Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I allmänhet har man trott sig finna, alt der Staten tager hand om sådane inrättningar som den ifrågavar:de, förkolnar det enskilda intresset; den af kristlig menniskokärlek påkallade omsorgen om dessa förvillade tror sig kunna träda tillbaka, i förlitande pä Statens åtgärder. Den af mig uttalade och af Utsk. omfattade åsigt har Hr von Troil jemväl försvarat, men han, sora sett saken från en annan synpunkt, har trott, att man, genom beviljande af anslag för en gång, icke behöfde anse sig hafva belrädt den bana, hvarå stundade fortsatta och slutligen alltför betungande utgifter; utan endast hafva visat sin aktning för grundläggaren af Råby räddningsinstitut. Då nu denne man, såsom kändt är, innehar en större förmögenhet, föreställer jag mig, att ett statsanslag af 3000 R:dr för honom betyder mindre, än ett aktniugsfulll erkännande af hans förtjenster. Delta erkännande har, enl. mitt omdöme, svårligen kunnat åstadkommas i grannare uttryck, än Utsk:s Utlåt, innehåller. Man har äfven åberopat föregide StatsUtskis yttrande om det hedrande föredöme, som blifvit lemnadt genom inrättande och underhållet af detta institut. Stiftaren har sjelf ju icke heller begärt något anslag. Del synes således, att samma åsigter nu i dag böra såsom vid sista Riksdagen göra sig gällande, nemi. alt ett af R. St. för ändamålet beviljadt anslag torde genom de kontroller och bestämmelser, som vid anslagets beviljande ovilkorligen måste fästas, tilläfventyrs kunna emot stiftarens afsigt och önskan föranleda dertill, att inrättningen förlorade sin egenskap af enskild stiftelse. För närvartde administreras den efter stiftarens egen åsigt och vilja, men det låter länka sig, såsom Utsk. anmärkt, att de möjligen behöflige konirollerne icke öfverensstämma med hans åsigt. Vöre det då välbetänkt, alt genom beviljande af ett utaf honom aldrig begärdt anslag tillskansa sig någon dispositionsmyndighet och makt öfver hans räddningsinstitut? Jag anhåller alltså om bifall till Betänk, och hoppas dermed icke hafva inledt någon i den förvillelsen, att
En närmare bekantskap med sättet för salpeterns tillverkning och sedan den hos mången rådande fördomen, att näringen, äfven om den på ändamålsenligt sätt bedrifves, skall skada jordbruket, genom fortsatta nitiska bemödanden blifvit bekämpad, hoppas jag dock snart, i förening med den uppmuntran densamma genom beviljade lånen till ladors uppbyggande njutit, skall sätta denna lättskötta handtering i främsta rummen bland biförtjensterne, äfven inom de socknar, dit den ännu icke hunnit; förutsatt likväl att priset å varan, om icke höjes, åtminstone icke varder nedsatt under det nu derför gällande inlösningspris. Handel. Såsom jag tillförene haft nåden nämna, hyser allmogen för denna näring särdeles böjelse. Inom åtskilliga byar har man derföre träffat icke allenast sådane, som sjelfva försett sig med köpmannavaror af mångahanda slag, utan äfven sådane hvilka af städernes köpmän till försäljning emottagit dylika varor, hvaribland brännvin, kaffe och socker i synnerhet i stor mängd blifvit föremål för utminuterande och försäljning. Och sådant allt har ägt rum, ehuru åklagaremakten visserligen icke varit overksam, för utkräfvande af lagens ansvar till hämmande deraf. Det är 22 dock att förmoda, att, sedan det enda rätta korrektivet genom Eders Kongl. Maj:ts utfärdade Nådiga Handels-Ordning hunnit sprida sina verkningar, den menliga inverkan på allmänhetens moralitet och välstånd, som ett så skadligt handelssystem medfört, skall upphöra. Allmogens egna produkter torde dock såsom hittills komma att utgöra en stående handelsvara. §• 3. Politisk författning. a) Kammarverk. Under det tidskifte, som denna berättelse omfattar, har hemmantalet i länet blifvit ökadt med 12f§| mantal, deraf 5|-g| mantal af krono, och det öfriga af frälsenatur. Deremot har, till följd af medgifven förlängning i frihetsåren för vissa hemman och af andra orsaker, från skattskyldighet utgått liff mantal krono och ^ mantal frälse, så att den egentliga tillökningen i hemmantalet reducerar sig till 4T5A mantal krono och 6f$ mantal frälse, deruti inberäknadt i mantal säteri.
