Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det jag förnyar min anhållan om återremiss med antagande af Herr Cederskjölds yttrande, såsom Ståndets gemensamma tankar, förenar jag mig äfven med Friherre Åkerhjelm »deruti, att både Utskottet och den tilltalade böra komma ij tillfälle att förklara sigHärvid får jag äfven framställa den önskan, att ConstitutionsUtskottet ej genom olika meningar må tillintetgöra Tryckfri-’ hetsLagens stadgande. I min tanka äger icke någon Auctorité att vägra tryckning af andra Protocoller eller Handlingar, än de, som innefatta hvad hemligt hållas bör. Då det hvarken är likgiltigt för Nationen att få veta, huru hvarje Ledamot af Utskottet uppfyller sitt ansvarsfulla kall, eller likgiltigt för den Embetsman, mot hvilken anmärkning blifvit gjord, att Allmänheten får känna om den sam-! ma varit grundad, eller icke; är det så mycket mera magtpåliggande, att Riksens Ständer sättas i tillfälle att meddela ett rättvist omdöme härutinnan. Friherre Boye: I anledning af Herr Gref; ve Mörners yttrande, ber jag, att få erinra, det jag ingalunda sagt, hvarken att StatsRådets Ledamöter äro integrerande delar af Ma^ jestätet, eller att de så anse sig. Jag har lern; nät åt hvem som vill att så anse dem , och om denna framställning också kanhända var 192 Ben 23 Maji' Origtigt så agde den dock ingen syftning att såra, utan Var, som jag trodde, nödvändig, för att visa, att då StatsRådet ej borde så betragtas, och ej heller kunde anses utgöra delar af den Democratiska M3gten , så återstod ingen annan Magt , till hvilken StatsRådet kunde hänföras, än deft Aristocratiska, och om jag i denna benämning felat, så har jag deri delat öde med en stor Man. Montesquieii kallar också Aristocrati den tredje Magt, som bör finnas i alla Constitutioner, och hvars äni damål han uppger vara, att genom sin återhållande kraft förhindra all friction emellan de båda andra.
Om någon vill, kan således » Iduns » ärade läsarinnor sätta sig ned vid pianot och med känsla och kläm sjunga och spela Ostsoppan, vare sig på svenska eller på franska. Hon bör likväl komma ihåg, att refrängen skall bisseras. de B U C H O N M. S C H A N N E (CHANSONS l ' OPULAIRES DE FRANCS) RITOURNELLE AND ' " M O Löken väl du stufva bör, Häll hett vatten öfver — Återstoden elden gör, Du ej mer behöfver. Lägg i salt, men litet blott — Och nu tror jag det blir godt, Vår ostsoppa smaklig. Rostadt bröd strös därpå ut, Som vår rätt mottager, Bästa gammal ost till slut Lager uppå lager. Låt mig få som prof en del: Ja, nu tager jag ej fel, Att ostsoppan smakar! Hvilka fina trådar se ' n Liksom karameller Man med skeden utur den Orå substansen häller! Hvilken outsäglig doft Tränger in i näsans loft, Lefve vår ostsoppa! LA FA - RINC EL LES OI - GNOIRS. ET DE. NO. TRE MIEUI SOI. O, hvad detta smakar bra! Säger jag väl galet? Vill en portion mer du hat Två är jämna talet. Ett glas vin hör saken jill, Men förut jag sluta vill Visan om ostsoppan. GNOAI Kvinligheten består i något rodna o c h slå ned ögonen. förblir alltid det fagraste kvinna; lefva, men LOS OIGNONS I BIEN V E R S C Z 1 ' CAD PUIS, LA UN EL DU FRIEASSES, BOUILLANLE,; A som för kort VO.RE M A R M I T E. SOUPC AU FROMAGE. eder d ä r m e d. MAIS (bis.) LA att ligger hjärtan. t SERVICE Å P R E S E N T: Mannen dömer på grund af skäl. KvinLONL LA PAIRE! V LAIRC A S O N GRC LAISSEZ. LLANIMC PAIN än o c h finaste hos en den är icke allt. lifvets lycka.
