Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Också hafva åtskilliga länder, deribland Brödrariket Norrige, uteslutit Judarne, och då Rikets Ständer sakna skäl att antaga, det någon allmännare öfvertygelse om gagneligheten af en vidsträcktare Judarnes inflyttning, eller någon större benägenhet för deras emottagande här i landet Expeditions - V Iskottets Förslag till und. Skrifvelse t N.o 3 ig. 691 verkligen förefinnes, samt då ej eller Judarne sjelfve tillkännagifvit någon allmännare åstundan att få hit i Riket inflytta, finna Rikets Ständer i serskilda tidsomständigheler icke någon anledning att åsidosätta de af åtskilliga andra Stater vidtagna försigtighetsmått. Vid uppgörandet af delailler för en lagbestämning, rörande Judars inflyttning, skulle äfven tvifvelsutan yppa sig svårigheter, hvilka icke torde vara oförtjenla af uppmärksamhet. Att bevilja en sådan inflytlnings-rätt utan alla vilkor och inskränkningar, vore stridande mot all Stats-klokhet, helst man nödgas antaga, att äfven ibland denna nation finnes en mängd af djupt förderfvade eller i yttersta fattigdom och elände nedsjunkna varelser, hvilka icke kunde här inlåtas, utan att derigenom begicks en orättvisa mot de här bosatte Judar, hvilka det ålåge att underhålla dem, och mot landels öfrige invånare, som, då nöd vore å förde, säkerligen måste i denna omvårdnad deltaga. Det återstode således endast att under vissa vilkor bevilja hvarje individ det sökta inträdet. Såsom ett sådant vilkor var väl i Jude-Reglementet af år 1782 bestämdt egandet af ett visst capital, dervid dock, jemte svårigheten alt controllera, huruvida en fremling verkligen eger ett uppgifvet capital eller icke, tillika förekommer, alt, om detta capital bestämmes lågt, det dermed åsyftade ändamålet att garantera emot behofvet af understöd ganska ofullständigt vinnes, hvaremot, om en högre capital-förmögenhet fordras, eller en mängd omständigheter föreskrifvas för att derom blifva förvissad, dylika åtgärder alltför lätt erhålla utseendet af ett köpslagande med borgerliga rättigheter, hvilket svårligen lärer kunna med begreppet om Statens värdighet förenas.
Just en sådan skillnad torde vid bearbetningen blifva nödvändig att iakttaga mellan olika tider: 1600-talets Riksdagsprot:r äro gemenligen så knapphändiga, att aldrig eller sällan något ord får utelemnas; då deremot den s. k. frihetstidens äro sä mångordiga, och framför allt så ingående i de minsta detaljer, att de väl ofta nog kunde och borde afkortas, dock ej öfverallt, för alt ej förlora just denna för tiden egna och utmärkande karakter. För denna olikhets skull, och för mången annan, för sjelfva företagets vidlyftigt hets skull, för att bereda omvexling för de läsare, som sådan önska, och för att gå olika häfdeforskare s olika önskningar till mötes, af alla dessa skäl vore sannolikt bäst, om utgifvandet skedde i tvenne olika följder, en för 1600-talet, en från frihetstidens början. Hvad nu utförandet beträffar, är det föga sannolikt, att någon enskildt kan eller vill åtaga sig att på eget bevåg utgifva Riddarhusets prot:r för äldre tider eller dertill skaffa förläggare, om han ej på förhand ser sig tryggad mot den pekuniära förlust, som kunde följa af bristande afsättning. Dertill är företaget i sig för stort, och antalet af dem, som i värt land intressera sig för dylikt, allt för litet. Blott med något slags biträde af de fonder Riddarhuset disponerar, låter det sig göra.
