Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån som Hans Excelience Herr Grefve Runth innehar i RiksgäldsContoiret, ersättning för inqvartering, öfverklagade olägenhenter för Båtsmans* Rothållare, Hampplanteringen, Holländska och Bohusländska Allmogens Seglationsfrihet , åverkan å Skogsplanteringar i Skåne m. m., Concoursförfnttningarne, tillägg vid y Cap. 6 HandelsRalken, forum i mål som röra försumRidd. 0, Ad. Prat. 6.te Del. N-.o 11. 12. 82 Den 2 Augusti. mad väglagning och Kronoskjuts, Enskiften, ändring i Stängsel-förordningen elen 9 Februari 18lo, och om Riksdagsman Anders Larsjons fran Elfsborgs Län föreslagna ändring i samma förordning. Af elen 11 Juli: Om föreslaget nytt TudeReglemente. Af den 14 Juli: Om Remiss till StatsUtskottet af Kongl. Majlts Nådiga Proposition angående betalningen af de, i anledning utaf Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningens arf, uppkommande skulderom underdånig Tacksägelseadress till Kongl. Majit för Dess visa användande af inkomsterna af Ön St. Barthelemy, medel till Tryckning af Historiska Samlingar, och Tryckning af Friherre A. Cederstråms Bevillningsförslag j om bifall till Särskildta Utskottets Memorial i afseende på Kongl. Förordningen den 2 Aug. igooj om ny redaction af 37 §. Regeringsformen, tillägg vid 38 §. Riksdagsordningen , förändring i 4 §. Regeringsformen, rytt moment i 14 §. Riksdagsordningen, ny redaction af 38 §. Riksdagsordningen, tillägg i 29 §. Riksdagsordningen, tillägg i 28 §• Regeringsformen, förändring i 38 §■ Regeringsformen, förändring i 56 §.
Enär nu inga allmänna grunder blifvit stadgade för urskiljandet af Civillagens och den ekonomiska lagstiftningens föremål, och detta problem, hvilket Lagutskottet vid samma Riksdag, då våra nu gällande Grundlagar stiftades, förklarade vara bland de svåraste s således ännu är och måhända evinnerligen förblifver olöst, så torde, när serskilda frågor uppstå om rätt tillämpning af Regeringsformens 87 och 89 §§., sådana begrepp böra få gälla, som förut varit af de Lagstiftande Statsmakterna antagna. Yäl fram - 94 ställes uti Hr JustitieOmbudsmannens memorial såsom ”allmän regel” det påståendet, att ”vid afgörandet af frågan, till hvilkendera Lagstiftningen ”den Civila eller den Ekonomiska ett ärende hörer, uppmärksamheten må ”fästas mindre vid den behandling ärendet förut erhållit, än vid beskaf”fenheten af det ämne, hvaruti lag skall stiftas;” men ehuru häruppå skulle kunna svaras, att, då stadgandet om utrikes vexlar hufvudsakligen måste handla om kommerciella rättsförhållanden mellan Svenskar och Utlänningar, och således stå i visst beroende af främmande Staters vexelförfattningar och förändringar i desamma, dess uppgörande också naturligast lämpar sig för den lagstiftning, Kongl. Majit allena kan utöfva, må, under åberopande af hvad förut härom blifvit yttradt, nu endast anmärkas, att denna regels efterföljd skulle leda till ett högst äfventyrligt välde af det tillfälliga subjektiva godtycke, hvilket icke ansåge sig bundet af det äldre förstånd, som uttalat sig i en föregående lagstiftning. De Konungens Rådgifvare, hvilka blifvit anklagade för underlåtenhet att iakttaga ofvanberörde regel, må det väl ej förtänkas, att de icke velat göra sig skyldige till ansvar för den förmätna egensinnighet, som densamma förutsätter, samt att de icke heller kunnat anse den föreslagna Vexellagen, i dess utsträckning till Vexelrörelsen öfver hela handelsverlden, allenast eller ens ”hufvudsakligen” — såsom Hr Justitieombudsmannen förmenar — ”angå rättsförhållanden emellan Svenska medborgare." Med verkliga förhållandet är visserligen enligt Herr JustitieOmbudsmannens uppgift, att Kongl.
