Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det visar sig lätt, att så länge man ej satt sig in i principen, hvarpå undervisningen bör grunda sig, är det ej skäl att anslå Statsmedel för att öka löner, hvilka till en stor del äro pensioner, och nog äfven hädanefter skulle komma att användas mera i pensionsväg, än för det allmänna bästa. Uti hvad Grefve Frölich yttrat, att det hela visar mindre benägenhet till undervisningens förbättring, än att afhjelpa klagan öfver Lärarnes små inkomster, instämmer jag. Jag tror, att saken är grundad på några Tjenstemäns förra förhållanden, och icke bör föranleda Ridderskapet och Adeln att besluta något anslag i penningeväg, men alt önska, det man måtte ändra hela principen för dessa in - mm« Den i4 Augusti f. m. 65 institutioner. Herr von Hartmansdorff torde äfven böra påminna sig, hvad Utskotten yttrat i afseende på de lägre Undervisningsverken, såsom Gymnasier, samt högre och lägre Lärdomsoch Apologist-Skolor, nemligen att ökade anslag behöfvas, äfven om ej de förbättrade principerne skulle antagas. Bör icke äfven det gifva oss anledning att icke lemna något anslag-? Finner man ej genast der att, om en löneförbättring behöfves, den bör i dessa Skolor ske derigenom, att de enskildt», som låta uppfostra sina barn uti dessa i Städerne inrättade Skolor, frivilligt eller tvungne måste bidraga till att befordra en sådan lönförbättring? Och sådant måtte vara bättre, än att taga medlen af en Bevillning, uti hvilken landet deltager nied fyra femtedelar, då Städerne endast utgöra resten. Kan denna proportion vara billig, och är det väl någon anledning, att till sådane ändamål använda Folkets skattemedel, då allt kan åstadkommas genom den enskildfa förmågan? Jag tror, att om man rätt betraktar saken, skall man komma till ett annat resultat, än alt genom Bevillningsmedel söka tillvägabringa en förbättring i undervisnings-anstalterna. Utskotten afskräcka oss äfven i annat afseende från tillskott, när de yttra, attingen besparing genom den nya lärometho38 H. 5 66 Den i4 Augusti f. m. den kan vinnas.
SvärdsOrden, Grefve Claes Cronstedt, utom för Chefsbefattningen uti Förvaltningen af Sjö-Ärendena, jemväl för åtskillige andra Chefsplatser i Nåder tillagde löner och förmoner, hos Eder Kongl. Majrt anhållit, att, till inskränkning i utgiflerne för StorAmiralsEmbetets scrskilde Afdelningar, förändrad reglering måtte, på dervid föreslaget sätt, varda vidtagen; och har Förvaltningen af Sjö-Ärendena, med åsidosättande af allt yttrande utaf eget omdöme, huruvida det varit Rikets Ständers Revisorer tillständigt, att med förslag till förändringar i berörde afseende inkomma, ansett sig härvid endast böra i underdånighet anföra, att, enär ifrågavarande löneförmoner m. m. grunda sig på Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Stater samt serskilde i Nåder utfärdade Förordnanden, anmärkning deremot icke skäligen bordt vid en Revision öfver förvaltningen af Statens medel kunna väckas. Hvad angår den af Rikets Ständers Revisorer uti densamma väckta fråga, huruvida icke de, genom Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 14 Juli 1825 beviljade och på Stockholms Stations årliga Nybyggnadsoch Underhållsstater upptagne 200 R:dr, till ersättning åt Skeppsholms Församlings kyrkocassa för en tomthyra, nu mera kunde indragas, får Förvaltningen i underdånighet meddela, att, då högstberörde Nådiga Bref innehåller, det sagde ersättning finge tills vidare utgå, och behofvet deraf ännu fortfarande existerar, nemligen för A* C 4 ) Stationens Fatligskola, hvars personal årligen förökes, Förvaltningen icke ansett eller anser sig ega anledning att indragning af meranämnde, såsom ersättning beviljade bidrag i underdånighet tillstyrka.
