Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I första ögonblicket syntes han mig snopen och slagen, men i det andra så reste han sig upp och förklarade nu i hetsigheten, hvad jag ej förut fått veta, att alla dessa dumheterna, som han sjelf uttryckte sig, ej voro skrifna af honom, utan af en öfverspänd och enfaldig klockare i hans hembygd, som hjelpt honom med att sätta upp den der onyttiga och barnsliga skriften. Denna förklaring var naturligtvis ej egnad att höja Pettersson i min aktning, tvertom. Jag började nästan att känna mig illa till mods öfver att hafva tagit någon befattning med en dylik lycksökare och förrädare och lofvade mig sjelf att ständigt vara på min vakt emot honom under den tid, vi ännu kunde komma att bo tillsammans. Nästa bok, som han hemförde (det var vid påsktiden), var Viktor Rydbergs »Bibelns lära om Kristus». Det var en bildad och tänkande, om också förvillad, andes djerfva försök att med tillhjelp af sitt eget förstånd granska den Heliga Skrift. Denna bok roade ej Pettersson i någon nämnvärd mån. Ibland klarnade visserligen hans ansigte upp och han nickade belåtet, som om han hade förstått allting. Men i andra ögonblicket stötte han undan boken samt gick upp på golfvet och hvisslade. Han kunde tydligen ej sammanhålla hvad han läste. Det var saker som gingo öfver hans horisont. Dock förklarade han helt käckt, att detta arbete var mycket bra, ty här »fingo presterna på moppe» (hans egna ord) för de hade förfalskat skrifterna. Och han visade en noggrannhet och en ihärdighet vid försöken att studera ifrågavarande afhandling, som hade varit värda ett bättre resultat. Hundrade gånger lade han förargad boken ifrån sig och åter hundrade gånger tog han henne till nåder. Och jag hade nu för första gången den glädjen att se Pettersson taga fram bibeln – dock n. b. endast för att slå upp bibelställe på bibelställe, efter som de citerades. Under tiden anförtrodde han mig, att arbetsförmannen, som enligt Petterssons förmenande, var en ganska bildad man, serskildt rekommenderat honom att läsa denna boken. Det var också troligen derför, som han var så ifrig att söka tillegna sig och förstå dess innehåll, ifall de möjligen skulle komma att tala om densamma.
I fråga om den beräkningsgrund, som borde följas vid bestämmandet af det Statsanslag som erfordrades, i händelse ofvanberörda Nådiga framställning om beklädnads-bidragets upphörande af Rikets Ständer bifölles, har Kongl. Maj:t ansett, att härtill måste antagas regementenas och korpsernas nummerstyrka efter plan, enär den ifrågavarande förmånen borde lillgodokomma ej mindre de effektiva rotenumren, för hvilka beklädnads-bidraget erlägges, än de vakanta, för hvilka detta bidrag innefattas i vakans-afgiften. Kongl. Maj:t funné dock något anslag icke erforderligt för rotenumren vid Jemtlands Fälljffgare-korps, emedan rotehållarne i Jemtland icke för närvarande vidkändes någon afgift för manskapets beklädande, utan denna afgift, till följd af den nyligen fastställda roteringen derstädes, i stället utginge från den då jemväl bildade Jemtlands roteringskassa, med kapitalfond af Jemtlands gamla, till rotehållarne öfverlemnade, reservmedels-kassa, uppkommen genom dit anslagna räntor från Medelpad och försedda med årliga inkomster, ursprungligen utaf hemmansräntor, afradspenningar och augmentsräntor, som tillförene, enligt det äldre indelningsverket, vore till understöd för rustningen eller roteringen anvisade, eller numera utaf ett deremot svarande kontant statsanslag, som till roteringskassan inginge. Likaledes har Kongl. Maj:t funnit något anslag icke vara erforderligt för de vid 6 Stats-Ulskottcts Utlåtande J>i 30.
