Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att, i den händelse enahanda skäl, hvarpå E. K. Maj:l.s Högstberörde Nådiga beslut om understöd till Westerbottens Läns-häktes återuppbyggande blifvit gvundadt, äfven förekomma, i afseende pii Statsbidrags meddelande för nybyggnad af Länsfängelset i Jemtlands Län, låta anslå ett, hälften af den erforderliga kostnaden för nämnde byggnads uppförande af sten eiler träd, efter 4l6 Exp. Utsi. Förslag till wiel. Skri fp. N:o 1 ?4 ■> hvad i Nåder kan pröfvas lämpligast, motsvarande belopp, att utgå af det å Riks-Stalens 8:de HufvudTitel uppförda anslag för byggnader och reparationer i landsorterne, och i den nion samma anslag dertill lemnar tillgång; kommande Staten att öfvertaga enahanda underhållsskyldighet å denna fängelsebyggnad, efter dess uppförande, sorn redan, i afseende å fängelser* ne i de Norra Länen, medgifven blifvit. Hvad slutligen beträffar den gjorda fram* ställningen om Stats-anslag lill löner för Vakt* mästaren och en Fångkneckt samt för Fångklä* der och Inventarier vid Hernösands Läns-fän* geise; så, enär dylika utgifter vid öfriga Läns* häkten i Riket af allmänna medel bestridas * hafva R. St. fnnnit skäligt bifalla, ej mindre att löner för nämnde Betjente, till lika belopp* som för deras vederlikar vid andra Läns fängel* ser kunna blifva beviljade, må å WesterNorr* lands Läns Stat, under RiksStatens 2:dra HufvudTitel, uppföras, än ock att kostnaden för sängkläder och nödiga inventarier vid merbe* rörde Länshäkte må af de till fångars under* håll på 8:de HufvudTiteln anslagna medel utgå Hvilket II. St., i anledning af E. K. Maj:ts Högstberörde Nådiga Remisser, få i underdå* nighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc - Fxp. Utsh Förslag till uhd.
Huf» Vudbokens balance vid 1827 årsslut ar R:dr 26,070: ID. 6., men sorn denna summa befunnits varaR:dr3oi: 27 sk, 6 r. för stor, i jemnforelsé till lända beloppet af ej ersatte anticipationer, så har undersökning skett tillbaka, år för år, till Och med 1820, der man träffar eli alldeles lika diffefence, hvilken sålunda härleder sig från några före denna lid begångna Transport 730,621:38.11« Bancc-ZJttkotttts Betänkande, tito 17. 13 Transport 730,621:38.11. misstag i utstakning eller bokföring, till utredande hvaraf skulle fordras ett ganska vidlyftigt och icke ens inom någon viss tidrymd begränsadt arbete. Nu mera uppgöres, tili Controll öfver detta Conto, ett serskildt extract vid hvart års slut; så att, sedan balancen genom afskrifning af ofvannämnda R:dr 3oi: 20. 6. blifvit enlig med det befintliga förhållandet, de differencer, som tilläfventyrs vidare kunde uppstå , alltid blifva för året upptäckte, utredde och rättade j). 8:0 Juctions-Expenser. Afskrifning R:dr *53:22. & (På Räkningen: Auctions-Expenser, kunde och borde rät Transport 730,775:13. 5. 16 Banco-Utskottets Betänkande. N;o iy. S< teligen ej annat finnas debiteradt, än sådana förskottsutgifter till Banco-Auctioner, för hvilka Banken, i och genom Auctions-liqvidens uppgörande, har att undfå ersättning. Sådanc utgjorde vid 1827 års slut ej mera än R:dr 12: 37 sk. 6 r.
