Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följe af nu anförda skäl får jag således vördsamt föreslå, att en magazins-inrättning af R. St. måtte förordnas, med anvisning af nödigt crediliv till belopp, utgörande inköpssuminan för 2:ne års ungefarliga undsättningsbehof af säd, samt att medel anslås lill byggande af magaziner och torkningsinrättningar i de norra provinserna jemte till lönevillkor för vid inättningen erforderlige tjenstemän; att derjemte utfinna föreskrifter, som trygga inrättningens och creditivets sjelfbestånd, hvarvid måhända efterföljande villkor torde till en icke ringa del bereda detta ändamål , såsom 1:0 föreskriften att inrättningen endast äger rättighet upphandla säd till ett bestämdt pris, och detta under de mera sädesgynnande år, lämpadt efter ungefärliga productionspriset under goda år, såsom emellan 5å6 r:dr för råg och emellan 4^5 r:dr för korn; ett sådant stadgande skulle lill en del blifva correctiv mot inrättningens bankruterande, enär, då sädén gäller derutöfver, upphöra inrättningens åtgärder, och den enskilde speculantens vidtaga ; 2:0 att förvaltningskostnaden, genom införande — utom de nödiga tjenstemännen, såsom en chef, desss secreterare, magazinsförvaltare och vaktmästare — af s. k. å hvarje ort, under Landshöfdingens ordförandeskap , inrättad styrelse med valda hedersledamöter, de der agde göromål i och för liqvider, revisioner, controller, contracters uppgörande och godkännande för upphandlad säd, dess interimsmagazinerande och transporterande under de mera gynnande sommarmånaderna till sina hviloställen i de norra provinserne, m. fl. behöfiiga åtgärder. En på föreslagna grunder byggd inrättning ägde blott namnet af den förenämnda utdömda magazinsinrattningen.
Och uti ankommit ProtocollS - Utdrag, dat. d. iO t benna mänad har Bonde - Ständet gifwit Stats-Utskottet tillkänna det Ständet enhälligt bifallit Stats - UtskottetS project, och att början med den nya regleringen nu mera mä utsättas till b. 1 instundande Januari,', hwarjemte Ständet bcfiutit att HoS Kongl. Maj:t under^änig anhällan skall göras, att jcmwäl KungSöhrs och Strömsholms KungSqärdar mätte till Ständernas fria disposition öfwcrlämnas, och förslaget säledcS l hela sin widd af Kongl. Maj:t t nädcr antagas. I anledning häraf, lära Riksens Högloft. Ständer altsä benägit täckas finna, att nägot hinder ä Bonde - StändetS sida nu mera icke möker i afseende pä Expeditions - sättet af StändenS fattade beslut, rörande detta ämne. Hwad äter angär den af Högwkrdige PresteStändet wäckte fräga om tiden, hwarifrän StatS-UtskottctS Förfina skulle taga sin början och hwilket dek Högwördige Preste - Ständet föreslagit mätte beräknas ifrän vch med d. 1 näfik. Januarii, sä lära Riksens Högloft» 4646 Den 2g Gctobcr. Högloft. Ständer likaledes täckas Hcnägit finna, alt benna fräga nu mera af sig sjelf förfaller, sedan den lid redan är förbi, hwarifrän StalS - Utskottet projccterat att della mätte taga fin början. Dä SlatS - Utskottet under d. 27 fistl. Äng. härom till Riksens Högloft. Ständer aflemnadc desi för, stag och hemställan, förmodade Stats - Utskottet, att Riksens Högloft.
