Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer i och för upprätthållande af rikets neutralitet beviljade särskilda kreditiv, liar Utskottet, enär, enligt ofvanberörde Statsråds-profokoll, ifrågavarande fästningsverk snart äro färdiga, saint angelägenheten fordrar, att desamma, så fort arbetets framskridande det medgifver, med bestyckning för ses, funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, för bestyckning af Waxholms fästnings utanverk, -anvisa en summa af 80,000 r:dr. att med i årligen under livartdera af åren 1854, 1855 och 1856 från Riksgäldskontoret utgå. d) till bestyckning af det redan till stor del färdigbyggda strandverket Gustafsborg vid Carlstens fästning, 62,000 r:dr. Jemte det Utskottet får, i afseende å denna fråga, lemna enahanda upplysning, sorn i nästföregående punkt, angående bestyckning af Waxholms fästnings utanverk, blifvit meddelad, hemställer Utskottet, på deruti anförde skäl, att en summa af 62,000 r:dr. flir bestyckning af ifrågavarande strandverk vid Carlstens fästning, må af Rikets Ständer beviljas tili utgående under innevarande och följande två år med 'adel årligen. e) till anskaffning under åren 1855 med 1S57 af nya skarpskyttooch vanliga infanteri-gevär, 2-10.000 r:dr. samt dessutom för år 185-1 till anskaffande infanteri-gevär, 66,666 r:dr 32 sk. eller tillsammans 304K-Ö06 Rdr 32 sk. Genom bifall till Utskottets betänkande Nio 5, hafva Rikets Ständer redan bevilja,t berörde af Kongl. Majit för år 1854 äskade summa af 66,666 Rdr 32 sk., eller enahanda belopp, sorn vid sednaste riksdag till samma föremål anvisades för hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853.
Det är dessutom en vid allmän banklagstiftning antagen och följd grundsats, att en banks utelöpande sedlar äro de förbindelser, som böra äga den högsta lielgden och i främsta rummet efter deras lydelse inlösas. — Nu deremot vill man för ett särskildt fall stadga, att R. St:s Banks till viss person eller inrättning ulhändigade förbindelser skola hafva bättre betalningsrätt än bankens egentliga sedlar. Förhållandet med de donationer, till följd hvaraf nu ifrågavar. obligationer blifvit utfärdade, är, med afseende på deras föremål, visserligen behjertansvärdt; men hvad sjelfva capitalför lusten vidkommer, så äger alldeles enahanda förhållande rum i afseende på öfriga capitalister, hvilka under en lång följd af år innehaft sina i bankens sedlar förskrifna capital, emedan de tid efter annan inträffade realisationerna lika menligt inverkat på värdet af deras till beloppet oförändrade capitalförmögenhet. Hvad det villkor beträffar, som gifvarne fästat vid sina donationer, att nemligen capitalet borde vara ständigt i banken innestående, så kan detta villkor icke betraktas annorlunda än såsom en inskränkning i den styrelsen för den inrättning, åt hvilken donationen blifvit gjord, deröfver tillerkända dispositionsrätt; hvilken inskränkning således icke synes böra medföra någon ökad skyldighet för R. St. att godtgöra capitalbeloppet på annan än i lag stadgad grund. Jag får alltså, för min del, tillstyrka bifall på betänk, och anhåller att få ytterligare fästa R. 0. Ad:s uppmärksam - Den io J u n i f. m. i65 Let på den stora vigten af att icke medgifva några undantag från myntbeslämningslagen. Tillätes sådant en gång, så lärer man sannolikt icke underlåta att framgent begagna sig af ett sådant prasjudicat, och den betydliga bancovinsten kommer i sådant fåll säkerligen att blifva otillräcklig till fyllnad af alla de ersättningsanspråk, som skola framställas. Hr Rosenblad:
Utskotten, hvilka, lika med Herr Presidenten, hemställt, att den i 1 Morn. omförmälda Kungörelse må i Postoch Inrikes-Tidningarne 3 gånger införas, kunna icke föreställa sig någon olägenhet 34 Statssamt Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk. Uti. N. o deraf, att enahanda tillkännagivande i utländska Tidningar meddelas, enär ytterligare tillfällen der* igenom lemnäs den okände egaren att om sin saknade egendom kunskap erhålla, samt Inrättningens Sndamål hufvudsakligen åsyftar att, så vidt möjligen ske kan, hvad bergadt blifvit, egaren tillhan* dahålla, antingen han Svensk eller Utländsk man är; hvadan ock Utskotten, med förnyande af deras i denna omständighet redan gjorda till* styrkan, vördsamt föreslå den till ökad bestämd-: het ledande förändring i i;sla Momentets redaction, att dylika tillkännagif* vanden jemväl må, i någon af Regeringen bestämd Hamburgsoch Londons Tid-* ning, införas. Då Utskotten föresloga att bergadt Skepp och Gods, det sistnämnda så framt förskämning ej måste befaras, skall, då egaren är okänd, under ett års tid från den dag Kungörelsen sista gången blifvit i någon af förenämnde Tidningar införd, egaren in natura tillhandahållas, men först efter denna tids förlopp uppå offentlig Auction försäljas, samt öfverskottsmedlen, sedan alla omkostnader guldne blifvit, i närmaste Landt-ränteri deponeras, naturligtvis till lyftning af den eller de personer4 Staissamt Ailm. Besv.- o. Oec.-Ulsk. Uti. IV:o g3. 35 hvilka dertillj i laga ordning, sin egande-ratt bestyrka> ansågo Utskotten sig hafva framställt dea mest lämpliga och med allmänna Lagens stadganden i likartade fall närmast öfverensstämmande behandling-, till bevarande af allmän och enskild rätt; hvilken öfvertygelse Utskotten, som, i sammanhang med Herr Presidentens ofvanberörde anmärkning, icke fått emottaga anvisning uppå mera rättsenliga iakttagelser i denna omständighet, anse sig icke kunna frånträda. ‘9- $•
Det kan alltför lätt hända, att vid valen till denna kammare genom parti-inflytande någon af landets ypperste män blifvit förbigången, och hör man derföre lill delta högt uppsatta valcollegium hafva det förtroende, att detsamma, 0111 dess ledamöter sig derom förena, må kunna inkalla en sådan man till representant i den kammare, på hvilken motståndet mot öfverilade beslut och dermed landets väl så hufvudsakligt heror. Jag tror vidare, att hos oss, der så olika intressen ingå och representeras tili den nedre kammaren, skall det blifva svårt för ett enda parti, alt der genast vid riksdagens början blifva rådande, och derigenom en så beskaffad ulgallling, som man befarat, förekotnmas. Skulle den ändå inträffa, tror jag att den, efter de principer jag hyllar, skulle till och med kunna blifva nyttig. Jag tänker mig nemi. icke möjligheten af att en af nationen vald kammare skulle kunna förena sig om att till den öfre kammaren invälja personer af erkänd oduglighet. Elt så oklokt steg torde få anses otroligt. Vid dessa val skulle den då förmodligen ledas af 2,'ne olika åsigti r , nemi. antingen vilja de i öfre kammaren insända de i deras tanke dugligaste männen, och desse skulle, om ock af en viss politisk frii g. der visserligen väl fylla sin plats, eller också skulle cle, om en sådan opinion blefve dea herrskande inom den nedre kammaren , att man tyckte sig Den 24 O c t o b e r f. m. vara generad af någons öfverlägsenhet eller envisa motstånd, söka att aflägsna honom ifrån sig, och på denna grund invälja honom i den öfre kammaren. Jag hemställer då, om man kan önska sig något mera återhållande element emot dagens opinions måhända alltför våldsamma riktning åt ett visst håll, än man just härigenom skulle få i den öfre kammaren; ty just härigenom skulle denna ju erhålla en tillökning i sin motståndskraft. Då jag flera gånger yttrat, att jag inom den öfre kammaren önskar en återhållande kraft, så ber jag att få förklara, att jag dermed ej blott önskar åstadkomma ett motstånd emot en alltför långt gående rörelse framåt.