När Bellman säger om denne, att han betedde sig mot sin dräng ”som en 56 års tyrann,” menas dermed: som en tyrann från (riksdagen) år 1756. Kort derpå afliden: densamme, åt hvars Enka Swedenborg förskaffade från andeverlden hans upplysning om ett qvittens, utan hvars upptäckt hon skulle blifvit utfattig. T. ex. Qvinnorna afgjorde vid l’hombreoch the-bord, huru armeer borde föras och fästningar byggas; och med lärdomsväsendet var förunderligen beställdt: mjölnaren docerade i historien, smeden var astronom, skräddaren ”skar stycken af rättegångsbalken”, klockardrängen bevisade att alla religioner äro lika goda, och ”på predikstolen” stod en skomakare – i Bellmans handskrift; men det var här, som den i sjelfva verket försämrande ändringen ”på lärostolen” anbragtes. Den försigtige Dalin, som sjelf tillförne hade råkat illa ut för Preste-ståndet, ville tvifvelsutan rädda sin lärjunge från möjligheten af något liknande öde. Ett af de bästa infallen är detta: ”Der gingo barn som gamla män, Med höga steg och rynkig panna, Helt dryga i sin tunna luft.” ”Valda Skrifter af C. M. Bellman”, Del. VI, sidd. 189–193. Begrafningsdagen var den 17 Mars 1765. Valda Skrifter, Del. V, sidd. 376–379. I ett bref till Hammarsköld; det finnes tryckt framför de ”Valda Skrifterna” i första delen, näst efter Skaldens sjelfbiographi. ”Valda Skrifter”, Del. VI, sidd. 148–149. Se Oxenstjernas bref i ”De la Gardiska Archivet”, B. XI. Dess hårda ordasätt lydde, som följer: ”Anakreon! hvar är ditt lof? En annan stulit har din lyra, Som, rik i fylleri och yra, Förtjusa lärt Priapi hof; Som, lik i otukt med Chrysipper Och lika rik på vittra föl, Ur svenska krogars Aganipper
Har ni glömt att jag den 20de April var och sökte er på apoteket, och – då ni ej var hemma – lemnade mitt kort der: ”Fru Victoria Benedictsson (Ernst Ahlgren)”? Har ni glömt att jag d. 21 April träffade er? Att jag frågade om ni öfversatt någon af mina studier, och att ni svarade ”Nej”? Att jag frågade om ni ämnade göra det. ”Nej, ni hade fått annat tillbud.” Att jag sade: ”då autoriserar jag en annan öfversättning?” Det har jag också gjort, och ni får icke låta införa någon af mina skizzer i någon tidning. Ni kunde sagt mig sanningen genast, så hade ni undvikit obehag, och jag ej indragits i förvecklingar. Redan samma dag jag talat med er fick jag veta att ni haft ”Paa Hospitalet” i Nordstiernen, och dagen efter fick jag tidningsnumret. Som ni dock haft skyldighet att sända mig, då ni afgiftsfritt fått offentliggöra min skizz. Jag kan mycket väl fatta att ert handlingssätt till någon del kan ha sin förklaring i er öfverraskning vid att se den förvandlade ”Ernst Ahlgren” så plötsligt slå ned öfver er som ett slags ondt samvete, men – man kan ju möjligen tala sanning äfven om man blir öfverraskad. Ett par rader till förklaring skulle vara rätt välkomna ty det hela liknar en fars utan afslutning. Bref går samtidigt till Illustreret Tidende och förbjuder tryckningen af ”Giftermål på besparing”. – Den är redan engagerad. Ernst Ahlgren. Red. af Illustr. Tidende. Jag skrifver endast för att bedja Er icke publicera en af mig författad skizz, ”Giftermål på besparing”, öfversatt och inlemnad af en herr Einar Jörgensen. Det skulle varit mig en glädje och en heder, att i Edra spalter bli presenterad för den danska allmänheten – jag hoppas också att namnet Ernst Ahlgren någon gång måtte bli synligt der – men den i fråga varande skizzen har jag redan lofvat bort på annat håll, ty först i qväll har jag fått veta att hr Jörgensen för lång tid tillbaka lemnat den åt Er. Han får taga den tillbaka, ty den skall intagas i en på Gyldendalske Boghandels Forlag utkommande novellsamling. ”Fra det unge Sverig”.
