Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är endast detta bytande och kytande, som man velat förbjuda, och derigenom uppstår icke hinder för Bankofullmäktige att bevilja transport, på grund af ömsesidigt begifvande. Hr von Hartmansdorff: Skälet för Utsk:s tillstyrkande har utan tvifvel varit att förekomma allt för täta ombyten inom samma grad; men de, sorn med uppmärksamhet läst Fullmäktiges prot., torde hafva funnit, att Fullmäktige åtskilliga gånger hafva nekat sådana förflyttningar. Men skulle nu, pä sätt Utsk. föreslagit, det blifva ett bestämdt stadgande, att inga andra voro competente lill tjenster i 3:dje graden, än de som tillhöra den nästföljande 4:de grad, då skulle del vara Fullmäktige förmeuadt att kunna inom graden omflytta någon, hvilket jag anser vara ett för långt sträckt förbud. Hr af Donner, Gust. Wilh.: Jag anhåller att få in stämma i Hr von Hartmansdorffs yttrande om transporter, och anser följaktligen, alt det gamla stadgandet derom bör qvarstå. Uppå härefter framställde propos:r, biföllos 3 och 4 punkterne, samt blef 5 punkten bifallen med den förändring, alt 10 H. 61 482 Den 14 Maj f. ra. såsom competente sökande till tjensterne i 3 graden skulle upptagas: ”De tjenstemän, som tillhöra samma eller nästföljande 4 grad”. G:te punkten lemnades utan anmärkning, hvaremot i fråga om 7:de punkten. Hr von Hartmansdorff yttrade: Denna punkt svarar mot den 44:de i bancoregl., der det står: ”Till commissariebeställningarne, såväl 4:de gradens tjenstemän och extraordinarier inom verket, som derstädes förut icke anställde personer”. Sålunda kan, efter nuvarande reglemente, icke blott den närmaste graden, utan äfven extraordinarier och slutligen personer utom verket söka commissariebeställningar. Efter det förslag, som Utsk. gjort, skulle endast verkets extraordinarie tjenstemän komma i fråga, men hvarken personer af 4:de graden, som dock slå framför extra ordinarie, icke eller personer utom verket.
En mängd främmande, hvilka besöka inrättningen och ofta noggrannt följa dess utveckling, upptaga icke allenast föreståndarens tid, utan föranleda äfven till i längden känn-^ bara utgifter, Dessa olägenheter kunna icke afbjelpas på annat sätt, än genom uppförandet af en särskild byggnad till logis och mathållning för ankommande resande; och om för öfrigt institutet, efter nu framlagd plan, skall fortsät-, tas, så erfordras dertill oundgängligen (lera nya byggnader — till större antal elever, lärlingar m, m., — hvilka för egendomen äro helt och hållet öfverflödiga, hvarföre jag icke heller kan förbinda mig att ensamt vidkännas den större kost^ nåd, som dessa nybyggnader medföra, (belöpande sig, enligt bilagda förslag, till 9,220: 46. 2- bico), utan blifver det derföre en nödvändighet, att Staten härvid direete eller indirecte lättar företaget. Degeberg i December i83g. Edvard Nonnen. Att förestående afskrift Ur lika lydande med den till K.^M. i Dess Kammar-expedition ingifna och der förvarade original-, handlingar, intygar. Stockholm den 10 Februari 1840. Ex Oflicio C. J. Rezelius, Sigill Bilaga N:o 3, Vid uppgörandet af biliggande byggnadsförslager, un-, der Litt. A. & Litt. B. för tillökning af utrymmet vid landtbruks-institutet på Degeberg, har kostnaden för timmerbyggnads uppförande blifvit lagd till grund för beräkningen, såsom den i orten mest kända norm för sådana för-, slag. — Användandet af mera eldfast byggnadsämne, är visserligen i detta fall mycket alt föredraga, och torde, med ortens höga timmerpriser, icke vara särdeles depensir vare än timiuerbyggtiad, och således helst börg föredragas. f)å hehofvet af flera enskildta rum för ökadt antal elever har gjort sig särdeles kännbart, skulle byggnaden, under Litt. A., innehålla 17 sådana, jemte runi för en lärare, nödiga domestiker, iectionsrum för lärlingarne, och vind för redska ps-ex position.
Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I afseende på hvad § 3 säger, så vill jag icke söka att inleda en discussion i denna fråga, men endast bedja att få antecknadt i prot., att jag icke är af Utsk:ns mening i denna del, utan anser att taxeringsvärdet borde höjas för bränvinsbränning, som sker med ånga, men jag är icke i tillfälle alt uppgifva något förslag dertill, enär jag icke är så nog erfaren i bränvinsbränningen att jag skulle kunna göra det på ett sätt, som jag kunde hafva anspråk på att det borde tjena till efterrättelse. Men att en egendom, som har ett taxeringsvärde af 14,000 r:dr skall fä bränna med en 90 kannors panna, uti 3:dje klassen och äfven i 5:te klassen, anser jag icke vara enligt med det system, hvarefter denna tabell ursprungligen är uppgjord. Uppå härefter framställd propos. blef ifrågavar:de 3 § bifallen. § 4. Frih. Raab: Enligt 1845 års författning har första mom. i 4 § haft följande lydelse: ”Mer än en bränvinspanna af 90 kannors rymd, eller flere pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger 90 kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller ä samma egendom nyttjas”. Nu hafva Ulsk:n i stället föreslagit ordalydelsen af denna § sålunda: ”Mer än en bränvinspanna, ej öfverstigande 90 kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller å samma egendom nyttjas; dock gäller detta stadgande icke för redskap af femte klassen”; d. v. s. att Utsk:n hafva förbjudit fördelning af kannerymden i flere pannor. Nu finnes det likväl en mängd brännerier i Sverige, der pannerymden varit och äfven för närvande är fördelad på flera pannor och med ett penndrag skulle man då nödsaka dem till förändring af sin redskap; men det var just afsigten med bibehållande af 1845 års författning att icke tvinga till onödiga förändringar af redskap. Hvarföre hafva Utsk:n gjort detta förslag?
Må man härvid ihogkomma de grundsatser, som i ofvannämnde afseenden hittills hos Regering och Ständer varit rådande; den kanske ytterliga ömhet hvarmed man velat göra all befarad brist i Spannmålstillgången och allt deraf förordskadt enskilt lidande till föremål för Statens allmänna omvårdnad, i den mån att man icke ens tvekat att föranstallta om uppköp af utländsk Spannmål, till och med innan man hunnit om tillräcklighecen af inhemska förråder vinna säker öfvertygelse;den enahanda rigtning, som härigenom blifvit gifven åt de underordnade Auctoriteterne, eller Lånesfyrelserne, att förvissa både provincer■ nes invånare, och Staten, om deras försörj, ring vid alla de tillfällen, då dess fulla tillförseende genom enskild försorg i ringaste måtto kunnat anses tvetydigt: de med undsättningstagarnes fördel icke alltid föreniige anstallter. som till afsäitningens befordrande, och i följd af Magazinsinrättningens andra bestämmelse, skolat vidtagas, och i afseende hvarå Styrelserne för de Län, der upphandling skolat ske, naturligtvis afsett, att deraf tillskynda största möjliga förmån åt Länens invånare, hviika, sådant som Systemet hittila Den 17 April j. m. 335 varit, lika mycket i detta afseende, som i det förutnämda, påräknat Styrelsens omvårdnad: vidare den verkeliga, ehuru på detta rnm bestridda, saknad af Instruction, och det dubbla beroende dels af Ständers föreskrifter, dels af tillfälliga befallningar från Regeringen, hvarunder Directionens befattning måst bestridas: och änteligen det frö till inrättningens upplösning, som redan vid dess stiftelse blifvit lagdt, då den fått en inskränkt fond till sitt begagnande, men obegränsade föremål lör sin verksamhet.