I anledning af Herr Cederschjölds anmärkning får jag förklara, att jag anser det af honom föreslag20 H. 5 66 Den 9 April f. m. na tillägg vara alldeles öfverflödigt, emedan en Fullmägtig, som blifvit Hufvudman, ej kan såsom sådan få ny pollett, förrän han återställt den förra; och man har således sagt allt hvad som behöfves, då man stadgat, att Hufvudman, som utgifvit fullmagt, får åter inträda i sin Riksdagsmannarätt, om hans Fullmägtig återlemnat poletten. Herr Ribbing: Jag finnér, att det visserligen skulle vara beqvämt, som Herr von Troil föreslagit, men jag tviflar, att det står tillsammans med Grundlagarnes mening, att den äldsta ättens Representant skall äga rätt till Ordförandeskap i Utskotten. Herr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Herr von Troil deri, att en person, hvilken blifvit invald såsom tjenlig Ledamot i ett Utskott, men ändock vore oskicklig till Ordförande, icke bör blifva det sednare blott derföre, att den ätt lian representerar, tillfälligtvis blifver den äldsta inom Utskottet. Man vet, att fortgången af Utskottens göromål till stor del beror på Ordförandernes nit och drift; men mången, sora har goda egenskaper att vara en duglig UtskottsLedamot, saknar likväl förmåga att skickligt leda Utskottets öfverläggningar. En Ledamot i sådan belägenhet skulle derigenom se sig tvungen antingen att aldeles gå ur Utskottet, förattund - Den 9 April f. m. 67 vilea ett Ordförandeskap, som lian ej ansåge sig vara vuxen; eller ock att genom Ordförandeskapets öfvertagande äfventyra både sitt eget anseende och Utskottets bästa. Jag skulle derföre önska, att RiddarhusUtskottet föreslog något stadgande till förekommande af dylika olägenheter.
Uti RiksBanken. Uti Lilla Cassan. Riks-Banke Sedelionden. Utelöpande Crcditsedlar. lior lili Råneooch Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- 5* och det är möjliqt, att för elt på vissa arbitraira siffror bygg dt förhållande i ett visst exempel, man finner sig nöjd med caleulen; men för mig står delta lagbud, såsom en ruinlik hälft qvar af en ramlad byggnad, hvartill fordom hörde en annan för det hela oumbärlig hälft i viss cassaföreskrift, inen som, egentliga yrkaren af beslutet om den 6:te §., icke varit i stånd att emot majoritetens veto, kunna i Lagförslaget någorstädes intränga. Jag gör honom den rättvisa att erkänna detta, i fall det vid hans reservation kan något båta, men jag kan för öfrigt icke recommendera, alt en proportion föreskrifves i Lag emellan contant cassa och utelöpande creditsedlar; emedan fluetuationen i vexliugsväg gör sådan Lag omöjlig att efterlefva, emedan hvad som å en local vore en alltför stor cassa vore å en annan alltför liten, och emedan slutligen Bankernes egen existens gör det till ett hufvudmärke för dem, att med försigtighet inhemta erfarenhet uti denna punkt. Det latituden, att få utgifva ereditsedlar och assignalioner lill ett belopp 5o proc. större än tillgängarne, är alltför liberal och farligt missledande, trodde jag ieke skulle bli min lott att ådagalägga.
JN:o 260.) S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 4 sistlidne Maj, liar E. K. M. behagat till Rikets Ständers Sta.ts-Ulskott öfverlemna en af f. d. Löjtnanten Isaac Wilhelm af Uhr i underdånighet gjord ansökning, att han, som, i egenskap af Fendrik vid f. d. Skärgårds-flottan, bevistat 1789 och 1790 årens campagne och derunder erhållit den dubbla medaljen för deltagandet i segrarne vid Fredrikshamn och Svensksund, samt, sedan han år 1792 tagit afsked från krigstjensten för idkande af Coopvterdie-sjöfart, etablerat inoch utrikes handel, men genom ogynsamma conjuncturer blifvit nödsakad att dermed upphöra, sedermera sysselsatt sig med utgifvande af åtskillige arbeten i sjöväsendet, .hvilka arbeten jemlikt vederborandes deröfver afgifna utlåtande, väl funnits vittna om ett varmt deltagande för saken ecb mycken nedlagd möda, men ej ansetts kunna i deras nuvarande skick begagnas eller fullt motsvara det dermed åsyftade ändamål, måtte, jemväl med afseende å en genom oförutsedda olyckor, vid 70 års ålder, iråkad ytterlig fattigdom, hugnas med någon pension af staten. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; men som upplyst är, att Löjtnanten af Uhr, efter alt högst få år varit i Rikets tjenst, ännu i sin första ungdom lernnat densamma Och sedermera, i följd af miss lyckade enskilda handels-företag, råkat i den nödställda belägenhet, hvaruti han nu befinner sig, hafva Rikets Ständer icke ansett sig kunna den utaf honom sökta pension bevilja. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M., till svar å högstberörde Nådiga Remiss, härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1840. • Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse, IV.-o 512. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Sept. i84<J.
