Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IDUN N:r51 inan i detta arbete har att motse en bland de intressantaste och mest läsvärda böcker i sitt slag^ Hushållskonst i sparsamhetens tjänst, en nyttig handbok för husmödrar, af Stenia (Elisabeth Kallstenius). Den kunniga husmoder, som gifvit Iduns läsarinnor så många praktiska och husliga rön och råd och så mången gång ställt sig hjälpande och rådande vid deras sida, har här i bokform samlat alla sina erfarenheter och rön. Att de på detta sätt ordnade och väl öfversiktliga skola komma mången husmor väl till pass, taga vi för gifvet. Läsning f ö r barn, af Zacharias Topelius, 8:de boken: Visor, sagor och lekar, med många illustrationer. — Den främste af alla nordens förf. för barn och den af dem mest älskade har åter utsändt en bok till sina älsklingar, och att densamma af alla svenska barn skall mottagas med öppna armar, läsas och läsas om igen, därom kan ej vara något tvifvel. Fåglalåt, sagor af Hedvig Indebetou (» — ster »); ined 8 ill. — Denna författarinna förtjänar att framhållas som en god förf. för barn. Lekkamraten, en julbok för barn, 17:de och 18:de böckerna, med bidrag af flere förf. och försedd med många illustrationer. — • Serien är välkänd sedan många föregående år. Läsning f ö r ungdom a f utm. engelska författare är ett välkändt ungdomsbibliotek, som nu ytterligare förökats med ett par arbeten, nämligen Två små pilgrimer, en ber. om staden Skönhet, af F. H. Burnett och Två små hemlösa, ber. af Douglas Wiggin. 1896 den, skall mottagas och läsas med intresse liksom allt hvad den populäre förf. skrifver. Från föl lag: Stora syster, af Ethel S. Turncr, öfvers. af Mathilda Langlet. — Denna berättelse, som kan betraktas som en forts, på samma författarinnas här förut välbekanta bok » Sju syskon », kommer helt visst att mottagas med samma förtjusning som detta senare arbete. Fantasier, fyra berättelser af Helena Nyblom.
Den efter ajfiDne Uppbörbö^ullförmaltaren §ine'r pppabe balan», Delé 1)0» ZRifet» ©tanber gjorbg framflällningar i fråga om beroiljanbet af enahanba eftergift for förre kamereraren, kammarrätt'»* råDet QBinrotl; och förre kontrollören SOltbbenborjf; 95:o af famina Dag, i anlebning af kongl. 9ftaj:tö nåbiga (Friftoelfe, i fråga om bilbanbe af ett ^ational^ufeum; 96:o af famina Dag, om föränbring t tiben för FronouppbörD$*ftämmorna. 9'7:o af famina Dag, om förånbrtng t tiben för FronouppbörDö*jlämmorna på ©ottlanb; 98:o af famina Dag, angåenbe linbrittg i tionbe* od) räntegifvare^ (Fi;(* Digfjeter; 99:o af famina Dag, angåenbe Sptra ©tatöanflag för allmänna arbeten; I00:o af famina Dag, angåenbe till Stmånö upprenfanbe beviljabe ©tatébibrag; l()l:o af famina Dag, angåenbe en emot (FebD nebfättntng i perfonltga (FpDDöafgiftcn fvaranbe afgift till folfunberviöningenö befrämjanbe; 102:o af famina Dag, angåenbe förhöjning i anjTagen till folfunbenniö* ningenö befrämjanbe; 103:o af famina Dag, angåenbe beräFntngen af ©tatéverFetö infomfler; I04:o af famina
Då emellertid Utskottet, i likhet med hvad förra riksdagens Stats-Utskott härom yttrat och föreslagit, anser innehafvaren af detta embete, som till sin beskaffenhet egentligen är civilt, icke böra i afseende å löneförmånerne ställas högre än det äldsta Krigs-rådet, får Utskottet hemställa, att General-Intendentens aflöning må bestämmas till 5,000 R:dr. b) I öfrigt har Utskottet icke funnit skäl tillstyrka annan ändring uti Krigskollegii nuvarande anslag än, att Kanslisternas aflöning, på sätt Utskottet för dessa befattningar i allmänhet föreslagit, upptages för hvar och en till 1,000 R:dr och att således det till befrämjande af göromålens gång inom Kanslistgraden nu anvisade anslag, 600 R:dr, från staten uteslutna (se Tab. Litt. B). 4:o. Gener alitets-Staten. Bom den å detta anslag uppförda 6: te Fördelnings-Generalslöncn å 9,000 R:dr, jemlikt hvad vid sista riksdagen beslutats, skall till Statsverket indragas i den mån de med Rikets Ständers begifvande tillförene derå anvisade pensioner till ur tjenst afgångne Generalspersoner och Öfverstar icke vidare blifva beliöfligc, har Kongl. Maj:t, sedan en sådan pension å 650 R:dr numera upphört att utgå, föreslagit, att ifrågavarande anslag, som för närvarande utgör 85,100 R:dr, måtte med nämnde belopp minskas; och torde detsamma alltså bestämmas till en summa af 84,450 R:dr. 5:o. Generalstabs-officerares bildande.
