Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och det uttryck af saknad, som låg i hennes blick, gällde till cn del, att hon ej kunde läsa denne egendomlige främlings älsklingsdiktare. » Hon har ej tid att läsa, » sade läraren i en ton af ömt medlidande och faderlig stolthet. Strax efter tog gästen afsked. Läraren affordrade honom löfte att komma igen. » Stackars gossel » suckade magistern, som satt kvar i soffan med sin slocknande pipa. Han tänkte på brist och svårigheter att andligen slå sig fram. Men Esters tankar famlade instinktlikt efter andra orsaker till det sorgsna draget i den unge mannens ansikte. Kryddkrämaren hade bedt far om ett enskildt .samtal. Det hade ryckt till i Esters bröst. 413 Kunde det väl vara något med lille bror, att han gjort sig skyldig till något fel? Nej, hade far försäkrat, det var det visst inte. Tvärtom, principalen var mycket nöjd med honom. Det var bara det att kryddkrämaren hade bedt att få umgås hemma — komma hem och spela bräde ibland. » Han beundrar visst din lärdom, far, » sade Ester småleende, » han ropar alltid efter mig, då jag är där och handlar: jag ber om min vördnad till herr magistern. » » Ja, kanske det, » sade far och såg på en gång en smula skälmsk och skamsen ut, som om han dolt något. Men det var skymning, så Ester märkte det ej. » En mycket hygglig man, » tillade magistern efter en stunds tystnad. » Jag har märkt, att personer med hjärtats bildning, som han, gärna närma sig andra, som stå någon nivå öfver dem i andligt afseende. » Därefter drog han Ester till sig och kysste henne med ömt allvar. Kryddkrämaren kom emellertid hem, spelade bräde och umgicks. Då Ester hade en stund ledig, närmade han sig ibland och talade med henne. Men det låg något försynt och skyggt i hans väsen, som vore han rädd att skrämma henne från sig, och som ginge han och väntade, att hon själf skulle närma sig honom. Lille bror hade längesedan funderat ut, hur landet låg, och hans praktiska sinne stämde ej med hvad han ansåg vara en onödig omständlighct. Han gaf därför systern några rätt tydliga vinkar, som dock till hans förargelse tycktes vara spillda i onödan.
Att entreprenaders afslutande skulle underlättas genom postföringens af Komitén ofvan förordade förening med åliggandet, att fortskaffa resande, lärer vara otvifvelaktig!, enär antalet af hästar, som för postföringen erfordras, likasom tiden, då de skola utgå, i förväg bestämmes, och entreprenören genom postföringen blifver i tillfälle att, med de hästar, han i allt läll nödgas hafva i beredskap, förskaffa sig eh säker och på förhand beräknelig inkomst. Den för närvarande till fem år bestämda tid för fortfarande af kontrakt om skjutsentreprenad synes Komitén i anseende till de vanligen under en längre tid, mera än under en kortare, inträffande af årsväxt och en mängd särskilde förhållanden beroende förändringar till stegring eller fall i prisen på så väl hästar som spanmål, foder och varor, böra, såsom alltför lång, betydligen inskränkas. I betraktande af de både fördelar och olägenheter, hvilka vid skjutsentreprenaders tillvägabringande kunna dels för entreprenören och dels för det allmänna vara att afse, finner Komitén lämpligt, att i allmänhet entreprenadkontrakterne skulle afslutas för två år; men, på det dock en entreprenör, som sina åligganden väl fullgör, må kunna varda vid entreprenaden längre bibehållen, om ej prisförändringar eller andra förhållanden göra förändringar i kontraktsvilkoren behöflige, torde böra föreskrifvas, att entreprenadkontrakt, derest det ej uppsäges, fortfar jemväl efter de två årens förlopp att vara gällande. Då vissa omständigheter kunde göra erforderligt, att entreprenad finge äfven för kortare tid antagas, i hvilket hänseende exempelvis kan åberopas angelägenheten, att, vid fråga om bipostvägs förändring till postväg, hinder derför af ingången entreprenad ej må möta, borde ock länsstyrelserne medgifvas, att, der undantagsvis så erfordrades, kontrakt om skjutsentreprenad jemväl för kortare tid, än två år, afsluta. Äfven på de bipostvägar, der post framgår, borde för postens och resandes befordran gemensamma åkdon begagnas, derest Poststyrelsen funne sådant utan stor kostnad kunna ske. Den dubbla fördelen af mera säkerhet för postföringen och mera beqvämlighet för den resande kunde således äfven på ifrågavarande vägar i någon mån vinnas.