Utskottet får således, med afseende å vigten deraf, att de vilkor och förbindelser, lånsökande sig åtagit, noggranrit uppfyllas samt angelägenheten att icke genom de nu ifragaställde afskrifningaxnes beviljande framkalla .likartade anspråk från andra läntagare, hemställa, att de i ofvan ömförmäldä frennemotioner gjorda framställningar icke må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm dom20 Februari 1854., Sfä/s* U/s leo t/ef# Utlåtande, N:o 39. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Febr. 1854, kl. 5 e. m. Utlåtande, angående afskrifning af ett förre Expeditionsfogden C. J. Maritz beviljad t vattemftäppmhgs-l&n. (RG:S Afd.) Till understödvid sänkningen af sjön ökvattnet inom Skellefteå socken af Westerbottens län, för hvilket arbetsföretags utförande kostnaden, enligt det uppgjorda och-godkända kostnedsfors] agot skulle uppgå till 12,373 r:dr beviljades förre expeditionsfogden, kronolänsmannen C. J. Moritz, jemlikt Kongl. Brefvet den 25 September 1845, såsom anslag utan återbctalningsskyblidhet 3,534 r:dr 42 sfe:.'8 rst. och såsom lån 2,000 r:dr. Detta låns hela belopp, jemte 1,200 r:dr utaf anslagssumman, utbetaldes från Riksgälds-kontoret under November månad sagde år. Men som det sjösänkningsarbete, hvars verkställande Moritz genom ingånget kontrakt sig åtagit, icke kunnat af honom fullbordas, har han måst återbära den utbekomna andelen utaf statsanslaget, deraf till Riksgälds-kontoret inbetalts 400 r:dr under år 1849, 500 r:dr år 1850 och 300 r:dr är 1851.
» Aldrig har man hört något slarf om honom, aldrig några fula historier. » » Nej, inte har jag. » — » När vi sitta så här förtroligt, » fortfor fru Bergström, » kan jag inte motstå att lätta mitt hjärta för en vän, som skall förstå mig. Lovisa, jag tror, att mina förhoppningar äro på väg att realiseras! » » Du menar, att grosshandlarn och Hedvig. » Fru Bergström slöt sina ögon till hälften, lade sig bakåt i soffan, log betydelsefullt och nickade långsamt tre gånger. Fru Alm såg ännu oroligare ut och kröp in i sin sjal, som hade hon velat dölja sig där, sig själf och sitt oroliga modershjärta, som varit nog dåraktigt att tro på samma lycka för hennes Gerda. » Nu skall du få höra, » sade fru Bergström och lade sin hand ifrigt på den del af själen, som omslöt fru Alms ena arm, » jag hade länge haft mina aningar, fast med Hedvig är ej värdt tala därom, vid minsta häntydan blir hon eld och lågor och brusar upp. Så kommer grosshandlarn upp på visit till mig häromdagen, han kommer j u rätt ofta för släktskapens skull — du vet, på Silfverhjälmarnes sida — och då säger jag honom rent ut, att han borde gifta sig. » » Och det vågade du? » » Våga? Jag, hans mors syssling! » » Hvad svarade han? » Fru Alms lilla fågelansikte tittade nyfiket fram ur själen. » Han skrattade, men blef sedan allvarsam, och så sade han, att jag hade rätt i det, och att han verkligen tänkte på saken. Vet du, det klack till i mig, och jag fick en hjärtklappning, som jag inte haft mer än två gånger förr i mitt lif, den ena när Bergström friade till mig, och den andra när pigan första året jag var gift slog sönder en af vaserna med Silfverhjälmska vapnet. D u vet, den andra står på skänken i salen. Jag väntade litet, men när han ingenting sade, ville jag hjälpa honom på trafven — till och med världsmän och millionärer bli som tafatta skolpojkar i sädana ögonblick, om inte kvinnans takt kommer dem till hjälp — och så sade jag, att då fölle hans val kanske på en mycket ung flicka.
