Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
' R:dr 60: 50: T redje litt. till lien.-Utskottets Betänkande, N:o 11. Första Andra Tredje Fjerde Femte Sjette Sjunde Åttionde Classen d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o I Städerna af Femte Classen. Åtta Classer. Taxeringsmännen ega dock rättighet uppföra till bevillning, så väl öfver den högsta, som emellan t vänne af de stadgade Classerna, den person, hvilken de pröfva icke skäligen böra påföras afgift efter någon af samma Classer. — Afven ega de att utsätta en ringare minimi-afgift, så väl för alla i 10 och 11 §§ nämnde personer, som för. Fiskare i Städerna, de der äro Borgare, då de, utan att vara alldeles utfattige och på sådan grund från afgift fria, likväl ej mägta den fastställda minsta afgiften inom deras Class erlägga. — Detsamma iagttages i afseende å denij som, ehuru egande enskild förmögenhet, likväl drifva sä obetydlig rörelse, att den icke anses motsvara minimi-afgiften inom Classen. — Dessa förhållunden skola dock, med bevis af Handelsoch Fiskeri-Societeten, eller Handtverkeriens Uih. till R. St. Ålderman och Bisittare, eller, der de icke finnas, af Stadens Magistrat bestyrkte_, i protocollet antecknas och taxeringsmännens åtgärd härvid, genom utdrag af taxerihgslängderne, Pröfnings-Comiteen underställas. § 12.
Dess väl skall då byggas på en lögn och ett VEZIREN (går till fönstret). alltid beredvilligt att offra sin svett och sitt blod Ers nåde! Folket väntar på sin furste! Det är för fursten, derför fordrar det också, att regenten gör sina offer! PER. (Får papperet; tvekar) Kyrktornet, klockorna, sången, lju Är det sant hvad du säger? Nå väl, tag hit! sen, julen, allt drar förbi mitt öga! Ingen julafton mer! Lifvet är dock grymt! Bara fordrar, men ger aldrig något! VEZIREN. kalifernas gamla skrud! Kronan och spiran vänta att å nyo få bli burna af en ättelägg från det frejdade stamträdet! PER (får syn på kronan och spiran). Ers nåde, folket sorlar! Det vill se sin furste i svärja min tro? Lagarne! Ah Vezir! Hvem kan befalla mig att afVEZIREN. PER. Hvem har stiftat lagarne? Våra förfäder! VEZIREN. PER. gör om lagarne! De voro svaga menniskor som vi! Nå väl, jag VEZIREN. har icke gifvit honom lagstiftande magt! Kalifen gör icke om lagarne, ty vår styrelseform Hvad är det för styrelseform i detta land? Det är konstitutionell despotism! Svara! Är jag kalif eller inte? PER. VEZIREN. PER. Ni blir det först då ni skrifvit under! Tag hit då! PER. VEZIREN. (Kröningsceremoni, hoffolk, dans o. s. v.) Lefve Omar den 27:e! Allah! Allah! Allah! Behagar nu ers herrlighet bestiga tronen och börja PER. VEZIREN. FOLKET (utanför.) (Skrifver.) regeringen! folket! Det skall bli ganska underhållande! Släpp in VEZIREN. PER. Folket? Folket har icke med regeringen att göra! Nå, men jag skall väl ha någon att regera öfVEZIREN. ver? Det sker skriftligen! (tar fram några skrifvelser.) Gå på då! PER.