7 a Landet af wederbörande Kronobetjente, med biträde af 2:ne wäl kände personer, med tillika asättande kannetal stämplas, samt panneägaren meddelas ssrifteligt bewis öfwer ben således mätta och stämplade pannans beskaffenhet och kannetal. 20:0 En panna med wänlig hatt, tror Utssottet böra mätas isian bottnen till halsen och en panna med coniss halt fran bottnen upp till kranen; dock att wid all mätning afseende icke göres pa 2 L högst z kannors kokrumOch tror Utssottet att hwad som i öfrigt erfordras till controll mot allt missbruk och öfwerträdclse, jemte answaret derföre m. m. böra öfwerlemnas at Styrelsen, att ester sig företeende omständigheter bestämma. Ordföranden Herr Grefwe Gyllenborgs, Herr Prosten Grefwe Schwerins, Herr OiwersteLieutcnanten och Riddaren von Ecystedts, Herr Kammar-Junkaren Ugglas, Herr Bissoppen och Comimndeuren Doctor von Nosensleins, Herr Borgmästaren Horsters. Herr Grosshandlarn Segerdals och Herr Handelsmannen Sta becks särskilta anförander, warda pä begäran härhos wördsammeligen bilagde: Och förenade sig Herr äfwerstcn Gustafsköld med Herr Prosten Grefwe Schwerins tankar, Herr Maioren Friherre ÄZrangel i Herr Kammar,Junkaren Ugglas, Ofwerste-Lieutcnanten och Riddaren vonEchstedts jemte Ordföranden Herr Grefwe GyllenborgS andraganden, lamt öfwcrste-Licutenanten och R ddaren Echstedt, uti de yttranden Ordföranden Herr Grefwe Gyllenborg författat, öfwer, som 478 Den 8 Junii. samleliae Ledamöterne af Wallofl. Boroare-Standet instämde med.Herr Handelsmannen Stabeckv tankar i ämnet, Ö.ebro den 8 Junit >812. Pa Hägl. Ridderjkapes Pa Högw.
Transport , lyftighet’ oell omväg i de allmänna räkenskaperna; så hajKgl. M;«j:t ansett Sig höra till Rikets Ständers öfvervägande framställa det sätt, hvarpå de uppgifna olägenheterna synas med winsta uppoffring kunna afhjelpas, och den nya regleringen komma hela Armeen på en gång till godo, Utan att Stats-verket alltför mycket betungas. Då för Armeens lötie-reglering, omfattande en Tjenstemanna-personal af icke mindre än nära 4>4°° personer, bristen, vid jemförelse, på det hela, emellan nuvarande tillgångar och de genom den nya regleringen erforderliga , Transport . , t 2,708,000 ! 2,708,000: I Kongl. Majds Nådiga Propos. R:dr, så ådagalägges deraf, att det nuvarande missförhållande i betydlig mon halsin grund i den ojem11a fördelniugen Jöntagarne emellan, och att regleringen lill icke ringa del består i ett öfverflyttande af inkomster från den bättre till den sämre lottade. För att på eli gång kunna sådant verkställa, måste följaktligen ersättning tilldelas dem, sorn för det närvarande njuta högre löne-förmoner, än för graden föreslagna äro ; hvarföre Kongl. Maj:t anser lämpligt,att, sedan, genom Befälets och andra Autoriteters åtgärd,utrönt blifvit, den förlust, som 2,708,000: Transport 2,708,000: — 56 Kongl. Majds Nådiga. Propos. N.o 2. Transport . kan uppkomma för åtskilliga individer genom förenämndareglering, vissa procent af lönerna för de genom regleringen vinnande innehållas, och, jemte afkaslningen af vissa boställen, såsom här nedanföre utredes, användas till ersättning åt degenom regleringen förlorande, intill dess densamma, genom omvexling i hela personalen, blifver tillämplig på alla i regleringen inbegripna.
