Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan under den gamle rikskanslerens tid yttrades i tyska riksdagen en gång, att det för Tyskland vore önskligare att förvärfva Helgoland än att jäkta efter besittningar i Afrika, och han lät då i någon form förstå, att det senare kunde blifva medlet för det förra. Bismarck synes dock ej riktigt belåten med fördraget o c h vill helst undvika att därom yttra sig. Förmodligen menar han, att, om han fått afsluta det, Tyskfand skulle hafva vunnit samma resultat med vida mindre uppoffringar, men helt visst är han allraminst den, som ser med missnöje, att Helgoland kommit i tyska händer, i en tid då Englands vänskap för Tyskland betyder ganska mycket, har för öfrigt detta fördrag varit synnerligen väl egnadt att befästa detsamma och aflägsna de tvisteämnen, som hittills medfört missstämning. Det utgör då ett iyckadt schackdrag 1 Caprivis fredspolitik. Är det för öfrigt så säkert, att Tyskland för alltid uppgifvit sina stora landvinningsplaner i östra Afrika? Fullföljas de, kan det i alla händelser ej ske utan en förr eller senare inträffande brytning med England. Måhända har man i det tyska kabinettet redan tänkt sig möjligheten af en sådan brytning i en mer eller mindre affägsen framtid o c h just därför velat hafva Helgoland i sitt våld, innan ett krig med England — och kanhända ett krig om öfverväldet i Afrika — kommer till stånd. Köpmannen — för att återigen använda den bibliska liknelsen — skulle i sådant fall först vinna den äkta perlan och sedan vara betänkt på att återtaga, hvad han gifvit ut för att få den. — Från Bulgarien förmäles, att major Panitza den 2 juni arkebuserades i Sofia. Det skottet torde få genljud i Petersburg och med sin verkan kännas i Bulgarien, för hvilket delinkventen i dödsstunden höjde ett säkerligen välbehöfligt: Lefve! Otto Halfårso. Sjögren. k v a r t a l s p r e n u m e r a n t e r påminnas att nu ofördröjligen förnya prenumerationen, på det att intet afbrott i tidningens ordentliga expedition må beliofva ega rum.
Wiiiborgs iiinlds Kryddor blnndnd sotii frnusk o. engelsk. Tl ' iiiborgs Soja. Wiiiborgs Rords: il t. hlecldosor. och paket. Wilikorgs hotoserin-Cacao, valsmakande, kraftigt närande, hälsosam! Förorclad af professoresnn Olof EIaiiiinarsteu; C. E. Bergstriiiid, med. d: s Ch. Em. Hagdohl in. fl. Hiilso.~iiiiii~ii, tidskrift för alldiii ocli enskild li51sovctrd, yttrar i sitt, liiuniiiek för cleii 1 februari följande: wSä~~cZeZes n&amp;wxucZe och z ' ii~~cZe~ * iIct .&amp;som ett 7co~zcev&amp;tr * e~ * wdt, oc7l .wïzcdcLi,gt ~~i8~.illgsn~edeZ iir dfuepz cZen i 7ucncZeZn hos osa .i.rt,fö.~~Zu Zccctosel " il2cucao. » De flere ghger prisbelönta tillverkiiiiigarm finuns att tillg5 hos hm specerih: tndlare smit i parti Iios T ?&amp;. TWm7io~g &amp; C: o, Sfoc7cl~olrn. Koiial. HoWeveratiitiir. Dam-Utstyrslar, utmärkt välsydda å egen syatelier, lever&amp;as af bästa lcvalitd-tyger, broderier ocli spetsar. All slags linnesömnad emottnges. Rviiiligt bitsiide emottager bestiillningar, och förestiiiclnriiinnn för syntelierii oinbestyr mlrittaguiiig och profning., Morgonrockst yger och Flaneller. K. M. LUNDBERGS Bosattnin@magasin, AT: @ Y Stoa-70y4-7~0U~ * inl~eaz AT: o Y.
