Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Ständerne hafva varit, det skulle de ännu möjligtvis kunna blifvä, hvilket jag dock hoppas aldrig mätte inträffa, men dock icke ligger utom möjlighetens gräns; och det är just dessa förhållanden, vår sammansättning på 4 kaimar, som utgöra de fula sidorna af vår riksdagshistoria, oeh hvad dessa sidor innehålla skall aldrig, genom en ändamålsenligt sammansatt representation, på en eller tvänne kamrar, kunna förnyas. Men jag tiar redan missbrukat R. o. Ad:s tålamod och upptagit för mycket af dess tid, så alt jag icke bör eller vill längre fördjupa mig i ämnet. Må jag blott få följa min känslas ingifvelse, när jag vågar fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet nå behofvet och nödvändigheten, alt Const.- Ui.sk. huruvida Ståndet vidbiifver ståndsprincipen i allmänhet, med det begifvande, soln jäg "förutser icke lärer kunna bestridas af någon, nemi. de hittills ©representerades insläppande, helst sorn ett 5 Stånd, hvilket jag tror i verkställigheten vara lättare, än att fördela deni på de öfriga Stånden; om It. o. Ad. anser en kammare böra väljas; för att derifrån sedan utbryta den andra; eller om R. o. Ad. antager Hr von HartmrtosdorUs förslag, att vid sjelfva valförrättningen ett sådant dubbelt val sker lill begge kamrarna pi en gång; samt alt R. o. Ad. ville taga i betraktande, huruvida det icke vöre rätt och lämpligt; att för det framtida beståndet af den inrättning vi gå alt stadga, med bibehållande af ståndsförhållanden, medgifva allmän valrätt och en viss au 9’ Den ai October e. m. part i representationen åt den öfriga delen af folket, för att förlika de begge åsigter, som nu söka göra sig gällande såsom allmänhetens och tidell varfvets fordringar. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Det måste för hvarje fosterlandsvän vara en tillfredsställelse, att vid denna riksdag kunna i laglig ordning discutera ett förslag, hvilket på allvar har det syftemål alt förändra vår representation till en mern ändamålsenlig sammansättning. Då vid sista riksdagen detta ämne väcktes, emottogo vi från dåvar.
Nej, haiva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. 3:e voteringen (enl. Mern. N:o 244, 3:e p.). Den, som bifaller, att de af Kongl. Maj:t för inrättande af Instruktions-kompanier vid indelda infanteriet äskade anslag, tillsammans 40,000 R:dr för året, nemligen för personalens underhåll 37,500 R:dr samt för sängoch husgeråds-persedlars m. m. vidmakthållande 2,500 R:dr, må af Rikets Ständer till uppförande å stat anvisas, äfvensom att kostnaderna för Stats-Utskottets Memorial, N:o 253. 7 anskaffningen af ofvanberörde sängoch husgeråds-persedlar m. m. må få beslridas af första års-anslaget för dessa kompaniers underhåll, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer funnit sig icke böra bifalla Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag för inrättande af Instruktions-kompanier vid iudelda infanteriet. Denna omröstning har gifvitj ett resultat af 56 Ja och 63 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. 4:e voteringen (enl. Mern. Den, som anser, att för Lands-stateus löne-reglering ett reservationsanslag af 77,000 R:dr må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, med förbehåll alt de indelda lönerna, boslälls-räntorna likväl deruti icke inbegripa, utbytas emot en gång för alla, efter de tio sislförflutna årens medel-markegångs-pris bestämda penninge-anslag, i den mån ett sådant utbyte kan författningsenligt ega rum, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, utan förbehåll, beviljat det äskade reservations-anslaget för Lands-statens löne-reglering.
