Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefven är tillräckligt kvicker karl för att själf finna upp sina historier, och om lille de Beche talar om allt hvad han kan, så blir det vår tur härborta att försöka rodna. Nå. – Det här är historien. Konversera er dam, mina unga herrar, och förnedra er ej med att lyssna! Jo, det fanns i Paris för några år sedan en ung, skön och dygdig aktris. En engelsk lord ansåg detta för så nytt i vårt tidehvarf – pardon, söta kusin, jag talar om aktriser – och för så stort, att han utbad sig att få ingå kontrakt med henne, af den natur att mot ett ståndaktigt framhärdande i samma tänkesätt betala till henne 50 guinéer månatligen. Men kontraktet hade dock en annan hake, nämligen, att om hon framdeles ämnade bryta kontraktet, lorden då måtte äga förmånsrätten, i hvilket fall han ville öka pensionen till 100 guinéer i månaden. – Och nu vädjar jag till söta kusin, som jag vädjat till kungen: Var detta en uppmuntran till dygd eller en snara för oskuld? – Hvad höll Hans Majestät före? – Det är statshemligheter, som jag ej törs förråda. Hvad anser söta kusin? – Det skall jag ge besked om en annan gång. – Det tål att fundera på. Betjänten kom in och anmälde: – Generaladjutanten vid svenska flottan, grefve Claes Adam Wachtmeister. Grefve Wachtmeister var en grann karl om trettiotre år med en sjömans friska, rödletta ansikte och hurtiga sätt. Han gick fram till fru Christina och kysste henne på hand, sade i förbigående några skämtsamma ord till Schröderheim och drog så fram en stol till mamsell Christines sybord. Schröderheim höjde på ögonbrynen till en fråga. Fru Hall nickade. – Nog ger hans familj sitt bifall, sade hon hviskande, det beror på om herr Hall gör det. Jag är lika mycket för Pollet som för Wachtmeister. – Och lilla mamsell Christine själf –? – Hon har penchant för allesammans, kanske mest för Nils von Jacobson. Men hon deciderar sig säkerligen för den, som hennes far utväljer. Han har hela hennes förtroende. – Tala om – så.
I köljd lrärak ansäge sig ldok-llätten endast l>öra älrero^ra dess okvannämnde, no jemväl i akskriktlrikogade, underdäniga skrikvelse, jemte dertill korande Utdrag akarlrets-redogörelserne till oeir med är 1836, äkvensom de till Kongl. a!aj:t onder sednare ären krän ldok-Ilätten insände arlrets-redogörelser, liv ilka utvisade, ej lrlott lmrnledes antalet ak de till llok-Ilätten inkomne sä kaliaiie rekerent-saker, som utgöras ak eonenrs-, nrarkvaoeir lroskiilnads-mäl, tvistemål i allnräniret, iisealiska aetioner sanrt lottade skriktvexlingar i eivila oeir eiiminelia rnäi ärkigeir tilltagit sanrt den lretvdliga tillväxt, lrvilken rinder de iräda sistkörkiutna ären ägt runi i antalet ak nnderställningsmälen, lrvilka, jemte rekerent-sakerne, ldrdra det mesta arlretet, utan oek lrnrn Ilok-Ilätten, oagtadt ali ansträngning, ej kunnat undgä att ärligen äsanrk» sig ökad lralanee i göromälen.