Jag ber att få yttra mitt bifall till de skid, som blifvit anförda för småsedlarnes afskaffande, oell anhåller om propos. å afslag å Utsk:s Betänk:de. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Älven jag skall yttra mig i största korthet. Näst deli siste talaren anförde några exempel, hemtade ifrån sin erfarenhet i afseende på beqvämliglieten af det ena eller andra myntets, det hårda — eller pappersmyntets användande i rörelsen. Jag ber att äfven fä berätta om någonting, som jag under min riksdagsiuaunatid kommit i erfarenhet af. Sorn många af R. o. Ad:s ledamöter säkerligen hafva sig bekant, har jag under åtskilliga Riksdagar varit ledamot af BankoUtskottet. Under de första Riksdagarne, jag deltog i förhandlingarne inom detta Utskott, förekom der flera gånger till diskussion sä väl flå - Den SS Jtnu»ri. 237 gan om enriksdalrarnes, som ock den om de öfriga småsedlarnes borttagande ur rörelsen och ersättande med silfvermynt af motsvarande valör; och, som Hrrme veta, lyckades man, efter allvarsamma strider, för några Riksdagar sedan, att . ändtligen få bort skillingssedlarne. och i deras ställe få ut i rörelsen de silfvermynt å 12 o. 24 sk:s valör, som vi nu utan olägenhet eller obeqvämlighet dagligen begagna. Men innan man hann så långt, att kunna ge nomdrifva denna nyttiga förändring, hade man att inom BankoUtskit öfvervinna ett lifligt motstånd, synnerligen från två Stånds ledamöter, nemligen det Högv. och det Hederv. Stms representanter, sotn, under inflytelsen al vanans makt, på den tiden ifrigast kämpade för att få behålla de gamla, fula, smutsiga och trasiga skillingssedlarne. Och då, såsom nu, var det företrädesvis ur beqvämlighetens synpunkt, som man drog i betänkande att gifva sitt bifall till den föreslagna förändringen. Meri hvad hände? R.
Att Ordinarie Betjeningen räknat tour framför dem> hwilka ännu icke erhsllit Ordinarie Tjenst och Lön, är rvanligt wid alla Werk och öfwer: wid Riksgälds - Contokrret, hwrkke» allmänt antagna grundsats Högloft. Hemliga Utskottet wid istov ars Riksdag genom meddelad Resolution uppä inkomne Beswär jcmwäl serstilt godkänt och sanctionerat. Tit. Lcbenbsrg katt ej wisa atthan sökt nägon Ordinarie Tjenst och Lön wid Riksgälds-Contoiret och att någon yngre och mindre förtjenst dä blifwit honom föredragen, sä att han wifferligen ej kan beklaga sig deröfwer, at§ Hemliga Utstottets förordnande blifwit lemna! utan till? hövligt afseende, och dä LcbenderA hmarken innehaft eller innehar nägon Ordinarie Tjenst wid RikSgälds-Eontoirct, sä torde ocksä finnas att 1305 ärs Revisorer, ej kunnat betrakta honom annorlunda än säsom Extra Ordinarius. Bokhällare befattningen wid Utrikes Räkenskaperna ej nägon tjenst pä Stat, utan blott en Eomnrisiion, hwar - Den 14 Äprtt, 521 hwartill ZcKenKcrZ endast tillo widare blifwit förordnad. Att remopcra nägon ifrän en ordentelig systla, eller äter? kalla ett sädant provisionelt förordnande aro helt olika ät? garder, och bör wäl icke kunna sattas ulf fräsa, att jn Herrar Fullmagtige utan att r nägon mätto förnärma Scbsnkerzs rätts, kunnat nar som halst« updraga Bokhål? lare-Commistivn ät nägon annan, i synnerhet som ett sä? Lant willtor war uttryckcligen förhehällit uti det Scbenberx tnchdelta fyrordnadc. Efter Realisation rgoz hade gjvromälnr uti RiksgäldsContoiret hlifwik ansenligen minskade, och komms i samma mohn Crcdit-Sedlarne indrogosp att an widare minskas.