Mea jag kan imedlertid icke annat än till ali» dalar instämma i Herrar Hjertås och von Hartmansdorffs åsigter, och tror det vara alldeles olämp^ ligt i sakernas nuvarande skick, att rättigheten i Högsta Domstolen skulle påtvingas Konungen emot dess önskan och vilja. Jag tror ock, att uti vårt förändrade Statsskick, och under våra ombytta former, det vore origtigt, att behålla hvad man blott kallar en gamd mal vana , samt gifva den en helgd , som den ej äger i allmänna omdömet, och den man snarare borde taga bort. Det har också varit en långlig vana , att vara styrd af enväldige Regenter , och på samma grund som man kun-i nät utan skada borttaga denna vana, ser jag icke, hvad ondt skulle uppstå, om man afskaffa de bruket med Konungens rösträttighet i Högsta Domstolen , — helst då det ingalunda är möjeligt, att Konungen kan någonsin verksamt deltaga i Domstolens arbeten. Jag hemställer i öfrigt , om icke »after den tid , hvar;? ifrån Konungens säte i Högsta Domstolen eller sista inscantien sig härleder, någon än - 92g Den 5 September f, nu ou högre fastande öfver denna Domstol tillkommit. Förhållandet är ju numera, att JustititiasRådets Ledamöter kunna af Riksens Ständers Justitis-Ombudsman tilltalas. Och jag öfverlemnar till hvar och en , om icke Konungamakten i ett sådant fall vore compromitterad, då det kunde hända, att Ledamöter blefvo dömde från lifvet för en dom, hvaruti Konungen röstat med dem lika» Jag anhåller derföre, att Betänkandet må till nästa Riksdag förblifva hvilande. Grefvet/o» Schwerin: De fleste värde Talare som yttrat sig över ämnet hafva fästat uppmärksamheten på en princip, och bemödat sig att visa, det Kongl. Maj:ts åsigt är grundad på denna princip. De Ledamöter åter , som talat deremot, hafva blott uttalat opinionen.
Nu hade visserligen expeditionen kunnat så uppsättas, att der hade stätt, alt ”den i K. M:s propos., enligt Cancellerens uppgift, under Kammarcollegii disposition varande jord;” och att sedermera infördes, alt ”denna Kronan immediate behållna jord” etc. ”Finna R. St. skäl att till evärdelig ägo ät Academien anvisa, hvilket R. St. ansett sig i und. böra för K. M. tillkännagifva.” Uti sak gör del ingenting. Det Ii vilar på ett missförstånd hos K. M:s Bef:h:de och hos Cancellers-embelet i Upsala; men om expeditionen undergår den af mig föreslagne förändring, sä tror jag den kan expedieras, utan att i framtiden åstadkomma förvillelse. Frih. Palmstjerna: Jag hemställer, huruvida icke dessa ord, som genom missförstånd tillkommit, kunde uteslutas, så alt den und. skrifvelsen finge följande lydelse: ”Sedan H. K. H. Cancellereu för Upsala Universitet, jemte und. anmälan, alt lill plats för den nya observatoriibyggnad, som komme att vid nämnde Universitet uppföras, blifvit utsedd den vid Fjerdingslullen längs efter vestra Ladugalan belägna del af det s. k. Staby gärde, äfvensom att af berörde jordrymd en areal af 2:ne tunnland vore genom E. K. M:s och Rikets Kammarcollegii arrendecontract, som år 1S70 ginge lill ända, åt enskild person öfverlåten,” o. s. v. Då tror jag, att meningen vore helt och hållet bibehållen, men den genom ett misstag tillkomna ordställningen vore utesluten, utan någon förändring i sjelfva saken. Gr. Lagerbjelke: Jag vågar vördsamt hemställa, om icke, genom den uteslutning, som Frih. Palmstjerna föreslagit, meningen blefve ganska ofullständig, emedan Cancellereu dä skulle hafva förmält endast all jorden vore af K. Kammarcoll. utarrenderad, men alldeles icke af hvad natur den är. Förhål - 456 Den 27 November f. m. landet är, att lägenheten är vanlig kronojord.