Till BevillningsUtskottets nu upplasta Memorial, om tillsättande af 2:ne Notarier med arfvode från antagningsdagen m. m-, lern*- nade PrestStåndet sitt bifall. Den 43 Pvot. Utdrag d. 19 Jan. Fran Hoga. PresiStdndet. S, D. Föredrogs å nyo och biföllos nedan; skrefne Utskotts, sedan sista Plenidag på Bor-j det hvilanda Betänkanden, nemligen Stats-Utskottets: Ko. I frågan om fortfarande af Stats-ansla; get för Fattigvårds-inrättningen i Carlscrona. 2:0. Angående tryckning af Allmänna In* dragningsStaten samt Specielle Sfaterne. 3:0. Om kostnadens bestridande vid underh sökning rörande upprensning af Clara Elf. 4:0. Rörande anstånd med indrifvandet af den ännu återstående del af Vesterbottniska La. net, sorn skall erläggas af Invånarne i Norrbot^ tens Län. LagUtskottets: r.o. Om äskadt förbud för Konungens Be. fallningshafvande att stadga vitén i Ekonomi, och Politi-mål. 2:0 Angående Författningars och Kungö; relsers uppläsande från Predikstolen efter Gudstjenstens slut. S. D. Efter uppläsande af Höglofl. Stats; Utskottets nu inkomna Utlåtande , i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition , om uppförande af en Minnesvård öfver Svea Rikes u^- korade KronPrins, Cari. Auoust, på Qviding^ Hed i Skåne, och då Utskottets hemställan, om icke hos Kongl. Maj:t bör i underdånighet anhållas, att behörigt Kostnadsförslag må med för-] sta blifva uppgjordt och StatsUtskottet meddeg ladt Pro t. Utdrag d. 19 Jan. 18 i 8' 43 Jadt, endast innefattar en förberedande anstalt,' sem är nödig för Riksens Höglofl.
775 elen bästa methoden för de mångahanda särskilda persedlarnes sammanslående vore svår, att utfinna, utan ock aft ett sådant sammanslående i många orter skulle strida emot de skattskyldiges egen vilja och önskan, samt att bibehållandet af de flere smärre persedlarne skulle kunna bidraga till både räntegifvares och räntetagares förmån vid lösandet, enär markegångspriset å en persedel kan ersätta hvad genom detsamma å en annan möjligen skulle lända till förlust, Kongl, Majtt alltså funne, det utgörandet af Jordeboksräntorne, efter flerfalldige benämningar, borde åtminstone tills vidare förblifva oförändradt. Vid öfvervägande af detta ärende, har hos Riksens Stander, å ena sidan , förekommit, att rantepersedlarnes förminskning eller omsättning till antal och beskaffenhet, ej allenast skulle tillvägabringa större reda och enkelhet i Kronans Räkenskaper samt lätthet för de skattskyldige, att sjelfve beräkna sina utskylders belopp efter markegångarne, utan äfven i betydlig mån bidraga till befordrande af en önskad förminskning i antalet af de Tjenstemän, hvilka nu för Uppbördsoch Redogörelse-Werket erfordras, men, å andra sidan, hafva Riksens Ständer jemväl insett , att svårigheter möta vid verkställigheten af en sådan förändring, dervid den noggrannhet måste iakttagas, att, ej mindre Statens, än de skattdragandes ömsesidiga rätt bevaras uti de fordna skattläggnings-grundernes oförkränkta bibehållande.