Stockholm den 21 Maj 1825. ■**-»0000000000-^r N:r 100, Ankom den 3 Juni l823« Betänkande öfver gjorde förslag till upphäfvande eller ändring af vissa Stadganden i Kongl. Majus förnyade Nådiga Skolordning af den 16 December 1820, samt till Kongl. UppfostringsCommitéens upplösning. T Memorial af den 24 Februari, * hvilket Bidderskapet och Adeln till Utskottet remitterat, har Herr Hammarsköld, Lorenzo, klandrat Kongl. SkolOrdningen, såsom icke ägande, så att säga, den öppenhet, som en Lag tillhör. Den gifver, i serskildt bihang, anvisningar och råd, hvilka 556 Besv. och Ekon. Utsk. Bctänhanden. sednare, enligt Herr Hammarskölds tänta, hade bordt vid föreskrifterne användas på sina ställen. Vilkoret för Gossens intagande i Läroverk, i:sta Sect. 5 Cap. 4 §* »kall icke vara Constitutionelt, såsom upphäfvande alla Medborgares likhet inför Lagen. Olämplig synes ock Herr Hammarsköld föreskriften vara i 1 Sect. 7 Cap. 6 §, att yngling, som ej inom viss tid kan uppflyttas, skiljes från Läroverket. Der saknas ock uppgift, om det är Classens Lärare, Rector eller Inspector Proximus, som skall verkställa afskiljandet. Bristfällighet förmodas det ock vara* att intet skall linnas vidgjordt till förberedande af skickligheten att yttra sig redigt, ledigt och behagligt på modersmålet. Den gjorda skillnaden emellan Lärdomsoch ApologistSkolor tyckes innebära, att den högre Vetenskapliga Odlingen skulle utesluta ail medborgerlig bildning. Ehuru Svenska Språkets rättskrifning* 1 Sect. 6 Cap. 3 §, är anbefalld ända till sammansättning af afhandlingar, hvilket synes öfverdrifvet i de för näringarne bestämde Skolor, skall dock denna öfning alldeles vara utesluten från de Lärda Skolorna.
S. D. Föredrogs ånyo BagUtskottets den 31I sistlidne Januarii, under N:o 39 aflåtne, samt den 6 dennes e. m. på bordet lagda Memorial, innefattande anmälan, att Borgareoch BondeStånden, under godkännande af hvad Bag-s Utskottet uti dess Utlåtande, N:o 8, af den i sistlidne Januarii derom yttrat, förklarat Bag« Utskottet icke våra behörigt, att taga befatt*. ning med 3:ne till BagUtskottet remitterade Motioner, angående ändringar och tillägg i Instructionen för Rikets Ständers JustitiseOmbudsman; hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett berörde Motioner tillhöra LagUtskottets upptagande och behöriga behandling, samt PresteStindet desamma till BagUtskottet åter* förvist ; och beslöt Ridderskapet och Adeln^ i Prot. Riksdagsordningen, öfverlemna till Constitutions-Ut^kottet att af-i göra, hvarthän ofvannämnde Motioner böra förvisas. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 4 dennes, under N:o 5o, afgifne samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om en allmän och kostnadsfri rättighet till fiske i de stora Fjärdarne af yttre Skären på Kronans vatten nu m., blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. S. D. Då nu ånyo föredrogs Allmänna Be« svarsoch Oeconomie-Utskottets den 4 dennes, under N:o 52, afgifne samt den 6 derpåföijde e. m. på Bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Ordinarie Domare, att af egne medel ersätta alla de resekostnader, hans Vicarius, i och för sitt förordnande, får vidkännas utom Domsagans gränsor , blef samma Utlåtande , på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D.