Löjtnanten, som af Unos Uniform slutat til hans stånd, och dessutom snart gjort sig underrättad om, hvilken han kunde vara, frågade om han ej skulle dansa; Uno ursäktade sig dermed, at han hade stöflor, och dessutom ej kände damerna. Å strunt, svarade Löjtnanten, det gör ingen ting; det tror jag ock, tänkte Uno, och böd derföre up den fulaste flicka han i hast kunde uptäcka, för at icke få refus. Han fick det ej eller, och marqverade derföre med sin handske en plats til nästa qvadrille. En liten herre med stora bandrosor vid knäna, kastade äfven på samma ställe en smutsig och trasig näsduk i golfvet, och, för at ännu vara mera säker, satte han foten på den, sedan han funnit, at den et par gånger blifvit bortsparkad. Då jag förut liknelsevis nämnt Qvickroth såsom en Konung, borde jag väl icke tiltaga stort mindre för denna, men skall dock hålla mig litet lägre ned. – Således förnöjd som – som – dock, der är omöjligt at taga til mindre, som en Konung, afvaktade han, sin kommande moitié, stolt öfver den plats han hade at tilbjuda; – men o hvilket missöde! Musiken började och ronden slöts af de dansande, utan at den tilförne förnöjda herrn fick vara med. Uno tänkte på intet ondt förr, än han observerade at herrn med bandrosorna utanföre ringen, återtog sin med så mycken möda bevarade näsduk, och at Qvadrillen ändå var fulltalig. Nu begrep han at han olyckligtvis budit up precist denna kavaljers dam, och at hon öfvergifvit sin trogna hoppfulla för en annan. Uno var ledsen öfver den sorg, han tydligt såg sig hafva förorsakat denna lilla, och betraktade med ömt deltagande hans förtviflade mine, och af harmen dubbelt förstorade öfverläpp. Då qvadrillen var slut, ämnade Uno gå in i et annat rum för at dricka thé, men en långt alfvarsammare sak förestod; den förfördelade Herrns hämndkänsla hade vaknat, och med vreden i sin upsyn, kom han och fordrade satisfaction.
Vid förnyad föredragning återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 32, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. Från Vdllofl. B or g are-Ståndet. S. D. Upplästes det protokoll, som blifvit hållet den 17 dennes hos Rikets Ständers i 103 § Regeringsformen och 64 § Riksdags-ordningen föreskrifna Nämnd, och hvaraf inhemtades, att Högsta Domstolens samtlige ledamöter blifvit vid sina embeten bibehållne; och skulle nämnda protokoll öfverlemnas till Expeditions-Utskottet, för uppsättande af förslag lill Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet. S. D. Föredrogs det protokoll, hvilket den 19 dennes hållits hos Rikets Ständers Herrar Elektorer för val af Komiterade till tryckfrihetens vård, och hvaraf inhemtades, att till bemälde Komiterade blifvit utsedde: Herr Riksantiqvarien, Kom - Prot.-Uldrag den 20 Januari 1866. 129 Kommendören af Kongl. Majt:s Nordsljerne-orden Bror Emil Hildebrand; Herr Revisionssekreteraren, Riddaren af samma Kongl, orden Friherre Carl Guslaf Leijonhufvud; Herr Riksarkivarien, Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerna orden Johan Jahob Nordström; Herr Ribliotekaren, Kommendören , af samma orden Johan Erik Rydqvist; Herr Professoren, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden Nils Haqvin Selander och Herr Professoren, Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Johan Arrhenius; och skulle underrättelse härom genom utdrag af protokollet meddelas Expeditions—Utskottet, med anmodan att uppsätta förslag till ej mindre förordnanden för de valde, än äfven Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t med anmälan om valet. S. D.
