Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att det vore båttre, om ett sådant beslut fattades, och då i alla fall många Voteringar troligen komma att äga rum, anser jag ali vidare tidsutdrägt nu Vara olämpelig» Friherre Wrangel'. Om någon tidsutdrägt genom detta måls hvilande på bordet skulle upp^ komma, skulle jag visserligen afstå från min be> gåran derom; men jag kan ej se, att någon sådan kan uppkomma, då flere mål finnas, sorn kunna företagas. Herr Tham, Wollrath: Jag kan ej annat, ån fullkomligt förena mig i Friherre Anckarsvårds hemställan, att Herrarne ville afstå från sin begäran om målets ytterligare hvilande på bordet, så mycket mera, sorn, innan detta Betänkande år afgjordt, Tredje HufvudTiteln ej kan till afgörande företagas, och innan derom blifvit beslutadt, StatsRegleringen ej kan uppgöras, hvarpå åter BeviilningsSumman och Bevill* Den g September /. m, 313 ningens fördelning beror, uti hvilkas uppgörande betydligt och skadligt uppskof skulle föror sakas. Herr Munck af Rofenjkjuld, Eberhard i Jag år förekommen af Friherre Wrangel i den anmärkningen att ej någon tidsutdrägt kan uppstå, enår ändå så många mål finnas på bordet, att vi ej i dag medhinna dem. Då Riksdagen redan fortskridit 7 å 8 månader, utan att detta ämne blifvit afgjordt, tyckes ej ett par dagars uppskof kunna skada i denna fråga, då flere fuu nas. som anse sig icke hafva fått taga tillräcklig notice af detta vidlyftiga Betänkande. J Öfrigt, om jag ej år oriktigt underrättad, lår det äfven hvila i de andra Stånden. Herr von Hartmansdorff, Augufti Jag hade ämnat förena mig uti samma yttrande, sorn Herr Tham och Friherre Anckarsvärd, men det lärer vara förgäfves, då ännu en Ledamot yrkat, att Betänkandet måtte få hvila. Man har så länge uppskjutit med företagande af detta mål, att det synes mig ändtligen i dag hafva bordt kunna förekomma.
Mtt, som inhemtat, att RegementsLäkaren vid Wermlands Fältjägare-Regemente Johan Christian Trapp, hvilken, till börden Preussare, alltifrån år 1788 varit i Rikets tjenst, dels såsom UnderLäkare intill år 1809, då han erhöll RegementsLäkare Fullmakt, dels ock ifrån och med i8i3, då han af SundhetsCollegium constituerades, att förrätta RegementsLäkaretjensten vid förrberörde Regemente med uppbärande af åtföljande Lön, städse så väl i fred som krig med nit och skicklighet fullgjort sina tjensteåligganden, under d. 28 Sept. 1826 i Nåder beviljat Trapp 5o proctts förhöjning å dess lika med BataillonsLäkare vid andre Regementer innehafvande Aflöning, att med 125 R:dr årligen uppbäras ifrån sistnämnda år och så länge han ifrågavarande RegementsLäkaretjenst bestrider; men som R. St:r medgifvit uppförandet å Allmänna IndragningsStaten till dylika Lönförhöjningar endast för BataillonsLäkare, har K. M:t tillika till R. St:r öfverleranat, att den R.egementsLäkaren Trapp sålunda Nådigst tillagde Lönförhöjning, som hittills utgått af 3:dje HufvudTitelns Besparingar å samma Stat upptaga. Som den BataillonsLäkarne i allmänhet tillagde förmån, att efter 8 års nöjaktig tjenstgöring erhålla 5o proctts Lönförhöjning äfven synes böra sträckas till RegementsLäkaren Trapp, såsom åtnjutande lika ord. Lön med de förstnämnde och det för sådan förhöjning stadgade vilkor af honom blifvit behörigen uppfyllt, får Utskottet vördsami tillstyrka: 386 Stats-Utskottets alt meranämnde Lönförhöjning för Trapp må här uppföras med 120. i5:o K. M:t, som uppå serskildte underd. Ansökningar af förre Lieutenanterne H. H. och J. F.
