Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet ogillat de föreslagne ändringar i 28-, 38. och t)o. §§. RegeringsFormen, 14., 15. och 56. §§. samt tillägget af en ny $. emellan den 3-1. och 38. §§- Riksdagsordningen j äfvensom ändringarne uti Ingressen och 5. § 2 Morn. TryckfrihetsLagen, samt uppskjutit afgörandet rörånde 37, 53 och 90. §§. RegeringsFormen. 29. och 46- §$. Riksdagsordningen samt 4. §. g Morn. TryckfrihetsLagen. Och har Ståndet, hvad angeck så väl frågan om den antagne Jury i TryckfrihetsMål, som förslag till en förbättrad Representation, ansett något Utlåtande för närvarande ej vara att meddela. !'Af den i4 Mars, innehållande: Att BondeStåndet, efter erhållen underrättelse, att Ridderskapet och Adeln bifallit den af Constitutions Utskottet föreslagne ändring i 37, Den 17 Martil, e. m. 271 §, RegeringsFormen, funnit skäligt, att jemväl för sin del godkänna samma Förslag, men i afseende å'er å de öfrige hvilaude frågor, 0111 förändrad Redaction af 53. och 96. §§. RegenngsFormen, lika med PresteStåndet de föreslagne ändringarne ogillat. Bifall lill fö jande från nedannämnde Utskott inkouun? Betärkanden: Fran Lag Ut slutt et.: Om verkställighet af Utmätningar i private Mål. Från Stats Ut slottet: 1:0 Angående nödige m del lill Drottning, holms Broars iståndsättande. 2:0 Angående redovisning för StatsVerkets för-’ skott till tryckningen af RiksStåndens Protocoll jemte Bihanget dertill vid 1015 års Urtima Riksdag. 3:0
Underofficer vid straffängelse, Vaktmästare, Vaktknekt, Fångge valdiger, Vaktfru, Vaktqvinna, samt Arbetsföreståndare, Arbetsbokhållare oell Arbetsförestånderska, till belopp, motsvarande den aflöning, de vid afskedstagande! åtnjuta, varda berättigade till erhållande af pension å indragningsstat, så alt Fångvårds-styrelsens personal äfvensom Kamererare vid fångvårds-inrältningarne skulle erhålla pension enligt de för civile tjenstemän i allmänhet gällande grunder, samt öfrige vid fångvårdsanstalten^ i fråga varande tjenstemän och betjente vid 60 lefnadsår och efter alt hafva varit i Statens tjenst omkring 30 år och deraf tjenst gjort minst 10 år vid fångvården; hvarförutan Kongl. Majit ansett, alt enahanda pensionsförmån, utan afseende på ålder eller tjenstetid, borde tillerkännas de tjenstemän och betjente vid fångvården i allmänhet, hvilka i och för tjensten blifvit genom våld, begånget af fångar, skadade till lemmar och helsa samt derigenom oförmögna till vidare tjenstgöring. Enär, uppå Rikets åren 1856 —1858 församlade Ständers underdåniga anhållan alt, till vinnande af enhet och öfverensstämmelse uti de i spridda författningar förekommande stadganden, som ligga till grund för pensions erhållande, en revision af nämnda författningar måtte företagas, Kongl. Majit för detta ärende nedsatt en komité, hvars arbeten nu mera så fortskridit, att Proposition i ämnet med säkerhet lärer vara att förvänta till nästinstundande riksdag, anser Utskottet förevarande fråga böra uppskjutas för alt behandlas i sammanhang med den allmänna reglering af pes.sionsväsendet, som då tvifvelsutan kommer att ega rum.
