Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lön med sine »vederlikar, nemligen 5Z; R-dlr 16 fl., oberäknadt hushyremedlen, utan vck till underhäll af en häst 200 R:dlr ärligen; hvarförutan och dä Secreteraren wid Ofwer-StätHallare-Embetet, som bekläder en ganska beswarliif ps^st, för närwarande icke har större Län, an 150 R:dlr, utom den dewilliade Lönetillökningen, deremot Bihang. N:o 123. desi r§;4 Den sz Juliu befi w-cderlikar Lands, Secrctcrarne njuta wida stör, re Löner och Inkomster; Utstottet i betraktande häraf samt att lefnadskvstnaden i Stockholm stiger till betydligt högre belopp än i Landsorterne, får förestå att nämde Secrcterares Lön malte med iso N.dlr warda tillökad, sa att han hädanefter kunde fa med tillökningen inberäknad, uppbära zoo R.dlr ärligen. Da lugnet och ordningen i allmänhet vtwifwelaktigt i betydlig mohn bero af en waksam och driftig Polis i Hufwudstaden, anser Utstottet af särdeles wigt, att de Einvetsoch Tjenstemän, hwilka tillhöra Policens Stat, tilldelas sa tillräckelige Löner, akt inrättningens ändamål mä blifwa uppfyldt, och har. Utstottet i detta afseende funnit lämpligast, att en wist Summa i ett för allt anstäs, att, såsom Kong!. Majit i Nader godt finner, efter hwarö och ens sticklighel och förtjenst samt särstildte omständigheter och behof fördelas och anwändas.
Den är, enligt kyrkolagen, »den syndabekännelse, som en syndare, lagvunnen och sakfälter, gör inför församlingen, då han tillstår sig vara i den sak brottslig, för hvilken han uppenbart skriftas, och betygar sin ånger öfver bemälle synd, beder Gud och församlingen om förlåtelse, samt utlofvar bot och bättling;» och då ångern icke kan vara föremål för yttre tvång, är deraf en följd, att den handling, dervid ångern skall yttras, ej heller bordt blifva en tvångssak; men dertill har likväl omfönnälde akt blifvit förvandlad. Om man forskar efter dess ursprung, så finner man, hurusom densamma i sin början utgjorde ett bland de yttre medel, genom hvilka de första kristna samfunden, såsom sällskapliga föreningar, sökt att inom sig bibehålla tukt och ordning under en lid, då de sjelfve voro förföljda. Att ifrån församlingens gemenskap utesluta de medlemmar, som genom gröfre brott och laster vanhedrade henne och nedsatte hennes sedliga värdighet, var nemligen då den enda utvägen, emedan annat medel ej fanns för bestraffande af förbrytelser och uppehållande af ordning ocb tukt. Genom ånger och botgöring blef den uteslutne emellertid åter upplagen i församligens gemenskap. Men härmed grundlädes ock penitensen, ett af de mäktigaste medel, som kyrkan sedermera begagnade för upprätthållande af sitt inflytande och stadgande af sin makt, och som, fullt utbildad inom den kalholska kyrkan, bestod i botöfningar eller Expeditions-Vtskollets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i86. 541 penningeböter. Inom denna kyrka öfvergick man emellertid småningom till den s. k. öronbikten; hvaremot den Evangeliska kyrkan upptog den äldsta kyrkans sed i afseende på offentlig bekännelse och aflösning för uppenbara brott och laster. Syndaren utestängdes från kyrkan, tills han af samvetet och längtan efter religionens tröst drefs till bekännelse af sina synder samt lofvade bot och bättring.
