Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag var åtta år gammal, flyttade mina föräldrar till Kuopio, hvarest min far började en handel med den förutnämda fabrikens varor. Här fans en svenskspråkig flickskola med tre klasser, och jag behöfde således ej sändas till Åbo, utan fick i vår egen stad njuta den undervisning man då för tiden ansåg passande och tillräcklig för unga flickor. Som barn hade jag ett egendomligt fantasioch känslolif. Djupt religiös som jag var, hade jag ofta syner och drömmar, i hvilka jag fick förebråelser, när jag hade gjort någonting orätt, tröst, när jag var bedröfvad, vägledning och råd, när jag i någon viktig angelägenhet kände mig villrådig. Jag tykte mig vara i omedelbar förbindelse med guddomen, och då religionsläraren hade sagt att Gud ofta genom en tidig död bortkallade de barn han höll mest af, hoppades jag att denna nåd också skulle komma mig till del. Ja, min längtan efter döden var så stor, att jag till och med umgicks med tanken på själfmord, hvarifrån jag likväl afhölls af fruktan för synden och straffet. Åren gingo, och jag blef vid att lefva. Jag tviflade till en början på Guds kärleksfullhet, eftersom han kunde utsätta mig för lifvets många frestelser. Men tanken på att där möjligen låg en djupare mening i detta, tröstade mig snart, och jag blef nu öfverbevisad om att jag hade en mission att fylla. Då skolkursen var afslutad, ville det dock icke bli klart för mig, hvari denna mission bestod. Och därunder började lifvet emellertid utöfva på mig en större dragningskraft. Änskönt jag ofta öfverfölls af en svår tungsinthet, kunde jag dock däremellan af hela min själ hängifva mig åt dans och förlustelser. Den erotiska känslan vaknade, men var i allmänhet af en ganska flyktig natur. Föremålet för min tillbedjan började med att vara ett ideal af fullkomlighet, men befans rätt snart ha sina begränsningar och svagheter, och då var det bums förbi med kärleken. Ett och annat ungt hjärta »krossades», mitt eget krossades också en gång, men läktes snart igen och återfick sin gamla natur. Man gjorde mig förebråelser, och mest anklagade mig mitt eget samvete, ja, jag plågades och sjönk djupt i min egen aktning.
Gemensamt med Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, skola Riksgälds-kontorets Fullmägtige: a) afgifva sitt underdåniga yttrande och råd till Kongl. Majit i fråga om den ort, der Rikets Ständer böra samlas, i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder göra riksdags hållande i hufvudstaden omöjligt eller för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt (50 § Regerings-formen); b) efter stadgade grunder uppgöra och utfärda ny Bevillnings-förordning, i den händelse att, vid riksdags slut, bevillningens hela belopp är bestämdt, men Rikets Ständer icke hunnit om fördelningen deraf blifva ense (109 § Regerings-formen); c) uti Justitie-ombudsmans-embetet genast insätta den man, som Rikets Ständer till efterträdare åt Justitie-ombudsmaunen utsett, i fall denne, mellan riksdagarne, afsäger sig det erhållna förtroendet eller med döden afgår, äfvensom utvälja annan behörig man i stället för Justitieombudsmannens utsedde efterträdare, derest han, äfven mellan riksdagarne, afsäger sig förtroendet eller i Justitie-ombudsmans-embetet insättes eller med döden afgår (98 § Regerings-formen); Stats-Utskottets Memorial JW 224. 15 d) för framtida uppsigten och kontrollen öfver Göta kanals vidmagthållande, utse och välja ej mindre en person, för att, såsom ledamot, å Bankens och Riksgälds-kontorets vägnar, inträda i Direktionen öfver nämnde kanal, än ock ett ombud, att, å samma Verks vägnar, deltaga i revisionerna af kanalens räkenskaper; skolande valet till ledamot i Direktionen förnyas hvarje år och till ombud vid revisionerna, före desammas början; dock må förut härtill utsedde personer kunna återväljas. Vid Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-kontoret gemensamma sammanträden böra, så vida beslut skall kunna fattas, två tredjedelar af hvartdera Verkets Fullmägtige och, bland dessa två tredjedelar, åtminstone en Fullmägtig af hvarje Riks-Stånd vara tillstädes. § 266.