Bjelkar eller Balkar af Furu och Gran: 2 8 med en Bjelke, hvars alla 4 s'* dor, tvärt öfver, innehålla hvardera to tum); I analogie med hvad Taxan medgifver för halfbräder eller redan afsågade Bräder af 14 alnars längd och derunder, vid förtullning af Bjelkar om blott 8 alnars längd eller derunder, anses 2:ne sådane motsvara en af lika omfång om i5 alnars längd. Bräder och Plankor, sågade, af Furu och Gran: Enkla under 14 tums tjocklek: till och med 84 alnars längd . I tolft IO - 5 Bit. t. Exp.-Vtsk.-s försl. t. und. skrif. N.-o 386. 57 Tullvärde. (Qvantitet för TullberäkInförsels Utförsels Trädvaror: niugen. 1 ull Tull Bräder och Plankor, sågade, al Furu och Gran: Enkla under 14 tums tjocklek: 2 36 öfver 8| alnars längd af högst 14 tums St. Prot. to Sarai. ,2 B., 5 Haft. 58 Bil. t. Exp.-Utsbs försl. t. und. skrif. N:o 386. Tullvälde Qvantitet för Tullberakningcn. Införsels Tull. Utförsels I Tull. I 5 7 16 Träd varor: Bräder och Plankor, sågade, af Furu och Gran: Helbotten eller Plankor öfver i till och med 3 tums tjocklek och öfver 7 tums bredd: till och med 8i alnars längd . öfver 8i alnars längd För Halfbräder eller afsågade Bräder af 4 alnars längd och derunder , beräknas vid förtullning två Tolfter för en. Till Halfbräder räknas Bräder, hvilkas tjocklek ej öfverstiger en half tum, eller, sorn med en tums tjocklek och högst 7 alnars längd icke innehålla större bredd än 7 tum. Bräder och Plankor, sågade: af Alin . .. Exp.-Utsk.s försl. t. und. skrif. N.-o 386 5g Qvantitet lur Införsels Utförsels full värde. TullberäkTull. Tull. ningen.
Frih. Ceder s t rom , Anders: Innan jag ingår i pröfning af hufvudsaken, så vill jag, i anleda, af Hr von Hartmansdorffs yftrande, upplysa, att utom Hr Schartau och de öfriga ledamöterna af BorgareSt, som protesterade mot företagande af votering inom det förstärkta StatsUtsk., så uppstod äfven riksdagsmannen af BondeSt., Sven Heurlin, och förklarade, att han icke kunde deltaga i samma votering, emedan han ansåg olagligt att företaga votering, innan R. o. Ad. samt PresteSt. utlåtit sig öfver BorgareSt:s inbjudning. Hvad sjelfva saken angår, instämmer jag med Frih. Tersmeden. Jag beklagar, att vid denna fråga grundlagens föreskrifter blifvit så litet efterföljda, hvilket i första rummet härleder sig ifrån de oriktiga vo!er:s-propos:r, som SlatsUtsk. uppställt; men sedan emedlertid dessa blifvit godkända, så vet jag' intet lämpligare sätt att komma till en votering inom det förstärkta StatsUtsk., än alt R. o. Ad. måtte undanrödja de förekomna betänkligheterna derigenom, alt R. o. Ad. besvarar BorgareSlts inbjudning, och jag önskar således, i likhet med Frihtne Boye och Tersmeden, att denna fråga mätte förekomma först bland målen lili nästa plenum. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komrae att fortsättas på e. ro. kl. 6. Frih. Boye: En värd talare, Hr von Hartmansdorff, har erinrat derom, att föremålet för vår öfverläggning i denna stund vore den anmälan, som inkommit från det förstärkta StatsUtsk, och som nu här vidare blifvit muntligen utvecklad af detta Utsk:s ordförande.
19 enligt den föreslagna nya roteringen, skulle, oaktadt i densamma intagits nära 1,140 tunnland skatt, eller omkring 190 mantal förut oroterad jord, endast uppstå 925 rotar, deraf dock en betydlig del icke kan på längre tid påräknas till utgörande af effektiv rotering; att, enligt den äldre roteringen på hvarje rote beräknats endast 2-J skatte-tunnland, eller mantal; men nu dertill blifvit anslagne nära 5-J skattetunniaud, eller f mantal, oell således mera, än hvad Krigsoch Kammar-kollegierne uti deras år 1845 afgifua utlåtande uppgifvit, under antagande af lika skatteförhållanden, som i Jemtland, skola i det öfriga Sverige på en rote belöpa; att grundräntorna i Jemtland nu utgå i kontanta penningar, utan förvandling, med ett medelbelopp, af ej fullt 10 r:dr banko på mantalet, under det desamma vid den gamla roteringens upprättande under konung Carl XI:s tid motsvarade ungeför 12 riksdaler i silfver, hvarföre på nämnda lid kunde köpas lika många tunnor korn, och Jemtland således till följd af myntets småningom inträffade försämring kommit i åtnjutande af en ganska betydlig lindring i afseende å berörde utskylders utgörande i förhållande till dessa skattebidrag i öfriga provinser, der grundräntan utgör i medeltal per rote 122 r:dr 11 sk. 4 r:st.; att enligt Instruktionen för afvittringsverket i Jemtland, den 12 December 1780, hvarje helt mantal i Jemtland borde undfå från 700 till 1400 tunnland, derunder skog samt utoch inegor begripne, men efter afdrag af odugligmark, och enligt Kongl. Stadgan om afvittringsverket i provinsen den 8