Utlåtande N-o 2oS. skottet ej anéett sig böra tillstyrka den, till förbättring i Lotsbefälets aflöning föreslagne, tillökade utgiften, kan Utskottet icke heller, förr än Rikets Ständer annorlunda besluta, förhöja inkomsten under denna Titel, hvadan den, såsom förut, upptages till •••••••••••••••• och anser Utskottet sig härigenom jemväl hafva besvarat Borgare-Ståndets återremiss å denna punkt, föranledd af Herr Santessons af flere Ståndets Ledamöter understödde yrkande, att Lotsoch Båkmedlen må, till hela det belopp hvarmed de ingå, användas till Lotsoch Båk-inrättningens förbättrande, och att således denna punkt i Inkomst-Betänkandet ej må lägga hinder i vägen för det beslut Rikets Ständer i berörde ämne kunna finna sig föranlåtne fatta. 26:0 Sedan Stats-Utskotlet, med anledning af Herr Santessojis motion, att Danska Fy ringsmedlen s 3,5oo R:dr Hamb. Banco, måtte användas till Lotsoch Båkinrättningens förbättrande, denna framställning tillstyrkt och å 4;de Hufvud-Titeln uppfört en motsvarande tillökning med 9,333: 16., så har fråga uppstått om denna Inkomst-Titels förminskande med ett motsvarande belopp, och en derefter proportionerad tillökning i Lotsoch Båk-Inkomst-Titeln; men, som resultatet i bägge fallen blifver detsamma och medlen verkligen ingå uti form af ersättning för förskjutne kostnader, får Utskottet tillstyrka, att den i 26 punkten af Betänkandet N:o 54, under Titel Ersättningarj utförde inkomstsumma, må fortfarande beräknas till , 27:0 Observationsmedel 28:0 Extra medel och uppbörder 29:0 Interessemedel.
Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. Enär sådana Sysslor, hvartill Förslag blifvit upprättade, skola af Konungen bortgifvas, böra Stats-Rådets Ledamöter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster. Åge de äfven rätt, att emot Konungens utnämningar till andra Tjenster och Embeten underdåniga påminnelser göra. §. 34. Stats-Ministrarne innehafve Rikets högsta värdighet, och Stats-Råden den närmaste derintill. Stats-Minister eller Stats-Råd må icke tillika annat Embete utöfva, ej eller några inkomster deraf uppbära. Justitie-Råd må ej tillika annat Embete innehafva eller utöfva. §. 35. Stats-Rådets Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade Verk, Justitie-Canzleren, Cheferna för Tullstyrelsen och för Postverket, Expeditions-Chefer i Stats-Departementen, Öfver-Ståthållaren, Under-Ståthållaren och Politie-Mäslaren i Hufvudstaden, LandshÖfdingar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Öfver-Adjutanler, Stabs-Adjutanter, Commendanter iFästningarne, Capitaine-Lieutenanter och Officerare vid Lif-Drahanterna, Öfverstar för Regementena, Sekund-Cheferna för Gardes-Regementena till Häst och Fot samt Öfverste-Lieutenanter vid Lif-Regements-Brigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifikations-, Fältmätningsoch Bih. lill B. St. Prat. 1853 & ISSA. 3 i §. 33. Enär sådana sysslor, hvartill förslag blifvit upprättade, skola af Konungen bortgifvas, böra Stats-Rådets Ledamöter yttra sig Öfver de sökandes skicklighet oeh förtjenster. Äge de äfven rätt, att emot Konungens utnämningar till andra Tjenster och Embeten underdåniga påminnelser göra. §. 34. Stats-Ministrarne innehafve
Län från deltagande i ordinarie rotering. XXI. B. 124* XXIII. Å. 174. XXXII. U. 3oi. A. 3i3. XXXVII. E. 273. — i anledning af väckt fråga om granskning af alla de Författningar, som angå seglationen, så väl i Rikets större insjöar, som längs kusterne. XXL B. 124. XXIII. A. 184- —- i anledning af väckt fråga, om odeladt användande af Wisby Hospitals inkomster för hälsovården på Gottland. XXIII. B. 110. XXIV. A. 12. XXX. E. 65. 544 Stats-samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Eetänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga, om lindring för de hemman i Blekinge, hvilka blifvit till Lotsars underhållande indeldte. XXIII. B. no. XXIV. A. 12. — rörande åtskillige, mot försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kongsöhr, väckte anmärkningar. XXIII. B. ni. XXIV. Å. 12. XXXII. U. 3oi. XXXVIII. A. 13g. — i anledning af väckt fråga, om förändring i de om MilitiaeBoställens tillträdande gällande Författningar. XXIII. B. lil. XXIV. A. 12. — i anledning af väckt fråga, om uppförande af en Magazinsbyggnad i Thorshälla. XXIII. B. ni. XXIV. A. 12. XXVII. E. 174. — i anledning af väckt fråga, om inställande af all påbörjad eller verkställd indelning till ordinarie Rotering af hittills oroterad jord. XXIII. B. r 11. XXIV. Å. i5. XXXII. U. 3oi. XXXIX. A. 260. XLII. E. 47. XLVII. 10. — i anledning af Kongl. Majrts till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition, om förhöjning i rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calmare Län.XXIII.