Emedan beloppet af denna skattetitel är så obetydligt alt det icke kunnat utdebileras årligen, så har det utlagits hvart sjunde år, och i proportion efter hvar och en orts spanmålstionde; sålunda har den utgjort: från Ingelstads och Jerrestads härader, hvari sjunde år 158 R:dr 47 sk. 2 rst. således för ett år 22: 34 sk. 2 rst. från Norra och Södra Åsbo samt Bjäre härader, för sju år 124 lV.dr 52 sk. 1? rst. således för ett år 17: 38 ” lOäi ” från Östra och Vestra Göinge härader, hvart sjunde år 12 7 R:dr 3 sk. 1 rst. och årligen 18: 7 ” 3 ” från Willands, Gerds och Albo härader, hvart sjunde år 109 R:dr 45 sk. 8 rst. årligen 15: 20 17 7‘ ” alltså för hela länet årligen, summa Banko 74: 4 sk. lOJs rst 454 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Nu är genom Kongl. Maj.ts nådiga Bref den 11 Maj 1855 förordnad!, alt denna halmstädja skall upphöra, emot det att, sedan utrönt blifvit huru mycket hvarje hemman, i medeltal af 21 år, erlagdt, della medelbelopp skall tilläggas hemmanets penningeränta; hvilket lärer skola verkställas i sammanhang med det nu pågående jordeboksarbetet. Undersöker man närmare huru det gestaltar sig vid denna räntas fördelning på hemman och lägenheter som äro kronotionde åsalte, så skall man linna att, till exempel inom Ostra och Vesira Göiuge härader, äfvensom inom Norra och Södra Åsbo samt Bjäre härader, der afgiften utgår med 74 rst. på tunnan och hemmanen äro med lindring tionde belagde, det hemman hvars kronotionde icke uppgår till mer än en half tunna skall erlägga högst t öre, emedan beloppet öfverstiger | öre; hvaremot denna afgift för 7ij kappar icke belöper sig till 4 öre, hvilket, såsom icke betalbart, författningsenligt, måste uteslutas.
— Han kommer dansande in med guitarren, och strax i hans första stora aria, där han underrättar publikum om alla sina briljanta egenskaper, gifver d ' Ändrade en sådan glans till partiet, att man riktigt förstår hur förnöjda alla människor äro med Figaro — inberäknadt han själf. — Det är bara solsken alltsamman utan den minsta skugga. Då han strax därefter berättar Almaviva, huru hans butik är inredd, påminner hela föredraget om huru folket i södern kan framställa den enklaste sak med en så dramatisk schwung, att en barberarstuga gör intryck af att vara ett kungligt palats. Ingen annan än en sydländing förmår egentligen gifva en sann bildväf Rossinis Figaro. d ' Andrade känner honom personligen, han har hela hans karakter lifs-lefvande för sig, och han njuter tydligen af att spela denna roll. Han gifver den så helt igenoTn con amore, att han rifver alla de andra med sig. Aldrig har man hört kapellet spela eller körerna följa sådana tempo på operan i Stockholm. Det är en hvirfvel af lustighet, skälmaktighet, barnslig uppsluppenhet, som är obeskrifligt välgörande och ovanlig hos oss. Figaro är icke endast uppfinningsrik, fiffig, tilltagsen och fräck, han är också älskvärd, så ovanligt älskvärd. Han har det innerligaste medlidande med Rosina, som hålles inspärrad som en fågel i buren, han har en taktfull-het, en beskyddande broderlig ömhet gent emot henne, som kommer en att förstå, att hon med den största frimodighet följer hans råd och anvisningar.3^4 FRANCESCO D ' ANDRADE. Han är visserligen den, som fullkomligt beherskar ock leder den unge grefven, men han glömmer dock aldrig sin ställning, är aldrig näsvis eller påträngande i sin förtrolighet, ehuru han tydligen förstår, att han i allt är den ledande principen. Det är detta förhållande mellan herrar och tjänare, som man så ofta är vittne till i södern.