Jag kan således icke biträda den tanken, att man genom ifrågavarande stadgande bör söka framtvinga entreprenader på alla orter i Riket. Likaledes reserverar jag mig mot Utskottets tillstyrkan, att ingen förhöjning må ske uti legan för kronoskj utsen. Här vore ett tillfälle att, utan kännbar förlust för någon samhällsclass, underlätta ett af de många besvär, som trycka jordbruket, hvars intresse Utskottet i öfrigt på ett fosterländskt sätt haft för ögonen i den vigtiga ekonomiska fråga, sorn utgör ämnet för delta Betänkande.” STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, 1840. Allm. Besv.- och Ekon.—TJt slottets Betänkande, N:o 2 7. 1 N:o 27. Ani. till Exp. Utsi. den i5 Maj, il. § 8 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om för högt beräknade hemmans-räntor inom Calmar Län. Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet har tili Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitteradt ett af Riksdags-fulltiräglige från Calmar Län Johannes Andersson och Mäns Månsson ingifvet memorial, hvaruti jemväl Riksdags-fullmägtige från berörde Län Eils Magnusson och Petter Persson sig förenat; och omnämnes i samma memorial, hurusom Kongl. Maj:t, uppå derom gjord underdånig ansökning, uti Bref lill Kammar-Collegium och Slats-Conloret af den 26 October t838, i JS!åder förklarat, att förmonen att få med endast alterum tantum, eller 1 R:dr 36 sk. lör hvarje mantal, utgöra Byggningshjelpen, borde tillgodokomma, så väl de öindeldte, som de indeldte hemmanen i Calmar Län, med undantag af Öland, der densamma, jemlikt Kongl. Brefvet den 3o April i838, skulle efter K trönö värdi erläggas. I anledning, så väl af denna föreskrift, som med föranledande af Kongl.
December f. m. på bordet 80 Prot.-Utdrag den 4 Januari 1854. lagda motion, angående förhöjd aflöning för Ingeniör-corpsen, tillika med ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande; 3:o Friherre Raabs, Adam Christian, den 31 sistlidne December f. m. på bordet lagda motion, att af det belopp, hvarmed bränvins-brännings-medlen komme att öfverskjuta de 800,000 R:dr, som redan för Stats-regleringen äro påräknade, en tredjedel måite ställas till^Kongl. Maj:ts disposition, för att emellan länen fördelas till bidrag för fattigvården; 4:o Densammes den 31 sistlidne December f. m. på bordet lagda motion, att Rikets Ständer måtte afsätta ett kreditiv å 500,000 Rdr banko för associationer, som på större handelsplatser kunna bilda sig för uppköp eller belåning af Svensk spanmål; 5:o Densammes den 31 sistlidne December f. m. på bordet lagda och nu till en del förändrade motion, angående inköp för Riksgälds-kontorets räkning af Svenska Hypotheks-föreningars obligationer, jemte ett derom nu afgifvet yttrande; 6:o Herr Prytz^s, Lars Adolf, den 31 sistlidne December på bordet lagda motion, ingående anslag af Statsmedel för anläggning af en jernväg emelian Fahlun och Gefle; 7:o Herr af Geyerstams, Carl, den 31 sistlidne December f. m. på bordet lagda motion, att
Då redan fråga är väckt om anslag för inqvartering i städerna, äfvensom i landsorterna, torde det vara rättast att den K. propos:n remitteras till StatsUtsk., emedan den eger sammanhang med hvad som redan är stadgadt i delta ämne. Skulle dä StatsUtsk. linna något sammanträde med Ekon.Utsk. nödigt, så står det Utsk. öppet att begära detsamma. Hr Lagerhjelm, Pehr, förklarade sig vara förekommen af Frih. Palmstjerna. Uppå härefter förnyad propos., beslöts att ifrågavar. nåd. skrifvelse skulle remitteras till StatsUtsk. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 22 dennes på bordet lagde nåd. propos:r och skrifvelse: l:o, ang:de uplåtelse åt staden Jönköping af plats till skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark; 2:0, ang:de uplåtelse af Kronan tillhörig jord lill hamnanläggning vid Wadstena slott i Östergöthlands län: 186 Den 25 Januari e. m. 3:o, i fråga om grunden för beräkningen af reservräntorne vid båtsmansliåliet i Blekinge; och 4:o, i fråga om förändrad beräkningsgrund för Båtsmans-vakansafgiften af nyroterad jord inom Blekinge län. Vid föredragning af K. M:s d. 22 dennes på bordet lagda nåd. propos. till R. St. ang:de låneunderstöd för utvidgning och reparation af domkyrkan i Wexiö, yttrade sig Gr. Mörner, Carl: Ehuru jag förmodar alt den skrifvelse, som föranledt den nu föredragna nåd. propos:n i förevar, ämne, kommer att tillhandahållas StatsUtsk., anhåller jag likväl att, såsom varande en af Wexiö domkyrkas tutorer, få beledsaga remissen med några uplysuingar. Domkyrkan var i det förfallna skick, att ett kostnadsförslag öfver densammas reparation måste uprältas.