Gunnlöd visade Oden denne skattkammare, och Heimdall, som lyssnade därofvanför och hörde hvad de sade, satte eldborren till dess tak. Gunnlöd hade gifvit sin make hela sitt hjärta och tagit på heligt allvar den trohet hon honom svurit. Oden yppade sig för henne och slöt den hängifna i sin famn. Med hennes hjälp stod han nu vid sitt mål och i besittning af mjödet. Heimdalls eldborr öppnade honom en hålväg upp igenom bärget. Men utan strid kom han ej därifrån. Hans ovarsamma ord hade burit frukt; en broder till Gunnlöd hade hållits vaken af de tankar, som de orden väckt hos honom och kom, då allt var färdigt till flykt, in i bärgkammaren, där Oden och Gunnlöd voro. Oden måste kämpa och fälla honom. Allt det öfriga, som skedde därinne, är numera höljdt i dunkel; men själf har Oden sagt, att utan Gunnlöds bistånd hade han aldrig kommit ut ur jättegården. Nu kom han ut, och i örnham flög han med Byrgers mjöd upp genom hålgången, som Heimdalls eldborr öppnat, ur Fjalars skumma värld genom ljusa rymder till det skimrande Asgard. Men Gunnlöd, den goda kvinnan, satt där nere och grät öfver sin fallne broder och öfver förlusten af den make hon gifvit sitt trogna hjärta. Aldrig talade Oden sedan om Gunnlöd utan i tillgifna, tacksamma och själfförebrående ord. Men öfver den lyckligt utförda bragden gladde sig alltid hans håg. Han skänkte af det vunna mjödet till gudar och människor. De barn, som komma till världen, för att varda visdomsmän och skalder, få, innan de inträda i jordelifvet, smaka det, och de bära det sedan inom sig som i en källa, hvarur ingifvelsen till ädla, hugstärkande, andelifvande sånger kommer. Från Byrgers mjöd stammar i Midgard den skaldekonst, som lifvar till hjältegärningar och ger tröst åt sorgen. Ivalde, den rätte brudgummen, kom icke långt efter Oden till Fjalars borg. Men in kom han aldrig.
Af den härutinnan till häfd blifna vanan fick stängsel-vitsordet sitt upphof, och det blef en i lag bestämd rättighet att fordra grannens deltagande i stängsel, hvars ömsesidiga nytta lagstiftaren förutsatt såsom gifven.» »Den gemensamma nyttan är allisa yttersta grunden för hägnadsskyldigheten; men om nu det lärer vara otvifvelaktig!, att hvad som var nyttigt pä en lid, kan, under andra förhållanden, vara onyttigt på en annan, följer häraf, att, om ådagaläggas kan, att hägnadsskyldigheten nu på åtskilliga orter, långt ifrån att medföra nytta, i många hänseenden har en ganska menlig inverkan, ifrågavarande skyldighet der bör upphäfvas, sedan grunden lör dess uppkomst upphört att vara till.» »Det bör således utredas^ huruvida stängselbesväret kan anses vara för landet gagnelig! eller skadligt, dervid torde böra tagas i öfvervägande hägnadsskyldighelens inverkan så väl på skogshushållningen i Riket, som ock pä jordbruket oöh boskapsskötseln samt landels förkofran i allmänhet.» 14 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 24. »I fråga om denna inverkan på skogshushållningen kan omdömet icke vara mer än ett, eller att denna inverkan varit menlig.» »Molionärerne i ämnet hafva mer och mindre fullständigt utredt detta förhållande.» »Herr Hasselrot yttrar, att i delta afseende ej erfordrades annan bevisning, än att vädja till besinning af den gräsliga förödelse, som ligger i unga träds nedhuggande till slör och hvilken omätlig egendom härigenom för framliden går förlorad.
