Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förmodar, att Talaren i detta hänseende icke riktigt uppfattat mina ord, ty jag har från början förklarat min öfvertygelse, att §:n kunde tillämpas på sätt jag sedermera gjort; men då jag fann, att andra aktningsvärda personer tillämpade den på annat sätt, hyste jag icke den förmätenhet, att jag icke gerna erkände, det saken kunde ses på tvenne sätt. Den tanken jag yttrade, att med ordet sammankomst äfven måste förstås sammanvaro bör för öfrigt ej gifva Herr von Troil, som hyser en motsatt öfvertygelse, anledning att tro sig obehörig att deltaga i denna Lagstiftande församlings öfverläggningar. Jag tror tvärtom, att den skicklighet Herr von Troil visar hvarje gång han yttrar sig, och den ädla öppenhet, hvarmed han uttalar sina åsigter, äro egenskaper, som göra honom mycket behörig att deltaga i hvilken Lagstiftande Den i-f* Febrna rii f. m. församling som hälst; men meningarne och öfvertygelserne kanna vara skiljaktiga, och höra öfverlemnas åt den fria pröfningen. Jag har ej kunnat fatta hvad Herr von Troil yttrat om den afvikelse från Grundlagens föreskrift, som vid kallelsen till 1823 års Riksdag skulle hafva ägt rum, och jag kan således icke yttra mig deröfver. Slutligen får jag, i afseende på de serskildta propositioner, som blifvit föreslagne, anhålla, att i händelse Grefve Frölichs förslag om tidens utsättande för nästa Riksdagskallelse till den 5 November 1833, hlifver Ja-proposition, mitt förslag, att Ridderskapet och Adeln låter bero vid de tre öfrige Ståndens beslut, må blifva Contrapropositionen. Friherre Cederström ^ Jacob: Dådet alldeles icke lönar mödan att ingå i ytterligare discussion till utveckling af ett ämne, som redan i 2:ne Plena sysselsatt Ridderskapet och Aden, inskränker jag mig till begäran om den proposition, som Grefve af Wetterstedt föreslagit, samt yrkar votering deröfver, i händelse propositionen icke derförutan bifalles. Herr Hjerta:
Den uppsägbara Riksgälden. §. 8. Denna Gäld skall organiseras på följande sätt: a) Den uppsägbara Riksgäldens belopp skall bero af RiksgäldsContoirets tillfälliga lånebehof i och för sådane ändamål, som Den 12 December f. m. Rikets Ständer finna sig å densamma böra anvisa. b') För detta belopp äge RiksgäldsContoiret, att efter behof utfärda Obligationer till innehafvare!!, ställde på i månads uppsägning och å bestämd valeur af boo R:dr. c) Dessa Obligationer skola utfästa en årlig ränta till uppsägningsdagen af 3 procent, som af RiksgäldsContoiret årligen utbetalas, medelst anvisning på Rikets Ständers Bank; hvarföre formulairer till anvisningar å i5 R:dr böra inrättas. Räntebetalningen antecknas å Obligationen. cT) Skulle Räntan icke under loppet af påföljande år utfordras, äge intet fordringsanspråk derå rum. e) Skulle ränteanvisning icke inom 3 dagar i Banken presenteras, vare samma Lag. §• 9* Uppsäges 3procents-Obligationen af innehafvaren, skall den i RiksgäldsContoiret utbytas emot en anvisning på Banken, att på behöriga betalningsdagen betalas. Den till uppsägningsdagen upplupna räntan skall deri inräknas. Om sådan anvisning icke inom den 3r December samma år i Banken uppvisas, vare den icke vidare gällande. iaS Den ra December f. m. §• JO Skulle Rikets Ständer finna för godt att uppsäga 4i procentslånet, eller uppsäges 3procents-Obligationer af RiksgäldsContoiret, skall sådant i Allmänna Tidningarne 3:ne gånger kungöras, och upphör ränteberäkningen för de förra vid årets slut, då de infrias, och för de sednare I månad efter 3:dje Annoncens dato. §. ii. Skulle någon slags RiksgäldsContoirets (obligation eller anvisning genom vådlig händelse förkomma, kan den förnyas på samma sätt, som för Bankens TransportSedlar är anbefaldt. 3:dje Afdelningen. Om Riksgäldens förvaltande, §• 12. Den ouppsägbara