De skulle eljest tillika med herrarne komma först på eftermiddagen i dag, men jag hade mina skäl att få hit dem förut. — Ännu något mera, vi ha ett bref med oss från pappa; ungherrarne ha träffat honom i Borgå. Han kommer säkert hem i dag eller morgon.» Hennes mor, som ännu ej fått tillfälle säga ett ord, begärde nu se brefvet. «Den envisa Emma — ville nödvändigt ge det till mamma, hon är väl här straxt,» svarade dottern och fortfor: «Jean säger att han väntar hit några bekanta, som han bett komma till pappas namnsdag i thorsdag. Jag vill nödvändigt hafva den der plånboken färdig till dess; med den skall Wendla R. hjelpa mig; de andra kunna sy på min pelerinkrage, sjelf har jag nog att göra för att öfva in det musikstycke pappa skickade hem i förra veckan, och som jag hittills försummat. Ack mamma, hvad det vore bra, om «la bourgeoise» ville hjelpa mig med det välsignade landskapsstycket ändå. Det passade som en namnsdagsgåfva åt pappa, och för att den dagen få det uppsatt i salongen! och hvad det nu varit roligt, att ha de nya kattunsklädningarna — men derpå är icke att tänka.» «Derföre har mamma sörjt, min söta flicka!» och nu redogjorde mamma i sin tur för hvad som passerat. «Sömmerskan kom förträffligt till pass, men fröken Nordenskans — de som sett henne i kyrkan, säga hon är vacker,» invände fröken Jeannette, «är detta sannt?» «Det är hon äfven; hon är ett ämne till något nobelt, ehuru hon ännu är litet blyg och enfaldig, men det ger sig nog. Jag skall säga dig i förtroende, att jag önskar, att hon måtte finna det trefligt här, ty ett mera passande parti för Jean finnes icke.» «Åh mamma har ju för längesedan bestämt Thilda —stråle för honom,» invände Jeanette skrattande. «Det var väl så,» tillstod mamma litet förlägen, «men ser du, den tiden ansågo vi oss förmögna ännu.
Jag är ännu af samma tanka, men finnér deremot intet äfventyr, alt lika med Herr Hjerta tillstyrka högre belåningsvärde, hvarå jag vördsamt anhåller om proposition. Grefve von Rosen'. Jag torde böra hafva äran upplysa Ridderskapet och Adeln, att efter min öfvertygelse rätta orsaken, hvarföre sedan år i8a3 jernbeläningen i Götheborg icke varit så stor, som man borde hafva anledning förmoda, ej varit någon annan, än att entraverna varit olika der och i Stockholm. Nu är detta ändradt, och jag är öfvertygad, att förhållandet fram - Den 7,5 November i. m. deles blir annorlunda. Jag förenar mig med Herr Rosenblad i afseende å contrapropositionen, i fall votering kommer alt äga rum, och tror, att icke någon fara skall uppstå af skillnaden emellan 66f och j5 procent. Herr Lefrén: Så tänge BankoStyrelsen icke kan få den föreskrift att efter omständigheterna lemna lån, då de kunna ges, men deremot neka lån, då så finnes nödigt för Bankens säkerhet, anser jag försigtighet nödvändig vid dessa positiva stadganden; och skulle då heldre se, att man qvarblef vid 3 procents ränta, än att belåningen höjes till |:delar af värdet. Jag tillstyrker således bifall å Utskottets förslag. Herr Munck af Rosenschöld: I denna fråga är hufvudföremålet att kunna förekomma en för tidig och mindre förmon lig försäljning till utlänningen af jern, koppar m. nr. Till detta ändamåls vinnande anser jag isynnerhet af vigt, att|:delar af effecternas värde bestämmes såsom högsta lånebeloppet; och af mera vigt, än att räntan bibehålies vid 3 procent; hvarföre jag anhåller om proposition i likhet med hvad Herr Hjerta föreslagit. Herr Ribbing: Såsom icke vederlagd i afseende å den framställning jag nyss gjorde, har jag obetydligt alt tillägga.