Dugget, som redan förstärkt sig till regn, påminnte honom om att åter gå se på sitt fremmande. Baronens närvaro hade på de fyra vännerna verkat obehagligt. När han således gick bort, föll det såsom en tyngd ifrån deras bröst. Harald och Irene sjöngo en duett. Erik och Stella sutto vid hvarandra, båda lika hänförda af den vackra musikens vackra föredrag. Omedvetet tryckte Stella Eriks hand! Hvad Erik var lycklig då! Och ändå tryckte han icke Stellas hand tillbaka. Sedan sången upphört, sade Stella: – Förr i verlden ... Erik vet ... så kunde Stella knäppa litet på gitarr och det är det enda, som jag minnes med nöje. Vill Erik skaffa mig en sådan? Tonerna för sig låta icke så bra som tonerna på det der, men i harmoni så äro de nästan lika så bra, och med sång dertill äro de nästan alldeles lika så bra, fast de klinga litet mera melankoliskt. Erik, som visserligen var en stor älskare af musik, fast han icke utöfvade denna konst, hade härtills med Stella aldrig kommit i samspråk derom. Nu blef han rätt varm i hågen, när han föreställde sig Stella sjungande med ackompanjemang af en gitarrs glaslikt klingande, milda toner. Han lofvade således att åt Stella «skaffa en sådan.» Och hade det varit någonting ännu onödigare, så hade han knappt kunnat neka, när Stella bad. – Harald skall lära både Erik och mig att sjunga, och när Harald och Irene komma till oss, så skola vi sjunga för dem, liksom de nu sjungit för oss. Och de skola tacka oss och intet skratta åt vår sång. Hvad det fägnade Harald, att Stella ville att den som skulle sjunga med henne blefve Erik. Han visste knappt hvarföre han fägnade sig deråt, men nog af, han vardt glad. Erik smålog och vardt äfven glad. Irene föreslog att man skulle göra ett slag i parken, men o ve; man märkte, hvad man icke förr märkt, att himlen var öfverdragen med fula moln och att det regnade redan. Man var således tvungen att stadna inne och afvakta det möjliga upphörandet af regnet. Erik hade dessutom låtit narra sig af det vackra vädret och icke derhemma tillsagt om att efterskickas, i händelse vädret blefve missgynnande.
Borgareståndet att frånträda sitt från de 3 andra Ståndens skiljaktiga beslut, och föreslår, for arnian händelse, följande proposition till omröstning: 171:o Den, som, i enlighet med 3 Stånds beslut, anser införselslullen å häcktor, hakar och hyskjor böra bibehållas vid 1 r:dr per skålpund, röstar J'.i y Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 23. 7 den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull lill IG sk. skålpundet. Utskottets förslag att indela Hängslen i dem ”af siden eller halfsiden” Hängslen och ”andra slag” samt antaga vigt i stället för stycketal till förtullningsgrund har icke blifvit af något Stånd godkändt; ulan hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden för Hängslen bibehållit gällande bestämmelser samt Borgare-ståndet, med oförändrad förtullningsgrund, nedsatt införselsafgiften å Hängslen från 2 r:dr lill 1 r:dr 16 sk. för hvarje dussin par. Så vida Borgare-ståndet icke vill frånträda detta sitt, från öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, föranleder della följande omröstning: 172:o. Den, som, i öfverensstämmelse med 3 Stånds beslut, vill för Hängslen bibehålla gällande införselstull af 2 r:dr per dussin par, röstar j Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes tullen å Hängslen till 1 r:dr IG sk. på samma qvantitet. Utskottet hade föreslagit, att införselstullen å torr Ingefära skulle höjas Ingefära från 1 sk. 10 rst. till 2 sk. skålpundet oell å insyltad Ingefära bibehållas vid 16 sk. per skålpund, hvilket förslag Bonde-ståiulet helt och hållet samt Ridderskapet och Adeln och P reste-s tån det, som vidblifvit gällande bestämmelser, i följd deraf gillat i afseende å den insyltade Ingefäran.