Han har icke tvekat att låta oss förnimma denna verkan på hans känsliga öron, och jemnfört uttrycken i den tidens cancellislil med svordomar, samt förebrått mig, att jag med särdeles välbehag fästat mig vid några svordomar liknande ordalag i dessa författningar. Jag lyckönskar Hr v. Hartmansdorff, örn 100 år efter hans död samma vitsord gifves åt de för - Den iC Augusti e. m. 121 fattningar, han contrasignerat, som det en tveksam efterverld redan gifvit de författningar, hvilka utkommo under K. Carl XT:s regering. Jag icke allenast lyckönskar honom i sådant fall; jag önskar det äfven såsom ungdomsvän lill Hr v. Hartmansdorff och embetsman likasom Iian under en af oss hegge vördad Konung. Hr v. Hartmansdorff har påstått, att de författningar, som stadga, huru förhållas bör med soldaters afgifter till pastor, icke hindra enskilda öfverenskommelsers ingående emellan soldater och pastorer, och lian liar åberopat den gamla regeln: förord bryter lag. Skulle den regeln evigt gälla, så hemställer jag, hvartill det skulle tjena att utfärda författningar; ty det funnes på det viset ingen förordning, som ej skulle kunna öfverträdas; och hvar vore väl gränsen för rättigheten att öfverträda? IJr v. Hartmansdorff liar vidare sagt, att 1779 års förordning utkom till presterskapets förmån; och det är mig fägnesamt att få instämma deruti, ty det är verkligen sannt. Men jag hemställer till den värde talaren, om icke, då författningen utkommit till presternas fördel, den äfven bör få gälla i de ytterst få fall, der den icke gäller dem till förmån. Hr v. Hartmansdorff liar jemväl ordat om Gustaf IV Adolphs resolution af år 1799 och sagt, att den blifvit utfärdad för ett enskildt fall. Det är också sannt; men jag frågar, hvad som förhindrar åberopandet af en i enskildt fall gifven K. resolution såsom prejudicat.
Som de å deposilions-räkning i Banken innestående medel kunna, när som helst, till utelöpande sedlar förvandlas; så föreskrifver Banko-reglementet att dessa medel skola, till hela beloppet, såsom sedelstock anses och beräknas. Det har emellertid visat sig att, äfven under den mest ogynnsamma konjunktur, någon del af samma depositions-medel qvarstått i Banken; och det skulle således icke leda till ökning af Bankens ansvarighet, i händelse på något mindre belopp af deposilions-medlen grundades förlag för låneoch kreditiv-rörelse; men då det möjligen kunde anses mindre lämpligt, alt Banken utlånar penningar, derstädes insatta utan förbindelse för Banken att derå godtgöra insällarne ränta; håller Utskottet före, att Banken bör ikläda sig dylik ränte-godtgörelse. Härigenom uppstode för Banken både rättighet och skyldighet att hålla sig skadeslös för ränte-utgiften, och Banken kunde då med allt skäl använda de af enskilde insatta medel uti den rörelse, som vore mest gagnande både för Banken och det allmänna. Det återstår sålunda alt pröfva, huruvida det må vara ej mindre för Banken än äfven för den enskilde gagneligt, ali Banken, genom att öppna .s. k. uppoch afskrifnings-räkning, bereder sig sjelf tillfälle till en utsträckt låne-rörelse samt den enskilde möjligheten att, emot någon, om än ringa, ränta, kunna i Banken insätta eljest ofruktbara kapital. Hvad första frågan beträffar, så vill Utskottet visserligen icke bestrida, att utlåning af de hos Banken på depositions-räkning insalta medel föranleder ökning af den utelöpande sedelstocken samt i och med detsamma starkare tryckning på den reela valutan vid tider, då, genom undervigt i handeln eller af andra orsaker, nämnde valuta måste Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34.