St:r alltsedan år 1810 önskade och nu verkställda vidlyftiga undersökningen rörande Kronans fastigheter, nämligen att blott en enda lägenhet, af ringa eller intet värde, kan för Statens räkning afyltras , hemtar Utskottet ett nytt skäl för den af Utskottet uti dess Betänkande N:o 214 angående allmänna Garnizons-Sjukhusbyggnaden antydda åsigt om nödvändigheten af en Central-Authoritet, som har öfverinseende! vid alla publika byggnadsföretag och hos sig äger förvarade fullständiga uppgifter öfver Kronans byggnader jemte anteckning om sättet hvarpå de disponeras på det att all erforderlig kännedom om dessa Statens tillhörigheter må i framtiden kunna vinnas, utan alt vidlyftiga och kostsamma undersökningar för hvarje gång behöfva verkställas. Vid skedd efterforskning, huru, i fordna tider, uppsiglen Öfver Kronans hus och byggnader utöfvats, har Utskottet af derom tillgängliga handlingar inhemtat, att Kammarherren och IIofArchitecteu Nicodemus 53o Stats-Utskottets Tessin linder den 21 Junii 1697 erhållit vocation, att vara ”K. Mits Öfverlntendent utaf alla Kongl. Slott, Hus, Trädgårdar och Byggnader.” Under en längre tid derefter blef genom detta Embetes försorg och under dess inseende flera publika byggnader så i soia utom Stockholm uppförde, then småningom inskränktes denna Öfverlntendents verkningskrets derigenom, alt dels ÖfverStåthållareEmbetet, hvad Stockholms Stad angick, samt de öfver Slotten tillförordnade serskilte Ståthållarne, hvar på sitt håll, öfvertogo ledningen af förefallande reparationsoch nybyggnadsåtgärder; och genom K. Förordningen den 3i Julii 1776, angående hvad vid publika byggnader borde iakttagas, begränsades Öfverlntendents-Embetets befattning i berörde hänseende till ritningars uppgifvande eller granskande för Landskyrkor, Predikstolar, Hospitaler, Boställen m. m. som byggdes antingen för Kronans läkning eller genom tillskott af vissa menigheter.
Rönholm och ./. F. Löfgren, upptagna och den 16 April 1835 till betalning förfallna lån å 3,000 Riksdaler Banko, hvilket redan år 1839 såsom osäkert fördes inom linien, bevakats och till betalning fastställts i samtlige gäldenärernes vid Sundsvalls Rådstulvu-rätt anhängiggjorda konkurser; att innan slutlig utredning af Rönholms konkursmassa, i anseende till densamma rörande rättegångar, kunde ske, Sysslomannen i konkursen, numera ailidne Rådmannen Dalenius, jemväl afträdde sin egendom till borgenärers förnöjande, i följd hvaraf bevakning anställdes i Dalenii konkurs, hvaruti Diskont-verket genom dom tillerkändes betalning för hvad å verkets fordran med ränta utur Rönholms konkursmassa sig belöpte och som hos Dalenius kunde innestå; att, sedan Rönholm aflidit, DiBih. till H. St. Prof. 1859 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 12 Höft. 1 9 IJankp-lltskottels Utlåtande M 1.9. skont-verkets elfl Återstående fordran äfven i det efter honom anhängiggjorda urarfva-mäl bevakades och blef till betalning fastställd; att de slutredovisade konkursmassorna lemnat följande fl länet afförda utdelningar, nemligen: J. Stafverbergs konkursmassa R:mt R:dr 1.534: 50. J F. Löfgrens d:o » » 566: 82. aflidne Dalen i i d:o » » 259: 25. och aflidne Runholms d:o » » 796: 5. eller tillsammans R:mt Rulr 2,956: 62, så att
R:dr banko, endast ett belopp af 8,937 R‘dr 6 sk. 3 rist. för är 1851 behöft användas till betäckande af den under berörda tidrymd uppkomna brist i pensions-kassans inkomster, hvadan, å dessa Irenne årens kreditiv, 57,062 R:dr 41 sk 9 r:st. samma mynt blifvit Statsverket besparade. Deremot hade, under åren 1852, 1853, 1854 och 1855, de anvisade krediliven till sina bela belopp behöft anlitas, och hade således utgått för de förstnämnda tre åren 66,000 Björ och för år 1855 det förböjda kreditivet 56,000 R:dr eller sammanlagdt för alla fyra åren 102.000 R:dr banko.