Dessa operationslinier äro för honom förmånligast derföre att båda föra direkte in i hjertat af landet, att båda gå utmed sjöar, och att i allmänhet för transporternas skuld och i synnerhet i ett fattigt land som Sverge för munförrådens skuld, sådana operationslinier äro de bästa och någon gäng till och med de enda möjliga. För Sverge är det nödvändigt alt hafva en Skärgårdsflotta, men blott så stark att den tvingar fienden från Mälaren eller Bråviken. En skärgårdsflotta är flytande Batterier på flankorna af en armé eller positionsbatterier för att försvara ett bestämdt inlopp, men är, kan ej vara och har aldrig nånsin varit något annat. Denna plan att försvara oss inom landet kunna vi följa, men följa vi den blir vårt land af fiende beträdt, våra städer blifva brand skattade, vära byar brända, våra sädesfält nedtrampade, våra minnen kanske bortförda, vår handel hämmad, vår industri förstörd. Vi kunna lyckas att kasta fienden tillbaka och vi måste lyckas deri, men fienden får endast en slöt af skölden, som undantränger honom, ej hugg af svärdet, som sårar och nedergör honom. Det står honom alltid fritt alt på nytt börja sina inkräktningsförsök och misslyckas de så förlorar han i värsta fall blott pengar och landsatta trupper. Vi kunna aldrig tvinga honom till fred, aldrig hämnas en oförrätt, aldrig värna vår flagga; vi måste afsäga oss all Europeisk betydenhet och i politiskt hänseende blir det gamla Sverge helt och hållet skuggan af ett stort namn. Det andra sättet att försvara oss är att hindra fiendens landstigande, och om vi ej deruti lyckas, att afbryta hans kommunikation med moderlandet, med utgångspunkten för hans operationer med hans s. k. operationsbas. Att fienden måste stå i kommunikation med moderlandet skall jag genom ett exempel bevisa. När Fransoserne 1830 öfvergingo till Algier med 35,000 man bebehöfde de 104 Krigsskepp, hvaraf II Linieskepp, 24 fregatter, 7 armerade ångfartyg och dessutom 480 transportfartyg.
