Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att då den del af R. o. Adms prot. för innev:de riksdag kommer att tryckas, hvaruti diskussionen rörande förslaget till representationens ombildning kommer att intagas, 5,000 exemplar af denna diskussion må särskildt afdragas för att dels utdelas till alla församlingar och socken-bibliothek i riket, dels ock hållas hugade köpare tillhanda genom bokhandeln, samt att detta utdrag af prot:t jemväl må omfatta de i dag emot Thorsdagens beslut anmälda reservationer. Till denna min nu gjorda framställning har jag en särskild anledning deruti, att jag anser den föreslagna åtgärden vara ett R. o. Ad. värdigt svar på det hot med proskriptions-listor ni. m., som motsidans banerförare inom pressen funnit tillständigt att emot detta Stånd utkasta, och anhåller jag att denna min motion må varda till Riddarh.-Utsk:t remitterad. Begärdes på bordet. Hr Cederschjöld, Rudolf Uranius: Jag anhåller att i prot:t måtte antecknas, att jag röstat emot det Kongl, förslaget, samt att jag förenar mig med de Riddersmän, som i striden slutit sig kring Gr. Henning Hamilton. 448 Den 9 December. Frih. Bennet, Otto Reinhold: Äfven jag får till R. o. Ad:ns prot. anmäla min reservation mot beslutet i afseende å representationsförslaget. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Konst.- Utsk:ts den 25 ooh 27 sist). November på bordet lagde Mern. N:o 3, med uppgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. lista punkten. Förslagen till ändringar i lil:te §:n R. F. samt !7:de, 77:de och 78:de §§:na It. O. Dessa förslag ansågos hafva förfallit till följd af R. St:rs beslut i afseende å Konst.-Utsk:ts Mern. Förslaget till ändringar i lista, 3:dje, 4:de och 5:te §§:na Tryckfrihets-Förordmn. Antogs. Förslaget ansågs hafva förfallit till följd af R. St:rs rörande Konst.-Utskits Mern.
St. ännu äro församlade, sin befattning tillträda. ^ig skulle tro, att det varit mera skäl att förrätta detta val, äfvensom valet till fullmäktige uti Riksg.contoret inom den 7:de dennes, och jag begriper ej, huru man kan så ifra för valet till förstärkta StatsUtsk. inom nyssnämnda tid, då man förbiser stadgandet i den citerade §:n af Riksd.Ordn. Jag vidblifver mitt yrkande, att det ifrågavar. valet måtte uppskjutas; ty att bestämma sig i dag att välja i morgon, är och förblifver ett brådstörtande. Frih. Boye: Jag har sannerligen trott, att uti våra öfverläggningar gjorde vi bäst, om vi afhöllo oss från allt, som kunde upptagas såsom förebråelse. Jag trodde mig ej göra mig saker till något sådant, då jag yttrade den åsigt, alt Frih. Tersmeden motion visade en ovanlig brådska. Jag har från och med 1812 (års riksdag bevistat hvarje riksdag, och jag tror ej, att jag felar mot verkliga förhållandet, då jag förklarar, att (åtminstone kan jag ej påminna mig annat) valet till förstärkt StatsUtsk. vid ingendera af dessa riksdagar varit förrättadt inom de 4 första månaderna. Jag kan således icke tro, att det är en ovillkorlig grundlagsförbindelse att för detta val iakttaga nämnda tid, — helst jag ej kan föreställa mig, att oppositionen vid de föregående riksdagarna skulle förbisett en grundlagsvidrighet då mera än nu. I öfrigt får jag förklara, att jag icke tror, det jag nyttjat ordet brådstörtande; men att det är en ovanlig brådska måste man medgifva, då valet begäres hastigare vid denna än vid föregående riksdagar. Den 3 Juni f. m. Gr. Frölich: Jag anmälde mig egentligen, för att för söka att förskottsvis vederlägga Frih. Cederström, som påstod, att ett beslut af R. o. Ad., att verkställa valet i morgon, icke skulle kunna gå i verkställighet, derest frågan om suppleanternes antal begärdes på bordet.