Departements yrkande, att, •enär, enligt ärbets-ordningen, Casse uren egde alt af hvartdera Departementet under sin vård, till bestridande af hastigt påkommande mindre utbetalningar, innehafva 500 R:dr, eller för Artillerioch Utrednings-Departemenlen tillsammans 1000 R:dr, hvartdera Departementets bos Krigs-Casseuren egande behållningar, så vida de ej öfverstego nämnde 5oo R;dr, borde, af hvad 1 cassa-kislan fanns, först uttagas och sedan det öfriga beräknas Utrednings-Departementet ensamt till godo; samt t. f. Åcfeorn i målet, för förment underlåtenhet i control å Brattström, vändt sin talan mot Kamererafen å Arti! lerie-A fd eln ingen Dahlerus, Ka me re ra ven å Utred ni ngsAfdelningen, Krigs-Rådet Forsberg, Advocat-Fiscalen Lindberg, Civile Ledamöterne i Artillerie-Departementet, Krigs-Råden Sundius och Hauffman, och i Utrednings-Departementet Krigs-Rådet Branting, äfvensom Herr Presidenten tn. m. Friherre af Tibell, samt mot Krigs-Rådet Stolpe för förment uraktlåtenhet all bevaka en för Braltströms uppbörd ställd borgen* så bade Kongl. Kammar-Rätten, genom, slutligt Utslag af den 12 April 4*83-2, fastställt ofvannämnde 23,0)2.3
Dest omskapning frän tungt til latt Cavallen ätföljdes af ständiga omworlingar, såsom til exempel: at manffapcts förut brukliga Kappor omgjordes til Capotter, hwilka til äfwentyrs äro underkastade et lika öde som de förre, allt til Rusthällarenas stora kostnad och förlust. Sedan de gamla Sadlarne blifwit ka stera de, gjordes nya i stället, eftrr Kongl. KrigsCollegii Modell, för hästar af 9 quarter 4 ä g tums storlek, dä likwäl Regementets nu warande hästar knappast hälla 9 quarter och L tums höjd. Häraf synes latt, kuru länge de Rustande kunna begagna deste Sadlar, hwilka i sig kjelfwe otjenlige, iirwist kosta de Rustande öfwer L.5,ooo Rd. Det fordna Cavalleriets hufwudprpdnader blcfwo äfwen förkastade och Regementet förseddes r stället med Casquer, som nu efter nägra ärs förlopp, ehuru brukbara, äfwen blifwit casterade, med förbindelse för Nusthällarne, at lata förfärdiga mostor ät mansta xtt. Den 21 Julik. 4d3 pet. Sädane jämna och ärliga ombyten bäve medföra en odrägelig kostnad utan nyttigt ändamäl för den i öfrigt hardt beskattade Rusthållaren. och gifwa anledning ttl en oafbruten st?id och osämja emellan honom ä ena samt Sguadrons-Chefen eller Qwartcrmäsiaren ä den andra sidan af hwilken scnares nycker och kanske ej alltid bltda förfarande han osta finner sig tracasierad och beroende.