N:o 80, i anledn. af åtskilliga motioner, angille förändradt löningssält för domare samt expeditionslösens och Cbartse-sig.-contorets upphörande. Hr von Hartmansdorff, A11 g.: Det ser ut som större delen af Utsktns ledamöter hade reserverat sig mot sjelfva beslutet, nemi. Hr Stuart, Gr. Hamilton, Frih. Sprengtporten, Hrr von Troil och von Heland, Gr. Mörner, Llr Löwenström, Hr Ribbing, Doctor Björkman. Prosten Afzelius, Prosten Hallbeck, Prosten Östberg, Hr Nordvall, Hr Wedberg, llr Hjort, Riksdagsfullmäktige Sven Heurlin och Gustaf Appelqvist samt ContraclsProsteh Sandberg. Det torde vara nog med Uppräknande af desSa, feluiru äniiu flere upptagas vid slutet; Deras skäl äro, alt ”vid öfvervägande af allt hvad sålunda förekommit, och enär för denna frågas hulvudsakliga pröfning erfordras en fullständig Utredning af alla dermed sammanhängande omständigheter samt beräkning af de kostnader, Hvilka kunna uppkomma genom utförandet af de föi ändringar, sbro må finnas lämpliga, hvilket allt icke kan af Utsktn åstadkommas;” hafva desse Hrr tillstyrkt att Utsk:n bort yttra, att "L'tsk:n funnit sig för närvar, böra inskränka sin åtgärd till deh hemställan, att R. St , under tillkännagifvdnde af den önskan, att expeditionslösen vid domstolar och embetsverk, så vidt möjligt är, kunde upphöra; och på lika sätt, Soth för K; Mis Cancelli redan finnes stadgadt, genom charta sigillata godtgöra*, emöt det att vederbör, tjenstemän undfå bestämda loner, å detta ämne fästa K. M:s nåd. uppmärksamhet, under anhållan att, efter det vederbör, blifvit hörde och all den Utredning åstadkommen, som för ämnets fullständiga bedömmande må erfordras, K. M. täcktes vid nästkommande riksdag deraf lemna R.
Tullbevillningen eller inkomsten af Tullen, både den påräknade och den icke påräknade, ingår, sedan omkoslnaderne för Tullverkets Löner, Pensioner m. m. afdra - 432 Den 3o December e. ni. gils, till Statsverket, och upptages der i RiksHufvudboken. x Motionären har vidare sagt, att Ständernas önskan, att ökade besparingar måtte iakttagas i och för Tullverket, ej vunnits; jag begär att få visa med en korrt uppgift, att förminskningar i administrationskostnaden, deruti innebegripande Löner, Pensioner, Expectans-arfvoden, allehanda slags serskilte utgifter, samt afkorrtningar och restitutioner, sedan flere år tillbaka verkligen inträffat, nar desse utgifter betraktas i förhållande till inkomsterne. Ifrån och med år r 814 till och med år 1818 , var årliga Tnlluppbörden, i medeltal räknad, 1,983,312 R:dr 22 sk. 4f rstB:co; förenämnde administrations-kostnader uppgingo då årligen till ett medium af 484,601 R:dr 43 sk. 4 rst. B:co, eller nära fjerdedelen af bela UppbÖrdssumman. Ifrån och med år 1819 till och med i8a3, var årliga Tulluppbörden per medium 1,939,535 R:dr 33 sk. 10 rst. B:co, och årliga administrationskostnaderne uppgingo till 489,471 R:dr 3 sk. r]\ rst. B:co, eiler mera än fjerdedelen af UppbÖrdssumman. Ifrån och med år 1824 till och med 1828 utgör medelbeloppet af årliga Tulluppbörden 2,5^70,615 R:dr 26 sk. ii|- rst. B:co; och årliga administrationskostnaderne utgöra 571,381 R:d. 12 sk. 2 rst.
