Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstyrker bifall till hvad Utsk. framställt. Hr Skogman: Det är visserligen sant hvad Hr von Hartmansdorff yttrat i afseende å Sländernes beslut, rör:de bancovin-» sten vid 1835 och 1840 årens riksdagar; hvaremot förhållandet då och nu är i så måtto olika, att Bankens grundfond vid nämnde tidpunkter var betydligt mindre än nu, dä den enligt Utsk:s förslag kommer att uppgå till 10 millioner r:dr. Den disposition af vinsten, som Utsk. föreslagit, åsyftar att förhindra dess qvarblifvande i Banken, för alt användas till förökande af lånerörelsen, och deremot anvisa till verkställande af productiva företag. Detta svarar emot hvad som sker i andra länder, att bancovinsten ärligen till actieägare utdelas. Sålunda är förhållandet med den Norrska banken, att derifrån till delägarne blifvit under år 1842 utdelade speciedaler 200,000. „ 1843 107,000. „ 1844 196,000. Att summan af Bankens årliga vinst icke kan på förhand till siffran uppgifvas, bevisar ingalunda att ju icke ett betydligt öfverskott kan uppstå. Hvad det af Presteoch BondeSt:n fattade beslutet i denna § angår, så synes det innefatta ett tillfredsställande bevis, att den vid riksdagens början så mycket öfverklagade allmänna nöden måtte vara förmildrad eller kännas mindre härd; men jag fruktar att berörde beslut kan leda lill följder, som man högeligen skall ångra. Jag får för öfrigt anmärka, alt det af Hr von Hartmansdorff uppgifna sätt att använda bancovinsten i sjelfva verket innebär en minskning af sedelstocken, emedan BancoUtsk:s beräkning upplager ibland utelöpande sedlar, hvad som erfordras lill betalning af så väl Riksg.conhs fordran, som af de hos allmänheten upptagna lån. Frih. Cederström:
Anders Danielsson från Elfsborgs Län, efter en omständlig afhandling om Rikets hvarjehanda oeconomiska förhållanden, och öfver orsakerna till den , i hans tanka, rådande allmänna fattigdom hos Svenska folket, serdeles i Skaraborgs och Elfsborgs Län, yrkat, att, då beskattningen redan vore för hög, all möjlig sparsamhet vid utskyldernas beviljande måtte iakttagas m. m. samt, i afseende på nämnde tvänne Län, begärt en serskild tillåtelse för Taxeringsman att från all bevillning efter Bill. till Rikl-St. Prot. 1S28 och tS^9i 4 Sami. 2 ^fd, I, ,j[ide Ht. t:dra B.det. 2 Stats* o. Hevilla, Utsi. Betänkande N:o 85. 2:dra Art. i allmänhet befria Allmogen, med undantag endast af dem, sorn kunna vara kände för någon verklig förmögenhet. Utskotten hysa , lika med Motionairers den önskan, att en ändamålsenlig sparsamhet vid utskylders beviljande, äfvensom ali möjlig rättvisa vid deras fördelning, må blifva iakttagen, och skola, för sin del, ej underlåta, att dertill medverka; men emedan hvad angår det egentliga föremålet för motionen „ elier Bevillningsfrihet efter 2:dra Art. för dem, i Skaraborgs och Elfsborgs Län, sorn icke äro kända för förmögenhet, Rikets Högloflige Stander godkänt BevillningsUtskottets förslag, att en viss Beviilnings-afgift bör, efter värdet af fastighet, utgöras ; anse Utskotten deraf följa, att den af Anders Danielsson begärda befrielsen icke kan medgifvas, enär Statens behof af en sådan inkomst synes vara afgjordt, och Motionairen icke eller uppgifvit, huru den derigenom uppkommande brist med mera billighet skulle kunna ersättas. Utskotten tro för öfrigt, att en sådan skattfrihet skulle innebära orättvisa emot öfrige skattskyldige medborgare, samt att densamma, dels efter Motionairens förslag, icke kunde tillämpas, utan att lemna utrymme för godtycket, och dels icke är behöflig, då den Statso. Bevilln, Utsi.