Att deraf skall följa, att han fäller den han borde befria, eller befriar den han borde fälla, är lika naturligt. Att domstolarna derigenom förlora deras anseende, deras förtroende hos folket, vore en gifven följd; och, hvad ännu värre vore, domstolarna skulle, allt som de råkade fälla eller befria skrifter af olika politisk tendens, erhålla en anstrykning af partianda och politisk färg, i högsta grad skadlig för deras anseende och karakter af lagens oböjliga tolkar. Men om domstols-jurisdietionen i tryckfrihetsmål, af här uppgifna skäl, är skadlig för yttranderättens helgd, lemriar den, å den andra, icke någon tillräcklig borgen mot dess missbruk, hvilka i tryckfrihetens eget interesse på allt vis böra afböjas. Huru lätt kari ej en författare, medelst •ironiens, satirens eller öfverdriftens af berömmet skarpa vapen, undgå allt ansvar inför en domstol, som endast kan följa uttryckets obemantlade mening, då jury äger rättighet ingå i den verkliga. Men denna rättighet att frångå den obemantlade och tyda den verkliga meningen kan vid lemnäs åt en af medborgare sammansatt nämnd, men alldeles icke åt en domstol, som, ehuru aktningsvärd, befinner sig i helt andra förhållanden: att vara tillsatt af Styrelsen och i fortfarande tjensteförhållanden till denna. En ännu större svårighet att öfverlemna tryckfrihetsmålen till behandlingen af en domstol är dock följande: Tryckfrihetens farligaste missbruk äro icke de, som begås emot Styrelsen, ty de finna sitt correctiv inom tryckfrihetens eget sköte, der anfall och försvar stå lika fria, utan de, som begås mot det enskilda lifvets förhållanden och blottställa detta för en publicitet, under hvars domsrätt det icke hörer. Här består missbruket icke allenast i spri - Den 18 December f. m. dandet af osanning, det bestar äfven i spridandet af sanning; båda göra scandal, hvilken, om äfven vederlagd, ofia icke kan utplånas ur allmänhetens sinne. Men, mina Hrr, huru kan sanning straffas af domaren, som vid alla andra tillfällen måste leta efter sanning.
Herr af Billbergh, J. P.: ”Att be-» slämma en lika Bevillnings-grund för fastigheterna i Städerna, som för Fastigheterna på Landet, anser jag medföra Både allmän och enskild obillighet. Allmän obillighet i det afseendet, att Jorden har en grundskatt, som icke åtföljer husen i Städerna, och att^ all Jord är productgifvande, hvilket icke ovilkorligen gäller för hus i Städerna, eller endast då tillfälle gifves att få Hyresman; enskild obillighet, då den, som har betydlig hyra af sitt hus, icke betalar mer, än den, som har ingen eller eu obetydlig hyra att uppbära.” 78 Bil. till Bevilhiings-Ulskottds Uti. ”För att vinna rättelse i dessa delar, har jag yrkat den beskattningsgrund för Hus i Städerna, att Fastighets-afgiften skulle bestämmas till hälften emot hvad
Bibliotheket för en lill Canzli-posten Flink utgifven sportel-ersältning; N:o 127, i anledning af väckt motion om arfvode lill Magistratspersoner vid inventering af Landtränteri-medel; N:o 128, i anledning af väckt motion om ersättning till städerna för fångkostnader, m. m.; N:o 129, i anledning af Herr KlingstedtSj G. F.j mo'ion om godt - Pral.-Utdrag, den 11 Januari 1845. 529 görelse Lili Landskamererare», Kammar-Rätts-Rådet Ferlin, för af honom utbetald anmärknings-procent; N:o 131, i anledning af väckta motioner 0111 inköp af boställen åt Länsmännen i Lane härads Östra district och i Säfvedahls härads Westra district inom Götheborgs och Bohus Län; N:o 132, i anledning af en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion om ersättning till 3:ne församlingar inom Linköpings Stift, för utgifven så kallad skolmästare-skäppa till Rector och Collega Scholae i Westervik. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-Utskottets betänkande, N Län befriande från rotering, blef samma utlåtande återremitteradt. S. D. Åter föredrogos följande Stats-Utskottets utlåtanden, nemligen: N:o 104, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående åtskilliga i Götheborgs och Bohus Läns skärgård belägna holmars upplåtande till fritt och allmänt begagnande: Bifölls; N:o 105, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Härads; krifvaren J. Thysenii underdåniga ansökning om befrielse från gäldande af ådömde anmärkningsmedel: Bifölls; N:o 106, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Härads-skrifvaren J.