Således saknas föreskrift: a) om skyldighet för vexelgifvare att, då han utfärdat vexel, med första post derom underrätta den, å hvilken vexeln är dragen, der vexeln ej annorlunda bestämmer; b) om åliggande för innehafvare af vexel, att, vid bristande godkännande eller uteblifven betalning, efter upptagen protest, genast derom kungöra sin man. Att dessa föreskrifter hade till föremål att befordra ordning i vexelafTärer, inses ätt; och att den sistnämnde i synnerhet dertill bidrager, bevisas deraf, att den blifvit upptagen i den nya tyska vexel-lagen. Det måsle jemväl vara af vigt för alla dem, som i återgångsväg kunna få betala en vexel, att derom så tidigt som möjligt erhålla underrättelse för att kunna vara beredde till fullgörande af betalning. Omförmälde föreskrift, likasom den förra, har emedlerlid blifvit ur det Nådiga förslaget utesluten; och ehuru såsom skäl derför blifvit åberopadt, att föreskriften kunde medföra flere olägenheter, kan likväl ej bestridas, att så väl den som den andra i någon måhn bidragit till ordning och säkerhet i vexelafTärer. Dålik väl, efter hvad Stats-Rådets, vid den Nådiga Propositionen fogade protokoll upplyser, affärsmän icke anse föreskrifterne behöflige samt bevisningen om deras iakttagande är ytterst svår att tillvägabringa, torde uteslutningen ej böra verka till förslagets förkastande. I öfrigt måste deremot erkännas, att nu ifrågavarande förslag innefattar bestämmelser, hvilkas antagande skulle leda till lagstiftningens förbättring. I sådant hänseende må räknas stadganderne angående prescriptionstiden, duppletter eller afskrifter af vexel, borgen derför, protest, samt ränta för protesterad vexel, lill hufvudsaklig del öfverensstämma dessa stadganden med sista Ständers förslag, hvilket man dock ansett böra fullständigas i några fall. En väsendtlig afvikelse derifrån är dock, att den af bemälde
Vid öfvervägande af hvad i detta ämne förekommit, och i betraktande deraf, att ju allmännare eller vidsträcktare den ifrågasatta föreningen mellan rusthållarne kunde blifva, densamma destomer skulle motsvara sitt ändamål, eller en jemnare fördelning af rustningsbesväret under krig, hade Kongl. Maj:t funnit tillvägabringandet af serskild förening inom hvarje regemente eller corps icke företrädesvis böra sökas, utan helst en gemensam förening beredas mellan alla rusthåll i riket, hvilkas innehafvare lunne med sin fördel förenligt att deruti ingå, oberoende af de rustande för an - 4 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-lJt sk. B. t., N.o 31. fira numer, i fall desse vägrade att i en sådan förening deltaga, dock att harvid nödig skillnad mellan de beridne och de afsutne regementena iagttoges.
N:o j kenskaper och förvaltning för år 18SO — 6 1 68 b. 6 Aug. b. 3 Aug. b. 6 Aug. b. 3 Aug. Om verkställd granskning deraf — 7 1 4 a. a. 8 Febr. a. a. 8 Febr. a. a. 8 Febr. a. a. 8 Febr. » Justitia Ombudsmannens för år 1830 —1 2 1 » Tryckfrihets-Kommittéens . — 2 1 » Kammar-Kollegii, om Kronoegendomars förvaltning — 4 1 259 - a. a. 21 Juli a. a. 23 Juli a. a. 25 Juli a. a. 25 Juli » om Sala Silfververks ränteersättningsfond 4 1 240 b. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli 135 Berättelser, skriftliga, om upphö- rande deraf i mål, som från Hof-Rätt hos Kongl. Maj:t fullföljas — 7 1 28 b. 28 Juni b. 28 Juni b. 2 Juli b. 28 Juni Besittningsrätt till Kronohemman, angående förändring i föreskrifterne derom — 7 2 41 b. 29 Aug. b. 29 Aug. b. 29 Aug. b. 29 Aug. Besvärsmål, serskilde föreskrifter för behandlingen af sådana mål, se Gottland.