I anseende till den tid som fordrats, innan de Specielle Räkenskaperne hunnit författas efter de nya Formulairerne, blefvo Hufvud-Bockerne något efterliggande; på det Redovisnings-Böckerne måtte först blifva färdige att till Herrar Revisorernas grankning kunna afletnnas, hafva Calculations-Böckerne måst något hvila. Detta förhållande är till Kongl. Majus Nådiga pröfning i underdånighet anmäldt. Och har Kongl. Majit uti Nådig skrifvelse den i April nästlidet alfor - 3^6 Den 8 Mars. förordnat, alf, emot Nadipst tillagdt arfvode, Cal. culations-Böckerne till och ined för år i8ioböra vara färdige till innevarande års slut, hvar. efter hegge Böckerne åtföljas och fullbordas inom förenämnde tiri af 2 i år, efter redogörelseårets slut. Stockholm den 13 September 1813. Mm. Widegren. F. Tidblom. E. Redin. J. Fr. Agrell. L. Holmblad. (L. S.) C. M. Elfstedt. Pehr Dan. Rotén. Protocoll hullet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorers CantzliFördelning i Kongl. Allmänna Magazins-Direction den 17 November 1813 Närvarande: Herr Lagman Grefve Joli. Henning Gyllenborg'. Herr Landshöfdingen och Riddaren von Echstedt. Herr Ärkebiskopen rn. inDoctor Lindblom. Herr Biskopen in. m. Doctor Tingstadius. Herr Doctor Stenhammar. Herr Borgmästaren m. rn. Sandberg. Herr Assessoten 111. m. dc Maré. Herr Borgmästaren Mist rand. Och Den 8 Mars. 357 Och af Bonde Ståndet: Bengt Svensson. Per Jonsson och Jon Jonsson. Företogs läsningen af Kongl. Allmänna Magazins-Directionens Protocoll för första hälften af år 1810, ifrån och med den 9 Januari till och med den 8 Februari, och hvarvid Herrar Revisorer ingenting hade att erinra. Herr Revisorer åtskilldes.
Gör man uppsåtligen å allmän kanal-, sluss-eller jernvägs-anläggning eller deras förenämnde tillbehör skada, som, utan att kunna medföra sådan fara eller olycka, som i § 1 sägs, likväl åstadkommer väsendtligt hinder eller uppehåll i anläggningens begagnande; eller vidtager man eljest åtgärder, hvilka till sådant hinder eller uppehåll leda; straffes med fängelse eller med arbete ä fästning eller annan straff-inrättning från tre månader till ett år. Kon yl. Majlis And. Proposition, N:o 76. För ringare skada än nu sagd är, vare straffet böter frän tjugu till tvåhundra riksdaler. § 4, År någon af vårdslöshet vållande till sådan skada eller sådant hinder eller uppehåll, seni i föregående § omförmäles; böte från fem till femtio, riksdaler. § 5. Underlåter eller försummar vid oftanämnde anläggningar anställd tjensteman eller betjente hvad honom till förekommande af olyckshändelser åligger att iakttaga, så att skada lätteligen ske kan; straffes med fängelse från en till sex månader och, om skada timar, med fängelse eller med arbete å fästning eller annan allmän straff-inrättning från tre månader till två år. Sker det uppsåtligen; bestämmes straffet efter de grunder i § 1 stadga de äro; vare ock i sådant fall, äfvensom då genom grof vårdslöshet eller försummelse skada timat, den brottslige eller felaktige från sin tjenstebefattning för alltid skiljd,utan att vidare i dylik befattning kunna nyttjas. § 6. Förstörer eller skadar man uppsåtligen allmän telegraf-inrättning, någon dess beståndsdel eller tillhörighet eller vidtager åtgärder, hvarigenom telegra feringen hindras eller störes; straffes med fängelse eller med arbete å fästning eller annan allmän straff-inrättning från tre till sex månader. Yar skadan obetydlig och förorsakades ej derigenom något hinder i telegraf eringen, må till böter från tjugu till etthundra riksdaler dömas. Vållar man af vårdslöshet sådan skada eller hinder, som i denna § sägs, bote från fem till femtio riksdaler. § 7. I alla de fall, der någon efter denna författning till straff dömes, bör jemväl honom åläggas ersätta den skada, hvartill han varit vållande. § 8.
