Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtskottet anmäler hvad i detta afseende vid 1809, i3io och (812 årens Riksdagar samt efter desamma och ytterligare vid den närvarande förefallit, jemte orsakerna hvarföre denna angelägenhet ännu icke vunnit åsyftad handläggning. Utskottet hemställer derefter, att Riksens Ständer matte hos Kongl Majit i underdånig* het anhålla, det KammarFiscalen måtte varda anbefalld att, efter inhämtad närmare upplysning huruvida Öfver Jägmästaren Kihlström fullgjort de honom åliggande förbindelser, dervid fästa den embetsåtgärd, som Lag och målets beskaffenhet fordra. I öfrigt, och då vid flera Riksdagar klagan blifvit förd öfver Guldverksdriflens förfall, och att undersökning äfven måtte anställas till utrönande huru med egendomen förfares, rå hemställer Utskottet, att Riksens Ständer äfvenledes måtte hos Kongl. Majit i underdånighet begära nådig befallning om en laga och skyndsam undersökning på stället, till utrönande huru Verket drifves och med Egendomarne förfares, samt Arrendatorn uppfyllt de åtagna och i ArrendeContractet honom foreskrifna vilkor och förbindelser, samt att den klagande Allmogen, i den mån det kan röra 382 Den i5 Junie. nu dess rätt, måtte tillåtas att dervid få hafva dess ombud närvarande. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Hög* loff. Ridderskapets och Adelns Plenum e. m. den J5 Juni 1815. S. D. Föredrogos å hyo och bi föllos följande StatsUtskottets, den 31 Maj afgifna, och den 8 i denna månad pä bordet lagda, Betänkanden, nemligen: 1:0 Angående Stockholms Stads samt de öf* riga Städernas Källarefriheter. 2:0 I anledning af Riksdagsmannen Hans Hanssons från Kopparbergs
Äro flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag på grund af serskilda lika lydande handlingar, och hafva, i fall inteckningarne förnyade blifvit, förnyelserna äfven å samma dag skett; då må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den rätt, som inteckningarne beviljat.” 26 g. "Morn. 1. Nöjes man ej åt rättens beslut i dessa mål; håfve lof att besvära sig deröfver i Hofrätten inom den tid, som i 16 kap. 1 g stadgas.” 12 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 29.
Vid dessa syner må ock vittnen höras, der någon af parterne det äskar. Göres mot vittne jäf; varde vittnet ändå hördt; och pröfve sedan HofRätten, eller Högsta Domstolen, det jäf, så ock hvad verkan vittnesmålet ega må. Finner Hof-Rätten eller Högsta Domstolen syn nödig, och är den ej af Under-Rätt hållen; dä må HofRätten, eller Högsta Domstolen låta synen af Under-Rätten verkställas-, och pröfve sedan saken. 5:te. De i fule punkten af denna förordning stadgade lagförändringar skola, från och med den / Januarii i836, gälla för alla de mål, i hvilka vad emot Häradseller Rådstufvu-Rätts dom eller utslag erlägges eller anmäles; så ock för de mål, hvilka från och med nämnde dag från Kämners-Rätt till Rädstufvu-Rätt, eller efter slutet af nästa års Lagmansting från Lagmans-Rätt till Hof-Rätt oafgjorde öfverlemnas; hvarvid iakttages, att de mål, som sålunda inkomma från Kämners-Rätt till Rådstufvu-Rätt, eller från Lagmans-Rätt till Hof-Rätt, böra anses och behandlas, de förre, såsom vore de till Rädstufvu-Rätt omedelbarligen instämde, och de senare, såsom hade de genom vad kommit från Härads Rätt till HofRätt; dock att fullgörande af Härads-Rätts beslut i sistnämnde mål ej eger rum, utan'så vida beslutet af Hof-Rätten gillas; men för alla före den 1 Januarii 1836 från Kämners-Rätt till RådstufvuRätt, eller inom laga tid efter nästa års lagtima Lagmansting från Lagmans-Rätt till Hof-Rätt vädjade null, skola nu gällande föreskrifter, i afseende på vads fullföljande, oförändrade tjena till efterrättelse. Expcditions-ZJtskollets Förslag till und. Skrifvelse N:o 103.