Enär, på sätt förr tillgått, Öfver-Kommendantens och en Adjutants häruti inbegripna arlvoden, utgörande, för år 1840 . ... 1,600: och för år 184* . 1,000: blifvit uti Kongl. Räntekammaren särskilt uttagna och qvitterade, hafva dessa medel icke uti Expeditionens redogörelse ingått, utan endast återstoden af års-anslagen, eller, så vidt de afse vaktbetjeningens aflöning, rations-ersättning för de till Expeditionen hörande Oliicerares hästar, skrifmaterialier, m. fl. utgifter. Utöfver de till förenämnde behof anslagna medel, hafva, enligt räkenskaperna, utgått: för år 1840. Sistnämnde summor, som af Kommendanten förskjutits, hafva, jemte de under sednare hälften af år 1889 likaledes förskottsvis utgifna 621 R:dr 4o sk. 3 rst, blifvit, med stöd af Kongl. Brefven den 26 September 1840 samt den 27 April och den 29 September i84>. till största delen ersatte af Kongl. Stats-Kontoret, medelst anordning uppå 3:dje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda utgifter, så att Kommendantens fordran vid 1841 års slut uppgår till 809 R:dr 4* sk. -3 rst. Kon g K Krigs-Vetenskaps-Åkademien. Dess, uti Kongl. Kammar-Rätten för båda åren 1840 och 184* utan anmärkning granskade, räkenskaper utvisa : Dchet. år 1840. år 1841. Balans från föregående året: Credit» Utgift: Hyresmedel »..» Någon anmärkning härvid har hos Revisorerne ieke förekommit. På grund af Kongl. Brefvet den 27 Februari i83o, uppbär denna Akademi af Staten 800 R:dr årligen, deraf 6oo R:dr utgå af 3:dje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda utgifter samt de öfriga 200 R:dr från Kongl» Förvaltningen af Sjö-Ärenderna.
445 tilflyckt, ut fä en sädan angelägenhet dragen under Riksens Högloft. Ständers granskning och ömma bepröfwande, har Stats-Utskottet ansett sig böra förhältandet hos Riksens Högloft. Ständer i ödmjukhet anmäla: ankommandes det pä Riksens Högloft. Ständer, hmuwida Riksens Högloft. Ständer, til undwikande af omgäng och tidsutdrägt samt befwär förrespective Riks-Ständen, skulle finna för godt, at i afseende pä enftilta personers beswär och ansökningar, enahanda ffpldighet som Banko-Utskottet af älder tilhört, kunde äläggas Stats-Utffottet, samt ät Stats'Utskottet i följe deraf updragas at emottaga samt pröfwa och afgöra aila dylika Beswärs-och Ansökningsmäl. Hwilket genom Utdrag af Protokollet skulle de respective Riks Ständen wördsammeligen föredragas och underställas. Är och dag som förr skrifne stä. Pä Befallning dl. Uröclellus. Begärdes pä bordet. Föredrogs den delen af Herr carl, den iz Junii uplästa Memorial, som dä kades pä bordet, rörande en ny roterings inrättning, hwilket mäl Remitterades til Allmänna Beswärs-och Oeconomi» - Utskottet. Widare 446 Den 26 Julik. Widare föredrogs det af Herr Schmitterlöv, l4en!!MA, den 15 Junii ingifna Memorial, rörande inköp af Haga Luftslott. Föredrogs et af Grefwe ill.imilton, ^.xcll, Len 8 sistledne Julii, ingifwit Memorial rörande tryckning af de Banko-Protokoll, sä wäl Fullmägtiges som Rewisorernes, hwilka angä Realisationen. Remitterades til Banko-Utskottet.