För min del anser jag det vara alldeles omöjligt för StatsUtsk:t att kunna lemna fullständigare uplysningar, än dem som genom de officiela handlingarne erhållits, Jag kan Peil 25 Juli e. m. 335 naturligtvis icke annat än antaga, att dea promemoria, som varit Utskit tillgänglig, innehåller fullt faktiska förhållanden; men de personer, som afgifvit detta Utlåt., hafva endast följt sin individuel öfvertygelse. Hvad sjelfva frågan beträffar, så bör R. o. Ad. betänka, att asyler för brottslige redan finnas, t. ex. arbetshus, der hvar och eu, som vill försörja sig genom arbete, kan erhålla sådant. Deremot har man gjort så litet för att förekomma brott, att man i främsta rummet borde vara betänkt uppå att på något sätt bispringa dem. sorn vilja, men ej kunna sig ärligen försörja. Bristen på en dylik inrättning bevisas derigenom att det för några år sedan hände, att en fattig familj, som ville hafva sitt barn intaget pä Prins Carls inrättning, nekades det, emedan barnet icke visade någon vanart eller begått något brott. Barnet tvingades då af föräldrarne att begå snatteri och blef då först intaget på nämnde inrättning. Jag anhåller fortfarande om bifall lill Utskits förslag. Hr Car 1 b eim-Gy 11 enskj öl d : Hvad beträffar det af Hr Nordenfelt afgifna yttrandet, att vissa vilkor borde fästas vid anslagets beviljande och att i följd deraf en återremiss vore af nöden, får jag endast fästa upmärksamheten' derpå att anslag af samma beskaffenhet som detta vid flere tillfällen blifvit beviljade, utan att någon återremiss behöfts för vilkorens bestämmande. Ett vilkor har dock alltid gjorts af B. St:rs Revisorer, nemlfgen att de begärt del af räkenskaperne för att kunna erfara, huruvida inrättningen gör sig förtjent af understöd och huruvida medlen på rätt sätt användas. Ett sådant vilkor borde naturligtvis och med största skäl äfven nu i detta afside göras. Jag tror således att det lämpligaste är att oförändradt bifalla motionärens förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
Då dessutom undersökningar för arbetsplaners upprättande, angående utdikningar i flera af rikets län på enskildes bekostnad fortfarande påginge, har Styrelsen hemställt, om icke Kongl. Maj:t för ifrågavarande ändamål funne för godt äska en summa af 600,000 R:dr att utgå med 200,000 R:dr under hvartdera året 1864, 1865 och 1866, förutom den särskilda fonden för utdikningar i de 6 norra länen, för hvilka, jemte Wermland, Styrelsen ansett 450,000 R:dr under ofvannämnde tid vara erforderliga. I fråga om anvisande af medel för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar inom riket i allmänhet hafva dessutom särskilda motioner inom Bonde-Ståndet blifvit väckta af Riksdagsfullmägtige Daniel Danielsson och J. Erikson från Jönköpings län, hvilka (uti Mot, Nlis 49 och 159) yrkat, att Rikets Ständer, utöfver hvad Kongl. Maj:t härför äskat, måtte anslå ytterligare 50,000 R:dr årligen under nästa statsregleringsperiod. Derjemte hafva, beträffande frågan om anvisande af fond för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar inom de nordliga länen, motioner blifvit väckta inom Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, uti hvilka motioner blifvit yrkadt: belopp af för andra dito för tredje dito R:dr 365,675: — 257,740: - 95,645: — eller tillhopa R:dr 719,060: — inom Ridderskapet och Adeln: af Friherre Stjernstedt, J. W., (Mot. N:o 14) att Rikets Ständer, utöfver de af Kongl. Majit härför äskade belopp, måtte anslå ytterligare 10,000.