Man sagt att Riddaren din dotter såg I somras på sitt spejartåg Och funnit henne skön. WÄINÄMÖINEN. Kanhända. Se sjelf och döm. TURILAS. Jag ser men Joukavainens brud, Hon hatar Riddaren? WÄINÄMÖINEN. Hon lyder mina bud. TURILAS. Som qvinnor lyda. WÄINÄMÖINEN. Hörde män mig möta skulle I Birkala, säg, fylla de mitt hopp. TURILAS. På sagdan dag till fädrens offerkulle De närma sig: jag ordnat deras lopp. WÄINÄMÖINEN. Men Svenskarna från borgens murar? TURILAS. Misstänka ingenting, ty folket samlas plär Vid kullen nu som förr, då skörden slutad är Och Svensken från sin borg på folket endast lurar, Som, glömmande sitt slafveri, Får, efter gammal sed, fortsätta samma vandel, Med lekar, rådslag och byteshandel Blott offring tillåts ej. WÄINÄMÖINEN. Stort offer der skall bli. TURILAS. Stort offer denna natt oss hämden vill beskära. Hör! Svenske Riddaren, följd af en utvald hop Och Patern Anton, är oss nu helt nära. WÄINÄMÖINEN, eldigt. Helt nära! (fattar sin lur, för att sammankalla sitt folk, men hindras af) TURILAS. Hör till slut, och upphöj inga rop, Hans afsigt vet jag; men blott att nu i hvila I Kyro by försänkt, når han sitt sista mål För Joukavainens tropp, som smygande lärt ila Att tända hämdens första bål I christna kyrkans torn, i christna härens bäddar. WÄINÄMÖINEN. Hvad säger du? TURILAS. Ur byn sig ingen räddar. Då lågan flammar opp, till tecken, trakt från trakt Upptändas eldar; då begynnes fejden Vid borgen; Svenskarna, kringspridde der i nejden, Förgöras med en hast; och borgens svaga vakt Angripes plötsligen af sammansvurnas skara. Förmår den värja sig mot denna första fara, Den, då du hunnit fram, dig icke motstå skall. Från kullens höjd sjung borgens fall.
Att åter, på sätt StatsUtsk:t gjort, sätta denna sak i system, så att det just skulle vara i statens eget välförstådda intresse att draga ut på tiden med Den 28 Februari e. m. C89 med byggandet, emedan man alltid vid fiendens ankomst kunde provisionel försätta fästningen i försvarbart skick, torde vara alldeles origtigt. Jag finner visserligen att atmosferen inom detta Stånd f. n. icke är sådan, att ett yrkande om bifall till K. Mits Propos. har några stora utsigter till framgång, men jag anser mig dock pligtig alt framställa ett sådant yrkande. Hr Tornerhjelm: Ehuru jag icke obetingadt vill biträda den af Frih. Klinckowström gifna teckning af vår financiella ställning, får jag dock erinra derom, att man icke har full säkerhet att alla de bland statsinkomsterna beräknade summor verkligen komma att inflyta, och att således skyldigheten för representationen att gå sparsamt till väga alltid qvarstår. Vi hafva nu kommit till den del af Stats-Utskits föreliggande Betänk. der besparing kan ske. Utan att vilja inlåta mig på frågan, huruvida Carlsborgs fästningsbyggnad är af behofvet påkallad eller icke, får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att, när enligt det al Landtförsvars-depitet uppgjorda förslag, hvilket återfinnes i K. Mits Propos., arbetet med ett årligt anslag af 500,000 rdr är beräknadt att räcka i 10 år, det väl icke lärer betyda mycket, om vi nu ej lemna större anslag, än StatsUtskit föreslagit, ty vi kunna alltid, om statsverkets tillstånd vid nästa riksmöte blir bättre, lätt återtaga den förlorade tiden. För öfrigt vore det visserligen mycket beklagligt, om en fiende redan under loppet af instundande år anfölle Carlsborg, men jag tror dock, att i så fall icke ens 500,000 rdr skulle varit tillräckliga att genast försätta deri i försvarbart skick.
