Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härefter tillkännagaf Departements-chefen i underdånighet, hurusom, med anledning af Kongl. Maj:ls, under den 21 sistlidne September fattade, beslut, angående Nådig propositions aflåtande till Rikets Ständer derom, att åtskilliga utgifter för inre lysoch renhållningen samt sotning m. m. uti Hans Kongl. Höghet Prins Gustafs palats, hvilka hittills utgått af Sjunde Hufvudtitelns anslag till kronans hus och byggnader i Stockholm, måtte varda från Sjunde lill Första Hufvudtiteln öfverflyttade och sammanslagne med det till enahanda utgifter för Kongl. Slottet å sistnämnde Ilufvudtitel uppförda anslag, Departements-chefen från Öfverståthållare-embetet infordrat närmare upplysning om det belopp, hvartill förstberörde utgifter under de Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. 1830. 27 sednasle 5 åren uppgått; ocb då häraf inheintats, att desamma i medeltal under nämnde år utgjort: för inre lyshållningen 229: 46. 10. till aflöning för brandmästaren ocb trapp-soparen 253: 16. — för inre renhållning 54: 39. 2. ocb för sotning 100: eller sammaniagdt R:dr B:ko 618: 6. — för året, tillstyrkte Departements-chefen i underdånighet, det Kongl. Maj:t, jemte framställning om ifrågavarande särskilda kostnaders öfverflyttande tili Första Hufvudtiteln, och deras sammanslående med anslaget till Kongl. Slottets polis-, lysoch renhållning, ville i Nåder föreslå Rikets Ständer, att sistnämnde anslag måtte förhöjas med ett emot förenämnde i medeltal beräknade kostnad svarande belopp, eller för anslagssummans jemnande, med 613 r:dr. Vidare hemställde Departements-chefen i underdånighet, att då, enligt hvad en utaf Ståthållare-embetet å Drottningholms och Svartsjö Kougl. lustslott aflemnad promemoria närmare utvisade, lill
Frih. Tersmeden: Att det icke verkar på utgifterna i det hela, om man ökar anslaget för fångvården med 50,000 r-.dr, synes vara klart, efter detta är ett förslagsanslag. Hvad dessutom beträffar de befarade bristerna, så tager jag mig friheten fästa R. O. Ad:s uppmärksamhet derpå, att StatsUtsk. här höjt förslagsanslaget i allmänhet med omkring 500,000 r:dr, hvilket väl mätte verka alt bristerna icke blifva så stora, som de förut varit. Jag tror således, att Flsk. i detta afseende liar gått ganska försigtigt tillväga; och att gå längre anser jag öfverflödigt, när man i allmänhet icke bör beräkna dessa statsanslag högre, än hvad de verkligen komma att utgå till, emedan derigenom skulle uppkomma brist för andra hufvudt i lia r, så framt man icke ville öka bevillningen. Hr von Hartmansdorff: I min tanka är det mycket bättre, att öka bevillningen nu, medan R. St. äro tillsammans, än att sälla anslagen så lågt, att man mäste åter sammankalla riksdag, för att få det man behöfver, eller ock alt skuldsätta riksdiskont. hvilket är detsamma, som alt skuldsätta riket. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då nu blifvit yrkadt, dels bifall lill Ulsk:s tillstyrkande att anslaget lill fångars värd och underhäll må bestämmas till 750,000 r:dr, dels ock att detta anslag måtte bestämmas lill 800,000 r:dr; Hr Landtm, finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. tillstyrkt. Härvid ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna, all denna propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voleringspropos.