Under don tidpunkt af a5 år, som Banken inställt sina betalningar', bardet varit naturligt och nödvändigt att vid hvarje riksdag fixera rörelsecapitalet, och deraf har åter varit en gifven följd, att Bancostyrelsen icke kunnat äga rätt att efter omständigheterna öka eller minska sedelstocken; men nu, då fråga är, att Banken skall åter inträda i ett rättsförhållande till allmänheten, och då det tillätes Bancostyrelsen att utvidga Bankens rörelse eller öka penningestoeken efter näringarnas behof, blir det äfven nödvändigt, att Bancostyrelsen berättigas efter omständigheterna inskränka lånerörelsen och minska sedelstocken, helst det kan gifvas tillfällen, då, för Bankens fullgörande af sina skyldigheter, de medel, som blifvit anvisade till metalliska cassans förstärkning, icke äro tillräckliga, och någon annan utväg än indragning icke återstår. Man har sagt, att Bancofullmägtige skulle hafva svårt att bedöma, när rörelsecapitalct vore större, än som beliöfdes; men när det visar sig, alt, äfven under goda skördar och fördelaktiga handelsconjunctiirer, påkänningarna i Banken äro starkare än vanligt, är detta ett bevis, att sedelstocken är större, än som kan qvarhållas i rörelsen, och då gifves ej annan utväg än indragning. Hvad de särskilda momenterna af förevar, punkt beträffar, har jag redan i går yttrat, att jag icke kan gilla Ulsk:s förslag om pantsättriing af Bankens fastiglietsinteckningar, och jag instämmer i denna del med Frih. Boye jemte de liera ledamöter, som yttrat sig deremot. Jag anser denna utväg vara föga passande, och är öfvertygad, att om beliofvet af dess begagnande verkligen inträffade, skulle den i allt fall icke kunna användas; men med undantag af detta mom. tillstyrker jag för min del bifall lill y:de punkten. Hr Tham, Wolrath:
Stats-Kontoret, anhållit att vederbörande å Kongl. Myntverket måtte förståndigas föranstalta om utmyntning af 4 R:dr R:mt-stycken till belopp af 1,000,000 R:dr eller 250,000 stycken. Af sålunda reqvirerade myntstycken har leverering under tiden till den 5 September egt rum till belopp af 120,000 R:dr R:mt. § 14. Från Kongl. Myntverket emottagna qvartalsoch årsråkningar, redovisande Kongl. Myniför Bankens till bemålda verk aflemnade silfver och guld, åro i Banken, utan anverlteU ra!:~ „ ° mngar. märkning, granskade. — 20 — § 15. Inventering _ Genom deputerade hafva Fullmäktige i nåstlidne Januari månad deltagit i a Kongl, den i Kongl. Myntverket anställda inventering, hvarvid, i hvad Banken rörer, an Myntverket. märkning ej förekommit. § 16. Angående I anledning deraf, att stadgandena i Kongl. Brefvet till Ofver-Styrelsen för fe™vidKon~iK°nglMyntverket af den 26 Mars 1831 och det under den 30 April 1836 utfår7Myntverket (lfide reglemente för Kongl. Myntverket, jemförda med den i Kongl. Brefvet af rätt till ersätt den 5 Mars 1858 intagna nya aflöningsstat för Kongl. Myntverkets embetsoch ning för protjenstemän, föranledt olika tydning beträffande Myntproberarens rått till ersättning ^erin 0<aiVsiif'Pr0^er'nA' silfver och guld, som endast för probering och värdering, men icke ve^och guld. ^ förmyntning, hos Kongl. Myntverket inlemnas, hafva, på anmodan af Höglofliga Banko-Utskottet, Fullmäktige hos Kongl.
