Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med Hr Frih. o. Landtmts tillkännagifvande, och i anseende till det slut, hvaruti prot.utdr. stannar, nemi. att åter införa i Sverige möjligheten att hvad genom Gustaf I:s reduetion af clereeiets tillskansade egendomar blifvit återtaget åter skulle kunna abalieneras genom donationer till kyrkorna af skattlagd jord, begär jag afslag på PresleSt:s inbjudning. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Tnnan R. o. Ad. kan ingå i bedömmande deraf, huruvida det bör frångå sina fattade beslut och förena sig med PresteSlrs, är det nödvändigt att veta, huruvida de öfriga Stånden antagit elier afslagit den inbjudning, som R. o. Åd. til] deni aflålit i denna fråga. I alla fall är det ganska svårt att nu i en hast afgifva ett yttrande i en så vigtig fråga, som denna, och besluta sig att säga ja eller nej. Den upplysning, hvars afvaktande jag nu föreslagit, anser jag likväl högst nödvändig, för att veta, om man för närvar, ens bör ingå i någon öfverläggning om saken. Hr Rosenblad, Bernh.: Såvida PresleSt:s inbjudning är så st ii I Id (ty jag erkänner mig ej hafva fullständigt uppfattat den) att den inbjuder R. o. Ad. att instämma i dess beslut öfver hela ifrågavar. författning, så får jag helt och hållet förena mig med de herrar, son) yrka afslag; mea i den händelse, att PresteSt. endast skulle inbjuda R. o. Ad. alt instämma i de tvänne förändrade morn., hvilka jag hörde uppläsas, så tillstyrker jag för min del bifall lill inbjudningen. Frågan om afsöndring af odalåker och äng lärer ej finnas olämplig, och hvad den andra beträffar, om de smärre gåfvorna lill kyrkor, så lärer Frih. Cederströms farhåga ej vara grundad eller lämplig.
Ystad, som år 1847 ägde 4,687 invånare, har under derpå följde 3:ne år deri endast vunnit tillökning med 41 individer, så att vid 1850 års slut folkmänden uppgick till 4,728 personer, deraf 2,630 voro mantalsskrifne och 2,098 skattfrie. Handel och sjöfart äro i tilltagande, och staden, hvars hamnbyggnad, i brist på erforderliga medel för densammas fortsättande, måst tillsvidare afstadna, äger 23 fartyg om tillsammans 937 lästers drägtighet. Undervisning meddelas åt gossar uti en lägre Lärdomsskola och en Vexel-undervisningsskola. ~7* <• 13 Behöfvande och ålderstigna fattigo vårdas uti stadens fattighus, hvarförutan fattigbidrag lemnäs åt medellöse. Enligt 1850 års bokslut utgjorde sparbankens insätlningsfond en summa af 297,525 R:dr 29 sk. och den fortsatta Skånska Privatbankens utlåningskapital 1,544,699 R:dr 16 Banko. Hdsingborg äger 3,594 inbyggare, deraf 2,145 äro skattskrifne och 1,449 skattfrie. Stadens invånare hafva sin utkomst af handel, handtverkerier, jordbruk och fiske. Sjöfarten har ökats, sedan det för hamnens räkning anskaffade ångmudderverk försatt hamnen i det skick, att fartyg der ständigt kunna inlöpa. Skolväsendet är ordnadt så, att undervisning meddelas uti en Lärdomsskola och en Folkskola. Uti ett rymligt och väl inredt fattighus lemnäs vård åt ålderstigna fattiga, och en dermed förenad arbetsinrättning bereder fattigvården årlig inkomst. Samhället aflönar en Läkare och år 1849 inköptes för 11,000 R:dr R:gs en byggnad, som blifvit inredd till sjukhus att begagnas så väl i allmänhet som för den händelse att farsot skulle i staden utbryta. Pieverberverket, fabriken för tillverkning af saltglacerade lerkärl och en vagnfabrik drifvas med framgång.