Då detta dock numera vore en oeftergiflig fordran å långifvarnes sida, beslöto Fullmäktige att, till minskande af härutaf härflytande olägenheter och för att göra obligationernas cirkulation så liten som roöjligt, yrka, det valören å hvarje obligation måtte bestämmas till 2,000 R:dr Specie eller 6,000 mfy. B:ko; hvarjemte Fullmäktige ville hemställa att bestämmelsen om hufvudobligationen måtte, såsom obehöflig, bortfalla. 7:o Lånet beräknas i Silfver-species och tnfy. Hamb. B:ko, efter 9£ specier och 27 mfy. 12 Jj. B:ko pr kölnisk mfy. fint. 8:o Inlösen af kuponer och af de till återbetalning förekommande obligationer besörjes kostnadsfritt för Riksgälds-kontoret i Köpenhamn och Hamburg på de ställen, kreditbolaget förbehåller sig att närmare uppgifva. 9.0 En emot detta lån svarande andel af 9:o Då för det temporära lånet skulle koru1864 ars svenska jervägslåu qvarhålles ma att utgifvas obligationer och icke — 75 — af Riksgälds-kontoret tills det temporä- reverser, i enlighet med första anbu ra lånet blifvit betaldt, i mån af verkdet, ansågo Fullmäktige sig icke kunna ställda inbetalningar. antaga den uti denna punkt fordrade bestämmelse, utan borde densamma bortfalla. n 0 lO.o Afven denna punkt ansags icke kunna i kontraktet intagas, enär det stöde kreditbolaget fritt att, lika med hvar och en annan, göra anbud å de lån, som komme att för statens jernvägsbyggnader upptagas.
För den stora allmänhetens skuld, som ej har tillfälle att fasa Utsk:ts motivering och ej heller bar grundlagens bud sig så noga bekant, tror jag derföre det vara nödvändigt, att man, på sätt jag föreslagit, i Utsk:ts hemställan tillägger efter ordet »lämplig» orden »och hvarifrån hon icke genom grundlag eller civillag är utesluten;» och får jag således yrka bifall till Utsk:ts förslag, med det af mig nu omnämnda tillägg. Hr Fåhraeus, Edvard: Då denna diskussion blifvit långt uttänjd och R. o. Ad:ns tålamod synes sedan vara slut, skall jag söka fatta mig så kort som möjligt, hvilket desto mera är i sin ordning, som här så mycket yttrats både för och emot detta förslag. Att vidare orda om de andliga förmögenheternas olikhet hos mannen och qvinnan torde vara obehöfligt, och det skulle icke heller nu falla mig in att söka vederlägga de åsigter härutinnan, som en värd reservant uttalat och flera föregående talare efter honom upprepat, men, åsigterna i detta afseende må variera huru som helst, derom äro väl alla öfverens, att frågan är af stor social betydelse och att den alltmer oafvisligt fordrar statsmagterrias mellankomst. Utsk:t har i sitt Betänk, uppgifvit, att år 1855 i Sverige funnos 283,578 flera qvinnor än män i den ålder, der äktenskap är tillåtet, och jag får härtill lägga några senare statistiska upgifter. Ar 1860 voro de giltvuxna qvinnorna 328,173 flera än män öfver 21 år; vid samma tid funnos i Sverige icke mindre än 7(11,215 ogifta qvinnor öfver 15 år, deraf 169,830 voro enkor. Den theoretiska delen af frågan har för öfrigt af föreg:de talare blifvit så fullständigt utvecklad, att jag icke vidare vill dermed upptaga R. o. Ad:ns tid, utan tillåter jag mig endast förklara, att jag anser Utslcts förslag till principen ohållbart och i tillämpningen outförbart, i följd af de obestämda ordalag, i 318 Den 3 Februari e. m. hvilka detsamma är aflattadt.
