare, utan aflastarens tillåtelse, stufva gods i fartygets båt, eller hänga det på sidan utombords; sker det, ersätte han aflastaren all skada. Lag samma vare, der han, utan uttrycklig tillåtelse, lastar något på däcket, utom sådant, sorn anses såsom däckslast, efter hvarje orts bruk. § 88. När helt fartyg är befraktadt, må ej, utan särskildt tillstånd af befraktaren, något af de rum i fartyget, som befälhafvaren, enligt hvad i § 76 sägs, eger undantaga, begagnas till inlastning, för annans än nämnde befraktares rökning, af sådant gods, hvaraf hans last består, eller, derest annat rum, än nämnde § till undantag medgifver, efter slutad lastning för befraktarens räkning befinnes ledigt, i det rum inlastas något gods, som ej är samme befraktare tillhörigt. Sker det, skall dubbel frakt för det olofligen intagna godset till fartygets befraktare utgifvas. § 89.
St. skulle sjelfva öfverlemna reglementet och anhålla om kungörandet, så hade Utsk. bort uppgifva föremålen derför och utplocka de delar, som angå allmänheten; men samme ledamot har jemväl benäget erkänt, att sådant varit ett svårt arbete, som Utsk. icke medhunnit. Under sådana omständigheter kan jag icke finna någon bättre utväg, än att B. St. öfverlemna reglementet till Konungens kännedom med und. anhållan, att K. M. ville kungöra de delar deraf, som angå allmänheten. Ständerna befriade sig derigenom från all skuld till möjliga misstag vid urskiljandet, och hehöfde Den 4 M a j f. ra. icke frukta att hafva gjort för mycket eller för litet. Det Liefve i stället Konungens rådgifvare, som ansvaret vid en kommande riksdag drabbade, om de hade tillstyrkt Konungen några lagstridiga åtgärder i detta hänseende. Månne icke en sådan ställning vore för It. St. vida fördelaktigare än den, hvari man söker inleda dera, då man icke vill, att de skola sjelfva öfverlemna reglementet? I hufvudsaken gillar jag således betänk. Hvad ordalagen i Utskrs förslag beträffar, så erkänner jag mig hafva önskat, att de varit annorledes uppställda; men den personliga bitterhet, hvarmed anmärkningar i detta hänseende blifvit riktade emot Gr. Frölich, öfvertyga!’ mig, att andra bevekelsegrunder än de, som utgått från sjelfva saken, föranledt den stränga critiken. Jag har altså fästat föga afseende på hvad man förnämligast synes åsyfta, att reservanten snarare än ordföranden skulle få rätt. Ett särskildt skäl, hvarföre jag tror betänk, nu böra bifallas, är, att det redan blifvit af Presteoch BondeStm ålerrernitteradt; hvadan, i händelse det icke afslås här såsom i BorgareSt., betänk, i alla fall ännu en gång kommer under Ståndets pröfning. Tillfället är då öppet för nödiga ändringar i ordställningen.
Hr Ribbing, Arvid: Jag ber att få uttala min tanke i detta ämne, nemi. att, om R. o. Ad. vid nfirv;de tillfälle skulle, såsom åtskilliga ledamöter yrkat, lägga Utslcts Mern. med ogillande till handlingarne, så beröfvar sig Ståndet möjligheten att få kännedom om hvad Utsk. genom läsning af handlingar, sorn äro otillgängliga för andril, kan hafva tillfälle att få sig bekant. Beträffande t. ex. andra punkten, hade det måhända varit för Konst.Utskits ledamöter kändt hvad sorn för andra icke kunna vara det, nemligen idt Norige yrkat anställande af Norrmän i UtrikesDepart. Otti, såsom jag i början af denna Riksdag motionerade, UnionsBetånk. genast hade blifvit tiyckt, så hade kännedomen om delta förhållande inom representationen kommk att öfvergå till full visshet j ty i detta Den 10 Mari f. m. «< JBetänk. är framställdt det förslag att sjelfva UtrikesStatsMin. skull» få vara Norrman. Går man vidare till tillämpningen af den grundsats, som blifvit framställd af en högt upsatt embetsman inom nämnde Dep., nemi. att de i detta Dep. anställde Norrmän icke äro att betrakta såsom Svenska tjenstemän utan såsom Norska och Svenska, s& kommer man verkligen till en åsigt af saken något olika mot den, som man eljest skulle hafva haft, och man skulle då möjligen finna befogadt af Utsk. att hafva genom den gjorda, icke anmärkningen, utan anmälan, likasom satt oss i vapen emot Svenska representationen. Jag finner derföre ingen anledn. att bifalla det af en ledamot framställda förslaget att ogilla hvad Utsk. i detta fall anmält, men finner tillika att vi må hafva den friheten att instämma i ett så beskaffadt omdöme öfver det hela, som af Prof. Lindgren blifvit föreslaget. Hr Printzensköld, Carl: Jag ämnar icke på något sått inlåta mig i något yttrande öfver de anmispunkter, som blifvit af Konst.Utsk. framställda^ de äro alla af den beskaffenhet, att det vackt min förundran huru do någonsin kunnat ega rum.