» Offrad » innesluter också på annat en intressant symfonisk suite &gt; Scheherazade » hane, rusade ut på 3 meters afstånd, påsköts och sätt och vis en version af grundtemat i » Galeaf den ryske tonsättaren Rimsky Korsakoff, samt af välriktade kulor erhöll sin bane. Detta är otto »: det smygande förtalets fördärfbringande Södermans » Kung Heimer och Aslög », som komveterligen det första exemplet på norska damers makt; striden står denna gång emellan tvänne mer att sjungas af hr Ödmann. För öfrigt flere deltagande i björnjakt; i Finland har fru Sonja unga flickor, som täfla om samme man, den ena goda nummer. Konsertgifvaren biträdes därjämte Tavaststjerna skjutit björn i ryska Karelen. rättsinnad, ädel och fylld af offervillig kärlek, af operasångaren Bergström och k. hofkapellet den andra, under ett helgons skenheliga min, m. fl. Någon vidare rekommendation torde denna ett litet vidunder af kall beräkning och ondska. konsert ej behöfva. De mörka makterna triumfera ända där intill, att den äkta känslan med skymf jagas på dörFilharmoniska sällskapet gifver sin första konren, medan intriganten reder sig till bröllop, sert för säsongen nästkommande tisdag i MusiTeater och musik. men hämnden vakar och i den lidelsefullt uppkaliska akademiens stora sal, hvarvid som hufKungl. operan uppförde i måndags för första gån skakande slutscenen når ett dolkstyng bakdanvudnummer uppföres Cherubinis » Requiem ». gen Verdis opera » Falstaff •. Texten till denna lyterskans redan i brudsiden höljda bröst och man riska komedi, som den kallas å programmet, är skymtar en sen, om ock bittert blodstänkt uppsammanställd af Arrigo Boito och till innehållet rättelse åt den förföljda oskulden. Som redan af detsamma som » Muntra fruarna i Windsor ».
I byggnadssättet hafva förändringar, sorn verkat till skogsbesparing, icke blifvit vidtagne, utan har, tvärtom, allmogens tillta - 22 gande ling att bygga högre och rymligare hus, sora på visse orter inom södra delen af Länet ofta bestå af tvänne våningar, snarare bidragit att öka skogsötgången. — Med få undantag byggas, för öfrigt, alla hus, både i städer och på landsbyggden, vanligen af träd; och verkställes äfven stängseln i allmänhet på skogens bekostnad; dock mäste man medgifva att bruket af stenmurar omkring ägorne, äfvensom något af jordvallar, i sednare åren tilltagit och äfven ibland allmogen vunnit efterföljd; så att de pris Hushållningssällskapet årligen utsätter, för sådan hägnad uppförd af allmoge, merendels framkallar flere täflande. d) Bergsrörelse. Grufvor under arbete finnas för närvarande icke uti Elfsborgs Län. Fordom, på olika tider, hafva inom DahlsLand både Silfver-, Koppar och Jernmalm-slreck, af hvilka sednare en mängd ännu visa sig i bergen derstädes, varit bearbetade och Masugnar för tackjerns-tillverkning äfven funnits; men som dels malmerne varit mindre gifvande, dels malmstrecken efter någon tids brytning upphört, dels ock, hvad jernet serskildt beträffar, koldtillgången i grannskapet ansetts vara alltför knapp; så hafva desse orsaker, och kanske stundom bristande förmåga hos förläggarne, eller ofördelaktiga conjunclurer för rörelsen, vållat att försöken och arbetena efter hand alldeles afstannat och Verken blifvit nedlaggde. Sådant är numera äfven förhållandet med ett de sednare åren på försök bearbetad t jernmalmsstreck i Ånimskogs Socken af Tossbo Härad och jemväl med de inom Nössemarks Socken af Wedbo Härad, under namn af Adamsbergs Grufvor, upptagne tvänne Silfverskärpningar. Af till