Utskottets Utlåtande, VIII s' 1 r3a ■—• 1136, bif. af PresteStåndet, IX s714, af BondéStåndct, IX s 724, af Adeln, IX s 844. Ytterligare Utlåtande, VIII s 14^4 — 1456. KB. finnes intet af någotdera Ståndet vara lia lid lag dt. Underd. Skrifvelse, Y 1. s 629, 63o. RiksdagsBeslutet, §. 44* — mål, om behandling af Recognitions, I 1. s 37. •— åverkan, om förekommande af, medelst skärpning af straffet; Motioner, remitt. till Laglltskottet, II ,s 1221^ 1238. Utskottets Utlåtande, VII 2..s 1079— 1087, bif. af BorgareStåndct, IX s q55, af Adeln, IX s 968, af BondeStåndet, IX s 977. Urnlerd. RiksdagsBeslutet, §. 29, Skrifter, tryckta genom Särsk. Utskottets försorg; uppgift öfver allemnande af; Särsk. Utskottets Memorial, XI s 3o8;—3ro, bif. af PresteStåndet, lY .3, s - ^^7» af 2^6 BorgareStåndet, *X 3. s 458, af Bondeståndet, ix 3. s 477* Skuld, StatsVerkets, till Banken, förminskad under åren 1819 och 1820, II s 271, 272. <—. rörande, till Kronan för upphörd. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 19 — 22, hif. af Adeln, IX s 1022, af PresteStåndet, IX s 1023. — förbindelser, om rättighet att som Hypothek i Disconten använda de, som komma att utfärdas till ersättning för förluster genom uppbringningar. BancoUtskottets Betänkande, VI 2.
Uti sitt Utlåtande Jfä 18, § 59, har Utskottet, bland andra uti Rikets Ständers år 18SS församlade revisorers af Stats-verkel berättelse förekommande frågor, uppskjutit en, rörande anslaget för Myntoch Kontroll-verken. Det är nemligen af revisorerne anmärkt, att detta anslag, som, enligt Riks-staten, innefattar, under särskilta titlar »löningar», »myntets drift och underhåll» samt »omkostnader för Kontroll-verket,» af hvilka det sistnämnda är förslags-anslag, icke eger för dessa olika klasser särskilta konti i Riks-hufvudboken, ett förhållande, som lärer härrört deraf, att de olika anslags-klassernes belopp i Riks-staten inom linien upptagits och endast totalsumman blifvit i kolumn utförd. Revisorerne hafva derföre föreslagit, att nämnda förslags-anslag må uti den Riks—stat, som vid innevarande Riksdag Stats-UtskoUels Utlåtande M 136. g Riksdag uppgöres, frånskiljas de andra anslags-tillarne och särskildt i kolumn utlöras, så att det i räkenskaperne erhåller sitt särskilda konto. Då detta förslag leder till en lättare Öfversigt af förslags-anslagens ställning, hemställer Utskottet. att detsamma mätte af Rikets Ständer bifallas. Varande, under förutsättning häraf, förändringen af Utskottet iakttagen å bifogade Tabell J\i 7. 9:o. I afseende å Kongl. Kammar-Rätten har Kongl. Maj:t, i enlighet med upprättadt förslag till aflönings-stat för de vid bemälda Embets-verk anställde embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente, äskat en förhöjning i nuvarande anslagssumma, 81,426 R:dr, med 42,224 R:dr R:rat. Innan Utskottet yttrar sig öfver den föreslagna löneregleringen och de i staten upplagna lönebelopp, torde Utskottet böra i korthet meddela hvad det Kongl. Maj:ts
Det är omöjligt att uppställa ett förslag så att det tillfredsställer både dem som vilja, och dem som icke vilja förändringen, men om man fäster afseende på dem, som verkligen vilja reformen, ehuru de ogilla det sätt, på hvilket den är föreslagen, så blifva svårigheterna ganska mycket förminskade. — I afseende på de förändringar, som i grundlagen äro föreslagna af K. M. har jag icke hört mer än en enda egentlig anmärkn., och den innehåller att Prinsars rättighet att föra Regeringen skulle vara för långt utsträckt och Successionsordningen frångången. Man har sagt det vara af största vigt att bibehålla successionen såsom grunsats i hvarje moraliskt samhälle och särskildt i vårt, der den ligger till grund för en fjerdedel af reprepresentationen, nemi. för R. o. Ad. Jag vill nu icke ingå i bedömande, huruvida denna grundsats är rigtig eller icke, men säkert är, att, om man på densamma vill göra afseende, sådant utan svårighet i lagstiftnings afseende låter sig göra. Vidare har blifvit sagdt att de anmärknrr som Coust.Utsk. gjort mot RiksAktens upställning varit obetydliga. Jag får då hemställa, huruvida den omständigheten är så obetydlig att det skulle kunna bero på en pluralitet, bestående af 4 Norrmän och en Svensk, att bestämma sättet för föredragningssättet. Jag hemställer, huruvida det är obetydligt att ingenting är stadgadt i ett ämne af sådan vigt, att den föredragande enligt grundlagen har både rättighet och skyldighet att vägra underskrifva det beslut han icke kan gilla. Män har vidare sagt att denna otydlighet i RiksAkten är gammal och att den existerar för det närvande. Så är icke förhållandet; ty för det närvande sitta alla StatsRåden i Interimsregeringen, och då är det klart att Dep.Chefen föredrar, så att något ytterligare stadgande icke är behöfligt, men helt olika blir det, när endast 4 StatsRåd sitta i Regeringen och således är otydligheten icke gammal. Man har vidare sagt att om också anmärkin vore rigtig så vöre det likväl icke RiksAkten som skulle afhjelpa den. Jag har redan förut haft tillfälle fästa Ståndets uppmärksamhet på att enligt K. M:s Propos. dessa frågor skola afgöras enl.