Den 5i December e. m. göras genom en inbjudning frän Ridderskapet och Adeln till de öfriga Stånden, ilten vid denna Riksdag hafva inbjudningar hitintills blifvit så litet väl bemötte, att jag tillstår, det jag till deni sätter föga förhoppning. — Jag anhåller vördsammast om proposition till bifall å Herr Bråkenhjelrns förslag. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag vill för min del täfla med hvem som helst i sparsamhet med Statens medel. Men då det är fråga om en inrättning så nödig som denna, anser jag niskhet vara en misshushållning, föga bättre, än då den rike fadren af snålhet nfklippte receptet, och derigenom förlorade sin enda sou. 5ooo R:dr på 5 år, d. v. s. iooo R:dr om året, är det, hvarom här är fråga, och det synes således obegripligt, att, då det är menige man, som skördar frukten deraf, man vill hushålla på denna summa. Jag tillstyrker bifall till Herr Bråkeuhjelms förslag, hvarigenom bifall vinnes till båda punkterna, emedan i ena punkten skulle Borgareoch PresteStånden samt Ridderskapet och Adeln öfverensstämma, och i den andra Bondeoch PresteStånden samt Ridderskapet och Adeln. Att döma af den discussion, som här ägt rum, synes Ridderskapet och Adeln hafva föga bättre kännedom om Ladugårdslands Bränneri, än Utskottet haft; och det är bättre, att till detta ändamål gifva 5ooo R:dr för mycket, än 5ooo R:dr för litet. Den 21 December e. m. '97 Herr Riben: Jag har begärt ordet för att besvara de anmärkningar, som af Herr Crusenstolpe blifvit gjorde angående de svårigheter, sorn skulle risqueras genom en inbjudning. Jag vill då fästa Herr Crusenstolpes och Grefve Brahes uppmärksamhet derpå, att Utlåtandet består af 2 punkter, den ena örn husen, den andra om de 5ooo R:drne. Den första punkten är redan af 3:ne Stånd bifallen.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Efter föredragning af såväl Stals-Utskottets den 14 och 17 dennes på bordet lagda Memorial Prot.-Utdrag den 21 December 1859. 453 Memorial N:o 7, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns ökade riksdagskostnader, sorn ock en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet i ämnet aflåten inbjudning; beslöt Ridderskapet och Adeln, med antagande af förenämnde inbjudning, att bifalla Siats-Utskottets ifrågavarande memorial, med den förändring, att den af Utskottet föreslagna månatliga ersättningssumman skulle nedsättas till 750 R:dr Riksmynt. S. D. Eller föredragning af så väl Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 40, med återlemnande af en utaf Anders August Andersson, från Östergötlands län, väckt motion, som ock ett från Bonde-Ståndet ankommet protokolls-utdrag för den 4 7 dennes, hvaraf inhemtades, bland annat, att förrbemälde motionär återtagit den del af motionen, som afsåg de under nästa statsregleringsperiod inflytande bränvinstillverknings-afgifters anvisande till fullbordande af Statens jernvägsarbeten, beslöt Ridderskapet och Adeln alt lägga memorialet till handlingarne och återlemna den återstående delen af motionen till Bevillnings-Utskottets behandling. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-lJlskottets den 44 och 4 7 dennes bordlagda Utlåtanden N:o 9, i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition om användande af en del utaf de lill fångars vård och underhåll anslagne medel för nödiga nybygg nader vid fästningsfängelset i Landskrona; samt N:o 4 4, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående användandet af de på anslagen för Nockebyoch Drottningholms-broarnes ombyggnad uppkomna öfverskott. Från Högv. Preste-Ståndet.
