Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontoret aflemnas, utgörande för alla tre åren samnianräknadt 1,500,000 R:dr Riksmynt; så och efter det Bankens bokslut för är 4 856 nu mera blifvit afslutadt och deraf sig visar, alt behållna vinsten för samma år med 58,141 R:dr 10 sk. 4 4 r:st Banko eller 87,2 4 4 R:dr 84 öre Riksmynt öfverstiger den af Utskottet i först åberopade Memorial approximativt beräknade, uppgår följaktligen den i Banken reserverade vinst efter afdrag af den Banken för åren 4857, 1858 och 4859 ålagda ofvanberörda utbetalning till 2,836,992 Ralr 80 öre Riksmynt, hvilken vinst-summa kanj antagas blifva att dispo - Ar 1857. nera sålunda Beloppet af de Bankens, vid 1856 års slut, såsom utelöpande bokförda transport-sedlar på 5 Ralr oell derutöfver af åren 4 777— 4 836 samt sedlar på 3 och 2 Ralr med dubbla blad af åren 1777—48 42 och med enkla blad af åren 484 3—4 836, hvilka, jemlikt Rikets Ständers bifall till Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 48, skola från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas och såsom en Bankens j vinst upptagas, kan såsom tillgång beräknas med 945,664,27 Ar 1858. 945,664 27 Transport | 945,664 2 7 27 Ar 1859. 945,664 26 945,664 26 Bih, till B. St. Följande åren. 66 Banko~Ut$kottets Betänkande N:o 37.
755 lande må blifva afhulpit och vore det för mig en den gladaste tjenstebefattning om jag dertill i minsta man skulie kunna bidraga. Sådana äro de skäl som tala för den under d. 23 Mars år 1813 i nåder fastställda organisationen. Arméens framsteg, sedan dess införande, hvartill den säkerligen bidragit, torde nogsamt bevisa, att den icke allenast är nyttig, men till och med oundviklig, så vidt Arméen behörigen skall kunna uppfylla sitt höga kall, fäderneslandets försvar. N:0 II)* Herr Silverskjöld, Carl: Då Regeringsformens I4 Det bur således lika naturligt, att organisation af Ar. méen, så snart den icke rubhar indelningsverkets fastställda grunder, eller förnärmar Grunaiagarnes tydeliga föreskrift, tillhör Konungen ensamt, så i förändring, af befäl och styrelseprinciper, som i allt hvad sorn rör dess förmånligaste hållning, rörelse och activite. Utom denna så nödvändiga rättighet för den vise och insigtsfull befälhafvaren, gagna - 75.6 Den 2; Febtuarii. ds dess egenskaper till intet, och ändamålet3 som är Rikets ä.a och forsvar, L>’ef derigenom belt och hållet förfeladt. Det är på dessa grunder jag trodt mig böra ocilla de fram»] Ställningar som blifvit gjorda till förändringar af Årméens befäl m. m<, hvilket efter mia öfvertygelse icke rättvisligen bordt stallas under Ständernas hvarken pröfning eller granskning. Vi äga eo
Händelsen, då laga skifte å städernes jord vore af verkligt behof på kallad t, skulle sällan förefalla, och der några hundrade egololter, hvilka genom köp, byte eller arf undergingo ständiga förändringar, lågo tillsammans, hade företaget att genom laga skifte omlägga dem, något tycke af leken med chinesiskt figurspel; hvaremot olägcnbeterne af ett sådant skifte, hvilket icke kunde medföra någon nytta, ofta voro ganska betydliga; hvadan motionären föreslagit den ändring Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkandex N.o 14 i förevarande §, att det af de fleste delegarne, rösterne beräknade efter tunnland^ borde beroj om skifte skulle ega rum eller icke.