Jag föreslog antagande af Frih. Palmstjernas förslag, såsom varande enda utvägen att ernå något ändamål; ty att antaga det amendement, Hr af Billbergh föreslagit, är detsamma som att skjuta upp saken till nästa riksdag, emedan denna förändring fordrar så många undersökningar och mötes af så många hinder och svårigheter, för hvilka jag visserligen nu icke kan redogöra, men som skola yppa sig för dem, som komma att behandla saken, och hvilka föranledde våra förfäder, som stipulerade närvar, förhållanden, att iakttaga de i ena och andra afseendet nu bestämda tider. Beträffande Hr v. Hartmansdorffs mot mig riktade yttrande i afseende på hvad jag nämnde ronde Gr. Björnstjernas yttrande uti hufvudsaken af detta ämne, får jag förklara, att, ehuru obehagligt det var i anseende till Hr Gr:s kända hinder att här tillslädesvara, jag endast af den anledn. nämnde bans yttrande, att han var den ende, som framställde något emot Frih. Palmstjernas förslag, och att jag alltid skall finna mig uppmanad att yttra mig, då man vill försvara fastställandet af en medelmarkegång såsom grund för ränteberäkningen, men med bibehållandet af ömsesidig uppsägningsrätt, såsom R. o. Ad:s beslut, hvilket Gr, Björnstjerna vill försvara, för närvarär, ehuru det dock omöjligen kan souteneras äfven med ett snille sådant sorn NapoJeons och en magt, 10 gånger större än hans, då deh var som störst, emedan det är orimligt. —- Hvad angår orättvisan uti TJtsk;s förslag, så är den mera skenbar än verklig; men då man, för att förekomma denna orättvisa, vill antaga Den 14 Mars. en 10 års medelmarkegång, men bibehålla uppsägningsrätten ömsesidig, så frågar jag, örn man icke öfvergår till en verklig orättvisa i stället för den imaginära. Jag skulle önskat, alt Gr. Björnstjerna verkställt sin hotelse alt väcka en motion om ersättning för den förlust, som skulle tillskyndas indelta armeen genom Frih. Palmstjernas förslag.
— Slutligen får jag blott tillägga, att det visserligen vore ganska nyttigt och väl, om barnen kunde lemnäs tillfälle till andra öfningar än uti den fristående gymnastiken; men som detta ligger utom gränsen för hvad man egentligen menar med folkskola, och inom omfånget af hvad som utgör föremål för undervisning i en slöjdskola, torde det rätteligen böra anses icke hörande till ifrågavar. betänkande. Hr von Hartmansdorff: En ledamot af Ekon.Utsk, har tagit illa upp, att jag yttrat bifall till det sätt, hvarpå detta betänk, blifvit uppsatt. Jag ansåg detta yttrande för min pligt, emedan jag vid ett föreg:de tillfälle klandrat stilen i samma Utsk:s betänk:n. Då sådant likväl anses oriktigt och jag fått förebråelse för det jag berömt Utsk., så lofvar jag att aldrig göra så mer. Den 22 Juli f. m. I afseende på sjelfva ämnet, anhåller jag att till Utsk:n få medsända ett exemplar af lagen om folkskolorna i Norrige, hvilken jag har åberopat, på det Utskrn dermed må jemföra mina uti mitt förra yttrande lemnade uppgifter, äfvensom för att tjena Utsktn till ledning för nyttiga ändringar , möjligen i andra delar, än de af mig vidrörda. Jag har tagit denna lag lill grund för min jemförelse med förhållandet i Sverige, derföre att vårt land till sin local mera liknar Norrige än andra länder. Hvad som är tjenligt i Norrige, der afslånden öfverhufvud äro längre och communicalionen är svårare än här, bör äfven kunna gälla hos oss. En talare har, om jag rätt fattat hans mening, trott mig underkänna behofvet af seminarier. Det har icke varit min afsigt. Jag har blott velat säga, att på åtskilliga ställen finnas sådana redan, nemi. , om jag rätt minnes, i Upsala, Strengnäs, Skara och Lund. Samme talare har trott att 65oo r:dr för seminarier icke vore tillräckligt. Jag är deremot af motsatt öfvertygelse, under förutsättning att man till seminarier begagnar de i stiftsstäderna redan befintliga vexelundervisnings-skolorna och deras lärare, hvilka redan äro aflönle, och för hvilka den nya tillökningen icke vore obetydlig.