Ståndets protokoller till ett antal af 700 exemplar, att i vanlig ordning utdelas bland Ståndets Ledamöter samt hvad som dertill ej åtgår förvaras för att inhäftas såsom bilagor till Ståndets protokoll, för hvilka trycknings-kostnaden godtgöres af statsmedel. Hvilket dock till Högloft. Ståndets egen ompröfning vördsamt öfverlemnas. Utlåtande angående förändradt valsätt af Ridd. o. Adelns Elektorer. Hörsamt Memorial. Genom utdrag af Ridd. o. Adelns protokoll den 8 sistlidne November har Riddarhus-Utskottet fått emottaga en af Herr Brakel, Mauritz Gustaf, samma dag väckt motion, att Ridd. o. Adeln hädanefter må välja de i 18 § Riddarhus-Ordningen föreskrifna Elektorer samfäldt in pleno, i stället för att dessa val nu ega rum genom de inom 25 bänkmans-afdelningar utsedde 5 0 bänkman. Såsom skäl för denna motion har Herr Brakel anfört dels den bevisade möjligheten för en minoritet inom Ståndet att tillsätta bänkmän och i följd deraf Elektorer och Ledamöter inom Utskotten, mot hvad majoriteten önskar, dels den omständigheten att genom bänkmans-valen partier uppstå som söka göra sitt inflytande gällande, dels den större nödvändigheten då elektors-valet sker i nu stadgad ordning, än vid de direkta elektors-valen, att såvida man icke vill bortkasta sina röster, oförändradt rösta efter den på förhand uppgjorda elektorslistan; hvaremot vid de direkta elektors-valen de som icke hafva bestämt sig för ena eller andra sidan kunna från de motsatta listorna utplocka namnen å de ledamöter, dem de sjelfva anse lämpliga. Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande och finner, att ehuru frågan om bänkmans valens afskaffande vid flera föregående Riksdagar varit vackt, den likväl icke bättre lyckats tillvinna sig Kidd. o. Adelns bifall, än att nuvarande valsätt till Electorer genom 50 bänkman varit bibehållet alltsedan 1810 års Riksdag.
Derifrån gick jag hit och dit omkring i det vackraste, mildaste vårväder, och kom slutligen till en gammal man, som jag på hans gröna turban igenkände för en sherif. Han helsade på mig först och gaf sig i samtal med mig; tycktes affektera att tala det gamla lärda språket, satte t.ex. alltid predikatet i accusativus med nunnation efter verbum vara, men visade öfverhufvud välvilja och mildhet. Jag förstod hans språk särdeles väl, hvarföre jag ej gjorde mig någon brådska att gå ifrån honom och då vi slutligen skildes, ångrade jag mig och gick tillbaka till honom. Han förde mig in i moskén, der 2 män höllo på att göra sin bön, visade mig den, ehuru der var ringa att se nu i dess förfallna tillstånd, äfvensom dess fordna vidsträckthet och de 2 grafvar, som ännu voro qvar från fordom. Han sade sig vara född här under Napoleons invasion, då Fransoserna äfven skulle ha förstört minareten, som nu alldeles saknades. Hans ena öga var alldeles förstördt redan från ungdomen och det andra var svårligen fördunkladt, ehuru han sade sig se bra med det. I hela hans väsende låg öfverhufvud en mild och lugn hängifvenhet och resignation, det syntes klart att han pröfvat mycket af lifvets köld. Han sade sig bo i moskén, ehuru jag der ej kunde se någon säng eller några andra husgeråd. Han frågade mitt namn och jag uppgaf det vara Wali ett namn som sheikh Tantavi rådde mig att antaga och som jag i sjelfva verket burit på alla mina pass och biljetter allt sedan jag kom till Havre, der man genast skref mig Valy. Han undrade högeligen på huru jag fått ett äkta muslimiskt namn, och en annan gammal gubbe, som säkert var moskéns mueddin, sade sig haft en kusin som hetat så. Gubben vann hela min aktning och kärlek, isynnerhet genom den fördragsamhet han visade alla folk och deras religion, och genom den enkla, hulda orientaliska filosofi som låg i hela hans tal. Jag kom öfverens med honom att jag alla dagar skulle få komma dit och lära mig Arabiska. Han sade sig ha mycket böcker i åtskilliga lärdomsstycken.
S. D. Föredrogs ånyo Utdrag N:o 452 af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll af den 18 inne varande månad, hvaraf inhemtades, att bemälde Riks-Stånd, vid pröfning af Statsutskottets Memorial N:o 149, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor, enhälligt förklarat sin mening vara, att, der två eller flere olika meningar och heslut i Riks-Stånden uppstått, utan att tre RiksStånd i fullt sammanstämmande beslut sig förenat, icke något Riks-Stånds beslut må undertryckas, utan, på sätt 69 § Regerings-formen, efter dess nuvarande ordalydelse, innehåller, komma under omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, och till följd häraf återremitterat voterings-propositionerna Niis 2, 5, 4, 5, 8, 9, 15, 16, 17, 19, 20, 25, 26, 59 och 40, samt inbjudit de öfriga Riks-Stånden att detta beslut biträda; men Preste-Ståndet, som godkänt ifrågavarande voterings-propositioner, vidblef sina i detta hänseende fattade beslut och lade förrberörda Protokolls-utdrag till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Ånyo föredrogs Sammansatta Stals-, Bevillningssami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 55, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i frågor dels om ordnandet af folkskole-väsendet, dek ock om anvisande af derför erforderliga medel. 638 Prot.-Utdrag den 20 November \(857. Härvid förekommo Utskottets yttranden oell förslag å nedannämnda sidor af Memorialet N:o 33. Det första. Bifölls. Det andra. Dervid lät Ståndet bero. Framställning, i anledning af de skiljaktiga besluten, angående punkterna litt. B och C, mom. 1, uti det Sammansatta Utskottets Betänkande N:o 19.