Dessa Irenne Memorial lades till handlingarne. och N:o 71, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 34, angående väckta motioner om förändring af Landtmäteri-taxan. Lades till handlingarne. S. D. Ånyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens Memorial, N:o 73, i anledning af Riks-Ståndens beslut, i afseende på förslaget till förnyad Förordning, angående grunderne och vilkoren för hemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter fiån hemman. Härvid förekommo af omförmäldte Författnings-förslag : 1 Capitlet. 2 §. Inbjudningen antogs och voterings-propositionen förföll. 3 §., 8 |. 1 morn., Memoride’, N:o 72, gillades. Prot. Utd'. den 8 Maj 1841 • 8 §. 3 morn, Inbjudningen antogs och voterings-propositionen förföll. g §. a. morn., Memorialet., N:o 72, godkändes. Memorialet, N:o 72, i denna del, lades till handlingarne. 4 §. 1 morn., voterings-propositionen godkändes. 4 §• 2 morn., Memorialet, Ps:o 72, i denna del blef till handlingarne lagdt. 5. §. Inbjudningen antogs, 7 §. 1 morn, i3 §. och fråga om en af Preste-Ståndet tillstyrkt ny §■ Memorialet, IN”:o 72, godkändes.
Revisorerne stola äga tillgäng till alla Kongl. Stats - Eontoirets Räkenstaper, Protccoller och Handlingar, icke allenast för de är, till hwilka revisionen sträcker sig, ulan ock likmätigt 42 §. i RiksdagsOrdnmgen äga rakt, att af Stats^ Contoiret undfä de upplysningar, som de i öfrigt finna nödige för att efterse och gransta huruwida utgisterne äro icke allenast öswerensstämmande med de fastställde Skate', ne, och grundade sa wal pä dem som Kongl. Majus serstilda Nädiga förordnanden, der sädana legat till grund för ucbetalningarne, utan ock med behörige gvittencer verificera de af dem, som ägt de anordnade medlen uttaga och disponera. §. z. Likmätigt 68 §. i Nusdags-Ordningen äga Revisorerne icke rättighet att meddela nägra föreskrifter eller desima nägra förändringar hwad Statswerket angar-, men om Revisorerne finna något af Riksens Ständer faststäldt ansiag wara öfwerstridit, eller något i öfrigt wid förrättningen akt erinra; sä böra Revisorerne sädant uti deras lill Riksens Ständer afgifwande berättelse anmärka och sitt Utlärande deröfwer afgiswa samt derjemte med anledning af zo §. i Riksdags-Ordningen, defia anmärkningar till Kongl. Mapt i underdänighet anmäla. §- 4- Revisorerne böra icke sträcka sin åtgärd blott till efterseende huruwida Utgifterna med Stat och Författningar instämma, utan aswen gransta
Den lät under konungadömets sista och republikens första tid den terroristiska förvildningen få fritt spelrum och visade feg eftergifvenhet mot den art af » rent folkvälde », som framträdde i gatu-upploppen, i angreppen på konungafamiljen och dess omgifning i Versailles och i Tuilerierna, i de massmord med eller utan lagliga former, som föröfvades under skräckperioden, samt, märkligt nog, äfven mot det intrång och de våldsamheter, de rasande pöbelskarorna tilläto sig inom den för representanternas möten bestämda salen — för så vidt nämligen de ej rent af gynnade och främjade dessa ohyggligheter. Och sedan omsider en efterlängtad reaktion inträdt, ådagalade den franska nationalrepresentationen icke någon förmåga att tillgodogöra landet de fria institutionerna och främja deras utveckling i öfverensstämmelse med nationens; skaplynne och kulturständpunkt. Detta bidrog i väsentlig mån till, att den republikanska statsformens anseende småningom sjönk, och att i det afgörande ögonblicket intet allvarligt och kraftigt motstånd gjordes mot militärdespotismen. Huru mycket den franska deputerade kammaren under Ludvig Filip lemnade öfrigt att önska, är bekant för hvar och en, som studerat Frankrikes nyare historia, liksom det att februarirevolutionen var lika mycket en protest mot dennas maktmissbruk som mot regeringens. Och hvad vidkommer den andra republikens nationalförsamling, så var denna, ehuru öfverlägsen