Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Land finnes till vida mera än 3 millioner R:dr i Silfver och Guld, som kunde umbäras och upplåtas, C viilar jag ock att Silfver bär skill - 480 _ Den 13 ApriU Den 13 April. 481 le erhållas för årliga anslaget af yoooooRtdr Banco-sediar, som likväl utan financiel skada torde kunna öfverskridas, och förmodar således att på dessa Anslag Blifva betydliga öfverskott, som till nästa Riksdag, borde i Discont-väg fa användas, hellst om ock Sedelstocken skulle något ökas genom Silfver-köp, för de nya Sedlarne allena mot svårigheten ingår i Banquens hvalf. Då, i grund af hvad nu anfört, jag har skälig anledning förmoda, att, utan rubbning i nu varande financiella förhållanden, utvägar till Lån till flere Millioner , torde under instundande fem är blifva att tillgå och sorn till betryggande af Rörelse-Capitalets oförändrade skick böra ifrån Banque» innom nästa Riksdag åter utgifvns, tillstyrker jag att, under medgifvande, det Odlings.Lån, med noggrant iakttagande'af föreskrifter, böra äga företrädesrätt, det Banco-Discontens verkning-krets, med afseende å omständigheternas kraf, må till. nästa Riksdag utsträckas med en förokad UtlåningsSumma , till det ungefärliga belopp, som svarar emot den under berörde tid uppkommande indragningi Rörelse.Capitalet samt att de FiiialDiseonternrs Debitorer måge liga företräden, att understödjas af den ökade Discont Summan till omsättande af deras Discont• liqvider, hvilka äro ägare af synbar förmögenhet och tillika i vanlig väg kunna genom Löftesmän styrka den för Banque» erforderliga säkerhet, och hvarom Bancö-Utskottet toide finna lämpeligt Ptt i en närmare utveckling ingå, i sammanhang hvarmed jag älven lar vid föreskriften Pag.
Det fann likväl äfven, att hår ej var fråga om att fästa sig vid enskilte casus, enskilta mål, mer ån i afseende på det ena fallet, och att man borde ihågkomma, att då vi dömma öfver medmenniskor, vi ej äga rätt att vänta dem fullkomlige, äfvensom de bedömde icke vänta att så anses. Äfven har Utskottet måst besinna, att det ej hade annat att gå efter, ån den Grundlag, som i 10 år för Sverige varit gällande; men Utskottet har ej eller bordt 43S Ben lo Jitlii t, m. glömma, huru Lagen tillkom, att den var ett ögonblickets foster, ett nödvändighetens alster. Den erkänner sin ofullkomlighet, då, olik alla andra Grundlagar, den stadgat den grund, på hvilken förbättringar i densamma kunna ske. Jag hemställer då, när allt detta bär stämpeln af ett menskligt verk, när Lagen sjelf gifvit detta exempel, om man icke bör vara varsam vid dess tillämpning. Jag har väl ofta hört talas om bokstafliga tydningen af Grundlagen, men jag har just ock hos samma personer, som yrkat detta, erfarit den mening, att mer än en bokstaf utaf Lagen borde ändras. Således tror jag, att om, å ena sidan, Utskottet icke glömt den föreskrift, att Grundlagen efter bokstafven skall tydas, borde Utskottet lika litet glömma, att det finnes något högre än bokstafven, än bläck, papper, trycksvärta m. m., nemligen Lagens anda och mening. Utom den är all bokstaf död; och ingen må säga, att man i något land, och minst uti något constitutionelt land, kan handla efter den döda bokstafven, icke en gång uti juridiskt hänseende, ty då fruktar jag, att döden snart kommer att sträcka sig längre an till bokstafven. Under sådane förhållanden, ej blott med blicken fästad på pappersbladet, utan äfven med tanken fästad på meningen, har Utskottet funnit, att Grundlagen satt Rådgifvare omkring Konungen. Man tvistar ännu om dessa Rådgifvares skyldigheter; den ena är af den, den andra af en annan tanka; men jag säger fritt, att jag anser dem såsom ansvarige.