Instruktion för ifrågavarande tjensteman, hvilken från och nied början af nästa år kommer att vid Låne-Kontoret anställas. §. 13. Decharge för För 1850 års förvaltning har Direktionen öfver Låne-Kontoret i reti6i Malmö Malmö undfått decharge af de till granskning af nämnde Kontors räkenförvallning. skaper för samma år utsedde Revisorer; hvarefter berörde decharge med anledning af 5:te punkten i Revisorernes Instruktion, blifvit af Fullmäktige pröfvad och godkänd. §. 14. Fördröjd reSedan de till granskning af Låne-Kontorels i Malmö räkenskaper dLdru!-Konto-0^x förvaltning lör år 1850 valde Revisorer förnyat den vid förerels lagsökiagångna revisionsförrätlningar gjorda framställning om vidtagande af nå^Bkhfngc 1 Sou ilfgät'd A Fullmäktiges sida med afseende A den långsamhet, hvarLän. med Låne-Kontorels hos Konungens Befallningshafvande i Blekinge Län lagsökia fordringar i allmänhet redovisas, så hafva Fullmäktige under den 7 näst lid ue Augusti förklarat, alt, då Låne-Kontorets Direktion vore i tillfälle att bedöma om och hvilka Åtgärder lör vinnande af rättelse i det anmärkta förhållandet må erfordras, det ock målto på Direktionen bero alt härutinnan vidtaga de förfoganden, hvartill omständigheterna kunde föranleda. 13 §. 15. I anseende lill förre Ombudsmannens vid Låne-Kontoret i Malmö, underlåten Rådmannen II. Jungbecks underlåtenhet att A inslällelsedagen uti Garf.bevakningaf varén G. Aulins vid Landskrona Rådslufvu-Räll anhängiggjorda kon - Kontorets i kursmål bevaka Lane-Kontorets hos Aulin egande fordran, har Laue-Malmö forKontoret låtit lill RAdstufvu-Rätten i Malmö instämma bemälde Rådman, med yrkande om hans förpligtande att hålla Verket skadeslöst för den förlust, som genom berörde underlåtenhet uppstått; hvilken rättegång ännu lärer vara på sistnämde Domstols pröfning beroende. §. 1G.
Dessutom torde jag få fästa ExpeditionsUtskottets uppmärksamhet derå, att StatsUtskottet anser sig (pag. 34 i Statsoch EkonomiUtskottens sednare Utlåtande N:o 52) genom tillstyrkandet af 60 000 R:drs beviljande till fullkomnande af Uppfostringsverket hafva besvarat den af mig Den ii November f. m. 99 väckte motion angående Löneförhöjning för Lectorerna vid Carlbergs KrigsAkacfemi; att denna nain motion genom detta sednare Utlåtande ej kan annat än anses bifallen, i och med detsamma Utlåtandet utan förändring bifölls af Ridderskapet och Adeln, samt lades till Handlingarne af de 2:ne RiksStånd, som bifallit det förra Betänkandet N:o io, nemligen Presteoch BorgareStånden; heldst Utskotten tillkännagifva uti sednare Utlåtandet N:o 5a, alt Utskottens mening i första Betänkandet N:o io vore, att KrigsAkademien vid detta anslag skulle ihogkommas; och då Presteoch BorgareStånden härvid låtit bero, samt Adeln, just på grund af de ytterligare skäl, som uti sednare Utlåtandet N:o 52 anföras, således äfven på grund af sjelfva detta tillkännagifvande, bifallit det sednare Utlåtandet; så vore, enligt min oförgripliga tanka, icke allenast den enskildta Riksdagsmannens motionsrätt för nära trädd, utan äfven Rikets Ständers beslut illuderadt, om Expeditionen deraf så ställes, alt verkställigheten blifver för Konungen omöjlig.