]\Tär liera fattige än rotar finnas, så tillåtas de att vandra kring inom Socknen; men de åldrige eller sjuklige erhålla skjuls emelian gårdarne och qvarblifva på hvarje ställe en viss tid samt biträda vid de arbeten de kunna åstadkomma. Faderoch moderlösa barn under 12 år, som finnas i saknad af anhörigas omvårdnad, inaccorderas på sådana ställen, hvarest de, jemte erhållande af erforderlig föda, tillika äga tillfälle alt genom en Christelig uppfostran för en framlid danas till gagneliga medlemmar uti samhället. Att i hvarje Socken hafva Fattighus och sådana Försörjnings-anslaiter, som dertill erfordras, skulle på de flesta ställen i detta Län icke kunna verkställas, och blefve skadliga, emedan allt för många, som äro lika fattige på annat än arbetsförmåga, skulle i stället att anstränga henne, yrka att blifva försörjda såsom allmosehjon. Efter svårare missväxter, hvilka i denna ort ofta inträffa, befinna sig hela Sockne-Menigheter i sådan nöd, att de icke skulle kunna underhålla sina fattige på annat sätt, än att hemma i sina hus med dem dela sin högst tarfliga föda och låta dem efter förmåga deltaga i deras arbeten. Deremot fordra Fattighus kostnad lill skötare och sköterskor, kostnad till byggnad, kostnad till den usla föda, som hos bonden finge lagas till godo sådan huset förmådde, och kostnad till rudimateriers uppköp för alt bereda arbetsförtjenst, hvarigenom förluster på mångahanda sätt uppkomma. På landet i Jemtland finnes ingen krog', och endast fj^ra uti Staden Östersund. Hållskjutsen är bär i landet afskaffad och Gästgifvare ansvara för resandes fortkomst emot viss betalning af de öfrige hemmans-åboerne. Ett rymligt och väl inredt Läns-fängelse har här nyligen blifvit uppsatt med 12 rum, inberäknadt bön-rummet, der predikningar sorn oftast hållas för fångarne. Dessa rum äro så tillräckliga, att grofva brottslingar alltid skiljas ifrån mindre felaktige, eller för lösdrifveri insatte personer. Länge har detta Län i brist af medel saknat ett Lazarett. Ifrån i836 års början är nämnde olägenhet afhulpen.
Jag tror, att en sådan föreskrift är dels obehöflig och dels stridande mot en laglig rättegångsordning. Jag får derföre föreslå, att denna § må erhålla följande lydelse: "Delägare j solidarisk bank, commandit-delägare likväl undantagna, ansvara med egendom och personer för uppfyllande af alla bankens förbindelser i sådan ordning, att, derest, vid anställda utmätningsförsök bos direclms ledamöter, tillgång i lösören saknas för betalning af fordran, den någon hos banken äger, borgenären är berättigad för bristen vända sig emot den eller de delägare, honom godt synes.” "Har banken kommit i concurstiIlstånd, åge borgenärerna emot hvardera delägaren den rätt, nu sagd är, änskönt försök till utmätning hos directms ledamöter icke föregått. ” Sålunda skulle man ingenting nämna om directms och bolagets öfriga ledamöters förhållande till hvarandra. I hvardera förslaget saknas föreskrift, huru liqviden skal! äga rum emellan bolagsmännen, då någon af dem fått inlösa någon af bankens förbindelser. Då han derefter vänder sig mot någon, som lika med honom är ansvarig för den inlösta förbindelsen, bör han ej få utsöka den, del af summan, som belöper på honom sjelf, utan endast hvad som belöper sig på de öfriga bolagsmännen. Detta är ej uttryckt i någotdera lagförslaget, och enligt Gr. Frölichs redaction kunde han hos annan bolagsman utsöka hela den summa han utbetalt, hvilket ej kan vara meningen. För min del tror jag, att allt stadgande derom kan utgå, enär Jagen ej bör ingå i detailler, som kunna vara öfverflödiga. Hr Stuart: Jag instämmer helt och hållet i den siste värde talarens anmärkn. om olagligheten och orimligheten af det såväl i Utsk:ns 24 som > Gr. Frölichs i5 § förekommande stadgande, att gemensam lagsökning skall kunna ske och på en gång verkställas emot såväl directms ledamöter som liela bolaget. Jag har redan inom Ulskm anmärkt oformligheten af ett sådant lagbud.