Häraf är en följd, att, när något Hemmang sorn ingått i Erandstods-förening, förmedlas, dess dervid und i adda förmedlade Hemmantal seder - Underdåniga Skrifvetser. mera må tjena till grund, både för dess skyldig-} het atf deltaga i brandstods erläggande för ari dra i brandstods-laget afbrända Hemman, och jemväl för dess rättighet att den åtnjuta orri eldskada a det ifrågavarande förmedlade Hemmanet inträffar. Som likväl Riksens Ständer funnit detta förhållande icke så uttryckligen bestämdt, att olika omdömen i den delen äro undanröjde, utbedja sig Riksens Ständer i un« derdånighet få föreslå utfärdandet af en Förkla-j ring, hvarigenom uttryckeligen stadgas, att ett Hemman, som blifvit förmedladt, sedermera icke kan erlägga eller åtnjuta Brandstod annorledes, än efter beräkning af det förmedlade Hernj mantalet. Riksens Ständer framhärda etc, N;r 63. Uppl. och godk, Iios Ridd. och Ad. d. 31 Mars i8i8i — Präste-Ståndet d, 1 April — BorgarcStåndet d. 1 — Bonde-Ståndet d. 1 — Riksens Ständers underduniga Skrifvelse om upphörande af förbudet emot 7>öskeslagor utaf Ek. Med uppmärksamhet på stridigheten emel lan 37. och 37. §. §- i Kongl.
vid hvilken tidpunkt det efter nämnde beräkningar skulle utgöra icke mindre än 1,550, med ett, efter 36 Riksdaler medelpension, till 50 å 53,000 Riksdaler uppgående sammanräknadt, årligt pensionsbelopp; samt att, enär såsom tillgång återstode allenast delegarnes bidrag 14,000 Riksdaler, och den möjligen då mera obetydliga afgiften å beslagareandelar m. m., årsbristen skulle komma att vid samma tidpunkt utgöra omkring 37,000 Riksdaler. Vid öfvervägande af hvad Direktionen för Tull-statens Enskilda Pensions-inrättning sålunda underdånigst anfört och uppå de skäl, hvilka för öfrigt äro framställda dels i Direktionens ofvanomförmälda underdåniga ansökning, som med tillhörande handlingar skall till Rikets Ständers Stats-Utskott särskildt öfverlemnas, dels i Kongl. Maj:ts uti enahanda ämne den 2 December 1847 aflåtna Nådiga Proposition, har Kongl. Maj:t ansett Sig böra till Rikets Ständers bifall härigenom i Nåder föreslå, att såsom årligt Statsbidrag till ifrågavarande Pensions-inrättning må anvisas Femtio procent af Kronans andel utaf till Tullverket inflytande konfiskationsoch bötes-medel, hvilken i medeltal under de tio sista åren Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, M 44. 13 utgjort 34,294 Riksdaler årligen; Och torde i händelse Rikets Ständer härtill samtycka, detta af behofvet högt påkallade Statsbidrag iå ifrån och med detta år meranämnde välgörenhets-inrättning tillgodokomma. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. O. Palmstjerna. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i närvaro af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, uti StatsRådet å Stockholms Slott den 15 Januari 1854.
Regerings-Formen: de senaste feni åren upphört, njute enahanda rättigheter med infödd Svensk man, dock utan att kunna till Konungens Rådgifvare eller till Commendant ä Fästning utnämnas,”” röste Ja; den, det ej vill, röste Nej; 4 Constitutions-Ut slottets Memorial, JV:0 5 g. vinner Nej, kommer ny omröstning att ske öfver följande proposition: E. Den, som gillar en så lydande redaction i det föreslagna nya momentet af 28 § Regerings-Formen : ”” de senaste fem åren upphört, njute , i fråga om tjenrst ers tillsättande , enahanda rättigheter med infödd Svensk man, dock utan att kunna till Konungens Rådgifvare eller Commendant å fästning utnämnas,”” röste Ja; den, det ej vill, röste Nej; vinner Nej, godkännes denna redaction: ”” de senaste fem åren upphört, n/ute enahanda rättigheter med infödd Svensk man, dock utan att kunna lill Konungens Rådgifvare eller till andra civile eller ecclesiastike embeten eller fenster, än vetenskaplige, eller till Commendant ä fästning utnämnas.”” Vidkommande slutligen Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar, att på ett ställe i §:n bör sammanföras allt, hvad som rörer undantagen för utländsk man från §:ns allmänna stadganden, så har Utskottet, som, vid öfverläggningen om ett Grundlags-stadgande, angående utlännings naturalisation, trodde sig böra återupptaga det vid nästlidne Riksdag afgifna redactions-förslaget, emedan detta då vänn Tre Stånds bifall, insett och erkänt anmärkningens giltighet, och får, med stöd af densamma, alltså nu hos Riksens Ständer hemställa, att det i 22 § Regerings-Formen förekommande stadgande: ”Vare likväl Konungen obetaget att uti militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i fästningarne,” må från den plats, detsamma nu innehar, nedflyttas till slutet af det nya momentet, med följande derigenom nödiga förändring och tillägg: —• — eller till Commendant å fästning utnämnas.