Hr Gripenstedt: Min tanke är, att skolstyrelsernes controllerande rättighet bör stanna vid barnen, d. v. s. huru de undervisas och uppfostras, men icke sträcka sig till att controllera deni, som göra denna uppfostran, och tror följaktligen att den censur, de skulle kunna utöfva öfver andra personers fräjd, är något sorn dem icke tillkommer. Att åter den, som vill inrätta en skola, blott skall göra denna anmälan som ett tillkännagifvande, anser jag vara öfverflödigt att anbefalla; ty nog mäste man veta hvad i det fallet förekommer inom församlingen utan särskildt tillkännagifvande. Med anledn. häraf slutar jag mig till den mening Hrr von Hartmansdorff och Lefre'n hyllat. Hr von Hohenhausen: Skolstyrelsen liar genom denna § icke blifvit tillagd någon ny rättighet. Härstår: ”skolstyrelsen, sorn icke äger förvägra skolans inrättande, såframt den sökande är välfräjdad;” alltså är det skolstvrelsens åliggande att, för att kunna förvägia skolas inrättande, äfven kunna visa att den ej är af god fräjd, sorn vill skolan inrätta, eller dertill saknar erforderlig skicklighet. Är det rimligt, att en person, som är vanfräjdnd eller oskicklig, skall äga rätt att börja en skolinrättning, utan att någon kan sätta sig deremot? Bör ej så val god fräjd sorn skicklighet vara intvgad? Jag kan ej annat än tillstyrka §:ns antagande, sådan den befinnes, med undantag af den lättelse i 2 inom., hvarom jag förut nämnt. Hr von Hartmansdorff: Det är ingalunda sagdt, att de lärdaste äro de skickligaste undervisare. Den skickligaste undervisare, som jag sett i någon folkskola, var en ofärdig skolmästare i Skåne, hvilken visserligen icke ägde något vidsträckt kunskapsmått. Hvad sedligheten beträffar, så inser jag icke huruledes skolstyrelsen skall kunna utöfva på barnens undervisare en större controll än på barnens föräldrar. Om desse äro osedlige, lära barnen bafva lika mycken om ej mera skada deraf, än 0111 läraren vore det.
Denna E. K. M:s Nådiga framställning hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit och, i enlighet med hvad redan, rörande den år 1839 uppkomna brist å anslaget för Beväringsmanskapets vapenöfningar blifvit beslutadt, och hvarom Rikets Ständer uti skrifvelse af den l3 sistlidne Februari i underdånighet sig yttrat hafva Rikets Ständer, i afseende på den brist, som ytterligare yppats å samma anslag för år I84O till ett belopp af 18,065 R:dr 39 sk. 8 rst. B:eo, medgifvit, att densamma må af öfverskotlen å Stats-verkets inkomster för sistberörde år få godtgöras; och öfverlemna Rikets Ständer till deras Revisorer för samma år att öfver bristens tillkomst och redovisningen derför sig yttra. Hvilket till svar å E. K. M:s i ämnet aflåtna Nådiga Skrifvelse Rikets Ständer härigenom få i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Juni 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juni i84t. Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående lindring i postförings-skyldigheten m. m. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 105, Uti. N:o 189 och Mern. N:o 201, samt Först. Stats-Utsk. Mern. N:o 574.) S. A. K. Efter förehafd pröfning af åtskillige hos Rikets Ständer gjorda framslällBih. till R. St. ShriJvelsej N-o 385. ningar om nödvändigheten att bereda lindring i postförings-besväret, hafva Rikets Ständer trott åtskillige förändringar derutinnan vara af behofvet påkallade.
Och meningen kan ju icke vara att hänskjuta denna Iråga till en Europeisk Kongress, ehuruväl jag är mycket böjd antaga att densamma icke skall jäfva sin befogenhet att uptaga saken. Utsk:t anmärker, och detta med full rätt, att Noriges stridskrafter icke al UnionsKonungen få disponeras för det gemensamma försvaret till samma utsträckning som Sveriges; men i afs:de å en annan anm., som rörer Interimsltegeringens verksamhet och sammansättning, torde vi böra erinra oss, att det är mot våra egna skär och klippor, som denna fråga strandat, i hvad den afser likstämmighet eller förenkling i sättet för ärendernas behandling. Norige har häri ingen del. Man klagar öfver Noriges isoleringspolitik, öfver dess obenägenhet att gå Sveriges önskningar till mötes, öfver den likgiltighet, hvarmed det betraktar sina förbundspligter, vid jemförelse med sins Den 17 Mars f. m. 199 egna intressen, och denna klagan saknar visserligen icke grund; men, varom rättvisa, kastom en blick på oss sjelfva! Hvad hafva vi väl under 50 år gjort för att sammangjuta våra egna krafter, eller för att afhjelpa den splittring och dej. osammanhang, som råder inom vårt eget sköte? Finna vi icke i de små steg, vi tagit eller kunnat taga, ett bevis derför, att om det går fort att söndra, så fordras det tid att sammangjuta och förena. Hvad jag begär, det är att vi må fatta ett beslut, som leder till ett mål, och icke till uplösning, och hvarigenom vi icke upoffra vår goda rätt och vår egen ställning. Låloin oss derföre icke så beherskas af en sårad fosterlandskänsla eller af vår stolthet, att vi för dessas tillfredsställande för saka allt annat! Vi hafva emottagit ett dyrbart arf att förvara. Det är lemningarue af ett fordom mäktigt rike; men detta arf, det tillhör icke oss allena. Det utgör äunu ofödda slägters arfvedel. Hvem vet, hvem det kan komma att tillfalla, om vi vanvårda det samma.