Banko, eller II,142 R:dr 50 öre R:mt, måtte ökas till 18,700 R:dr sistnämnde mynt, eller med 7,557 R:dr 50 öre R:mt; och som Rikets Ständer, vid granskning af den uppgjorda staten, funnit de äskade lönetillökningarne behöfliga och hilliga, har den härtill erforderliga summa, 7,557 R:dr 50 öre R:mt blifvit anvisad, att utgå på sätt i tabellen N:o 4 är upptaget. 7:o Af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer är anmärkt, att anslaget för Myntoch Kontrollverket, som, enligt Riks-Staten, innefattar, under serskilda tit lar, ”löningar", ”myntets drift och underhåll” samt "omkostnader för kontrollverket”, af hvilka det sistnämnda är förslags-anslag, icke eger för dessa olika klasser särskilda konli i Riks-hufvudboken, elt förhållande, som lärer härrört deraf, att de olika anslagsklassernes belopp i Riks-Staten inom linien upptagits och endast totalsumman blifvit i kolumn utförd. Revisorerne hafva fördenskull föreslagit, alt nämnda förslags-anslag må uti den Riks-stat, som vid innevarande Riksdag uppgöres, frånskiljas de andra anslagstillarne och särskildt i kolumn utföras, så att det i räkenskaperna erhåller sitt särskilda konto; och då detta förslag leder till en lättare öfversigt al lörslags-anslagens ställning, har detsamma blifvit af Rikets Ständer bifallet. 8:o I afseende å Kamm ar-K li flen har E. K. M:t, i enlighet med upprälladt förslag lill aflönings-stat för de vid bemälda Embetsverk anställde embetsoch tjenstemän samt vaktbetjent, äskat en förhöjning i hittillsvarande anslags-summa, 81,426 R:dr, med 42,224 R:dr R:mt.
Har Thronföljaren uppnått Aderton år, förvalte han Riks-Styrelsen; men i annat fall före Stats-Rådets samtelige Ledamöter, under sådan Konungens frånvaro, Regeringen i Hans namn, med all den rätt, denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej i någon af dessa händelser Regeringen Adeligt Stånd och värdighet förläna, eller till Grefligt eller Frikerrligt Stånd upphöja, eller Riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga Sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regeringen dertill förordnar. 40 §. Blifver Konungen så sjuk, att han Regerings - 500 Riksdagen 1812. Ärenderne icke vårdar, förhålles med Rikets Styrelse på det sätt, som i föregående § bestämmes. 41 §. Konung vare myndig vid fyllda Aderton år. Dör Konung förr, än Thronföljaren denna ålder uppnått, föres Styrelsen under dess minderårighet af den Prins af det Regerande Konungahuset, som, enligt den gällande Successions-Ordniugen, Arfsrätt till Riket äga kan och minst till 21 års ålder hunnit, samt blifvit af Konungen dertill förordnad. Har Konungen andre Personer, som skola Svenske Män vara, till Förmyndare för den minderårige Konungen utsett, då före desse Rikets Styrelse, intill dess Riksens Ständer vid nästa Riksdag derom förordnat. Dör Konung utan att hafva något förordnande meddelat, föres Styrelsen af Stats-Rådets samtelige Ledamöter, intill dess Riksens Ständer vid deras nästa sammankomst Förmyndare för den minderårige Konungen utsett. I alla dessa fall styre den minderårige Konungens Förmyndare eller Stats-Rådet med Konungslig magt och myndighet i Konungens namn, och galle denna Regerings-Form till ovilkorlig efterlefnad. Är Konung eller Thronföljare vid de i denna och föregående §§ uppräknade händelser Femton år gammal, äge Han att uti Stats-Rådet, Högste Domstolen, Hof-Rätter och Collegier inträda, dock utan att i några beslut deltaga. 42 §.
Till ytterligare upplysning af denna fråga4 hade korpschefen ansett sig likaledes böra öfverlemna fortifikationsbefälhafvarens algifna svar och upplysningar rörande åtskilliga frågor, framställda af Rikets Ständers Revisorer vid deras besök på Carlsborgs fästning förlidet år. ■— Ehuru, efter dessa meddelanden, Kongl. Maj:t torde täckas bestämma det belopp, som hos Rikets Ständer bör för nästa statsregleringsperiod äskas till fortsättning af Carlsborgs fästningsbyggnad, med fästadt afseende på öfriga förhållanden, har Chefen för Ingeniörkorpsen likväl ansett sig böra i underdånighet föreslå, att den blifvande summan icke måtte komma att understiga 200,000 rdr årligen, eller 600,000 rdr för tre år, så framt Kongl. Majit icke skulle anse äfven denna summa vara alltför ringa. Förrådsoch husbyggnader — På grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 27 Juli iörlidet år, innehållande befallning om uppgörande af förslag till nya bombfria förrådsbyggnader å Carlsborgs fästning, har Chefen för Ingeniörkorpsen, sedan nödiga upplysningar från Krigs-Kollegium erhållits om mängden och beskaffenheten af de persedlar och effekter, för hvilka utrymme borde å fästningen beredas, till Kongl. Majit öfverlemnat så väl ritningar som kostnadsförslag öfver dessa byggnader, med tillhörande promemorier. för att komma under Nådig pröfning, nemligen: a) För artilleriet; Förslag till bombfria byggnader till förvaring af gevär och öfrig materiel, till verkstäder, logementer och boningsrum för personalen, grundade på de från KrigsKollegii artilleriafdelning erhållna uppgifter. Detta förslag, enligt en åberopad plan, slutade sig på en kostnadssumma af 863,667 rdr 49 öre, dock beräknadt på att arbetstiden icke utsträckes öfver 6 år.