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj.t täcktes Juta till vederbörandes kunskap och efterrättelse utgå Nådig föreskrift der o/n, att Båtsmän, likasom andre af Kronans manskap, hvilka varit till tjenstgöring commenderade ifrån hemorten, eller på permission varit borta, bora, när de återvända, vara om de ingått äktenskapsförbindelse och communicerat, meddelade antingen af Prest, .eller, vid commendering, af Befälhaf varén, derest Prest icke är dervid anställd, samt inom 14 dagar efter hemkomsten samma betyg till Pastor i församlingen aflemna. Ankom till Exp. Utsi, den 19 April kl. 8 t. n, Betänkande öfver Herr Prosten Lorentz Gustaf Mittags motion, om meddelande af föreskrift, att äktenskap bör, inom viss tid efter skedd lysning tredje gången, genom vigsel fullbor das, eller ock fästningen varda upplöst. Uti memorial, som Högrördige Preste-Ståndel tinder den 12 sistlidne Februarii till Lag-Utskottet remitterat, har Herr Prosten Lorentz Gustaf Mittag anfört, att, sedan fästning till äktenskap genom trenne laga lysningar kungjord blifvit, det icke sällan handt, att contrahenterne dragit länge, ibland hela år, ut på tiden, innan de låtit det tillämnade äktenskapet genom vigsel fullbordas. Vederbörande Presterskaps förmaningar och påminnelser hade ingenting verkat, och magt saknades, så väl att nödga dem till äktenskaps fullbordande, som att förmå dem till den offentligen kungjorda fästningens lagliga upplösning, enär det icke uti våra lagar funnes något stadgande, som bestämde tiden, hvarken för det förra eller det senare. Af sådan orsak, och på det icke någon förevändning uti lagens obs stämdhet måtte kunna förefinnas till obehörig tidsutdrägt, ledande till förargelse, till den ena contrahentens ofta svåra förlust, till missaktning för borgerlig och okristlig ordning samt godtyckligt eluderande af Öfverenskom - Lug-Utskettet: Bet.
M. lyftande af en del af lilla creditivet, ehuru några platser i Statsrådet då voro lediga, och sålunda, efter någras förmenande, icke hela Statsrådet, på sätt 63 §:n Reg F:n bjuder, deröfver blifvit bordt, skall Const.Utsk., — icke någon afdelning deraf, — genom alne voteringar hafva beslutat, först anmärknts-åtgärd, och sedermera efter h vilkendera, 106 eller 107 §:n , den borde äga rum, men att, sedan en ledamot af Utsk., sorn i öfverläggningen icke deltagit, emedan han såsom fullmäktig i Riksgtscont. godkänt den äskade lyftningen, efter erhållen del af beslutet, upplyst, alt om den deri uttryckta åsigt vunne bifall, vore han, sorn då måste anses hafva i olaga ordning medgifvit utbetalning af creditivet, enl. ansvarighetslagen för fullmäktige i Riksg.cont. förlustig icke endast detta uppdrag, utan för framtiden oberättigad till allt medborgerligt förtroende, — så skall Utsk., på ordförandens hemställan; hafva, öfverenskomma ali lala de f'aliade besluten förfalla och hela öfverlåggningen utgå ur prolocollet. Jag anhåller om ett bestämdt svar, och förklarar, att jag så mycket mindre kan åtnöja mig med hänvisning till protzna , som dessa numera icke kunna om en dylig hjjndelse innehålla någon-: 9 II. 0,0 154 Den i Juli e. ro - ting , utan mäste, — om ej svaret blifver ett oförbehållsamt nej, —■ anse händelsen säsom erkänd. I öfverensstämmelse med lagbudet i 107 §:n Reg.F:n, att om Utsk. skulle anmärka, 'att Statsrådets ledamöter, samfäldt "eller en eller flere af dem , uti deras rådslag om allmänna ’Jmått ocli steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller "att någon statssecret. icke med oväld, nit, skicklighet och "drift sitt förtroende-embete utöfvat,” Utsk. då äger att sådant för R. St. tillkännagifva, har det trott sin pligt fordra, att under denna cathegori anmäla 72 särskilda punkter.