Bref anlände från den lärarinna, hvars löfte L y d i a fått o c h litat på om anskaffande af kondition, att hon ännu ingenting kunnat verka för saken, som fått ett önskadt resultat. D e platser, hon hoppats på och efterfrågat, voro redan upptagna, en af dessa utaf Lydias f. d. skolkamrat o c h vän — Britta. » D e t t a » tilllade lärarinnan, » är högst förvånande, en rik flicka från ett godt h e m. o c h m e d verkligt medelmåttiga kunskaper, men sådant blir allt mer o c h mer vanligt. E n mani eller hvad det är att lemna hemmet synes hafva gripit ungdomen, o c h det är ett missgrepp af unga flickor, då de ej behöfva k o m m a bort. A c k, hur många äro ej de, hvilka tvingas dertill af det närvarande eller för framtida bergning, och nu blifva dessa rätt ofta undanträngda. De lyckligt lottade borde betänka det — äfven då de äro utan känsla för den oskattbara lyckan af ett föräldrahem, dess skydd, trygghet o c h omvårdnad, hvilket ingen annan ställning i lifvet kan uppväga. B l i f nu ej modlös, jag vill ännu hafva dig i minne, ehuru mängden af sökande till dylika anställningar numera rekryteras ur alla klasser, under alla förmögenhetsvilkor i otrolig mängd. D e t blir bäst att annonsera, skulle jag tro. Börja g e n a s t! Ja, det är lätt sagdt, men för oss dyrt. » » Å h ja, pappa. J a g har dock några slantar och får väl några till för de lektioner jag g e r, » sade L y d i a nedstämd. D e t var ett hårdt slag, detta, hon hade litat så säkert på att i o k - tober få k o m m a bort. H u r skulle det nu g å? B å d e oktober o c h november gingo utan svar på hennes annonser, m o d e t svigtade, bristen i hemmet framstod allt tydligare. Närmare jul k o m m o krafbref till hennes far, som lånat litet här o c h litet der.
Den i8 Mars e. lii. 355 olika Beslut angående vissa dagars undantagande från Auctions-förrättningar; med förslag till jemnkning till RiksStåndens Beslut i fråga om KronoBemmansoch NybyggesÅBoers i de Norra Provincerne rättighet, att till Tjärubränning använda stubbar m. m.; angående rättighet för extra Rotehållare, att lega karlar inom Beväringsåldern; angående controller i afseende på Tackjerns godhet; om utvidgad Smidesrättighet m. m.; och angående ytterligare åtgärders vidtagande, dels till Befordrande af den inhemska Hästculturen, dels tili lättnad vid Reinonterings-skyldighetens fullgörande. ExpedilionsUtskottets : med hemställan om tractamente för Extraordinarie Cancellister m. m.; utom hvad angick serskildt anslag af 3oo Riksdaler för renskrifnings-kostnader, i hvilken omständighet Utskottets hemställan afslogs. 4:o Öfverlemnande till BevillningsUtskottet af Förstärkta StatsUtskotlets Memorial: angående verkställd votering, i fråga om Bevillnings erläggande för Proste-tunnor; och i anledning af skiljaktige Beslut inom RiksStånden, angående stämplade Pappers-afgiften. 5:o Beroende vid Statsoch BankoUtskottens Betänkande angående utvägar till ömsesidig förvexling af Svenska och Norrska 366 Den 18 Mars e. in. Myntsorter samt de sednares emottagande uti uppbörd i GränseProvincerne. 6:0 Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: Statsoch BankoUtskottens: angående allmänt låne-understöd till reparation å Calmare Domkyrka. BankoUtskottets: i fråga om belåning af Kobolt i* Rikets Ständers Bank. Bankooch LagUtskottens: rörande förändring i hittills gällande Författningar, om föryttrande af Bankens fastighets-pariter genom BankoAuktion.
Hr Ekströmer: I anledn. af Hr von Holienhausens senaste anförande tager jag mig friheten erinra derom, ali dä jag yttrade det hospitalerne tarfva såväl förbättring, som utvidgning, så skedde detta med hänsyn till hvad förut här blifvit yttrat men icke i afsigt att dessa ord ovillkorligen borde ingå i R. St:s und. skrifvelse, så mycket mindre som jag förklarade mig för den af Frih. Palmstjerna föreslagna redaktion, hvari de icke förekomma. Hvad Hr von Hohenhausen anfört emot min i officiella handlingar och äfven här uttryckta åsigt om nödvändigheten att frän hospitalerne utesluta der nu intagne sjuka af olika slag, har icke rubbat min öfvertygelse i detta afseende. Jag tror nemi. att om hospitalerne skola blifva fullt ändamålsenliga såsom anstalter för vårdande och behandling af sinnessjuke, en inskränkning i dessa inrättningars bestämmelse bör ega rum. så att alla sådane, som icke kunna komma under kategorien sinnessjuke derifrån uteslutas. Om detta icke iakttages, utan hospitalernas verkningskrets utvidgas så som af en motionär inom Högv. PresteSt. blifvit yrkat, skulle vi snart erfara hvarthän det komme att leda. Jag är öfvertygad att om hospitalerne skola be räknas icke blott för de verkligt sinnessjuke, utan äfven för dem som äro behäftade med andra sjukdomar t. ex. fallandesot m. fl., skall ett flerdubbelt utrymme mot det nuvarande icke förslå. Hvad åter beträffar de öfrige kathegorier jag i mitt und. utlåtande till K. 6 H. 12 178 Den 21 Juni f. m. M. ansett böra frän hospitalerne uteslutas, t. ex. brottslingar, hvilka blifvit intagne, emedan de vid eller efter begånget brott varit till sina sinnen rubbade, sä kan det ju aldrig anses lämpligt att de å hospitalen qvarhällas sedan de blifvit till förnuftet återställde. Hvad härmed äger sammanhang kommer naturligtvis att blifva föremål för den blifvande komittéens granskning och frågan derom sedermera pröfvas så väl af K.