Likaledes och till fastställande af grunder» na. hwarefter de till bergwerken och bruken, uplätne Kronan tillhörige recognitionS skogar, lämpeligast skulle kunna anwändas och indelaS, hastva wi ansett nödigt att härom ividtaga den nya författning. hwarS iverkställighet wi till Kongl H7aj:tS nådiga omsorg öfwerlemnat, och hwarigenom förnemligast kommer att stadgas det efter fö» regängne undersökningar, bergwerken bör tillerkännas sä mycken skog som för deras drift och underhällande tarfwaS, och denna skogSdel efter h mmantal skattlagd af bruksägaren, emot ser ärs ränta fä köpaS till skatte, dä recognitionS afgiften ock uphör, samt att den öfwerflödige skogen med dertill hörande oupodlad mark mä i wista lotter fördelas och pä auction till den mästbjudande försäljaSDerta Riksens Ständers beslut är ival redan i sä mätto salt i merkel, atk Konungen mgifwit förordning af d. is Februarii r8io härom. Riksdagsmannen I^onZborZ har i anledning deraf för Riksens Ständer framställt nödwänbigheken atk genom hastande arfwoden för wederbörande Landtmätare med flere päjkynda detta werk, och häruti sär jag sä mycket häldre instämma med Riksdagsmannen kchn§der§, som Kronan tider stor förlust genom tidens utdrägt och dä bruksägare erhälltt den stora förmän, att fä lösa
QiverståthållareEmbetets kansli hafva vi gjort likartade efterforskningar, och man har svarat att det aldrig användes mot större affärsmän, utan mot trashankar, uslingar eller sådana, som hafva slägtingar, hvilka kunna betala för dem. En köpmans ära är för dyrbar för att tvånget af bysättning skulle kunna verka på honom, och man har icke utan skäl jemfört köpmannens rykte med en flickas: det ena tål lika litet att andas pä som det andra. Köpmanuens kredit och rykte äro skadade, om han icke kan betala en vexel; han är störtad, utan att man behöfver ytterligare använda den hästkuren på honom, som innefattas i bysättningen. Slutligen förtjenar det att tagas i betraktande hvad vår nu gällande lag stadgar. Gå vi då till 1734 års lag, så medgifver den icke bysättning på samma sätt som nu, utan blott mot giildenärer, som man misstänker vilja rymma, eller under förutsättning att de gjort sig skyldiga till straff. Men tidpunkten af 1734 är möjligen för långt aflägsen, och jag vill derföre undersöka i hvad mån nu gällande lag skiljer sig från Utsk:ts förslag. Nu gällande lag frigifver en bysatt, så snart han ingifvit sin cessionsansökning och besvurit sin boupteckning; men denna formalitet att ingifva en cessionsansökning för en person, som ingenting eger, kunna vi gerna undvara; den bidrager blott att föröka domstolens arbete. Enl. Utsk:ts förslag skulle deremot bysättningshotet endast vara ett sätt att förmå gäldenären att redligt upgifva sina tillgångar. Detta är hela skillnaden, Nu frågar jag mine ärade motståndare och kolleger inom Utsk:t, hvad farhåga kan utländningen hafva för att krediten skall försvagas genom denna lagstiftning? Om utländningen vet, att en gäldenär slipper" ut ur häktet, så snart han ingifvit sin cessionsansökning, kan han väl då anse att krediten försvagas derigenom, att gäldenären tvingas att på ed upgifva alla sina tillgångar? Jag kan för min del icke finna det. Man har jemväl sagt, att bysättningen qvarstår i åtskilliga länders lagstiftningar.
Danmark sjelf är underkastadt i afseende å den statsskuld, hvarför Sundska tullinkomsterna utgöra säkerhet. Då, efter berörde kalkyl, Sveriges andel i aflösningen skulle utgöra omkring 10,700,000 R:dr R:gs, komme, om räntan erlades med 4 procent och amortering skedde med 2 procent, den årliga utgiften härför att bestiga sig till 642,000 R:dr R:gs för hvarje år, ifall hela kapitalet skulle inom en tid af omkring 28 år amorteras. Totalbeloppet af hvad Svenska skeppsredare och varuegare nu årligen utbetala i Helsingör och Rälterne uti Sundstull och andra dermed förknippade utgifter kan icke med tillförlitlighet af Utskottet uppgifvas, men torde, enligt Utskottet meddelade upplysningar, kunna utan öfverdrift antagas till 5 å 600,000 R:dr R:gs årligen. I händelse aflösningen komme att ega rum och om äfven aflösningssumman i någon mån öfverskrede det af Utskottet här ofvan suppositionsvis angifna belopp, uppstode således för Sverige endast en ringa förhöjning i hvad som nu för Sundstullen från riket utgår, hvaremot den stora fördelen vunnes, att denna tull efter den bestämda tidens förlopp komme att alldeles försvinna, och vår handel derigenom beredas förmåner, hvilka komme att äfven sträcka sina verkningar till hela landet, genom minskade importpriser, lättad export och sålunda ökad liflighet i varuomsättningen. Om staten skulle anses icke kunna utan ersättning öfvertaga denna liqvid, att genom handelsoch sjöfartsfonden eller eljest besörjas, hvilket tvifvelsutan vore säkrast och gagneligast samt äfven med billighet öfverensstämmande, då fördelarne, om än i främsta rummet tillfallande sjöfarten, likväl indirekt komme att af hela landet tillgodonjutas, så egde man tillfälle att genom additionela tullumgälder, eller på annat sätt, som kunde anses lämpligt, söka fylla detta behof.