Uti LandkRäkenstaperne uptages icke någon sadan Ja omst, under särskild Titel z men om en sädan afgift till Kronan utgöres, är den förmodeligen, säfom icke warande af Arrende-natur, innebegripen under de Contant Penninge-Rantorne, och kommer såmedelst Kronan till godo. 3:0 Norrstens Rrono fiske i Stockholms Länderaf R.ädman koön wara Arrendator och ärligen betala 9 Hjerdingar Ström' wing. Detta Krono-fiste har, efter den frän Kongl. Kammar-Collegium nu »hällne upgift, warit inbegripit under Gräsö Kongsgärds Arrende innan den till Säteri förwandladcs, och räntar nu, enligt Jor? tzebolen, 5 Tunnor Strömming ärligen rist Kronan. 4;o Den 26 Februarii. 1321 4'» Att ivid Elfkarleby Gästgifwaregärd skall öfwer DahlElfwen finnas enizärja.som skall wara Rronan tillhörig, deraf inkomsten saknas. Efter den underrättelse frän Kongl. Kammar-. Collegium blifwit meddelad, stola hwarken derwarande Arrende-Handlingar, Jordeböcker, eller Räkenstaper härom lemna näM uplysning. Att o:ne i westmanland belägne Rrouv'Lagenheter saknas, nemltZoyenSqwarnS HZiste, som stall innehafwaS af en Major t-iljettröm, samt TranwikenS Ziste i Mälaren, som af RöpingS Stads Innewänare stall disponeras. Hivad het förra angar, sä kan nägon uplysning derom icke meddelas, dä icke upgifwit blifwit inom hivad Härav och Socken detsamma ar belägit.
Hon satte skämtsamt en riddarsporre i hans knapphål, slog sig ned och smågnolade och lyfte sin hvita haka för att kisa på månen. Och då Kalle makade sig tätt intill, slog hon honom med en blomstjälk. — Du är bestämdt rädd för sjön, du — sade hon spotskt. — Det ska du få varsna — hviskade han skälfvande. Med sina starka händer grep han om hennes handled. — Gif mig en kyss. — Jo visst, ja — hon kastade sin hvita hals tillbaka. — Styrman Söderberg kan försöka. Ett par dagar efter gick Kalle ombord på skeppet Viktoria, destineradt till New York. Men när februarisolen gräfde rännilar i skärens snö, inlopp underrättelsen, att fregatten Viktoria strandat vid Newfoundlands bankar och att timmermannen Kalle Söderberg för svåra skador afförts till New York. Budet nådde Blåsut en morgon, då båtsman Söderberg med snuggan i munnen stod ute och belåtet betraktade hur vattnet rann utför bärgväggen. Först blef han så arg, att hans små ögon gnistrade. Han hötte med handen åt allt, som tindrade och bubblade. — Sa jag honom inte det! Men si ingenting kan di, och inte hvarken tror di på Gud eller fan, så det är bara rättvist, att det går, som det går. Men då solen steg högre, och skutorna anlände men ingen Kalle kom, då blef gubben tyst och satt mulen, böjd öfver drefven, och på de roliga historierna var det slut. Om sommaren gifte sig Anna med en stilig styrman. Men alla dagar stod Lina vid solkulan och blickade ut öfver fjorden och för hvar och en af prickarna, som växte till skepp med segel, tänkte hon, tills tanken kvalde henne: — Kanske är han med. Frampå hösten en dag steg Kalle in i köket. Han var som en gammal man, och kläderna voro slitna och dåliga. — Nej men så roligt — stammade Lina och tog hans hand. — Du ... du ser ju inte så dålig ut. — Det var det enda, hon kunde säga. Men då han rörde sig, såg hon, att han blifvit låghalt. Gubben Josua hade fått brådt att flytta sina giktbrutna ben af soffan. — Nå se Kalle — sade han, och ansiktet sken.