Just den förmåga, Frih. Cederström haft att genomdrifva sina förslag, tyckes visa att lekmän redan i denna stund kunna vara skickliga motionärer. Frih. Creutz: Jag hade icke tänkt alt uptaga R. o. Ad:s lid mera, men ett yttrande af Fril). Cederström har upkallal mig; han har nemi. sagt, ali jag utgått frän en fullkomligt demokratisk synpunkt. Jag har likväl, som jag tror, i denna fråga utgått frän en ren kristlig synpunkt, och beträffande hvad Frilnn nämnt, att den uplysning i religiöst hänseende, som fanns i landet, icke skulle hafva utgått ifrån folket utan ifrån Konungen, så vågar jag än ytterligare påslå, att hvad kristendomen beträffar, Ilar den alltid utgått ifrån folkel, allt ifrån kristendomens första begynnelse. Vår Frälsare, som var en man af de ringaste folkklasserna, började predika denna lära bland de ringare, och sedan har denna lära upgått lill de högre folkklasserna, sorn med stort motstånd mottagit densamma, och derför utstått myckel förtryck. Så har det gått i alla lider. Ser man på reformationsverket, så finner man att Luther, en fattig munk, upträdde i trots af alla maktegande på jorden och att han onekligen på sin tid icke var den första, som bearbetade denna rörelse, utan lian hade sina föregångare just ibland det lägre folkel, ibland de s. k. Waldenser och Albigeuser, ra. tl.‘, och alt han från 'dessa hemtal de läror, han för oss sedan utvecklat. Jag har velat framställa detta såsom en princip, att man icke får antaga, när man talar om kristendomen, att den utgått frän de höga och mägliga utan från de ringare. Jag yrkar bifall till Hr von Ilartmansdorffs förslag till redaktionsförändring. Gr. Liljencrants: Då jag sist hade ordet, var min afsigt, fastän jag icke fullständigt uttryckte den, att instämma i Hr von Harlmansdorffs förslag. Likväl ansåg jag och anser äfven nu, att det borde göras ett litet tillägg i samma förslag. l:sta mom. lyder enl. detta förslag sålunda: ”Lagtima Kyrkomöte tillkommer att np - v
T.a punkten. § 104, angående anslaget till inköp af Kamereraren C. Sandbergs samlingar rörande Svenska kameralväsendet, innefattar samma stadgande i afseende på detta anslags utbetalning, som ofta åberopade reglementes 142 §. § 105, angående beviljad restitution för erlagd kronotionde af Komministers-boställen inom Stockholms län, är hufvudsakligen af samma lydelse, som sagde reglementes 143 §. § 106, angående vilkorligen medgifven återbäring af förre Lands-kamrcraren, Kammarrätts-rådet S. Lindberg ådömd ersättning för förluster å 2:ne boställsarrenden, är lika lydande med samma reglementes 144 §. 4 StataUtskottets Memorial N:o 211. § 107, angående återstoden af de beviljade anslagen för reparationer å Wadstena och Kalmar slott, innefattar samma stadganden, som nu gällande reglementes 147 §. § 108, angående de under sednaste riksdag till föremål hänförliga under Riks-statens 8:de Hufvud-titel beviljade anslag, som ännu icke blifvit från Riksgäldskontoret utbetalde och derföre skola fortfarande i föreskrifven ordning tillhandahållas, motsvarar 155:te, 158:de, 159:de, 160:de, 164:de, 166:te, 168:de, 169:de, 173:dje, 174:de, 175:te och 178:de §§ af det vid slutet af nämnde riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente och innehåller enahanda stadgande i afseende på de återstående anslags-summornas utbetalning. § 109, angående återstoden af det utaf Rikets Ständer vid sednaste riksdag anvisade bidrag till upprätthållande af Arméens pensions-kassas pensioneringsskyldighet, är, hvad denna återstod beträffar, lika lydande med 3:dje mom. af nu gällande reglementes 180 §.