julimonarkiens i moraliskt hänseende, dock ingalunda sin uppgift vuxen, och därigenom underlättades i väsentlig mån Napoleon III: s genomförande af statskuppen. Mot den tredje republikens folkrepresentation ha allmänt nog riktats anklagelser i bitterhet täflande med dem, som t. ex. Lamennais framställde mot julimonarkiens. Och den gåtlika popularitet, som ännu för kort tid sedan general Boulanger åtnjöt i så hög grad, att han ansågs ha goda utsikter att bli kejsare eller diktator, torde förnämligast ha berott på hans hänsynslösa och hårdnackade angrepp mot parlamentarismen och hans löften att utrota den för den händelse, att statsrodret lades i hans hand.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden N:o 74, i anledning af väckt motion om stats-anslag för Krigs-vetenskaps-akademien; och N:o 75, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående utbetalning af innehållen och till Stats-verket indragen aflöning för under krigs-åren 1806 —1810 fångne ogifte Officerare och Under-officerare, med flere. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o 39, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 8, öfver väckt motion angående förändrad lydelse af 4 § 1 Kap. Giftermåls-Balken, godkände Ståndet det af Utskottet i Betänkandet N:o 8 afgifna och i förevarande Utlåtande vidhållna förslag till förändring af ifrågavarande lagrum. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 5, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Biks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar al Betänkandet N:o 2, angående vilkoren för bränvins tillverkning. Härvid förekommo: § 2. Hvad Utskottet tillstyrkt och yttrat sid. 3, rörande dels utbyte af ordet ”mäskning” emot ordet mäskberedning, dels lydelsen af denna §:s sista moment, godkändes. § 13. Utskottets hemställan rörande beloppet af Häradsskrifvare tillkommande ersättning för här omförmälda bevis bifölls. § 35. Utskottets förslag till lydelse af denna § godkändes. § 68. Utskottets hemställan bifölls. § 70. mom. 1. Ståndet biträdde, i öfverensstämmelse med Utskottets hem ställan, Ridderskapet och Adelns beslut, beträffande lydelsen af ifrågavarande moment. § 72, mom. 1. Utskottets yttrande gillades. Öfriga här ofvan ej nämnda delar af förevarande
För min del kan jag ej annat än anhålla om den återreuiiss, som redan blifvit begärd, och hoppas jag, att Utsk. du D c n 3 Juni c. m. 55 skall tillstyrka, alt Ständerne tnå göra en sådan hemställan hos K. M., som motionären åsyftat. Hr Westfelt, Nils: Jag har på afdelningen inom Utsk. öfvervarit detta mål till en början, och under discussionen yttrades då den tanke, att Utsk. skulle tillstyrka R. St. att i kraftiga ordalag gifva stöd ät Regeringen förde förhandlingar, som erfordrades i afseende på Öresundska tullen. Jag ägde då en promemoria om förhållandet, sorn klef Utsk. meddelad, men sorn upplysningar från Hofcancelleren ansågos behöflig», beslöts, alt skrifvelse derom skulle afgå och målet emedlertid hvila. Då sedermera dessa upplysningar ankommo och målet i Utsk. afgjordes, var jag icke närvar. Således fick jag icke tillfälle ali uttrycka den önskan, jag nu framställer, alt Ständerne i en så vigtig fråga, som denna, måtte uttala den opinion, som det är högst nödigt för Regeringen att känna vid sakens behandling. Jag får citera ett exempel, som upplyser ett förhållande, som ägt rum nyligen, nemi. i vår. Ett fartyg, briggen Oberon, förd t af Capitaine Hjort, ankom från Rio de Janeiro med en last af 3764 balar kalfe, hvarå facturabeloppen utgjorde i4o,4r4 r:dr Svenskt b:co. Således skulle derföre betalas en proc. med i4o4 r:dr. I stället affordrades honom af auctoriteterna i Elseneur, oaktadt deremot gjord protest, riksbanksdaler 6022, 56, som efter 67 sk. kurs utgör i Svensk b:co 8406 r:dr 3o sk. Han har således fått betala 7002 r:dr 3o sk. mer, än han enligt tractaten varit skyldig att erlägga.