Då således uti denna fråga två Riks-Stånd stadnat emot två, får Utskottet, med stöd af 69 § Regerings-fonnen och 30 § Riksdags-Ordningen, för frågans afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats Utskott, föreslå följande voterings-proposition: - 16 Slalt-Utsknttels Memorial, N:o S'iS. »Den som anser, att den af Herr Schwan väckta motion, om lönernes för Presidenterne i Kammar-kollegium, Stats-kontoret, Kommerse-kollegium och Kammar-rätten förhöjande till 4,000 R:dr hvardera, emot det att taffelpenningarne minskas med ett löne-tillökningen motsvarande belopp, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer bifallit den gjorda motionen.» Stockholm dfen 14 Augusti 1854. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. iS5i. Slats-Vltkolltlt Memorial, fl J46\ 1 ÄT:© 246. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Augusti 1854, kl. 11 f. m. Memorial, ined förslag till voterings-propositmier i anledning Uiks-Slåndens skiljaktiga beslut i fr aga om beräkningen Stats-Ferkels inkomster. af af (l. A.) Efter att hafva emottagit. Riks-Ståndens beslut i anledning af Statsutskottets utlåtande, angående beräkningen af Stats-Yerkets inkomster, får Utskottet härmed afgifva förslag till propositioner för votering i förstärkt Statsutskott, der sådant erfordras. l:o. Sedan Utskottet uti sitt N:o G4 Litt.
Korteligen: snömos och hofflärd, som en klok man låter gå in genom ena örat och ut genom det andra.» – «Och hvilket parti ämnar du numera taga?» – «Låta ödet och kung Gustaf i det afseendet styra bäst de gitta. Jag gör ej vidare ett steg i den saken. Sjelfkänslan säger mig, att jag redan gjort för många.» – «Helt säkert ligger någon räf begrafven under kungens oförklarliga senfärdighet härutinnan. Lyckligtvis har riksrådet Beckfriis redan gått för långt, att för sin egen heders skull numera kunna släppa saken, innan han förmått sin nådige herre, att hålla sin framlidne faders beslut i helgd. Vore du ej så förbannadt granntyckt, jag säger dig det rent ut, och en smula mera smidig, så ginge saken både lättare och fortare.» – «Må den då heldre alldeles icke gå ur fläcken! – Men nu till något annat. Jag hade ett sällsamt möte, må du tro, i konungens audienssal. Bland dem, som väntade på företräde, såg jag en viss Toll: först underofficer några år, så några år vice-häradshöfding och för närvarande öfverjägmästare, Gud vet huru länge. Han tycktes ej smickrad att sammanträffa med mig, och derpå undrar jag i sanning icke. Jag var på nära håll vittne till, då han förklarades ovärdig att vidare sköta juridiska värf. För dem duger han icke, det kan jag intyga. Känner du händelsevis, om han är skicklig till krigare?» – «Ungefär lika, som till domsväsendet.» – «Att han slog sig på jagt och djurfång var då en riktig lycka » – «För de stackars djuren, ja! ty efter all sannolikhet hafva de af honom ingenting att befara.» – «Förträffligt! Den der gynnaren försöker sig i allt och passar ej till något. Det är ej osannolikt, att han ännu en gång ömsar lefnadsyrke, och jag undrar, hvilka nya funderingar, som bringat honom att nu uppvakta konungen.» – «Jag undrar det äfven, och icke utan sina randiga skäl, ty jag irrar mig mycket, om ej den der unge mannen duger till helt andra saker än dem, med hvilka han hittills befattat sig.