Jag bar undvikit att yttra mig i dessa ämnen , emedan jag får tillfälle dertill, då de åter förekomma i Utskottet, men jag anser denna fråga af sådan beskaffenhet , att det är af stor vigt att, före återremissen, derom utröna Ståndets rätta mening. Man mäste först taga i betraktande de hufvudgrunder, hvilka för närvarande anses gälla för n6 Den 3 December f. fri. tillsättande af Statens Embetsman; Och datorp de man finna*, att alla sådane , hvilkas befattning det är att råda Konungen, böra i allmänhet vara godtyckligt afsätHiga, men i allt som rörer verkställande åtgärder, bör Domare-magten vara Skiljesman , och Embetsmannen kunna straffas för olydnad genom Lag, men icke genom godtyckligt afsättande. Det är mycken skilnad emellan grunderne för Emhetsmäns tillsättande här och i andra länder. Der finnas inga vissa formaliteter derför, der är det icke upplysningen, utan godtycket, sorn tillsätter. Här finnes deremot föreskrifven en bestämd grad af upplysning för hvar och en, innan han kan blifvaEmbetsman, som genom Examensprof m. m. bör vara visad. När dertill kommer publiciteten , tror jag man i allmänhet gjort nog för att trygga Staten att få dugliga tjenstemän. Det är således blott tredskan och olydnaden, som kan komma i fråga , och deremot finnas tillräckliga föreskrifter, sorn kunna göras gällande genom Embets-Verkens Advocat-Fiscaler. Detta är min generella åsigt af saken , och jag anser det så mycket mera vigtigt, att icke ingå på Serskildta Utskottets Förslag i denna del, som Utskottet begått ett stort fel deri , att det mera utgått ifrån att organisera uppifrån och nedåt, än tvärtom. Det visar föga uppmärksamhet åt municipalitets-inrättningar, och har i sin plan icke börjat ifrån folket, utan tänkt sig en enhetsprincip utgående från Konungen. Vi ha svårt att rätta detta fel , om planen en gång blifver stadfästad , hvarföre försigtigheten fordrar, att i tid , så mycket som möjligt , för - Den 3 December f, m. 127 bättra det.
R:dr lill Rikets Ständers Bank, för medel som erfordrats lill mynlningens bedrifvande, enär myntskatten jemte årliga myntanslaget icke kunnat betäcka utgifterna vid Myntet under åren i83o—1835, då Silfvermynlningen sorn starkast fortgick. Men äfven om häruppå ej skulle fästas afseende, äro Mynt-Verkets disponible medel näppeligen tillräcklige för anskaffandet af ett er forderligt större förlag af koppar till skiljemynts-präglingen, och att derjemte för en längre tid bestrida den delaf kostnaderna för silfvermyntnin - gen, som icke ersättas af inflytande myntskalt och det årliga myntanslaget. Denna sednare omständighet är för närvarande af så mycket mera vigt, som hela den till understöd för silfvermynlningen från Rikets Ständers Bank vid i83o års Riksdag beviljade summa redan blifvit till fullo använd, och som Mynt-Verket allt ifrån detta års början varit sysselsatt med prägling af Specie Riksdalrar, hvaraf ett högst betydligt belopp efter ali sannolikhet lärer komma att tillverkas. På dessa grunder får jag föreslå, att Kongl. Collegium, lika med Rikets Ständers Herrar Revisorer, må hos Kongl. Maj:t tillstyrka, att Mynt-Verket befrias från återbetalningsskyldiglieten af medel, som i sjelfva verket endast utgöra en del af hvad som efter Nådigst fastställde Stater bordt detsamma tillkomma, fastän de icke i rättan tid blifvit uttagne. Stockholm den i3 Februarii i838. N. WILH. ALMROTH. Scb. Iliam. — 30 — Öfver-Post-Directeurs-Embetets underd. utlåtande. Underdånigst Utlåtande. Uti den Berättelse Rikets Ständers sednast församlade Revisorer år 1837 afgifvit angående samma år verkställd granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse m. m., hafva Revisorerne, i afseende på Post-Verkets förvaltning, bland annat, förmält, alt, till följd af Eders Kongl.