Läns fördelning i 3.ne Fögderi, Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 24 Augusti 1826, förordnat, att de 2:ne då befintlige Lappfogde-Tjenster skulle indragas; så får Utskottet, med anledning af hvad Kongl. Stats-Contoret, uli dess underdåniga Berättelse, härom upplyst och hemställt, härigenom tillstyrka, att den ännu qvarvarande Lappfogden, som å 2ldra Hufvudlitelns besparingar uppbär dess förra lön på Stat 2o3 R:dr 24 sk., med derunder beräknade 1 q tunnor spanmål, må förflyttas å Allmänna fndragnings-Staten. l3:o Inom Preste-Sfåndet har Herr Prosten Ahlquist uti afgifven, lill Stats-Utskottet remitterad motion, fästat uppmärksamheten på vigten deraf, att, medan tid ännu är, samla de, angående Sveriges medeltids historia dyrbara qvarlefvor, som finnas t behåll under det allmänna namnet af Permebref, och att, innan de dunkla orden alldeles utplånas, genom trycket meddela dem åt en efterverld. Motionairen anser dem ock vara väl värde en sådan omsorg, såsom innehållande dels Kongl. Stadganden, dels Dombref, Köpe-, Gåfvooch Bytes-bref, Testamenten och andra all - •G Stalt-Utskottels Utlåtande N.o 8g. manna och enskilda ärenden, till upplysning om dessa tiders bruk, tänkesätt och sedvanor, varuvärden, myntförhållanden och skattebidrag, med flera underrättelser, som förgäfves skulle eftersökas hos de få andre historiske författare, hvilka tillhöra dessa aflägsna tider. Då derjemte ett Band af Svenskt Diplomatarium om §6^ ark i stor qvart redan år 182g lemnat pressen, och de deri innehållne medeltida handlingar ifrån år 817 till och med 1285, nogsamt bevisa, huru mycket vår historiska litteratur skulle förlora, om ett sådant riksliedrande verk, skulle af bristande afsättning alldeles upphöra och fortsättningen öfverlåtas åt en aflägsen osäker framtid, har Prosten Ahlquist föreslagit, att Staten må subscribera på 3oo exemplar af Svenskt
Oberäknadt att inom andra Mariner, t. o. m. den Engelska så tiligått, måste det obestridligen vara mer statsekonomiskt handIadt, att göra den materiel, som finnes, så användbar som möjligen ske kan. än att låta den olörändrad blifva allt mer obegagnelig, samt äfven för landets försvar bättre, att derföre i behofvets stund kunna påräkna en fullkomligare, om än icke den fullkomligaste materiel, än ingen eller en föga brukbar. K. M:t och R:s St:r hafva ock hittils gillat dessa grundsatser, hvilka äfven följas af Stater med ej desto större tillgångar. För öfrigt borde det ej vara Gr. Platen obekant, att ångkraftens anbringande på det af Flottans äldre fartyg, som hittills dermed blifvit försedt, lyckats utmärkt väl; och hvarföre klandras då åtgärden? 12:o. Att skärgårdsvapnet blifvit eftersatt. Denna beskyllning är fullkomligt grundlös, såsom i det följande skall visas. Af det vid 1850—51 årens Riksdag anvisade Extra Stats-anslag till sjöförsvaret, 600,000 R:dr b:ko, föreskrels af K. M:t under d. 22 Januari 1852, att deraf skulle till förstärkande af Flottans förråd användas 322.500 Hulr och återstoden 277.500 R:dr sålunda fördelas, att der med vore vid 1854 års slut i komplett skick föisatta, utom ett redan i tjenstbart stånd varande Linie-Skepp, yller lipare 4 sådana Skepp, 6 Fregatter, 4 Corvetter, 7 Ångfartyg, 1 Brigg, 5 Skonerter, 48 Bomhkanon-slupar, 12 landstignings-slnpar, 12 Kanon-slupar, 122 Kanon-jollar. 6 Mörsarefarlyg och 9 Chefs-fartyg, deribland 4 nya Bomhkanon-slupar. Denna nådiga befallning utfördes med den drift, att Chefen för Sjöförsv.-Dep:tet kunde kort före Riksdagens öppnande år 1853 hos K.