Ett anförande af Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm, angående upprättande af Chartoc ■ofver den delen af Landet, som ej ännu blifvit å Charta satt. Ett Memorial af Herr von Schulzenheim,' David, angående anhållan till Kongl. Majit att hädanefter före Riksdagar, Riksdags-relariont-r matte af de publiqua Verken och Landshofdingarne infordras. Särskildta Utskottet. Ett Memorial af Herr Tham, Pehr, anstående utveckling samt framställning till Hans Kongfl. Majit, af den förlust guldet och silfret på uniformer åstadkommer för vår handelsvåg. Ut supra. Ex Profocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Lvemitterades till StatsUtskottet. Ett Dictamen af Grefve Gyllenborg, .Tohan Henning, angående ersättning för inqvartering, samt en underdånig önskan till Kongl. Majit, att sammankomster emellan Läns Deputerade och Landshöfdingarne matte inskränkas. Re - Den 1.1 Maj. BevillningsUtskottet. Ett Memorial af Herr af Stenhoff, Christian, rörande förändring i C hart se-Si gi I latas-afgifteti , jemte ett anförande i anledning deraf af Herr von Schantz, Ifvar Fredric Gabriel. Banco-Utskottet. Ett Memorial af Herr Liljehorn , Gustaf Adolph , angående förändringar i afseende på penningeväsendet i Riket. Lag.Utskottet. Ett Memorial af Herr Fock , Berndt Wilhelm , angående skärpning i straffet för Skogsåverkan. Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten. Ett Memorial af Herr Printzensköld, Paul, angående medel till Ullproductionens befordran Allmänna Besvärs - och Oeconomie-Utskottet. Ett Dictamen af Grefve Kalling, Pehr, angående afskaffande af Landtullsbevakningen. Ett Memorial af Herr Fock , Berndt Wilhelm, angående medel till Vaccinationens befordran.
Eland de salunda härstädes spcielt öfversedda äro 1:0 Förvaltningens af Sjö-Arenderna Redogörelser, ej mindre för ar 1S08 än är 1809; 2:0 Arméens Flottas Stockholms Escaders Räkenskaper för 1808; 3:0 Vestra Arméens Högra Fygels Räkenskaper för 1808, samt Norra Arméens så Contante som Proviant - Räkenskaper för 1808* De omständigheter, Som Deputerade funnit, i afseende på mindre antagliga verificationer m. m. sorn till specialiteten hörer, anmärkningsvärde, hafva Deputerade, på det icke den af Redogörane i anseende till ersättnirtgs-skvldigheter stadgade prescriptions-tid skulle till Kronans skada förgå, remitterat till laglig handläggning af vederbörande Revisions-afdelniögar. Men sådana frågor, sorn röra ordningen och methoden i sjelfva Redogörelse-sättet, och angelägenheten af dervid befunne ofullständigheters förekommande för framtiden, äro samlade och i Deputerades Protocoll antecknade, till den anmälan hos nästkommande Ständer, hvilken i afseende på rättelse deruti må finnas nödig. Den generella tillsynen å Krigs-medlens ordentliga uppbörd har varit ett synnerligt ämne för Deputerades omsorger. Efter det Kongl. Maj:t låtit meddela Extracter utur Herr Presidenten m. m. Friherre Dagerheims Krigs - medels Räkningar öfver utbetalningarna till de irenne hufvudsakliga Krigs ad* - f 8 o Den 4 Mars. administrations - Verken , nemligen : 1:0 Kongl.’ Krigs Collegii Krigs-Departement, eller sedermera så kallade Krigs-Forvältningen: q:o Förvalt ningen af Sjö-Ärenderna, samt 3:0 Befälhafvande och Hvarfs-Amiralen i Carlskrona; samt sedan äfven enahanda Extracter från Kongl. Stats-Contoiret och Biksens Ständers JRiksgälds-Contoir, efter Deputerades derom gjorda underdåniga anmälan, och sedermera fögade åtgärd, inkommit; så hafva