"Följdeme af det förra skulle leda till osäkerhet, missbruk och villervallor af desto betänkligare art, som, då man ej kan föreställa sig att lottförsäljningen kan stanna inom landet, ali osäkerhet som drabbar utländningen måste förorsaka en National misscredit.” ”Vidtages åter det andra alternativet, fordrar värdigheten deraf 1:0 full säkerhet, att sedan lottförsäljningen är kungjord, icke något må kunna hindra verkställigheten af Lotteriet. a:o full säkerhet att vilkoren uppfyllas.” vFör att vinna allt detta och hvad mera härtill hörer, fordras nya föreskrifter utöfver dem, som lagen i anseende till köp nu innefattar. ’* ”Rättigheten till fast egendoms utmätning borde icke ega rum , då den blifvit anslagen till Lotteri och egaren borde, efter den tiden, ej ega rätt försälja den till annor man, hvilket ater ej kan stadgas utan ändring i lagaos sär - Om fast egendoms försäljning a. Lotteri. 73 skilde föreskrifter och tredje mans derpå grundade rättigheter.” "Enligt 1 Cap. 2 §. Jorda-Balken skola alla köp ske skriftligen och med tvägge manna vittnen. Ett köp kan ej anses fullbo:dadt eller egande rätten öfverlåten innan så förfarit är. Intet hinder möter således för fordringsägare, att uti en redan till Lotteri anslagen egendom söka och erhålla nya Inteckningar, så länge dragningen icke ännu är verkställd. Det är en möjlighet och äfven troligt, att beloppet af dessa Inteckningar blifver under tiden mycket större än värdet af egendomen eller hvad som är caleuleradt att erhållas genom iottförsäljningen; och då egendomen i slika händelser icke kan lemnäs ograverad åt den som vinner, visar det behofvet af en lag, som undanrödjer sådant och förklarar dessa Inteckningar utan verkan.” J,Vidare stadgar 4 Cap. Jorda-Balken, ätt köp skall lagfaras och att i alla uppbud skall summan nämnas för hvilken jorden, huset eller tomten uppbjudes, och 5 Cap. samma Balk innehåller, att då börd eger rum, bördeman skall i Rätten insätta fulla köpeskillingen, hvars belopp äfven bör beedigas af köpare och säljare, om bördemannen det äskar.
Det är bekant att Canalbyggnaden blifvit verkställd dels af Actieägares tillskotter och Banquens Byggnads-biträde, dels af Discont-vinsten, samt dels af öfverskottsraedel eller behållning i Disconten, Den 17 Martil} e. vt. 165 Ofta hafva de emot tre Procent insatta Summor, sorn ej finao nekas att emottagas, och aldrig blifvit sökta, varit så stora och betydliga , att man icke kunnat eller bordt genast utlåna dem , hvadan ofta Räntor fruktlöst måst betalas derföre till Enskilta ; då på andra tider, när krig och hvarjehanda omständigheter hindrat Arbetets jemna gång, äfvensom inbetalningar å Actierne, Arbetet derefter måst så mycket mer fortskyndas, uppkommo af dessa förhållander första anledningarne , hvarföre Discontens Fonder begagnades , och på detta sätt tillkom det af Disconten, Canal Verket lern-: nade biträde af circa 800,000 R:dr, hvilket redan vid 18*5 års Riksdag upptagits i alla Calculer, samt efter den nogaste granskning uti vederbörande Utskott, enligt RiksdagsHandlin-’ lingarne för år 1815, lemnades af Ständerne utan all anmärkning. Hvem skulle icke hafva trott, att en Styrelse, som i ordentliga Böcker redovisat förhållandet j ett förhållande, som dessutom med föreskrifna Revisioner , hvaruti Banquen deltagit, årligen genom trycket gjorts bekant, så väl för Bolaget, som för Allmänheten , och vid Lagstiftningens sammanträden blifvit behörigen granskadt, borde uti sådana åtgärder äga en säker borgen för ett rättvist bedömmande att hafva handlat rätt? Detta är åtminstone min öfvertygelse, och om jag deruti misstagit mig, skall jag likväl, under medvetande af Directionens goda och upprigtiga vilja, vara lugn. Men med de tillgångar för CanalArbetets utförande, som år 1815 beräki nades, skall man likväl, om man vill gifva 166