I7° ) bemälte Revisorer, i underdånighet tillkännagaf, nemligen att det på förhand icke vore möjligt att, med någon tillförlitelighet, bedomina det belopp i Penningar, som, genom Magasins-Fondens realisering och sluteliga utredning, blifver att tillgå, likaså är Slats-Contoret än icke i tillfälle att yttra sig, om och huruvida, efter försäljning af de Fonden tillhörige fastigheter, som för Siats-Verkets behof äro umbärlige, och efter inbekommande af Fondens qvarvarande fordringar, Fonden må kunna inbringa det belopp, Revisorerne ansett vara alt påräkna; dock synes med någorlunda säkerhet vara att antaga, att den Million Riksdaler, Rikets Ständer af Magasins-Fondens realisering påräknat, kommer att fullt ingå. Då en stor del, af de i Magasins-Fondens Hufvud-Eöcker balancerade skulder och fordringar, härleder sig från äldre årens Räkenskaper, och utredningen af desse årens Balancer en längre tid fortgått i det under Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarRätt lydande RevisionsContor för Magasins-Ärenderne, har äfven handläggningen af de under senare åren tillkomne balance-poster af detta Contor öfvertagits, hvarigenom utredningen i ett sammanhang fortgår. Till Rikets Ständers kännedom hafva Revisorerne ansett böra komina, att uti 1829 och i83o årens Hufvud-Böcker balanceras, under rubrik: Skånska Gåfvo-medel till förmån för Norra Länens Invånare, 5353 R:dr 35 sk. 3 r:st., hvaraf contant för Kopparbergs Län i5q3 R:dr 5 sk. 8 r:st. samt 5ii T:r Spanmål, och för Jemtlands Län 5i T:r 4 kappar Spanmål, med sammanlagdt värde af 3j6o R:dr 29 sk. 7 rist.; I afseende på hvilka gåfvomedel Revisorerne förmäla: att de för Kopparbergs
Silke, rått, ofärgadt färga dt Sirap, alla slag Skafgräs Skomakarearbeten : af siden af andra tyger samt af saffians-, karduans-, färgade, pressade och tryckta skinn becksömsoch så kallade sjöstöflar andra slag Skriflaflor, alla slag Sköldpadd, oarbetad arbetad Slöjdvaror, eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufakturvaror, i taxan ej nämnde, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, om detta ej kan bestämdt urskiljas Smergel Smink och Sminkflor • Smör Snör mak arearbeten, såsom fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snodder, snören, m. fl. ej specificerade: af heloch halfsiden andra slag Socker: raffinerad!, alla slag, såsom topp-, kandioch kak-, samt krossadt eller pulveriseradt socker oraflineradt: a) till färgen icke mörkare än N:o 18 af den i verldshandeln gällande holländska standard, hvarå normalprof genom General-Tullstyrelsens försorg hålles vederbörande tullkamrar tillhanda Införsels tull. Riksmynt. R:dr. |örc. Fritt. Sjökort; se Kartor. Skedvatten ; se Salpetersyra. Skeppsinveutarier; se Inventarier och 12 § i Taxeunderrättelserna. Skiffer; se Sten. Skinn; se Hudar neli Skinn. Fisk-; se Fiskskinn. Skjälspnck; se Tran. Skor af ylleiilt, utan lädersulor, förtullas såsom yllefilt'. Bih. till It. St. Prot. Skrubhlor; hänföras lill Redskap och Maskinerier. Skyfflar och Skåror; se Jern, manufakturoch handtverkssmide, ej specifieeradt. Slipstenar; se Sten. Snickarearbeten; se TrUdvaror, urbelade, ej specificerade. Snus; se Tobak. Suåckor; se Naturalier. 41 322 Förslag till Tulltaxa.
