Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De ojemnheter, som häraf uppkomma, rättas oftast af sig sjelfva, emedan vanligtvis det hemman, som äger en lång sträcka till gräns åt ena hållet, har så mycket mindre åt det andra. Jag ber tillika att få nämna, huru den nu gällande stängselförfattuingen egentligen uppkommit. Då odlingen inom landet började utveckla sig, så var det naturligt, att hvar och en stängde omkring sina ägor. Men dä sedermera dessa enstaka hemman möttes, antogs den stängselgrund, som nu af Utslcn är föreslagen. Innan kort förvandlades likväl dessa enstaka hemman till större samfälligheter, och då dessa icke inom sig behöfde någon stängsel, så var det gifvet, att hvarje lott borde i förhållande till sin storlek deltaga i hägnaden kring den gemensamma yttre gränsen. Detta var upphofvet till den nu gällande stängselförordningen. Genom de laga skiften, som nu öfvergält landet, har jorden åter sönderfallit i enstaka hemman, och derföre blir också den nu föreslagna grunden rättvisare. Frih. Palmstjerna har anmärkt, att 3 § skulle medföra stora svårigheter vid tillämpningen, då ett hemmans rågåtigslinea uppgick till 500 famnar. Jag anhåller alt få fästa uppmärksamheten deruppå, att denna modification i principen är gjord i K. M:s propos. till 1S2S års Ständer, emedan det ansågs obilligt, alt då ett mindre hemman hade alltför stora skogssträckor, det likväl skulle fullt ut få deltaga i stängseln deromkring, äfvensom Utsk:n föreslagit en annan modification för att lätta införandet af den nya, bestående deruti, att någon rubbning i redan fastställd slängselskyidighet icke får ske utan de flesta delägarnes samtycke. Jag finner visserligen, att någon påföljd icke kan vinnas af R. o. Adis beslut, men för det inflytande detsamma kunde äga på opinionen vid en kommande riksdag, skulle jag för min del lifligt önska, att åtminstone principen blefve godkänd och betänk, icke afslaget. Frih. Raab, Adam Christian: Då någon förändring icke kan åstadkommas genom R. o. Adis beslut i ämnet, så gäller här frågan endast en opinionsyttring.
På detta sätt, medan dessa två talade om väder och vind för eftermiddagens lustfärd, medan apotekaren, stående vid fönstret, trummade på rutan och nickade åt hvarje förbigående och mamsell Margreta krusade på den behändigt uppsnappade remsan, som systern förut varit sysselsatt med, gick hela qvarten bort. Då blef på en gång full rörelse. Lilla barnet vaknade under häftig grät i vaggan, apoteksgossen kom springande med ett angeläget recept, ungafrun blef altererad, apotekaren blef embarasserad, och hvilken älskare kunde under sådana omständigheter ens tänka på att sätta sina aktier på försvarlig fot! Alltsammans finge stå till – var icke eftermiddagen i behåll? Men efter hvad som förljöds i sängkammarskonseljen samma natt emellan apotekaren Falk och hans äkta hälft, så hade äfven under lustfärden kurtisen gått upp i rök: endast enstafviga och betydelselösa ord hade blifvit vexlade. ”Jag begriper icke hvad du menade med dina häntydningar?” sade fru Falk till sin man. ”Jag trodde mig i afton ha fått se att de skulle besannas.” ”Karln är kär öfver öronen, min lilla gumma, det är hela hemligheten – eljest är väl han man att icke blinka för sjelfva fan en gång. Men svägerskan är också ett stycke pepparmynt, som jag icke ville ha haft besvär att fria till.” ”Jaså, du vill kanske påstå att du icke gjorde dig något besvär, när du friade till mig? En sådan bekännelse är verkligen på ... på ... påkostande att höra!” afslöt hon med rösten i full darrning. ”Aj aj, få vi nu nederbörd på sjelfva midsommarsdagen – ha vi icke haft nog dagg både i gräset och under hemfärden! Får jag mer öfver mig, blir jag vid kägelbanan i morgon qväll till 1 på natten.” ”Men hvad menade du då – skulle Margreta vara svårare vunnen än jag?” ”Så till vida, min hjertans vän, att du nedlät dig att fatta behag till den, som sökte vinna dig. Nå, när man mötes på halfva vägen, är halfqväden visa nog att göra en hel bröllopssång af.”