Hr Biskopen Hallström och Hr Brinck ville hafva anmärkt, att de vid behandlingen af förestående ärende icke varit uti Utskottet tillstädes. 4 Konslitutions-Ulskollets Memorial, M 25. Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Aug. 18S1, kl. 12 m. Memorial till Rikets Stander, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet J\s 16, innehållande förslag till ändring i 49 § R. 0. och 56 § 1 morn. R. F., angående motioner. Konstitutions-Utskottet har genom utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 26, 29 och 30 Juli erhållit del af de respektive Ståndens beslu trörande Utskottets, uti Memorialet M 16 framställda, förslag till ändring uti 49 § R. O. och 56 % R. F., angående motioner, och deraf inhemtat, att Hedervärda Bonde-Ståndet funnit detta förslag vara hvarken nödigt eller nyttigt, men de öfriga Riks-Stånden deremot detsamma till slutligt afgörande å nästkommande riksdag antagit. Då dessa skiljaktigheter uti de serskilda Riks-Ståndens gemensamma tankar i afseeude å nämnde förslag äro oförenliga, får Utskottet detta förhållande till Rikets Ständers grundlagsenliga behandlande härigenom vördsamt anmäla, och inbjuda Hedervärda Bonde-Ståndet att sig efter de öfriga Stånden foga. Stockholm den 5 Augusti 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1851. Eonstitutions-Ulskollels Memorial, M 26. 1 JM 26. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Aug. 1881, kl. 11 f. m. Memorial till Rikets Ständer, med voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående de uti Mern. JM 9 afgifna förslag till ändringar och tillägg i 28 § R.
Majtts nådiga disposition varande, medel tillhörde Krigs-kollegium, med åliggande att derföre aflemna serskild redovisning eller sammandrag, som skulle åtfölja krigsmanshus-kassans räkenskaper. Redogörelsen för dessa gratifikationsoch pensions-medel hade likväl befunnits vara i så måtto ofullständig, som endast utgifterne i räkning upptoges, men ej hvad som för året varit i behåll; en omständighet, som egde rum äfven i afseende å redovisningen för de, jemlikt Kongl, förordnanden, af Krigs-kollegium,. till nådegåfvor åt afskedade krigsmän, disponerade 66 r:dr 32 sk. Revisorerne ansågo likväl det vare erforderligt, att ifrågavarande medel redovisades å speciella konti, upptagande, å ena sidan, tillgångarne och å den andra, hvad som derutaf utgått, jemte den å dessa medel vid årets slut befintliga behållning. Då, enligt hvad Krigs-kollegii förklaring innehåller, ofvanberörde gratifikationsoch pensionsmedel framgent komma att, på sätt, som revisorerne ansett vara erforderligt, redovisas uti krigsmanshus-kassans hnfvudböcker, lärer denna revisorernes framställning o icke påkalla något vidare tillgörande.. §•
Men om man äfven vill antaga, alt den lättade kommunikationen komme att utöfva ett välgörande inflytande i detta hänseende, så måste man medgifva, att samma lätthet i kommunikationsväg skulle utöfva en motsatt inverkan i ett annat hänseende, nemi. i afseende å den studerande ungdomens sedlighet, hvars belärade förminskning genom beröringen med hufvudstadens frestelser och förströelser just utgör Utskis andra hufvudskål. Ty ju lättare kommunikationen blifver, desto oftare blifver det tillfälle för de studerande att besöka hufvudstaden, och utsättas för allt det förföriska och lockande i sinnlig njutningsväg, som hufvudstaden har att erbjuda, på samma gång de icke finge tillfälle att umgås i enskildta hus, att deltaga i ett bildadt sällskapslif, hvilket deremot skulle stå dem öppet, om Universitetet funnes härstädes. Jernvägsförbindelsen skulle således, i min tanke, mera skada än gagna de studerande. Hvad åter angår det af Utsk. äfvenledes anförda skäl, att Konung Gustaf II Adolfs donation skulle utgöra ett hinder för flyttningen, så kan jag, såsom ej sakkunnig person, naturligtvis icke uttala ett bestämdt omdöme häri; men det vill dock synas mig, såsom borde donationsbrefvet icke så restriktift tolkas, att endast ett i staden Upsala förlagdt Universitet vore berättigadt till egendomarnes afkastning, utan att med donationen snarare afsetts en Högskola för landel än för sjelfva Upsala siad. Jag anser således sjelfva Universitetets eller Högskolans tillvaro vara det väsendtlig» och icke stället, der det vid donationstillfället befanns. Jag föreställer mig dessutom, att om frågan verkligen anses vara tvistig, man skulle kunna lösa den sålunda, att man flyttade Universitetet till Stockholm men fortfarande benämnde detsamma Upsala Högskola eller den Gustavianska Akademien. En sådan utväg har man åtskilliga gånger begagnat i utlandet, då man flyttat stora med donationer försedda inrättningar från ett ställe till ett annat. Sådana äro de skäl, hvarpå Utsk. grundat förslagets afstyrkande!