Derefter säges: ”R. St., som iden ordning, Reg.F. 81 § 2 mom. föreskrifver, beredt och vid innevar. riksmöte till afgörande föreliaft frågan om den af K. M. föreslagna grundlagsändring, fä nu deras beslut härutinnan, jemte de skäl, som legat till grund derför, hos E. K. M. i underd. anmäla.” Slutligen uppräknas en mängd skäl, anförda efter de Ständ sorn afstyrkt. Jag hemställer, att förändringen måtte bli följande: R. St., som i den ordning Reg.F. 81 § 2 mom. föreskrifver, beredt och vid innevar. riksmöte lill afgörande förehaft frågan om den af K. M. föreslagna grundlagsändring, få nu, enär N. N. Ständ icke bifallit berörde nåd. propos., och den ifrågavar. grundlagsändringen således är vorden afslagen, sådant i und. anmäla, jemte de skäl, som legat till grund för bemälde Stånds beslut.” Om R. o. Ad. skulle finna denna anmärkn. grundad, så anhåller jag, att förevar, förslag till und. skrifvelse måtte återremitteras. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Vid afgörande af grundlagsförändringar handlar hvarje afslående Stånd med R. St:s rätt, och det lärer icke kunna nekas, hvad Utsk. äfven ansett, att de skäl sorn legat till grund för de afslående Ståndens beslut, äfven varit det, som orsakat, att ett förslag till ändring af grundlagen blifvit af R. St. ogilladt. På denna grund är det, som Exp.Ulsk., med stöd af 81 § Reg.F., uppfört de i Presteoch BondeStm anförde skäl som de, hvilka afslaget vållat. Detta är äfven en coutume, som vid föregående riksdagar blifvit följd. Om vid något tillfälle annorledes tillgått, känner jag icke, åtminstone har jag ej funnit spär dertill i föreg, riksdags prot.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att valet nu äfven skulle ske på det sätt, som Pudd.Utsk. för kommande riksdagar föreslagit, och att det någon dag i nästa vecka skulle företagas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Om jag icke misstager mig, har Hr v. Troil begärt propos. derpå, att R. o. Ad. skulle inbjuda de öfriga Stånden att förena sig uti Hr Gr. o. Landtnäs åsigt att utsätta nästa riksdag till år i83g och att särskildt BondeSt:s uppmärksamhet måtte fästas derpå, att deras inbjudning icke är med grundlagen öfverensstämmande; och anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes upptaga denna anmärkning. Hr Hjärne, Harald: Från Gr. Horn, uti hvars anhållan om propos. jag i öfrigt instämmer, skiljer jag mig så vida, som jag anser det icke gå an att uti ett inbjudn:sjnemor. fästa ett annat Stånds uppmärksamhet derpå, att det begått ett grundlagsfel, emedan sådant kunde vara stötande. Men deremot skulle jag hemställa, om icke det af Gr. Horn åsyftade ändamål kunde vinnas genom att såsom motiv för R. o. Ad:s beslut åberopa dess öfverensstämmelse med grundlagens tydliga föreskrift, hvarigenom man undvek att directe förebrå något Ständ, att det handlat mot grundlagen. R. o. Ad. beslöt den yrkade inbjudningen till de öfriga RiksStm, på sätt Hr Hjärne den föreslagit. Hr von Troil, Emil: Jag har en annan hemställan, som likväl Hr Ridd.secret. torde upplysa, om den är möjlig att verkställa eller icke, den nemi., huruvida protutdr. genast kan uppsättas och justeras för att på f. m. afgå till de öfriga Stånden, medan de ännu äro in pleno församlade. Underteckn. Ridd.Secret.: Örn R. o. Ad., oansedt föredragningslistan numera är genomgången, täcktes uppehålla sig en liten stund, medan prot.utdraget uppsattes, kan Hr v. Troils önskan blifva efterkommen.