Råg är 2 Ridr 53 öre samt således det af fabriksbolaget såsom årlig afgäld för denna jordryrnd erbjudna belopp, 25 Ridr, ungefär svarar emot 10 kubikfot af nämnde slags spannmål, i nåder föreslagit Rikets Ständer att den omförmälda jordrymden måtte från bostället afsöndras och till det ifrågavarande bolaget under full eganderätt npplåtas, emot en årlig afgäld af bolaget till boställsinnehafvaren af Tio kubikfot Råg, att lösas efter Calmar läns medelmarkegångspris, samt med rättighet för bolaget att genom fyllning i sjön utmed stranden anlägga väg till fabrikens byggnadsplan från Stals-Utskottets Utlåtande M 20. il allmänna landsvägen, sorn leder från Westerviks stad till det s. k. Norrlandet, äfvensom att taga dertill erforderlig fyllning uti en å boställets mark ofvanför nämnde väg belägen grusbacke. Stats-Utskottet, till hvilket förevarande nådiga Proposition blifvit remitterad, har tagit detta ärende i Öfvervägande, och får, med hänsigt till hvad sålunda före kommit, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i ofvanberörda hän seende behagat föreslå. Stockholm den 18 December 1862. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOD. BECKMAN, 1862. Stats-Utskottels Utlåtande JVs 21. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Dec. 1862, kl. 1 o. m.
Vår armée bestod af tredje och fjerde brigaderne, tvenne bataljoner Åbo Läns, samt en bataljon Österbottens regemente, och utgjorde tillsamman något öfver 3000 man, af hvilka ungefär en tredjedel ej var med i elden. Fiendens förlust blef 2 officerare och nära 100 man dödskjutne, samt en officer och 120 man fångne, hvaribland 50 sårade. Vår förlust utgjorde 15 à 16 officerare samt omkring 200 man döde och sårade. Ibland desse siste befanns Savolaks brigadens chef, grefve Cronstedt. Som han nu, till brigadens stora afsaknad, upphörde att vara dess anförare, fordrar rättvisan att nämna några ord om denna af hela brigaden allmänt älskade befälhafvare. Grefve Cronstedt var den förträffligaste chef man kan önska sig; alltid vänlig och faderlig, äfven emot den ringaste; vaksam och driftig, utan att för mycket uttrötta soldaten. Med sällsynt köld och rådighet förde han sin brigad i de hetaste strider; sjelf skydde han aldrig faran, stod alltid främst för att genast kunna vidtaga nödiga anordningar, och det knot, som i början yttrade sig emot, honom, förbyttes, sedan brigaden lärde rätt känna honom och han lärde känna brigaden, i den största högaktning och tillgifvenhet. De misstag man i början ansåg honom hafva begått, glömdes snart, då man insåg hans många och stora egenskaper såsom anförare, samt när hvar och en blef öfvertygad, att de härrörde, icke från grefve Cronstedt sjelf, utan från hans unga, kittsliga och oerfarna adjutant, löjtnant Brusin. Grefve Cronstedts enda fel var, att han lemnade Brusin, en visserligen tapper och driftig officer, för mycket förtroende och för stort inflytande. Endast den stränga sanning jag uti denna framställning föresatt mig, såsom mitt högsta mål, har tvungit mig att icke förtiga de mindre goda anordningar, hvilka i början af kriget röjde sig. Grefve Cronstedts i detta fälttåg ådagalagde förtjenster, äro i alla fall större, än att de kunna fördunklas af några smärre inträffade misstag.