Detta förhållande uppkommer dels deraf, att importören både har räntefritt anstånd med tullumgäldernas erläggande så länge varorna finnas på nederlags-magasinet, blott tiden derför icke sträcker sig utöfver ett år, och tillgodonjuter förmånen att få i ganska små poster uttaga och förtulla dem när som helst under tiden, och dels deraf, att berörde, nederlagsfrihet förunnade, spritvaror, i sig sjelfva ega ett högre värde, än bränvinet. Billighet och rättvisa fordra således att, så framt de utländska spritvarorne icke anses mindre rusgifvande, än de inländske, eller ock utländningarné skola gynnas framför rikets egna invånare — tullen å Konjak, Rumm och Årrak något förhöjes, såsom från 45 till 50 öre per ® alkohol, eller (i fall bränvinsbränmngsafgiften höjes och tullen å bränvin i följd deraf äfven kommer att höjas) så att tullen å oftanämnde trenne spritvaruslag i alla fall blifver åtminstone några öre per & högre, än på bränvinet. Häremot kan visserligen invändas, att genom förhöjning i tullen åstadkommes ökadt Jurendrejeri; ett förhållande, som väl i allmänhet måste erkännas, men som, sedan tillverkning och försäljning af bränvin inom riket blifvit, för nykterhetens befrämjande, så högt beskattadt, som för närvarande, likväl icke gerna kan såsom hufvudsakligt skäl få göra sig gällande vid tullbestämmelser å spritvaror; ty skulle tullen å dessa sättas så låg, att lurendrejeriet i följd deraf skulle, såsom icke lönande, af sig sjelf upphöra, då skulle säkerligen all bränvinstillverkning inom riket hämmas och endast utländska spritdrycker komma att här i riket användas. Huru nykterheten då skulle befrämjas eller rikets finanser komma att se ut, kan hvar och en tänka, samt i följd deraf också se, att lurendrejeriet. med spirituosa måste hämmas på andra sätt, än genom nedsättning i tull — förutsatt att den nuvarande bränvins-beskattningen, eller likartad, qvarstår. — Således torde det icke vara större fara med några öres förhöjning i tullen å sagde varor, än med den redan befintliga beskattningen å sprit i allmänhet.»
D e t är icke endast det qvantitativa, som här bjuder erkännande o c h aktning för en aldrig tröttnande arbetshåg, äfven qvalitativt stå delar af hennes diktarskap så högt, att de på samma gång bjudit de djupa lagren af läskunnige förströelse o c h uppbyggelse, som de vunnit ampla loford af sådane män som en Björnson, Grundtvig m. fl. Också ha hennes originalarbeten delvis öfversatts till flere främmande språk. V i nämde de djupa lagren, och vi gjorde det med skäl. W e n d e l a H e b b e har alltid sträfvat att så att säga popularisera sin diktning. H o n har ej velat skrifva för de öfvermätte o c h öfverkloke. M e n de ringe o c h de betryckte ha alltid stått hennes hjerta nära. Otaliga gånger har också hennes penna arbetat direkt i välgörenhetens tjenst, o c h tusentals kronor ha hennes behjertansvärda skildringar af armodets barn inbringat hungrande och slagne. D e t är endast helt naturligt, att barnen o c h deras verld hos detta varma sinne rönt hjertligt intresse. Också tillhör W e n d e l a H e b b e s sagor och äfventyr för barn det yppersta, som p ä detta område åstadkommits. Fru H. har varit en flitig medarbetare i flere tidskrifter o c h tidningar, särskildt i Aftonbladet på Hiertas tid. S o m öfversättarinna har hon utöfvat en omfattande verksamhet; till o c h med för scenen har hennes mångsidiga begåfning räckt till. A f hennes originalstycken är åtminstone ett, oss veterligen, uppfördt, nämligen sångspelet » D a l k u l l a n », som för första gången gick öfver Djurgårdsteaterns scen den 13 augusti 1858. o c h i många a f sina skrifter små fört deras talan. H e n n e s kompositioner utmärka sig för mycken innerlighet o c h melodi. Till de mest kända o c h omtyckta höra sångerna » H ö g t der uppe mellan fjellen » o c h » L i n n e a n » samt musiken till flere af Sätherbergs saker.