"af en städerna ensamt enligt författningarna förbehållen "handel, dels ock skulle, i händelse af bifall, kunna öppna "tillfällen till missbruk och underslef, till hvilkas förebyggande tillräcklig controll svårligen skulle kunna beredas, "hvartill kommer, att tullbevakningen i Skåne redan är i "elen mån förenad med svårigheter, att dessa icke böra utan "synbart och vigtigt behof förökas, bafve Wi på sådana "skäl funnit ifrågavar. und. ansökning icke kunna i nåder bi"fallas. ” På dessa, såsom mig synes, ganska grundliga skäl har jag begärt afslag A Utsk:s betänk. Hvad för öfrigt beträffar det skäl, Gr. Horn för sin mening velat hemta från tullbevakningens nuvar. organisation, så medgifver jag, att mycket till lurendrägeriets förekommande genom tullbevakningens nya organisation kan uträttas; men en köpings anläggande i Trelleborg skulle alltid påkalla behofvet af en större tullbevakning än förut, och det kan vara tvifvel underkastadt, huruvida nyttan skulle uppväga denna förökade utgift. Då Trelleborg är belägen endast 3 mil från Ystad och Malmö, inser jag intet behof af en köpings anläggande derstädes, och jag fortfar altså i min begäran om afslag å betänkandet. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag är till det mesta förekommen af Gr. v. Fersen och kan ej frångå den öfvertygelsen, att det icke är många, utan stora och blomstrande städer, hvaraf landet har nytta. Jag har mig visserligen bekant, att en betydlig spannmålshandel äger rum i Trelleborg; men den bedrifves af handlande från Ystad och Malmö, hvilka infinna sig på stället, dels för den goda tillgången på varan och dels för den goda lastningsplatsen. Den enda fördel, som skulle vinnas genom ställets förvandlande till köping, vore således, att allmogen, som ditför sin spannmål, der äfven skulle kunna uppköpa de effecter, som den har af nöden; men för uppfyllandet häraf hafva de handlande likaledes förut till en del dragit försorg.
Till alla arrende-kontrakter och alhandlingar, utan viss summa, skall, efter ofvanstående grund, stämpel anskaffas till det belopp, hvartill deri betingade persedlar eller förmåner kunna skattas, enligt sednast fastställda markegångspris; och skulle samma kontrakt innehålla bestämmelser, rörande persedlar eller lörmåner, hvilka icke finnas i markegångstaxa!! uppförda eliel blifvit i kontraktet visst värde i penningar åsalla, ökas stämpeln i afseende derå med 40 öre. För kontrakler, som ä landet upprättas mellan jordegare och torpare eller andra personer om jord, dervid städja erlägges, beräknas stämpeln sålunda, alt 5 procent af städjan jemte värdet af de ärliga prestationerna, der sådana äro förbehållna, sammanläggas och på den summa, sorn härigenom uppslår, beräknas stämpel till 30 öre för hvarje fulla 100 R:dr. Om, sedan ett kontrakt varit för domstol eller exsekufor uppvisadi, arrendesumman lörhöjes och kontraktet derefter för domstol eller exsekutor ånyo företes, skall detsamma förses med stämpel för skilnaden mellan den förra och den förhöjda summan efter ofvanstående grunder. Köpe-, Bytesoch Gåfvobref på fäst egendom ä landet och i städerna, bruk och manufakturverk, smiden och smidesrättigheter, Irälseränlor, fabriker eller andra inrättningar, med hvad mera, som under äganderätt föryttra» och vid domslolnrne uppbjudes, beläggas med stämpel till belopp af 00 öre för hvarje lulla 100 R:dr af värdet, beräknadt, för bytesoch gåfvobref, eller nästföregående årets taxeringsvärde samt för köpebref, efter köpe skiliinge är denna är bestämd endast i penningar, men elter sistberörda taxeringsvärde i den händelse alt uti köpebrefvet vissa förmåner eller tjenstbar heter äro för längre eller kortare tid säljaren eller hans länsinnehafvare förbehållna och den derjemte uti penningar bestämda köpeskilling icke öfversliger fastighetens taxeringsvärde; hvaremot, om den kontanta köpeskillingen öfversliger delta värde, densamma kommer alt tjena lill grund för beräkningen af stämpelns belopp. Bil), till B. St.
Om nemligen den större bränvinsbränningen ålades högre beskattning i förhållande till husbehofstillverkningen, än sorn fullt ersattes genom sparad produktionskostnad, skulle ofelbart hvarje jordbrukare förslå och de flesta också begagna den fördel, som skattskillnaden erbjöde åt husbehofsbrännaren, och varan, bränvin, med förlust af tid, ved och materialier, lika ymnigt flöda från ioo,ooo-tals små husbehofspannor, som den förut gjort eller annars skulle göra ur de större; men den påräknade större statsinkomsten komme att uteblifva. Att åter tillintetgöra detta husbehofsbränningens inflytande på salubränningen genom en hög beskattning äfven å den förra, syntes innebära en motsägelse mot begreppet om husbehofsbränning, och mötte dessutom den betänkligheten, att derigenom idkarne af af detta slags bränvinsbränning, hvilken nu sällan drifves med synnerlig omsorg, skulle finna uträkning att genom den lilla pannans oafbrulna gång åstadkomma en betydlig tillverkning utöfver husbebofvet, På dessa skäl hade kommitteen icke tilltrott sig att i underdånighet tillstyrka högre beskattning för den bränvinsbränning, hvilken utöfvas såsom binäring vid jordbruket eller såsom fabriksnäring, än att alla tre slagen måtte kunna KongllitafUs AVM. Proposition, N:o 26. 13 beslå viii sidan nf hvarandra, ulan någonderas undertryckande.
