Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har visat, att förhållandet med socknarne i Halland är detsamma, som med socknarne i Skåne. Nå väl! R. St. hafva icke funnit minsta skäl, att befria socknarne i Skäne från ifrågavaride afgift, månne då icke samma skäl gäller i afseende pä Halland? Summan är icke obetydlig, när man besinnar, att den i medeltal årligen utgjort räntan på ett kapital af mellan 160,000 och 170,000 R:dr. Har man visat, att församlingarne, i följd af stor fattigdom äro i behof af denna summa? Hr von Troil har förbigått denna fråga. Väl har han sagt, att billigheten talar sä utomordentligt mycket för summans beviljande. Jag var visserligen icke ledamot af StatsUtsk., hvarken vid 1848 eller 1851 års Riksdag, och vet således icke hvad Hr von Troil der yttrat; men hvad enhvar kan se, är, alt Hr von Troil icke afgifvit någon reservation mot Utsk:s Betänk, vid nämnde Riksdagar. Således synes det som om den nu så mycket åberopade billigheten och rättvisan då icke varit så serdeles inlysande; och hvad här blifvit taladt om den myckna och ifriga längtan, som uti de ifrågavande socknarne lärer förspörjas, att blifva af med helgonskyldens erläggande till stads-skolorna, så torde detta icke utgöra något antagligt skäl. Jag har redan i min reservation antydl, att, ifall sättet för helgonskyldens upbärande medför obeqvämlighet, så må man ju förr dess hellre förenkla detta npbördssätt; men icke på det allmännas bekostnad aflysa hela utskylden. Hr von Troil har äfven nämnt, att då de vid utskylden ursprungligen fästade vilkoren icke upfylldes, borde också hela utskylden uphöra; men samma skäl kunde man ju äfven till det allmännas stora skada och förlust anföra för aflysande af andra skatter, de der, ehuru anslagna till behof, hvilka längesedan uphört, likväl befunnits för det allmänna oumbärliga. Samma förhållande eger jemväl rum i förevar:de hänseende.
Och har Grosshandlaren JVener, under förklarande, det han å ifrågavarande egendom nedlagt hela sin betydliga förmögenhet, samt att, i följd häraf, hans eget och hans familjs väl helt och hållet vore beroende af den sökte förlängningen af arrendetiden, slutligen i underdånighet anhållit, att, i händelse hans derom gjorde ansökning, mot förmodan, icke skulle kunna bifallas, sökanden måtte, i likhet med boställsinnehafvare och andre, som uttappa sjöar och kärr, förunnas 5o frihets-år för det kärr, på hvars uttappning han an vändt så betydliga kostnader. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, har Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Stockholms Län anfört, att då de i arrende för Svartsjö Kungsladugård nu utgående 5oo t:r spanmål utgöra, utom öfriga onera, något öfver 5:te kornet, så syntes vid ett blifvande nytt arrende icke skäligen kunna väntas mera, så vidt en arrendator med egna tillgångar till det betydliga förlag, som fordras till egendomens öfverlagande, skulle kunna påräknas, hvilket senare åter, i afseende på säkerheten för arrendets utbekommande och egendomens behöriga vård och skötsel, vore, i Kongl. Majlis Befaliningshafvandes tanka, af vida större vigt för Kronan, än en tillfällig inkomst-tillökning af en arrendator, som antingen vore oförmögen att i stadgad ordning fullgöra arrende-skyldigheterne eller ock vid arrendets slut lemnade egendomen vanskött och försämrad; till följd hvaraf och med hänsigt till de betydliga förbättringar, hvilka TV ener med företedde betyg styrkt sig hafva å egendomen vidtagit, oberäknadt det förut omförmälde förtjenslfulla och kostsamma canal-arbetet, samt då härtill komme, att sökanden, sorn gjort sig allmänt i orten känd för redbar - 6 Stais-Tjtslcottets Lilålande, N:o 68. het och drift, nedlagt en ganska betydlig förmögenhet på ifrågavarande arrende, Kongl. Majlis