Främst bland grunöerne för Handelsfrihetens utvidgande har denfferfarenhetssatts blifvit framställd, att det nu rådande Prohibiti v-Systémet i Handeln icke mtd ört den åsyftade nyti tan. De, i afsigt att uppmuntra inhemska Productionen, utfärdade förbud emot Utländska varor omförmälas hafva, i förening med öfvertygelsen om främmande tillverkningars bättre beskaffenhet, snarare hindrat den Allmänna rörelsen och ledt till försämring i Nationens Caracter genom vanan, att meden viss lättsinnighet anse och behandla de Lagar, som ligga i strid med begäret efter Luxe och det allmänna Interessets tillfredsställande. Äfven Statens pennin - Underdåniga Skrif ve! ser. ge-Werk uppgifves detta Systé.me hafva, skada?’, genom sa val undandragne Tijil-afgtfter, sorn de frir handhafvandet af Förbads-Förfat(ningarne frugtlöst förspillde kostnader. Pä desse skal, och -under åberopande deraf, att friheten ar handelns sanna lif, är vordet yrkade att allt borde vara till ineller utförsel tillåtit, och således alla utländske varor till bruk och nyttjande lofgifne, men allt hvaraf införseln i Riket ej vore tillåten skalle också, utan undantag, till bruk och nyttjande förbjudas; dock att inga sådane Art‘" klar härvid kontina i fråga, vid hvilkas nyttjande missbruk kunde ega rum, äfvensom att, vid utfärdande Förfat t ni ugar i desse ämnen, skulle också noga afses deras möjliga och sältra verkställbarhet; att, vid införsel tullens stadgande, afseende måste fästas vid möjligheten för Svenska fabriquer, att täfla med Utiändningen; att, till vinnande af de från en fri handel hädly tande fördelarne, börda hos E. K. M. i underd. anhållas, det behagade E. K.
Det är en. vanlig följd och olägenhet af Credit-Verk, hvilkas hela vinst är och alltid skall vara beräknad på en vidsträcktare rörelse än deras disponibla Fonder medgifva, att när ett sådant innom ett Land faller, skola alltid de andras Credit lida deraf, och somliga af dem till den grad, att de äfven nödgas falla, alldeles, som hos oss är skedt. Då den i anledning af inträffade händelser uppkomne fråga, om Canaien bör fortsättas eller ej? Redan i så måtto blifvit af de • Högloflige Utskotten besvarad, att de tillstyrka fortfarandet af det 1.815 anslagne Bygg»ads-biträdet, utan hvilket någon fortsättning af Arbetet ej är tänkbar, och jag hoppas, att Högloflige Ridderskapet och Adeln, ehuru kanske af olika motiver med mig och Utskotten, dela denna tanka, skrider jag till besvarande af den fråga, som i naturlig följd häraf uppkommer: Bör Götha Canal-Byggnad hädanefte Dm 30 April. fortsättas efter den 181? antagne och fastställde Arbets-Plan, i hela sin vidd, lika som dessa sistförflutne år skedt? För min del kan jag ej annat än besvara denna fråga med Ja. För mitt begrepp framställa sig till bejakande häraf, de vigtigaste skäl. Dessa äro i korthet, att om Arbetet skall långsammare fortsättas, blir Canalen ej så snart färdig, och ju sednare ett företagit Arbete blir färdigt, ju sednare skördar man också frugterna deraf: Art Kostnaderne blifva större om med Arbetet dragss längre ut på tiden än den antagne Planen innehåller. De af Herr ÖfverDirecteuren Hagström i detta ämne uppgjorde noggranna beräkningar utvisa, att om ej 1$!$ års Arbets plan ful 1 följes i hela sin vidd, skall * genom få års dröjsmål uppkomma en ökad Kostnad af emellan 8 å 900,000 R:dr, ägande sin grund, dels uti ett längre fortfarande af eo dryg Aflönings-Stat, dels under halfgjort Arbetes förfall, i väntan på fullbordan m. m., och denna kostnad skall alltid ftiga i ett ej lika utan större förhållande, till tids-utdrägten med Arbetet.