Ty jag vet, att han befaller sinom barnom, och sino huse efter sig, att de skola hålla Herrans vägar, och göra hvad rätt och godt är, på det att Herren skall låta komma öfver Abraham allt det han honom lofvat hafver. Och Herren sade: I Sodom och Gomorra är ett rop, det är stort, och deras synder äro ganska svåra. Derföre skall jag fara ned och se till, om de allt gjort hafva efter ropet, som för mig kommet är; eller om det icke så är, att jag må vetat. Och männerne vände sitt ansigte, och gingo åt Sodom. Men Abraham vardt ståndandes för Herranom. Och trädde fram till honom, och sade: Vill du då förgöra den rättfärdiga med den ogudaktiga? Kunde hända, att i stadenom voro femtio rättfärdige, ville du dem förgöra, och icke skona de rummena för femtio rättfärdigas skull, som derinne voro? Bort det ifrå dig, att du det göra skulle, och döda den rättfärdiga med den ogudaktiga, och att dem rättfärdiga skulle gå lika som de ogudaktiga; bort det ifrå dig, som alla verldenes domare äst, sådana straff låter du icke gå. Herren sade: Finner jag femtio rättfärdiga i Sodoms stad, så vill jag skona allestäds i all rum för deras skull. Abraham svarade och sade: Ack si, jag hafver tagit mig före att tala med Herranom, ändock jag är stoft och aska. Om der voro fem mindre än femtio rättfärdige inne, ville du då förgöra hela staden för de fems skull? Han sade: Finner jag derinne fem och fyratio, så vill jag icke förgöra dem. Och han talade ändå ytterligare till honom, och sade: Måtte hända, att man finner der fyratio inne. Och han sade: Jag vill intet göra dem för de fyratio skull. Och Abraham sade: Herre, tag icke till misstycke, om jag ännu talar något: Måtte hända, att man finner der tretio inne. Han svarade: Finner jag der tretio inne, så vill jag intet göra dem. Och han sade: Ack si, jag hafver tagit mig före att tala med min Herra: Måtte hända, att man finner tjugu derinne. Han svarade: Jag vill icke förgöra dem för de tjugu skull.
M. anmält dess önskan, att Ståndets, redan år 1810 gjorda medgifvande af frivilliga öfverenskommelsen emellan presterskapet och församlingarne, rör:de deras ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, måtte, som orden lyda, genom K. M:s Nåd. åtgärd ännu kraftigare befrämjas; och det således förefaller som PresteSt. då insett nödvändigheten att, med undergifvenhet för tidsförhållanderne, afstå från dess onaturliga rätt att i skördeanden stå hos bonden på dess åkerteg och med honom dela lönen för hans i svett och möda nedlagda arbete så, och efter det K. M. utfärdat Förordning d. 3 April 1816, af innehåll bland annat, att ej mindre pastorerne än äfven församlingspluralitet egde vitsord, då den ene eller andre yrkade uprättande af öfverenskommelse om presträttigheternas utgörande, hvilken öfverenskommelse skulle af K. M. för en tid af 25 till högst 50 år fastställas, har det emellertid visat sig, att pastorerne föga nitälskat för så beskaffade öfverenskommelser, hvilka ännu i dag 330 Den 22 November. saknas i en stor del, om icke i den största delen, af Rikets församlingar. Ett lifligare intresse har deremot gifvit sig tillkänna för de i K. Eörordn. d. 12 Nov. 1819 medgifne konventioner på tjenstetid, eller ändå heldre, på fem å tio år, genom hvilka sistnämnde öfverenskommelser tillfället stått öppet, att, vid slutet af hvarje kontraktstid, höja inkomsterna, eller, som det heter, drifva upp pastoratet. Presterskapets rättighet, att å marker räkna och upbära tionde, som ännu är gällande der konventioner icke blifvit efter någon af förutnämnde methoder uprättade, tillkom under en tid då utbytet icke var särdeles betydligt, då välvilja och förtroende för tiondetagaren mildrade känslan af det förnärmande i beskattningssättet, då presterskapet ännu icke med ständigt stegrade anspråk vetat förvandla frivilliga, af godt hjerta erbjudna gåfvor till utmätningsgilda rättigheter.