Inträffar äter, att osten uti utlandet betalas med en ringare summa, än den som genom ofvanstående calcul uppkommer, importeras denna vara, tydligen utvisande, alt det Svenska priset på ost är för högt. Föröfrigt är jag fullt öfvertvgad att den skumost som är god, alltid skall finna köpare efter ett pris å 3 till 4 r:dr b:co L^. Jag fortgår tillstyrka bifall till Utsk:s belank. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller både för näringens och statsinkomsternas skull, att R. o. Ad. måtte bibehålla den tull på ost, som i 1845 års tulltaxa finnes utsatt. Uppgifterna 382 Den 3 Juni e. m. från comm.colhm visa, att, under de 10 åren från 1837 till och med 1846, liar införseln af ost minskats från 23,000 LU hvartill hon uppgick år 1837 till 5,300 LU som hon är 1846 utgjorde. Detta visar ett högst betydligt aftagande i den utländska införseln och följaktligen en deremot svarande tillväxt af den inhemska tillverkningen af denna vara. Statsverkets förlust pä den af K. M. föreslagna tullnedsätlningen skulle hafva blifvit 7,800 r:dr b:ko. Då ou Utsk. föreslagit en tull af 1 r:dr 24 sk. i st. f. den af K. M. blott till 1 r:dr b:co föreslagna, skulle Statens förlust derpå visserligen blifva något mindre, men den skulle dock utgöra något öfver 5000 r:dr. Det är redan anmärkt, och torde icke kunna bestridas, att den nu gällande tullafgiften egentligen drabbar de finare sorterne ost, men alldeles icke de slag deraf som förtäras af de fattigare samhällsklasserna. Således torde de skäl som här blifvit framställda till stöd för en tullnedsätlning böra såsom ogrundade förfalla. Ehuru vi nu här hört att oaktadt det låga priset på den s. k. bondosten från Småland, denna vara likväl är svår att afsätta, vill man ändock vidtaga en åtgärd, hvarigenom afsättningen skulle ytterligare försvåras.
Ur den förra synpunkten är den subjektiva viljan ej blott formelt, utan äfven reelt avtonomisk eller fri, ur den senare åter är den i sig själf abstrakt sig på sig hänförande vilja, som har sin bestämdhet i en objektiv makt. — Om nu den moraliska känslan och driften såsom upptagna i sedligheten med ledning af det nu anförda betraktas, erhålles följande resultat. Den moraliska känslan såsom upptagen i sedligheten är gifven i den från naturbestämdhet rena subjektiva viljan såsom i sin reflexion i sig gifvande sig ett konkret innehåll. Ur den förra af de båda anförda synpunkterna är denna känsla fri från hvarje passivitet, emedan det konkreta innehåll, som den rena viljan i densamma gifver sig, är viljan själf såsom i sig fullständigt bestämd, men ur den senare synpunkten involverar samma känsla passivitet, emedan det konkreta innehåll, som den rena viljan i den samma gifver sig, upptages från en objektiv makt. Den moraliska driften såsom upptagen i sedligheten är gifven i den konkreta i och för sig fria viljan såsom bestämmande den rena viljan i dess reflexion i sig. Ur den förra synpunkten är denna drift alltigenom förnuftig, emedan den i och för sig fria viljans konkreta bestämdhet är ett med den rena viljan alltigenom adæqvat innehåll; ur den senare åter är samma drift sinlig, emedan den i och för sig fria viljan har sin konkretion i en objektiv makt. Det framgår sålunda ur den nu gifna kritiken af Hegels rättsfilosofi ett liknande resultat med det ur den förut gjorda kritiken af hans logiska grundtankar. Det visar sig nämligen, att han ur en viss synpunkt kunnat genomföra den i och för sig fria viljan såsom princip för den i rättsfilosofien gifna processen, nämligen om denna viljas ursprungliga abstrakthet fattas såsom något vid den samma förflytande på dess väsen icke inverkande, men att han ur en annan lika nödvändig synpunkt icke kunnat genomföra den i och för sig fria viljans principiella karakter, emedan denna vilja vid utgångspunkten måste fattas såsom varande verkligen abstrakt. Denna senare nödvändighet har sin grund däri, att för processens möjlighet måste motsatsen inom viljan mellan det subjektiva och det objektiva fattas såsom absolut, då gifvetvis den i och för sig fria viljan såsom idéen om absolut identitet af subjektivitet och objektivitet i viljan, försåvidt den är ren, d. v. s. vid utgångspunkten måste fattas såsom en tom abstraktion.