Under sådane förhållanden kan det ej vara olämpligt att dessa ledamöter, om de så finna för godt, bestämma, att de taxeringsvärden, som grunda sig på den Bevilln.-stadga, som kommer att af dem antagas, skola förblifva oförändrade under de tre år, derunder representationens sammansättning äfven blir hufvudsakligen oförändrad. Men att vi nu skulle göra en sådan bestämmelse för en tid af tre år, hvilken period går till ända sedan 2 år förflutit af den tid, för hvilken ledamöterna i andra kammaren blifvit valde, anser jag icke lämpligt eller öfverensstämmande med R. St:rs omtanka, att ej fatta andra beslut, än sådane som hafva utsigt att blifva respekterade. Att bestämma, det ett beslut skall gälla under loppet af tre år, men dock förutsätta, att detta beslut kan af näst sammanträdande riksdag kasseras, synes mig vara något, hvarför man bör söka akta sig så mycket som möjligt. Jag anser derför, att man åt förev:de § bör ge en sådan lydelse, att den icke framkallar en dylik åtgärd från näst sammanträdande representations sida, och detta skulle lättast ske derigenom att man, i stället för att föreskrifva, att de åsatte taxeringsvärdena skola gälla under en tid af tre år, stadgade, att dessa värden skola gälla, intilldess riksdagen derom annorlunda beslutar. Enligt min tanke är en sådan förändring nödvändig, för att förekomma en oformlighet, och anser jag det derför vara skäl, att Utsk:t tager frågan ånyo i öfvervägande och behandlar den i nu angifna syftning. På grund häraf får jag anhålla om återremiss af denna punkt. Frih. af Ugglas: Gr. Mörner har anmärkt, att det föreslagna stadgandet icke skulle stå väl tillsammans med den tidsbestämmelse, som gäller för val till den nya representationen. Det kan jag dock icke rätt fatta. Dessa val komma ju att gälla Deu 10 Mars e. m. 261 för åren 1867, 1868 och 1869, liksom äfven Utsk:ts förslag afser, att taxeringsvärdena å fastigheter skola under samma år förblifva oförändrade. Emot Gr.
Deputationer redan tillkännagifwit huru de dem afgjordt; BondcStändets, sä hastigt fattade beslut, bör således icke kunna afbryta Ridderstapeks och Adelns rådplägning. 8rlberre Ltael von IstoMmn, Lorsttx Luflvl§- Twrjleämnet lärer här sörmodeligen endast wara om de Utskott dit denna Proportion bör remitteras. En wärd Ledamot har förestagit att det ställe ske till ett särskild Utstött; men dä frägan är om Swensta Medborgares frihet kan beröfwas, och om en sak sadan som en conscription, hwilken i Swerige förut är alldeles ohörd, och säledes om en grundlagssräga, ledande tilt att alldeles omforma förut gällande inrättningar, anser jag för min del rättast, att den Lill ConstitulionsUtstottet remitteras. Zerr Uotlflicb, Larl kreäric. Det torde anses förmälii, alt jag wägar yttra mig uti denna sak, men jag anhäller ail deröfwer fä meddela mina tankar. Om här wore fräga om Ridderstapet och Adeln enskildt, wore den i alla afseende!! snart afgjordSwensta Riddersman hafwa aldrig twekat att gripa till wapen för Fäderneslandets sjelfständighet, att uppoffra sig, för dest frihet. De stola aldrig upphöra att hysa samma tänkesätt, alt lifwas af samma nit för Fosterlandets ära och sjelfbestånd. Men här är fräga om alla Medborgare af alla Clcister, om en vwilikorlig skyldighet för persöner af en wist alder att , bära Den 7 November. 43 ? bara wapen, här är pä wifft sätt fräga om dessas personliga srihet. Detta är af sä mycken wigt, sä stort inflytande pä Statens imvärtes lugn och kanske framtida wälständ, att den största noggrannhet derwid bor iakttagas.
in&amp; vara, inen sockradt och kryddadt öfrer all liöfra. Brinkinaii hade jainte ett bre£ tillsandt henne sina ~Taiikebilder !,. Tv&amp; dagar senare besvarade Fredrika brefret, uttalar sin glgdje att genom hans skrifter liafva lärt känna icke blott den lärde och snillrike inannen, utan ock den ädla, \ wiiilijiirtade inaiiniskan. Hon förstår Iionom nu ocli hiiller af lionoin. ~ R l i f niin van! » slutar lion. ~ L a inig r er sköna, glada, lefnadsvishet, lär mig Iiurii inan vid äldre &amp; r aiinu kan aga en barnasjäls friskliet och värme. Oiii jag får denna bön bifallen (blif min van!) sb raknar jag pb a t t ej få så inycken grannlat soin hittills - den tynger mig. - ocli sanningens dräkt är ju enkel ocli allvar lig. Var god emot mig! Var sann och därför - var sträng! J a g beliöfvei det! B Det var 29-åringens svar till (; O-hringen, den nya skolans till den gam1: t; kvinno-befrielsens unga apostel mottagande den aldrige, alltid ridderlige kvinno-tillbedjarens hyllning. Yi kunde icke finna bättre exponenter af hvad jag kallat brefkonstens gamla och nya skola. Fredrika Breiner innehade redan nu höjdpunkten af den bildning, soiii r a r åtkoinlig för den tidens srenska kvinnor, meii Iion kände val, a t t den icke var henne nog. Hon hade språkrutin, lefnadsvett och talanger, hon sökte insikt, retande och riiglrdning för sin ' tanke, lion sökte framför allt. ljiis öfrer sin sjals viktigaste fragor, livilka väl kiiiide för ögonblick skjutas å t sidan, men aldrig tystas. Och Iion fick livad hon sökte, d % lion 1831-33 vistades hos systern i Kristianstad ocli dar koin i beröring med d % varande skolläraren, magister Böklin.