Vi j med rättelser i ofvannämnda delar j men med sorgfälligt bevarande af constitutionela grunderj velat stadga och förordna följande: Grefve Frölich: Jag är Herr von Hartmansdorff oändeligen tack skyldig för anmärkningen att vi kommit att förbigå ingressen, hvilket var en stor uraktlåtenhet af mig att icke anmärka. Ridderskapet och Adeln torde finna att där står en stroph: att frågor om tryckta Skrifters laglighet må af Domstol omedelbarligen behandlas. Detta är något som är stridande emot det beslut, som i förra plenum fattades. Således måste det utgå. Jag tror att äfven för den omständighetens skull vi göra bäst att återgå till den gamla ingressen, mutatis mutandis i afseende på tid. Det är ej bra att omskrifva stadganden; det liander då så i68 Den 29 Januarii f. rn. lätt, hvarpå exempel finnas, att man sluter nt ett att eller ett icke} hvarigenom meningen blir olika. Delta är ett skäl, hvarföre jag ej tycker om jemkningar. Sådant kunde inträffa äfven här, hvarföre jag anser häst att man insätter 86 § RegeringsFormen i ingressen, Friherre Rålamb: I följd af hvad Grefve Frölich yttrat, att den nu uppläste ingress ej vore lämpelig efter det beslut Ridd. och Adeln fattat, får jag åter upprepa, hvad jag vid första öfverläggningen yttrade, att hela redactionen var uppställd under den förmodan att Ridderskapet och Adeln skulle gilla Utskottets förslag, och att de §§, som kunna vara i strid emot Ridderskapets och Adelns beslut, ej kunna tillräknas Utskottet, emedan de uppställdes i förhoppning att Utskottets förslag skulle antagas. Jag får en gång för alla afgifva denna förklaring. Herr von HartmansdorffDen första anmärkning jag ämnade göra har Grefve Frölich upptagit. I anledning af hvad Hr Cederschjöld förut och Friherre
Detta bevisar motsatsen af hvad Frihtn åsyftar, bevisande nemi. ingenting mer och ingenting mindre, än att då Ständerne tillåta sig alt fästa oförnuftiga villkor vid sina anslag, då kommer stalsmnchinen i oordning och medborgare att blifva oskyldigt lidande. Jag hoppas, all vid denna riksdag de beslut, som blifvit och blifva fattade i denna fråga, skola medföra ersättning för det lidande Jemtlands rotehållare fått vidkännas genom det förutnämnda villkoret, emedan det rimligen ej kan blifva fråga om annat än att med ogillande förkasta Utskts raisonnement såsom innefattande en kedja af försök att förklara grundlagen, hvartill StalsUtsk. alldeles icke är bemyndigad! afsam • ma grundlag; och vill jag derföre förena mig med den sista talaren, som förekommit mig med uppläsning af Biskop Hedre'ns reservation, deri fullständigt visas den ordning för ärendets behandling, som af StatsUtsk. bort iakttagas. Vi måste från denna generella öfverläggning om StatsUtsk:s förfarande gå till betraktande af de särskilda punkterna i delta betänk., och jag förmodar, att R. o. Ad. skall finna sina förut fattade beslut grundlagsenliga samt StatsTJtskts sednare förslag innefatta förnyade försök att missleda R. o. Ad. till grundlagsvidriga beslut. Frih. Boye: Om jag icke fattat Hr Ribbings mening orätt, så föreslog lian alt hänskjuta frågan lill Const.Utskrs afgörande; tager jag fel i min uppfattning, så emottager jag gerna rättelse; men är meningen verkligen sådan, bestrider jag den af två skäl: det ena, emedan ett sådant bänskjulande vore formvidrig!, det andra, emedan sådant icke behöfves. Det gifves ingen § i grundlagen, som tillåter något Stånd att öfverlemna sin afgörande-rält till Const.Utsk., och Den 11 November f. m. det be!töfves icke heller, ty vi sakna icke förmåga att sjelf-, ve afgöra den fråga, sorn är för handen, och att fullgöra våra pligter. Frih. Sprengtporten; och Gr.