Inventarier, skepps-: nya, ej specificerade, icke hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar brukade å förolyckade eller sjöskadade utländska fartyg *Ister, alla slag *Jern: gjutet: tackoch barlastsamt kasserade kanoner, bomber, mörsare och kulor Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. stycke. stycke. stycke. stycke. stycke. stycke. stycke. stycke. stycke. 1 stycke. 1 stycke. 1 skålp. R:dr 100 R:mt, R:dr 100 R:mt, Införsels tull. Riksmynt. R:dr. I öre, Fritt. Fritt. Fria. Indigo; se Färger. Insekter; hänföras under Naturalier. Instrumenter, Handtverks-; se verktyg, ej specificerade. Ipecacuanha; hänföres under Apoteksvaror. Jalappa; hänföres under Apoteksvaror. Jern, gjutgods till maskinerier eller delar deraf; se Redskap. Jern, gjutgods finare, såsom nålar, kors, ringar, kedjor m. m.; se Bijouteri-varor. Förslag till Tulltaxa. 13 Qvantitet. Införselsför Tullberäktull. *Jern: ningen. Riksmynt gjutet: R:dr. öre. bomber och kulor, champlunerade till visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och borrade, saint finare och gröfre lavetter 25 1 centner. 1 kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt hällar, lod och lödjor 50 1 centner. grytor, pannor, kittlar, kakelugnar, spisar och kabysser, gallerverk samt dertill apterade stolpar och ledstänger, äfvensom slussportar 1 centner.
I hufvudsaken föreslå Utskotten följande voterings-proposition; Den, som bifaller Utskottens förslag i sista momentet af 26 §. i Utlåt»ndet N:o 8, att nemligen kostnaden för redskapens försegling skall af Kronans medel utgå, på sätt förslaget innehåller, voterar Ja; den det, ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, blifver beslutet, (i:sta alternativet) la Bevilln.* Lagsamt Allm. Btsv.- och Occon.-Utsk. Memorial N.-o i3. att kostnaden för redskapens försegling kommer alt, i enlighet med Högv. Preste-Ståndets beslut, godtgöras; ([2:dra alternativet) att denna kostnad kommer att, på sätt Vällofl. Borgare-Ståndet derom beslutit, ersättas. 29 §. llederv. Bondc-Ståndet har beslutit, att i 3 mom. i stället för orden: ”emot det alt afgiften beräknas från den tid bränvinsbränningen börjades,” skall inflyta: ”emot det att afgiften beräknas från början af den termin, under hvilken bränvinsbränningen vidtog”; uti hvilken förändring Högv. Preste-Slåndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, efter llederv. BondeStåndets inbjudning, instämt; hvaremot Höglofl. Ridderskapet och Adeln antagit Utskottens förslag. Så vida icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att biträda de öfrige Ståndens beslut, anse Utskotten denna fråga böra hänskjutas till afgörande af förstärkt Stats-Utskott; för hvilken händelse Utskotten föreslå följande voter ings-proposilion: Den, sorn bifaller Utskottens förslag i sista momentet af 29 §. i Utlåtandet N:o 8, alt afgiften skall beräknas från ilen tid bränvinsbränningen börjades, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer afgiften alt beräknas från början af den termin, nnder hvilken bränvinsbränningen vidtog. 34 §• Höglofl.