Uti de Städer der minst 3:ne mästare idka ett handtverk _, må Embete in* rättas _, om Mästarne derom sig förena; och äga de att i sådant afseende vända sig till Magistraten j, som har att dem _, till erhållande af Tillståndsbref eller Reglemente hos f ärt och Rikets Commerce-Col/egium anmäla , och hvarvid Sökandernes namn uppgifvas. Finnas ej 3:ne Mästare af samma handtverk i staden j skall det vara de der antagne tillåtit j att vinna förening med vederbörande Den 12 November f m. embete i Stockholm eller annan stad, der sådant dem lägligast faller. Denna § af viker icke särdeles från den gamla författningen oell bör det icke lieller, emedan lian innefattar den grund, som i sig sjelf synes vara rigtig. De modificationere som blifvit gjorda, tillböra egenteligen detaillerna, och finnas derföre i de följande §§. På de grunder, jag anfört, tillstyrker jag, att Utskottens förslag mätte förkastas, och den af Comiterade framställde § i stället antagas. Herr Rosenblad j, Bernhard: Olika tidehvarf fordra olika författningar. I de tidehvarf, då Staten, såsom Stat, icke kunde gifva nog beskydd åt de privata, uppkommo enskildta Associationer för att upprätthålla detta skydd. Så är icke förhållandet, i den böjd af civilisation, som Statsorganismen nu uppnått. Emot de exempel Herr von Hartmansdorff utifrån anfört, utber jag mig att få framställa några andra. I England lyda alla de handtverk under skrå hvilka redan funnos före Drottning Elisabeths regering, men icke de som sedan tillkommit. Detta senare till exempel är förhållandet med Vagnmakare. Jag vill fråga, om dessa, i välmåga eller i arbetets godhet, ge vika för dem, som äro underkastade skrän, och om icke de Engelska Manufacturstäderne, som nästan uteslutande uppkommit af sådane orter sorn, saknande Stadsprivilegier, tillika varit nog lyckliga att sakna skråinrättningar, härutinnan framskridit långt framom de öfrige.
Hvad Utskottet i öfriga delar af detta Utlåtande hemställt och tillstyrkt, blef af Ståndet godkändt. N:o 19, i anledning af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder. Bifölls. S. D. Efter vunnen kännedom derom, att de respektive Medstånden utsatt Onsdagen den 21 innevarande månad till förrättande af val af Elektorer, som böra utse Rikets Ständers Justitie-ombudsman och dess suppleant, beslöt Preste-Ståndet att, med frånträdande af sitt den 3 dennes i frågan fattade beslut, äfven för sin del förutsagde dag anställa omförmälda val. Frän Vallöf. Borgare-Ståndet. S. D. S. D. Till Slats-Utskoltet remitterades ett af Herr Cramér denna dag ingifvet anförande, jemte deruti åberopade handlingar, innefattande upplysningar, i afseende på en af honom väckt och till nämnde Utskott remitterad motion om anslag till Wisby yttre hamnbyggnad. Frän Hederv, Bonde-Ståndet. S. I). I afseende å 6:e § biel' beslutet enahanda, med förklarande derjemte, att Ståndet vidhöll sitt i ämnet den 16 Januari 1854 fattade beslut. Utskottets hemställan i 4:e och 19:e §§ bifölls, hvaremot den uti 3 § afslogs och 12 § återremitterades. Banko-Utskottets Memorial N:o 9, med återlemnande af en utaf Herr ./. G. Wennerström, väckt motion, om förändring i de nu brukliga skrifkartorne, föredrogs och lades till handlingarne med förklarande, att Ståndet ansåg motionen böra af Stals-Utskottet behandlas. S. D. Lästes och remitterades till Stats-Utskottet ett af Gustaf Johansson från Kronobergs län ingifvet skriftligt anförande, deruti J Holm från Jönköpings län sig förenat, med hemställan rörande södra jernvägs-slambanans sträckning.