Ordförande ej i allmänhet praesumeras en större grad af kunskap, skicklighet, erfarenhet eller oväld, än hos ,Härads-Rättens, parterna sakna anledning att sätta större förtroende till Lagmans-Rättens domslut än till Härads-Rättens , och dels, samt förnämligast, att, enär Lagtima Lagmans-ting hålles endast en gång om året, ett helt år ifrån den dag, då Härads-Rättens beslut meddelas, stundom förbigår, innan målet kan, utan bekostande af urtima Ting hos Lagmans-Rätten fullföljas, och, i fall målet då måste uppskjutas till nästa Lagtima Ting, åter ett helt år, innan Lagmans-Rättens Dom eller Utslag erhålles. Hvad åter Kämners-Rätterna beträffar; så har deras umbärlighet tillräckligen ansetts bestyrkt af det förhållande, att bland de Städer, der Kämners-Rätt ej är, några hafva dubbelt större folkmängd, än en del af dem, i hvilka Kämners-Rätter finnas , utan att rättvisans skipande eftersattes mera i de förra än i de senare. Om man, med ledning af erfarenheten, söker orsaken till det förhållande, att af den stora mängd tvistemål, som från Hä - 11% Exp-Vtsk. Förslag till und. Skri/v. N.o 4 <9-, radsoch Kämners-Rätter genom vad fullföljas i Lagmansoch Råd-stufvu-rätter, ett jemförelsevis ganska ringa antal fastställes i Hof-Rätterna, lärer man ej kunna undgå att finna den förnämligast deruti, att, utom i Vexeloch Sjö-rätts-saker , samt de mål, som tillhöra Råd-stufyu-rätt i de Städer, der Kämners-Rätt är, eller Hof-Rätt, såsom första Domstol, den lappande parten ej är skyldig, att, då saken dragés under en högre instantie, utgifva hvad honom blifvit ådömdt, innan han genom tvänne Domstolars sam-, manstämmande beslut är dertill förpliktad.
Jag anhåller att härvid få fästa Hermes uppmärksamhet derpå, alt jag gör en väsendtlig skillnad emellan fängelsesystemet, eller grunden för fångars behandling, och straffsystemet, eller grunden, hvarpå brottmålslagen bör byggas. I fråga om fängelsesystemet är min öfvertygelse, att det snart nog icke skall gifvas något fängelse, som ens kan göra anspråk på att kallas väl organiserad!, som ej år inrättadt efter principen för fångarnes isolering, om man dermed förstår hvad det egentligen betyder, nemi. ett ovilkorligt afskiljande af tångarne, så att de icke kunna kommunicera sig med hvarandra. Härmed nekas dock icke, att ju tiden och erfarenheten kan påkalla många modifikationer vid principens tillämpning; men basis för alla fängelsesystemer måste hädanefter blifva, att fångarna afhållas från all gemenskap med hvarandra, emedan erfarenheten redan tillräckligt ådagalagt, att de i annat fall blifva mera demoraliserade än förut. Hvad åter angår straffsystemet, så är det en annan fråga, huruvida man kan bygga en hel kriminallag på ett enda slags straff, eller det s. k. cellfängelset; men den frågan hörer nu icke hit. Med de åsigter jag nu uttalat, har det för mig varit en tillfredsställelse att höra, hurusom de fleste talare varit öfverens derom, alt det ifrågavar. anslaget bör beviljas, och att man bör fortgå på den bana, R. St. vid 1840 års riksdag godkänt. Den obetydliga skiljaktighet i meningar, som här gifvit sig tillkänna i så måtto, att en del önskat, att de 600,000 r:dr, som nu äro i fråga, skola uteslutande användas för länshäkten, under det att andra anse desse medel jemväl böra kunna disponeras för fullbordandet af de egentliga ransakningshäktena, är också af den ringa vigt, att den icke skulle hafva föranledt mig att bryta den tystnad jag vanligen på detta rum iakttager; men då Gr.