Utskottet tillstyrker att kapitations-afgiften må tills vidare utgå med Fem Riksdaler Riksmynt årligen af hvarje Adelsman, som för lön eller förmögenhet erlägger bevillning. § 3. (pag. 9 et 10 i Dir. Berättelse.) För att i möjligaste mån befrämja kompletteringen af stamtaflorna öfver de å Riddarhuset introducerade Ätter, har Utskottet, lika med Direktionen, ansett sig böra förnya den vid flera föregående riksdagar af Ridd. o. Adeln bifallna hemställan att Ståndet behagade besluta och i Riddarhussalen låta anslå en uppmaning till dess medlemmar att i Riddarhuskansliet taga noggrann kännedom om beskaffenheten af sina ätters genealogier, samt derefter meddela alla de för dessas komplettering nödiga upplysningar som kunna anskaffas. I sammanhang härmed har Direktionen anmält, att uti den af Utgifvaren af arbetet »Svenska Adelns Ättartaflor», Herr Gabriel Anrep, väckta och redan under förra riksdagen till Ståndets kännedom komna fråga, huruvida den bland lefvanda ätter upptagna adliga ätten J\l 1 Liliehöök af Fårdala borde anses vara utslocknad och dess medlemmar tillhöra adliga ätten Lilliehöök M 66 till Gälared och Kålbäck, Direktionen, uppå de grunder som blifvit framställda uti Direktionens protokoll den 2 Juli 1861, hvaraf ett utdrag är vordet Berättélsen bifogadt, ansett sig sakna giltiga skäl att vidtaga några ändringar uti stamtaflorna öfver adliga ätterna Lilliehöök; och har, vid sådan sakens utgång och med stöd af Ridd. o. Adelns den 26 Oktober 1860, i anledning af Riddarhus-Utskottets Utlåtande JYi 20 fattade beslut, Direktionen ålagt Herr
Uti Kongl. Maj-ts Nädiga Proposition af den z:te sistledne Julii, har dennas belopp, utan afseende pä någon dä tillränkt utwidgning af Swensta krigsmagten, blifwit uppgifwen till i Million Riksdaler Banco om äret; och de sedermera af KonglMaj:t i vetta ändamål tillförordnande Committerade hafwa, Den 4 NovemberivZ efter nogaste granskning af hwad pä de sä kallade Militaire extra Ordinarie Stater manligen mindre efter behofwet, än efter Statswerkets medel och tillgångar, warit uppfördt, icke ansedt sig kunna nedsätta denna summa. Pä de af Comitterade uppgifne och ännu ytterligare bekräftade grunder, har Kgl. Maj:t härmedelst welat päkalla Riksens Ständers biträdes till förberörde ärliga summas ansiäende ä Riks Staten, att räkna frän den i:sta nästkommande Ianuarii. Utom deffa ärliga medel anser Kongl. Majit nödwändigt, till afhjelpande af den brist af Befäl, Artilleris Manskap, Copvaerdie Karlar, och SkeppsGostar, som Skärgårds Flottan efter Finlands förlust sätt widkännas: 1:0 Att alla Officersoch Under-Officers Löner, som förut warit auslagne pä Sweabörgs och Abo Escadrernas Stater mä pä Swensta Staten, med undantag af Ofwersts Lönen, öf« werföras och bibehällas. atdo Att det i Finland förut stationerade Skårgärds-styrmans Compagnie pä Swenst Stat öfwcrflyttas. z:o Att det Coopva» crdie Karls Compagnie, som före kriget warit Sweaborgs Escadre ansiagit, och sedan blifwit härstädes ä nyo uppsatt, mä tillika med sexhundra Man och nödigt Spel af Finsta Sjö Artillerie Compagnierne pä Swensta Staten upptagas och 4:0 Att de hittills pä Swensta Staten bestäddc Skepps-Gostar mätte frän 'den Finsta ökas, till ett antal af sextio Ordinarieoch trettio Extra Ordinarie Skepps-Gossar.
Men detta hushållningssält lärer icke kunna slå väl tillsammans med föreskriften i Kongl, Maj:t nådiga Skogsordning, som innehåller: all åboer på skoglösa boställen skola vara berättigade alt, efter behörig anmälan, njuta utsyning af för byggnad m. m, behöflig! virke Irån annat boställe, der öfverflödig skogslillgång finnes; så, alldenstund det, genom en och annan anställd rättegång, visat sig, alt arrendator, sona föryttrat eller aflört skog från Kronans hemman af för mig okända orsaker, vunnit befrielse från så väl botessorn ersättningsansvar; vågar jag till Rikets Höglofliga Ständer framställa förslag derom: att en författning utfärdades, hvaruti stadgades det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, Kongl. Skogsstyrelsen elier Jägeribetjeningen ålades hålla närmare tillsyn å efterlefnaden af hvad förfatlningarne stadga i afseende på skogens vård och äterplanlering jemväl å sådana Kronans hemman, som vore ål arrendatorer upplåtne och hvarest ordentlig trakthuggning vore införd, — Alt den skog i årliga trakthyggena, som vid dylika kronohemman och boställen icke vore behöflig för arrendatorns eller innehafvarens räkning, eller kunde till hemmanets byggnader, stängsel och vedbrand erfordras, borde antingen utsynas åt annat närbeläget boställe och kronohemman, eiler ock på offentlig auktion försäljas samt köpeskillingen derför användas, dels lill skogsåterplanlering, dels till bildande af en byggnadsfond för hvad beträffar Prestboställenas räkning, dels ock, der öfverskott Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 563 öfverskott härutöfver uppstode nämnda öfverskott redovisas till skogsplanteringskassan. Alt den innehafvare eller arrendator, som häremot på något sätt hröte skulle kunna af jägerieller kronobetjent åtalas lika som annan skogsåverkare samt vara underkastad det ansvar och den ersättningsskyldighet lag och författningar i thy mål stadga.