Ridderskapets och Adelns bess öfwande, beledfagadl med min wördsamma tiiistnrkun om ett befluts tagande, som med de öfrige Re specll, Den z Januari!. 27 spectkwe Skantzen communiceraS: akt ehuru den Beskattning som nu kommer att fastställas, kil! en ,tzel under namn af, Bewillning, och tzel öfriga under namn af Krigsgärd, ven sistnämde eller Krigsgärden kommer art lili nästa Riksdag pa lika fält som Be» willningen act utgöras af Säterier och andre hemman as hwad Frälse.notur de wara mande, alldeles lika med Kronooch KronwSkatte Hemman. A. kunell. Herr Grefwe, och Landrmarffalken förs. stalde akt antagandet af Frihcrre kunclls försteg torde wara Nyttigt för att betaga de andra S-anden ost misstänka, som skulle Riddcrskaper och Adeln wilja undandraga sig akt för den pliwiiegierade jorden list nästa Riksdag erlägga Krigsgärden, hiva,-öre Herr Grefwe, och Landcmarskalken gjorde proposition till bifall af Frihcrre tunells Memorial. Ropades Ja; och bcflöks tillika akt underrättes» se härom, genom en Deputation, skulle de öfrige Scanden meddelas. Föredrogs a nyo ett af Herr sk Lillön, (larl VVillwIm, ,'ngifwit och den 6 December pä bordek lagdt Diktamen, rörande Tryckningen af åtskilliga i Plenum den 4 December uppläste Dictamina. Lerk nk Lillön, Larl ^Vichelm, anförde kill Prokecoliek följande: Da denne motion af mig bUswit wäckt, torde det 28 Den z Januarii. det rillätaö mig atr nu derwid göra ett och annat tillagg. — Jag stag alldeles icke blifwa widlyftig — och utbeder mig derföre Högwälborne Herr Grefwens och Landrmarskalkens och Högloft. Ridderfkapetö och Adelns beuäaua tålamod nägra ögonblick.
Af sådan orsak fä hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla, att i de städer, hvarest tillfälle till garnisonens inrymmande i Kronans hus saknas, inqvarterings-gifvarne må vara öppet lemnadt, att hädanefter såsom hittills, efter eget godtfinnande, prasstera inqvartering antingen in natura eller i contant; finnande Rikets Ständer i öfrigt E. K. M:s Nådiga förslag om bestämmande af 1 R;dr i månaden såsom ersättning för hvarje häst, sorn för tjenstegraden bör hållas, vara billigt och antagligt. III. C AF, 26 och 27 På grund af hvad ofvan blifvit yttradt, hafva Rikets Ständer funnit dels den förra §. ”huru qvarteren anvisas och fördelas,” böra sålunda förändras: Magistraten eller den Commission, som med Magistratens och invånarnes medgifvande ombesörjer inqvarteringen&c. ; dels ock att, enär med den i senare eller 27 §. om förmälde ”betalning för utgjord inqvartering” ide kan förstås godtgörelse för husrum med tillbehör för tågande trupp , utan endast ersättningför hvad den inqvarterade för sig och häst åtnjutit eller förtärt, redaetiouen af berörde , i enlighet med denna åsigt bör rättas. Hvad härefter serskildt vidkommer ifrågavarande InqvarteringsOrdnings tillämplighet jemväl för Stockholm, så, emedan E. K. M. i Nåder tillkännagifvit, att om inqvarteringen 1 Stockholm blifvit genom sednare Författningar regleradt, med afseende å der förekommande locala omständigheter och förhållanden, hvaribland i främsta rummet uppstegrade pris ä hyror och andra behof, samt att sedermera några förändringar derutinnan icke inträffat, som nu skäligen kunde föranleda till en annan ordnings införande i denna def, i följd hvaraf för det närvarande vid derom gällande stadganden borde förblifva; hafva Rikets Ständer funnit nu omförmälde Inqvarterings-Ordning icke böra för Stockholm tillämpas. 5l2 Expeditions-Vtskoltels Förslag till und. Skrifvelse N.o tvj8.