Skrifvelse, N:o 10. »Också, oaktadt lagens stränghet emot brottsliga bankruttörer, har ingenting varit mera sällsynt, än dess tillämpning; och i sanning, ingenting har så uppmuntrat till dessa brott, som just denna strafflöshet.» »Och seder och tänkesätt hafva varit och äro ännu alltför öfverseende med ett sådant handlingssätt. Lagarne äro icke tillfyllestgörande emot så grofva förbrytelser.» »Beklagligen har en rättvis, sträng lag blifvit ett allmänt behof; den allmänna oviljan påkallar den, den allmänna rösten väntar den, och allt hvad landet har ädelt bland näringsidkare gör derpå anspråk.» Sådana tecknas Frankrikes kommerciela förhållanden af de utmärkte män, sorn motiverade antagandet af Gode de Commerce, och vi hemställe till hvar och en, som eger någon närmare bekantskap med Sveriges inre näringsoch handelsförhållanden, om teckningen icke kunde gälla äfven för detta sednare Iand. Yi rekapitulera den. Hela verlden söker handelsrätt. 1 hvarje hus inredes handelsbod. Ordning och sparsamhet saknas. Lyx och öfverflöd utmärka lefnadssättet. Reda och noggrannhet i bokföring äro ej allmänna. Konkursernas antal tilltager. De hafva sitt upphof i oerfarenhet och vårdslöshet och sluta med brott. Lagen träffar dem sällan och allmänna moralen glömmer deni alltför snart. Om det ej kan nekas, att ställningen, utan all öfverdrift, är sådan, så ligger det ock för en dag, huru den måste leda till sedernas och moralitetens förfall, huru derunder en landets allmännare uppblomstring i dess rörelse är omöjlig. De stundligen återkommande löftesbrotten vid liqvider måste så småningom vänja de trafikerande från all löfteshelgd och förlika dem med lögnen. Den alltför ofta under betänkliga förhållanden gångna eden att »han icke vidtagit eller vidtaga låtit någon åtgärd, som till en eller annan borgenärs förfång lända kunnat,» måste föda af sig ett alltmera allmänt förakt för hvad samhället har mest heligt, och detta just inom den medborgareklass, hvars ständiga beröring med den stora massan af folket borde utgöra föredömet för andra. Se der i få ord den i moraliskt hänseende så djupt beklagansvärda följden af det närvarande tillståndet.
Men deremot skall jag gerna se, om saken kunde uppskjutas, då så få ledamöter nu äro tillstädes och tiden är långt liden, helst det icke heller hastar med beslutet. Upplästes till justering följande voteringsproposition: Den, som bifaller, att maximi-summan för utlåning på namn från Riddarhusets fonder under intet vilkor må utsträckas utöfver 5o,ooo r:dr b:co och att Ridd.-Direct. må, efter sig företeende omständigheter, nedbringa den nu på namn utlånade summa till ofvannämnde belopp, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. bifalla, hvad Ridd.-Utsk. föreslagit, att maximi-summan för belåning å namn skal! bestämmas, såsom hittills, till 3o,ooo r:dr b:co och att Ridd.- Diréct. anmodas vidtaga lämpliga åtgärder för att återföra maximi-summan för detta slags utlåning till sistnämnda Den i Maj e. m. 9' Hr Printzenskjöld: Jag skulle tro det vara med både praxis oell Riksd.-Ordn. öfverensstämmande, att voteringspropositionen uppställes i omvänd ordning, så att japroposilionen innefattar bifall till Utsk:s förslag. Gr. Cronhjelm: Jag tror, att en voteringsproposition alltid bör författas med anledning af den proposition, hvarom votering blifvit begärd. Då nu votering är begärd örn den proposition, som blifvit framställd på mitt förslag, bör detta, på sätt sorn skett, intagas i ja-propositionen och contrapropositionen uppgifvas af den, som begärt votering. Frih. Ehrenborgh: Jag förenar mig med Gr. Cronhjelm och tror, att dä votering blifvit begärd i anledn. af Ilr Gr. o. Ordför:s förklaring, att den sist framställda propositionen ansågs bifallen, har voteringspropositionen, blifvit riktigt uppfattad, på sätt som skett. Hr Printzenskjöld: Ehuru jag icke finner mig öfvertygad af hvad Gr. Cronhjelm och Frih.