Unber tiben pdgingo terrafjering^arbetena ofmanom Södrgdrba intid @ötf>a fanat, odj i början af Oftober 1858, febati äftoen d benna dräcfa pögd betpbtiga banffpdnaber ocb brobpggnaber btifmit merfjlädbe, öppitabeö banan för trifif äitba tid ^atföping, iO£ mit från ©ödeborg. SJlot flutet af ftdnämnbc dr moro terrafieringö Slterddenbe arbeten t)afWfl unber innemaranbe dr btifmit fa tibigt fndborbabe, att benna bet af SEBedra dflWibanan reban ben i näjltibne September nppfätö tid allmän trafif. 2>en från ©ätteborg utgdenbe färbtgbpggba dambanan tift £öreboba mib ©ötba fanat utgör en längb af 17,15 mit ocb btifmit fudborbab ett dr tibigare än man ftprelfe fig tillbragit [eban fifta fRiföbag. man wib generalplattené ttppgöranbe mågat ^oppaé, ^millen omfläta bigf>et är af bejla flörre mtgt, forn jenttnägen härigenom blifmit fatt i bireft fbrbinbelfe tneb meder fia Smerigeö migttgafle wattenfommunifas tion, @ött)a fanal. 3 ©ätteborg, SSeftra flatnbananä ena änbputift, ^ar flationö @tatiotiéf)iifen å be öfriga 13 jernmägöflationerne äro uppförbe belé af flen, belö af trä, men öfriga bpggnaber ada af trä, rättabe efter ben jlörre eder ntittbre traftf, font fan på f)ä?arje färffilbt fläde förmätttaö. £id traftfené bebrifmanbe är rörlig materiel anffaffab för 17 mil.
Boskapssjukdomar samtidigt och på nära intill hvarandra gränsande tidepuncter öfver allt utbredt sig och åstadkommit stora olyckor, fästat uppmärksamheten dels på det förhållande, som af samma chronologiska uppställning visade sig, nemligen att åren, då sådane sjukdomar uppkommit, följt tätare på hvarandra i senare än i fordna tider, dels ock på de betydliga förluster som enskilde Provinser inom Fäderneslandet genom dylika olyckor fått vidkännas; och emedan Sveriges förnämsta Käring vöre Åkerbruk, men första vilkoret för denna Kärings möjlighet och förkofran vore Boskapsskötseln, hvilken, i synnerhet Hästoch Får-afveln, hade ett afgörande inflytande på alla andra Käringsgrenar; så skulle, vid besinnande tillika huru dyrbara dessa verktyg för Nationens bestånd voro och huru stor del afLandtmanuens förmögenhet läge uti hans Stall, uti hans ladugård, enligt motionärens tanka, det tvifvelsutan äfven vara Statens första åliggande, att med fästadt afseende på en mångdubbel vinst i och för uppratt - Betänkanden, N:o i3o. i^g hållandet af Boskapsskötseln uti sådane nödvändiga anstalter och uppoffringar gå den enskilde till mötes, hvilka öfverstego denne senares krafter.