Vi måste alltid tänka att det gemensamma målet är fäderneslandets försvar, men hur kan detta mål vinnas, om, när arméen kallas under vapen, det icke finnes enighet mellan dess särskilta delar, ty det är endast enighet som ger styrka. Visserligen afser den Kongl. Proposm något mera för dessa skarpskyttar, nemi. öfning, och det är den ersättning, som i K. Mits förslag lemnäs för den lydnad och disciplin, beväringen skulle lå vid arméen. Jag är ganska villig att erkänna att denna öfning är särdeles vigtig, men jag sätter den icke sä högt att jag för densamma vill beröfva arméen dess begrepp om ordning och lydnad. Hvad särskildt skjutfärdighet beträflär, vet hvar och en att om man skjuter aldrig så väl på tafla, skjuter man derlöre icke säkert på fienden. Vi lia under sisla kriget sett huru de Österrikiska jägarne icke kunde afhålla de Fransyska bajonetterna. En af våra Den JO Juni. 567 militärskriftställare säger också derföre: »hvartill tjenar denna skjutlärdighet på lånat håll, när man skjuter horn i fiendens närvaro?» En anmärkning mot det K. Förslaget är att det framkommit på en tid, då en komilé just är sysselsatt med utredandet af alla lill landtförsvaret hörande frågor. Af denna komités Betänk. synes att den fullkomligt uppskattat skarpskyttarnes värde, då den sagt sig vara beredd att föreslå en landlstorm, och att skarpskylteföreningarne skulle utgöra den sjelfskrifna stammen till en dylik. Under sådana förhållanden anser jag att det hade varit önskvärdt att ingenting i denna fråga åtgjorts förr än lanellförsvars-komitéen framlagt sitt förslag i dess helhet. Den löreg:de värde talaren har antydt att det vore nödvändigt att bifalla det K. Förslaget, lör att dymedelst åstadkomma alt skarpskylterörelsen tog mera fart på landet och för att intressera allmogen för densamma. Jag får då erinra Frih. Stjernstedt om den proklamation till Svenska Allmogen, som nyligen blifvit aflåten utaf styrelsen för Stockholms skarpskytteförening, hvari Frilen sjelf är ordförande
Constitutions-Utskottet tror sig till en början böra erinra, att då i allmänhet Riksens Ständers Utskotts befattning är att förbereda de Memorial N:o 32. 987 mål, som af Riksens Ständer skola afgöras, är det i enlighet med detta ändamål, som 57 § Riksdags-Ordningen stadgar, att hvar Ledamots särskilda mening, om än densamma icke af Utskottets pluralitet skulle godkännas, då den såsom upplysande kunde möjligen vara af mycken vigt, skall, om någon Ledamot sjelf så önskar, Utskottets Betänkande till Riksens Ständer få åtfölja. Skulle Riksens Ständer finna ännu ytterligare upplysningar vara af nöden än dem Utskott i dess Betänkande afgifvit, är Riksens Ständers rätt, att i mål, som böra deras afgörande underställas, erhålla vidare upplysning, förvarad deri, att de kunna dem återremittera och infordra en ny beredning af desamma; och ett Utskott, som i sådana mål sökte undandraga sig förklaringspligten, skulle uppenbarligen handla emot Lagens föreskrift. Men ibland Riksens Ständers Utskott finnas sådana, som i vissa föreskrifna fall handla med Riksens Ständers rätt. Sådana äro, utom Constitutions-Utskottet, äfven Bancooch Stats-Utskotten, och ett sådant fall inträffar för Constitutions-Utskottet, när det förrättar granskningen af Stats-Rådets Protocoller. 29 § Riksdags-Ordningen uppdrager denna både rättighet och pligt åt Constitutions-Utskottet och stadgar derigenom den enda lagliga ordning, hvari denna granskning bör förrättas. 76 § Riksdags-Ordningen föreskrifver, att allt, hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit décharge; hvad Constitutions-Utskottet lemnar oanmärkt är således, enligt Grundlagen, godkändt och ifrån all ansvarighet frikalladt.