Ej må i Nämnuens beslut ändring någorstädes sökas; dock äge Nämnden ej att sätta ut värdet lägre, än ersällningsskyldig medgifvit; och der så hända skulle, „att Nämnden höjde ersättningsbeloppet utöfver hvad ersätlningstagande yrkat, galle ej eller beslutet för mera, än äskadt varit, så vida ej jorden „e er lägenheten är besvärad med inteckning, öfverstigande den fordrade ^summan; i hvilket fall Nämnden må, utan afseende å ersättningstagandes anspråk, utsätta löseskillingen så högt, som den finnes, enligt här ofvan stadgade grunder, bota uppgå.” Enär Nämnden ej bindes af ägarens anspråk, der jorden eller lägenheten är mlecknad, derom upplysning alltid måste infordras, synes inteckningshufvares rätt slädse vara betryggad, oansedt han ej varder hörd; och derhän kan lagstiftaren sträcka sin omsorg, utan afvikelse från den grundsats, som hindrar Utskottet alt, lika med det Nådiga förslaget, ti 11- eikänna inteckningshafvare samma rättigheter, som ägare eller innehafvare af hans rätt. 2° §. Ilai lemnas, bland annat, föreskrift för den, som vill klaga, ”på den e^nd, att ärendet icke blifvit, enligt i §., från predikstolen eller genom allmänna Tidningarne, rätteligen kungjordt”; men då icke i i:sta, utan i föreskrifves om nii,nnde kungörande, följer, att citationen af i §. )oj förändras till 2 §. Och har, med anledning af den förändrade ordning för pröfning af Nämndens jäfaktighet, som Utskottet vid 3 §. föreslagit, redaktionen i förevarande §. måst rättas, i afseende på Öfver-Rätls rättighet att pröfva der fullföljda jäfsfrågor. _ 23 §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Öfver förtullning af Resvagnar, som af till Riket ankommande Utlänningar nyttjas, och för hvilka Convoy - afgift och Stads-umgälder icke beräknas, skall Tullkamånaren meddela egarne bevis, innefattande ej allenast Förtullnings-beloppet, utan ock en kort beskrifning på åkdonet, hvarigenom detsamma må igenkännas; börande tillika dylika Vagnar af Tullkammaren förses med Stämpel. Derest åkdonet 94 Bil. t. Exp.~Utsk:s försl. t and. skrif. Ar;0 386. sedermera af samma person, som det förtullat, inom natt och år åter utföres, antingen ifrån den Hamn, dit det inkommit, eller ifrån hvilken annan som helst, der Sjö-Tullskammare finnes, må egaren å den ört, der utförseln sker, emot förtullningsbevisets aflemnande, genast återfå den tull han erlagt, så framt ej något emot beviset är att anmärka, och den vid inkommandet åsatte stämpel är i behåll. §• l6- Den Trettonde Tunnan af hvarje Läst saltadt Kött och Fisk, af alla slag, som bestås till packning, är fri från tull och afgiftcr till Städerne. §• ll: Till förekommande af missbruk och lill undgående af tull, såsom för Lump-Socker, skall allt hvitt Socker, angifvet för rått, som införes från någon Europeisk Hamn, underkastas besigtning af ojäfvige personer, i Tullkammareeller PackliusInspections-Föreståndarens närvaro. Yppas dervid olika meningar om Varans rätta beskaffenhet, hänskjutes frågan till Tullstyrelsen, ela prof å Sockret jemväl bör Bil. t. Exp.-l/tsk.sförsl. t. und. skrif. På det, vid utförsel, missbruk eller förfalskning med Cobolt, rå eller malen, icke må utöfvas, bör Cobolten vara fördelad i paketer och försedd med stämpel från det ställe, der den blifvit tagen, vid påföljd af böter till en fjerdedel af Varans värde, och att export deraf ej tillåles. §• 19•
Utländska med tillhör \y. 25 1 G Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTullTullProc. Proc. Proc, Fartyg, strandade oell såsom Vrak försålde IO 1 Faijance se Porcellaine Felber se Väfnad Fenkol 25 „ Credit uplag 500 # 1 Fernissa > W. 25 Fikon 20 Filtar se Väfnad af Ylle Filterer-Stenar se Stenar Fingerborrar af alla slag W. 50 Fisk* „ Bresling eller små Strömming 50 1 „ Proc. Proc, Flsk „ Baf eller Böckling 10 1 , -Sill, saltad, sorn inkommer i ^ eller T’j Tunnor 3 0 1 „ „ AU annan Sill 5 1 „ „ „ Credituppt lag 5° T:r 1 „ Spå i der 10 1 , Stockfisk och Höcker^ fisk 10 1 , Stur 3 0 , Sunmagar 10 „ Torsk och Längor, salta 10 1 „ „ >» torra 10 1 „ Al, rökt eller torr 15 X , , . färsk eller salt 15 1 „ All annan i denna Taxa ej specificerad: Inlagd) Fiskben se Ben Fiskskinn, beredde W35 , oberedde W, 10 Fjäder, spritad och ospritad 25 1 hFjädrar, Urfjädrar VV. 15 X L. „ Alla andra slag W. 5° 1 ■Fjäll, Hvalfisk 10 igS Inkom Ut-gÄ- Tranmande ende sito» TullTullTullProc. Proc. Proc* Flaggduk se Väfnad af Ylle L. Flaskfoder, oberäknade våtvarorne W • Flintor, huggna W, Agat W. Flintsten, oarbetad W. Flor se Väfnader Florance se Väfnad af Siden Flugor, Spanska Flädersaft se Mos 5» *5 15 10 ro Fläsk r>o 2 iL.