Maj:ts uppmärksamhet å det förhållande, som uppkommit till följd af Öresundstullens upphörande, hvarigenom den ifrågasatta hamnförbättringen vore att betrakta såsom en lifsfråga för Helsingborgs stad; anförande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i sådant afseende, att Helsingborgs belägenhet vid Öresund skulle göra denna stad till en beqväm tillflyktsoch uppehålls—plats lör utoch inlöpande fartyg, derest densamma alla tider kunde erbjuda en säker och lätt tillgänglig hamn; att så länge Öresunds-tull måste klareras vid Helsingörs tullkammare, de trafikerande försågo sig i sistnämnde stad med sina skeppsförnödenheter; men att numera fartyg, som passera sundet, lika väl kunde för sådant ändamål anlöpa Svensk hamn, så vida dess beskaffenhet det medgåfve, samt slutligen att Kongl. Danska regeringen nyligen anslagit en betydlig summa till ombyggnad och utvidgning af Helsingörs hamn, hvilket äfven vore en anledning att försätta hamnen å Svenska sidan i det skick, att större fartyg der kunde inlöpa, hvarigenom handeln med fartygsförnödenheter jemväl i Helsingborg skulle kunna blifva en inkomstkälla. Uti häröfver infordradt utlåtande har Styrelsen för allmänna väg och vattenbyggnader i underdånighet anfört: att, enär erfarenheten visat, dels att rörelsen i Helsingborg nästan årligen stigit, hvadan hamnen, som från början varit afsedd endast för tio fot djupgående fartyg, erfordrade större både vidd och djup, om trafiken skulle kunna med beqvämlighet skötas, dels ock att vissa år vid häftiga stormar tångdriften vore så betydlig, att hamninloppet stundom deraf blefve stängdt och att en eller flera dagar åtginge till bortmuddrande af den bank, hvilken vid dylika tillfällen bildades mellan hamnarmarnes något för nära hvarandra anlagda pierhufvuden, så ansåge Styrelsen förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn 20 Kongl. Maj:ts Nid.
Man päminne sig Lock de märkeliga orden af dest uphofsman, at sedan han wid den ena Riksdagen skyddat nationen för Konungens magt, skulle han wid den följande skydda Konungen för nationens. Han insög sjelf bristen isitwerk; men np - Den Z Juni?. 54? rrplefveejdest fullko nrnande. Denna Regeringsform brldade en swag Konung och med Liden nödvändigt allsmägtrge Stander, och dä Lagstiftaren genast insag, at detta nristförhällande snart alldeles skulle uphäfwa Stats Ordningen, inrättade han en mellanmakt til Konungens stöd och til band pä Ständernas inkräktmngslystnad, Räder ; men denna mellanmakt förmädde han ej at göra sjelfständig: under den strid, som genom detta Regeringssätt nödwändigt skulle upstä ernellan Konrrng och Ständer, kunde ej jämnwigten hällas af et Näd, som af de sednare tiloch afsattes, och det blef de Swenske Konungarnes intreste at ibland Ständerne föda oredor, at störa det enffildta och inre lugnet, för at gifwa kraft ät sin egen myndighet. Den genom denna konstitution förqwäfda Konungamakten bewisade, at den, likasom all qwafd naturkraft, genom twänget allenast wann en mera concLntreraci styrka, och 6V84HK lil fann Utwäg at synas nationens frälsare, dä han utwidgade sin egen makt. Regeringsformen af är 1772 war et foster af slughet. För den, som ej underkastade den en noga granskning, syntes den gynna nationalfriheten, men wid närmare eftersinnande fann man at dest föreskrifter rvoro obestämde, at öfwerallt wägen war öppen för Konungen at öka sin makt, medan den war stängd för nationen at göra motstånd. Men sä hade icke Swenffa folket menat, dä det medförtjusning hyllads lil. Det ansäg sig ännu fritt och säkert, när Konungen med en bestämd plan gick at förwärfwa en oinskränkt makt..