Jag föreställer mig att om detta föreslagna vilkor skulle bifallas, det icke kommer att medföra någon fördel, för att icke säga, att det är helt och hållet overkställbar!, ty obligationer, upställde såsom Gnn föreslagit, nemi. att först efter 25 års förlopp vara betalningsbara, kunna i allmänhet icke glädjas öfver någon synnerligen stor kredit. Jag medgifver visserligen, att Svenska Statsverket, som i närv:de ögonblick icke har en enda R:dr statsskuld hvarken ineller utrikes bör för sina obligationer få en icke obetydlig kredit hos utlänningen, men just derföre, att dessa obligationer skola först inom 25 år inlösas, synes mig denna kredit blifva temligen tvetydig. Jag föreställer mig nemi., att de, som finnas benägne att mottaga dylika obligationer, egentligen äro de, hvilka icke behöfva begagna dem i sin rörelse utan, som man säger, lefva på sina penningar. Låt också vara, att den första serien obligationer, af t. ex. 2 ä 3 milhr R:dr, skulle med fördel kunna utve.las pä Londons börs emot en ränta af 4, eller jag vill antaga till och med 4| proc. Detta är icke otroligt, men jag frågar Eder, Mine Ilrr! då nästa serie obligationer å samma belopp skall utgifvas, är det troligt eller möjligt, att det finnes personer lika benägne, att inlösa äfven dem. Jag befarar att i samma mån obligationernes antal ökas, i samma mån skall man äfven blifva tvungen att sälja dem till pris under det nominella, eller också, för alt uprätthålla det pris, hvilket entreprenörerne föreskrifvit, måste man höja räntan på obligationerne. Svenska Statsverket har då utfärdat obligationer, hvaraf en del löper med 4 och andra med 4i, 4J t. o. m. 5 proc. ehuru i öfrigt lika styliserade. Hvad blir följden häraf? Jo! att den först utsläppte serien med 4 proc:s ränta faller i värde, enär man inlöser eller tillvexlar sig heldre obligationer med hög ränta än deni med en lägre. Kan en dylik åtgärd vara nyttig för Sveriges kredit, för dess anseende på den utländska peuningemarknaden?
I en särskild motion har jag föreslagit en förnyad underdånig framställning om erkännande af grundsattsen, att Riksens Ständer äga granska Statsverket i alla dess delar, blott med undantag af de medel, som åro anslagne för det Kongl. Husets underhåll och till hemliga diplomatiska" behof. Vid detta tillfälle anhåller jag få erhindra om vigten deraf, att berörde underdåniga framställning göres så tidigt, att Kongl. Majits nådiga svar kunde an - komma , innan en förändrad redaotion af In~ struetionen för StatsRevisorerne uppgöres, emedan den vål bör råttas efter omständigheternes föranledande i detta afseende. Med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt instämmer jag således deri, att denna Instruction bör undergå förändring; men deremot kan jag icke tro, att Grundlagens stadganden, beträffande allmänna medels granskning, tarfva någon rättelse. Skulle man der uppräkna alla de särskildta cassör, alla de olika delar, hvaraf Statsverket utgöres, så blefve det nödigt, att Grundlagen ändrades för hvarje Gassa sora tillkoraraej eller Den i 5 Martti. försvunne, hvilket vore olämpligt. Lagstiftaren har i detta som öfriga fall, naturligtvis bordt taga för grundsats, att blott uppställa regeln och anföra undantagen derifrån, men ej att uppteckna allt hvad sorn är tillåtit, emedan detta skulle leda till allt för stor vidlyftighet och ändock blifva ofullständigt. Ibland de Cassör jag anser böra undergå Riksens Ständers granskning, är äfven den såkallade Lappska Ecclesiastik-fonden Skäl dertill hämtar jsg äfven af Kongl. Maj:ts nu förevarande nådiga skrifvelse. Då Hans Maj:t deruti erkänner Riksens Ständers rätt, att efterse förvaltningen af de åt Hospitaler och andra fromma Stiftelser anslagna medel, så lärer äfven berörde fond böra underkastas enahanda granskning, synnerligen som densamma, Collecterna oberåknadt, utgöres af Kronotionde och Lappmarks-räntan, som åro rena Stats-medel. Riksens Ständer böra derföre med så mycket mera skål vänta, att deras begäran i detta hänseende villfares.