Rörande anskaffningarne för nya Fält-artilleriet och Belägrings-artilleriet har Utskottet inhemtat: hvad först nya Fält-artilleriet angår, att af de 16 Batterier med fordon, hvarje Batteri bestående af g piecer, som för de anvisade medlen borde tillverkas, 8 Batterier med alla dertill hörande fordon äro färdige och besigtigade; att 3-*ne Batterier äro under sammansättning, men att 5 ännu återstå att tillverka; att piecer till 4 Batterier äro levererade; att piecer till 10 d:o äro under besigtning och piecerna till de återstående 2.'ne Batterien äro contraherade och skola levereras nästa vår; att de Redskaps-persedlar, som borde anskaffas, äro levererade, men att deremot ännu till anskaffning återstå Rid-, Anspannsoch Stallpersedlar, hvilket åter blifvit föranledt af brist på godkänd Sadel-modell; samt för Belägring s-artilleriet t att alla de piecer och effecter, som borde anskaffas, nemligen 12 Mörsare med block, Tappskenor &c., 3,500 st. Stats-Utskottets Utlåtande N:o zjr. 7 Bomber m. m. äro contraherade; att en del deraf redan är levererad och att den öfriga delen är under tillverkning. De för åren 1851 och 1832 afslutade, af Utskottet granskade Räkenskaperne för de under denna Krigs-Collegii Afdelnings disposition ställde medels förvaltning hafva befunnits i behörigt och fullständigt skick, samt icke gifvit anledning till någon anmärkning. Och utvisa dessa räkenskaper: i Debet. Balance till påföljande år, Behållningar och 10,000 Fordringar 793-015 31 — 671,289 14 10 Summa 346,400 44 10 795,067 5 3 Utskottet har af Räkenskaperne erfarit, att från år 1S30 till år 1833 balancerats ett till Carl Gustafs Stads Gevärs-factori utgifvet förskott, stort 12,000 R.'dr Banco.
Att, för Sextio G valdiger, tillstyrka ett Stats anslag af 250 Tunnor Spannmål årligen, samt dessutom 3a Skilling Banco Dag - 320 Den 2 4 Martti, /. in. Tractaraente för KronoBetjente under resan med Fångar, som de nu äro skyldige af tjenstepligt utan betalning medfölja, blifver , vid nuvaran4 de förhållanden, en för Staten icke obetydlig utgift, som, till dess uppgående rätta belopp, icke en gång kan beräknas 3 och då jag medgifver, att den ringare KronoBetjeningen vid nu tiliökte göromål svårligen medhinna att uppfylla den dem i Författningar föreskrifne skyldighet, att Fångar till bevakning åt-öija, skulle jag hellre önska, att i sådana och andra ändamål, flere KronoBetjente i Länen antagas, som äfven vid andra förefallande behof kunde biträda, än att TjenstemannaStaten så betydligen skulle ökas, utan att i någon annan väg hittills befordra allmänt gagn Det med* gifves att allmänna säkerheten iotdrar en noggrannare tillsyn, till förekommande af Arre8tanters rymmande ifrån Fångförare, men jag gör mig förvissad , att ändan alet lika säkert vinnes, om Länsmännen eller Fjerdingsmännen tillhållas att beväpnade, genom deras District följa Arrestanter, som äro häktade för grölre brott, och dem, vid Listrictets slut, till närmaste Kronobetjent aflemna, ifan behof af dea nu föreslagnc kostnaden i Dagtractamenten och skjutsningskostnader, och hvilka Arrestanters antal torde blifva nog inskränkt, om denna föreskrift blott lämpades till gröfre förbrytare, såsom Mördare, Röfvare, JnbrottsTjufvar, samt Fångar, hvilka antingen rymt ifrån Fästningar eller Fängelser, eller i följd af Domar der komma att insättas, men deremot att vanliga Fångförare?