”Ja, du blir visst också lycklig, min bästa Konkordia – derom har jag det gladaste hopp. Men, ser du, min framtid är liksom insvept i gullflor. Jag känner att Guds innerliga kärlek icke skall nännas rubba ett veck, och till tacksamhet vill jag alltid vara modig vid de motgångar, som icke kunna undvikas: Lauritz’ resor.” ”Hvarföre följer du honom ej – var det icke en gång tal derom?” ”Tyst, tyst ... vid det talet såg jag två stora tårar i min gamle vördnadsvärde faders ögon, och sedan dess gömdes ämnet till längre in i framtiden. Vi ha ju så många år framför oss af ungdom och sällhet, att vi icke behöfva slösa bort alla skatterna i början.” ”Det är rättsinnigt taladt och handladt ... Nå, Engelbert, som lärer varit här i åtta dagar! Är han verkligen så ömklig som det påstås?” Juanna skakade på hufvudet. ”Det är illa med min stackars kusin. Men vet du att min motvilja för honom nu är som bortstruken. Tror du ej att rätta kännetecknet på en sann kärlek i äktenskapet är det gränslösa och öfverlåtande förtroende, som makarne erfara till hvarandra i hvarje handling, tanke, till och med känsla.” ”Förstås”, svarade Konkordia blossande, ”att förtroendet är en lycklig och vigtig beståndsdel ... Nå, således larfvar den försoffade mannen omkring här, lika litet fruktad, aktad och bemärkt som om någon af de stora gårdshundarne ginge inne i rummet. Kärleken har då för er båda äfven den egenskapen att göra allt skapadt i skapelsen antingen till noll eller utsuddade skuggor?” ”Nej, på ett så barbariskt sätt äro vi icke sjelfviska. Och hvad beträffar Engelbert, kan han visst icke nu klaga öfver brist på uppmärksamhet. Jag egnade honom icke en fjerdedel deraf som flicka.” ”Åh, jag förstår ... men det der är uselt.” ”Huru – uselt?” frågade bestört Juanna. ”Äfven Lauritz visar honom en särdeles välvilja. Kunna vi lyckliga göra mindre?” ”Ännu uslare ...
Palazzo Geracis svarta lavamurar uppfördes kring en fyrkantig liten gård, som var idel stämning och härlighet. En hög trappa, som gick fram under en vapenprydd äreport, förde upp till andra våningen. Ej rundt om gården, men här och där på de mest oväntade ställen uppläto sig väggarna för en liten pelarprydd loggia. Murytorna voro klädda med reliefplattor, med brokiga skifvor af siciliansk marmor och med de Geraciska baronernas vapensköldar. Fönster funnos där också, mycket små, men med präktigt arbetade karmar, vare sig de voro runda med ljusöppningar så små, att de kunde täckas af ett vinblad, eller aflånga och så smala, att de ej släppte fram mera ljus än en gardinspringa. Baronerna Corvaja tänkte ej på att pryda palatsets gård, men i husets bottenvåning inreddes en härlig sal. I golfvet inlades en stor cistern för guldfiskar, i väggnischerna uppsattes mosaikklädda fontäner, där klart vatten sprutade ned i väldiga jättesnäckor. Öfver detta hvälfdes moriska dropphvalf, uppburna af lätta pelare, omvirade med mosaikrankor. Det var en sal, hvars like endast fanns att se i Palermos saracenslott. Det var täflan och äflan under hela byggnadstiden. Då palazzo Geraci fick en balkong, fick palazzo Corvaja sina höga gotiska bågfönster, då palazzo Geracis tak smyckades med rikt uthuggna tinnar, fick palazzo Corvaja en alnshög fris af svart marmor, med hvita inläggningar. Geracis hus hade ett högt torn, Corvajas hade en takterrass med ålderdomliga krukor längs räcket. Då palatsen ändtligen blefvo färdiga, vidtog i stället täflan mellan familjerna, som byggt dem. Fiendskap och strid tycktes meddela sig från husen till alla, som bebodde dem. En baron Geraci kunde aldrig tänka lika med en baron Corvaja. Då Geraci stred för Anjou, kämpade Corvaja för Manfred. Bytte Geraci om sida och bistod Aragonien, drog Corvaja till Neapel och kämpade för Robert och Johanna.