Då nu å nyo föredrogs Förstärkta StatsUtskottets, den 21 i denna månad, under N:o 4°9 afgifna och den 23 derpåföljde på bordet lagda Memorial, angående den allmänna Bevillningens fördelning, fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde till BevillningsUtskottet öfverlemnas. Herr Brummerj Carl Magnus, bade inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande: Sedan jag nu först i dag kommit i tillfälle att läsa Herr von Hartmansdorffs yttrande den 19 dennes e. in., i anledning af ExpeditionsUtskottets förfrågan uti Memorialet N:o 389 i afseende å förslag till föreskrifter i och för tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid blifvande Riksdagar, — synes det mig tydligt och klart, att det ödet blifvit min lott att med Herr von Hartmansdorff och det Höglofl, ExpeditionsUtskottet instämma en trio för att ifrån de dödas, eller åtminstone halfdödas, rike, om något sådant skulle finnas, uppväcka det, genom ett yrväder af små - Den 24 Februarii e. m. fjäskande tanklöshet, redan i sin födsel förqväfda, eller åtminstone förlamade, förslag uti ifrågavarande ämne, hvilket, såsom jag uti mitt förra anförande den 19 dennes e. m. tillkännagifvit, någon Ledamot af Ridderskapet och Adeln vid 1818 års Riksdags början afgifvit, och hvaröfver dåvarande Expeditionsutskott sig yttrat. Herr von Hartmansdorff anför, att bemälte
andra, skänker jivar blir ^Den kind, af vilda som dess ungdomsråd tredje, rosor, åt skogens häck. vågor löga, och täck. af fältets blommor, Glaudius. Hela vårt uppförande skall bära vittne o m, h u r u h ö g t v i sätta vår moder. Måtte v i aldrig göra h e n n e sorg, måtte v i göra, h v a d vi kunna, för att jämna d e obanade vägarna! V i barn i mina sällaste år. sam maka och moder. F Ö R I D U N AF E. N. Söderberg. jag lindar " Vår kring frälsarens hår. D e gifva m i g rikt material. Eätt snart k o m hjälp. E j m y c k e t. * Kråka. H v i t a sippor. Skiss för Idun af Nathalia Wallengren. D e voro nyförlofvade. » » Inte det! Så skulle det då sluta! M e n hvilken stöt för hans känsliga, v e k a natur! M e n det var ingen s o m gaf akt på henne. IDUN 380 1895 nes ansikte, var det s o m förvandladt. M a n var förtjust. H a n kände en nästan smärtsam förvåning. (Forts.) Om julförberedelser oeli julfirande. Prisbelönad uppsats af L o t t e n. Loven. (Forts. o. slut.) d. m. Men se där! Gossarne k o m m a nu m e d julgranen, s o m vederbörligen blifvit försedd med en stadig fot. d. Siöjdgtaan 7, ^ t w m, Aiim. Billiga arbetslöner: ^ W r. Y, l e Klädninnstyg, 8 - 9 kv. afhämtas! K e m. Fisk kan j u d å fort kokas, omedelbart innan d e skola äta sin kvällsvard. » Midvinternattens köld är hård, Stjärnorna gnistra o c h glimma. I kyrkan möter oss ett bländande ljussken, o c h snart ljuder vår vackra julpsalm: » V a r hälsad ». oss till en särskild tillämpning o c h en, s o m är mycket viktig för oss alla — dess förhållande till våra h e m.
Städer skulle hålla försvarlig stängsel hvar och en om sig, men de befäste Städerne skulle allena svara till Tullhusens uppbyggande och vidmagthållande, emedan de undgingo stängseln omkring dem; och uti 12 Cap. 4- {'• af 1776 års förnyade Landt-Tullsoch Accis-Stadga bestämdes närmare huru stor andel hvarje Stad 666 Stats-Utskottets Betänhanden. skulle njuta utaf Accisoch Bakugns-penningarne, emot fortfarande af samma skyldigheter; hvarjemte, enligt så väl 1756 års Landt-Tullsoch Accis-Ordning, som 1776 års Landt-Tullsoch Accis-Stadga, Städerne egde att, till säkerhet å deras sida, hålla en egen Betjent öfver deras andel i Accisen; och ingick directe i Städernes Cassa ifrån Tullkammarne hvad Städerne sålunda njutit, utan att förut gemensamt med Tullmedlen ingå till Stats-Verket och derifrån sedermera efter Stat till Städerne anordnas. Den andel af Accisoch Bakugnspenningarne, hvarföre Herr Bagge sökt att tillvinna Uddevalla Stad ersättning, har sålunda utgjort ett anslag afLandtTulls-medlen, för hvilket Staden hade skyldighet att hålla staquette eller stängsel omkring sig.