Förlika n denne enskiltc Mans medborgerliga sinne, skulle Finska Armeen alk sedan den paHerat Kume-Eli, warit nödsakad akt lik Seglaren i öppna haswct styra Cours rskcr Compasicn, ty hela denna bel af Finland hade aldrig warit rccognoscerad; Swerige är det Uli mjlitairifft afseende ännu mindre, wi äga blott ofullständiga Chartor öfwer Wästra Gränsen, och äro ofullständigare öfwer hela den Ostra Kusten; uödwändigheteu art försitta sädana är okwiswelagtig, och huru skal! derra astadkoninias, om icke genom Fältmarnings-CorpsenS fortwaro? Denna Corps är sammansatt af utsökt rediga och wäl organilerade hufwuden. Desi Officerare haf» wa wid alla tillfällen under sista kriget utmärkt sig för skicklighet, drift och tilltagsenhet, och än mera skola de gagna framdeles, som PracligUen ntt förenar sig med Theorien. Större delen af Desi Officerare äga ej mera ätt stna Löner; för att i Hufwudstaden sösta, dem älig» gande Studier, nödgades de till större utgifter än deras förmögenhet tillät, och hoppades att en lyckligars framtid skulle ersätta detta deficit; men huru förmörkad skulle twerkom denna Utsigt ej bliswa genom uplösandet as en Corps, som grundade deras rättmätiga wäntan, 06) gcnom äkcrplaceringar pä Regementen, hwilka till en del icke mera finnas. De nödgades förmodeligen öfwcrgiswa ett Land, som icke wisite akt begagna dem; till större delen Finnar ätergingo torde hända till sin hembygd och skulle de der säkerligen med öppna armar bliswa kmvtkagne af en Regering som altid upsökt Drn !2 December.
Borgare-Ståndet har antagit den af Utskotten i Betänkandet N:o 2 föreslagne indelning af hränvins-redskapen i 5 classer samt uppskattning af desse classers afverkningsförmåga, men deremot, lika med Ridderskapet och Adeln, uppskattat ångapparatets verkan på afverkningsförmågan hos bränvins-redskapen till 100 procents förhöjning, samt i öfrigt bestämt afgiften till 2 skil lingar Banco för hvarje kanna bränvin, som anses kunna tillverkas. Bonde-Ståndet, som, lika med Presteoch Borgare-Stånden, indelat bränvins-redskapen i fem classer och, i likhet med Preste-Ståndet, uppskattat ångapparatets verkan på bran vins-redskapens afverkningsförmåga till 5o procents förhöjning, har med i:del nedsatt den af Utskotten i Utlåtandet N:o 5 föreslagne beskaltnings-lariff, hvarigenom, med undantag af ångapparaterne, den af Bonde-Ståndet för de 5 classerne bestämda afgifL blifvit enahanda med den afgift, som i nu gällande För fattning är stadgad för de der upptagne irsta, 2:dra, /{-.de, 6:te och 7:de classerne, samt den för desse classer vid sisllidne Riksdag antagna afverkningsförmåga bibehållen, hvilken beräkning af afverkningsförmågan i betydlig mon skiljer sig ifrån den, som af de 3:ne öfrige Stånden nu blifvit godkänd. Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j JY:o 12. i3 För att underlätta jemförelsen emellan de fyra olika, af de serskilda Riks-Stånden vidtagna beslut, rörande beskattningen, äro tariffer uträknade och detta Memorial bifogade, utvisande afgifternas belopp för sex månaders bränningstid, enligt de beskallningsgruuder, som af hvarje Stånd blifvit antagne.