Beckaskog frångick Ramelska, och Billesholin Oi11e—slagten, och ingingo såsom boställen jemte flera dylika. Då denna stora skank åt Svenska nation, hvarigenom densamma för alla tider skulle fredas från underhåll af dyrbar lejd beväpnad styrka, nu mera beräknas såsom ett nationen påliördadt tryckande och obilligt dyrt onus, och dä bland nationens ombud ingen velat visa denna dess historiska synpunkt, hvarifrån det möjligen kunnat lyckats inse, hvarföre detta testamenterade alf efter en, den störste bland Sveriges statsmän, bland dess stora Konungar, af 1809 års lagstiftare icke kunnat ens vidröras, långt mindre från dess sida kunnat förmärkas något tillgrepp deruti, fast hellre genom 80 §:n Reg:sF:n dess varaktiga bestånd ansetts böra tryggas; så anser jag, att tiden nu vore inne begära H. StalsUtsk:s uppmärksamhet härå. Och måhända någon annan beräkningsgrund måste antagas för bedömmandet af dennna skatt och tunga, som vidlåder landet genom det - Den 13 Mej f. m. 535 ta alltför dyra indeln:s-verk. En ledamot af StatsUtsk, Hr von Troil, liar bedömt cavalleriet såsom oanvändbart för Sveriges försvar, oell från denna synpunkt yrkat dess nedsättning i antal. Jag skulle mycket beklaga de kuster af landet, som hastigt öfverrumpla*, om ej falt-cavalleri linnes att framkasta, — att detta cavallen icke af vallar eller gärdesgård»!* hindras framkomma öfverallt, behof ver icke bevisas — till skydd mot ströfcorpsers härjningar, hvars utsträckning kunde, innan andra corpser hinna framkomma, eller orka springa i bredd med eossackhästar, ödelägga liera bland landets isolerade torp och lägenheter — ja gårdar och byar. — Instämmande hufvudsakligen med hvad Hrr Lefien, von Hohenhausen och von Rosen anfört, anhåller jag, att detta må få åtfölja återremissen till StatsUtskottet. R. o. Ad. beslöt, att detta yttrande skulle åtfölja den förut beslutade återremissen af SlatsUtsk:s utlåt
N:o 14, i anledn. af ej mindre K. M:s nåd. skrifvelse ang:de ön St. Barthelemy, än äfven väckta frågor, dels alt R. St. måtte tillkännagifva, att de anse sig ej berättigade taga ringaste befattning med förvaltningen af ön, dels att densamma måtte såsom en undersåtlig skänk öfverlemnas till K. M., samt slutligen att den måtte ställas under samma förvaltning och styrelse, som Sveriges öfriga provinser. På begäran af Hr von Troil, Emil, blef den åtföljande reservationen uppläst. Hr von Troil, Emil: Det har vid discussionen om de motioner, sorn behandlas i detta betänk., blifvit upplyst, alt slefvar fortfarande finnas pä St. Barthelemy, hvaraf åtminstone, enl. min åsigt, Svenska Staten tillfogas en vanheder. Det är äfven upplyst, att St. Barthelemy icke skaffar Svenska Staten någon fördel. Jag skulle tro, att då en besittning icke gifvetStaten någon vinst, borde man åtminstone kunna begära, att den ej må verka ofördelaktigt på omdömet om moderlandet. Derföre måste jag instämma med reservantens åsigt, att Bengt Gudmundssons motion hade förtjent så tillvida afseende, alt Standerne beslutat en tind. skrifvelse till K. M., med anhållan om åtgärders vidtagande att på lämpligt sätt afskaffa slafveriet på St. Barthelemy; och af denna anledn. anhåller jag om återremiss af detta betänkande. Hr Ribbing, Bengt, förenade sig i de åsigter reservanten samt Hr von Troil yttrat. Frih. Cederström, Jacob: Jag är genom 90 §:n Reg.- F:n förhindrad att ingå i något yttrande directe mot så väl reservantens som nu sednast Hr von Troils anförande; men det kan icke vara stridande emot 90 §:n att erinra om de offentligen kungjorda tractater emellan Sverige, Frankrike och England rör:de slafhandelns upphörande, och att således uppgifterna af Bengt Gudmundsson samt Hrr von Troil och Ribbing måtte vara grundade på förmodanden ; ty örn det i verkligheten befunnes att slafhande!