Sedan dess bar någon längre tid förflutit, hvarunder Exped:s-Utsk. afvaktat att få se, huruvida delta ämne möjligen skulle kunna komma under votering i förstärkt StatsUtsk, men sedan Exped:s-Utsk., efter serskildt derom inhemlad kännedom, kommit i .erfarenhet derutaf, att StatsUtsk. ansett frågan vara definitift afgjord, och för denna Riksdag förfallen, hvilken åsigt vinner ytterligare stöd utaf tvänne Stånds, i samråd med deras Talmän, yttrade mening, så har Exped:sUtsk. nu ansett det vara tid, att med förslag till underd. skrifvelse inkomma, emedan något svar på K. M:s Nåd. Propos. likväl enl. grundlagens föreskrift måste afgifvas. Uti delta svar har Utsk. icke ingått uti någon utförligare redogörelse för skälen till afslaget, enär dessa för de tvänne Stånd, som bifallit SlalsU(sk:s Utlåt., lätteligen kunna synas mindre välgrundade, utan ExpedisUtsk. har endast sagt, alt betänkligheter upstått, och alt R. St. således icke kunnat antaga K. M:s Nåd. Propos. Detta är, enl. ruin upfattning, och enl. den framställning jag nu haft äran inför R. o. Ad. göra, verkliga förhållandet, och det är på denna grund jag anhåller om bifall lill det uplästa skrifvelse-förslaget. Förevar:de skrifvelse-förslag blef, uppå härefter framställd propos. , godkäudt. Föredrogs BankoUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt. JV2 49, i anledn. af RiksStins åierremisser af Utlåt. JM 14, öfver K. M:s Nåd. Propos. och inkomne motioner, ang:de Decimalsystemets tillämpning pä Rikets mynt. Detta Utlåt, begärdes ytterligare på bordel af Frih. af Ugglas, Curt Gustaf, och Frih. Cederström, Rudolf, hvarefter Frih. Palmstjerna, Carl Otto yttrade: j
Jag kan ej tillstyrka bifall till BondeSt:s inbjudning, utan anhåller, att vi mätte få fortfara med den constitutionsfabrication, som i nästföregående plena blifvit börjad. Jag begär således hos Hr Gr. o. Landtm, den propos., att BondeStrs nu föredragna prot.utdr. endast må läggas till handlingarna. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag kan ej inse något skäl att afbryta de vigtiga grundlagsfrågor, hvarom öfverläggningarna hos R. o. Ad. blifvit började, men ännu icke slutade. Jag nekar likväl ej heller vigten deraf att få frågan om tullbevillningen så snart som möjligt afgjord, och jag anhåller derföre hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. derå, att Ståndet må besluta att näst efter de redan påbörjade grundlagsfrågorna företaga tullbevillningsfrågan åtminstone i något plenum i nästa vecka. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bestämma, att frågan om stora sjötullsbevilln. skulle näst efter grundlagsändringsförslagen i något plenum uti nästa vecka företagas. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag anhåller vid Gr. Horns förslag få göra den anmärkn., att om de nu under öfverläggning varande grundlagsfrågorna icke hinna att afgöras i nästa vecka, vore man bunden och tvungen att ändock afbryta dem för att innan veckans utgång afgöra tullbevillningsfrågan. Jag hemställer således, om icke propos:n bör lyda sålunda, att frågan om tullbevillningen må företagas näst efter slutad pröfning af de förslag till grundlagsförändringar, som nu äro under öfverläggning och innefattas i Constit.Utsk:s memor. från N:o 34 t. o. m. A:o 4o. R. o. Ad. beslöt, att frågan om stora sjötullsbevilln. skulle företagas näst efter slutad pröfning af Conslit.Utsk:s raemor. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, uppläste följande:
Majits Nådiga Bref den 21 December i83o, rörande sistnämnde anslag, innehåller: ”att enär fråga om den närmare fördelningen af de till UndervisningsVerken beviljade 60,000 R:dr, då ännu icke hunnit till pröfning föredragas, och Kongl. Majit funnit med rättvisa och Rikets Ständers afsigt öfverensstämmande, att berörde anslag till sitt ändamål, för år i83o, utginge och användes, de beviljade sammanräknade 60,000 Ridr skulle för samma år på loide HufvudTiteln afsällas lill behofvet för blifvande Regleringen; så har det synts Revisorerne, att något öfverskott icke kunnat uppkomma på ifrågavarande anslag, hvilket af Rikets Ständer blifvit bestämdt afsedt ti'11 förbättring i Lönevilkoren för Lärarepersonalen. Af samma anslag har icke något ännu tillgodokommit dem, för hvilka medlen blifvit beviljade. Och hafva derföre, i sammanhang med anmärkningarne af ofvanberörde anvisning på anslagets öfverskott till Rese-understöd för Professoren Ågren, Pievisorerne ansett sig böra uppgifva de åtgärder, som, för verkställandet af Rikets Ständers beslut den 12 Mars i83o, rörande förbättring i lönerne för Lärarepersonalen vid Elementar-LäroVerken och Skolorne, blifvit vidtagne. Till fördelning, Stiften emellan, af det härtill beviljade nya anslaget 42,000 Ridr af hela Summan 60,000 Ridr, uppgjordes först al Erkebiskopen, gemensamt med Stiftens öfrige Ephorér, och tillkallade StiftsFullmägtige, i de vid Riksdagen frånvarande Biskopars ställe, ett Förslag, som till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnades. C 3o ) På Kongl. Maj:ts befallning, afgåfvo derefter vederbörande Consistoriel', hvar för sitt Stift, med ledning af nämnde Förslag samt LäroverksCommittens Betänkande, underdåniga utlåtanden om behof, fördelning och användande af det ökade Löneanslaget.