Riksdagsmännen Nils Strin/lhind från Wester-Norrhmds län, att samma Förordning måtte helt och hållet undanrödjas och i fråga om lösöreköp förblifva vid allmänna lagens stadgande, med det tillägg, att endast sådant gods, som kan betraktas såsom tillfälligt lån eller inlagsfä, får, såsom annan person tillhörigt, vid utmätning, undantagas; eller, derest detta -tillägg icke skulle anses lämpligt, att Lag-Utskottets förslag vid sista Riksdag eller något dylikt måtte gillas och antagas till grund för en förordning uti ifrågavarande ämne. Petter Jot sson från Skaraborgs län, det måtte, med ändring af r 835 års Förordning blifva förordnadl: att afhandling om köp af lösegendom, som qyarblifver i säljarens vård, bör ingifvas, i stad till vederbörligt forum, och på landet till Ilärads-Rätt, hvarefter det skall åligga Domstolarne att låta, i stad genom allmänna tidningarne, och å landet i häradets kyrkor, kungöra, det en så beskaffad afhandling blifvit ingifven, med föreskrift för den, som kunde anse sig deraf förnärmad, att, i staden inom en månad, och å Jandet vid påföljande Ting efter kungörandet, genom stämning i laga ordningklandra afhandlingen, den der i annat fall blifver fastställande; — samt att, om säljaren håller sig undan stämning eller reser bort, utan att förut hafva befullmäktigat någon person, att stämningen emottaga och i saken svara, afhandlingen icke må hindra fordringsegare att sin rätt utbekomma i det försålda godset. Och Per Pulsson från Christianstads län, — under förmälan, att han, ehuru instämmande med dem, som ansett oftanämnde Förordning böra upphäfvas, dock gillade densammas syftemål, som vore att bereda den, hvilken ej egde annat än lösegendom att erbjuda till säkerhet för det lånebiträde, hvaraf 8 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 69. lian kunde vara i behof, en utväg att vända sig denna säkerhet till godo, — alt en författning måtte utfärdas, innefattande följande stadganden: §. i.
Det tager emellertid sin tid, innan neapolis, der hon genomgick en kurs i Minnesota slagen äro gjorda af battist. köttet blir uppmjukadt, och i den falska föreställMedical College, från hvilken hon graduerade i ningen att man kan påskynda denna tidpunkt geTröjorna äro gjorda af ljusröd flanell och liksom våras. nom att elda duktigt under grytan, ödslas det skjortorna öppna bak; tröjorna måste dock ha 3 ' D:r Carlsson är den första svenska dam som bränsle o c h åter bränsle. Man får också ett bål, eller 4 knappar, en längd på 8 tum samt vara litet utexaminerats vid denna lärdomsanstalt o c h äfven som o m det gälde att smälta metaller. Men vatsmalare än skjortan. den första svenska som haft rättighet att utöfva ten uppnår, också o m det utsattes för den starBindlarne göras äfven af ljusröd flanell, 3 | alnar läkareyrket i Minnesota. Hon kommer för framkaste glödhetta, i öppet — det vill säga: icke luftlånga (ena ändan litet rundare) samt drygt 1 qvarter tiden att bosätta sig i Minneapolis, Minn. tätt slutet — kärl aldrig en högre temperatur än breda, kantas med någon körsbärsröd kaschmir 80 grader. Endast ångbildningen blir Iifligare, ty eller dito kantband samt förses med två halfalnslånga * / ju större värme, dess raskare öfvergår en vätska knytband, fastade på samma ställe i den runda änKristina Nilssons yngsta systerdotter, 16- i ångform. dan af bandet. åriga Charlotta Johansson från Skatelöf, har på Mantlarne af samma tyg, ungefär 5 qvarter å Denna ånga sprider sig då i väldiga strömmar föranstaltande af en norsk jernvägstjensteman, ena och 4 * qvarter å andra leden, fållas endast. ut i köket och genom skorsten och fönster ut i hvilken åtskilliga gånger under de senare åren det fria, men på samma gång med denna ånga Blöjorna af hvit bomullslärft, lika stora som mantgjort besök hos Kristina Nilssons slägtingar i blir en stor del af aromen o c h näringsämnena larne, fållas.