Alla män och qvinnor bada gemensamt och i närvaro af en mängd så väl manliga som qvinliga åskådare. Dessa göra oförbehållsamt sina anmärkningar öfver de sjukas krämpor, äfven om de äro af sådant slag, att man hos oss ej gerna vill tala om dem, ens för läkaren. Ofta är badbassinen icke afstängd på något annat sätt, än att den är skyddad mot regn och solsken af ett på fyra stolpar hvilande tak. I sådant fall kläder man af och på sig på gatan. Till följd af Kusatsus belägenhet på en höjd af 1050 meter öfver hafvet är vintern här mycket kall och blåsig. Staden är då öfvergifven ej allenast af badgästerna utan af de flesta bland dess öfriga invånare. Redan vid vårt besök var antalet af qvarblifna badgäster endast obetydligt. Äfven dessa beredde sig att afresa. Andra natten, som vi tillbragte i Kusatsu, stördes vår nattro af ett ljudeligt skrål från rummet under oss. Det var en badgäst, som följande morgon skulle lemna orten, och som nu med saki (risbränvin) och strängaspel firade sitt tillfrisknande. Kusatsus omgifningar äro nästan oodlade, ehuru växtligheten derstädes är ganska yppig. Den består dels af bambusnår, dels af ett högt och frodigt gräs, från hvilket ensamt stående barrträd, blandade med en eller annan ek eller kastanje, ses uppskjuta. Den 3 oktober reste vi vidare till foten af Asamajama. Vägen var ytterst oländig, så att till och med kagobärarne hade svårt att komma fram. Den gick först öfver tvenne mer än 300 meter djupa, af yppiga, täta busksnår upptagna dalar, derpå kommo vi till en mycket vidsträckt, med omejadt gräs täckt högslätt, glest bevuxen med vackra ekar och kastanjer. Slätten var obegagnad, oaktadt tusentals af landets idoga befolkning här kunnat finna en riklig utkomst medelst boskapsskötsel.
N:o l35 i aniedn. af väckta motioner om förändringar i författningarna , röride bergsoch jernhandtéringert i Riket. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas, och att Utsk:s först afgifna betänk. N:o io3 skulle tjena till grund vid föredragningen; i:sta punkten bifölls med det uti betänk; N:o i35 föreslagna tillägg; 2:dra punkten; Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Mig synes det vara en obillighet att förbjuda utförsel af tackjern, om Riket derpå kan förtjena mera, än genom dess förädling till stångjern; oell jag har så ofta tyckt mig höra stångjernstillverkare klaga, att de snarare förlora än vinda på förädlingen , att icke ens de borde kunna finna sig deraf förnärmade. Om följaktligen tullen utsättes högre, än den möjliga vinsten på förädlingen, vore det ju en ren vinst för landet att utföra tackjern; Frih. Boye, Ludv.: Förvissad är jag, att om den aktningsvärde ledamot, hvars patriotism jag så gerna erkänner, hade velat göra sig mödan att eftersinna hvilka följder tackjernets utförande, nförädladt, skulle medföra, han ej skulle tillstyrkt något sådant. Jag skall icke uppehålla mig vid det missförhållande i äganderätt, som skulle uppstå derigenom, att tackjerrisblåsarens egendom, sedan han antingen genom arf eller köp mottagit sin masugn, med beräkning på den afkastning densamma gifvit, på en gång, genom tillåtelsen till tackjernets utförande, uppsteg till ett mångfaldigt större värde, men deremot bruksägarens egendom, just genom detta förhållande, skulle förfalla till intet; jag skall icke uppehålla mig vid den revolutionära kraft, som skulle vända om förmånen i detta fall; Jag skall blott fästa uppmärksamheten på följden häraf i det hela.