Efter saminankomsten sanilades några af förbundsmedlemmarna till ett festligt samkväm, vid livilket fröken Selma Lagerlöf som gast iipplaste en novell. ' Föriitoni hvad liar ofvan meddelats, ägde vid årsmötet under .dokt. C. Nyströms ordförandeskap de sedvanliga valen ram; hvarjamte årsberättelsen för 1894, kassaförvaltarens rapport och revisionsberattelser föredrogos samt decharge för styrelsen beviljades. Till ordinarie styrelsemedlem~nar återvaldes: fruarna Adlersparre och Whitlock samt fröknarna Engstrcm, Forsell och Fries samt nyvaldes prof. Rosén i st. f ör revisionssekreterare Rohtlieb, som undanbedt sig återval. Till suppleanter återvaldes fruarna Gylddn och Kerfstedt, fröknarna Dalilgren, Elf ving och Walirolin, livarj ämte assessor C. Lindhagen ingick som nyvald ledamot. Till revhorer htervaldes fru Odelberg, fröken Rossander och Ii~raiisliöfding Lundvall s.amt till deras suppleanter fru Wisiiig, häradsliöfding Uppströni och dr. Svedboin. Stlpendiefonderna. Förbundets medicinska stipendier liafva för innevarande å r tilldelats: det %å 500 kronor. med. kandidaten fröken Berna Skog, samt det B 400 kronor med. kandidaten fröken Sophie ' Holingren. Lokalkomitderna i Norrköping, Linköping och Motala hafva ordnat dramatislra och musikaliska soirder samt basar till förrnhn Östergötlands afdelning af Allmanna Stil~endiefofiden. Till samma damål har fru Betty Swartz godhetsfullt öfverlamnat en gåfva af kronor. anför an50 Gåfvor till Förbundet. Aflidna fru Einnia ~ e n e d i c k s har bland sina många storartade donationer till allmannyttiga företag, afven iliågkoiriniit Fredrika-Breiner-Förbiilidet med den stora siiminan af 10,000 kr., Ii varaf 5,000 tillfaller Förbundets allmänna fond och 5,000 dess sjukkassa.
Vid ofvananförde förhållanden anser jag mig uppmanad, så väl af omtanka för Arméens befäl och dess ekonomiska ställning vid inträffande afgång ur Rikets tjenst, sorn ock i synnerhet med afseende å nödvändigheten att, så vidt möjligt är, alltid vidmakthålla Arméens tjenstbarhet äfven för krigstid, i underdånighet hemställa, det Slatens mellankomst måtle anlitas för beredandet af nödiga utvägar att vinna det med pensioneringen åsyftade, meri för närvarande långt ifrån uppnådda ändamål, samt att framställning derom lill Rikets Ständer måtte i Nåder beslutas. Jag inser väl, att detta mål icke kan ernås, utan betydliga uppoffringar å Statens sida, men jag är tillika öfverlygad, det Rikets Ständer, behjertande åldrige krigsmäns ef ter afskedet nu särdeles vanlottade belägenhet, samt erkännande vigten deraf, alt arméens befälsplatser icke alltför mycket upptagas af öfverårige och för fälttjensten mindre lämplige personer, icke skola tveka att dertill bevilja det understöd, omständigheterna fordra. Staten torde äfven i allmänhet böra finna sig förpligtad att tillse, det de personer, hvilka egriat sig åt dess tjenst, och dermed under hela den verksamma tiden af sin lefnad fortfarit, icke lemnäs uti en mera framskriden ålder, då krafterna upphört, uti nödställdhet eller bekymmer för sitt lifs uppehälle. Jag har redan lastat uppmärksamheten å de för Arméens befäl nu utgående alltför ringa pensionsbelopp, och anser, för att ifrågavarande vigtiga angelägenhet må kunna ordnas på ett rättvist och för Arméens tjenstbarhet betryggande sätt, mig böra i underdånighet föreslå, att alla sådana till Öfvereller Under-befälet hörande personer, jemte deras vederlikar af Civil-staterna, hvilkas löner icke öfverstiga 2,000 Rdr Rint, må pensioneras med omkring 60 till 66? proc. af sjelfva lönens belopp, men att löntagare, som uppföras till högre löner, än förenämnda summa, endast må erhålla 50 lill 55 proc. af lönen såsom pension.