Utflyttnings-hjelp efter laga skiften . 3,000 3,000 Undervisnings-anstalter för Jordbruket och Landtmanna-näringarnc . 10,000 10,000 Häst-afvelns förbättrande . — 15,014 8 — 15,014 8 — Undervisnings-anstalter för Slöjdcrne 14,200 1,000 15,200 — Förhöjning på det hela, genom anslagens sättande till jemna belopp 285 40 — 285 40 — Sgr 1 1 -1 1 -1 —129,2141 8| — 14,285140 - 43,5001 — 10:f7e Hufvud-Titeln. j Lappmarks Ecclesiastik-Verk —. 800 — Universiteterne 2,000 9,000 11,000 1,600 — Elementar-Läroverken 2,388 14 — 2,388 14 Gymnastiska Central-Institutet 2,400 2,400 Mechaniska Skolan 300 - Sgr • -1 -1 I -1 — 2,0001 — -i 13,788 j 14 —- 15,788| 141 -i 2,700 -1 — Allmänna Indragnings-Staten 1 -1 644 28 — 17,075 20 — 17,720 — -i 15,440 — Tillkommer, enligt Betänkandet N:o 64, höjning förslagsvärdet af å Hufvud-Titlarne i allmänhetupptagne indelte räntor 379,705: indelt spannmål 95,345: oindelt dito 31,234: 506,284 506,284 Summa [ 547,2841—| — 1105,000J —} — 160,5281361—1307,42119 | 5 Afgår Återstår Netto förhöjning
Jag har redan gjort en dylik anmärkn. vid början af motionstiden, och har nu af en händelse funnit samma anmärka, i det upplästa anförandet, med hvilket jag i den delen får förena mig. Frih. Nauckhoff uppläste derefter följande: Alt de anmärknJr, iag nu gå att afgifva emot förevar, betänk., till största delen redan från motionstiden befinna sig hos Utsk., kommer deraf, att delta betänk., N:o 12, hufvudsakligen är en afskrift af i855 ars hevilla.stadga; det är således utan mitt förvållande, om hvad jag anmärkt emot originalet inpassar på copian. Om Utsk. tilltrott sig alldeles åsidosätta detta original, och företagit sig att, i dess ställe, på egen hand utarbeta en helt ny hevilla.stadga, ha - 374 Den ag Maj. de Utsk. dermed ulan tvifvel gjort det allmänna en stor tjenst. Ett sådant arbete bade varit lätt att åstadkomma genom deri erfarenhet, förmåga och tid, som Utsk. disponerat. Utsk. har icke velat tillegna sig en slik för tjenst, utan åtnöjt sig med den mindre, att ralla och städa inom den gamla carcassen så mycket som icke var väggfast. § i. Tariffen för beskattning af löner. Hvarföre befrias deri alldeles från be v i 11 n., som i lön har 9.00 r:dr och derunder, da den, som har 200 r:dr och 1 skilling, sådan påföres? Är den princip riktig, som pålägger lön af (ioo r:dr med 7 rtdr i bevilln., — men lön af 600 r:dr och 1 runstycke, med 10 r:dr? En hvar bör skatta i förhållande till sin inkomst — så bjuder rättvisan. Den åsigt Utsk. uttryckt, är till förmån för mängden, som har 200 r:dr och derunder i löne-inkomst, men på bekostnad af dem som hafva mer.