Men alt anslå till folkundervisningens befrämjaude en viss del af den ännu till sitt belopp icke bestämda skyddsa (giften, och öfverlemna densamma directe lill Skolstyrelserna, att af deni för det nämnde ändamålet användas, lålér sig väl ej göra, om Grundlagen annars skall förblifva en sanning.” Häruti instämde Herr Friherre Lagerfelt, I. C. A., och Herr Ulfsparre, G. Af Herr Aminoff, I. F, Lifligt delande Utskottens åsigt, alt folkundervisningen bor på det hogsta befrämjas och understödjas, är jag likväl af den skiljaktiga mening mot pluraliteten inom Utskotten, nemligen, att till befrämjande af detta nyttiga ändamål understödet skall tagas från skyddsafgiflen och genom Uppbördsmännens föisorg öfverlemna till Skolstyrelsen, hvilket förslag är, enligt min öfvertygelse, stridande mot Grundlagarna. Deremot tillstyrker jag, att till folkundervisningens befrämjande ett bestämdt anslag göres af Rikets Ständer, som ställes under Kongl. Majrts disposition för att såmedelst, och enligt Kongl. Maj.is Nådiga Proposition till Rikets Ständer,komma de församlingar till godo, sorn kunna finnas deraf förnämligast vara i behof; hvarföre jag reserverar mig mot det af de sammansatta Utskotten nu fattade beslut.” Al Herr Berg von Linde, Jr. '^Enligt 31 § Riksdags-Otdningen, tillkommer Bevillnings-Ulskottet att uppgifva de allmänna grunderue för den blifvande bevillningens fördelning, och sedan bevillnings-summans belopp blifvit faststä 1 dt, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag tilt bevillningens utgörande; hvaremot 30 § bjuder, att Siats-Utskottet eger föreslå de behof, till hvilka denna bevillning användas må. På grund häraf anser jag den ifrågavarande motionen icke hafva bordt till Bevillningsutskottet remitteras, eller af detta Utskott gemensamt med Stats-Utskottet, s Statsoch Eevillnings-UtsIiOllens Utlåtande, N.-o 38, utan af sistnämnde Utskott ensamt behandlas.
I detta Ulsk:s yttrande skulle nu ett ytterligare skäl finnas för bibehållande af nuvar. lagstiftning, af hvilket yttrande ovillkorligen den slutsats följer, att om lagstiftningen varit annorlunda och om judarna haft andra rättigheter, än dem man hittills lemnat dem, skulle de icke såväl uppfyllt sina medborgerliga, ja icke ens sina husbonde-pligter såsom nu varit förhållandet. Kan någon påstå sådant, om han icke genom hvilket medel som helst vill hindra framgången afen sak, som måste undertryckas, kosta hvad det vill? De öfriga skälen äro svaga, men delta sista är dock det svagaste. På grund af hvad jag sålunda anfört samt i öfrigt åberopande Gr. Gyldenstolpes reservation, anhåller jag att R. o. Ad. med ogillande af Ulsk:s förslag, ville denna reservation såsom sitt beslut antaga. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Detta betänk, är deladt i 2:ne särskilda punkter. Den första innehåller afstyrkande af väckta motioner, om utvidgande af judarnes medborgerliga rättigheter. Uti den andra punkten tillstyrker Utsk. R. St. ”att uti und. skrifvelse på ofvan uppgifna skäl hos K. M. begära, alt K. M. täcktes hädanefter icke utan gemensamt med R. St. till be - 240 Den 26 Juli f. m. handling och afgörande företaga de frågor, sorn angå lagstiftningen för judarne i riket samt hvad dermed äger sammanhang”. Hvad den första punkten beträffar, så har Gr. Gyldenstolpe i sin reservation äfvensom den siste värde talaren så fullständigt vederlagt Utsk:s skäl, att jag dervid icke har något egentligen att tillägga utan får endast förena mig med Hr von Stockenström i anhållan om bifall å Gr. Gyldenstolpes reservation. Beträffande äter den andra punkten, sä synes mig den föreslagna skrifvelsen i alla afseenden vara olämplig. Har K. M. rättighet att ensamt besluta i afseende på lagstiftningen för judarne, så är det väl olämpligt af R. St. att ingå till K. M. med begäran att få deltaga i denna lagstiftning. Ager åter K. M. icke sådan beslutande rätt, sä må man väl förmoda, att K.