Derföre är det verkeligen skada på sådana raska karlar, som ständigt måste ligga ute hemifrån på förvärf. Mina båda gossar voro i några år med, och det var icke utan att de hade glömt både ett och annat, både af Cathechesen och sedolagen, när de kommo hem. Men så arta de sig nu ändå, Gud vare lof, rätt godt." Thorsten betänkte sig länge. Slutligen fann han, att det var för honom det klokaste att icke göra något bekant om sina äfventyr i Norrland. Han hade i sjelfva verket intet ondt gjort, han hade icke det ringaste att förebrå sig, men han insåg att han skulle inveckla sig i vidlyftiga ledsamheter, om han ville genom laglig undersökning låta bevisa sin oskuld. Den som väl vid en sådan undersökning icke gerna kunde undgå straff, var Anders för det slag han tilldelat Länsmannen. Att här låta gripa sig och låta sig föras till länets höfdingssäte, skulle varit att uppdaga kolarfolkets färd och kanske helt och hållet förstöra deras väl. Thorsten uppgjorde derföre den planen att begifva sig öfver till Norige och derifrån på något fartyg till Södra Sverige, der hans pass och documenter skulle freda honom, emedan ingen der kunde ana om att han varit i Norrland. Gubben gick emellertid ut för att ställa till rätta saken med de närgångna lapparna. Thorsten begaf sig ånyo in i gäststugan, för att arbeta på sina anteckningar. Han hörde stundom lappqvinnans skränande röst, men hans afsky hindrade honom att gå ut och höra efter hvad det blef af henne. Då det var midt på dagen, tog han sin bössa och beslöt göra en liten utvandring till det ena berget vid kärrets norra ända. Han vandrade emellan de höga, rakstammiga timmerfurarna åt det håll, der han tyckte sig böra finna berget; men snart kom han till en plan, som förmodligen fordom blifvit afsvedjad, men nu prunkade i den mångfärgade prakten af en stark vegetation. De vanliga gullgula och röda blommor, som pryda ängarna i Norden, voro här församlade i utomordentlig mängd. Hela planen sluttade mot en dal, genom hvilken en bäck slingrade sig.
Sirs revisorer, i hvad som rörer deras befattning med statsverket; varande detta förslag å t följd l af en bilaga tinder samma nummer, innefattande sjelfva jnstruclionen; N:o 290, angrde ett särskildt anslag till befrämjande af göromålens behöriga gång inom Stalscontorel; N:o 291, ang:de tiden för nästa revision af stals-, bancooch riksg. verkens räkenskaper och förvaltning; N:o 292, angrde handlingars aflemnande från Statsexpeditionerna till Riksarchivet: Nro 293, ang:de understöd till de brandskadade i staden Falkenberg; Nro 294, ang:de tillämpningen af föreskrifterna 0111 kronobrefbäringen; N:o 991), om postförfattningarnes öfverseende, sammanförande oell utgifvande på trycket; N:o 296, i anleda, af vackt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön , samt ang:de befrielse från skyldigheten för Wäddö sockens innevånare att underhålla vissa byggnader vid Grisslehamn; N:o 297, a 11 g:de ersättning till rotehållarne för slitning af sohlaternes klädespersedlar, 111. in. under arbetscominenderingar för enskildta bolags eller corporationers räkning; N:o 299, angrde stadgande!) för förliknings-comiteer; N:o 3oo, ang:de framtida indragning af Bergs-collegium; Nro 3oi, angrde ågärder i afseende på den afgift, som under namn af brooch quai-afgift uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara varor. Upplästes eli från BorgareSt. ankommet prot.utdr. af den 6 dennes, af innehåll, att Ståndet, vid föredragning af StatsUtskrs utlåt. N:o 455, i anledn. af anmärknrr vid betänk.