Varer tröste och oförfärade, alle I, som Herran förbiden. En undervisning Davids. Säll är den, hvilkom öfverträdelsen förlåten är, dem synden öfverskyld är. Säll är den menniska, som Herren icke tillräknar missgerning; i hvilkens anda ingen falskhet är. Ty då jag ville förtigat, försmäktade min ben, genom min dagliga gråt. Ty din hand var dag och natt svår på mig, så att min vätska borttorkades, såsom det om sommaren torrt varder. Sela. Derföre bekänner jag dig mina synd, och förskyler intet mina missgerning. Jag sade: Jag vill bekänna för Herranom min öfverträdelse; då förlätst du mig mine synds missgerning. Sela. För detta skola alle helige bedja dig i rättom tid; derföre, när store vattufloder komma, skola de intet räcka intill dem. Du äst mitt beskärm, bevara mig dock för ångest; att jag förlossad må ganska gladeliga fröjdas. Sela. Jag vill undervisa dig, och lära dig vägen, den du vandra skall; jag skall leda dig med mine ögon. Varer icke såsom hästar och mular, som intet förstånd hafva; hvilkom man måste lägga bett och betsel i munnen, om de icke till dig vilja. Den ogudaktige hafver många plågor; men den som hoppas uppå Herran, honom skall barmhertighet omfatta. Fröjder eder af Herranom, och varer glade, I rättfärdige; och berömmer eder, alle I fromme. Fröjder eder af Herranom, I rättfärdige; de fromme skola prise honom härliga. Tacker Herranom med harpor; och lofsjunger honom på psaltare af tio stränger. Sjunger honom en ny viso; sjunger väl på strängaspel med klingande ljud. Ty Herrans ord är sannfärdigt; och hvad han lofvar, det håller han visserliga. Han älskar rättfärdighet och dom; jorden är full af Herrans godhet. Himmelen är gjord genom Herrans ord, och all hans här genom hans muns anda. Han håller vattnet i hafvet tillsammans, såsom uti en lägel; och lägger djupen i det fördolda.
Icke nog dermed, att genom de särskilta tilläggs-afgifternas nu beslutade upphörande och inbegripande i tullsatserna, dessa i flera fall torde böra bestämmas till andra belopp i Riksmynt, än som närmast motsvaras af nu gällande tull-afgifter. Det torde icke heller vara rätt lämpligt, att i en författning af förevarande beskaffenhet uppställa afgiftqrna i en mängd för det nya räknesättet mindre tjenliga tal; och än mindre alt för särskilta, med hvarandra närheslägtade, artiklar, hvilka hittills dragit lika tullafgifter, men af tullvärdena beroende olika tolags-umgälder, vid sammanläggning af dessa särskilta afgifter uppställa sins emellan skiljaktiga tullsatser. Sjelfva varuartiklarnes indelning och förändrade rubriker på ena stället betinga också dermed öfverensstämmande indelningar och förändringar på andra ställen, så vida icke författningens nödvändiga inre sammanhang skall sönderryckas och tillämpningen göras svår om ej omöjlig alt rätt handhafva. Så synes t. ex. Bonde-Ståndets beslut att godkänna Utskottets förslag, angående rubriken ”ylleväfnader, andra slag,” förutsätta, att de flera andra i gällande taxa specificerade slag ylleväfnader, som under nämnde rubrik skulle innefattas, böra ur taxan utgå. Likaledes förekommer, exempelvis, att 4 BepillningsUtskottets Utlåtande N:o 23. Bonde-Ståndet gillat hvad Utskottet angående artikeln Redskap och Machinerier eller delar deraf föreslagit, men deremot, utan särskild pröfning, bibehållit rubriken Gutta Percha oförändrad, under hvilken rubrik Utskottet emellertid infört ett tillägg, som med rubriken redskap och machinerier eger närmaste sammanhang. Utom dylika förhållanden finnas ännu andra, som vid tull-lagstiftningens följdriktiga ordnande företrädesvis äro förtjenta af synnerlig uppmärksamhet, deribland må nämnas det sammanhang, som emellan tullbestämmelserna för råämnen och förädlade varor måste iakttagas.