friske, men efter borgerlig måttstock kanske just icke i allt aktningsvärde ädlingen, hvilken genom öfverdådigt lefnads-sätt råkat i förlägenhet, och rollinnehafvaren, mot hvilkennog berättigade anmärkningar kunna göras i flere andra roller, är dock just genom sitt ädla sceniska skick en lyckad företrädare af én gentleman, som med alla sina fel likväl visar sig höra till denna “ adel i den sedliga verlden “, ‘ bland hvilken Portia sjelf intager en så hög plats. Det är det verkligt ädla sinnelaget, som ännu mer än den präktiga yttre skepnaden bereder Bassanio rum i Portias hjerta, och det är det förra ensamt som for honom öppnat Anto-nios börs och gifvit honom dennes vänskap. Detta sinnelag tolkas på ett godt sätt af hr Elmlund, och hvar och en som älskar vår sceniska konst måste känna sig glad, att denne skådespelare ännu är i sin fulla ungdomliga kraft. Större konstnärer finnas i Europa, men på den svenska scenen fyller hr Elmlund väl sin plats. Hvar är den som skulle kunna ersätta honom eller ens biträda honom i det s. k. “ högre “ skådespelet? Man ser icke till någon, lika litet man finner någon som kan öfvertaga Edvard Swartz ’ ännu betydelsefullare roller. De som påstå, att hr Elmlund icke utmärker sig för annat än rutin, en genom vana förvärfvad skicklighet i sceniskt fabriksarbete, måste dock erkänna, att det vid vår. kungliga teater icke finnes någon annan som, inom hans område, kan göra det arbetet så tillfredsställande, och skulle han lemna scenen, uppstår en lucka som åtminstone icke för närvarande kan fyllas. Tror man kanske, att Lorenzos representant i det nu i fråga varande skådespelet skulle kunna ens på långt när ersätta hr Elmlund? Den sist nämde tillhör den gamla uppsättningen, den som i synnerhet under frih. v. Stedingks styrelsetid uppblomstrade och af hvilken nu tyvärr ej många medlemmar återstå. Hvilka förhoppningar kunde ej då knytas till de ungas framtid! Alla dessa förhoppningar hafva icke förverkligats, det är olyckligtvis sant, men nu finnes icke ens någon anledning till nya förhoppningar, och det är ännu värre. Hvems är felet?
I anleda, af den af Hr C. F. von Mentzer, d. 24 dennes väckte och hordlagdc motion, rör:de roteringens förminskning och jemkning i Kullings och Gäseneds härader af Elfsborgs län, i hvilka härader de roteringsskyldige äro indelta ”på halfva, hela och aldrig öfver mantal på hvarje rote,” torde jag få upplysa, del en ännu strängare rotering vidlåder de rotcringsskyldige i Jemtlands län, der ingen rotenummer utgör ett helt mantal, men ofta -| och till och med derunder. Jag medgifver visserligen, att icke allenast föreniimnde härader af Elfsborgs län, utan äfven hela Jemtlands län påkalla en snar hjelp uti detta hänseende; men som H. M., vår allernådigste Konung, redan lärer gifvit Sin önskan tillkänna, nemi. alt en allmän jemkning i de rolcringsskyldiges åliggande snart hör vidtagas; alltså anser jag alla enskilda åtgärder i delta afseende vara ändamålslösa. Man skulle sålunda, i sakernas nuvar. ställning, 1 II. 71 562 Den 26 Augusti. nemi. om i detta afseende något företogs, gå H. M. Konungen i förväg; handlingen Liefve alltså inconseqvent. Bäst torde vara, att med den nu ifrågavar. roteringsjemkniug och nedsättning för de roteringsskyldige i de tvenne omförmälde härader uti Elfsborgs län finge anstå till dess den allmänna roteringsjemkningen kommer att företagas och handläggas, samt i all dess helhet ändra och rätta, der behofvet rättsenligt sådant påkallar och kräfver. Hr af Dalström, Gustaf Jacob: Med tillkännagifvan dc, - att i Kullings och Gäseneds härader blott sex fjerdingar äro om hvarje rote, anser motionären denna rotering vara tryckande, helst hemmanen i desamma äro af ett ganska lågt värde, och yrkar derföre, alt ersättning måtte dessa hemman tilldelas.