"Maj:t i afseende härpå med Landets bästa fin”ner förenlige , utan äfven låta allmänneligen ”kungöra de jemnkningar eller förändringar i den "stadgade TullTariff-n , eller ock införsel för”bud , hvartill Utländska Magters vägran eller ”bifall att ingå uti en för Landet nyttig reciprocitet kan föranleda, så väl i afseende å Cörhålland t med sjelfva handeln , som äfven ”hvad angår hel eller half frihet för Utländsk» fartyg , samt bestämmande af Skeppsum”gälder m. m” Herr von Hohenhausen , Michaél : Utskottet har yttrat sig icke kunna framställa någon annan tariff än den , som är beräknad på förekommande af tullförsnillning. Om nu ej Utskottet funnit den rätta , så lärer väl en annan halva kuanat framställas. Angående TulL Den 14 Augusti e, m, 477 försnillning , hvarom så mycket ar ordadt, och hvilken Herr Cederschjöld ansett lättare att upptäcka än Lurendräjeri , får jag yttra , att den visserligen är svårare att upptäcka. Tullförsnillning uppkommer vanligen ej derigenom , att man passerar förbi tullen, utan uppstår gemenligen af den conni vence , som är emellan tullbetjeningen och itnporteuren. Jag vill ej ingå på den satts , som åtskillige anfort, att tullförsnillning hos oss alltid skall äga rum. De hafva stödt sig deruppå, att när kustbevakning infördes, och fartygens samt conoisementerne och varorne visiterades uti öppna sjön, så uppgick tullinkomsterne betydligt högre än förut. Ej eller vill jag sluta något sådant deraf, att man sett Embetsman, som blott hafva några 100 R:drs lön, föra en lefnad, som om de ägde flere tusende, och lemna efter sig capitaler af 100,000 R dr. Men Ridderskapet och Adeln torde nogsamt finna svårigheten och nära omöjligheten att upptäcka en tullförsnillning, som är slugt gjord.
WetensknpUga arbeten, anslaget för 4'> 7^' fVexiö, dess återuppbyggande efter i843 års eldsvåda, lånet till, angående • . 99' —- åtskilliga husegares derstädes lindring i betalningsvillkoren för byggnads-lån 100. — Residence-byggnaden derstädes angående 164. fVUlkcren för utbetalning af anslagsoch Jånesummor för befrämjande af odlings-företag och andra allmänna arbeten 276 t /Vinroth, Kanimar-Rätts-Rådet, dess befriande från ådömdt ersättnings-ansvar i och för Finérska balancen 88, 20g, 286. Wisby Domkyrka, anslag för 41» 7^; '^2- Wisingsö, förmedling af hemmantalen derstädes • • • 193 Wreta Klosters kyrka, ytterligare anslag för reparation å Grafchoret derstädes _ 9°- Wrigar, förbättring m. m af i5H, a3o Wiig till Böhle och Hamre byar i Forssa Socken^ ■ • ■ iöCi. TVägar och Communicatiimer, anslaget å G 11 Tblir oförändrad t 3g, rjo. Wiigoch Wutterbyggiinder, Styrelsens aflöning m m i5t>, a3o. I Vstads hamn, anslag för - * 'A. Zmgerlei, Enka, pension . • • 30• Zoologiska föremål, teckningar af 42 Å. Jhusy hamn-anläggningen vid 22g, 23o. Akerman, Professor, pension för Albrunna Lagmansboställe, räntan å 35. A/dsken vid Näs Kungsgård, afsöndring al 47; Jmännivgen och Snyten, Canal emellan i56. O Öfverskotterne å Stats-Verkets Inkomster, ersättning för utgifter derå ... 80.^ Öland, Kronohemmans der anslående till vissa ändamål 220.
Preste-Ståndet inhemta!, att ej mindre Statsoch Bevillnings-Utskottens utlåtande N:o 97, i anledning af återremiss af betänkandet N:o 38, angående personliga skyddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande, än ock Bevillningsutskottets betänkande JN*'o 38, med förslag till bevilluingssummans fördelning, vore af Rikets Ständer bifallna, så ansågs merberörde moment icke erfordra någon åtgärd, utan lades till hand/ingarne. S. D. Vid ånyo skedd föredragning godkände Preste-Ståndet de propositioner för omröstning i Förstärkt Constitutions-Utskott, som i Gernst i tid iönsUtskottets nedannämnde utlåtanden blifvit föreslagna, nemligen i N:o 39, i anledning af trenne Stånds återremisser å memorialet N:o 31; och N:o 40, i anledning af 3;ne Stånds återremisser å memorialet Isbo 32. S, D. Föredrogos och bi föllos Stats-Utskottets utiåtanden och memorial: N:o 288, i anledning af väckt fråga om förändrade stadganden, rörande debiteringen och uppbörden af de Bohus Läns regemente anslagne indelningar; N:o 289, i anledning af väckt fråga om indragning till Stats-Verket af den till aflöning ål Landshöfdingen i Blekinge Län anslagna kronotiondespanmål samt indelningshafvarens godtgörande medelst contant statsanslag; N:o 295, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande en i utlåtandena Näris lil och 237 förekommande fråga; Bih. tid R. St. JN:o 296, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N-o 198, angående dagsverksskyldigheter för hemmansegare å ön Hven; N:o 298, angående gratifieation åt förste Hofintendenten Welin; och N;o 299, angående slutligt bestämmande af arfvodet för den i Utskottet anställde kamereraren.