Jag förenar mig gerna med Herr Hjerta om nyttan af Fri - Den 11 November e. tn. herre Palmstjernas förslag. Jag var inom Utskotten just af den tankan, men stadnade der inom minoriteten. En återremiss deremot tror jag tjenar till intet, ty opinionen inom Utskotten är densamma. Jag yrkar derföre afslag å Betänkandet, emedan jag der icke finner samma fördel för Räntetagarne, som för Räntegifvarne, ty Räntetagarne få endast uppsäga, då Räntegifvarne tiga. Jag tror, att man har tillräckliga exempel, huru Markegången sättes. År 182(5, då priserna på spannemål voro 20 R:dr, sattes Markegången till 10 R:dr, Då skola Räntegifvarne säkerligen bestämma sig att betala contant, och Ränletagarne ej hafva elt ord att säga derom. För närvarande äro rättig** heter och skyldigheter någorlunda jemnt fördeldta, hvarföre jag anser oss böra bibehålla detsamma, och yrkar afslag å Utskottens Betänkande, Herr Tham, Wolrath: Jag anhåller först att få rätta ett misstag, som blifvit begånget af Friherre Cederström, då han sagt, att MarkegångssättningsCommitteen består af hälften Räntegifvare och hälften Räntetagare, ty det finnes blott en fjerdedel af Räntetagare nemligen PresteStåndet; men derföre tror jag dock icke, att Markegången alltid blir för lågt satt, ty Ledamöterne af Ridderskapet och Adeln, som vanligen äro Possessionaten, vilja ofta gerna hafva Markegången hög, för att få höga spannemåls - Den ii November e. m, 171 priser i orten, emedan de då tro sig få sin spannemål bättre betald. Hvad BorgareStåndet beträffar, så är det skäligen neutralt. Jag medger visserligen, att Markegången ibland varit för låg, men lika många exempel finnas, att den varit för hög, såsom t. ex. oftast inom Jönköpings Län.
Uti Tariffen stårSkomakare-arbete-, se Handtverkeri-arbete. Då jag anser högst vigtigt att tallen å skomakare-arbete så nedsättes, att sådant kan införskrifvas, men om det hänföres under handtverkeri-arbeten, tullen blir 50 procent, hemställer jag om icke hänvisningen kunde blifva till '•gångkläder, sora i går nedsättes till 25 procent. Herr Grefven och LandtMarskatken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta att Artikeln Skomakare-arbete finge hänvisas tili Artikeln Gångkläder, i stället för Artikeln Handtverkeri-arbete, hvarigenom inkommande Tullen å Skomakare-ärbei te, i likhet med hvad i afseende å Gångkläder redan vöre stadgadt, skull® blifva 25 procent. Herr Cederschjöld, : Vid närmare besin nande får jag föreslå, att i stället för hänvisning, tullen bestämdt må utsättas till 25 procent; Herr Grefven och L 0 ndtMn r skalk en frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att inkommande Tullen ä Skomakare-arbeten borde bestämdt till 25 procent i Tulltariffen utsättas* Ropades Ja. Och blcf utgående Tullen å Skomakare - £>en 20 Augusti f, m. 827 arbeten till 1 procent af Ridderskapet och Adeln fastställd. ”Skollär, af alla slag; Inkommande Tull-; ”procent 05; Utgående Tullprocent 1.” Friherre WrangelJsg anhåller att tullen å skoflar måtte blifva densamma sorn Ridderskapet och Adeln bestämde för plogar, nemligen 50 procent, Herr Grefven och handt Mankalk en hemställde, att inkommande Tullen å Skoflar mätte från 25 till 50 procent förhöjas. Bifölls. ”Sten, alla andra slag; Inkommande T11U”proceat 25. Utgående Tuli procent 1.” Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel.* Sedan lithographien blifvit i införd i Sverige, har behof uppstått af en ny sort stenar för detta ändamål.