Mottagarinnan af detta förtjusande impromptu var — såsom af säker hemulsman berättats för nedskrifvaren af dessa rader — fröken Louise Morman (f. 1811, gift 1832 med major Eberhard Rosenblad, d. 1857), en yngre syster till den fröken Ulrika Morman, i hvars album Tegnér tecknat: Såg du dina drag i Seinens spegel, såg du dem i Elbens eller Rhens? Hur det skönas frihet och dess regel i ditt anlet komma öfverens? Var ej stolt, men tacka himlen, flicka, som ditt adelsskap på pannan skref. Som det skönas ängel må du blicka, som det godas ängel tänk och lef! som, aldrig dårad af fåfängans smek, fast, härdad och stark, lik den svenska ek, blott sökte tAck, i heder. arbetet » gnistan » af gudomen skänkes blott dt få; det blef endast korades lott att lagrar, som lön, få skära; men en och hvar kan dock draga sitt strå till stacken, och kvinna, som man, kan få sin del utaf arbetets ära. det närmas allt mera " Östersjöns våg, en skatt det förer till norden. återbördat ett gifvet välkommen, välkommen lån: John EriCSSOn, till Sverige, till fosterjorden! Charlotte Lindholm. Ur de svenska skaldernas kvinnogalleri. För I d u n, af Birger Hvad död är skönast? Ej för fosterland, där blodet strömmar, striden larmar; nej, döden, Anna, skönast är i dina armar! H u r ofta har man ej med rörelse läst denna lilla dikt, bevis på, att för Tegnérs slocknande blickar åter hägrat den under R a m e n s björkar skimrande ljufva ungdomsdrömmen. Dock.
Doktor S. A. Hedlund tillägnas detta arbete av hans vän Författaren. Innehåll / Table of Contents Förord till de två första upplagorna Första Boken. 1. I Aten, en morgon för ett tusen fem hundra år sedan 2. Möten på torget 3. Delfi. Hermiones natt i templet 6. Prokonsuln i förlägenhet. I biskopliga palatset 7. Filosofens hem 10. Filosofens hem (forts.) 11. Början till ett sorgespel 13. En orgie 15. En uppståndelse från de döda 16. Under den nye kejsaren Andra Boken. 1. Ett år därefter 2. Petros och Baruk 3. Skeptikern 6. Karmides och Rakel 7. Klemens och Eusebia 8. Krysanteus återfinner sin son 9. Anden och Köttet 10. Hos Myro 11. Dagen därefter 14. I Sunion 15. Kriget i Sunion 16. Slutet Utgivarens tillägg och anmärkningar Förord till de två första upplagorna.1 Broder Hedlund! Då jag ägnar efterföljande arbete åt dig, så pryder jag det med namnet på en riddare »sans peur et sans reproche», en man, vars kärnfasta karaktär, klara huvud och varma hjärta jag under flerårigt umgänge i gemensamma publicistiska strävanden lärt känna, akta och älska. Det är för övrigt du, som befordrat detta arbete i dagen. Ehuru du förutsåg, att de långa, besynnerligt klingande namnen Olympiodoros, Annжus Domitius o.s.v., med vilka mina figurer äro uppkallade, redan vid första anblicken skulle förskräcka de följetongläsande damerna, så tvekade du ej att giva »Den siste atenaren» plats under linjen i din tidning, och det är ytterligare du, som åstadkommit den metamorfos, genom vilken samme »Atenare» nu i bokform överlämnas åt allmänheten. Jag förutspår, att du icke skall skörda guld på detta företag lika litet som jag författarerykte. Mitt opus är icke av den art, att det kan vinna många läsare. Och bland dem, som det lyckas erhålla, skall det icke vinna odelat bifall.