M. täckes till Rikets' näst församlade Ständer låta öfverlemna ett förslag lill rikets sjöförsvar, grundadt på en flotta, så stark att den kan kraftigt upträda i öpna sjön. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Enl. min upfattning af Konungens nåd. propos. har Konungen redan framställt ett förslag, grundadt på en flotta, så stark, att den skulle kunna kraftigt upträda mot fienden lill sjös. Af de prot. och öfrige handlasom varit samma nåd. propos. bilagde, synes, som skulle det vara Chefens för Sjöförsvars-depart:s afsigt att föreslå en sådan organisation af flottan. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Pro t o coll, hållna lios H ögloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stochholm, Åren 1828, 1829 och 18o0. Femi ionde sjölle Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, i833. - . v.) .r ’•'. '■ •• Måndagen den 4 Januarii i83o. Plenum klockan half till io Förmiddagen. II err Crusenstolpe , Magnus Jacob, uppläste följande: I öfverensstämmelse med det förbehåll, jag gjorde biand anmärkningarne vid Statsoch BancoUtskoltens Utlåtande N:o a3 om anslag till Götha Canal, begagnar jag den rätt, 56 §. Riksdagsordningen lemnar, att väcka följande motion. Innevarande Riksmötes långvarighet, rättfärdigad af ärendernas mångfald', omfattning och vigt, lifvar den billiga önskan hos Nationen, alt Dess Ombuds nästa sammanträde ej måtte inträffa förr, än å den i Grundlagen utstakade tid. Om händelser, för det närvarande utom beräkningens gräns, skulle föranlåta Kongl. Maj:t, att derförinnan sammankalla Rikets Ständer, synes mig deras ovilkorliga pligt emedlertid vara, att icke sjelfve påkalla en Urtima Riksdag, antingen genom omedelbara beslut, eller medelst bristande förutseende.
Lx ?rc>toco1Io, ^s. U. /^Im^uist.', Den s Augusti. 2Z9I Udrag af wällöf!. Borgare.Ständets protscoll, hället wid Urtima Riksdagen i Orebro den s Aug. 1812. S» D ^örehades a nyo och gillad: s Banco-Utskottets Utlätanden i anledning af r:o. Herr Bergs - Rädmannen Falhems Memorial om utsträckt Beläningsrätt i Banken för Fahlu Bergslag, och 2:0. Wäckt fräga om utbyte af förflitne mindre Banco-Sedlar. Ut supra. Lx protocollo, ; ^s. kerfström. Utdrag afl wälloflige Bergare - Ständets protocoll, häller wid Urtima Riksdagen i Orebro den s Aug. 1812.. S. D. ^edan Ständer blifwkt underrättadt, akt de dertill walde Elektorer under den z:dje i denna manad utsett till Riksens Ständers Justitie-Ombudsman, Förste Expeditions-Secreterare» och Commendeuren af Kongl. Majus Wasa Orden med Stora, Korstet Friherre L. AMannerheim, och till - Dest Suppleant cArr Lagmannen och Advokat-Fiscalen H. I. Pettersson, sä beflöt Ständer anmoda Expeditions - Utstottet att behörige Constitutvrial för dem upprätta. Ut supra. klx ?rotocoUo, H ^ ^ Lerjström. 2Z92 Den 7 Augusti. Utdrag af wällöf! Borgare-Sc<indecs prorocoll, häller wid Urrima Riksdagen L Orebro de» 5 Äug. 1812. S. D^2kaks-Utffettets afgifne Betänkande om förändring med Räntans och Provisionens beräknande pä de Län i General.Assistance-Contoiret, hwilka emot underpant af till införsel lofgifne Utländske Rudimatcrier meddelas; föredrogs ä nyo vch godkändes. Ut supra.