"Den, som ”vid annans egendom eller landtbruk har närmaste tillsyn ”eller styrelsen sig anförtrodd, taxeras efter personens kända ”verkliga tjenstgöring, utan hinder af annorledes skedd uppgift, såsom rättare eller också såsom fogde eller inspector så att man icke nämner de mantal hvaraf egendomen kan bestå. När det står "efter personens kända verkliga tjenstgöring, ” så är det tillräckligt; ty det är nog kändt inom taxer:s-districtet, om han är rättare eller inspector. Den " N:o 27 upplästes. Frill. Ridderstolpe, Fredr.: Gillande till en delden af Frih. von Kraemer nu gjorda anmärkn., får jag vördsamt föreslå, att uti deni Utsk:s sednare betänk, upptagna redaction må införas framför ordet ”rättare,” inspector eller fogde, så att der namnes den för inspector, fogde eller rättare stadgade bevillning. Derigenom tror jag, alt rättvisa göres åt den anmärkn., som nu blifvit gjord. Hr von Rosen: Ordet ”rättare’’ passar ieke för Skåne, ty man vet icke der hvad det vill säga, utan nyttjar i stället benämningen ladufogde; och jag önskar derföre, att äfven här ordet ”ladufogde” måtte begagnas , helst det förekommer jemväl på andra ställen i bevilln.förordningen. Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: I afseende på den första anmärkntn, sorn Frih. von Kraemer framställt, får jag fästa uppmärksamhet derpå, att bevillningen för inspectorer, frälseoch gårds-, samt casseurer, bokhållare, fogdar, faelorer och skrifvare i privat tjenst på landet, är fördelad i 8 classer , af hvilka den lägsta endast betalar 2 r:dr b:co, således blott 2/j sk. mer än för rättare. Det torde då icke varit alldeles utan skäl, som Utsk. föreslagit, att för egendomar, som öfverstiga 4 mantal , åtminstone någon förhöjning må kunna äga rum, jemförelsevis med de mindre egendomarna.
Dem vill jag se. » Vet du, min flicka, » sa jag, » hvar de lysande näckrosorna är? » » Naej — det ' et jag inte. » Nu kom ett helt raketregn med lysande färger, vattnet plaskade sakta bakom oss, af slagen från annalkande båtar, allting flammade — vattenfallet droppade ljuft — så vickade kullan litet med sin åra och kort därpå stötte vår farkost åter mot verklighetens hårda kust och blicken fick åter nöja sig med naturens enkla sol och enformiga grönska. » Det är minst sagdt opassande att beskrifva saker, som inte finns, » sa Ruffen, när vi pallrade tillbaka öfver bron. » Hä hä hä! » » Bäsch, » sa jag, » skulle man inte beskrifva mer än hvad som finns, så • — —. För öfrigt ser författare på ett helt annat vis än annat folk. Kunde till exempel inte jag ha svurit på, att Kopparbergets tomtar stod i Sandvikens paviljong? Jo, det kunde jag. Och så skref jag, att det var så, fast det inte alls var så, och glömde därtill att tala om Kopparbergets vackra hästsko mosaiker och originella kronor och vackra metaller, och allt, och det fast hela den utställningen är så genomnobel och äkta vacker som den ä r? Det är så kallad » poetica liberalis », ser du gubben, och den rår ingen poet för — fast nog kan den komma litet olämpligt ibland — det erkänner jag. Du ska få se, gubben, att får vi bara se sagogrottan för oss själfva, och inte ta upp tiden med att titta efter hvad en ann stoppat i oss, så — —. Ja, då ska vi nog se, vi med, hur vacker, imposangt och poetisk den verkligen är! ! » Dagen därpå. Jag är så ledsen att jag rakt kan gå åt! Ruffen har gått i baklås, fast jag farit fram så varligt med honom som jag gjort! Han vill inte se på något mer, utan sitter i Piehlens tunna, dricker öl och » smälter » hvad han sett. » Ruffen lilla, » sa jag nyss, » det går inte an att repa upp sig på det där viset.