Med 20,000 Vår hyllning tag ' — / bidad, i anad vår kr. kapital som A n n Lovis sade sig äga och Så leende Nordens hjärta emot dig slår. därtill h å g och lust för landtbruk, hvarför kunde hon ej då tillfredsställa denna önskan? Vårt viuat hör! I värma, i glöd och glans Köpt en liten nätt gård för 6 a 8000 kr., betalt så klingande gladl det dragé / - emot La France. den kontant och haft de öfriga penningarne att Det hälsar dig ifrån landet vid Östersjövåg, röra sig m e d till förbättringar m. m. Ty jorden från trakter dem ännu aldrig ditt öga såg. är inte otacksam för den idoge och verksamme, som äger något för a t t kosta på den. J a g vet många små trefliga gårdar för detta pris, som Det är så myckel, mycket, vi ville ha sa-gdt, ' lagdl, föda 10 k 12 nötkreatur och åtminstone 1 häst, det ligger och drömmer i hågen, i fjättrar med rikligt bete och skog till afsalu, ifall m a n det söker sig väg, men finner ej uttryck i ord — skulle vara nog grym a t t beröfva sin egendom De äro dig främmande, toner och röst i Nord dess härligaste prydnad — en sak, som i dessa tider hör till affärssvindleriet. Men brutet, sålda och hjärievarmt hviska de Ann Lovis h a r gifvit 8,000 kr. för fri bostad, ett ord, som ger genljud hos dig: la verité — vedbrand, mjölk, smör, slakt, brödföda, en liten Det ordet i gyllne skrift på din fana. står, trädgård m. m. H o n använder något af sitt på din stolla, ljusa, svajande tricolore. återstående kapital a t t förbättra jorden och får om e t t par år mera inkomster, så a t t h o n kan löna sina tjänare därmed.
Pislacier; se prugter oell bär, ej specificerade, torra. Pistoler; se Slöjdevaror, ej specificerade. Platåer; se Slöjdevaror, ej specificerade. Pläter; se Metaller, sammansatta. Porfyr; se Sten, ej specificerad. i 25 Tullvärde. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Banko. lt:dr sk. r;st Porslin: äkta * förgyldt eller måladt i figurer R:dr sk. r;st 1 16 eller med blommor Anm. Kärl och redskap af äkta porslin för farmaceutiska eller vetenskapliga behof må, sedan beskaffenheten och qvantiteten blifvit hos Sundhets-kollegium, Velenskaps-akademien eller vederbörande Oniversiiets-fakultet afgifna och godkända , af apotekare eller vetenskapsmän tullfritt införas. * Portföljer, taskböcker, redikyler och 1 skålp. Rör : 1 skålp. 1 6 6 32 — * bambu-, och spanska 1 lisp. — ■— 32 — 1 32 — * vass-, rottingar och andra slag . 1 lisp. 4 — 1 16 _ Rötter, ätbara, alla slag, ej specificerade 1 tunna ' 16 — pottaska; se Aska. Pressduk; se Väfnader, vile-. Puder; sc Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser. Ovarnstenar; se Sten. Qvercitron; sc Färger, liakknifvar; se Knifvar. Rask; se Väfnader, vile-. Ratin; se Väfnader, ylle-, ovalkade. Ravenduk; se Väfnader, linneoch hamp-. Redskap och machinerier, eller delar deraf, ej specificerade; se Slöjdevaror, ej specificerade samt 13 § i tu Ut ii ve underrå [telse rn a. Rcntuugor, renstek och renkött; se Kött. Rhabarber, hänföras under Apoteksvaror. Ridikyler; se Portföljer.
■ 2,528,000 800,000 » n 0 33^- d:o d:o 993,366 32 —■ 533,333 16 — » » » 16f d:o d:o 313,116 32 — 266,666 32 — » » » 10 d:o d:o 2,007,000 2,200,000 » » ») 6| d.o d:o 1,414,666 32 — 1,380,000 » » » 2 d:o d:o af nya slaget 3,085,600 3,557,000 » » )) 3 d:o d:o med dubbla blad 8,100 » » 2 d:o d:o d:o d:o 4,400 » » » 3 d:o d:o med enkla blad 65,700 » ») » O O 'b* (3^ d:o d;o 34,200 » » ») 32 sk:s d.o • • . • . 1,429,666 32 — 1,665,666 32 — » » » 16 d:o d:o • • • • . 664,916 32 — 761,166 32 — n » » 12 d:o d:o • • * • # 852,562 24 — 890,375 » n » 8 d:o d:o • • • • • 814,083 16 — 712,250 » f» » 14 d:o d:o Kopparmynt . 7,291 32 n H M 10 d:o d:o d:o 6,458 16 Summa B:ko R:dr 18,274,629 8 14,766,458 16 i 29 Beloppet af utelöpande Transport-sedlar den 30 Juni 1847 utgjorde .