Skydd emot svinkreaturen vinnes endast till en ofullkomlig grad genom hägnad, hvarföre kreaturens ägare borde ovilkorligen vara förpligtade att om dem hålla vård, utan afseende på stängselns beskaffenhet, och detta så mycket heldre, som den mark som ligger vid vägarne, de s. k. vägrenarne, utgör byalagens gemensamma mark, och således, enl. förslaget, skall till gemensamt bete vara uplåten, så att svinkreaturen hädanefter som hittills skulle fritt der få gå och rota samt söka sig tillfälle att intränga på åkrarne derinvid. Till detta oskick finnes icke något motstycke i andra länder, åtminstone icke i dem jag besökt, och jag tror, att då man företager sig att skrifva en ny StängselFörordn., bör man i första rummet vara betänkt på att söka afskaffa detta barbariska tillstånd. Jag säger således, att det skulle hafva varit ganska lyckligt, om man i 18 §:n föreskrifvit, att hägnad icke behöfver vara af annan beskaffenhet än att den utestänger de större kreaturen. Jag ber att till stöd för denna min mening få anföra ett exempel. För ett tiotal af år tillbaka hade Magistraten i Kalmar den djerfheten att förbjuda innehafvarne af stadsjorden att låta deras svin och får gå lösa på vägarne, och detta bade den lyckliga påföljd, att ehuru stängseln på stadens mark endast bestod af låg stenmur eller gles gärdesgård, förekom likväl icke någon ofred på egorna, då deremot på landet utanför stadsjorden, der stängseln var dubbelt sä hög eller vida tätare, ofred esomoftast förekom. Jag hoppas att Utsk. tager denna sak i noggrannt öfvervägande. I 23 §:n förekommer ett stadgande, som jag fruktar grunda sig på ett misstag eller hafva tillkommit genom ett förbiseende. 1 mom. lyder nemi. sålunda: »A tid, då grannar ej pligtige öro att hägnad i fredgilt skick hafva, vare den, som kreatur utsläpper, sjelf ansvarig för den ofred de å annans ägor göra.» Ilvad vill detta säga? Kreatursägaren skall ju alltid vara ansvarig för den ofred kreaturen göra?