Sålunda skrifver utrikesministern, hertigen af Bassano, på ett mycket karakteristiskt sätt till baron Alquier i Stockholm, 26 febr. » Kronprinsen har efter sin ankomst till Sverige i hela sitt uppförande och sina samtal visat så foga takt och hofsanihet, att h. kejs. majestät icke fäst någon vigt vid det meddelande han gjort er. H. m. ämnar till och med ställa sig okunnig derom så länge omständigheterna tillåta. Ni skall noga taga er värdighet i akt i ert förbiilande till kronprinsen, tala aldrig med honom om några statsangelägenheter och vänd er i stället till leungen eller leabinettet. Detta är den ställning ni bör intaga. Betrakta hvad jag tillskrifvit er blott såsom allmänna uttalanden, hvilka meddelas er till er ledning. Ni skall utveckla dem såsom edra egna idéer, der tillfälle dertill osökt erbjuder sig, och ni skall framförallt undvika att väcka den tron, att kejsaren har sina tankar riktade på ett land, hvars politiska system byns så föga stadgadt, eller planer, hvilka blott hvila pä falska grundvalar. H. m. befaller er att vara uppmärksam på Sveriges minsta rörelser och att umlerrätta mig derom genom chifferbref, hvilka ni adresserar tiU franske ministern i Köpenhamn. » Med hvilken ytterlig retlighet kejsaren följde händelserna i Sverige, visar ett annat bref från hertigen af Bassano till chargé d ’ affair ’ n i Stockholm, hr Desaugier, som på riksdagen i Örebro tyckes hafva tillåtit sig att samtalsvis uttrycka sympatier för Behiadottes val. Brefvet är dateradt Paris den 26 juli 1810 och lyder som JÖljer: » H. kejs. m. har sett er depesch af den 0 Juli. Det språk ni har fort med en af botgerskapets deputerade och med konungens adjutant har försatt kejsaren i ytterlig förvåning. Han har icke kunnat fatta, hur ni utan instruktioner, utan ordres, utan Ur Dagens Krönika. 52någonting, som kunde upplysa er om, eller ens låta. er ana hans tänkesätt, och endast på grund af slutsatser, tagna ur en tidningsartikel ', dristat att af er sjelf yttra någon mening om så ömtåliga ämnen.
Jemförom detta förhållande med det innan år 1809 och det t. ex. vid Norrköpings Riksdag , då opposition mot en at Regeringen bifallen Financeplan uttyddes nära som ett statsbrott, oaktadt denna Financeplan ej blott var oklok, utan, som utgången visade, nästan overkställbar, så att Nationen al den orsak förmåddes tacka för det Konungen egenmägtigt ändrade den och dermed tillintetgjorde Nationens rättigheter. Görom denna jemförelse, och nu må tvifJaren tramträda och påstå, att vi i sjelfva verket ej håfve större Consiitutionel frihet, än förr, eller att vi blott ombytt våra bojor, men icke vår belägenhet. Det tyckes som mången ansåge Lagstiftande Corpsens frihet derföre vara chimerique, att en Regering ibland betydligen influerar på den. Men det vore nästan en lika så stor olycka, om en vis och kraftfull Regering icke skulle hafva en betydlig och äfven ibland en afgörande inflytelse pä Lagstiftningen, som om en oklok och svag, men ändå despotiskt sinnad Regering skulle hafva en sådan. Den 13 April. 299 Jag har tagit mig friheten göra denna digression , innan jag går att framställa några erinringar vid StatsSecreteraren Herr Gretve Mörners Memorial, här uppläst den 31 sistlidne Mars. Om jag tvekar, att i ettämne, sorn rörer den svåraste del af ett Rikes administration , framträda med dessa anmärkningar, så gör jag det icke, för det Memorialet är StatsSecreterarens för Handeln och Financerna, utan för det att det är Herr Grefve Mörners , allmänt-känd och högaktad för sina djupa insigter i dessa ärenden. Till vedergällning för dessa tänkesätt, som jag enskildt hyser för Hr Grefvens person, väntar jag tillbaka, att blifva upplyst och rättad i de misstag jag kan begå, förlåtliga i ett ämne, som ligger så långt utom mitt yrke , ehuru ej alldeles så långt utom mina studier, och ännu mindre utom min egen eftertanka, men alldeles icke utom min Riksdagsmannaåtgärd.