Till följd häraf, och då Utskotten anse sig af den obestämda framställningen i motionen, icke hafva anledning att ingå i något yttrande om andra afgifter, få Utskotten hemställa , att Jan Anderssons motion må förfalla. STOCKHOLM, Elmchs och Granbergs Tryckeri. 1840. fy ■ ■ ' ' ' . i'..-., I i' ; ; :. f. i ■ • ■ ' : ’ Lagsamt Allm, Besv. och Ekon.-Utskoltens Betänkande, 2V:o g. i N:o g. Ank, till Exp. Utsk, d. 20 Nov, kl. 3 e. m. Betänkandej angående väckt motion om bestämmande af visst antal förrättningar, hvartill Landtmätare må kunna på en gång förordnande erhålla. Utskotten hafva ifrån det Hedervärda Bonde-Ståndet emollagit ett af Ephraim Larsson från Elfsborgs
a Statsoeh Banco-ZJtskottens Uttalande N.-o St. räkning emottaga förenämnde Cassors obehöflige fonder, trott sig böra hos Rikets Ständer tillstyrka, det Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse gifva Kongl. Maj:t tillkänna, att, då lån för Handels-Biseoaterne komma att upptagas, något hinder icke möter derför, att, j händelse Kongl. Majit så för godt finnér, de af Nya Passevolaneeoch Armeens Tross-Passevoiance-Cassors medel, hvilka ofruktbara ligga, må emot ränta insättas på LåneBankens Upplånings-Räkning för närande Disconter. Stockholm dea n3 Januarii iS35. Reservation. Emot delta beslut här Herr Helsingius sig reserverat. i > N:o 5r. Ankom till Exp.-Utsk. den a4 Januarii 1835. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring i visse delar af Bankens Grundfonds Obligationer, m. m.
Ett bra sätt att använda en finare klädning, s o m man ej kan » nöta » ut, utan s o m förr blir gammalmodig, är att använda stomkjolen o c h liffodret precis s o m de äro o c h blott kläda öfver d e m m e d nytt öfvertyg, på så sätt får man en helt ny klädning för halfva priset o c h halfva besväret. Liffodret bör dock tvättas först. E n aftonkappa 91: 52. Ett paraply 15: En mörkblå promenadklädning 57: 6 linnen m e d tyg. broderier o. arbetslön 34: 46. Ett parasoll, öfverklädt — 8: En skär råsidenklädning 63: 85. Ett par blanklädersskor 10: Ett par vinterkängor 18 Ett par vårkängor 18 Ett par promenadskor 16 Snlningar o c h klackningar 6: 70. En vinterhatt 10 Ändring af en klädning -. E n mörkblå velvetinklädning En vinterundorkjol En hvit ylleklädning En sommarhatt En vårkofta Ett par vårkängor Ett bluslif. - Ett par gula skor Ett par tofflor 2 hattar pressade o c h omklädda 3 flor Sulningar o c h klackningar 3 par strumpor Färgning af en kjol Sylön därför Ändring af en bomullsklädning 5 ylletröjor .- E n mörkblå klädesklädning 4 par handskar — 1896. 697 (Jan. — aug.) En vinterkappa Sommarhatten omklädd 2 flor E n ljus promenadklädning Ett par promenadskor Parasollet omklädt E n brun barécheklädning 90: — 5: 50. Ebbis. I likhet m e d andra insändarinnor kan jag tyvärr ej b e r ö m m a m i g af den låga siffran till klädpenningar, snarare tvärtom. Jag använder 4 ä 500 kronor o m året till kläder o c h dock har jag ej något öfverflöd, men så har jag också i alla tider varit en s. k. slitvarg.