Riksens Ständers förseglade och i Banquen deponerade aInordning å sistnämnda summa md ej förr brytas eller summan utbetalas, än sedan Riksdagskallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor vederbörligen kungjord Stockholm den 17 September 1823. Constitutions-Utskottets Betänkanden. 7^1 N:o 53. Ankom den 3 October 1823. Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af några smärre ändringar och tillägg i 19 och 22 §. §. Riksdagsordningen. Då, under innevarande Riksmöte samtelige RiksStånden antagit och Konungen jemnväl, medelst Nådig Sanction, bekräftat det stadgande i RiksdagsOrdningens i3 §., hvarigenom Rikets begge Universitet och WetenskapsAkademien fått sig tillerkänd rättigheten alt utse Fullmägtige till Högvördige PresteStåndet och då, för fullständigheten af denna Grundlagsförändring, tillika erfordras bestämmandet ej mindre af det forum, der klagomål öfver val till sådana Riksdagsmän bor upptagas, än ock af Fullinagternas behöriga lydelse och underskrift, har ConstitutionsUtskottet funnit sig ega skäl att, för den i RegeringsFormen antydda behandlingen öfverlemna följande förslag till några smärre ändringar och tillägg i tvänne RiksdagsOrdningens §. §., nemligen: Bihang till R. S. Fröt. 3.dje Sarai• 31 342 Constitutions-Utskottets Betänkanden. Constitutions-Utskottets Betänkanden. 343 §• '9- I sista puncten, näst efter den mening som anvisar forum för besvärs anförande öfver Riksdagsmannaval till Bondeoch BorgareStånden, skulle samma hänvisningsföreskrift, hvad PresteStåndet angår, sålunda styliseras: ”Klagomål öfver val till Riksdagsmän af PresteStåndet ingifveSj för Stiften hos Cort sistor ierne, samt för Universiteten och TVetenskaps Akademien hos Konungen; Och följer dervid i öfrigt lika ordning och enahanda grunder, sora här ofvanföre finnas utstakade”, §. 32.
St. vid denna riksdag blifvit beslutade, skulle genom Konungens bifall dertill blifva beståndande, tror äfven jag, att den följd skall uppstå, att antingen varorna inkbmma oförtullade, elier ock erfordras så mycket ökade kostnader vid bevakningen, att inkomsterna i det liela blifva mindre. Men detta gäller icke för alla varor. Det finnes åtskilliga, som gifvet kunna utan äfventyr bära en högre tull; oell om förhöjningen kommer att inskränkas till dessa, såsom jag hoppas, tror jag mig kunna förklara, alt tullinkomsterna med säkerhet kunna beräknas till 3oo,ooo r:dr högre belopp än förut, dock icke före 1837. — Frih. Klingspor har dock, oaktadt de gjorda anmärkningarna, stadnat i det oväntade resultatet att beräkna Riksgrscontts behof till samma summa sorn Utsk., och någon invändning i detta afseende kan således å min sida ej komma i fråga; men Frih. har förebrått Utsk. att icke hafva lemnat fullmägtige i Riksgtscont. rättighet att upptaga lån på kortare tid. Det lärer då hafva undfallit Frih., att TJtskrs tillstyrkande innehåller, att det må öfverlemnas åt fullmägtige att, efter sig företeende omständigheter, upptaga större eller mindre lån på längre eller kortare tid, dock icke öfver i5 år och högre ränta än 5 proc. Här är således intet band lagdt på fullmägtige, som hindrar dem att upptaga lån på korta tider, om de finna sådant fördelaktigare. Frih. Klingspor har emedlertid för sin del trott och sökt göra gällande, alt ju längre betalningstiden är, ju svårare skulle det blifva att få lån. Jag tror tvärtom motsatsen, helst jag of flora sakkunniga personer hört, att det på den allm. penningmarknaden är nästan omöjligt att få lån, då de ställas på kort amorteringstid. För öfrigt vill jag blott nämna, i aniedn. af Hr Lagerhjelms förslag, alt jag med någon inskränkn. är ense med honom, men att jag tror öfverläggningen derom först framdeles böra förekomma.