Ytterligare Utlåtande, VIII s 777, 778, bif. af BondeStåndet, IX s 43o. Hederstjerna, begärd gratification för Lagman, afsl. af BorgareStåndet, IX s 827, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 846. Se HofRätten öfver Skåne och Blekinge om indragning af. Hellbergs, Assessor, anhållan om ersättning för liden förlust på en leverans af Artillerihästar; StatsUtskottets Utlåtande deröfver, IV i. s 280 — 285, bif. af Adelil, IX s 77, af PresteSlåndet, IX s 82, af BorgareStåndet, IX s 84, återrem. af BondeStåndet, II s 13o3. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 5r4» lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s i4i. Underd. Hembud, om ändring i Stadgandet rörande; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s n45. Utskottets Betänkande, VII 1. s 18 — 22, bif. af BorgareStåndet, IX s io3, af Adeln, IX s 114, åtenem. ai BondeSlåndet, II s i3io. 125 Ytterligare Utlåtande, VII i. s — 3q5, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 35^, af Adeln, IX s 362, af PresteStåndet, IX s 370, af BorgareStåndet, IX s 375. Hemförare-Båtgillet i Götheborg, om upphäfvande af det så kallade. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 698 — 670, bif. af Adeln, IX s 35q, af PresteStåndet, IX s 373, af BondeStåndet, IX s 381, af BorgareStåndet, IX s 388. Hemman , om Kronans förpantade.
Fager v a r h o n s o m d e n daggfriska majmorgonen, ögonen speglade nordens blåa sommarhimmel, kindernas rodnad påminde o m skogarnas vilda rosor, och d e purpurfärgade läpparne logo s o m fästets strålande s o l. Och u n g m ö n satte sig v i d hans sida i skogen och t o g hans hvita händer mellan sina. Sedan började h o n tala. I d e n jungfruligt grönskande björken lärde hon h o n o m s e bilden af ett solbelyst människolif. I bäckens rastlösa lopp m o t hafvet lärde h a n igenkänna sin andes längtan o c h trängtan efter sitt väsens upphof o c h källa. Och när h o n talat till slut, d å visste han, att han ej längre tillhörde helt sig själf, e n del af hans varelse ägdes af henne, s o m n u satt där m e d hans händer slutna i sina. Från d e n dagen sågs ynglingen nästan aldrig i fäderneborgens trånga salar, o c h det sades, m a n o c h man emellan, att skogens leda huldra förtrollat h o - nom. Då förnam han, att denne fattat kärlek till jungfru Margit, h o n, s o m påstods kunna trolla o c h var dotter till den gamla häxan därborta i skogen. Med djup grämelse hörde d e n stolte riddaren, Soulard-Siden 85 öre till kr. 3:85 pr meter Damhårarbeten. I NYASTE MÖNSTER att hans son hyste e n så dåraktig böjelse, o c h strängligen förbjöd han h o n o m allt umgänge m e d trollpackans dotter. Icke ville d e n v e k e yngligen öfverträda sin faders befallning, m e n lydnad f ö r densamma tycktes h o n o m liktydig m e d ett m o r d på det bästa inom honom, o c h han ryggade tillbaka för att göra sig saker till ett sådant blodsdåd. Därför aktade h a n icke riddarens b u d, o c h en härlig augustinatt gaf kyrkan sin välsignelse åt d e ungas förbund.
Jag kan icke förstå huru den siste värde talaren kan anse, att genom det fattade beslutet tulltaxan icke skulle komma att öfverlemnas till K. M:t; hvad som har förfallit, är ju endast den hemställan, som Bevilln.-Utsk:t först framställde, liksom hvarje annan slutmening eller tillägg till skrifvelsen. Att tulltaxan kommer att öfverlemnas, är uppenbart; men i den skrifvelse, Exped.-Utsk:t skall upprätta, får icke finnas något sådant tillägg, som Bevilln.-Utsk:t föreslagit. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag är förekommen af den siste värde talaren. Jag kan icke föreställa mig, att de Hrr, som sökt försvara den i Frih. Hermelins reservation uttryckta mening, verkligen tro, att tulltaxan icke skulle komma att till K. M:t öfverlemnas. Det är endast det ifrågasatta tillägget till skrifvelsen, som icke får afgå; sjelfva skrifvelsen deremot torde lika visst komma att till K. M:t expedieras, som Bevilluingsoch Charta-Sigillata-författningarne, de der ju alltid till Konungen öfverlemnas, utan att sådant behöfver i R. St:rs skrifvelse uttryckas. Jag hörde icke rätt hvad Frih. von Schulzenheim yttrade; jag tyckte det var något om partimanöver; om så var, återkastar jag dessa ord på den värde talaren sjelf; de äro här lika obefogade som oparlamentariska. Gr. Mörner: Jag ber att ännu en gång få uppläsa de ord, som Utsk:t i sitt första Betänk, begagnat; de voro: »att den af R. St:r med stöd af R. F:ns 57, 60 och 61 §§ beslutade tulltaxa jemte underrättelser måtte till K. M:t i underdånighet öfverlemnas, för att utfärdas, de sednare så vidt de vinna K. M:ts nåd. stadfästelse.» Detta underställdes R. St:rs pröfning och afslogs af R. o. Ad. och Borgare-Ståndet, hvarefter Utsk:t förklarat att frågan förfallit.