Men af detta tillhörer den förra delen AdvocatFiscalen i Kongl. KammarRälten, som tillika är bade pligtig och berättigad att tilltala den försummelige. Det senare aker eller Räkenskapernas infordrande tillhörer sä wäl nystnämde Embetsman som AdvocatFiscalen i Kongs. KammarCollegio, enligt derom tagne författningar och gifne förskrifter. Pä hwad sätt Deputerade stola kunna förmä, att genom egen åtgärd werka till större skyndsamhet af domstolen tvid anmärkningarnes commuNicerande och flutelsga afgörande, är icke lätt art finna? Det rätta och lagliga medlet att befordra sädant, i händelse omständigheterna det fordrade, ar genom Konungens Justitiä-Cancellers upmärksamhet och derom lärer nödig befallning för detta wa. ra meddelad; men om Riksens Höglofl» Ständer skulle finna en än mera utsträckt werksamhet i detta afseende wara nödig, torde Riksens Höglofl. Ständer kunna updraga deras Justitiä-Ombudsman, att med dest tillsyn följa revisions-werkets 0- afbrutna fortgäng och styndesamma afflulanbe, genom hwilken anstalt allt det lärer kunna blifwa iagttagit, som uti en laglig ordning befrämjar andamälet. Den 12 Augusti. Wid betra,gtande af detze omständigheter hare jag icke kunnat fakta hwad wäfentelig »Akta Riket kan tillflyta af dm pä en sadan revisions depuka. tion anwändcs ester framdeles anwändande kostnad. Handlingarne i Stats-lltskolket wisa huruledes Riksens Höglofl. Ständer wid vswannämnde Riksdag syntes föga benägne, att pä deputerade rist vfwannämnde förrättning göra en upoffring as 4Qov R:or Banco, och torde denna summa böra blifwa allt hwad deriill anordnades, samt detta endast efter min tanka af det stät, att Riksens Högloft.
Ridderskapet och Adeln uti Plenum d. 4 sistl. beslutat^en förhöjdjjCapitations - 7» D*n 9 Octubcr e, m. afgift för Ridderskapets och AdelnsLedamöter till Bästa Riksdag, för att betacka brist uti RiddarhusCassans Fonder, egenteligen deraf föranledd att ea RiddarhusCassans fordran hos aflidne Majoren Axel Printzenskjöld, genom på god tro snart sagdt, lemnadt lån, gått förlorad; och då Höglofl. Ridderskapet och Adelö funnit betänkligt att för uragtlåtenhet af vidtagande nödige försiktighetsmått, som denna olycka kunnat afböja, någon recherce eller Rättegång anställa, synes mig likväl vara välbetänkt och med rättvisan enligt, att så vidt naöjeligt är, söka praecavera dylika misstag för en framtid. Jag vågar derföre föreslå «tt Höglofl. Ridderkapet och Adeln genom aflåten skrifvelse till Höglofl. RiddarhusUtskottet, dels behagade uttrycka sitt verkeliga misshag och nin ledsnad öfver ofvannämnde olyckliga tillfällighet och derjemte åligga Höglofl. RiddarhusUtskottet, att jemte tillkännagifvande af dessa Höglofl. Ståndets tänkesätt allvarligen tillsäga närvarande eller blifvande RiddarhusDirection, att vid tillkommande frågor om utlåningar, emot Intekning uti Landteller StadsEgendomar, på det nogaste ställa sig till efter' rättelse, Lagar och laga stidgar, samt icke utan fullgiltigt Gravationsbevis, och alla öfriga nödige och allmänneligen vidtagne försigtighetsoch säkerhetsmått, några Lån med-J dela, sä kärt det Directionen må vara, att ej decharge undfå eller sjelf derföre stadna uti ansvar. Hvilken påföljd likväl lika rättvist bör förfalla, sedan RiddarhusUtskottet vid nu sktende Riksdag funnit rättvist att gilla alla Den 9 October e. m. RiddarhisiDirectioneos i thy mål vidtagne åtgärder.