Det är så långt ifrån, att suggestionens verkan inskränker sig till endast s. k. funktionella rubbningar, att den vidare finner en vidsträckt användning såsom ett symptomatiskt medel i alla de sjukdomar, där det gäller att påverka eller lindra e t t o c h annat smärtsamt symptom. D e t kan aldrig falla någon förnuftig läkare in att vilja med suggestionens hjälp bota en lunginflammation, en tyfus eller ett benbrott. M e n detta hindrar e j, att den äfven i dessa o c h dylika sjukdomar kan m e d fördel användas för att borttaga smärtor o c h sömnlöshet, inskränka delirier, återställa jämnvikten i själslifvet, återupplifva aptiten, förkorta rekonvalescensen. D e t är icke o c h har aldrig någonsin varit meningen, såsom många tyckas föreställa sig, att upphöja suggestionste|-apien till ett universalmedel, lika litet som massage, elektrotcrapi, hydroterapi göra anspråk härpå, o c h aldrig har någon af suggestionsterapiens utöfvare påstått detta. D e n IDUN 18MK praktiska medicinen är sannerligen ej alltför rik på medel, när det gäller att gripa till vapen m o t sjukdomar. A t t hafva skänkt konsten ett vapen o c h ett mäktigt sådant i striden, detta är suggestionstcrapiens uppgift, ej vill den undantränga andra, om hvilkas värde erfarenheten redan d ö m t. P å den första kongressen i Paris 1889 för hypnotism o c h fysiologisk psykologi fick Bernheim uppbära förebråelser af Gilles de la Tourette därföre, att han hypnotiserade lungsiktiga. Jagtager fasta på professor Bernheims medgifvande, utropade Gilles de la Tourette triumferande, då B. yttrade, att han verkligen använde hypnotisk behandling äfven i fall af lungsot. (Slut i nästa nummer.) Vid konungens sjukläger i H o n n e f dröja för visso i dessa dagar tusendens o c h åter tusendens deltagande o c h oroliga tankar. Dess bättre gifva j u dock underrättelserna för närvarande det bästa h o p p o m ett snart o c h lyckosamt tillfrisknande.