Banco pä hwardera, betragtad efter dest läge och afsättnings tilfälle. 5:0 Ett af Utskottets Ledamot Handelsmannen 6ustsk Stabeck till Utskottet inlemnadt Memorial an, gäende Allmänna Magazins-Inrättningen och Krono, Dränncrierne samt dchas sammanhang med den cnskil, ta Bränwins-bränningcn; warandes wid detta Memori, al bifogad en tryckt afhandling, under Titul: Berät, telse om Swensta Allmänna MagazinS-Inrättningens »phos, fortgång och närwarande stick samt undersökning om inrättningens nytta, försök atk bewisa de olyckor, som genom betz indragning i närwarande exogus skulle kunna upstä, jemte ett förslag till en inom den samma mera gagnelig administration, hwilken afhandling Herr Stabeck ansett kunna tjena Utskottet till handledning. 6:0 Ett till Högloft.
Med anledning häraf få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det svensk medborgarerätt hädanefter icke måtte utländsk man beviljas förr, än han visat sig vara från sitt förra undersåtlighets-forhållande frikallad, eller ock, uti afgifven skriftlig förbindelse, afsagt sig alla sin förra nationalitets politiska förmoner och rättigheter. 7 Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 2 Augusti 1851. Bilt. till R. St. Skrifvelse, N:o 125. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Juli 1851. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 30 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ett sammandrag af föres kr ifterne rörande mätning af spanmål. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Uti. N:o 119.) S. A. K. I anledning af förekommen anmälan, hurusom förluster för säljare af spanmål ej sällan inträffade derigenom, alt hvad i afseende på mätning af sådan vara blifvit stadgadt icke behörigen iaktloges, hafva Rikets Ständer ansett det vara angeläget, att de härom gifna föreskrifter blifva mera allmänt kända, än de nu äro; och fl Rikets Ständer alltså bos E. K. M:t framställa den underdåniga anhållan, att ett sammandrag af de stadganden, som äro gällande i afseende på mätning af spanmål, måtte varda upprättadt och genom E. K. M:ts nådiga försorg kungjordt, jemte nådig föreskrift att detsamma, vid bestämdt vite, skall finnas anslaget å hvarje spanmåls-magasin i städer och köpingar, samt i öfrigt å de ställen, der sådant kan finnas af nöden, hvarom E. K. M:ts Befallningshafvande skulle ega meddela föreskrift. Rikels Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 Juli 1851. Expedilions-UtskoUets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Aug. 1851.
Men boide man väl i delta fäll vidtaga en åtgärd, hvarigenom folket kunde tro, att Styrelsen hyser afvoghet emot ettämne, hvilket nationen omfattar med så mycket interesse, som eu förändring i vår Representation, och borde man väl uppgifva såsom anledning till åtalet, att uttrycken voro sårande mot R. St., dessa samma Ständer, som man i de ministeriel! sinnade tidningarna så mången gång sett opåtalt och fritt få illa behandlas? Man har emot 83 och 86 §§. Reg.F. sett tillståndsbevis för utgifvaudet af tidningar vägras blott derföre, att titeln liknade andra tidningar, oaktadt Tryckfr:slagen till ett sådant vägrande icke lernnar den ringaste skymt af anledning. Man har sett personer vägras rättigheten att utgifva tidningar, fastän å dessa personer icke några så beskaffade qvalificationer inträffat, hvarigenom den begärda rättigheten lagligen kunnat dem förvägras. Man har sett tidningar indragas för artiklar, hvilka, då de blifvit utgifna i brochurform, icke blifvit åtalade och således icke kunnat åtkommas af lagen, utan endast af det ministeriella godtycket. Jag hade trott, att det varit Utsk:s skyldighet att, 44 Den i Juli f. m. om det dertill frän StatsrådsproCn kunnat hemta anledning, undanrödja de oblida omdömen, som härledt sig fran nämnde förhållanden. Jag hade väntat, att Utsk. skolat redogöra för de skäl, hvarpå Styrelsen trott sig böra grunda sitt sträfvande att undandraga sina åtgärder offentligheten; att Utsk. skolat uppgifva, i fall det kunnat sådant i prot:n upptäcka, om det icke är ett factum, att dubbla regrstraturer i vissa verk föras; att embetsman neka tillgång till och utdrag ur registraturet, så vidt man icke lenman uppgift på något särskildt mål, hvarom man önskar besked ni. m., hvilket är emot Tryckfrrslagen rakt stridande.