Den för våra kredit-förhållandens ordnande i Nåder tillsatta kommittéen ansåg ock vidtagandet af skyndsamma åtgärder lör reformerande al omförmälda föråldrade Notarials-institution utgöra ett oeftergiflig! vilkor för handelstvisters exekutiva behandling; och för ändamålets vinnande vore i första rummet nödigt att en lag utfärdas, som bestämmer Notarii public! skyldigheter, den kraft och verkan deras handlingar medföra, och hvad i öfrigt till befattningen hörer. En lag i sådan syftning saknades nemligen för närvarande; och af sådan orsak hade i rätlsväg tvifvel äfven uppstått huruvida åtgärder, vidtagne af Notarii publici, kunde tillerkännas Lag-Utskottets Betänkande JX:o 65. 7 annan betydelse, än enskilde personers handlingar, hvilken omständighet vore desto vådligare, som allmänheten -blifvit van att betrakta Notarii publici såsom offentliga myndigheter och de af dem vidtagna handlingar såsom legala. Då emellertid den lagstiftning, som i förevarande ämne erfordrades, kräfde särdeles omsigt och kunskap om särskilda med affärslifvet sammanhängande förhållanden, syntes förslag dertill höra utgå från regeringen; och på sådan grund har Herr Rinman föreslagit: att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta genom sakkunnige män utarbeta förslag till stadgar rörande Notarii publici-befattningen och för bestämmande af de egenskaper, som höra innehafvas af den, som lill dylik befattning utses. Ofver de motioner, för hvilkas innehåll således blifvit redogjordt, har LagUlskoltets utlåtande infordrats. Det följer således. Dervid anser sig emellertid Utskottet i lörsta rummet böra besvara den af Herr Palmcrantz uttryckligen gjorda och af Herr Grefve Löwenhjelm, genom åberopande af Lag-kommittéens förslag till lag om Notarials-inrättning å landet, i viss mån understödda framställning, om antagande af särskilde Notarier såsom prolokollsförande vid Härads-Tätten. Denna framställning kan dock Utskottet icke förorda.
Wrangel, för adliga ätten Wrangel, utgifna fullmakt kunde godkännas. Dervid förekom, att å ättens genealogi 2:ne personer af äldre slägtgren än fullmakts-utgifvaren voro upptagne, och någon anteckning ej funnes om deras död. Af dem var den ene född år 1772, och om honom hade under längre tid ingen underrättelse erhållits. Om den andre åter, som år 1802 rest utrikes och blifvit efterlyst 1805, hade nu uppgifvits, att han för flere år tillbaka aflidit och blifvit begrafven här i Stockholm. Då sådane förhållanden förekommit, hade det icke varit ovanligt, och äfven vid sista riksdag i afseende på adliga ätten Frölich inträffat, att R. o. Ad. medgifvit, att den, som sannolikt varit äldste lefvande ättemannen, fastän sådant ej kunnat till fullo styrkas, fått utöfva hufvudmannarätten, och hemställde II. Ex. fördenskull, om pollett, på grund af nu ifrågavarande fullmakt, finge utlemnas lill Gr. Wrangel för adliga ätten Wrangel N:o 2092; hvilket bifölls. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., som förmodade, alt de öfriga RiksSt:n i dag skulle blifva constituerade, och alt således Ilelsnings-deputationen till dem i nästa plenum kunde komma alt afgå, anhöll att de ledamöter af R. o. Ad., som ville deltaga i denna Deputation, behagade låta anteckna sig hos Ridd.- Fiscalen. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att II. M. Konungen tillåtit, att de vanliga rummen i Operahuset få begagnas för R. o. Ad:s klubb, och att t. f. Ridd.Secret. gått i för fattning om anskaffande af derstädes behöflig uppassning m. m.; hvarefter R. o. Ad., uppå derom framställd propos., fann för godt besluta, att denna klubb, på sätt den nu likasom vid sista riksdagen blifvit inrättad, skulle fortfara, intilldess annorlunda beslutes.
Pensions-afgiften för betalande Kadetter bar, i likhet med nästförfiutna årets, yarit af Kongl. Mäj:t bestämd till 630 R:dr. § 2. För Krigs-akademiens räkning äro reqvirerade och betalde sex stycken statskalendrar, deraf 4 stycken efter det allmänna priset 4 R:dr 50 öre för hvarje, samt 2 stycken, med hänsigt till uppgifven dyrbarare inbindning, efter 6 K:dr 38 öre stycket. Ej mindre sjelfva antalet, som synes sträckt utöfver Kongl. Krigs-akademiens skäliga — 91 behof, äii äfven den alltför dyra inbindniugen af tvänne kalendrar, — änskönt afsedda för Kanslerens och Guvernörens behof, — har synts Revisorerne billigen böra till anmärkning föranleda. § 3. Vid utbetalning af tobakspenningar åt båtsmanskommenderingen vid Carlberg har den Korporalen tillkommande tillökning blifvit med sex öre om dagen för högt heräknad under Oktober, November och December månader, eller 92 dagar. § 4. Då Rikets Ständer vid sednaste riksdag beviljade den för Kamererare» vid Krigs-akademien föreslagna arfvodestillökning frän 980 Rdr 18$ öre till 1,500 R:dr, fastades dervid det förbehåll, att, om befattningens innehafvare ägde annan tjenst å stat med lön, han endast finge åtnjuta det förra arfvodet med en till 1,000 R dr jernnad summa. Af räkenskapen för det år nuvarande revision omfattar, inhemta?, att, sedan inneha,fvaren af närande tjenst, Krigsrådet m. in. C. D. Forsberg den 4 Maj 1858 från Krigsråds embetet erhållit nådigt afsked med pension å alhnäuna indragnings-,sta,ten till belopp af. 4,000 R:dr eller 80 procent af Krigsråds-aflöningen, han fått i sin egenskap af Kamererare uppbära det högre arfvodesbeloppet, 1,500 R:dr.