Jag ber om ursäkt, om jag tillkännagifver, att Hr Gr. o. Landtm, icke i detta afseende uppfattat mina ord. Jag har icke instämt, med Gr. Cronhjelm; men jag har velat säga, att jag icke kunde ingå i pröfning, huruvida den inskränktare krelsen, som detta förslag innehåller, vore tillfyllestgörande i öfrigt, men att jag ansåg, att åtminstone de af mig nämnda tvenne artiklarna borde uti densamma, intagas, och hemställer, att R. o. Ad. ville dertill lemna sitt bifall. II. Ex. II r Gr. o. Landtm, hemställde lill Frih. Palmstjerna, hurudant hans förslag då vore; del kunde nemligen icke afse bifall till Ulsk;s tillstyrkande, med särskild begäran, att de af Frih. omnämnde artiklar skulle blifva föremål för öfverläggning och beslut, enär samma artiklar i allt fall, derest Utsk:s tillstyrkande bifölles, borde till pröfning förekomma, utan meningen vore väl alt desamma mätte tilläggas de artiklar, i fråga hvarom Gr. Cronhjelm föreslagit att särskildt skulle beslutas. Frih. Palmstjerna: Det var en begäran, att begge dessa artiklar matte i Gr. Cronhjelms förslag intagas, utan att jag för öfrigt inlåtit mig i granskning af Gr. Cronhjelms förslag, hvaröfver jag ansett mig äga öppen discussion. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, derest han nu rätt uppfattat Frih. Palmstjernas mening, Frih. icke instämde uti Gr. Cronhjelms förslag, men önskade alt deruti mätte äfven intagas artiklarne broderade arbeten och garn. Gr. Cronhjelm: För att icke föröka antalet af proposi tionerna, ingår jag gerna derpå, att min propus, må tillökas af de tvenne utaf Frih. Palmstjerna föreslagne artiklarne, så mycket hellre som jag tror, att Frih.
—- om skyldighet för priviligiferade, att deltaga i allmänna Byggnader; EkonomiUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 183. af Presteståndet, s. 189. återrem. af Bondeståndet, s, a 10. Ytterligare Utlåtande; Bondeståndets beslut deröfver s. 376. •— om befrielse för egare af, på Gothland att in Natura aflemna skattetjära; Ekonom iUtskottets be. tänkande, bif. af Adeln, s. 183. af Presteståndet, S. 189. återrem, af Borgareståndet, s, Hji. af Bondeståndet, s. stil. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Pre' steståndet, s. 715. bif. af Bondeståndet, s, 724. '>— om befrielse för egare af, på Gothland att underhålla Uastagebryggor EkonomiUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 243. återrem. äf Borgareståndet, s. 247- Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, 1217. af P;e 64 steståndet, s. 1219. af Borgareståndet, s. 1222. af Bondeståndet, s. 1228. Hemman om grunderna för, tillkommande skyldighet att deltaga i Kyrko-och PreStegårdsUppbyggnader etc. Bagoch EkonomiUtslcottens betänkande, bif. af Presteståndet, s. 381, af Adeln, s. 4oo. af Borgareståndet, s. 4r5. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af A. deln, s. 965. bif. af Bondeståndet, s. 978. Hemmansklyfning, om att Kongl. Majrts befallning?
SU&lt;) (B. O. värdfolk och gäster tacka himlen, att det » ändtligen är slut. » De stora stela skyldighetsbjudningarna sysselsätta vi oss icke med. Deras offer beklaga vi, och till de olyckliga, som af konvenansen tvingas att en eller annan gång om året anordna dylika lillslällningar, kunna vi endast ställa den uppmaningen, att de måtte söka bära sitt kors med kristligt tålamod. Nej, vi sysselsätta oss här endast med sådana mindre samqväm, der goda vänner föras tillsamman för att ha roligt. Och vi uppställa för dessa små familjeunderhållningar några hufvudregler, som helt visst ingen skall ångra, att han iakttager: Först o c h främst: Bjud icke för ofta! Och från gästens synpunkt sedt: Gör ej för täta påhelsningar! Visserligen ger oss Havamal, våra fornfäders urkund för lefnadsvisdom, det rådet att » fara träget att träffa » våra vänner. Men som så många andra gamla urkunder är icke » Den Höges sång » alldeles fri från motsägelser, hvarför vi på ett eller annat ställe i densamma få lära att — » Gå skall man; ej är godt, att gäst är ständigt på ett ställe; ljuf varder led, som för länge qvar på en annans bänkar bidar. » Det ligger mycken sanning i denna kärnfullt affattade lefnadsregel. Lifvet lär oss att hushålla med det goda, om vi vilja bevara åt oss en varaktig njutning af detsamma. Vänskapen må vara af den pålitligaste art, vi äro dock menniskor, vi ha behof af omvexling o c h vi tröttna på allt, äfven det bästa, om vi njuta det för rikligt o c h ofta. Och hur helt olika blir ej umgänget mellan menniskor, som ej sett hvarandra » på länge » — det behöfver derför ej vara mer än fjorton dar gångna — än emellan personer, som knapt hinna skiljas åt förr än de åter råkas — hur intressant, gladt o c h finkänsligt i ena fallet, hur hvardagsaktigt o c h derjemte ofta allt förtroligt i det andra! Bjud vidare endast goda vänner!