Promotorial-målen äro lika med alla lagsöknings-måi deri, att den landssekret., som emotlager handlingarna, skall efter föregången communication föredraga målet K:s Bef:de och sedan det fattade beslutet vunnit Den 4 December. 133 laga kraft oell medlen blifvit indrifne, dem, enligt hvad jag i mitt förra yttrande anfort, expediera under rekommendation. Jag frågar den siste värde talaren, om han icke är skyldig att upptaga Kronans promotorial-mål ? ock om lian icke liar sig i dessa mål den skyldigheten och ansvaret ålagdl, att indrifva och genast öfversända deni till ort som vederbör? Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: Jag delar den åsigt, som utaf flere talare blifvit yttrad, att K:s Bef:de icke böra åläggas att mottaga promotorial-mål, men deremot anser jag någon svårighet icke möta att utse någon vid lands-cancellierne anställd person, dock icke landssekrel., att dem öfvertaga lill utförande; så tillgår åtminstone inom Upsala län. Gr. Frölich, Gust. Erik: Det är nu så vidlyftigt ordat om Hr Hammarbergs motion, att jag anser mig endast böra tillägga, det jag önskar, att promolorial-rältigheten icke måtte för enskilde blifva utsträckt utöfver hvad den nu är, och jag biträder således den åsigt, som af St:s fleste ledamöter blifvit yttrad. Hufvudsakligast har jag begärt ordet för att råtta ett misstag: man har nemi. sagt, att en lagsökning i promotorial-väg icke vore af annan beskaffenhet än en vanlig lagsökning. Skillnaden är dock ganska väsendtlig, ty i de utsökningsmål, som af länets innevånare mot hvarandra hos länsstyrelsen anhängiggöras, inlemnas och uttagas handlingarna genom ombud och icke af K:s Bef:de, som för handlingarna, efter deras uttagande från landscancelliet, icke eller står i ansvar; hvaremot uti promotorial-mål ansvarigheten för handlingarna ligger hos K:s Bef:de, som dem emotlagit. Det var detta misstag jag velat rätta. Hr Gripenstedt:
Sedan har Gr. Mörner, 0. G., yrkat, att dessa G,000 r:dr skulle användas, som jag vill minnas, på följande sätt: 1,533: 16. åt en s. k. Conservator; 1,000: — för inlösande af Krutmeyerska samlingen; 1,000: — till inlösande af konsthistoriska alster (tillhörande Hist.-, Vitt.- och Anliqv.-Akad.?); 2,000: — till yngre Artister, och 466: 32. till Artisternes och Litleralörernes Pensionskassa. Häraf kan jag icke finna, att Gr. Mörner föreslagit mer än de 2,000 r.dr lill samma ändamål, som Frih. Bennet ganska ädelt åsyftat. Den öfriga partiella fördelningen, synes mig icke alls vara i den förste motionärens syfte. Man har i allmänhet tagit för regel vid all räkning, att försl göra talen till lika sorter. Gr. Mörner tycks häremot vilja nu dividera de 6,000 r:dr med småsummor, till sina syften hell olika med hvad Frih. Bennet äskat. Jag kan åtminstone icke finna, vid t. ex. de 1,000 r:dr lill inlösande af konsthistoriska alster, att detta kan betraktas som ett understöd för utmärkta artister, med mindre Hr Grefven sjelf, eller genom egaren till dessa alster, vill låta upsöka de artister, som för längre eller kortare tid sedan desamma producerat. Så äfven vid den öfriga fördelningen, som Hr Gr:n äskat, har jag svårt att fiona, huru konstnärerna skulle vinna något understöd. På dessa grunder anhåller jag, att H. StalsUtsk. ville vid Hr Gr. Mörners, sednare än Frih. Bennets, inkomna motion, icke fästa något afseende, såvida ej Utsk. anser sig kunna bevilja serskildt 6,000 r:dr för de af Ilr Gr:n afsedda ändamål. Frih. Bennet, Carl Stephan: Jag tror mig hafva temligen tydligt visat den stora skillnad, som besticker sig mellan den motion, som jag haft den äran alt väcka, och den som Gr.