Denna den i och för sig fria viljans af den själf såsom idé satta tillvaro är rätten, och vetenskapen härom är rättsfilosofi. Idéen om den i och för sig fria viljan är sålunda rättsfilosofisk princip och visserligen äfven moralprincip, emedan sedligheten är ett moment i rätten90. — Det är tydligt, att denna moralprincip är identisk med Fichtes, ehuruväl den senare är uttryckt såsom idéen om själfverksamhet såsom den fria viljans absoluta ändamål. Såsom ofvan visats, kan icke idéen hos Fichte gifva sig realitet annat än såsom lag för väljandets akt i afseende på den konkreta ändliga viljan eller såsom bestämmande sferen för dess fria verksamhet, d. v. s. såsom abstrakt eller formell rätt. Denna idéens tillvaro bildar hos Hegel utgångspunkten i hans rättsfilosofi. Den i och för sig fria viljan är såsom princip, såsom visats, abstrakt, utan hvarje bestämdhet. Men därför harden obestämdheten till sin bestämdhet och är såsom bestämd vilja enskild vilja. Då den nu emellertid i sig själf är obestämd, har den enskilda viljan sin bestämdhet i något för den samma yttre, en objektiv omedelbart förefunnen verld. I förhållande till denna verld är viljan in abstracto fri, i det den såsom oändligt, men abstrakt själfmedvetande hänför sig på sig i objektiviteten öfverhufvud och därigenom kan sätta hvarje objekt såsom sitt, men den är icke in concreto fri i förhållande till ett visst bestämdt objekt. Hvilket objekt den sätter såsom sitt, bestämmes af i förhållande till densamma objektiva förhållanden, drifter, böjelser, begär etc Då nu viljan har friheten till sitt själfmedvetet fattade väsen, har den till sitt ändamål att sätta ett objekt, hvilket som helst, icke ett visst bestämdt objekt, såsom sitt eller att förvärfva egendom. Detta ändamål såsom den i och för sig fria viljans tillvaro i den enskilda viljan är den abstrakta eller formella rätten91. — Det motsvarande hos Fichte, om hänsyn tages till den i afseende på honom gjorda immanenta kritiken, är:
Om den sanna kristendomen rådde hos oss, så skulle, enl. min öfvertygelse, ett förslag, sådant som detta, aldrig hafva framkommit. I den Heliga Skrift finnes ingenstädes någon anvisning, som skulle gifva Staten rättighet att genom yttre tvång intvinga menniskor i några yttre former för deras trosbekännelse, men desto oftare förekomma upmaningar att genom uplysaude undervisningar återföra viiseförda medmenniskor o. s. v. Allt ifrån kristendomens första tider har våldets och tvångsbandets område utvidgat sig i jemnbredd med Presterskapets maktlystnad, lekmännens liknöjdhet samt folkens okunnighet och vidskepelse. Delta är historien om det andliga våldet allt intill nuvande stund; men det synes mig såsom tiden vore inne att afstå från denna banas fullföljande, och jag skulle önska, att Sveriges nu församlade Ständer icke göra sig skyldiga till ett nytt steg på de'n förderfliga banan. Vidare upträder jag emot Betänk., derföre att detsamma i motiverna innehåller åtskilligt, som, enl. min tanke, är i hög grad felaktigt. Jag vill visserligen icke besvära R. o. Ad. med att höra upläsas någon större del af Betänk., utan jag vill inskränka mig till upläsande af endast en ringa del deraf. På pag. 2 läsa vi: ”Och detta trots är desto vådligare, som det vittnar om förakt för förhållanden, hvilka så djupt ingripa i närvarande samhällsskick och hvilkas bevarande 'utgör villkoret för så mångens frid och lugn”. Om man skulle göra sig besvär att söka begripa denna fras, sorn egentligen icke utgör annat än ett meningslöst ordsvammel, så skulle man också försöka att få reda på, hvilkas frid och lugn störes derigenom att nattvarden utdelas af andra personer än presterna. För min del tror jag, att friden och lugnet ej störes hos några andra än dem, som äro insöfda i den säkra tron, att allting är väl beställdt hos dem, både i denna och en annan verld.