Jag bar visserligen ingen rättighet att betvifla den af Hr Mannerskantz meddelade upgiften, att hans mening ej varit, att genom detta stadgande bilda någon permanent lånerörelseanstalt; men jag kan ej underlåta att yttra, att de öfriga komitéens ledamöter, åtminstone pluraliteten, icke måst upfattat meningen på samma sätt som Hr Mannerskantz, emedan det i så fall skulle vara en uppenbar motsägelse att kunna föreslå en g, sådan sorn den 17:de, om man ej ansåg att hypoteksbanken skulle komma att utöfva en vidsträcktare och permanent bank-lånerörelse. 17:de §:n säger nemi.: »Af den vinst, som från hypothekshankens rörelse kan upkomma, skall hildas en reserv-fond, och ingen utdelning af denna vinst får ega rum förr, än reserv-fonden upgått till ett belopp, stort 500,000 rdr rmt etc. etc.» Häraf synes det för mig klart, att man tänkt sig, i sammanhang med den egentliga hypotheks-inrättningen, en ganska vidsträckt bank-lånerörelse, emedan, om man endast afsåg denna banks verksamhet i egenskap af hypotheks-inrättning, ingen annan vinst kan upkomma än den, hvarmed den Vg %, hvarje delegare betalade till administrationskostnaden, öfversteg hypothekshankens utgifter för detta ändamål; och att ett dylikt öfverskott aldrig kan komma att föranleda sä stora förhoppningar om samlandet af en så betydlig reserv-fond som ]7:de §:n förutsätter, kan hvar och en förutse. Det är sål. af den i 10:de och 16:de §§:ne tillåtna uppoch utlåningen, som dén stora vinsten påräknas, och otvifvelaktigt ligger i dessa S§ ett frö till en alldeles obegränsad privatbanksrörelse, hvaraf betydlig vinst visserligen kan Upkomma, men som, af de skäl jag redan förut anfört, äfven kan förorsaka de mest sambällsvådliga följder, så länge en sådan bankrörelse är ouplösligt förenad med den egentliga hypotheks-inrättningen, och grundad på de fastighetshypothek, hvilka äro insatte i den sednare. Jag kan således icke annat än fortfarande yrka afslag å §:n.
Generalguvernören skall ha tillsyn över befintlig skog och befrämja skogsplantering. Är dessa till skog lämpliga marker utan sammanhang och endast i mindre stycken, skall den farmer som har dem inom sina gränser plantera skog. Lantmätaren skall i ägobeskrivningen redligen beskriva ägorna med alla skiljaktigheter samt innehåll och taxeringsvärden utmärka. Sedan kartläggningen är gjord skall lantmätaren ofördröjligen författa projekt till deras indelning i farmer om 50, 60 och högst 120 morgenland vardera. Huvudgården får äga mer mark. Till marken tas allt som kan genom s k växelbruk odlas, utom helt obrukbar mark och skog. Plats för bebyggelse skall finnas. Helst skall farmen vara kvadratisk och belägen så att hävd och stängsel inte blir försvårade. Vägar inte bredare än 6 alnar skall röjas till stad, kyrka, kvarn, vattenhämtningsställe och skogsfärd. Gravar eller diken bör anläggas från kärr och vattensjuka ställen. Farmen skall läggas i enskifte, så att hela ägorymden i ett sammanhang innefattas. På stora gods skall 1 / 10 delas i små enheter där arbetare kan arrendera. Detta leder till folkökning och de kan åtaga sig legoarbete, då de inte året runt kan sysselsätta sig på det egna jordbruket. När projektet till enskifte och farmernas indelning är utmärkta med blyerts på kartan, lämnar lantmätaren den till generalguvernören som förbättrar och fastställer. Sedan drar lantmätaren upp den fastställda indelningen med färg på kartan och fullkomnar ägobeskrivningarna. Ägolotterna skall utmärkas med skiljestenar eller pålar. Även inkomsten av ägodelen skall beräknas. Högkvarteret i Greiffswald den 8 september 1806. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse hur Kongl Maj: ts egendomar i Pommern och Rügen inrättade farmer skola med nödvändiga byggnader förses och under förpaktning upplåtas. Högkvarteret i Greiffswald den 10 september 1806. Då de nya farmer i Pommern och Rügen, som upprättats skall förses med byggnader och åbor ta dem i besittning har Vi förordnat följande: Arrendatorns skyldighet skall vara, att på plats lantmätaren utvisat uppföra sådana nödiga hus som Vi fastställt ritning till.