O c h än en gång insinuerar ni, att utgifterna ej äro riktiga o c h beklagar, att » statistiken skall vara b y g d på dylika siffror ». Jag förstår emellertid rätt väl, att detta ej är edert fulla allvar. Er hustru har stått undrande o c h spörjande vid d e n v y utåt den sociala frågans vida arbetsfält, s o m de statistiska undersökningarna gifvit, o c h ni har dukat under för svagheten att briljera m e d ett d e n manliga öfverlägsenhetens: » Tja, min vän! Statistiken betyder ej så mycket. Dess siffror kunna tolkas hur som h e l s t. » Har jag ej rätt? Ty h a d e det varit fråga o m en allvarlig kritik från er sida, hade ni naturligen noga studerat det arbete, af hvilket min artikel var ett referat. Ni beklagar, att » statistiken skall vara b y g g d på dylika siffror&gt;, o c h säger, att ni i eder uppsats särskildt skall sysselsätta er m e d de inkomstsiffror, s o m omnämnts, m e n så hoppar ni utan vidare öfver de siffror, hvarpå lönestatistiken är b y g g d, hvilken, siffra efter siffra, är grundad på fullständiga för hvarje arbetare gjorda utdrag ur arNYA ISHAFSGROTTAN I BIOLOGISKA MUSEET. Då jag, rörande den första hushållsräkningen, påvisat, att den jämförelsevis betydliga månadsinkomsten ej velat räcka till, b o r d e ni af detta exempel lätt n o g kunnat påvisa för eder hustru, hurus o m det ofta för arbetaren icke är annat än en förment förmån att blifua gift med en i hushållssaker oerfaren fabriksflicka, s o m äfven efter giftermålet i många år fortsätter att arbeta på fabrik, lämnande barnen o c h hushållet i andra händer. Min tanke, då jag nedskref dessa kommentarier, var i detta fallet den, att detta hushåll kanske stått sig bättre med mannens inkomst allena — den u p p g i c k under år 1897 till 886 kr. 85 öre — därest hustrun i stället för de 627 kr.
Jag deremot skulle tro, att innevånarne i de norra Provincerne af Riket böra. Pen 17 April /, m~. mindre än i de andra, sjelfve draga försorg om, att kunna lefva, antingen af de alster jordbruket frambringar, eller ork af annan förtjenst. Om Staten åtoge sig alt fötsörja dem i händelse af brist, så skulle folkmängden derstädes ökas utöfver det antal lindet sjelf kan nära; och hvad blefve väl följden af denna öfverdrifna befolkning? Jo, att Staten i stället för att hämta styrka af d.vssa Provincer, finge bidraga till deras underhåll, såsom till ofantliga fattigförsörjningsanstalter, hvilka endast tärde på de Öfriga Provincernas krafter. Qm man en gång ville upphöra med understöden, så skulle en sålunda öfver höfvan ökad folkmängd, drifven af hungern, måhända såsom upprorsstiftare utvandra till de öfriga landskapen, för att d®r med våld taga dep föda, som dessa icke längre mågtade hålla de utvandrade tillhanda i deras egen hemort. Om vi åre lycklige nog att icke inom vårt Fädernesland kunna anföra sådana exempel, så finnas de likväl att tillgå i andra länders häfder. Äfven ur en annan synpunkt, år det skadligt att på det säth man nu föreslår, försörja en folkmängd; ty den lår sig derigenom aldrig att sjelf hafva något förutseende. Hvad år orsaken att Nomader, fiskande och jagande folk, såsom Lappar, Tartarer med flere, aldrig komma utur deras råhetstillstånd , då de åkerbrukande, deremot stiga i odling? Jo, de förre nödgas blott tänka för en kort tid; de åro säkra att städse hafva sin föda af kreaturen i hjorden, att snart finna fisken i sjön, eller träffa villebrådet i skogen. De åkerbrukande deremot måste sträck* V Den 17 4pr il f. m. sin omtanka från det ena årets skörd till det andra, och då missväxt kan inträffa, till flere år i öfverslag. Det är ej förgäfves, som ordet odling har en dubbel bemärkelse, både materiel och intellectuel.