I öfverensstämmelse härmed får jag tillkännagifva, det jag önskar, att mitt förslag matte förfalla, såvida ingen annan yrkar detsammas upptagande. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., i anleda. af detta anförande af Gr. Horn, torde finna, att hans mening ej borde framställas lill R. o. Ad. såsom någon propos. till gemensam lanke. Ropades ja. Hr Frih. o.Landtm, yttrade, att dernäst kommeFrih. Sprengtportens förslag, hvilket Hr Landtm, lät uppläsa, så lydande: Att Svenska representationens fördelning på fyra runi bör upphöra, och att denna representation bör sammanträda på två, gtnom val, ståndseller classvis utsedda kamrar; vid hvilkas bildning den skilnad iakttages, att, då ledamölerne i den ena kammaren utses för hvarje lagtima riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut ulöfvat riksdagsmannakallet och uppnått en mognare ålder; samt att representationsförändringen bör afse att, jemte upphörandet afall sjelfskrifven representationsrätt, bereda de ofrälse ståndspersonsclasserna, som nu äro uteslutne från rättigheten att sända fullmäktige till riksdagen, en sådan rättighet i ett förhållande, som må anses motsvara dessa classers billiga anspråk; dock att härigenom ingen annan inskränkning må äga rum i den representationsrätt, som de fyra RiksSttn af ålder innehaft, än den, sorn med afseende å representationsrättens utsträckning till ofvannämnda eller andra sarnhällsclasser, som vid antagandet af 180g år Reg.F. saknade representationsrätt, pröfvas rättvis och oundgängligen af nöden. Frih. Sprengtporten: Det är blott i afseende på formen för föredragningen jag anhåller att få yttra några ord. Jag har redan anmärkt att mitt förslag är affattadt i så generella bestämmelser, att derunder inbegripes det väsendtligaste af så väl Hr von Hartmansdorffs och Hr Lefreös, som äfven af Frih. Hamiltons åsigter i detta ämne. Vid sådant Den aj October f. m. alg förhållande hemställer jag till Hr Frih. o.
De förbättringar, hvilka hittills egt rum, hafva likväl föga berört den del af brottmälslagen, som angär väld mot person, men äfven för denna del påkallas icke mindre än för den, som angär brott, riktade mot andras egendom, lagstiftningens särskilda behandling förr, än de väsendtligaste hindren för en fullständig ny strafflag må anses undanröjda. I följd häraf och då den vigtigaste, i gällande lag tillika mest bristfälliga, delen af omfånget för lagstiftningen rörande brott mot person är den, som angår annans förnärmande till lif eller helsa, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med de grunder, som innefattas i det för Rikets Ständer tillförene vid särskilda riksmöten framlagda förslag lill ny strafflag och vid sednare ändringar af brottmålslagen blifvit iakttagne, låtit utarbeta förslag tili lag angående bestraffandet af mord, dråp och annan misshandel å person. För de i detta förslag förekommande afvikelser från omförmälda strafflags-förslag finnas anledningarne uppgifne i härvid bifogade Stats-Råds Protokoll. Efter att i ämnet hafva hört Högsta Domstolen, hvars protokoll jemväl bifogas, vill Kongl. Majit alltså, jemlikt 87 § Regerings-formen, til! Rikets Ständers antagande framställa följande: Bih. till R. St. Dtaj:ls Aäd. Proposition M 39. W ö rs! a §■ till Förordning angående moni. dråp och annan misshandel. Om mord och dråp. § 1 Den som, i uppsåt att döda, med berådt mod beröfvar någon lifvet, miste, för mord, lif sitt. § 2- Har någon gjort försök till mord, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad ; varde han dömd, om af gärningen kom svår kroppsskada, lill straffarbete på lifstid, och i annat läll till sådant arbete från och med sex till och med tio år. Kom af gerningen ringa eller ingen skada, må tiden för straffarbetet till två år nedsättas. § 3 Hvar som, med uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid.
husby^nad och för posthemman från körslor till alla allmänna byggnader, blifvit dom tillagd både såsom en ersättning för de dessa hemman åtföljande besvär med lotsning och postens forslande, hvilken ersättning ieke skäligen lärer kunna dem fränkännas så länge dessa åligganden qvarstå, och 7 £agtamt Allm. Besvoch Ekon.-Vtskoltens B et ankan dej N.-o U. derföre, att utgörandet af de ifrågavarande tjenslbarhelerne skulle lägga hinder i vägen för bestridandet af nyssnämnde åligganden. Hvad sålunda blifvit anfördt, anse Utskotten innefatta grundade anleda ningar för deras vördsamma tillstyrkande, att de i förrberörde afseenden gjorda yrkanden icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande derefter Jöns Månssons motion om upphörande af den för presteoch klockarebol stadgade frihet från deltagande uti tingshusoch fängelse-byggnad, så enär denna frihet utgör en del af de nuvarande BosLällsinnehafvarnes lönevillkor, och otvifvelaktigt kommit i beräkning då dessa bestämdes, hvadan de icke lära kunna dem fråntagas utan alt godtgöras på annat sätt, hvilket för församlingarne möjligen kunde blifva mera betungande, än som motsvarade den lindring i byggnadsbesväret, som de skulle få vidkännas genom nämnde hemmans deltagande deruti, samt denna fråga dessutom icke har egenskap af en blott lagfråga, utan rörer ett Preste - Ståndets Privilegium, hvilket nämnde Stånd icke mera vid denna än vid de tvänne sistförflutne Riksdagarne, då fråga härom äfven varit väckt, torde vara sinnadt att afsäga sig, får Utskotten vördsamt tillstyrka, att Jöns Månssons motion i denna del må lemnas utan afseende.