Enligt af sakkunnige och ojäfvige män anställd profviigning på inhemska sidenläbrikaler, har visat sig, att de nu stadgade lullsatserna å helsidenvaror skydda tillverkningen med knappa 15 procent, men de å halfsiden med blott 9, 10 å 11 procent. Om också, med afseende på lättheten att insmugla dessa varuarliklar i riket, denna tullbestämmelse skulle kunna anses någorlunda skyddande lör helsiden-vara; så är detta icke förhållandet, hvad halfsiden beträffar. Jag kan derföre icke annat än påyrka, att tullsatsen å denna artikel må blifva: för halfsiden, släta tyger 2 R:dr 24 sk., löv halfsiden, shawlar och dukar 3 R:dr 24 sk. per skålp. Angmachiner och Ångpannor äro nu åsätta en införsels-tull af 5 procent. En ligt Utskottets förslag kunna äfven fartyg få införas för 5 procent. Men tullen på ångfarlvg är bestämd lill 10 procent. Huru Utskottet vill försvara konseqvensen i denna tullbehandling, kan jag icke inse. Den sannolika följden häraf, om denna åtgärd skulle gillas, blilver, alt missbruk vid ångfartygs inlörtullande icke lärer kunna undvikas, utom det Bevillnings-UtskotteU Betänkande, N:o 3. 105 det att sådana laga tullsatser skulle lända de inhemska machinverkstäderna lill stort förfång. Jag anser derföre, alt tullen för ångmachiner och ångpannor må blifva lika med den för ångfartyg, eller 10 procent af varuvärdet. Jag hade visserligen åtskilligt att tillägga i delta afseende, men då liden för reservationers inlemnande icke sådant medgifver, har jag inskränkt mig till hvad ofvan är anfördt. Jag slutar denna min reservation med vördsam anhållan, att Rikets Högh Ständer, till hvilkas beprölvande närvarande lulltaxe-förslag nu öfverlemnas, måtte taga denna vigtiga angelägenhet under noggrann!, öfvervägande, så alt allas rätt må blifva bevakad och vissa korporationers intressen icke gvnnas på de andras bekostnad. 12:o al H err Kontraktsprosten
Det få fallaDe ©menjfa ©jöfarte*merfetS inföp år 1848 för flåtens räfning, ©jöfarte-fontoret hac fl3 ålagDt att fortfätta fjöfortenS utgifning, äfmenfom att Draga förforg om Deras förfälj* nina, få f>afvoa alla c^aoeraDe fjöfortSplåtav av 1849 unDergått alimän forrigering, l) roar igenom De Derefter utgifna fjöfort erhållit en icfc obetpDlig förbättring, ©pecialmätningat bafma transporterats uti t>alf (Tala, arens Detaljmätningar odj loDningsfartor blifmit upp# ritaDc ocf) connecteraDe, äfmenfom några l)amn#fpecialer fötbereDDa till utgifning, hvarjemte en np farta örmer OtefunD uti Dubbelt få jior (fala, jont De dittills utgifna fufiforten, är fonffcueraD od) un# Der uppritning, för att fnart lemnäs till gtaoering. OrDnanDet af åvontoretS famltngar, numera utgöranDe omfttng 17,000 exemplar, farnt itpprättanDe af tnoentarie#föttecfmng öfmer Defampia fortgår. Amiralitets©eDan SlmiralitetS ftigSmanSfafjané Delegare meDgifmit förf>öjö h'fa1an.'5: innel)ållning från