Jag har icke velat begära återremiss af detta utlåt., utan anhåller blott att få reservera mig mot StatsUtskrs beslut eller hemställan, mindre derföre, att StatsUtsk. föreslagit att min motion matte förfalla, utan snarare derföre, att Utsk. stympat min motion och icke pröfvat den i sin helhet. Min afsigt var naturligtvis, icke blott att undersökning om beloppet af den lösen, som utgår till vissa tjenstemän för fullmakter, skulle äga rum, utan äfven att Ständerpe skulle fatta ett beslut, huruvida de ansågo, att en sådan fullmakts-lösen borde bibehållas. StatsUtsk. har nu endast afsett medlet, men ingalunda ingått i pröfning af ändamålet; och det är deremot jag egentligen reserverar mig, och anhåller att på samma gång få reservera min rätt, att, i händelse R. St. skulle bifalla en annan af mig väckt motion om att all lösen för sådana fullmakter, som utgå från Konungen, skall afskalfas, jag må äga rättighet att väcka motion om upphörande af all lösen för fullmakter, som från embetsverken utfärdas. Gr. von Platen, Baltzar: Ehuru jag visserligen anser, att den siste talarens yttrande, såsom framstäldt under formen af reservation, icke fordrar något svar, mäste jag dock, då det blifvit StatsUtsk. förd t till last att hafva stympat en motion, försvara Utsk. för en sådan beskyllning i delta fall, då det i raisonnementet heter, att det beror af Konungen att vidtaga hvad Han finner vara af behofvet påkalladt. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den ii dennes på bordet lagda utlåt. JV:o 45, i anledn. afR. St:s åren 1835, 1837 och 183g församlade revisorers berättelser om granskningen af Riksg.verket och den åt Riksg.cont:s styrelse uppdragna utredning af Götha-canal-bolags och Malmö f. d. discont-inrättningar, blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Hrr Rosenblad, Bernhard, samt von Hartmansdorff, August.
Ca aalen, som af deras till StatsCassan sammanskjutne medel anlades, till. nytta blott för dem som bebodde IHenerus strander och får några Handlande .. Må man nu ej göra samma fråga? Hvad nytta kunna 2 millioner fattiga Contribuenter draga af den så ofantligt kostsamma Götha Canal, sorn föga lärer komma att gagna de Provinser den genomskär. Sidan 26 & 27 säger Gretve von Platen: De hamnar i Östersjön, utom de Svenska, som^hafva någon rörelse med ofvannämn-* de vara, salt och timmer, och skulle kunna sätta i fråga att begagna sig af vår Canal, äro ganska få. Chartan öfver Östersjön öfvertygar oss snart, att hvarken Curldndska, Preussiska eller Polska hamnars fartyg kunna finna skäl, att söka Söderköpings eller Norrköpings Skärgård, och Svenska Canalen i stället för Öresund 3 knappast lärer, utom vid ovanliga tillfällen, Riga komma i fråga, och således måste speculation stadna vid Hamnarne i Finska Viken. Kan man vänta, att Petersburgs* Nar 70 Den 16 Junii /. mi vss, Wiborgs och Revals saltoch timmerfartyg som af så mångfaldiga anledningar eller händelser kunna för lång tid.afiagsnas från våra kuster, och dem sjelfva Tull administrationen kunde linna betänkligt, att släppa tvärt igenom landet, att dessa, säger jag, skulle kun.? na betala en betydlig tillökning i Slussarnes dimensioner, om denne ock icke motte hinder hvarken i våra insjöar eller i Götha Eif, hvilket dock inträffar till den grad, att denna tillökning är nära till, om icke fullkomligt, o. möjlig. Dessutom är det en följd af fartygs beskaffenhet, hvilket åtmindstone ingen Sjöman bestrider, att de små söka trängsel, de stora rymd, Jag väntar mig här ett inkast af Kielercanalen, sorn är betydligt både bredare och djupare, än alla hittills åberopade, ty Slussarne äro 27 Hollsteinska fot breda, 10 och en half djupa och 117 långa, och som mycket begagnas af Östersjöfarare.