Han får sina barn döpta, sin hustru kyrktagen, sina söner och döttrar vigda och sina döda begrafua, han får löfte om sina synders förlåtelse och evig salighet, om han med värdigt sinne går till nattvarden emellanåt, och han erhåller genom allt detta ett godt anseende, som skulle tryta,om han icke stode på göd fot med statskyrkan, förkroppsligad i kyrkoherden, komministern, adjunkten o. s. v., hvar-förutom han efter detta lifvet har framför sig en evighet af helvetiska qval, i fall han börjar krångla i trossaker, hvilka * äro så heliga, att menniskans heligaste gåfva, det sunda förnuftet, profanerar dem. I allt detta fins tillräckligt utrymme både för ett slags tillfredsställande af en kroppsligen ansträngd menniskas religiösa behof på en viss grad af intellektuel utveckling och för de egna personliga fördelarnas tillgodoseende, och allt är mycket beqvämt under en fullständig indifferentism med afseende på kyrkans lärobvgnad, sedan denna en gång som en lexa inlärts mer eller mindre bristfälligt. Hittills har det främst varit denna oreflekteradt indiffe-renta massa, som ärligt, trohjertadt och utan undersökning hållit på statskyrkan, emedan denna beqvämast fylt det religiösa behofvet och vant generation efter generation vid hennes helgd, sedan hon egenmäktigt tillskansat sig denna från bibelordet. Men den dag, då man vaknar äfven på det hållet och ropar: » vårt religiösa behof har fylts med osanningar », då är slutet nära. Och det ser hotande ut. En sak är härutinnan ledsam för statskyrkan, och det är,. att det för denna religiösa hvila i allmänhet fordras den der vissa ståndpunkten i intellektuelt hänseende. Der den öfver-skridés, börjar förståndet bråka med dogmerna, och benämnas de än icke » lögner » och » bedrägerier », kallas de dock oförnuftiga och ohållbara, hvilket blott är en annan sida af samma sak. Det är för statskyrkan blott en tidsfråga, hur länge hon med sin förståndsqväfvande lära skall lyckas hålla en större del af befolkningen qvar på den låga okunnighetens ståndpunkt, der indifferentisinen tillfredsställer.
Litt. L. Lackerade arbeten, ej specificerade, af 100 R:dr värde, bestämdes till 33 R:dr 16 sk. införsels-tull. Ljus: Talg. Tullbeslämmelsen, enligt Betänkandet N:o 21 gillades. 1 öfrigt gillades, i afseende på denna bokstaf, Betänkandet N:o 21, med de i Utlåtandet N:o 30 föreslagna ändringar. Litt. M. Malm, rå och osmält, ej specificerade, gillades, enligt Utlåtandet N:o 30. Mattor, af strå eller rötter, enligt Utlåtandet N:o 30. Metaller, sammansatta. Bronz, arbetad, förgylld, enligt Betänkandet N:o 21. andra slag, med eller utan försilfring eller plätering, tullvärdet4 R:dr, införsel-tull 1 R:dr. Pinschback &c., enligt Utlåtandet N:o 30. Musslor, friska, insyltade eller saltade. Betänkandet N:o 21 gillades. I afseende på öfriga till denna bokstaf hörande artiklar, godkändes Betänkandet N:o 21. Litt. N. Betänkandet N:o 21 gillädes i denna del, äfvensom tillägget dervid i Utlåtandet N:o 30. Litt. O. De tullbestäramelser, som i Betänkandet N:o 21 blifvit föreslagna för samtelige till denna litt. hörande artiklar, godkändes. go8 Trot. Vtdr. d. 14- d)ec. 18^.0. Litt. P. Pelsverk: Alla andra slag. Med ogillande i denna del af Utskottets förslag, ansåg Ståndet, att i afseende härå borde bibehållas de tullbestämmelser, som för närvarande gälla, i afseende på ej specificerade pelsverk. Perlemor : Arbetad. Nu gällande införsel-tull ansåg Ståndet böra bibehållas. Perlor: Oäkta, glas* samt andra slag bibehöllos vid nu gällande utförsel-tull och tullvärde. Plommon, Catharinoch sviskon. Införsel-tullen, enligt nu gällande taxa. Porcellaine:
Hägg. ' mänskliga nöden är en humanitetskänsla, som allmänt erkännes och icke gärna ratas, när den med praktisk klokhet omsattes. Icke så medkänslan för de värnlösa djuren, alldenstund dessas ädlare behof och känslighet för smärta in i senare tid varit af mängden så godt som oförstådda. Med aktgifvande på detta försprång af den filantropiska verksamheten upptog fröken V. Hägg som sin lifsgärning de mest förbiseddas sak. För några decennier tillbaka stiftades på initiativ af den ädla furstinnan å Fridhem, prinsessan Eugenie, en för hela Gotland gemensam djurskyddsförening, hvars beskyddarinna furstinnan blef, och till hvilken lifskraftiga förening snart en äldre sådan — den första på ön — anslöt sig. Det är inom denna, » Gotlands djurskyddsfö- rening » kallad, som frö- ken H. oförtrutet verkat alltsedan dess stiftande. Ständig ledamot af styrelsen har hon utgjort en af föreningens kraftigaste stödjepelare såväl med afseende på sitt energiska uppträdande som på sin offervillighet. Sedan döden för alltid bort 4l ryckt den ädla stiftarinnan ur föreningens krets, fördubblade fröken H. sina ansträngningar, på det att föreningens arbete efter förlusten af dess andekraftigaste stöd icke måtte mattas vare sig af brist på ekonomiska tillgångar eller handlingskraft och föreningens mål, hvilket den sangviniska stiftarinnan satt så högt, sålunda förfelas. Genom fröken Häggs offervillighet har föreningen blifvit i tillfälle att sprida en ansenlig mängd af förbättrade slaktredskap och andra för ändamålet lämpliga verktyg öfver hela ö n; att kunna tillhandahålla allmogen slaktare från Stockholm för undervisning i slaktredskapens användande; att anordna serier af föredrag och inköpa massor af skrifter till gratisutdelande bland unga och gamla för väckande af humanare känslor mot de varelser, hvilka helt och hållet bero af mänsklig barmhärtighet; samt att utdela premier åt personer, hvilka befordrat djurplågeriet under deS3 skilda former till laga näpst. Icke en enda gång under den räcka af år, föreningen varit i verksamhet, har, då en med dryg kostnad förenad åtgärd ansetts för föreningens syfte af vikt, förlägenhet för därtill erforderliga medel inom styrelsen uppstått, med mindre än att fröken Häggs hand beredvilligt uträckts till företagets realiserande.
Det är detta jag vill, och det är della jag tror mig böra af hjertat yttra, och jag instämmer derföre i detta af Hr Ribbing afgifna förslag, emedan det skall borttaga all anledn. till misstydning. Hvad den sednare delen af §:n angår, mot hvilken man gjort den anmärkn. att man borde borttaga skyldigheten för presterskapet att en gång i hvarje vecka infinna sig i de fasta skolorna, så får jag minina, att i Preussiska skolorna t. ex., — och det kan icke skada alt man nämner dem, då de äro väl ansedda i hela Europa för fullständighet och för sin stora religiositet, i allt hvad som möjligen på undervisningen kan ankomma,-—ide Preussiska skolorna, säger jag, åligger denna skyldighet pastorn. Likaledes var det i Hannover, likaså i Hessen, hvilka länder jag denna sommar besökte. Der har pastor ett åliggande alt infinna sig i skolorna, hufvudsakligen för den 31G Den 17 Februari f. ui. religionsundervisning, sorn der meddelas, men ufven lika mycket såsom ordförande i skoldirectionen. Han skall der, enl. deras stadgar, äfven anteckna uti ett vid,skolan földt särskildt prot., huru lian dervid har lunnit skolans gång och undervisningen. Hela skolsystemet der är en lefvande anstalt. I hvarje contract är antingen contractsprosten eller någon annan pastor utsedd, som vakar öfver det hela, och från honom ingår årlig berättelse. Hvarje månad sammanträda skollärarne i en skola, som tillhör districtet. Der öfvervara de alla gemensamt skolundervisningen. Efter dess slut få de under en prestmans ordförandeskap framställa hvilka anrnärkmr de i ett eller annat afseende funnit att göra. Derom öfverlägges vanligen. Sedan nu detta är slut, åligger det ytterligare hvar och en i sin tur, hvilken vanligen påkommer en gång om året eller hvarje halfår, allt efter deras antal, att föredraga ett ämne hörande lill skolundervisningen. Derigenom äro skollärarne i ständigt nit för skolan, ständigt införlifvade i hvad dertill hörer, och det ar lif i saken.