Om jag också icke fäster mig så mycket vid klubbslaget, ulan skulle anse att Frill. Raab äfven efter detsamma bade rätt att begära votering, så får jag likväl säga, alt, då lian icke begärt densamma innan föredragning af den påföljande punkten redan var börjad, sä bar Frilen af denna orsak förlorat sina fatalier alt i denna fråga få votering. I fall man skulle alldeles i oändlighet fä afbryta föredragningen af pågående ärenden, genom anförande af missnöje öfver något beslut, som Ståndet tillförene och kanske långt för delta fattat, livart skulle sådant leda? Derest man icke genast ger tillkänna sin önskan om votering, så kan det sedermera icke bjelpas, enär man låtit liden gä sig ur händerna. Jag yrkar således, alt ingen votering mätte äga rum, utan alt frågau må auses vara afgjord, såsom den är. Frill. Raab: R. o. Ad. torde icke med skäl kunna tillvita mig, att jag ofta bar besvärat med votering. Tvertom har det mycket sällan inträffat; men bär är fråga om huruvida jag äger rättighet att få en votering elier icke, och skälet att förneka mig en sådan rättighet skulle bestå deruti, att föredragning af nästa punkt var börjad. Detta skedde visserligen på det sältet, alt caucellisten började uppläsningen; men jag betviflar att mera än några få ord voro upplästa innan jag begärde votering. Det står i grundlagen, att votering skall begäras genast, men icke att det skall ske före klubbslaget, oeh så mycket måste väl Hr Printzensköld benäget medgifva, att, vid hvarje fråga beslutet befästas med. klubbslag och försl derefter kan man begära votering, seda» man vet om Landtm, ansett ja eller nej vara öfvervägande i svaret på den framställda proposm. Den frågan huruvida nästa ärendes föredragning var börjad eller ieke, är det som skall afgöra huruvida jag äger rätt till votering. Det är icke i liufvudsaken att få votering, sorn jag är så angelägen, ty del kan väl Ilända att jag förlorar den i alla fall, men det är om min rättighet till votering som jag talar.
Jag frågar om det då kan anses rimligt att. pålägga nya skatter efter en sådan lördelningsgrtind som mantalet? Men slutligen har komiterades till grunden obilliga för slag äfven enahanda fel som Utskit.s till grunden mera rättvisa, det nemligen, att vid verkställigheten blifva för dyrt. Antingen entreprenadkostnaden skall drabba alla skjutsningspligtige i hela riket eller alla skattskyldige i hela riket, d. v. s. Statsverket, så inträffar emedlertid under nuvarande förhållanden och innan tillräckligt antal konkurrenter tillkommit, prejeri genom sammansättning ellei’ liknöjdhet vid entreprenad-auktionerna å de särskilda stationerna. Blir nu första försöket för dyrt, väcker det missnöje och öfvergifves. En reaktion inträffar i allmänna tänkesättet, man talar om »obetänksamma reformer», och hela saken undanskjutes för längre tid. Jag sade att Utskits förslag är till grunden meta rättvist. Det verkligen rätta har jag ansett vara, att. de resande betala allt hvad deras förskaffande kostar. Men när man nu icke lärer kunna hoppas bringa saken derhän, att. full rättvisa härutinnan sker, sä är det mera rätt att lägga en börda på alla, än på några af dem. som icke deraf nu betungas, eller deraf draga magön fördel. Vill man derföre icke helt enkelt låta på hvar station skjutspenningarne blifva bestämda af det belopp, för hvilket någon entreprenör vill åtaga sig att skjutsa, anser man att resande derigenom skulle oskäligen prejas och rörelsen förlamas, då måste Staten. — ej några särskildt utvalda syndabockar, — träda emellan. Detta kan emellertid ej ske på det sätt, Utskit föreslagit, först och främst — och detta skäl är ensamt tillräckligt — emedan Utskits förslag bestämdt icke bifalles af den »icke skjutsande» majoriteten. Men Den U Juni f. ro. också derföre att, som sagdt nr, det sannolikt blir så dyrt, att äfven de, som vilja hjelpa de nu lidande, icke våga försöket. Någon öfvergångsåtgärd måste då utfinnas. Öfvergång från orätt till rätt, när den icke kan ske omedelbart, är dock alltid i viss mån godtycklig. Det är omöjligt att fullt rättsenlig! bestämma huru lange den lidande skall bära t. ex. hälften eller tredjedelen af en orättvis tunga.