»Ja, det är besynnerligt, att man kunde tvista om en sak, som utvecklar sig så följdrigtigt och naturligt», sade fröken Linder småleende. »Fröken anser naturligtvis att Nora handlade rätt, då hon öfvergaf man och barn?» högg Thure in med stridslystna blickar. »Handlade rätt? Hon handlade konseqvent med sin karakter, hon handlade så, som en qvinna med hennes lynne måste handla, då hon upptäcker sanningen.» »Det vill säga, fröken tycker, att en qvinna har rättighet att så der midt i natten rymma ifrån hus och hem? – Ja, jag kunde just tro det!» utropade Thure, ilsket triumferande. »Jag skulle kunnat svära på, att fröken hörde till dem, som taga Noras parti! Jag är öfvertygad om, att ifall fröken vore gift, skulle fröken anse, att det var hustrun som borde styra och ...» Nu tyckte fröken Linder att Thure blef både litet komisk och oförskämd. Hon kände sig mycket frestad att gifva honom ett spetsigt svar, men hon hejdade sig och sade helt lugnt: »Jag märker, att herr Holm icke är någon menniskokännare. Det är kanske derför ni har svårt att sätta er in i Ibsens författareskap. Lyd ni mitt råd och läs om ’Ett dockhem’ ett par gånger och tänk sedan noga derpå. Då kan ni kanske ge er in på sådana här dispyter, men till dess, afstå för er egen skull alldeles derifrån!» Med dessa ord steg hon upp och helsade småleende ett »god morgon». Thure kunde ingenting svara, men det kokade inom honom. Han tyckte att ingen menniska någonsin retat honom så som fröken Linder, och han gjorde upp de vildaste hämndplaner mot henne. Han förestälde sig, hur han på balen i öfvermorgon skulle få sitta och kläda väggarna, och hur han gång på gång skulle gå förbi henne och inte bjuda upp henne, hur ynklig hon än såg ut, ja, inte ens dansa ett enda hvarf i kotiljongen med henne. Ah, hvad det skulle bli skönt att stuka henne, hon med sin Ibsen och sin menniskokännedom!