Själfmordet af en här bosatt amerikansk bildhuggarinna har i konstnärsvärlden väckt mycket uppseende. Miss Hester Mac Lellen var visserligen en sträf och otillgänglig natur, men med hennes utmärkta talang höll hennes flit jämna steg, och hon stod framför en lysande framtid. När hennes uppasserska för några dagar sedan fann dörren öppen till hennes eleganta våning vid V i a Sistino, blef hon just ej synnerligen förvånad, ty konstnärinnan var vanligtvis tidigt uppe vid sitt arbete — men äfven de andra dörrarna stodo öppna, och ur ateliern trängde ljussken. På en matta, omgifven af brinnande vaxljus — iklädd en hvit, med spetsar smyckad klädning, låg den unga flickans lik, med hufvudet hvilande på armen och omgifvet af det guldskimrande håret. Hon hade själf sytt sin dödsskrud. Giftet, som dödade henne, hade hon sexton gånger låtit hemta ur sexton olika apotek. När läkaren gaf henne receptet till sömndrycken, sade han: Tag ej flere än 10 droppar, ty medicinen är giftig! — Man känner ingen orsak till själfmordet, hennes affärer voro i ordning, och till sin mor hade hon nyligen sändt en större penningesumma. » Jag var djupt rörd och skref till en amerikansk väninna för att erhålla lösning på den sorgliga gåtan. Ett bref med Hesters stora, motsträfviga stil blef sändt åt mig som svar: » Farväl, jag vill åter blifva till jord, mitt hjärta öfvergaf konsten för att vända sig till en man, en stolt och förnäm man, men ' jag var likaså stolt som han, och i vrede öfver min fasthet utropade han: Jag har slagit vad med några vänner att tämja den amerikanska vildkatten — det har misslyckats, men gläd er ej öfver er seger, ty ni älskar mig ändå — och med mig skall äfven er talang öfverge er! — Han hade rätt, mitt hjärta var förtvifladt för denne mans skull, som jag föraktade som dammet på min klädningsfåll — men min hand är ej mer säker — mitt öga kan ej mer uppfatta bilden — min kraft är bruten — jag är j u redan död. Hester Mae Lellen. » Så slutade denna kvinna, som syntes kallad att intaga främsta rummet bland Amerikas konstnärer. Från Finland.
Den tillförordnade Kommissionen har atgifvit sitt underdåniga betänkande i ämnet; och beror ärendet på Kongl. Majds slutliga pröfning. 69:o al den 4 December 1863, i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecclesiaslike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden. (192.) 1863 den 30 December föredragen genom Civil-departementet; och, hvad beträffade Rikets Ständers hemställan om åtgärder för beredande af lindrigare kostnader för vissa Krigsrättssammanträden, ärendet i denna del öfverlemnadt till Landtförsvars-departementet för vidare behandling. 1864 den 24 Augusti, sedan Krigs-höfrätten blifvit hörd, föredraget genom Landtförsvars-departementet; och skulle vederbörande myndigheter, som enligt lörfaltningarnahafva att i förekommande särskilda läll tillsätta Krigsrätt, i kommandoväg förständigas noggrant iakttaga, att Krigs-rättens sammansättning anordnas på det för Kronan minst kostsamma sätt. 70:o af den 2 December 1863, angående ifrågasatt tillökning i Arméens nuvarande Kavalleri-styrka. (139.) 1863 den 30 December i underdånighet föredragen: och Rikets Ständers skrifvelse öfver lemnad till Landtförsvars-komitéen, sorn skulle ega att, efter lagen kännedom deraf, vid afgilvande organisationsförslag föreslå det sätt, hvarpå Kavalleri-styrkans förökning lämpligast må kunna åstadkommas. Landtförsvars-komiteéns betänkande i ämnet har till Kongl. Majit inkommit. Stockholm deri 28 Augusti 1865. C. G. Arman. — 15 — 4:o. Hontfl.