Uti anslaget för Gottlands Nalional-beväring är tillökning af Kongl. Majit föreslagen med ett belopp af 9,206 Ridr 83 öre, hvaruti inbegripas nytt arfvode för en Adjutant bos Arlilleri-befalhafvaren 150: — nya arfvoden åt 10 Fält-musikanter å 100 Ridr 1,000: — ökadt anslag lill befälsmötes-utgifter, sjukvård m. m 787: — ökadt anslag till skolt-laflor och skott-vallar 69: — Tillhopa R:dr 2,006: — ' Efter StatsUtskottets Utlåtande N:0 7i. 57 Eller inhemtad kännedom af Departements-chefens betänkande i detta afseende (sid. 34 oell 35) och deruti åberopade bilaga litt. Z, hvaraf synes, att någon tillökning i Officers-korpsens löner nu ej blifvit ifrågasalt, med undantag af 75 R:dr lör Införmations-officern vid Artilleriet, bar Utskollet i sammanhang härmed tagit del af tvänne från Ridderskapet och Adeln samt Presle-ståndet till Utskottet remitterade motioner i ämnet, den ena af Herr Bildt, /*'., och den andra af Prosten Gahne. Herr Bildt har, med åberopande deraf, alt, sedan nästlidne Riksdag, då löneförhöjning för Officers-korpsen beviljades, lefnadskostnaden nära nog fördubblats, äskal ytterligare löneförbättring för Artilleriets och Landt-beväringens Officerare samt i sådant afseende föreslagit följande förändringar i Kongl. Maj:ts stat för National-beväringen: Staben. Nuvarande belopp. Kongl. Maj:ts förslag. Motionärens förslag. 1 Tyg-officerslön (att fördelas mellan 2 Förrädsolficerare med 400 R:dr åt den ene och 300 R:dr åt den andre) 1 Tygförvaltare '. St. Landets Beväring.
Län den sorn gökes varit bosatt, och der sådane mål ordentligen behandlats, och penningarne slutligen öfversändts till den Landshöfdinge, hvarifrån Promotorialet algått; men att nu mera inträffat, det vederbörande ansett sig LtfiUtskottfts EttltnkanJta, icke pligtig® mottaga och handlägga dylika ärenden, då de icke af den sökande sjelf eller Laga ombud utförts, samt att den, 1 i Cap. cj och 3 Cap. 7 §. UtsökningsBalken Landshöfdingarne ålagde skyldighet att räcka hvarandra banden, icke skulle kunna till dylike händelser lämpas; och emedan det olika tilJämpningssättet och förfarandet härutinnan vid särskildte Execu ti onss tällén skall ådagalägga bshofvet af en förklaring, eller ett bestämdt stadgande, som tryggas mot det äfventyr, för hvilket man , genom de olika åsigterne, för det närvarande är blottställd, samt för dem, som hafva vidsträckta affairer, det skulle vara högst betungande, att vid hvarje Landshöfdingeaäte hafva särskildt Ombud för bevakande af Utsökningsäreuden, och något nyttigt ändamål dermed icke kan vinnas; enär Gäldenärens rätt ej kan vara annan, i detta fall, ån vissheten att han blifvit sökt af rätt Man eller hans Ombud, hvilket vinnes derförutan, då Promotorialet icke kan expedieras, utan att det begäres af Sakegaren och hans behörige Ombud; så, enär i öfrigt <7 3 C;ip.