Memorialet innefattar en fullkomlig motion, af samma beskaffenhet, som Eetänkanden från hvarje annat Utskott, hvilket ej äger afgöra saken, utan endast directe-eller indirecte föreslår beslutet. Jag anhåller om proposition, att Ridderskapet och Adeln, utan afseende på 3 Stånds beslut, må ogilla ExpeditionsUtskottets Memorial och lägga det lill handlingarne. Herr Hjerta: Sedan Grefve Horn fullständigt framlagt skälet, hvarföre jag trodde i5a Den i o Grefve Wetterstedt, genom dess förslag att ExpeditionsUtskottets Memorial malte läggas till handlingarne med afseende å de andra Tre Ståndens redan fattade beslut, åsyfta, att Ridderskapet oeh Adeln skulle i samma beslut sig förena; så, och ehuru detta begrepp om Grefve af Wetterstedls yttrande är enligt med språkbruket, och jag, då jag häruti lärer hafva misstagit mig, börjar befara att jag icke mera kan rätt förstå Svenska språket, vill jag dock, i anledning af den förklaring Grefven sedermera gifvit af sitt förslag lill proposition, så ändra den af mig yrkade proposition, att frågorne må skiljas åt och att nu endast må framställas: att med ExpedilionsUtskottets Memorial må vidtagas den åtgärd jag föreslagit. Herr von Hartmansdorff: De Talare, som yttrat sig uti ifråga varande ämne, hafva å ömse sidor j?rkat, att ExpeditionsUtskoltets Memorial måtte läggas till handlingarne, men en del har ansett det böra ske med, och de öfrige utan, ogillande af de andre Ståndens beslut i frågan. Om någotdera af desse tillägg skulle inflyta i Voteringspropositionen, vore det oformligt och ovanligt. Ridderskapet och Adeln bar förut alltid fattat sina beslut utan att dervid omnämna Medståndens; men hvartdera af ifrågasatte tillägg innebär deremot ett klander eller gillande af hvad Tre Stånd Den 10 Februarii f. m. i5 i saken redan beslutit. Jag hemställer derföre, att Proposition helt enkelt må blifva den, om Memorialet bör läggas ad acta eller ej. Grefve Frölich:
Med säkerhet kan man icke förutse, att allt eller ens någon betydlig del af det Svenska jern, sorn nu går till inhemsk förbrukning, men i väsendtlig mån blefve, med antagande af Herr Hjertås förslag, från inhemska marknaden undanträngdt af det vida billigare Engelska, skulle finna motsvarig afsättning i utlandet, der konsumtionen af det dyrbara Svenska jernet alltid måste inskränka sig inom de trånga gränserna af dess oumbärlighet; och ett enda års misslyckade försök kunde likväl för lång tid nedsätta den Svenska jernproduktionens krafter. Utskottet tror således, att äfven denna handtering, vid förbudsskyddels borttagande, måste tillförsäkras en skyddstull, som med säkerhet förekommer våldsamma brytnin gar; och i sådant hänseende tillstyrker Utskottet, att införselstullen å stångjern må, i likhet med hvad Kongl. Maj:ts förslag vid sistlidne riksdag innehöll samt Herrar Rosenblad och Murén nu föreslagit, bestämmas lill 4 R:dr skeppundet, utan successiv nedsättning deri intill nästa Riksdag. På sätt Herrar Rosenblad och Murén, i enlighet med nyssberörda nådiga förslag, vidare yrkat, tillstyrkes, att bandoch plattjern med de flera under samma rubrik nu upp tagna artiklar må, vid förbudets upphäfvande, åsättas införselstull till 5 R:dr skeppundet; och att hittills till införsel förbjudna oförtenta plåtar må åsättas 8 R:dr 24 sk. lull per skeppund, samt rubriken plåtar följaktligen få den förenklade lydelse, som taxeförslaget utvisar. Gällande taxa upptager under en rubrik spik af mindre än 2 tums längd samt allt annat manufakturoch handtverkssrnide, ej specificeradt, med 36 sk. införselstull per skålpund. Herr Winges vid artikeln filar här ofvan omförmälda motiou innehåller yrkande om tullsatsens bibehållande; hvaremot Herrar Rosenblad och Murén föreslagit ifrågavarande rubrikens indelning i opoleradt med 12 sk. och poleradt smide med 18 sk. införselstull per skålpund.