Uti sitt den 5 innevarande månad till Eders Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande öfver livad i Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse 0111 verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860 förekommer rörande Telegraf-verket ^och särskildt de sju städer, nemligen: Upsala, Lund, Wenersborg, Halmstad, Södertelje, Örebro och Mariestad, för hvilkas telegrafstationer Telegraf-verket, i motsats till förhållandet annorstädes, fortfarande nödgades bekosta erforderliga lokaler, tillkännagaf Telegrafstyrelsen i underdånighet, att Styrelsen då ännu icke hade erhållit underrättelse om utgången af dess, på grund af Revisorernes ifrågavarande anmälan, gjorda framställningar rörande telegrafstationerne i de tre sistnämnde städerna, hvadan Styrelsen anhöll att framdeles få meddela de svar, som från samma städer inginge. Till följd häraf och sedan jemväl dessa svar numera kouimit Styrelsen tillhanda, deraf inhemtas, att Södertelje stads Fullmäktige, ehuru dervarande telegrafstation, i anseende till skedd inskränkning i tjenstgöringstiden, numera icke ansåges fullkomligt uppfylla sitt ändamål, likväl, med erkännande af vigten och nyttan af en dylik stations befintlighet derstädes, åtagit sig att till hyreskostnaden för stationslokalen bidraga med ett efter kommunens ringa tillgångar bestämdt årligt belopp af 50 R:dr Runt, samt att innevånarne i Mariestad likaledes åtagit sig ett dylikt bidrag för telegrafstationen derstädes till belopp af 150 R:dr samma mynt årligen, men att deremot Örebro stads innevånare förklarat sig hvarken vilja upplåta stationslokal eller med hela beloppet eller till en del ersätta Telegraf-verket kostnaden för berörda ändamål; så liar Telegraf-styrelsen skolat sådant härmed underdånigst anmäla. Örebro och Wenersborg äro således de enda städer, som nekande besvarat Telegraf-styrelsens i förevarande ämne gjorda framställningar samt undandragit sig att på något sätt bidraga till ersättandet af kostnaden för därstädes inrättade telegrafstationer.
I afton tänkte kamrern icke blott på pensionerna, han saknade de små fattiga barnen och granen i hörnet där borta. Om han ändå skulle köpa sig en gran! Och några vaxljus! Det var inte för sent ännu. Han hade, när han galt hem från middagen, sett en hel massa granar ännu kvar på torget. Undras, om madam Andersson är hemma — hon kunde gärna gå efter gran och ljus. Han gick ut i köksförstun och ropade på madamen. Hon kom ögonblickligen ut från en dörr på motsatta sidan. » Hör nu, madam, jag fick en sådan lust att ännu en gång se en julgran med ' tända ljus — vill madam gå ner till torget och köpa en gran, bara en liten en — och så en vaxstapel i kryddboden. Här äro pengar — skynda sig och kom snart igen. » Madamen höll på att bli förvånad öfver, att hon skulle köpa gran åt kamrern, men som hon egentligen aldrig reflekterade öfver annat, än hur hon skulle få sina fattiga styfrar att räcka till, lydde hon honom mekaniskt och kom snart tillbaka med en liten gran och en vaxstapel. Kamrern hade under tiden tändt taklampan i salen, och vid dess sken började han med hjälp af madamen att sätta i ljusen. Men bådas händer voro otympliga och ovana vid detta arbete, så att flere ljus föllo ner i golfvet och de öfriga ringlade på sned, när till slut lampan släcktes och ljusen i granen tändes. » Herre Gud, så vackert, » sade madamen, i det hon torkade sig i ögonen med förklädessnibben. Äfven kamrerns ögon voro fuktiga, i det han blinkade mot de sneda små ljusen. » Ser madam, jag kom att tänka på min salig hustru, som alltid hade gran på julafton och fest för fattiga barn. Min älskade hädangångna var en ovanlig kvinna, madam. » » Det vet jag väl — bevare mig, så hon höll räfst med tjänare och hjälpmadamer — det var inte värdt att slingra sig undan. » » Madam kan väl inte spela piano? » afbröt kamrern. » Kors, när skulle jag fått lära sån ' t ». » Nej, jag kunde just tro det. Jag ville så gärna höra den där polskan. tam — tam tam tam — tam — tam — ta.