Hvarförutan flere Leriamöter, inom sa väl Lirlrl. ocl» rVcl., som Lresteock Lorgare-Ltanden, ^rkat, att rienna §. matte rättas i öfverensstämmelse meri clen ak Ilr Frug vo» Lrnr/c afgikna Utskottens förra Letänkan»ie N:o 16 kikogacle reservation: äfvensom en ciel Leriamötcr inom Lorgareock Londe-Ltänrien sig förenat uti Ilr Öfverste Le/re/rs reservation^ ock någre Ledamöter inom Lorgare-Ltanclet instämt uti lien ak Ilr Loscn/AriA inom Utskotten yttrade mening. NA §. 3. ak en Leclamot inom Lorgare-Ltanclet: att dä klagan kos Högsta Domstolen fores öfver Hok-Lättens beslut i ris Lanken angäencle mai, som i clenna §. förutsättas, befrielse för Lanken kran Levisionsskillings erläggande kör ega rum. NA §. 4. Inom Lirici. ock Ndelll. Hf en Ledamot: att da i denna §. ett grundcapitsi omtalas, uppstode derigenom det besynnerliga för - 364 8tats-, Lancoock Lag-Iktsk o ttens källancle, alt i en Lag kestsincles, Innu stolt körmögenliets-tillstänllet uti ett Lenningeveik skulle vara; att clet vore äen torsta Lag i verlclen, som kestäinlle ett visst kekällrt Lapitalkelopp kör att kä llriiva rörelse; alt clet icke svntes kegripligt, kuru cletta gruncleapital skulle kum»a Iriikva l^var i Lanken, emellan, om liela Lankrörelsen uppkör, läneröreisen afven mäste uppköra ock grunclcapitsletclä mäste angripas,'i samma stunc! villervallan uppstocl.
Vidare hafva Revisorerne anmärkt, dels att de icke fått emottaga de Konungaoch Kanslers-bref, hvarpå en del utgifter grundade sig, hvilket haft till följd, att de icke varit i tillfälle att kontrollera, huruvida desse efter gifna föreskrifter utgått, dels ock att, vid de bland akademi-fogdarnes redogörelser förekommande förteckningar å s. k. nådegåfvor, hvilka Akademien utgifvit till gamla hemmans-åboer, väl varit fogade prestbevis att åboerne då ännu lefde, men att deremot det icke funnes styrkt, att de verkligen erhållit gåfvorna, hvilka sammanlagda uppginge till ganska betydliga belopp; och som Rikets Ständer, för vinnande af en fullständig kontroll, anse nödigt, att vid räkenskaperne fogas i förra fallet den handling, hvarå den gjorda utbetalningen grundar sig, samt i sednare hänseendet vederbörandes qvittenser öfver de emottagna nådegåfvorna, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes låta meddela vederbörande nådigt förständigande, ej mindre att, då vid Upsala Akademi förekomma utgifter, som grunda sig å bref, utfärdade af K. M:t eller Akademiens Kansler, behörigen styrkte transsumter deraf skola biläggas räkenskaperna första gången dessa bref deri åberopas, än äfven att såsom verifikationer för de nådegåfvor, sorn kunna af Akademien till gamla hemmans-åboer utgifvas, må vid räkenskaperna fogas, jemte prestbevis att understödstagarne ännu lefva, äfven behöriga qvittenser derå att de verkligen fått gåfvorna emottaga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 9 September 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Sept. 1834. Presle-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Närings-idkerskan Joli. Em.