I svesta uppiräres as Krono-Inspeetoren, enligt eontroii vici aii ntvä^ninA, 7cc// ä ali cierikran ut^äen^e niecl uiuianta^ as 8tat8-5Verket8 oell cien som vici NessinAslrruken använäes. Ilecian är 1635 stacl^acles, ^enom Kon»l. patentet as cien 27 3unii, att tor lr varje 8kepp:cl koppar, som utskeppacies, skulle i 3en sjöiranrn, lier kopparn iniastacles, tili Kronan i lull erläAAes 2 K:3r, men ^enom Kon»l. Ilrekven ak cien 27 3 annarii 1680 oeir 23 Kelrruarii 1695 kororcinacles, att Kopparkullen skulle iretaias viä Kvesta oeir ej vici ntskeppnin^en såsom tilisorene. 3kaxan tor cienna 3?ull un3eroiek slersai3i»a sörän3rin^ar emellan arén 1635 oeir 1783, cla cien, Aenom Kon^l. lörekvet ak cien 25 Kovemlrer sist^eroräe är, kaststäli - 3es till cle ännu Aällancle lrelopp nemliAen: per 8keppun3 6a/7w^ocm H:3r 2: 5/n/c/ev-/co/r/rK/'p/c^«,^ IInAerske „ 1: 44. 6. O/v/Z/nm/e L/zrZc/e^, /-7ec7c oc/c bottna/' . „ 1: 22. — o/v/Z/rc/rZe /rzzure cz/VreZe.
St:s fullmäktiges i Riksg.cont. och Banken biträde i afseende på beslutet om riksdagens förflyttning till annan ort, och jag tror aldrig att för dessa i grundlagen bestämdt utstakade fall någon annan åsigt kan komma i fråga; men, mine herrar! deremot tror jag, att det kan gifvas pol i t i-ka skäl, ehuru icke sådana sorn en värd talare omnämnt, eller diplomatiska underhandlingar, hvilka jag hoppas i del längsta icke skola äga inflytande på bestämmandet af R. St:s vistelseort; men jag tror att det kan finnas andra orsaker, för hvilkas skull Styrelsen kunde finna sig intresserad alt förflytta riksdagen till en småstad, såsom t. ex. i förmodan alt derigenom lättare kunna genomdrifva sina planer. Jag säger, att i en aflägsen framtid vore det icke absolut omöjligt, och det är för denna möjlighet, som lagstiftaren bör bestämma en 86 Den 3 December c. m. lämplig motvigt. Jag vet viii, ätt ehvad stadgande man än må föreslå, blir det säkerligen i alla fäll Konungen, som bestämmer riksdagsorlen; men jag tror, att det likväl bör blifva af vigt för rådgifvnrne, om R. St:s fullmäktige dervid yttrat en motsatt tanke, och det nr på denna grand som jag för min del tror, att det icke varit obehöfligt att Coust. Utsk., genom dess nu framlagda förslag till ändring i grundlagen, sökt göra meningen klar i stället för otydlig såsom den nu är. Stället för R. Sl:s sammanträde tror jag alt Regeringen, likaväl utan som med biträde af fullmäktige, kan bestämma; men det ar sjelfva flyttningen, som är af vigt; och jag tror att sjelfva andemeningen i grundlagen antyder att 1809 års lagstiftare fästat ganska mycken vigt vid detta grundlagsbud och ansågo det vara menligt för lagstiftningen, för ärendenas behandling, och till och med för Svenska folkets frihet, om riksdagarne kunde, utan någon slags betänklighet, af Regertn egenmäktigt förflyttas från hufvudsladen på så lösa skäl, att dessa kunde af fullmäktige i första rummet och möjligtvis sedermera af R. St. sjelfva! underkännas. Delta har varit grunden till förslaget. Det beror naturligtvis af R. o. Adis majoritet vid delta såsom vid andra tillfällen att bestämma beslutet.