— Berätta mig, huru det förhöll sig med barnets sjukdom, jag ber er, Mary ... det förefaller mig besynnerligt med dessa förändringar. — Åh nej, det var icke besynnerligt, när man vet, hvaraf det kom, det var helt naturligt, fast det var sorgligt. — Nå väl, hvari bestod då denna sjukdom? — Ser ni, det var första sommaren, som herrskapet vistades här vid Aukwoodhouse. Lord Percy hade gift sig i Italien med lady Clara, som var en mycket rik arftagerska af samma familj som hans farmor, och som den gamla ladyn redan för längesedan hade bestämt åt honom. Hon var, som sagdt är, så vacker och så mild och glad, att lord Percy bara behöfde se henne för att älska henne, och det unga paret stannade qvar utomlands nära tvenne år, tills gamla ladyn här hemma dog, ty jag tror, att den unga frun icke gerna ville vistas tillsammans med sin mans farmor, som hade rykte om sig att vara väl sträng och svår; allt nog de kommo icke hem förr än ett helt år eller mera efter hennes död, och deras lilla gosse var då fem månader gammal och det allra vackraste barn, med stora blå ögon, alldeles som faderns, och så lik honom. — Men Mary, lord Astley har ju svarta ögon och svart hår och liknar icke alls sin far, har man sagt mig. — Ja, se det var ju besynnerligt, det växte alldeles kort, och så småningom blef han alldeles olik mot hvad han var i sin spädaste ålder. — Men det är ju alldeles obegripligt! — Föll man aldrig på den tanken, att barnet kunde vara bortbytt? — Bortbytt! — utropade gumman häpen. — Nej, aldrig i verlden, hvem skulle kunna tänka något sådant. Och hvartill skulle det väl tjena? Hvem skulle kunna göra något sådant? — Hans amma i första rummet, som troligen hade ett eget barn. — Nej, hennes eget barn var dödt, hon var italienska och tycktes vara en from och gudfruktig qvinna. Huru kunde ni komma att utsäga en sådan förmodan? — sade gumman missnöjd och helt och hållet förvirrad. — Åh det föll mig bara in, eftersom lord Astley verkligen liknar en italienare, men bry er icke om mina ord, Mary, utan fortsätt er berättelse Lord
Slutligen och till dem , som vilja göra det troligt, att jag, genom den. utveckling och utsträckning af Privat-Banks-systemet, sorn jag i min utgifne Broch»r förordat, uppväckt en större farhåga och loljagtligen en större obenägenhet hos lagstiftningen deremot, än sorn eljest varit att förmoda — ber jag att fä lemna det svar: att det aldrig varit och aldrig kan bli min politik, att med tiilbakahållande af en del af åsigt er och det verkliga ändamålet, inleda lagstiftningen så småningom i förhållanden, dem man efteråt, då man insåg hela deras vidd, kunde ångra; afl jag derföre, såsom systemets primitiva förfäktare i detta land, ansett mig skyldig utveckla detsamma fullständigt, sådant jag tänkt mig detsamma, och att min Öfvertygelse ännu är, att i den nion irra o icke undanrycker från detta system stödet af de grundsatser, dem jag sökt bevisa vara. nödvändiga att vidhålla och icke tillåter dess undergräfvande genom sådane tillsatser, hvilka aldrig utgjort delar af mitt, så är ingen anledning att nu, mera än för 10 år sedan, då systemets nytta allmänt erkändes, förmoda, att det för framtiden skall medföra stora vådor.” é STOCKHOLM, ho» A. G, milsten, 1811, 'Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N.-o 6. Ank. till Exp. TJtsk. d. 8 Febr. 18^1, kl. 12 mield. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 4, öfver väckta frågor, dels om uppiiäf vande af nu gällande stadgande, att 3:dje uppbudet icke må meddelas å i Bankett pantsatt fastighet, förrän lånet blifvit slutbetaldt eller omsatt, dels ock om åläggande för Banken att till vederbörande Domare årligen aflemna förteckningar på intecknade fordringar. Emot delta Betänkande, sorn blifvit af Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, af Ilöglofl.