VU. B. 46. 309. A. 371. IX. U. 67, 99- ‘ Möller, C., f. d. Förvaltare vid Tumba pappersbruk angående dess ansökning om förhöjd pension. Möller, Ludvig, vice Häradshöfding, om vedergällning för en af honom verkställd öfversättning. XI. B. 427 435- A. 437. Möllersvärd, Carl Henrik, yttrande: VIII. 198. Mörner, Christer Hampus, yttrande: VI. 485. Mörners, aflidne Landshöfdingens Friherre Hampus, Enia och oförsörjda döttrar, angående pension åt. I. 405, 454. E. 455 X. B. 79, 1 17, 134. A. 140. XI. E. 401. Mösseberg, kronoallmänning, angående betesrätt derå för vissa hemman. lil. B. 40. A. 42- HL Nabo-börds rätten, otn upphäfvande af. II. 204- E. 523- Se vidare LagUtskottets Memorial N:o 12. National museibyggnaden, om medels anvisande för år 1857 till. lil. B. 504 A. 613. IV. E. 77- Navigations-skola i Westervik, om inrättande af. I. 112. E. 148. Se vidare Eiks-Statens sjette Hufvud-Titel. Neutralitetens upprätthållande, om föreläggande för Stats-Utskottet att med görligaste första inkomma med en summarisk detaljerad uppgift öfver användandet af de vid sednaste Eiksdag dertill beviljade medel. II. E. 44. V. 418. K. 420. B. 661. VI. A. 335. VII. E. 3. Nisbeth, Carl Gustaf, yttrande: I. Nordenfelt, Ivar Wilhelin, yttrande: Nordin, Gustaf af, yttranden: IV. 407, VI.
Ordföranden Hans Exellence Herr Riks-Marskalken m. m. Grefwe Oxenstjerna utlät sig i Att Inrättningen af ett Institut för blinde och döfstumme more otwifelaktigd en ibland de menstlighelens ömmaste fordringar, som den upplysta Menmstowännen, skulle önsta se uppfyld, äfwen om det gälds uppoffringar. Dä man med stal kan anse wärt ti» dehwarf böjdt att höja sig pä upplysningens wäg, skulle det wara en motsägelse att befara hinder för sadane Inrättningar, hwilka, ädla i sin Natur och nyttiga för samtid och efterkommande, alltid bära stämpel af Nationens större, bade Wettenstapliga och 76 De» 4 November. och Moralist» bildning. Af Herr Protocolls Secreterare» Locgs Institut kunde man, att dömma frän desi redan uppfundne ochwitsordade grad af fullkomlighet, wänt» en framgäng, som satte det i täflan med alla hittills kända i samma ändamål stiftade inrättningar. Hans Exellence Herr Grcfwen och Riks-Marstalken instämde således till alla delar i del förestagne Betänkandet; Och gjorde derefter proposition till bifall derä, som med Ja befwarades. De Bonde Ståndets Ledamöter, som warit af olika tankar, begärdte att deras i dag, inlemnade anförande, mätte medfölja till Riksens Ständer, hwarpä Herr Majoren von Steyern yttrade: För min del hemställer jag om icke bägge de nu afgifna wäl författade anföranden mätte bifogas Utstoitets Betänkande, pä det man ma kunna se frän hwilken vlika synpunkt och med hwilka oli a känstor för denna Menstligheten sä nära rörande sak, den blifwkt af de särstildte Författarns belragtad. Denna hemställan bifölls. Ut supra, Lx krotocollo x. diotLol. Arr l^akveukelät, Larl, hade inlämnat ett Dictamen till Protocollet, hwilket upplästes sä lydande.