Roni de kallades också endast den som var ägare till sitt hemman: han hette man jör Jig: han var odalburen till sin jord, hade stora fri-; heter och deltog i landets Styrelse, hans skyldigheter voro ringa och frivilliga. Efter hand åtogo Bönderne sig att bygga och underhålla s*4 Deli 21 Maji e. m. Slotten samt Upsala öde, stt utgöra krigstjenst till fots och förse vägfarande män med skjuts och gästning. Detta är ursprunget till de besvär och räntor, som i dag trycka Svenska jordbruket. Hemman bestodo icke fordom af visst hemmantal och voro derföre icke satta till ständig ränta: deraf uppkommo de årliga skattläggningarna genom hvilka hvar Bonde skattlades . efter sitt ämne. Den första syn och skattläggning beslöts år 1282, då hemmanen i vissa Landsorter blefvo satte till öre och örtug ejler ättung och tolftung. Dessa skattläggningars föremål voro: 1:0 • Btt utsätta huru mycket hvar Bonde efter det af honom innehafvande öretal eller annan jordräkning borde i årlig ränta skatta till hemmanets Jordeboksränta, 2:0 att sätta hvart hemmantill en viss sättning, det vill säga till huru stor del Bonden i extra ordinaire skatter borde svara. Följderna af dessa årliga skattläggningar voro minskning och osäkerhet i Kronans inkomster och kostnad för Allmogen. Allt kom an på skattläggningsmännens godtycke. Den grund som var desse föreskrifven, var ock obillig, då ett litet hemman enligt sitt öretal sattes lika väl till sättning, som ett dubbelt större. Gustaf den I ville afhjelpa dessa olägenheter och förordnade derföre år 1528 en all - Den 21 Maji e, rn. s45 män skattläggning öfver hela Riket. Skattläggningsmännen, som af Konungen förordnades, biefvo befailte att uppskrifva hvart hemman med sine ägor med utsäden, höbol, mulbete, fiske, skog eller andra förmohner, dock så att gården icke skulle skattläggas efter ägornes vidd utan efter deras godhet, m:d iakttagande af tillhöriga lägenheter och förmohner. Derefter skulle Hemmanen med Torp, Utjordar, Qvarnar.
Då jag med min öfvertygelse fullkomligen instämmer uti hvad Friherre Edeicrantz så grundebgt och 94 Den 21 Maji. liberalt yttrat, och då jag för örrigt förenar mig med de fleste Herrar, sorn nu i ämnet talat, torde det visserligen vara öfverflödigt att vidare derom orda. Men jag anser såsom en pligt att nämna några ord i afseende på de svårigheter, som vidlåda Svenska Trädvaruhandeln med egna Skepp och hvarpå jag under mitt vistande i Spanien fått ett förnyadt bevis. En Författning ålade alla Svenska skepp, som dit ankommo lastade med Trädvaror , att innom 24 timmar efter inlöpandet uti hamnen gifva tillkänna, om meningen var att de der skulle lossas. Skedde ej denna anmälan innom rättan tid, bief varornts urlastning i den hamnen förbjuden. Jag var nog lycklig att få denna termin förlängd till g dagar; men äfven vid sådant förhållande inträffa hinder, som jemte många andra olägenheter aldrig skulle äga rum, om främmande Nationer finge sjelfva afhemta våra Skogseffecter, och hvilket, hvad MedelhafsMagterne vidkommer, isynnerhet vöre önskeligt, hellst de äro i stort behof af bräder, och nästan icke kunna afyttra annat än frugter och dylikt, sorn oftast är af mindre värde, än kistan som innesluter det. I sakens nuvarande skick äro vi nödsakade att bero af några få Personers godtycke. Det är af detta skäl och enär anmärkningar i öfrigt blifvit gjorda, sorn jag får äran anhålla om återremiss af Betänkandet.