Mine arge förföljare vilja till mig, och äro långt ifrå din lag. Herre, du äst hardt när, och din bud äro alltsamman sanning. Men jag vet det långt tillförene, att du din vittnesbörd evinnerliga grundat hafver. Se uppå mitt elände, och fräls mig; hjelp mig ut; förty jag förgäter icke din lag. Uträtta min sak, och förlossa mig; vederqvick mig igenom ditt ord. Saligheten är långt ifrå de ogudaktiga; ty de akta intet dina rätter. Herre, din barmhertighet är stor; vederqvick mig efter dina rätter. Mine förföljare och ovänner äro månge; men jag viker icke ifrå din vittnesbörd. Jag ser de föraktare, och det gör mig ondt, att de icke hålla din ord. Si, jag älskar dina befallningar; Herre, vederqvick mig efter din nåd. Ditt ord hafver af begynnelsen varit sanning; alle dine rättfärdighets rätter vara evinnerliga. Förstarna förfölja mig utan sak, och mitt hjerta fruktar sig för din ord. Jag gläder mig öfver din ord, såsom en den stort byte får. Lögnene är jag hätsk, och stygges dervid, men din lag hafver jag kär. Jag lofvar dig sju resor om dagen, för dine rättfärdighets rätters skull. Stor frid hafva de som din lag älska, och de skola icke stappla. Herre, jag väntar efter din salighet, och gör efter din bud. Min själ håller din vittnesbörd, och hafver dem mycket kär. Jag håller dina befallningar, och dina vittnesbörder; ty alle mine vägar äro för dig. Herre, låt min klagan för dig komma; undervisa mig efter ditt ord. Låt mina bön komma för dig; fräls mig efter ditt ord. Mine läppar skola lofva, när du lärer mig dina rätter. Min tunga skall tala om ditt ord; ty all din bud äro rätt. Låt dina hand vara mig biståndiga; ty jag hafver utkorat dina befallningar. Herre, jag längtar efter din salighet, och hafver lust till din lag. Låt mina själ lefva, att hon må lofva dig, och dine rätter hjelpa mig.
S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 132, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående Utskottets Utlåtande N:o 120, i fråga om Oresundska tullafgiftens upphörande för Svenska fartyg, lades till handlingarne. Den 16 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Bevillnings-Utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda Betänkande och Memorial: Prof.-Utdrag den 10 Augusti 1851. 497 N:o ‘29, angående beräkningenaf Tullmedlen, Saluaccisen, Postmedlen, Chartaj-sigillatae-afgiffen och Husbehofs-bränneri-medlen; och N:o 30, angående de till den blifvande nya Bevillningsstadgan hörande formulärer. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens i gårdagens plenum på bordet lagda Memorial N:o 5, med förslag till redaktion af vissa stadganden i förordningen, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 13 och 15 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 298, i fråga om sättet, ordningen och vilkoret) för utbetalning af anslag och lånebidrag till befrämjade af allmänna arbeten. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 11 och 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 308, med öfverlemnande af förslag till de 2:ne första afdelningarne af reglementet för Riksgäldskontoret. S. D.
Att mota följderne af brottslingars 'osannfärdiga bekännelser på sig sjelfva, är så mycket mera angeläget, som fångars forslande genom Landet ej aflöper utan en svår tyngd för den skjutsande Jordägaren. Jag förenar mig således med Herr af Brinckman, och tror, att ehvad den föreslagne anstalten är förut påbuden , eller ej; så är dock behof att göra den gällande. Jag anhåller om Hans Excellence, Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition på Betänkandets särskilta delar, då jag med nöje skall bifalla denna del. Friherre Cederström, Jacob: Sorn jag redan yttrat mig i hufvudsaken, vill jag blott besvara en här gjord anmärkning, Man har nem* 46 Ben 21 Maij. ligen sagt, att brännmärkningen vöre nyttig i sl måtto, att den brottslige blefvei det Allmänna igenkännelig. Men man har då glömt, att brännmärkningen aldrig kunnat komma i fråga, om ej ett dlämpeligt och orimligt straff förutgått. Om förbrytaren insattes på ett Correcttonshus, derifrån han törst utsläpptes sedan han förvärfvat sig medel till underhäll, så skulle ej de förnyade brott inträffa, sorn man tiu med den föreslagne skärpningen i straffen tror sig skola förebygga j brott, hvilka jag hoppas