Ridderjkapet och Adeln Konungens nådiga proposition pä sätt der särskilta Ulskorlct i det första af deh betänkande» tillstyrkt; men hwad det andra innchällande förslag list önskningar hwilka till Hans Kongl. Majit af Riksens Ständer borde öfwerlemnas i afseende pä reglementariska författningarne beträffade, blef detsamma. efter arstilliaa anmärkningar, kill det särskilda Urskoktet älerforwijadt. klt tu^ra. UpbrötS Herrar Bänkmäns lista till wal af en Elector i Hans Excellcnce Herr Grefwe vort Ustens ställe, och befalis dertill wara utsedd: N:o ioZ Friherre Strömfelt, Fullmägtig Grefwe Strömfelt, Larl , General. Grefwe Oe la 6ar6ie, facob, anmälte wid detta tillfälle ark ibland Bänkmännen, efter hwav Herr Grefwe» hade sig bekant, 5 ledigheter funnes, akk wid Bänkmännens sednaste sammanträde med walet länge mast fördröjas innan del föreskrifne antalet af 26 kNnde sammanbringag ; och föreslog Herr Grefwen att Ridderskapet och Adeln mätte behaga widraga någon utwäg ledande till alt förmå - Dm i A 24r Ma ett tillräckligt antal ledamöter ai! ivid walett komma tillstädes. Zerr Landt Marskalkett erindrade att ett fcäga al rruna bejkaffenher icke lin genast kuNde afgöras, utan boede derföre fä bbfwa hwilande, 8r:hrrre Ceclerliröm, sacob, ytrrade sig anse en latt ul.väg att förekomma det samlingen ej blessve kill antalet för likeNj, wara den, att bankmannens sammanträde!; ej ulstäjdes pä samma tider som sammanträden för Utffott, hwaritck en del Bänkmän ä!0 ledamöter; hwilket äfwcn af GrefwS Da !a 6arä>L besannades^
För min del hyser jag visserligen fortfaran de den öl verl ygelse, alt förslaget, det man sU lille »lilla \ id Iivari förklaradt blifvit hero», ieke innefattar något godkännande af den nnmåikla ålgården, rilen vill dock icke motsätta mig det til brill. Raab framställda förslag, »att låta vid fullmägtiges åtgärd hero», utan förenar mig dermed. Frih. Sprengtporten: lag får för min del instämma uti det af Frill. Raab och Gr. Mörner framställda förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Ifr Gr. o. Landt lii. litskds hemställan i lörevulc punkt, dels alt R. o. Ad. skulle låta bero vid fuliiniigliges i Itiksg.-Kont. ifrågavsle åtgärd, och dels slutligen alslag å Utsk:ts ofvanbeiörde hemställan; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till samina hemställan och, då svaren ut (ollo med starka ja, blandade med nej, förklarade sie hafva funnit ja öfvervägande. Efter det Frill. Raab begärt votering, lörmältc Nr Gr. o. Landtm., alt R. o. Ad. egde att bestämma, huruvida konlraproposm viii deri blifvande voteringen borde omfatta antingen yrkandet, att R. o. Ad. skulle låta bero vid fullmägtiges åtgärd, eller alslag å Ulsk:ls hemställan; hvarefter och sedan Ilr Gr. o. Landtm, framställt propos. först derå, att kontra-propos:n skulle upptaga yrkandet, att vid fullmägtiges åtgärd finge bero, hvartill svarades många ja, jemte åtskilliga nej, oell sedermera propos. alt kontra proposm skulle innefatta alslag u Utskds hemställan, då svargn ut töllö med många ne j, blandade med ja, den törst berörde proposm förnyades samt besvarades nied starka ja jemte några nej; och förklarades ja nu halt öfvervigtig!.