Deremot torde, efter mitt förmenande, säkerhet mot ett så beskaffadt missbruk ligga i den omständigheten, att en klagoskrift, om den skall medföra något afseende, mäste vara åtföl jd af handlingar, som styrka den klagandes talan; ly om en person, vid ingifvande af en besvärsskrift, dervid bifogade nödige handlingar, sä matie denna omständighet nära nog bevisa, att klaganden undertecknat nämnde skrift, emedan 0111 än det är liitt alt skrifva en annans namn, torde del ej vara lika hill alt åtkomma handlingarne. Jag kan verkligen ieke finna hvad nytta någon kan hafva alt oombedd pä andras vägnar sig besvära och å högre ort föra deras talan, oell alt således det föreslagna lagstadgandet, som enligt hvad upplyst blifvit strider emot den tydning, som pä sednare tider tillämpats af Högsta Domstolen, icke kan medföra någon nylla, utan blott föranleda dertill alt parter onödigtvis förlora sin talan. Jag skulle vidare tro, alt dä nyssnämnde auctorilet, hos hvilken man måste förutsätta summan af vishet i lagskipningsväg, funnit, alt en besvärsskrift hör vara gällande, fastän icke fullmakt till dess ingifvande linnes densamma bifogad, så förefinnes för närvar, ingen anledn. lill antagande af det stadgande, att för ingifvande af besvärsskrift, som är af 340 Den 16 November e. m. klaganden egenhändigt, nnderskrifven, ovillkorligen fullmakt, till ingifvande bör bifogas. Hr Cederschjöld: Då jag icke vill påstå, att LagUlsk:s förslag är sä väl redigerad! sorn del borde vara, för ali kunna som lag antagas, och då jag ej eller anser lämpligt att begagna den rättighet, sorn genom den sednast af Konung och Ständer vidtagna grundlagsförändring blifvit medgifvcn, att då en lagfråga första gången förekommer, antaga eli förslag med på stället gjorda förändringar; sä förenar jag mig med Hr von Hohenhausen i begäran om återremiss. Frih. Cederström, Anders:
Här är ock sagdt, att det skulle blifva svårt och förbundet med stor Den 26 Mars e. m. i63 kostnad, att anskaffa de erforderlige Ångfartygen för bogseringen på Canalen. Jag tror tvärtom, att detta bekymmer på intet sätt kommer att besvära CanalBolaget; ty jag bär sjelf begynt organisationen af ett Bolag för tvenne sådane fartyg, och i förrgår såg jag ett bref från Norrköping till en af mine vänner, hvari man beder honom göra kostnadsförslag på ett Ångfartyg om 60 hästars kraft, att användas till boxering på Canalen. Med glädje har jag sett denna första strimma af den nya morgonrodnad, hvilken jag hoppas snart skall uppgå på var industriella horizont. Möjligheten af en transitohandel på Götha Canal, då den en gång blir färdig, har ock nu här blifvit ifrågasatt. Jag tror icke allenast att den blifver möjlig då; jag har gått längre; jag tror att den redan blifver möjlig i det tillstånd Canalen nu är, och har också uppgjort calcul Öfver möjligheten att, äfven med urlastning vid Wennberga och inlastning vid Söderköping', eller tvärtom, tillvägabringa denna transitohandel. Dessa calculer äro meddelade en af mine vänner, en utländsk Köpman, hvilken öfver i5 år idkat handel mellan England och Ryssland; och jag har haft den tillfredsställelsen, att han gillat min plan, samt icke betviflat utföringens möjlighet. Så snart jag hunnit få svar från Hull och andra ställen, dit jag skrifvit, för att erhålla n° i64 Den 26 Mars e. m. ytterligare upplysningar, skall jag ej underlåta att antingen på trycket allmängöra mina åsigter, eller ock härstädes inför Högloflige Ridderskapet och Adeln framlägga dem, så att en och hvar må kunna bedöma planens möjlighet. — Att England nu, och Sverige, ingalunda kunna förliknas i allt hvad som rörer industri och rörelse, det medgifver jag visserligen, men skillnaden mellan Sverige nu och England, då första Canalen anlades i detta land, eller år 1756, tror jag icke skall vara särdeles stor, utan att vi stå ungefärligen på samma punkt af upplysning, som England då.