i framtiden till betydlig del genom blifvande Correctionslnrättningar skola förekommas. Hvad det föreslagna Rättegångssättet ahgår, tror jag, att frågan derom bör förfalla, hellst genom den vid nuvarande Riksdag antagne fångforsliögsoch bcvaknings-anstslt, den befarade olägenheten af rymning undanrödjes Jag är således af den öfvertygelsen, att LagUtskottets förslag i hela dess vidd gerna kan förkastas. Herr Aniar spar re, Ingemar Augnst: Jag förenar mig med Herr af Brinckman i den anhållan, att Betänkandet matte varda punktvis pröfvadt, och vill blott anmärka, att då detsamma första gången förevar, tycktes tonen terrs meligen allmänt vara emot det töreslagne döds» straffet.' Herr Mannerstam:
Utskottet har härwid, i den ordning sjelfwe monglerne föranleda, punLle-mis granskat desamma, samt således äfwe» gjort början med det förra Deraf, deruti Herr Friherre kunk först upräknar de olagligheter, och öfwerlrävelser af de först ingang m - Den 8 Mars. 359 ne Kneckte-Lonu »Äer, som til RustochNotehalla» res oberäkneliga förlust stola bliftvit begangne, och hwilka Uti lVleinai-iiilLt widlyfrigare omförmäldte klago-punÄer Utstottet anser kunna hänföras til följande hufwudsakeliga, nemligen: 1:0 At Rusthal-lare, hwilka det enligt ingång» ne OontraScnendast älegar, at anstaffa och under» halla Karl och Häst samt halla manclermH för bäg» ge i complett stand, i sednare tider mast hafwa sitt Manskap beridet, än såsom tungt (^vallerie, än ater som Dragoner och ändteligen såsom Husarer, allt til betydligt lidande för Rusthallarne, hwilka sa wäl för hwarje sadan som andre dylika förändringar, mast anstaffa ny Rustnings-häst eller nya k1unclelinA8-persedlar, förutan alla andre tid efter annan stedde och, ehuru ej sa betydliga, dock för Rusthallarne känbara onödiga förändringar med Karls och Hästs öluuäennZsoch Bewärings-persedlar. 2:0 At den Släp-l^un6LrinA, som det, utom manga andra styldigheter äfwen aligger Rothallar» ne wid indelke InksineriLt at halla Soldaten, och hwars första och rätta beskaffenhet man kan inse deraf, at den i wiha OomrgAer kallas arbets-rröja, i sednare tider sa i anseende til färg som annan beskaffenhet, blifwit förwandlad til werkelig^
De flesta karaktererna äro för öfrigt i allmänhet skizzerade. Endast hjältinnans framstår i klarare belysning och bestämdare konturer. Såsom hon i sin första ungdom på visst sätt offrat sig för sin familj, så har hon nu mod att offra en om än stark, dock jämförelsevis flyktig böjelse för sin trohet och sin plikt. leke för hvad hon fördomsfullt föreställde sig vara detta, utan, om vi förstått förf: n rätt, för hvad, som verkligen var det. Hennes trohet mot den man, hon gifvit sitt löfte, blef i grunden en hennes trohet mot sig själf. — Det är ett drag af det nordamerikanska folklynnet hon uppenbarar — af det folk, som väl vet att hålla på sin rätt, men ock att fylla hvad plikt och trohet kräfva, ej blott i yttre mening, utan äfven i en djupare och inre. H. A.Bakom hären. Den, som från sin bekväma plats på en teater åskådar ett vackert, ett praktfullt skådespel, som njuter af skådespelarnes förmåga att återgifva de roller, de blifvit iklädda, och att sammangjuta dessa till ett helt ', på samma gång han hänföres öfver prakten i de efter hvarandra framträdande scenerierna och förvånas öfver den lätthet, med hvilken de mest underbara saker framställas, han tager väl därvid sällan i betraktande det arbete och den verksamhet, som utföras bakom scenen, och hvaraf han icke kan iakttaga något. Utan den sorgfälligaste anordning och det noggrannaste skötande af den väldiga apparat, som finnes bakom scenen, skulle ingenting kunna framvisas på denna, liksom skådespelarne skulle stå sig slätt, därest de icke genom lång och trägen öfning lärt sig sina roller och förvärfvat vanan att samverka. På samma sätt förhåller det sig på krigets skådeplats. Man ser vanligen endast de handlande personerna, hvilka utföra sina roller enhvar för sig och tillsamman mer eller mindre väl allt efter graden af sin utbildning, men man kastar sällan en blick på det storartade maskineriet bakom scenen, af hvars riktiga funktionerande skådespelets framgångsrika utförande dock i högst väsentlig mån är beroende. Och att detta maskineri hvarken är litet eller betydelselöst, skola vi finna af det följande.