Revisorerne hemställa derföre: att så vida utgiften icke genom omtänksamma anstalter kan för framtiden undvikas, den då bör utgå af Tredje Hufvud-Titeln. 8:0 FörskoLler hafva i Räkenskaperne blifvit afförda, då de likväl synts hafva bordt balanceras, såsom; (9*) ( 68 ) för Beväringsmanskapets underhåll år 1829 1,900 R:dr, och för Trumslagare och Spel utan nummer år i83o 1,916: 2., hvilka Medel ovilkorligen skolat Fonden ersättas. 9:o För öfrigt hafva MötesPassevoIanceMedel blifvit använde: till arrende för vissa Mötesplatser: „ anläggning och underhåll af Broar och Vägar vid andra: „ planering af Ladugårdsgärdet: „ ersättning för gräsets nedtrampning under exercis: „ Amunition: „ Skottvallar, och , Taflor för målskjutning; hvilka utgifter Revisorerne ansett sig böra anmärka, såsom främmande för MötesPassevolanceMedlens ändamål. Handlingarne för de till 1829 års PassevolanceFond hörande lån, uppgående till ett antal af 36 och utgörande tillsammans en summa af 73,688 R:dr 35 sk. 11 r:st., hafva blifvit genomgångne och utan anmärkning lemnade. % T ross-Passevolance-Medlen. Den deröfver upprättade Hufvudbok för år 1829 har i Kongl. KammarRätten blifvit granskad, utan anmärkning; hvaremot i83o års Bok saknat påteckning om fullbordad granskning. Fondens ställning, till Inkomster och Utgifters förhöll sig sålunda: Debet. 18 2 9. 1850. Afskrifning — 97: fi. 2. Utgift: B al ance: Contant Behållning " 78,267: 4,288: 35. Fondens tillväxt har således under dessa 2:ne år utgjord t 10,766 R:dr 6 sk. 2 r:st. ^ Allmänna Ilingstmedels-Fonden.
Men med afseende å den vigt, som ligger å Ständernas i afseende på frågans behandling redan fattade beslut, i enlighet hvarmed Ständerna hafva att från Kongl. Majit vänta nådig proposition å förslaget, så beredt och pröfvadt som Ständerna åstunda!, och då en afvikelse i denna del destomindre torde kunna komma i fråga, som sådant blott skulle leda till minskning af den sorgfalliga pröfning, som varsamheten påkallat i ett ämne af den djupt ingripande och för nationen vigtiga beskaffenhet^ som ifrågaställde, får Utskottet vördsamt tillstyrka alt Rikets Ständer måtte förklara det Petter Hanssons yrkande, att Ständerna nu måtte ingå i pröfning af och antaga det utaf Ragbere ättingen utarbetade förslag lill Civil-lag i sin helhet, icke kan bifallas. Stockholm den 31 Januari 1851. Reserv ali o ner: af Herr Cederschiöld, R. T.: “Huruvida Lag-utskottet på grund af enskild motion nu bordt ingå i hufvudsaklig pröfning af det nya lagförslaget i sin helhet beror efter mitt omdöme derpå, huruvida den granskning deraf, som Rikets Ständer ansett böra föregå en sådan pröfning blifvit fullbordad elier icke. I afseende härå har Utskottet vid handläggningen af denna motion inhemta!, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 3 Märs 1841 rörande det nya Lagverket dels tillkännagifva att Rikets