har således under tiden effectivt ökats med samt utgjorde den 11 sistlidne September afdrag af 230,045 299,589 100 Afl 529,634|Äi, Sedan den 31 December 1839 äro uti Banken inväxlade 802 st. Franska 5-francsstycken, vägande tillhopa 46 U. 29f lod, motsvarande 687 R:dr 43 sk. 8 r:st Silfver, för 1834 R:dr 20 sk. 5 r:st Banco; men någon utväxling af utländska myntsorter har icke egt rum. I anledning af Rikets sist församlade Ständers beslut ej mindre att 517 utländska Medaljer och Mynt af guld, vägande 13 U. 10| lod, borde till för Revisorernes Berätt, ang, Bankoverket. 2 10 ökande af Bankens Mynt-Cabinett användas, än ock att de i Mynt-Cabinettet, efter den sålunda vunna tillökningen deraf, befintlige Medaljer och Mynt af guld och silfver, till deras metalliska värde i Bancosedlar, såsom en Bankens fordran och deposition hos Mynt-Cabinettet, skulle uptagas och redovisas i räkenskaperne, med iakttagande för framtiden af de förändringar, Mynt-Cabinettet årligen i detta hänseende kunde komma att undergå; har uti räkenskaperne blifvit uptaget metalliska värdet i Bancosedlar af såväl desse Medaljer och Mynt med 4646 R:dr 32 sk., som de i berörda Cabinett förut förvarade Medaljer och Mynt af Guld och Silfver med 9,533 R:dr 42 sk. 2 r:st. I sammanhang härmed få Revisorerne anmäla, att Bankens Mynt-Cabinett, hvilket innehåller åtskillige äldre Mynt och Medaljer, deremot icke eger någon samling af nu gångbara utländska Mynt, slagne under detta sekel, hvaraf ett sådant Verk, som Banken, likväl icke borde vara i saknad.
Vill StatsUtsk. förhindra denna brist medelst tull-bevillningen, så har det ingen annan ut - Den 19 April f. m. 143 väg, än att beräkna tull-inkomsterna sä mycket lägre än de verkligen äro, sorn man förut beräknat anslagen för lågt. Vill man icke göra en sådan liqvid mellan dubbla origtigheter, så saknar fptats-Kont. medel, jå att antingen mäste lilla kreditivet tillgripas, geller ock Riksdag sammankallas. Månne Regeringen skulle vinna ^ derpå? Troligen skulle en så oerhörd händelse, sorn den att brist i Slats-Kont. förefunnes, samt att fördenskull antingen lilla kredilivet mäste begagnas eller R. St. sammankallas, väcka ett sådant upseende, att det blefve svårt nog för Regeringen att få anslag vid den Riksdag, som följde derpå. > Hr Bildt har omförmält att R. o. Ad. beviljat allt för litet linder den 14:de punkten lill foutageringen. Men det målte vara lians fel som icke sade till derom, när han visste alt så förfiött" sig. Manne icke della misstag är ett ytterligare skäl för att icke sä göra i denna punkt, och tillika en ny anledn. till den återremiss, hvarom jag förnyar min anhållan. Frih. Åkerhjelm: Sedan jag sist hade ordet har Hr von f Hartmansdorff erkännl riktigheten af den grundsats jag då uttalade, nemi. att om man ville hafva ett fullständigt förslag, så skulle man icke blott taga i beräkning de förslagsanslag, sorn blifvit öfverskridne ulan äfven dem som blifvit understigne och sedan jemföra dessa båda slut-summor. Hr von Hartmansdorff har äfven erkännt att sådant icke skulle leda till något annat gagn, än att man kunde vid hvarje Riksdag, på grund af den erfarenhet man under tiden vunnit, bestämma alla förslagsanslag lill de ungefärliga belopp, hvartill de utgått. Jag anhåller att få fästa upmärksamhelen derpå, att derigenom måhända skulle upkomma ett förminskadt intresse alt hushålla med dessa förslagsanslag, då man ser att. uti mån af större åtgång äfven större förslagsanslag vid följande Riksdag bestämmas.