Koskulls motion, jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden, remitterades till Ridd.Ulsk., ropades ja, blandade med nej, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig linna propos-.n besvarad med öfvervägande ja. Föredrogs Hr Hammarbergs, Carl Axel, d. 2 dennes på bordet lagda motion om föreskrifts meddelande för K. Bef:de i länen alt i promotorial-väg befordra lagsökningar i andra län. Hr Akerman, Fredr.: Efter hvad jag vill minnas, har enahanda fråga vid sistförflutne riksdag utgjort föremål för IL St:s öfverläggningar. Jag invände då, hvad jag nu anhåller alt få upprepa, eller alt promotorialrällen i lagsökningsmål är åtföljd af sä många olägenheter, att jag för min del icke kan tillstyrka densamma. Bland dessa är det synnerligen en olägenhet, hvars tillvaro synes mig tillräckligen motivera ett afslag å den begärda utsträckningen af promotorialrätten, den nemi., att ifall del skulle åligga landssekret:n att ombesörja utförandet af ett lagsökningsmål, som i promotorialväg kommit landsh.embelet tillhanda, ett förhållande då skulle uppstå, som enligt vanlig rättegångsordning ej skulle kunna gillas, eller att denne embetsman vore ombud och domare i samma sak. Delta kan icke hafva någon fördelaktig verkan i allmänhet, om icke annat för exemplets skull. Jag får således afstyrka bifall lill motionen och anhåller jemväl att dessa mina anmärkn.-r mätte få åtfölja densamma till vederbör. Utsk. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Jag får den äran upplysa att å Christianstads läns landscancelli emollagas alla de promotorialmål, som dit insändas, och under liela den tid jag der varit landsli. har icke någon olägenhet deraf försports. Deremot är det, såsom bekant är, en stor olägenhet för sökande, som bo utom länet, alt nödgas vid dess landscancelli hålla särskildt ombud för bevakande af sin rätt.
Vid de öfrige hittils utgjort ifrån 30 till 60, hafva de i Linköping flere gånger öfverstigit 130, och i Strengnäs utgjort ifrån 110 till 140. Femtio å Sextio Gymnasister kunna beqvämt fördelas på jtne Auditorier, men ett iner än dubbelt antal fordrar åtminstone 3:ne Auditorier, om disciplarnes öfverläsning och deras uppmärksamhet vid lectionerne skola kunna behörigen controlleras. Detta syns fordra, att Lectoremes antal vid så freqventerade Gymnasier skulle förökas från 6 till 9. Man har dock föreslagit tillökning af blott en Lector vid hvardera, ehuru de å dessa ställen varande och blifvande Lectorer få trägnare Läsnings-skyldighet* än deras Embetsbroder vid de öfrige. En sådan tillökning af 1 Lector, samt Gymnasii-4- ungdomens fördelning på 3:ne Auditorier, bör i Commitégns underdåniga tanka stadgas för hvar - StatsUtskottets Betänkandcrt. je Gymnasium, der under en följd af år ungdomens antal befunnits vara öfver 80. g:o Uti förslaget till Imne-fdrdelningen vid Gymnasierna, har man sorgfälligt sökt undvika ali rubbning af Löne-tillgångar, genom deras förflyttning från ett Gymnasium till ett annat. Detta bibehåller visserligen den nu existerande olikheten dem emellan, i afseende på anslague Donér; men, om densamma, äfven vid första påseendet, skulle synas obillig, är den tillika tämligen obetydlig. Skillnaden är troligen redan i sjelfva verket jemnad genom olikheten uti andra Decfors - sysslorna åtföljande Emolutnenter; hvilket af följande anteckningar torde upplysas. Commitéen har i allmänhet föreslagit 120 Tunnor, som vanlig Lector^Iön, hvarifrån nedanskrifne afvikelser likväl äro gjorde. Vid Gefle Gymnasium är beräknadt 150 Tlr för hvardera af 3:ne Lecturer, emedan der finnes blott ett Praebende-Pastorat för äldste Lectorn, men för de öfrige hvarken Pastorat, Prasbende-Hemmah eller Embetsgård.
Genom frivilliga sammanskott af Länens Innevånare till vägabragtes hufvudsakligen dessa Corrections-anstalter, af hvilka åtskilliga ännu finnas och underhållas, dels genom dylika fortsatta bidrag, dels genom anslag af Stats-Medel, samt administreras på grund af serskilde af Kongl. Maj:t i Nåder sanctionerade Instruetioner. I de öfriga Länen, som ansågos ega behof af dylika Inrättningar, saknades likväl tillgångar till deras upprättande. Alla dessa anstalter kunde genom sin sammansättning och de inskränkta medel, hvaraf de upprättades och underhöllos, icke blifva förvaringsort för andra personer än sådane, som inom Socknarne gjort sig kände för lättja, olydnad och mindre vanarter. Att de således hvarken direct verkade på den stora jemt uppvexande massan af förbrytare och brottslingar inom Riket, som correctionsmässigt borde förvaras oell behandlas, eller iridirect mot detta onda Bil. till K. M. Nid. Propos. N:o 33. 2$ Sstadkommo en varnande inflytelse, bevises derigenom, att de Län, hvarest så beskaffade anstalter, som de ifrågavarande, blifvit inrättade, icke furnerat mindre antal personer till Stats-fängelserna, sedan de erhöll o Correctionshus, än de gjorde förut. Hufvudsakliga nyttan af dessa inrättningar ligger således i den väckelse till större och ändamålsenligare Corrections-anstalters upprättande, som de utan tvifvel åstadkommit, och uti det tydeligen framställdta bevis de förete på en vaksam Regerings, nitiska Läns-Styrelsers och gifmilda Medborgares valvilja för samhälle och mensklighet.