139$ gaste af desse Ra'ancer tillkommit i äldre tider celi någre härledt sig ända ifrån 1763, 1766 och 1767, samt att de i början icke utgjort ett så högt Cäpital-helopp, utan småningom ökats genom de af Disconten tillika beräkna>le öfveti-äntor; ätt sedan Kongl. Commerce - Coilegium ■Vid 1816 ars slut, till Kongl. Maj:t afgifvit lierat telse öm dé under ConcoUrs varande för» di ingar, hvilken Berättelse blifvit till JustitiaeCantzlers - Etnbetets granskning öfvefiémnäd, har Kongl. Majit, genom den i October 1817 i Nåder förördiiät, att äf de före den 6 Junii 1809 Under Concours komne fördrirtgar Ridr 2 d sk. 3 rist., en Summa af tillsammans 50,114 Ridr 12 sk. 6 rist. skulle afskfifvas, hvilken afskrifning ägt rum endast för sådane Gälderiärer , hvilka, efter iråkadt obestånd, uti fattigdom aflidit; ått sedan Regements - förändringen år 180g tillkommit fordringar i Contourser till ett belopp af 21,089 Ridt 37 sk. 3 1 r.st., hvaraf, efter 1816 ars slut* ti i 1 Fonden ingått 8,463 R dr 2 slc. 2 rist. samt att, af de emellan åren 1809 och 1816 tillkomne Concoursbalander, sålunda nu återstod en Summa af 18,626 Ridr 3^ sk. g nst. Ödh ehuru Utskottet vid ett sådant förhållande icke finnér anledning, att i afseende härå göra någon anmärkning, har Utskottet likväl skolat hos Rik» sens Ständer upplysningsvis anmäla hvad här» Utirtnan förekommit och utredt blifvit. I afseende på Riksens Ständers Revisorers tillkännagifvande, att de ej till reviderande erhållit Räkenskaperne öfver de för utländske
Tv hvad är väl en karaktersfullmagt annat, än ett påbud till Allmänheten att betyga dess innehafvare mera heder än förut, att för honom buga sig djupare, att Jemna honom ett främre rum i processioner och vid gästabud o. d. Alla dessa företräden och utmärkelser äro för den fåfänga själen kostliga njutningar, för hvilka bevillning bör utan knot erläggas. 2:0 Det skäl, hvarför bevillning för karaktei-er år 1809 afskaffades, nemi. att de voro en belöning, synes vara alltför svagt och haltande. Hvad är nemi. hvarje befordran till verkligt embete annat än en belöning för redan ädagalagdt välförhållande? Och hvad är sjelfva lönen annat än en belöning för embetsmannens trägna arbete i Statens tjenst? Men hvarföre skall den ena belöningen vaxa mera fiitagen från bevillning än den andra? Och hvarföre skall icke den betitlade skatta för den till belöning erhållna stora själsnjutningen att få förhäfva sig öfver sina förra jemnlikar, likasåväl som löntagaren för den till belöning erhållna njutningen af sitt kroppsliga uppehälle? 3:o Om den till ett slags epidemi öfvergångna titelsjukan kunde genom beskattning hejdas och utrotas, skulle en vida större nytta derigenom tillskyndas samhället, än de betydligaste statsinkomster kunnat åstadkomma. Det är nemi. alldeles otroligt, hvad skada karaktersfullmagterna förorsaka. Mångfaldiga menniskors moralitet och oeconomiska välfärd gå derigenom alldeles förlorade. Huru ofta får man ej, isynnerhet i landsorterna, se larfliga, idoga, redliga och förmögna män blifva alldeles förvandlade blott genom en fullmagt, t. ex. på Befallningsmans, Hofkamererares, Assessors eller KammarRättsRåds namn, heder och värdighet, eller något dylikt. Den verklige Länsmannen skall lefva som Befallningsman, och så vidare hela raden uppföre, hvar och en öfver sina förra förhållanden och verkliga vilkor.
Men vi låta gårdsfogden och hans män taga hand om biskopens följe och ledsaga honom in i det hem, hvars nuvarande lycka och frid bilda en så bjärt kontrast mot de fasansfulla skådespel, här tidigare utspelats. Arvid Kurcks besök i fädernebygden, hvilken han ej återsett se'n han såsom barn sprang omkring här, gladde främst hans syster Elin. Ty de band, hvilka ända från deras spädaste barndom enat syskonen, hade ej ens den långa skilsmässan kunnat rubba. Men också hennes make, den mäktige lagmannen i Österbotten och Satakunta Knut Erikson, såg i den anlände anförvandten en man, hvars både framstående plats inom samhället och hjärtevinnande sätt ovillkorligen måste egnas all den aktning och välvilja det stod i hans makt att kunna lägga fram i dagen. Rörande var syskonens möte. Med utbredda armar ilade Elin mot sin broder redan ute i förstugan, sedan hon dock först rätt kunnat fatta, att hon värkligen hade honom i sin närhet. Länge stodo de slutna i en innerlig omfamning, då hennes man ändtligen fann sig föranlåten att bedja den käre gästen stiga in och hålla till godo med hvad hans hus förmådde prestera. Sedan ett kraftfullt handslag växlats mellan svågrarne och Kurck nedkallat Guds välsignelse öfver det hem, hvars trösklar han nyss beträdt, egnade han sig helt och hållet åt den husliga samlefnaden här och åt hågkomsten om flydda tider. Och glädjen och det fridfulla, stilla hemlifvet gjorde, att han helt glömde bort alla de många bekymmer, som legat honom om hjärtat, att han som ett barn jublade med de unga plantor, hvilka varmt omhuldade af en öm moder och omtänksam fader uppväxte här. Knut Erikson och Elin Kurck ägde i sitt äktenskap redan trenne barn, sonen Johan och döttrarna Birgitta och Kristina. Af dessa hade dock Birgitta lämnat hemmet för att egna sig åt det värf, hvartill hon redan vid födelsen utkorats. Hon inträdde nämligen tidigt såsom nunna i Nådendals kloster.