M:s framställning i ämnet, kontrapropositionen skall blifva bifall till Utskt:s berörde hemställan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, beslutar R. o. Ad. att kontrapropos. vid förenämnde votering skall blifva återremiss af meranämnde hemställan.» Vid denna voterings slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 94. Nej — 30. Härefter uplästes och godkändes följande voteringspropos. i hufvudsaken: »Den, som afslår StatsUtskits uti 40:de punkten hsta mom. af Uthdet N:o 84 gjorda hemställan i fråga om anslag till fortsättande af befästningsarbetena vid Stockholm och beviljar det af K. M. för sagde ändamål äskade anslag, röstar Ja; 156 D en 14 April f. m. den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bifaller II. o. Ad. StatsUtskits ofvanberörde hemställan.» Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 87. Nej — 47. Enligt före votcringarne fattadt beslut åtskiljdes K. o. Ad. kl. Vj 1 på natten. In fidem, O. brakel. Lördagen den 14 April 186Ö Plenum kl. 10 f. m. Justerades prot. för den 18 sistl. Febr. f. in. Hr Roos af Hjelmsäter, Axel August, upliiste följ.-de Memorial: Förslager hafva tid efter annan blifvit väckta inom detta hus att från dess representerande ledamöter utgallra dem, sorn af alltför knappa ekonomiska omständigheter äro hindrade att på ett Ståndet och dem sjelfva värdigt sätt utöfva det vigtiga Riksdagsmannakallet. Alla förslager i sådan riktning hafva dock hittills, än af en, än af en annan orsak befunnits icke vara antagliga oell derföre fallit. Det enda osvikliga medlet att upnå det åsj ftade ändamålet är att ställa R. o. Adis representerande medlemmar på en finansielt oberoende ståndpunkt.
Ej för alt verka på öfverläggningen om afslag elier bifall till den här gjorda framställningen, utan endast för att ådagalägga, att äfven enskilda bemödanden icke blifvit sparade, torde få nämnas, att, vid den i ÖfverKalix gjorde så kallade Gyljenska Bruks-anläggningen, Interessenterne redan bekostat en summa af 86,000 R:dr Banco, fastighets-köpen inberäknade. Af Folkets Representanter ifrån nämnde ort må det vitsordas, om ej, under loppet af de 2:ne senast förflutna åren, de arbeten, som för desse medel blifvit utförde, medelst kolningar, malmkörslor, enskildt verkställde jorduppmätningar, Nybyggnads-företagm. m. spridt lif och verksamhet ibland invånarne, och hos dem infört första begreppen om fördelarne af en Bergsmanna-handtering. Att vid hvarje nytt företag i denna väg betydliga svårigheter skola möta, är obestridligt; och om än den enskildes uppoffringar icke få göra anspråk på synnerlig uppmärksamhet eller särskildt afseende, böra de dock i den nion värderas och understödjas, som de bidraga till gemensamt ändamål och allmänt bästa. Den i5 December e. m. 201 \ Såsom tillägg lill 4;de punkten i detta anförande, får jag äfven vördsamt föreslå: Att alla de skogstrakter, som äro anslagne till stockfångst för de gamla sågverken, äfvenledes afviltras, och Nybyggeslägenheterne bestämmas ocb uppmätas, hvarefter Sågverks-ägarne skulle, inom viss förlagd tid, yttra sig, huruvida de önskade att, emot erhållande af lämplige frihetsår från alla onera, sjelfve dessa lägenheter begagna och bebygga, enligt gällande författningar. På det sätt nu tillgår, inskränkes deras territorium beständigt genom främmande personers anläggningar af Nybyggen, och de skola slutligen reduceras derhän, att nödgas köpa till höga priser det virke, som de ägt rättighet att bekomma emot blotta erläggandet af Stubbören till Kongl. Maj:t och Kronan; och jag vågar tro det vara billigt, att de åtminstone äga företrädet att infria den mark, som de genom sin verksamhet först gjort gagnelig för det allmänna, och hvarpå de erhållit laglige privilegier.