Ständer, måtte hos Kongl. Maj:t nnderdånigst anhålla, att Norr» ska skepp må, under alla förhållanden, i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska skepp, så länge dessa sistnämnde njuta motsvarande rätt i Norrska hamnar. Vid granskningen af detta ärende trodde Utskottet sig yäl finna, att någon vidlyftig bevisning icke erfordras, för att åda? Besv. och Ekon. Utsk, Betunkanden. 4^7 galägga billigheten och rättvisan af hvad Herr Grefve Platen sålunda föreslagit; men, enär Utskottet hade sig bekant, att denna fråga förut blifvit i underdånighet väckt hos Kongl. Majit, och att åtskiliige autoriteter, son» deröfver blifvit hörde, framställt betänkligheter emot bifall därtill, har Utskottet, för att icke ådraga sig förebråelsen ali ytligt hafva behandlat en vigtig sak — att vid dess bedömande endast hafva fästat afseende å rättsgrunderne, men deremot förbigått de särskildta förhållanden, som fordra undantag i tillämpningen af dessa grunder, förskaffat sig nödig kännedom om hrad i detta ämne hos Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit andraget, och hvilket hufvudsakligen innefattas uti Kongl. CornmerceCollegii den 7 sistlidne Januari afgifna underdåniga utlåtande, angående en friare varutransport pä Sverige med Norrska fartyg. Utaf berörde underdåniga utlåtande har Utskottet inhemtat, och anser sig här böra anföra: att till skydd och uppmuntran för handel och sjöfart, tid efter annan, följande hufvudsakliga författningar äro här i riket vidtagne och ännu gäilande, nemligen. — x:o Kongl. Förordningen den 10 Nov. 1724 eller det så kallade Productplacatet, hvarigenom fremmande lörbjudes: ”att med egna eller befraktade utländska fartyg, vid 408 Besvoeh Ekon. Utsk.
Maj:t ansåge billigt att Kronan, som linderstedt och befrämjat tillvägabringandet af Strömsholms kanalanläggning, jemväl i fråga om afstående till Kanalbolaget icke allenast af den i äldre tider åt detta Bolag upplåtna jordrymd utaf Strömsholms kungsladugårds egor, utan ock af den tillökning deri, som, sträckande sig 40 fot på hvardera sidan om kanalens nuvarande område, funnes å Friherre Kruses merberörda plankarta upptagen, och hvilka områden, efter afdrag af sjelfva kanalens areal-innehåll, 3 tunnland 15,4 kappland eller 19 qvadratrefvar 50 qvadratstänger, utgjorde tillsammans 12 tunnland 30 kappland eller 72 qvadratrefvar 53 qvadratstänger, medgåfves Bolaget enahanda fördel, sorn blifvit för flera dylika företag beviljad; och dä fullbordandet af detta, för det allmänna vigtiga kanalarbete i allt fall redan medfört för Bolaget kännbara uppoffringar, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer StMs^UtskottMs Utlåtande N:o HO. 9 Ständer att nyssberörde kronojord måtte, under det af expropriationsnäfflnden för öfrigt föreskrifna vilkor beträffande afloppsdikens upptagande på Bolagets bekostnad i kanalområdets yttre gränslinier, med nödigt affall för vattnet, öfverlåtits med full egandeoch nyttjande-rätt tili Kanalbolaget, utan skyldighet för detta Bolag att erlägga den derför bestämda lösen af C,270 R:dr 48 öre Riksmynt, men med förbindelse för Bolaget att till kungsladugårdens arrendator från 1858 års början till nuvarande kontrakts-tidens utgång, årligen utgifva i ersättning för förlorad hö-afkastning å den jord, som den utarrenderade delen af kungsladugården afhändes, sex procent årlig ränta å det kapital af 3,938 R:dr 49 öre. hvilket ansetts motsvara denna jords expropriationsvärde.