Det ligger inom menskliga svaghetens område, alt man gerna önskar sina egna fördelar; men det tillhör Lagstiftaren, att se på det allmännas fördel; och det är på denna grund, som jag tager mig friheten utbedja mig Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på nödvändigheten att afslå Utlåtandet, emedan bifallet lill de Go,ooo R:dr, som nu begäras, blott skulle blifva ett bifall till de 168,000 R:dr, som i Utskottets Utlåtande äro lemnade oss i perspecliv. Jag anhåller således om afslag på Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff: Jag får bedja om ursägt, i fall jag kommer alt omnämna det förut, som bort komma efteråt, men jag ämnar följa samma ordning, som de värda anmärkarne. Man har sagt, att den grundsats Committeen yttrat, angående det Allmännas vård om undervisningen, äfven hade bordt omfatta Folk-Skolorne. Den, som genomläa5 H. j5 Den 2i Maji e. m. ser Committeens Betänkande från början, skall finna alt FolkSkolorne äfven stå under en allmän uppsigt, nemligen Presterskapets. Allmänna bidrag har Committén äfven ansett böra deråt lemnäs, när menigheterne voro oförmögne, att sjelfva anskaffa undervisning åt sina barn; samt slutligen att Staten borde underhålla en Normalskola för bildandet af Lärare åt FolkSkolorne, så vida desse ej kunna bildas inom vederbörande menigheters Skolor, eller, med ett ord, enskild försorg. Man har sagt, hvartill skola dessa anslag tjena, då man ej vet gränsen för ytterligare anspråk. Detsamma gäller om alla anslag, gränsen kan ej förutses; ty så länge Samhället stiger i odling och välstånd, fordras nya bidrag, och kunna i samma mån äfven utgöras. Man har sagt, att Committe'en velat göra den grundsats i allmänhet gällande, att undervisningen skulle vara kostnadsfri för de högre folkclasserna, och att denna grundsats skulle leda derhän , att Staten blefve oförmögen att bekosta hvad som nödtorftigast erfordrades för de lägre. Jag får då uppisa, att Staten bestrider ej hela undervisningskostnaden för någon folkklass.
Vinner lVej; anses 8.8t:r bakva beslutat att nu, i ett kör allt, bevilja 3o,ooo 8:dr tilt 8ööertelje LsnalLolag, under vilkor', att denna summa skall aksättas säsom fond kör Oanalens underbäll oeb förblifva i 8iksgäldsLontoiret innestaende mot ränta ak fem för bundi ade ärligen, intill dess bebokvet ak dess användande uppstär, samt bolaget derjemte sig förbinda» att kanalen allt framgent underbälla, oeb okärskingradt bibebälla de för Lanal-karten nödig» inventarier, Oen 8 äl»r, i83o. botiinkanden, öbo §8. 538 k^:o Z8. V^id granskning ak 8. 8t:rs fattade beslut, i afseende pa dels den »a kallade Lreditiv-konden, dels ock f. d. Allmänna iVlagarinsInrättningen, bar bos Otskotten förekommit: r r^seenike /)-! eken sä f7redrtiV-^/oade»r^ ej mindre att enligt samtelige 8iks8tändens bifall till Ade functen ak 8tatsocb Lanco-bltskottens betänkande öl:o 14, denna konds skuld till banken ak i IVlillion 8:dr kör är 1826 l^ktadt kreditiv, bör till Lanken inbetalas kör att användas till Lilkverköp, än ock att ekler bvad det ak 8. 8t:r bikallne 8tatsbitskottets Utlåtande öl:o 208 angående Allmänna älagarinslnrättningens förvaltning samt fortgången ak detta Verks utredning pag.
Detta utgör anlednrn hvarföre en reservfond blifvit bildad och hvarföre de reserverade medlen icke kunnat så föröka pensionerna, som R. St:r haft anledn. förmoda. Om StatsUtsk. utredt denna fråga och förfrågat sig hos KrigsKolhm, torde utan tvifvel Utsk. hafva kommit till ett helt annat resultat och jag är öfvertygad derom, att, till följe af de känslor Utsk. i delta hänseende hyser, Utsk. skulle hafva lyckats anskaffa medel, genom hvilka det af motionären åsyftade mål hade vunnits. Ehuru jag icke yrkar någon återremiss, har jag dock icke kunnat underlåta, att, när frågan 1111 förevar, yttra dessa ord. Hr Hildi: Med anledn. af den värde siste talarens yttrande får jag äran nämna, att StatsUtsk. verkligen gått i författning om alla de uplysningars erhållande, som för frågans utredande voro behöfliga. Utsk. upgjorde en förslags-kalkyl öfver den ungefärliga summa, som genom bifall till motionen blef erforderlig, och jag vill minnas att den upgick lill 2 ä 300,000 R:dr, men Utsk. ansåg sig icke, till följe af den utredning, som i afseende på motionen, blifvit gjord, böra afgifva något yttrande ronde invalidhus-fonden, enär frågan härom icke utgjorde föremål för Utskrs handläggning. Uppå härefter framställd propos. biföll R. 0. Ad. StatsUtsk:s förevande Utlåt. Föredrogs StatsUtsk:s d. 15 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 172, i anledn. af väckta motioner ang:de förändrade grunder för pensionering af Justilise-Råd. 362 Den 19 Juli. Frill, af Ugglas, Curt Gust.: Ehuru med föga hopp om framgång — emedan jag ser att ingen af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk. reserverat sig emot Betänk. — anhåller jag dock att få göra några anmärkn:r emot Betänk.