Nu är det sannt att en del kan finnas villig dertill, men sannolikt kan man antaga alt det blifvit för Staten en direkt förlust af minst 40,000 R:dr. Jag undrar, om jag tillstyrkt sådana summor för sådane ändamål, hvad Hr Grin då skulle hafva sagt. Åtminstone måtte det dä hafva varit mera skäl till häpnad öfver de begärda anslagens storlek, än som kan slutas af det uttryck hvarmed Hr Grin börjat sitt anmärkningsmemorial. —- llr Grin förklarar alt löneförhöjning för Chefen är öfverflödig, liela den förhöjning, som åt honom är föreslagen utgör dock endast 320 Ridr rmt och för lista Bataljons-Chefen 360 Ralr s. m.; men Hr Grin borde hafva observerat att de i stället mista den hustralion, de nu erhålla, och att det således blott är att anse såsom en ersättning för densamma. i händelse StatsUtsk. och Ständerne bifalla förslaget. Vid inga andra Bevärings-Corpser utgå hästrationer för befälet; derföre hatjag för principens skuld, som man så ofta talar om, när den icke finnes, men klandrar när den ifrågasattes, trott mig böra tillstyrka hästrationens försvinnande vid Lifbevärings-Regeitet. Kan Hr Grin kalla en ersättning derför, för löneförhöjning? Emot den föreslagna Pensioneringen för Arméen tyckes llr Grin icke hafva något annat att invända, så framt tillgångar dertill kunna beredas, än att vid beviljandet fästes del vilkor, ratt Postmästareoch Tull-tjensternas besättande ensamt måtte blifva förbehållet berörde verk. Ehuru de militära tjenstemännen af äldre författningar blifvit tillförsäkrade örn en dylik förmån: ehuru de hittills visat sig sköta dem till Statens sanna bästa, och ehuru i de flesta främmande länder sådane tjenster, i långt mera utsträckt mån äro deni niedgifne än i Sverige, har jag likväl, i enlighet med R. Stis Revisorers åsigt, ansett mig böra, ibland andra vilkor (pag.
Ja hafva varit öfvervägande. Hr Printzensköld och Hr von Hartmansdorff begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följ:de voter:s-propos.: Den som bifaller l:sta mom. af 3lista §:n i den uti Särsk. Utskis Utlåt. J\s 20 föreslagna förordning, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder berörde mom. afslaget och vidblifver R. o. Ad. sitt derom förut fattade beslut. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 14 Ja emot 10 Nej. Hr Frih. o. Ordf. hemstälde sedermera om R. o. Ad. behagade bifalla sednare mom. af 3lista §:n och förklarade, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Nej, jemte några Ja, att han funnit Nej öfvervägande. Öfverläggningen öfver förevaride ärende upskjöts nu till eftermiddagens plenum, och R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 142 Den 7 Oktober e. m. Lördagen den 7 Oktober 1854. Plenum kl. 6 e. m. liiFrih. Åkerhjelm, Carl, fortfor att, i Hr Gr. o. Landtm:s ställe, föra ordet. Justerades ett prot.-utdrag för denna dag f. m. Frih. Lagerfelt, Isr. Carl Adam: I anseende till förestående afresa ur staden, nödgas jag afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Konst.Ulsk., anhållande dock att vid min riksdagsmanna-rätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan; hvarefter Hr Frih. o. Ordf. anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Konst.Utsk. efter Frih. Lagerfelt, Anmäldes till justering, men begärdes på bordet,'ett från Exp.Utsk. under J\s 151 afgifvet förslag till R. St:s underd. Skrifvelse till K. M:t, ang:de stämplade pappers-afgiften.
Hvilket, såsom svar i ämnet, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 166. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2t Okt. 1854. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett låne-understöd åt staden Christianstad. (Stats-Ulslcs Uthden N:ris 59 och 156 samt Mern. N:ris 258 och 310.) S. A. K. 1 anseende till de flera betydliga och kostsamma, till största delen för kringliggande landsort jemväl gagnande arbeten och byggnader m. m., som, för uppgifna ändamål, under sednare åren blifvit af Christianstads stad företagna och hufvudsakligen utförda, samt de ansenliga utgifter, som staden för dessa företag måst vidkännas, särdeles för den numera i det närmaste fullbordade hamnbyggnaden vid Åhus samt tillvägabringande af segelled deremellan och Christianstad, och då staden för omförmäida arbetens utförande varit nödsakad att, efter användande af dertill erhållna bidrag af allmänna medel, ådraga sig en högst betungande skuld, har, med stöd af dessa förhållanden, vid innevarande riksdag blifvit framstäldt, huruledes staden Christianstad såmedelst kommit i behof af ett ytterligare lånebidrag från Statens sida utaf 20,000 R:dr, ungefärligen motsvarande kostnaderna för de arbeten, hvilka vid förberörda hamnbyggnad och kanal-anläggning ännu äterstode att utföra, hvadan ock anhållits, att detta lån måtte af Rikets Ständer ineranämnda stad förunnas.