Hr von Hohenhausen bar ganska rätt derutinnan, att jag yrkat att det varit bättre, att en friare införsel egt rum innan förbudet utkom. Jag yttrade detta af den orsak, att man utaf två onda ting vanligen väljer det minst onda. Hade en friare införsel blifvit medgifven i st. f. det utfärdade förbudet, hade någon rubbning icke kommit att ske. Det visade sig också, att sedan Finska flottan inkom från Ryssland, hade spanmålskrisen afstannat och spanmålen fann ingen afsättning. Sedermera utsändes Kronans fartyg för att uppköpa spanmål, och när den hitkom vann icke heller den någon afsättning. Hr von Hartmansdorff: Man har sagt, att den fasta spanmålstullen räckt sedan 1841, men jag får erinra, att han upphörde 1847. Sålunda inskränktes hans varagtighet till endast 6 år. Den erfarenhet af den fasta tullens fördelar man under denna tid vunnit, synas mig vara alltför ringa, för att kunna åberopas såsom skäl för dylik tulls bibehållande. Man har sagt, att genom spanmålsprisets föränderlighet, jordbrukaren hade svårt att beräkna sina inkomster, men det kan för honom icke vara svårare att uppgöra dylika beräkningar än för hvarje annan näringsidkare. Lika med Hr Lagerhjelm anser jag, att man genom den föreslagna skrifvelsen icke bör försvåra möjligheten för K. M. 454 Den 5 Juni e. m. att göra en nedsättning i tullen, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. måtte ogilla Ulsk:s förslag. Hr Hjerta: Det är naturligt, att en skrifvelse från R. o. Ad. icke kan beröfva K. M. den honom i grundlagen medgifna rätt att förändra tullen pä spanmål. Frågan är blott huruvida en sådan opinion, som i en dylik skrifvelse innefattas, kan vara af omständigheterne påkallad eller icke. Till ledning för vårt omdöme i detta afseende hafva vi endast att rådfråga den erfarenhet, sorn vunnits af händelserne under sisth år. R. o.
Förskräckt reste han sig upp från pianot. »Förlåt mig», sade han med en nästan ynklig klagan i rösten, »men jag måste nu lemna er. Jag ser att jag redan försummat tiden ... min stackars hustru ...» Han kom icke längre, hans »stackars hustru» bokstafligen fastnade i halsen. Han räckte Mathilde handen, bugade sig, tackade varmt för denna stund och bad att den ej skulle bli den sista. Derefter skyndade han sig med nervös ifver ned för estraden och ut ur salongen. Mathilde satt qvar vid pianot och såg tankfull efter honom. Sedan gnolade hon ännu en gång igenom hans sång. »Hvilken glödande inspiration!» mumlade hon. Hon kom att tänka på Schumanns »Widmung» – orden i Melchers sång voro ungefär de samma. – Du meine Seele, Du mein Herz – Du meine Wonn’ o Du mein Schmerz Under hemvägen gick Melcher och förberedde sig på en stor scen med vrede och förebråelser, och han försökte att så godt han kunde stålsätta sig deremot. Han blef derföre ytterst häpen, då vid hans inträde i sängkammaren Berta, som låg på soffan, blek och darrande, blott gaf till ett utrop af glädje och gråtande kastade sig i hans armar. Detta var nästan svårare att fördraga än ovänliga ord. Hennes ömhet rörde honom, men dessa passionerade smekningar ingåfvo honom ett underligt, ängslande obehag – han måste rigtigt göra våld på sig, för att besvara dem. »O Melcher, hvar har du varit?» snyftade Berta. »I två hela timmar har jag väntat dig ... du kan ej tro hur ängslig, hur förtviflad jag varit ... hvart i all verlden hade du gått? »Se så, din lilla toka – jag gick blott ut på en promenad ... jag trodde, att du skulle sofva. Nå, är det bra nu? Här har du mig ju igen ...» Och han satte sig i soffan och drog henne ned i sitt knä och jollrade med henne, som om hon varit ett litet barn. »Men du får aldrig stanna ute så der länge, utan att jag vet af det», fortsatte Berta.