Men som å andra sidan icke nekas kan, att sådsne omständigheter kunna förekomma, hvilka påkalla mildring i straff för brott af ifrågavarande beskaffenhet; ty föreslår jag, att, med uppbäfvande af Kongl. Maj:ts Kungörelse och varning emot obehöriga och vrånga omdömen öfver Kongl. Maj:ts Författningar, af den 7 December 1787» följande tillagg vid ofvannåmnde §. antagas: ”Sker det obetänkt och af hastighet eller ”förekomma andra mildrande skäl, såsom ”att det Lagstridiga mera ligger i uttryc5, ken än i ämnet och i tanken, mera i framställningssättet än i åsyftningen:” straffes med fängelse å Fästning från tre till tio år, efter sorn brottet år till. Hvaremot LagUtskottets öfrige Ledamöter beslutade det yttrande som Betänkandet N:o 48 utvisar. Utsupra Ex Protocollo. Joh. Jac. Kleman LngUtskottets EetSnkanden. 191 N;o 49, Ankom cl. 21 Maji 1823* Betänkande, i anledning af Kongl Maf.ts Kådiga Skrifvelse till Riksens Ständer , angående Kongl. Förordningen den r Juni i 1819, om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade. Rikena Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Ridderskapet och Adeln härutinnan föreslagit, eller att, med undvikande af-alla brutna tal, de som öfverstege ett halft öre, skulle utföras för ett helt, och de som ej öfverstege ett halft öre, uteslutas; samt att, i följd häraf, 4:e momentet i det Utlåtandet bifogade försiag till allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring äfvensom tili utmyntning af silfver och koppar skulle, i enlighet med sistberörde om öresbråks-beräkningen i offentliga räkenskaper, fattade beslut, förändras: hvaremot Utlåtandet i alla öfriga delar blef af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskottets försiag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, N:o 95, angående nytt formulär till Riks-hufvudboken. Den 19 Augusti. Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 12 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 49, i anledning af Riks-ståndens återremisser af Utlåtandet, N:o 14, öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition oell inkomne motioner, angående decimal-sy stemets tillämpning på rikets mynt, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o afslogs Utskottets hemställan, att myntoch räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas; 2:o fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med vidblifvande af sitt förut, i fråga om räkne-enhetens benämning, fattade beslut, afslå ej mindre Utskottets hemställan, att myntoch räkne-enheten må benämnas ”Riksdaler,” jemte det i sammanhang dermed tillstyrkta stadgande om hvad med benämningen Riksdaler utan tillägg hör förstås, än ock Utskottets hemställan, att de i dess förra förslag till allmänna räknesättet etc. förekommande orden ”Riksdaler
SfrbetsfolE, lifa meD Dem i ©täDerne od; på SanDet, Der £lmarnatne äro belägne. 25enriUning; af ^tffener. §. 35. ©åDane $ijferler, forn utgöra ferjftlDe, i 3orDebofen upptagne Sägen* t>eter r utan att mara t öpemmanenP jfattläggning inbegripne, eller f>afma i De» raP upp|?attningP*märDe ingått, tareraP lifa meD annan ^genbom, efter De» raP märbe. ^evpillnmg af Capitaler, 2lctie»23olag, ©odeteter, Cajjor, XPecf ocb 2lUmånna jlncåtmmgar. §. 36. 2)å af gajttgfyeter, efter DeraP märbe, famt af äganbel, jaring od) 3\ö« velfe, efter infomften, SSemillning utgår, utan allt a.fDrag för gälö, få fontina ide De intednabe odj t Dcörelfen inftudne Capitaler, fåfom enligt ofmanberörbe grunD reDan till 53emiUning bejfattabe, att t fåDant affeenDe ferjfilDt upptagaP. ©om lifmäl Såntagaren enDaft förjfottPmiP erlägger Den 53emillmng, bmilfen för utlånta mebel belöper, mare Det f>anP omilförliga rätt, att Detta förlott af Sångifmarett återfå, nteb $em procent af räntan för alla utlånta Capitaler, utan affeenDe Derpå, om De äro intednaDe eller ide, få framt nem» (igen räntanär till mer än §em procentbeflämD. Santagaren åtnjute