Följande ångfartyg hafva gjort regelbundna turer till orter inom länet, nemligen: till Westerås, år 1856: Aros, Westmanland och Gustaf Wasa, samt åren 1857—1860: Aros, Westmanland och Westerås; till Arboga, år 1856: Arboga, år 1857: Arboga och Köping, år 1858: Arboga, Orebro, Lars Ahllöf och Kungsör, åren 1859 och 1860: Arboga, örebro och Lars Ahllöf; till Köping: alla åren Köping; på Hjelmare kanal, åren 1856 och 1857: Mälaren, Örebro och Nerike, år 1858: Nerike, Hjelmaren och Wingåker, år 1859: Nerike och Hjelmaren, år 1860: Nerike, Hjelmaren och Brage. De inom Westmanlands län belägne hamnar kunna icke beräknas att vara flera än fyra, nemligen vid städerna Westerås, Arboga och Köping, samt vid Strömsholms lastageplats. Visserligen finnas äfven annorstädes vid Mälaren ställen, der till och med ganska djupgående fartj^g kunna lägga till, men då derstädes inga särskilda anstalter äro vidtagné för seglationens och trafikens befordrande, kunna de ej såsom hamnar anses. I Westerås hamn kunna ingå fartyg, som ligga 10 fot djupt. Vid denna hamn började seglationen år 1856 den 29 April och slutade den 20 December, » 1857 den 24 April » » den 23 December, » 1858 den 22 April » » den 19 November, » 1859 den 4 April » » den 12 December, » 1860 den 28 April » » den 10 December. Under dessa år hafva vid denna hamn inga nybyggnader eller egentliga förbättringar förekommit, utan hafva de arbeten, som dervid blifvit under denna tid använda, endast afsett dess underhållande i fullgodt skick.
Hr Leijonmarck, Ewald Gustaf, med 6 röster. Hr Reutersvärd, Patrik Oscar, och » 1330. Hr Rosentvist, Fullm. Gr. Hamilton, Malcolm Walter; hvardera med 7 röster. 16.de J\s 1337. Hr Ridderbjelke, Fullm. Gr. Sparre, Johan Alex ander, och » 1398. Hr Sodenstjerna, Fullm. Gr.‘ Lewenhaupt, Claes Magnus; hvardera med 9 röster. 17: de Bänkm:S-A{d:n: 15 55. Hr Dahlfelt, Fullm. Gr. Lagerberg, Carl Sven Axel, och » 1582. Hr Steuch, Mathias; hvardera med 5 röster. 18:de Bdnkm:s-Afd:n: Hr Bergenstrahle, Alexander, och » 1749. B. Hr von Ehrenheim, Per Jakob; hvardera med 6 röster. 19:de Bänkm:t-A[d:n : JYi 1794. Hr von Hofsten, Carl August, med 7 röster, och » 1917. Hr Berg von Linde, Fullm. Hr von Troil, Samuel Gustaf, med 6 röster. 20:<le Bänkm:s-Afd:n: M 1939. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, och » 1975. Hr Scheffer, Pehr Henrik; hvardera med 7 röster. 21:sla Bänkm:s-Afd:n: M 1988. Hr Adlersparre, Fullm. Hr Blomstedt, Carl Rein hold, med 7 röster, och » 2001. Hr af Sillén, Lars Gabriel, efter lottning med M 1992 Hr Lagerstråle, Carl Eric, och 2006 Hr Sandels, Pehr Benjamin, hvilka alla 3 erhållit 6 röster hvardera. 22:dra Bänkm:s-Afd:n: JVI 2051. Hr Furuhjelm, Elis, och » 2074. Hr Kjerulf von Wolffen, Fullm.