Om man deremot vill tägt kännedom af hvad som nu för tiden erkännes , så kan man läsa von Baaders bekanta afhandling, införd uti Dinglers Polytechnische Journal 7:de Bandet i:sta Häftet, hvarest förekommer en jemnförelse emellan landsvägar, jernvägar och canaler. Der får man lära , att när varumängden ej betydligt öfverstiger 150,000 Centner, är det med mästa hushållning förenadt, att nyttja vanlig landsväg. Då varumängden öfverstiger detta , men icke uppgår till 2,000,000, är mästa hushållningen med jernvägar, och först då varumängden går öfver sistnämnde belopp, inträffar det, att det lönar 6ig göra Canaler , då likväl canaler af sådane små dimensioner, som de vanliga i England äro tillräcklige för varutransporten. Allt efter dessa qvantiteter , bör således nyttan af de olika transportmedel beräknas; en Canal, så stor som Götha Canal, kan ingen varumängd i verlden behöfva; och den nytta man deraf kan beräkna , beror således på huru Stort begrepp man gör sig, om den varumängd, som på Canalen kommer att transporteras. Hen 6 Augusti c, m, 317 Friherre Anckarsvärd: Min opinion rörande Götha Canal , har jag redan vid förra Riksdagen yttrat , och då min öfvertygelse härutinnan icke undergått någon förändring, skulle jag anse mig onyttigt upptaga Ridderskapets och Adelns tid, med ett äter upprepande af dessa mina tänkesätt ; jag hänvisar, i anseende till dem , äfven till alla deras meningar öfver ämnet, sorn jag förut biträdt. Emot StatsObligationssystemet i allmänhet , har jag vid Finance Betänkandet redan lösligen yttrat mina farhågor. Jag hemställer, huruvida Sverin ges financiella ställning är sådan , att man utan stadga i myntväsendet , utan stadga uti det enskifta Creditförhållandet , kan våga ingå uti ett Stats-lånesystem , som kunde öppna en bana till förstörelse, och till alla de oredor , sorn sluteligen i samhällsskickets närvarande belägenhet kunde blifva ledande till den totala upplösning sorn andra länder framvisat vara följder af de financiella oredorna.
Att en theologisk fakultet i hufvudstadeu, skulle mägtigare inverka på det religiösa lifvet i hela riket torde väl ock kunna förmodas. Men anse sig Rikets Ständer till en så genomgripande åtgärd ej ega tillgångar, som nog är ett afgörande skäl, så är det väl ock ej rätt klokt att tillstyrka åtgärder, som dock skola föranleda nya och ännu mägtigare agitationer för just en sådan flyttning.» af Kyrkoherden Ternström: »I Utskottets tillstyrkande kan jag icke instämma. Vore det endast frågan om medgifvandet åt Carolinska medico-kirurgiska institutet af en examensrättighet, som det saknar, så kunde derpå måhända ligga föga vigt. Men för inig åtminstone är det klart, att hvad man här söker att vindicera åt sagda Institut, endast är första steget till större förändringar. Ingens rättigheter böra utvidgas på andras bekostnad: — den grundsatsen skulle hvar och en hålla på, om det gällde honom sjelf. Inrymma Rikets Ständer för sin del Carolinska institutet rättigheten, att, såsom här är begärdt och föreslaget, examinera i medicinsk både theori och praktik, således att i sjelfva verket kreera medicinedoktorer, så ströfvar man för långt in på medicinska fakulteternas område och gör inskränkningar i deras hittills och ännu innehafvande rätt. Man invände ej att afsigten blott är att framkalla en likställighet, hvarigenom ej betages medicine studiosis friheten att söka promotion på hvilketdera stället de vilja. Ty tydligt är, att, då de i allt fall skola taga den kirurgiska graden vid Institutet, de då, med den nu beviljade rättigheten, heldre absolvera hela den medicinska kursen derstädes, än för det öfriga återgå till fakulteten. Deri kan ock vistelsen i hufvudstaden ingå såsom ett underordnadt lockande motiv. Följden skulle således i sjelfva verket blifva en medicinska fakulteternas tillintetgörelse, en utbrytning från universiteterna, ett lmderande af universitets-idéen och af de akademiska konstitutionerna.