10 § 2 mom. af nu gällande fattigvårds-förordning stadgar nemligen, att egare af fabriks-, brukseller grufve-rörelse, der ett större antal arbetare, som utgöra egna matlag, begagnas, eller innehafvare af jord å landet, som 1 sin tjenst antagit statfolk eller å egorna upplåtit bostad eller plats dertill åt s. k. inhyseshjon eller backstugusittare, vare, då sådant finnes för fattigvården medföra väsendtlig större tunga, än som motsvaras af de bidrag, hvilka, enligt samina §:s 1 moment skola utgöras, pligtig att derutöfver särskildt bidraga, samt att sådant bidrag, då öfverenskommelse derom ej kan träffas, skall af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämmas, dock högst till 5 R:dr 16 sk. Banko för hvarje matlag af ofvannämnda beskaffenhet. Att vid detta förhållande ytterligare ålägga fabriksidkare en särskild årlig afgift för hvarje af honom använd arbetare, för att vid förefallande behof användas till understöd åt samma arbetare, finner Utskottet, då fabriksidkaren detta oaktadt är lika förpligtad att bidraga till kommunens öfriga understödstagares underhåll, ej öfverensstämma med den billighet samt rättigheters och skyldigheters noga afvägande mot hvarandra, som, i fråga om beskattning, böra ligga till grund för all lagstiftning. Att förordna inspektörer, hvilka skulle tillse, huru fattigförsörjningen i allmänhet handhafves samt dithörande medel förvaltas, anser Utskottet ej vara af behofvet påkalladt. Genom dessa tjenstemäns aflöning skulle dessutom omkostnaderna för fattigvården ytterligare stegras, enär sannolikt vore, att denna och skol-inspektörs-befattningen ej i de flesta fall komme, på sätt motionären föreslagit, att förenas. Af nu anförda skäl hemställer Utskottet: att Rundbäcks motion må lemnäs utan afseende.
Ersättningen, såsom icke varande laglig fordran, kan bestämmas lika så väl till två tredjedelar, ' som tili fulla summan; äfvensom Stp o d erne helt enkelt till alla dessa ersättningar kunna anslå en rund summa. Ålla nu utsatte pris kunna derföre ej anses annorlunda, än såsom blott beräknings-grunder. Herr Hjerta: Det är likväl vig tigt, att en sådan beräknings*grund stadgas , emedan det är efter den , sorn ersättningen skall bestämmas. Jag tillstyrker således nedsättning af värdet, emedan jag anser det för högt. I allmänhet tror jag, att det vore billigt, att man finge två tiedjedelar af värdet. Herr von Hohenhausen: Jag tror, ull jag yttrade mig, åtminstone önskade jag Ridd, o, Ad. Prot. to B. a. Afd. 70 5H Den 25 November e, rn.« att yttra mig, så, att den antagne grunden skulle utsättas, men blott såsom en beräknings-grund för Comiten. Herr von Hartmansdorff, Då Herr Hjerta, som. med så mycket nit synes åtaga sig de lidandes sak, nedsatt summan, och funnit, det ringare beloppet vara tillräckligt, så tillstyrker jag Ridderskapet och Adeln, att antaga hans mening i detta fall, öfvertygad, att man derigenom icke går någons rätt för nära Grefve von Platen: Antingen hafva de rättsökande rätt, eller orätt. I förra fallet böra de ej få tvåtredjedels rätt, och då jag knappt kan tro, att man nu kan få ett Ekfarlyg bygdt för 100 R:dr lästen, så anser jag det ej vara för mycket, som Friherre Hjerta föreslagit. Herr Grefven och Landt -Marsk al ken gjorde proposition till bifall af i6:de puocten i Friherre Hjertås särskilda mening. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 16 puncten , • sådan den i Herr Hjertås reservation blifvit föreslagen, nemligen: Den November e, ro; 5 55