/Ingående förändringar i denna låne-rörelse, bar framställning blifvit gjord af Riksdags-Fullmägtigen Ola Svensson från Malmöhus Län, som, uti en inom Bonde-Ståndet väckt, och till Utskottets behandling hänvisad, motion, föreslagit, att, med upphäfvande af de stadganden, som innefattas i 1 och 2 mom. af 2 §. och 1 Artikeln i ofvanberörde Kongl. Kungörelse, den föreskrift måtte meddelas: ”alt ansökningar om odlingslån böra åtföljas af en till riktigheten af församlingens pastor och socknenämnden bestyrkt afskrift så väl af den å skiftet meddelade fastställelse, som skifteshandlingarne, i hvad de röra den eller de lägenheter, för hvilka odlingslån sokes.” Som, efter hvad till Utskottets kunskap kommit, den för skiftesoch odlings-lån afsalta fond, under sednast förflutna året blifvit betydligen anlitad och det deraf vill synas, som skulle nu gällande föreskrifter icke, på sätt motionären förmenat, vara för lånsökanderne hinderlige; lärer något afseende icke böra lemnäs åt det väckte förslaget. För öfrigt och då fråga icke förekommit om förändring hvarken uti circulalions-summans belopp eller nu gällande föreskrifter för ifrågavarande lånerörelse, tillstyrker Utskottet, Banco-Utskottets UtlåtandeN:o 44- 23 §. 22. att till skiftesoch odlingslån måtte fortfarande få anvisas ett belopp af 80,000 R:dr B:co, att utgå i enahanda ordning och på samma vilkor, som hittills. G) Belåning af Adier och publika Papper. Genom 23 punkten hade Utskottet föreslagit, att fonden för denna belåning må bestämmas till 5oo,ooo R:dr B:co. Vid nämnde punkt är endast anmärkt, att ifrågavarande utlåning borde sammanföras med Handels-Disconten, dit den egentligen skall höra, hälst om Handels-Disconten kommer att sysselsätta sig med discontering af vexlar och accepterade invisningar.
Genom ett Kongl. Bref, af samma dag som nämnda Skogs-ordning, stadgades, att allmogen i Norra Ångermanland och Medelpad skulle få svedja äfven å mark, der sådant eljest ej var tillåtet, äfvensom att i öfriga delar af Wester-Norrlands och i Gefleborgs län utsyning dertill kunde erhållas för flera år på en gång. Men äfven sådana medgifvanden, hvilka äro äldre än Skogs* ordningen, hafva ansetts ega tillämpning, t, ex. Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 17 Augusti 1762 och Kongl. Brefvet till Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs, Elfsborgs och Hallands län den 3 September 1781, af innehåll, att i de landsorter, der stora ljunghedar finnas, allmogen får afsvedja ljungen, då den är rå om våren eller hösten, dock efter erhållet tillstånd; Kongl. Brefvet den 11 Februari 1796, enligt hvilket allmogen i Helsingland och åtskilliga socknar af Ångermanland får svedja äfven å sandjord, bergaktig och stenbunden mark, när den finnes tjenlig till bete, skog eller uppodling och Konungens Befallningshafvande samtycker; Kongl. Brefvet den 16 September 1799, som förunnade vissa socknar i Medelpad samma frihet, hvilken, genom Kongl. Bref vet den 22 November 1806, äfven under vissa vilkor beviljades en del till Norrige 52 Sammans. Stais-, Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-TJtsTt. Betänkande :N:c 50, gränsande socknar af Wermland, och genom Kongl. Brefven den 9 April 1805 och den G November 1822 hela Blekinge. Dock har sistberörda medgifvande sedermera blifvit återkalladt genom Kongl. Brefvet den 1 Augusti 1845.'
N:o 14, ang:de frågan om Ridd.secret.svsslans tillsättning på förordnande, voterar ja> den det ej vill, voterar nCJ 5 Vinner nej, afslås förenämnde mern. och beslutar R. o. Ad., att såväl Ridd.secret. som Riddarhusets öfriga tjenstemän, med undantag af kamereraren, skola hädanefter, intill slutet af den riksdag, då en representationsförändring kan varda antagen, tills vidare förordnas att befattningarne bestrida, emot löneförmånernes åtnjutande såsom arfvode, samt med rättighet att tillika innehafva annan publik tjenst. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som föijer: Ja—113. Nej —31. 104 Den 9 November e. m. Föredrogos K. M:s nedanniiinuda denna dag ankomna nåd. propos:r: l:o ang:de ändringar i 17, 22, och 24 §§ Bcg.F.; 2:o ang:de tillägg och ändringar i 6, 15 och 43 §§ Reg.- F.; samt 3:o ang:de tillägg vid 1 § 1) mom. Tryckfr.förordn. It. o. Ad. uppdrog, uppå derom gjord propos., jemlikt 81 § Reg.F., åt Coust.Utsk. att lill R. St. afgifva ullälaudeu öfver dessa nåd. propos:r. Lades på bordet följande från Ulsk;n inkomna bctänk:n och utlåt.-n, nemi. från Bevill n.-, Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:n; N:o 1 ang:de gruuderne och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; B a n c o - U t s k o 11 e t: N:o 19, i auledn. af Fabrikören A. L. Soldins ansökning om eftergift af upplupne straffräntor å 2:ne län i Bancodiscouten; N:o 20, i anledn. af Riksdagsfullm.