Den, som till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen, angående artiklarne linnegarn och tråd, antager Bidderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut att vidblifva gällande bestämmelser nemligen för: Linnegarn: ofärgadt 1 skålp. 24 sk. införselstull. Linnetråd: oblekt 1 skålp. 24 sk. dito, blekt, hvit , . 1 skålp. 1 r:dr dito, färgad 1 skålp. 32 sk. dito, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages till kontraproposition Borgare-stänclets beslut, att bestämma införselstullen å Linnegariij ofärgadtj till 8 sk. ocb färgadt, till 12 sk. samt å Linnetrådj alla slag, till 16 sk. skålpundet. b) i bufvudsaken: 146:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att bestämma införselstullen å Linnegarn, ofärgadtj, till 16 sk. och färgadt_, till 24 sk. samt å Linnetråd, alla slagj, till 32 sk. per skålpund, röstar Järden, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages: (Irsta alternativ.) Ridderskapets och Adelns samt Pre ste-ståndets beslut. Borgareståndets beslut. Jemlikt Utskottets förslag, hafva Borgareoch Bondestånden beslutat, att å ”segeloch bindgarn” med rubrikens förändring till Llampeller segeloch bindgarn nedsätta gällande införselstull, 8 sk., -till 5 sk. skålpundet. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva deremot bibehållit gällande redaktion och tullsats; och som, hvad redaktionen angår, den deri föreslagna förändring är af helt och hållet formell beskaffenhet, torde, då 2 Stånd stannat mot 2, 84 Bevillnings-Vtskottets Memorial, IS:o 23. nu gällande redaktion böra förblifva oförändrad. Beträffande åter den af Utskottet föreslagna och af 2 Stånd godkända nedsättning i tullafgiften, måste, såvida Ridderskapet och Adeln samt
Sådan bevillning eger ej heller rum för tillverkning af bränvin, såsom underkastad särskildt stadgad beskattning. § 9- Till ledning vid bestämmandet ai värdet å stångjernsbrukens samt masugnarnas tillverkningar antagas de i derom utfärdad kungörelse sednast fastställda lösnings^ pris för kronans hammarskattsjern samt tiondeoch persedeltackjern från samma bruk, med behörigt afdrag för transportkostnaderna till närmaste stapelstadsvåg; och beräknas råämnenas samt andra materialiers värden jemte arbetsm. fl. tillverkningskostnader efter då i orten gångbara pris. I fråga om stångjernsbrukens hammarskattsjern och masugnarnas tiondetackjern, hvilka utskylder, likasom öfriga sådana verk ålagda onera, böra vid bevillningstaxeringen tagas i beräkning, skall ofvannämnda lösningspris jemväl tillämpas. § 1°- Den afkastning, sorn erhålles utaf grufvor och öfriga malmtillgångar, bör, i likhet med annan genom bergshandteringen uppkommen vinst, årligen taxeras till bevillning på grund af behållningen utaf enahanda rörelse under sednast förflutna år. § Vid bevillningsafgifts påförande för behållen inkomst af mjöloch sågsamt andra qvarnar afses ej allenast qvarnarnas storlek eller stenparens, ramarnas och sågbladens samt stamparnas och valkarnas antal, utan hufvudsakligen mäldoch skogssamt vattentillgången jemte tulltägtens belopp och det tillfälle till mjöleller brädhan - 147 del m. m., sorn läget oell kommunikationsmedlen bereda. Enär högst betydlig skiljaktighet förefinnes i de på skattläggning grundade utskylder, som för vissa qvarnar måste utgöras, bör jemväl synnerligt afseende fästas å dessa utskylder. Då räntan af skattlagd qvarn väl åtnjutes af innehafvaren, men ingår i den indelta lön, för hvilken bevillning af honom erlägges, bör äfven sådan ränta, i likhet med andra utskylder, afdragas vid taxeringen af den inkomst samma qvarn lemnar. Uppskattning af inkomst genom skeppsrederi, sjöfart, handel och handtverk samt annan jordbruket icke tillhörande näring § 12.