Socialisri~ea tilllioiiiiiier aran af att först li.af17a f&amp;tt blicken. öjynacl för, att sh ar. Detta inhte vi ai~.clïc~ er1&lt;a11lm, rattvism Irrafver det af oss, vi som för öfrigt icke vilja hafva ~iågot ined socialisineii att skaffa, och som med basta vilja i viirldeii icke Iri~ii~ia få det klart för oss, att den skall lyckas iiif ' (lra, ett Iiiinn~elril~e på; j orden, i fall den maktm s] .&amp; det g: ~n~l.a sa,mli %l.let i spi11i: or. Icke i någon af Blder iiineboencle onclska hos inannen, icke i några arglistigt uppgjorcla planer af hoiiom att till sin förmån liklla kvinnaii i beroende eller till lieniies fmf&amp;l~g missb i d x ~ sia. styrka, ligger ro ten ocli ~111pl.iofvet till kvi1.i 11 ans iinclerordiiaile stiilliiing. Dess orsdrer inhste sökas cljq~are a11 så. h e n det råaste misslrnlr af mttn1.ig öfvemakt sliulle i I iingdeii. st&amp; vmmillitigt mot sa,l~fö~liåtl~ai~clenas obeveliliga l.ogili, dgr deiii i a tiil Ide utslaget till kviii n ans förmån. Lkfve~i en till deil löjligaste öfverdrift i~rartaiicle kvinnodyfian skall ej nililcta vwalstigt inverka höjande på kvinnans stilliiing, dar salrernas o: rcliiin y i öf rigt gåx lieiiiie e111 ot. De medel tida kar ' le1iscion1-. stolarnes tid låg, sisom vi veta, mycket nara hexprocessernns.
Grefwe körner, ^liolxkr Loran tillstyrkte, att dä de i frägawarande ämnen hillils blifwit under Den 3 Julii. 23 under deras oeconomista synpunct behandlade, men det sarMa Utskottet ställe komma ark behandla dem under en helt annan, nemligen den af privilegii jemkningar, Ridderstapet och Adeln mätte, af de skäl, hwartill denna särskilta synpunct föranled» de, instämma uti den af Bondeoch Borgare-Smn» den redan bestulne au orisanon. Grefwe Oe la 6arclie, tilläde till hwad Gref» we lUörner sagt, att Utskottet trott sig böra begära Riksens-Sländers tillstånd ej blott as det stäk, atk desta frågor äsystade och såsom redan af Oeconomi - U stoktket behandlade privilegii jemkningar, utan ock derföre, att de tivänne sistnämnde redan warit under Riksens-Ständers afgjörande, och att den tredje, säsom icke warande en af Bonde-Ständel wäckt fräga synres icke tillhöra Utskottets befattning. Grefwe klörner yttrade sig med Herr Grefwen inse äfwen desta skäl lill Utskottets begäran, men i alla fall förblifwa wid det af honom gjorda tillstyrkande. Upä Arv Landt NarstalkenS proposition, blef derefter Grefwe törners tillstyrkande bifallit. Friherre von Laisa, LclvarZ k^reclnc, hade imemnat ett sä lydande Memorial, som up» lästes Wördsamt Memorial! ' Uti ärhundraden har Swensta Bergwärken utgjort en af de förnämsta hufwudkällor till Sweriges wälständ; men den snart förestäende allmänna - 24 Den 3 Iulil. na stogsbristen stall innan kort satta bergsman, nen och den idoge bruks-idkaren ur ständ att ur klippans malm kunna frambringa den metall, som blott endast förmält hälla wär handels wag i jemwigt.