I| /iugusti c. nr. ”CaoelInkommande Tullprocene efter “Utskottets förra förslag: 45 ; Enligt senare förslaget; 20“ Herr Grefven och LandtManknlken gjorda proposition till bifall S Utskottets sista förslag •Iler att Inkommande Tullprocenten å Canel Slåtte till to fastställas* Ropades ja. “Citroner* Inkommande Tullprocent efter ‘"Utskottets förra förslag: 10; Enligt senare .”förslaget: *51” Friherre Cederfirani 1 Jag finner ej för min del skäl till det afseende Utskottet gjort på några anmätkhingaf, att eh ökad procent skulle läggas på Citroner, hälst då Pomerancer endast äro satte till 10 procent, och nyttan af de förre ar ojetnrtförligt större, ssmt de sednare här produceras till större qvaHtitét. Jag tror att tullen på Citronif bör återföras till to procent. Herr Hjerta: Ösktadt det möjeligeO kati gora en stor ssiffernedsättning i tulluppbörden, måste jag dock tillstyrka nedsättning för Citroner , emedan jag anser en sådan ganska nyt. tig: och förenar jag mig således med Friherre Cederström. Herr Thomi jag anhåller, att få af den sednare Tariffen upplyst, om ej Pomera&stfs Ben Augusti e. «. deruti åro nämnde. Åro de det ej så ir det en omission. Meningen var, att de äfven skulle sättas till 25 procent. Anledningen Var anmärkningar frän BorgsreStindet j och Vid granskning af taxan har det blifvit upplyst att articeln ej var obetydligt då 18 r 5 25o,ooo Citroner och 14000 Pomeranser blifvit införde. Jag hemställer då, om icke detta gör något mycken minskning i tullen. Jag tror, att om tullbevakning^, i synnerhet i Skåne, der varorne utan tull införes, vöre bät* tre, så vore det skäl att nedsätta tullprocenten , men om raan gör det förut, så lemna* jag derhän, om man vinner ändamålet.
I den invändning Herr af Brinckman gjort, sådan som jag den förstått, ligger, i min tanka, ett ämne till vådligt prejudicat för framtiden. Riksdagsordningen bjuder formerne att komma till ett beslut i hvar-, je ämne. Enligt den, har Ståndet ovilkorlig rätt att förkasta hvarje Utskotts Betänkande ; och dermed vidtager också dess rätt att antaga hvilket annat Förslag, som Ståndet i sin egen vishet finner för godt. Helt annat är Bevillnings-grunderne och helt annat är Bevillningsförordningen. Den sednare kommer icke i fråga förr än grunderne äro antagna. Sedan Den 24 Martil, /. mi' 403 frågan är afgjord, om hvilka grunder böra ärt.’ tagas; då, men icke förr, remitteras grunder-' ne till Utskottet, att derefter föreslå BevillningsFörordningen; men af allt detta följer, att vi alldeles icke behöfva höra Utskottet, öfver hvil-; ka andra grnnder än dess afgifna’ vi vilja antaga; och voteringen torde då icke böra af en sådan formalitet upptagas. Herr af Brinckman: Jag vill ingalund* hafva på min räkning att hafva sökt tillställa vådliga prejudicat för framtiden, eller någonsin kan vidkännas en sådan beskyllning. Tvärt-J om tror jsg mig noga hafva iakttagit 71. §> RegeringsFormen och 31. §. Riksdagsordningen, hvilka jag anhåller må uppläsas, och sorn båda på det mäst tydiiga sätt, bestämma Bevillningsutskottets ytterligare åtgärd, i händelse des* först uppgifne Bevillnings - grunder af Riksens Höglofl. Ständer ogillas. 1 anledning häraf upplästes 71. §. Regö-? ringsFormen och 31. $. Riksdagsordningen. Herr Munck eif Rosenschöld: Jag får atl4 hålla att ContraProposition må innefatta bifall till de af Herr von Törne uppgifne Bevillning*.? grunder, hvilka derefter komma att till Be-; villningsUtskottet öfverlemnas i afseende på utarbetande af ett nytt Förslag. Grefve Spens:
Således kan jag icke hafva någon fruktan för borttagandet af dessa tullsatser, så mycket mera som de uti ekonomiskt hänseende äro af föga eller ingen vigt, då tullen uppgått till endast några få tusen rdr. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Hr Carlhei m-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: Utsk:t har i sitt Betänk, omtalat hvad Dep:ts-Ghefen sagt, nemi. att frågan rörande utförseltarifTen kunde blifva föremål för yrkanden från Fransk sida och således kunde komma att ingå i Den 29 Maj e. m. 827 den förestående traktatsunderhandlingen, och att det således vore betänkligt att nu h. o. h. öfvergifva det hittills följda systemet. Jag hemställer huruvida icke detta skäl fortfarande förefinnes, och får under sådant förhållande anhålla om afslag å ifrågav:de punkt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall lil! Utsk:ts hemställan om afskaflande af utförseltullen å ifrågav:de slag af trädvaror, och dels att R. o. Ad., med afslag å denna hemställan, skulle bifalla det af Kommers-Coll, och Generaltullstyrelsen afgifne förslag, att rubriken skulle erhålla följ:de lydelse: »Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget, af annat trädslag än furu och gran, rdr 100 5 rdr.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propus. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dertill svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Furuoch grantimmer, otillhugget etc.; läkter, huggne eller täljde etc.; samt årträd eller ämnen till åror. Hr Åkerman: I min reservation mot Utsk:ts beslut har jag tillkännagifvit orsaken hvarföre jag önskar bibehålla tullen på omoget virke och omogen skog; och detta till förekommande af misshushållning, samt för att bevara densamma till dess den blir mogen, och således får ett större värde.
Det brinner ur hennes blick likt eld.» Den sluga tärnan sade: »Fröja sof icke i åtta nätter så trängtade hon till jättarnes verld.» In kom jättens arma syster för att bedja om brudgåfva, sägande till den förmenta Fröja: »Lemna dina röda ringar från händerna, om du vill vinna min vänskap och huldhet.» Då qvad Trym: »Bären hammaren in att bruden viga, läggen Mjöllne i möns knä, vigen oss samman med Vårs band!» Hjertat log i Lorrides bröst, då han, hård i hugen, kände sin hammare. Trym dräpte han först, och krossade derpå hela jätteslägten. Den gamla jättesystern, som bedt om brudgåfva, fick slag för klingande guld, hugg af hammaren för ringars mängd. Så fick Odins son sin hammare åter (Sæm. E.: Hamarsheimt l. Þrymskviða.) Þrymr, den larmande, dånande, af þruma, larma, dåna. Få eddadikter hafva så, som denna, genomträngt folket öfver hela norden. När Tor hvilar, d. v. s. när sommaren med sitt åskväder är förbi, larmar och rasar den lösta jättekraften i oväder och stormar; hon har röfvat Tors hammare, d. v. s. hon tror sig kunna efterhärma Tor. Men Tor far och hemtar sin hammare och bringar jättekraften till ro. Den i denna myt omtalade hufvudprydnaden, brudelin, är ännu i bruk på Island. Balder. Balder (fn. Baldr) är son till Odin och Frigg. Han är så fager till utseende, att det lyser af honom. Han är ljusets gud, men han är icke blott naturens ljus, utan ock själens ljus, renheten, oskulden, godheten. Han är tillika den visaste och mildaste af åsarne, och hans domar äro oryggliga. Han är hela naturens, gudars och människors älskling. Hans boning är Breidablick (fn. Breiðablik), och der kan intet orent vara. Hans hustru heter Nanna (fn.