Lagoch Ekon.Ulsk:ns nu föredragna betänkande N;o 22. Hr von Hartmansdorff: Jag hade äfven några anmärkntr att göra vid detta betänk., men låter dem förfalla, sedan de icke kunna till något tjena. 1 öfrigt hemställer jag till de herrar , som skulle hafva några anmärkmr alt göra, om de icke af samma skäl skulle vilja afstå ifrån yttranden öfver detta betänkande. Gr. Posse: Efter den nu meddelade upplysningen, afstår jag ifrån mitt yrkande af återremiss å detta betänkande. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag vågar hemställa, om icke det lämpligaste sättet att gifva tillkänna ett icke gillande, vore alt afslå detta betänkande. Hr von Hartmansdorff: Betänk, är med mycken omsorg utarbetadi, och efter min? förmening ett ibland de bästa, som de förenade Utsk:n aflcmnat, hvarföre jag icke, för de anmärkn:r jag haft alt deremot göra, vill yrka afslag derå, utan ser hellre att det, oaktadt sina ofullständigheter, bifölles. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Jag förenar mig helt och hållet med den sista talaren, så mycket mer som jag sjelf, vid utarbetandet af detta betänk, varit i TJtsk:n tillstädes och vet hvilka öfverläggningar och hvilken tid der - 438 D c u 37 Januari. på blifvit använda. Det liar visserligen sina fel men innebär dock än flera fördelar, hvarföre jag tillstyrker detsaimnas antagande. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekou.Ulskms betänk. N:o 22 blef af R. o. Ad. bifallet. Likaledes bifölls, vid förnyad föredragning, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon Ulsk:ns den 22 sisth Dec. neli den 20 dennes på bordet Ingda betänk. N:o 23, i anleda, af väckta frågor oin förändring i skyldigheten alt bygga och underhålla vägar och broar. Hr Rosenblad, Bernh., uppläste följande: Sedan, genom trenne RiksSl:s bifall till förhöjning af Manufactur-discontens creditiv i R.
Boktryckarne stodo dymedelst nu öfver författarne, öfver landets samtliga litteratörer och snillen, såsom deras Censorer, ja Dictatorer; men med en jemmerlig ångest, och under ömsesidigt stigande förlägenheter, som i Thorilds Memorialer ganska åskådligt och tragikomiskt skildras105. Konungens tryckfrihets-åtgärder voro således, tvifvelsutan, icke de bästa. Dock må honom förlåtas, att han till deras upphäfvande eller förändrande ej kunde känna sig hugad vid denna riksdag; der han, med smärtfull öfverraskning, plötsligt såg sig blifven föremål för en sinnesstämning, af bvilken han, åtminstone då ännu, var i de flesta afseenden oförtjent. Riksdagen 1786, denne värdige fader till riksdagen 1789, är i våra häfder lika märkvärdig, som kort; den skall inför en fullt opartisk efterverld visa sig ännu mer såsom en atro carbone notatus. De, som på den spelade patrioter, äro ansvarige för den långa härifrån begynnande kedjan af Gustafs och Sveriges olyckor. Desse sken-patrioter utgjordes af två klasser: den ena, personlihufvudetga fiender till Konungen och hans Revolution; den andra, välmenta pratare, korta om hufvudet och inom , de förres handlangare i följd af sin naturliga oförmögenhet att se längre än näsan räcker, – ehuru denna, hos dylika hedersmän, sällan förfelar att vara (eller åtminstone blifva) tillräckligt lång.
Sådant kan icke undvikas, om icke byggnaden erhåller ett något så när centralt läge, i förhållande till ernbetsverken, i sammanhang hvarmed en nådig befallning kan vara att förvänta derom, att de utaf embetsverkens tjenstemän, som behöfva böcker till låns, skola infinna sig i Riks-arkivet för att der tädes inhemta nödiga upplysningar. Frih. Gederströms förslag, att vederbörande tjenstemän skola resa på jernväg, för att få se Riks-arkivets handlingar, anser jag verkeligen vara lustigt nog. Jag tror och hoppas, att R. o. Ad. behjertar det verkliga behofvet af denna förflyttning samt deraf att byggnaden förlägges, så vidt möjligt är, nära intill ernbetsverken. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet, dels återremis deraf, dels af Frih. Nordenfalk, att R. o. Ari., med afslag å (Jtlåt:t, måtte för sin del besluta, det R. St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, att fullständigt förslag i ämnet måtte till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifvas, och dels slutligen af Gr. Mörner, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts hemställan, med undantag af sista delen deraf, som började med orden: »dels ock tillåta etc.», hvilken del borde afslås. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. pä bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utlöllo med många nej, blandade med ja, vidare propos. på afslag derå och antagand: af Frih. Nordenlälks förslag, hvartill svarades många nej, jemte några ja, och slutligen propos. på bifall till Utsk:ts hemställan med uteslutande af sista delen deraf, hvilken propus.