Fjortonde puncten, rörande omflyttning af ConstitutionsUtskottets Betänkandert. 145 af disponerade Creditivposter, ingår i föremålet för StatsUtskottets anmärkning mot lyftningen af mindre Cieditivets Tredjedel, och är i sammanhang dermed besvarad. Efter öfvervägande af de oskiljaktiga omständigheter, som, enligt hvad StatsRåds-Protocollen upplysa, verkat till förbud mot export af djurs ben och dispence för utförsel af aska, finner Utskottet den häremot, i i5:de puncten, rigtade anmärkning sakna fullgiltig grund. Den i i6:de puncten anmärkta rådgifvande åtgärden till nedläggande af Ju* stitife-Cancellerens mot KrigsCollegium anstälda åtal, hvilken dock ej på sätt Herr Grefve Horn uppgifvit, lemnats i Handelsoch Finance-Expeditionen, utan vid föredragning af KrigsÄrenden den 12 September 1822, har Utskottet ansett påkalla anmälan hos Riksens Ständer, enligt 107 Jf. RegeringsFormen, hvadan alltså Utskottet härutinnan åberopar sitt slutliga betänkande. I anledning af T7:de puncten, angSde utfärdadt Circulaire till Landshöfdingarne, med befallning att inom Länen bereda medel och utvägar för Djurläkare! Bihang till R S. Sami. 19 146 ConstitutionsUtskottets Betcinkanden. aflöning, kan, efter Utskottets tanka, icke ens något tvifvelsmål framställas om nyttan af en anstalt, till hvars befrämjande dessutom Landshöfdingarna förständigats, icke att vidtaga directa mesurer, men blott att uppgifva förslag. Upptagandet och behandlingen i Ecclesiastik-Expeditionen, af frågan om framlidne BruksPatron Ebersteins testamentariska disposition till en Schole-inrättning i Norrköping, har Utskottet funnit påfordra det tillkännagifvande hos Riksens Ständer, jemlikt 107 §.
En af Direktionens Ledamöter har i fråga om lämpligaste sättet för beredande af pensionernas förhöjning yttrat en skiljaktig mening, som finnes intagen uti bilagde transsumt (Bilagan Litt. 1).) af Direktionens Protokoll för den 24 sistlidne September. § 8. De å Adeliga Kadettskole-Fonden anslagne Fyra högre Riddarhus-Stipendier hafva sedan förra Riksdagens början åtnjutits af Garl Wilhelm Engelbrecht Dalman, Frans Rudolf Belfrage, Heidrek HallencreuU, Fredrik Magnus Stuart, Johan Wilhelm von Döbeln och Knut Henning Gezelius von Schéele samt innehafvas för det närvarande af de båda sistnämnde jemte 23 Gustaf Willielm Getlie och Josef Theodor Lagerheim, hvilka nyligen fått sådane Stipendier sig tillagdt*. De från samma Fond utgående Åtta lägre Riddarhus-Stipendierne hafva varit tilldelade Axel Gustaf Tham, Vilhelm Erland Lindencrona, Fredrik Axel Hedenstjerna, Johan Vilhelm von Döbeln, Knut Henning Gezelius von Schéele, Gustaf Vilhelm Gethe, Friherre Johan Fabian August Stael von Holstein, Bengt Gustaf Elof Gyllensvärd, Knut Arvid Leonhard Drake, Eduard von Krusenstjerna, Friherre Reinhold Fredrik August von Friesendorff, Carl Oscar von Poraht, Carl Henrik Theodor Björnberg, Erik Vilhelm Liljeskjöld och Urban Johan Adolf Hjärne. De sju sistnämnde äro för det närvarande innehafvare af ett motsvarande antal Stipendier och det åttonde är såsom ledigt kungjordt. De två Närings-Stipendierne, som jemväl äro anvisade å Kadetlskole-Fonden, hafva uppburits af Friherre Jerome Marcks von Wurtemberg och Johan Erik Algernon Börtzell samt åtnjutas nu af Friherre James Oscar Bennet och Gustaf Otto Rennerfelt. De tre af meranämnde Fond bekostade Frikadettplatser vid Kongl. Krigs-Akademien hafva innehafts utaf Claes Bernhard Rudolf Grönhagen, Folke Salomon von Krusenstjerna och Friherre Carl Gustaf Wrangel.