Ständer yttra sin öfvertygelse, med vördsam hemställan, att ifragakomne afskrifnings åtgärd må godkännas» Stockholm den 26 Maji 1823. N:o 207- Ankom den /, Junii i8a3. Bilaga Litt. C c. Utlåtande, i anledning af Riksens Höglofl. Stånders Revisorers gjorde anmälan, om en, åi4 £§22» yppad betydlig proprie Ralance, lios Magazins-Forvaltaren J. Renner I Lidköping. Beträffande den vid Lidköpings Krono-Må-> gazin, hos Magazins-Förvaltaren Renner sist - Ståts-Utskottets Betänkanden. i ogg sistlidne år upptåckte proprie Balance på ej mindre ån omkring 3000 Tunnor Spannmål, och hvilken Balance Renner> vid hållen undersökning uti Lidköping d. 21 och 22 October sistförlidne år, ej gittat annorlunda förklara, ån att detsamma dels vid Renners tilltråde af Rensten redan skall hafva befunnits och dels sedermera tillkommit genom ingångne, men ej fullgjorde Spannmåls-Levereringar till Magazinet, har Stats-Utskottet fått erfara, det Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af d. 11 December 1822, anbefallt Justitiae-Cancellers-Åmbetet, att icke allenast med särskild uppmärksamhet följa detta Balance-mål, utan ock efter infordrade upplysningar om förhållandet, till Kongl. Maj:t i underdånighet inberätta, huruvida den tillsyn öfver Lidköpings Magazin, som varit med Författningarne öfverensstämmande och hvarigenom en så betydlig brist bordt kunna förekommas, af vederbörande blifvit iakttagen. Genom denna Nådiga föreskrift, år Riksens Högloll. Stånders Revisorers yttrade önskan , om undersöknings verkställande uppfylld, och lärer Justitiae-Cancellers-Åmbetet ej underlåta, att i Laga ordning hålla vaksam hand öfver allt, hvad som i för - 4 Sami. 3 B. ii oo Stats-Utskottets
När åter frågan gäller sjelfva domen — icke något dessförutan bevisligt straffbart förfarande — måste det blifva högst betänkligt att ställa den Domstol, hvars beslut ej kunna ändras, till ansvar för dessa beslut. Den domstol, inför hvilken detta skulle ske, borde nemligen vara qvalificerad att pröfva det afgjorda ämnet med högre insigt, än det blifvit af Högsta Domstolen pröfvadt. Men att erhålla en domstol verkligen så qvalificerad, vill svårligen synas verkställbar!, så vida de skickligaste domare måste förutsättas redan använda till ledamöter i Högsta Domstolen, och för öfrigt dennas praktiska öfning och sakkunskap ej kunde förväntas hos ett icke oafbrutet tjenstgörande embetsverk och der verksamheten tvertom vore endast tillfällig, sällan, helst aldrig påkommande. Missbrukade den (Riksrätten) icke alltför mycket sin makt; sä måste de fall blifva ännu mera sällsynta, då ansvar ådomdes, emedan bland origtiga domslut, meddelade i högsta instyuts, dock endast få kunna vara så origtiga, att de må anses utgångna från uppenbar vårdslöshet, oförstånd eller illvilja, och således straffbara. Anklagelserne, så framt de icke, utförda och gynnade med uppenbart ofog, komme att förrycka hela lagskipuingen, skulle således tjena endast att ådagalägga sin vanmakt tili befrämjande al en verkligen god lagskipning; de skulle i stället bidraga att nedstämma den lefvande rättsinnighetsanda. som R. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse för år 4849. 23 hos högsta domare-maktens innehafvare framför allt behöfver vidmakthållas. Det gagn, som en Riksrätt genom Högsta Domstolens lagförande för orätt dom kan åstadkomma, synes då vara mer än tvifvelaktigt; hvaremot med full visshet lärer kunna antagas, att den under vissa politiska förhållanden blir användbar till förföljelser, som kunna tillintetgöra ali sjelfständig lagskipning.