Och hvad slutligen deras förtappade själar beträffar, så lofvar dem Lögnens konung, att de efter döden skola få ro och fortsatta njutningar i hans rike. I denna väg fortfor samtalet en stund. Suenonius var icke svarslös, ja, han hade oemotsägligt öfvertaget, sålänge Adolf ännu höll sig på renlärighetens område. För att nedslå prestens argumenter, måste han slutligen lemna detta och begagna skarpare vapen. Striden blef allt hetare och bittrare; Adolf afkastade alla försigtighetens tyglar, Suenonius alla höflighetens, med hvilka han hitintills tillbakahållit utbrotten af sin vrede och sin fasa öfver ynglingens kätterska förvillelser: allteftersom den unge filosofen med en allt djerfvare logik bragte den fanatiske theologen i trångmål, desto mer öfvergick denne från resonnemang till ursinniga utgjutelser af sin sjudande galla och uppriktiga smärta. Länsmannen grufvade sig, svettades och pustade; fru Suenonia, som lyssnade vid dörren, darrade i alla lemmar. – O, min Gud, utbrast slutligen Suenonius och kastade sig ned på en stol, – detta är för mycket ... för mycket för mig, som älskat denne yngling så varmt, för mig, som vårdade hans själ i barndomen, såsom trädgårdsmästaren vårdar den späda liljan! Det har af honom blifvit en giftig balmört, ett farligt ogräs, tom måste uppryckas med roten! Du vet, Gud, att jag är utan skuld i hans fall! Hans redlige fars hjerta skall kanske brista, då jag säger honom, hvilken orm han fostrat vid sin barm, men jag får ej dölja sanningen. Akta dig, huggorm! Du har smädat vår heliga lära, du har fräckt utbredt dina villomeningar i dagens ljus. Icke börd och icke slägtskap skall rycka dig undan straffet. Din far skall förbanna dig, din slägt afskaka dig, såsom en ruttnad frukt, från sina grenar, dina landsmän drifva dig ur sina landamären ... – Ja, landsflykt är straffet för sådant, enligt 4 kapitlet Konungsbalken, mumlade den lagkunnige länsmannen för sig sjelf.
Af sådan anledning och då det är sannolikt, att innevarande Riksdag kommer att fortfara utöfver tiden för revisionsförrättningens början, i hvilket fall Utskottet anser sig pligtigt att företaga granskningen afBancoIIäi. tilt R. St. Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-Discontens utredning för nästlidet år, torde Utskottet, endast för den händelse, att Riksdagen skulle upphöra före den, för fulländandet af berörde revisionsförrättning bestämda tid af sex veckor, böra hemställa, det Utskottet måtte berättigas, att bland sina Ledamöter utse tvänne af livartdera Riks-Ståndet, för att, i egenskap af Revisorer, afsluta omförmälde gransknings-förrättning. Hvad åter beträffar ifrågavarande Revisioner under de följande åren intill nästa Riksdag, har väl Borgare-Ståndet, uti Protocolls-utdrag af den 12 Maj i835, (N:o 268), uppgjort ett Schema, enligt hvilket valen skola förrättas, samt deruti, genom Protocolls-utdrag af den 6 Februari 1841, vidtagit några jemkningar; dock, enär den granskning, som innevarande år skall ega rum, kommer att besörjas af Utskottet, torde de Städer och Bruks-district, som, enligt berörde 2:ne Protocolls-utdrag, böra välja Revisorer år 1848, berättigas att för år 1846 utöfva denna valrätt; men då deremot de öfriga trenne Riks-Stånden icke synas hafva beslutat, huru valet till Revisorer och Suppleanter för merabesagde Revisioner bör för sig gå, tillstyrker Utskottet, att Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden må bestämma sättet och ordningen för utseendet af Revisorer och Suppleanter för granskning af Banco-Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-Discontens utredning för 1846 och följande åren intill nästa Riksdag. Stockholm den 3 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Jan. kl. 2 e. m.