Alt Tull-Bevillningen lor bestämmas till vissa procetii af värdei j hvarvid iakttages, alla de föreskrifter, söm i det förra Betänkandet finhas , angående dels Kongl, Maj:ts och Rikets CornerceCoilegii» eller det Ämbetsverks, sorn får Handels-Styrelsén sig Uppdragit, skydigliet att efter inhemtade underrättelser öm varUprisérne år* ligen fastställa ett medelpris till grund för Tull* procentens beräkhing å vissa inkommande varor; dels att värdet å andra må, Sedan gödsegarert det samma uppgifvit, och Tullbetjeningen ej , så framt de tillhöra resande eller uppgå till 50Ö %evillni)ig»-Utskotiets Betänkanden. 40} B:dr Banco, finner godt att dem sjelfve med 10 procents förhöjning inlösa, bestämmas af särskilde Värderingsman , dels desse personers val och rätt till ersättning, dels godsägares samt Tullbetjentes rätt att hänskjuta ivistigheten om värderingar till en jury, dennes edgång och rättegångssätt, dels 'om Auctioners anställande vid Vissa tillfällen , förfarandet dervid m. m. , dels om Spannmåls, värdering efter Biks . Markegången, dels ock ont värdets fastställande å Utgående Varor. 4:0 Att ali Tull för Utgående Och inkommande varor bör 1 Svenska BancoSedlar erläggas» |j:ö
Skulle förklaring häröfver icke lemnäs, får jag anhålla om propos. derpå, att ifrågav:de prostetunna beräknas efter sistnämnde allmänt gällande mål. Gr. Posse: lag är icke i tillfälle att lemna den af Gr. Mörner begärda upplysning annorlunda än, att Utsk:ts hemställan är grundad på K. M:ts Propos., hvilken åter stödjer sig på utlåtanden af Kammar-kollegium och Stats-kontoret. Frih. Alströmer, Oscar: Jag kan icke finna annat än, all prostetunna endast är en benämning på anslaget och således icke bestämmer den qvantitet, hvartill spanmålsanslaget skall sättas, och yrkar för den skull bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Då man genomläser denna punkt, finner man, att Borås pastorat skall delas i två sådana, samt att pro stetunna äskas för det ena af dem, för hvilket prostetunna icke förut varit anvisad, men, då man kommer till konklusionen, finner man, att denna prostetunna skall beräknas till 9 kubiktot 4,5 kannor, d. v. s. till mera än en tunna. Jag tror det vara skäl att, innan man på detta sätt ökar anslag, man äfven gifver skäl derför, och det är härom som jag skulle önska upplysning. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels af Gr. Mörner bifall dertill med förändring af 9 kubikfot 5 kannor till 6 kubikfot 3 kannor; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring, hvarvid svarades flere ja och några nej, samt sedermera propos. på bifall dertill med den af Gr. Mörner föreslagna förändring, då svaren utföllo med flere nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utskds hemställan oförändrad ånyo framställts samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Lades till handlingarne. Utskds hemställanden biföllos. 17:de punkten.
St. funnit nödigt, att uti Rikshufvudboken serskildt balanceras alla sådana förskott, för hvilka redo ej blifvit gjord och som rätteligen intilldess, i synnerhet de emot framdeles ersättning utgångne, böra betraktas såsom tillgång. Exp. Utsi. FörsTag till lind. SiiriJv. För en bättre öfversigt äfven af ty:de Hufvud-Titelps tillgångar, hvartill böra räknas de ifrån Titeln såsom förskott eller lån utgående Summor, hafva R. St. ansett en serskild conto, upplagande alla ifrån berörde Titel inlemnade dylika bidrag, med balance ifrån föregående året och utan sammanblandning med Titelns årliga anslagssumma, uti sjelfva Riks-Hufvudboken böra införas. 5:0 Ibland anmärkta utbetalningar å Statsmedlen hafva uti bägge årens Revisions-Berättelser blifvit anmälda flera utbetalningar, dels af de till oförutsedda militaire-utgifter afsatte medel, dels ock af Andra Hufvud-Titelns besparingar, antingen till uppgifvet eller utan uppgifvet föremål, eller för något af E. K. M;t kändt behof, samt alla till redovisning inför E. K. M.; genom hvilket dispositionsoch redovisningssätt 1825 års Revisorer funnit sig ■hindrade att verkställa den granskning öfver användandet af berörde å Statsmedlen anordnade summor, som dem, enligt Instructionen, ålegat, och i afseende på hvilka år J827 omförmälda utbetalningar, samma års Revisorer, med åberopande af R. St:s underdåniga Skrifvelse den 17 November 1823, i anledning af en utaf En af Rikets Herrar, Stats-Rådet m. m. Herr Grefve Cederström afgifven summarisk redovisning för uppbnrne summor, äfvenledes tillkännagifva, att de, i afseende på redovisningssättet, icke varit i tillfälle utröna, huruvida beloppen blifvit använda i öfverensstämmelse med 36t> F.xp. Utsi. Forsing till un#. Skri/v, N:o 4op. de i 64 och 65 §§. Regerings-Foruien meddelade stadganden. R.