1734 års lag utgick visserligen från den hufvudsakliga grundsatts, att genom allvarliga och stränga straff afskräcka från brott, och förbisåg dervid nog mycket, att Staten vid utöfvande af sin straffrätt, serdeles inom ett christligt samhälle, både kunde och boide derjemte afse ändamålet att förbättra brottslingen. Men då detta sednare i allt fall icke kan blifva främsta omsorgen för Statens criminalrätt, hvilken otvifvelaktigt är de laglydige medborgarnes välfärd och trygghet, och brottslingarnes förbättring först i andra rummet, i mån af Hor till Lag-Utskoltets Betänkande, N\o g3. 13 samhällets utveckling och stigande cultur, kan åstadkommas, så är att tillse, om de medel, som lagstiftningen i förra afseendet använde, voro för ändamålet de tjenligaste. Utskottet har anfört en djupsinnig tänkares ord', för att bevisa den lätt insedda bristfälligheten i våra nuvarande correctionella anstalter. Jag tillåter mig här anföra en lika djupsinnig inhemsk rättslärds yttrande, hvilket för vår upplysta tid ej må anses alldeles föråldradt, till att rättfärdiga några grundsaltser i vår äldre brottmålslag.
Enär likväl den förbättring i redaclionen af om för rutil Le Lagförklaring, som i anledning af berörde anmärkningar synes erforderlig, igke kan till vägabringas utan genom Contra-proposition, hvars framställande, med afseende å Riksdagens snart förestående slut, tiden nu icke mqdgifver, och de ifrågavarande Lagrummen icke är o så otydliga, att Domaren, med fästad uppmärksamhet å Lagens på andra ställen uttryckte mening, kan sakna tillräcklig ledning, för att desamma rätteligen tillämpa; finner Jag icke skäl att för närvarande, och då Förslag till förbättrad CriminalLag i allmänhet är af LagCommileen ularbetadt och färdigt att till närmare granskning företagas, såsom gällande Lagförklaring antaga Edert i detta ämne nu framställde Förslag; dock varder detsamma nu öfverlemnadt. till LagCominiltcen, för att vid den skeende 102 D e u 7 J an u ar i i f. m. granskningen af det allmänna. Lagförslaget tagas i öfvervägande. Uti skrifvelse af den io sistlidne September, håfven J, Gode Herrar och Sven ske Män, i underdånighet anfört, att Eder uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Lagen i 17 Cap. 8 §.
Således är föreskriften ändamålslös och endast betungande för Kamereraren, utan gagn för Direktm. Af den räkenskap, som årligen afslutas, synes dessutom, hvem som underlåtit att insända räntemedel emedan sådana, som icke betalats, till det följande året, balancerats. Det är i alla fall gifvet, alt då någon underlåtit erlägga ränta å ett af Direkt, undfånget lån, skall indrifningen öfverlemnas till Fiskalen. Då hörer det till ett serskildt stadgande, att upgift derom af Kamereraren lemnäs till Direktm. 132 Den 1 Mars. de ärender m. ra. som under månaden passerat, för att sedan vid Direkt:s sammankomster kunna redogöra inför densamma. Frih. Stjernstedt: Jag anhåller blott att få förena mig med Hr Aminoff uti det af honom nu framställda förslag till denna §:s ordalydelse. Gr. Lagerbjelke: Såsom motiv för den föreslagna förändringen har bland annat blifvit anfördt, att större säkerhet skulle vinnas, om Ridd.-sekret, vore ensam ansvarig vid öpnandet af de lill Ridd.-direktm ankommande bref, än om denna ansvarighet vore delad emellan honom och 2:ne ledamöter af Direktm. Jag kan icke finna, att hvarken säkerheten eller Riddarhus-sekret:s ansvarighet blir genom Direktörernas borttagande i något afseende ökad, hvaremot det torde vara temligen stridande emot god ordning i allmänhet, att bref, innehållande penningar, hvilka skola af en Direkt, emottagas, få af en dess tjensteman ensam öpnas, och af dessa skäl anhåller jag, alt närvar, stadgandet måtte fortfarande bibehållas. Man har äfven sagt, att, om någon af Direklme skall vid brefvens öpnande vara tillstädes, han skulle få vidkännas ett alltför stort besvär i följd af de flere under veckan ankommande posterna, men denna anmärkn. förfaller vid besinnande deraf alt, om äfven flere poster i veckan anlända, likväl för rekommenderande brefs öpnande vissa t. ex. 2 dagar i veckan kunna bestämmas. Frih. Palmstjerna:
Majit föreslagit, till 147,000 kubikfot, som, å 2 R:dr kubikfoten, utföras med R:dr 294,000: — 3:o Tiondespanmålslösen, efter bestämda priser, hvilken vid sednaste statsreglering beräknades till 6,700 R:dr, men under åren 1861— 1863 i medeltal uppgått till 6,800 R:dr 78 öre, är, på sätt Eders Kongl. Majit föreslagit, nu beräknad till R:dr 6,800: — 4:o Arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägenheter äro, i enlighet med hvad Eders Kongl. Majit, på anförda skäl, föreslagit, beräknade till penningar R:dr 62,000: — spanmål, kubikfot 154,000, å 2 R:dr » 308,000: — qqq. Transport R:dr 6,730,990: — 4 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 82. Transport R:dr 6,730,990: — 5:o. Silfvertionde, myntarelön och slagskatt. Vid behandling af så väl denna som nästföljande trenne inkomsttitlar, hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar angående upphörande ej mindre af all tionde å icke särskildt privilegierade tillverkningar af metaller och mineralrikets alster, än äfven å tackjernstillverkningen inom de privilegierade bergslagen, i hvilka ämnen Rikets Ständer redan till Eders Kongl. Maj:t aflåtit underdåniga skrifvelser; och hafva Rikets Ständer, hvad särskildt angår nu ifrågavarande inkomsttitel, i likhet med hvad Eders Kongl. Maj:t föreslagit, beräknat den till samma belopp, som år 1860, eller Kopparräntan hafva Rikets Ständer äfvenledes, i enlighet med hvad Eders Kongl. Maj:t föreslagit och på de af Eders Kongl.
N:r 58- Uppl. och godk. lios Ridd, och Ad. d. 12 Mars 181R» — Präste-Ståndet d, 12 — T7nderdäniga Skrifve!ser. — BorgareStåndetd. ra tBonde-StSndet d. i4 — Riksens Ständers under då niga, Skrifvelse om Skådespelens inställande på de större Högtidsdagarne och näst föregående aftnar. Om i ett bildadt Samhälle det är lofligt och nyttigt att med valda och anständiga nöjen uppmuntra de af den hvardagliga mödan nedtryckta sinnen och, genom framställningen af det sköna i dess bildliga skapnader, förädla det nationella tankeoch lefnadssättet, är det likväl nödigt, att denna omsorg sättes efter den högre omtankan för Samhällets religiösa och moraliska förädling, I betraktande häraf hafva Riksens Ständer velat i underdånighet utbedja sig att få leda EK. M:s Nåd iga uppmärksamhet på det i sednare tider mera vanliga missbruk af de allmänna Skådespelen, icke blott på den hvarje vecka inträffande Sabbaten , utan ock på var Kyrkas större och märkvärdigare Högtidsdagar. Otorn de Gudomliga bud , som anbefalla Sabbatens helgd, har äfven den veridslige Lagstiftaren j hvarje väl ordnad Stat sökt genom lämpliga föreskrifter bibehålla dessa dagar i den vördnad, sorn deras vigtiga bestämmelse påkallar. Erfarenheten visar, att en aftynande och förlamad vördnad för Religionen nästan alltid först yttrar sig i liknöjdhet, som snart öfvergår till förakt för den yttre Gudstjenstem och de heliga bfhk, hvilka dermed äro förenade. Sedan Sam - XJderdaniga Skrifvelse^ 119 hållet* medlemmar under arbete och verldsliga omsorger tillbragt den föregående veckan, samlas de Sondagen för att i Församlingens sköte påminnas om sina pligter emot Gud och men* luskor.