Skildringen af förhållandena vid en af dessa, Dannemora, visar att författaren där funnit en tilltalande trefnad i arbetarens hem och ett stigande välstånd, som med de jämförelsevis låga lönerna oaktadt all nykterhet och sparsamhet, som där råda, icke kunna förklaras på annat sätt än genom kvinnornas verksamhet. Det må tillåtas mig att här anföra detta vackra vittnesbörd om betydelsen af kvinnlig flit, icke minst på hemslöjdens område. » Hustrun i Dannemora är nämligen icke blott den, som sköter sitt hus, håller man * N:r 14, år 1897, 115 och barn hela och rena, lagar och underhåller sina och familjens kläder, kokar maten m. fl. af de sysslor, hvilka i allmänhet äro den arbetande kvinnans sysselsättning. Hon är dessutom kunnig i att väfva, spinna och sy. Och hennes kunskap däri är af den solida art, att hon i regeln förser familjen med kläder. Denna kunskap är som bekant, utom hvad rör nödtorftig kunnighet i sömnad, på väg att dö ut, och hvar och en som känner landsorten vet, att det numera är en sällsynthet att höra väfstolen gå i stugan. I städerna tror jag nästan, man kan säga, att dylikt aldrig förekommer. I den grad har arbetarklassens kvinna skiljt sig från hvad fordom var i bruk. Men här har denna sed bibehållit sig, och följden däraf är den, att hustrun här ger ett tillskott till familjens uppehälle, som är af både direkt och indirekt art. Detta utan att vara borta från hemmet. Härigenom når hon naturligtvis ett dubbelt resultat, och hennes förmåga af arbetskraft, omtanke och så att säga allestädes närvaro måste väcka rättvis förvåning. Man tanke sig, hvad det vill säga att utan hjälp sköta ett hushåll. Det är ej nog med att vårda barnen och koka mat. Dessutom skola kon och grisen skötas, matvaror och andra förnödenheter skola hämtas, ofta kanske långväga ifrån, och hon skall sköta familjens tvätt. Det är möjligt, att jag icke sagt för mycket. Till allt detta kommer då, att hon finner tid att både väfva och sy kläder åt sig själf och barnen, ofta äfven åt mannen. Det passar sig möjligen icke att vara lyrisk uppe i en nykter afhandling.
Att låta dessa Sedlar utkomma i låneväg, 6kulle dessutom vara, att än ytterligare skuldsätta vår redan nog graverade Svenska jord. Att undanrödja all Magazinslnräitning och lemna spanmålshandeln obegränsad åt enskildtas speculationer, skulle, måhända, under arn* dra förhållanden än de nuvarande, kunna sättas i fråga, såsom ingående i den stora och äfven af mig varmt hyllade idéen om allmän näringsfrihet; men, generella theorier i statsekonomien, äro vådlige att antaga. Tid och omständigheter göra undantag och modificationer högst nödvändiga. Skulle det vara klokt att äfven nu, efter gammal vana, springa öfver från den ena ytterligheten till den andra; skulle det vara väl betänkt, att från en Magazinslnrättning, sorn så länge den ägde penningar, uppköpte vår Säd, stundom till öfverdrifne priser, till alltid vacklande och ofta hvar fjortonde dag förändrade priser, hvarigenom alla enskildta speculationer vändes från denna handel, skulle, säger jag, det vara klokt att från ett sådant tillstånd, kasta Landtmanna-intresset hufvudstupa i den private köparens band? Jag frågar hvarje ärfaren man, som känner Handelns lynne, att begagna cons Den 2i Februarii, 54? juncturen, sorn känner att ali ting faller så lågt det kan falla, som känner närvarande tillgång på spanmål och brist på penningar, som känner, att utan penningar existerar ingen handel, utan dem ingen täflan, intet lif, äfven i den mäst fria rörelse, jag frågar, om det äc i en sådan tidepunct elen vacklande Landtman? nen, med Statsbördan på sina skuldror, bör lemnäs utan stöd, för att störtas i armarne på den enskildta vinningslystnadens godtyckliga behandling, och om det icke, i en tid som denna, skulle vara, att lemna Spanmålshandel sorn monopolium, åt några få penningeinän?