St:s medverkan ifrån denna synpunkt varit lika oundgänglig, så framt grundlagarna eljest skola anses vid hvarje tillfälle höra tillämpas efter deras ordalydelse. Hvad hafva väl R. St:s Just.ombudsmän under tiden gjort, då de icke en gång fästat uppmärksamheten vid en sådan i ögonen fallande oformlighet, som att en criminallag af den svåra beskaffenhet som påbudet af d. 10 Dec. 1812 uti ali sin stränghet blifvit tillämpad, utan att denna lag undergått den behandling, hvarförutan den, utan grundlagens klara föreskrift, icke kan tillerkännas någon laglig kraft? Hvilken tanke skulle väl hos Svenske medborgare uppstå, ronde de högsta domaremakterna inom vårt land, då dessa visat sig, utan alla betänkligheter, fråndömma medborgare lifvet och dömma dem uti landsflykt, under åberopande af en lag, som icke kan vara lagligt gällande, enär den icke blifvit stiftad på det sätt och efter de föreskrifter, som grundlagarna stadga för stiftandet af nya civila, crimineila eller kyrkolagar? Hvartill båtar domaremaktens lagstadgade oberoende utaf verkställande makten, då dess villighet att tillhandagå denna visar sig så stor, att den icke rubbas eller ens besväras af någon den minsta tvekan vid tillämpning af en öfver höfvan sträng och otillbörlig lag, hvars upphof, natur och egenskap minst för de lagkloke hort vara någon hemlighet? Inom ett lagbundet samhälle är för den medborgerliga uppmärksamheten ingenting angelägnare att tillse, än det sätt, hvarå de allmänna angelägenheterna af lagstiftningen behandlas: och ehuru ett ganska stort antal bland Svenska folket icke kan hugna sig med föreställningen att finna sig af R. St. representeradt, och oaktadt mängden af Svenska allmänheten vid R. St:s närvar, sammansättning icke torde anse sig representerad till någon önskvärd belåtenhet; så är likväl det allmännas förväntan, alt R. St. icke till den grad kunna förbise sina åligganden, att de, efter antydan af den oformlighet att Svenske medborgare kunna dömmas Dea 7 Mar» f. in. 181 förlustige lif, ära oell gods, eller till ständig landsflykt, under åberopande af en lag, som i saknad af R.
5lntatet af meb poflernc beforbrabe bref, fmitfet dr 1849 utgjorbc 3,898,213 ft., fat imber ben febermera förflutna tiben öfaté, fd att betfamma uppgått dr 1830 titt 4,076,411. dr 1831 „ 4,178,218. od) dr 1832 „ 4,273,311. ipoftuppbörben t)ar jemioäl pd bet fiola marit i fiigaitbe, fd att, bd benna uppbörb dr 1849 uppgift titt 623,413 9l:br 44 ft6 rfi., benfamma utgjort dr 1830 „ „ 637,990 „ 33 „ 2 „ dt 1831 , , 669,364 , 42 , — , ocb dr 1832, enligt appro.ti (Sfter bet, titt följb häraf, en få beffaffab platt blifwit utarbetat ocp Äottgl. 9Jtaj:té ttåbiga pröfning unberfiättb, fjär Äottgl. 9)Zaj:t, font af be bernti ifrågaflättba tetegraflinierne anfett bett, font blifvit föreflagett att attläggaö från hufwubjtaben, öfwer Upfala, 2öe Öd) är förenämnbe mtnbre bet af tttetberörbe tetegraflinie, etter ben från @toffl)olnt titt Upfala, rebatt fullborbab, få att bett fumtat titt att SEufftBcrfct. 3 l)ufwttbfaflig öfwerenöftäntntelfe nteb bet utaf Oiitetö febitaft förs fatttlabe @tänber uppgjorba förflag, har föntpab Sutttara nnber bett 21 jJiooentber issi blifwit af Äongl. 9Jlaj:t tttfärbab.