Afsättningsorten för provinsens egentliga produeter, jern och trädvaror, är Götheborg, såsom förut blifvit omförmäldt. Under de sednare åren hafva likväl betydliga partier spannemål blifvit från Carlstad afyttrade till Dalarne. För att förbättra båtleden, som ifrån Sulvik i Jösse Härad går igenom Gillbergs och Näs Härader till Wenern, å hvilket vattendrag efiec - ter till ansenligt värde transporteras, är väl, såsom jag i min förra femårsberättelse upptagit, Slussanläggning beslutad vid Säfle i Näs Härad, och har Eder Kongl. Maj:t dertill i Nåder täckts bevilja anslag af allmänna medel, äfvensom ett Bolag genom Aclie-teckning för ändamålet bildat sig; men arbetet har ännu icke kunnat företagas emedan anslaget ej utfallit. Under ledning af Stor-Amirals-Embetets 3:tije afdelning har ett vägarbete blifvit verkstäldt emellan Carlstads Stad och dess haran Skoghall. Sedan jag sålunda redogjort för Näringarnes tillstånd i provinsen, anser jeg mig böra underdånigst anföra följande; Om Credlt-anstalter såsom stöd för JVäringar. Man har länge uti Sverige erkänt Näringarnes behof af credit och oftast sökt att på hvarjehanda sätt välvilligt bereda, den ena näringen efter den andra, förmoner i denna del. Ehuru man i vissa fall, verkligen lyckats, att härigenom framkalla nya näringar, eller befordra de äldres utvidgning; synes det dock, som våra Svenska näringar temligen allmänt icke skulle kunna sjelständigt bestå, utan fortsatta understöd och uteslutande förmåner, äfven i de fall då näringen är grundad på gynsamma localförhållanden, eller landets egna naturalster. Man tror att climatet, ehuru ganska olika uti olika delar i Riket, har häruti en stor del, äfvensom folklynnet, mera böjdt för njutningar än sparsamhet, hvarförutan ingen industri utvecklar sig aldrig förkofran på näringsväg vinnes. Speculationsförmåga, äfvensom djerfhet i företag, synes dock icke saknas hos Svensken, ej heller förnöjsamhet med litet när det är nödvändigt och hvaruti allmogen och arbetsklasserne föregå de högre folkklasserne med goda exempel.
Åkeibriiks-iedskapen är oförändrad, med undantag af förbättrade trädesoch sädes-aldar. Boskapsskötseln: En af ortens urgamla hufvudnäringar, är i lika tilltagande nied jordbruket och förmodas blifva vidare uppdrifven om gräsväxten genom vattenledningarna i allmänhet kan befordras, hvilket i någon mohn å en del gamla och utväxta ängar inträffat. — Betydliga sträckor både å kronooch skaLte-nmråde äio redan under vattning, och ännu större vidd dels utsynt, dels utstakad; men företagen ej började eller fullbordade. Den fördelaktigaste så beskaffade lägenheten som härin Lills uppfunnits inom kustlandet lyder under Med leby i Skellefteå socken. Vattnet ledes der med ringa kostnad öfver en stor vidd gammal äng och mer än 1,000 geometriska tunnland, mestadelen myrland, som tros blifva bördig äng. I Lappmarken finnes den största bland nämde lägenheter, utgörande ungefärligen femtusende tunnland, och en annan om i,5oo tunnland. I Lycksele Lappmarks socken är inalles utsynt minst 7,000 tunnland tjenlig mark att vattnas. Det förut i orten brukliga sättet att uppdämma vattnet har jemväl vunnit en ända målsen liga re förändring till befordrande af gräsväxt. Betesmarkerna äro på en del ställen goda och tillräckliga, på andra åter inskränkta och mindre fördelaktiga. Stallfodring har härintills icke brukats. Kreaturen äro af medelmåttig godhet. Till förbättrande af Häst-racen, underhålles här på Statens bekostnad en ifrån Strömsholms Stuteri genom Stuteri-Öfver-Styrelsens försorg liitsänd landtbeskällare, hvilken varit begagnad till sto-betäckning, och har ett mindre antal föl efter densamma erhållits. På Kongl. Maj:ts Nådiga befallning hitfördes ifrån Jemtland år 1825 om hösten 5o st. får, af Skottsk race, och i Okt. 1831 ankom 28 st. af samma slag till anläggande af Stam-Schäfferier, hvilka får-kreatur trifvas väl och synas passande för orten.