Sam - Lagsund Allm, Besvärsock Ekon.-ljtsk. Betänkande N:o 47. 21 Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som, enligt 43 § Riksdags-ordningen, (ill pröfning lörehaft ifrågavarande motioner, anser sig, i fråga först om Herr Prosten Melanders förslag till en allmän författning om val af klockare, orgelnisler och andra kyrko-betjente böra meddela den upplysning, att vid sistlidne riksdag Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet uti sitt öfver motionärens vid förra Riksdagen i enahanda sylte, som nu, framställda förslag, algilna Betänkande N:o 130, funnit sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer att i anledning af den väckta motionen vidtaga någon åtgärd, hvilket Utlåtande dä vann Rikets Ständers bifall. Uti 30 § af 1686 års Kyrko-lag stadgas ''Organisten valjes af Kyrckioherden och Församlingen, som honom löner, alt som the therölver kunna förenas”; hvarefter det i 31 § heter att ''Klockaren skall i Ulen matto af Kyrckioherden och Församlingen väljas”; hvilket sistnämnda stadgande, genom Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 20 November 1786, blifvit sålunda närmare bestämdt, alt kyrkoherdens röst vid klockareval, utom hvad Blekinge, Skåne, Halland och Bohus län angår, skall räknas lika med halfva församlingens.
För beklädnads-,‘utrednings-, remtygsoch tross-persedlar, samt till ersättning för begagnande af egna mindre munderingspcrsedlar, upptages i årlig kostnad för 2:dra, 5:dje och 4:de årens eliter, med undantag af 300 under-officerare, som erhålla heklädnads-bidrag från bevärings fonden, således för 3,300 man, å 7 U:dr . 23,100 Transport i 23,100 I 1 Kongl. Maj.ls Nåd. Proposition M 67. 57 Riksmynt. U:dr. öre. Transport 23,100 Tillökning i beklädnads-kostnnd för f:sta årets eliter, till följd af den för dem med 15 dagar förlängda mötestid, eller för 1,200 man, n 7 R:dr 8,400 Summa R.dr i 31,500 Rckaiittn laiion; Kostnad d:o d:o att utgå från d:o från d:o från bevärings-fonden vapenöfnings-anslaget . beklädnads-anslaget — Till betäckande af den kostnad, som sålunda borde utgå från bevärings-fonden, erfordras årligen 4,000 bevärings-skyldige, som erlägga vapenölnings-frihels afgift, å 100 R:dr R:dr 400,000: — Och då dessa bevärings-skyldige derigenom befrias från deltagande i 2:ne års vapenöfningar, uppkommer en minskning i utgifterna å vapenöfningsanslaget: & beklädnadsanslaget: Summa R:dr 536,000: — Hill. lill Ii. Proposition M 67. Don. under ofvanantagna förhållanden, belöpande skillnad i utgifter, nemligen: För möteskostnader ... R:dr 35,000: — » beklädnads-underhåll » 24.500: — tillhopa R:dr 3 9,500: — skulle komma Statsverket lill godo.
Hr Akerman: 1 anledn. af den siste talarens yttrande, anhåller jag att få dels bestrida hans upgifter och dels lemna några uplysniugar, hvarmed han skall finna sig lillfredssläld. Ilan har gjort anmärkn. emot nu gällande föreskrifter i fråga om sättet, hvarpå erhållna kreditiver å Banken få begagnas, och har önskat den förändring, att kredilivägare skola få utfärda assignationer, ställde till viss man eller ordres, pä de beviljade kreditiverne. För kredilivägare skulle detta visserligen medföra en stor beqvämlighet, men jag tror deremot icke, att sådant är förenligt med Bankens fördelar. Som vi något hvar känna, är Banken berättigad, att utgifva sedlar till ett betydligt belopp utöfver Bankens metalliska valuta, för att dermed underlätta rörelsen inom landet, och då kan för Banken icke vara likgiltigt, om ett annat rörelsemedel begagnas, hvilket blir en följd af antagandet utaf Hr af Harmens förslag. Hvad åter angår samme talares önskan, att kreditiverne skulle få begagnas emot assignationer, hvilka, om jag rätt fattade hans yttrande, skulle vara ställde å viss man eller ordres, som i formuläret för assignationen är upgifven, så är detta ett misstag, hvartill så väl den värde talaren som Revisorerne gjort sig skyldige, ty enl. hvad man sagt mig och jag sjelf inora Banken Den IG April f. m. 455 erfarit, praktiseras icke så iler, alt endast emot assignalioner, ställde på viss man eller ordres, penningar er hålles å kreditiver, utan jag kan, om jag så behagar, sjelf uttaga medlen eller ock ställa assignalionen till hvilken som helst, och om nu denna handling, emot hvilken medlen erhållas, kallas qvitto eller assignation, måtte väl vara likgiltigt, äfvensom enl. min åsigt någon olägenhet icke upstår, om man begagnar ordet assignation, ty, som sagdlär, beqvämligheten blir densamma.