Landtm, yttrade, att han ansåg sig höra fästa uppmärksamheten derpå, att Hr Stuarts motion, i den ordning den blifvit afgifven, är den sista på listan. Hr Stuart: Genast efter det K. M;s nyss remitterade propos. blifvit aflemnad af Hr Hofcancelleren och uppläst, väckte jag min nu ifrågavar. motion, och då ordalydelsen af i inom. 4g § Riksd.Ordn. tydligen utmärker, att frågor, som hero på remiss till Utsk., böra företrädesvis uti RiksSt:n förekomma, så hade jag förmodat, att berörde motion skulle blifvit på föredragn:slistan uppförd näst efter den K. propos:n. Men oaktadt sådant icke skett, har jag dock uti åberopade grundlags-§:s uttryckliga innehåll ansett mig äga iGo Den 14 Maj. ett grundadt skäl till min vördsamma hemställan, att denna motion måtte i dag varda remitterad. Hr Hjärne: Då Riksd.Ordn:s 49 § säger, att i nästa plenum efter det, då en motion blifvit väckt, bör remiss ske, har jag förstått detta stadgande så, att i stället för ordet bör ordet skall rätteligen bort begagnas. Sådana ordalagen nu äro, kan stadgandet tydas så, söm om det berodde på en majoritet att hindra remissen i nästföljande plenum; men jag tror icke, att grundlagens mehing varit sådan. Jag instämmer i Ilr Stuarts begäran, att hans motion nti mätte förekomma till remiss; och i fall sådant vägras derföre, att detta mål ej är det första af de på fÖredragn:slistan upptagna mål, som ännu icke blifvit föredragna, så får jag till prot. anmäla min protest emot ett sådant behandlingssätt. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Adi, att Hr Stuarts motion nu skulle föredragas. I anledn. häraf föredrogs nu Hr Stuarts d. 12 dennes på bordet lagda motion örn underd. anhållan till K. M., att till nästk. riksdag måtte utarbetas förslag till gemensam lag för inoch utrikes vexelrörelsen.
Larmet av den livliga verksamheten i Pirжus blandade sig, mildrat genom avståndet, med fågelsången i trädens kronor och tonerna av en flöjt, som uppstego från dalen på andra sidan kullen. Då solens skiva närmade sig synranden, stördes Hermiones ensamhet genom ankomsten av en man, som var klädd i kåpa, sådan som de kristna prästerna brukade. Den förtrolighet, var med han närmade sig Krysanteus' dotter och satte sig helt nära henne, visade, att han icke var en främling på stället. - Teodoros, sade hon. Välkommen. - Jag anade, att jag skulle finna dig här, sade den unge prästen, och styrde fördenskull hit, innan jag ville söka dig däruppe i byggnaden. Den vackra aftonen och hågen att tvista med dig hava lockat mig ut från staden. Jag kan hälsa dig från din fader. Jag såg honom på Pnyx, där folket är samlat för att verkställa det nya valet till arkont. Det står i denna stund en het drabbning däruppe, och måhända avgöres just i detta ögonblick segern. - Tvivlar du då, att min fader skulle varda återvald? frågade Hermione. - Han har en mäktig hjälp i kejsarens gunst. Det är fördenskull sannolikt, att Krysanteus segrar. - Vad säger du? Skulle han hava kejsarens gunst av nöden till seger? Jag vet att min fader på den senare tiden förvärvat många fiender bland atenarne; men den stora mängden måste väl dock vara honom tillgiven. - Jag vill gärna tro det, men är likväl oviss därom. - Men en sådan otacksamhet vore omöjlig, utbrast Hermione. Han uppoffrar ju allt för dem. Om de blott visste, vilka bekymmer han uthärdar för deras skull, huru varmt han önskar deras välgång, huru han lever endast för den höga sak, som Julianus och tidens ädlaste män vilja förverkliga, o, då skulle de icke kunna annat än älska honom. Har du märkt, Teodoros, att min faders hår börjat gråna? Det är icke av ålder, du, utan av omsorger och rastlösa tankar. Min arme, älskade fader! - Ja, om detta förtjänar hat, vad är det då, som förtjänar tacksamhet och kärlek? sade Teodoros. Men du får icke tyda mina ord till det värsta, Hermione.
För öfrigt får jag förklara, att det är mig ganska okärt, att Herr von Hartmansdorff nu åter kommit på ett ämne, som jag trodde honom redan lika med mig hafva glömt. Men då jag förnimmer, att han, med åberopande af hvad han då sagt, nu förnyar dylika admonitioner, får jag för min del förklara att jag icke kan gå in på den satsen, alt någon Den 17 December e. »n. inom detta hus har rätt att förebrå den andra hvarken uttrycken eller den ton han i sina yttranden begagnar. Det är endast Herr Grefven och LandtMarskalken som äger att i detta afseende tillrättavisa Talarne, i fall de öfverskridit gränsorne för deras yttrande rätt, och för min del vädjar jag till de Ledamöter, med hvilka jag har haft den äran strida, om jag sårat någon af dem, antingen genom de uttryck eller den ton jag dervid nyttjat. Herr Lagerhjelm, Pehr: Det är egentligen ej i sjelfva saken jag ernar yttra mig, utan blott i anledning af ett uttryck af Herr Ribbing, hvilket här blifvit klandradt. Han har sagt, att Länsmän olofligen beskatta folket. Jag gillar ej sjelfva uttrycket, men bekänner, att, då detta ärende föredrogs i StatsUtskottet, var den öfvertygelse, att Länsmän betunga allmänbeten, för många Ledamöter ett skäl att anse förhöjning af Länsmännens löner nödig. Örn man nu uttrycker detta med ordet beskattning, eller med ett annat ord, så förblifver det i alla fall en sanning, att ett olämpligt förhållande emellan dessa Tjenstemän oell Folket gör det angeläget, att öka deras löner. Länsmännen begagna Fjerdingsman, ehuru desse äro municipalt tjenande personer, till verkställande af en stor del af Länsmännens befattningar. Orsaken härtill är, att Länsmännen vilja upptaga sin egen tid Den 17 December e. m. ined sådane göromål, som löna sig. Således sträfva de endast att fylla sine inkomster; och huru än detta må nämnas, så är det dock beskattning af Folket. Friherre Lejonhufvud:
Derföre vågar jag framställa såsom förslag, huruvida icke, i egenskap af amendement tiil Herr Printtenskölds motion, eller eli medelvägs-förslag, kunde medfölja den hemställan, all Expeditions-Utskottet mätte underställa Rikets Ständers pröfning den dag, Utskottet, efter moget begrundande af samtliga de omständigheter och förhållanden, som härvid böra tagas i betraktande, anser lämpligast, mellan den 1 och 15 November 1862, för nästa riksdags sammanträdande.” Herr Bildt: ”l)et torde vara allmänt bekant att riksdagarnes längd egentligen beror på del sätt, hvarpå Stats-Utskottet arbetar och isynnerhet på huru lång tid statsregleringen hinner bestämmas. Då nu Stats—Utskottet arbetat, med undanlag af julveckan ganska flitigt så snart det varit möjligt för dem att börja, nemligen efter motionstidens slut, synes det mig att intet annat sätt alt förkorta riksdagen förefinnes, än att inskränka motionstiden till 14 dagar. Man behöfver derföre ej återgå till en tid för riksdagens öppnande, som var så olämplig, nemligen början af November, ty denna tid är otjenlig ej blott för Riksdagsmännen i norra Sverige, utan äfven för dem, som bo i södra delen deraf, om t. ex. ångbåtskommunikationcn upphört och då, såsom vanligen inträffar i November, vägarne äro högst svåra. 500 Prot.-Utdrag den 30 Mars 1860. Det kan visserligen för dem, som bo i Stockholm vara likgiltigt, när riksdagen tager sin början; men man bör väl isynnerhet taga i betraktande de större eller mindre olägenheter, som i della afseende kunna förorsakas landlboerne.