Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånds yttrade mening; men att, i händelse det Hedervärda Bonde-Ståndet skulle biträda Högvördige Preste Ståndets tanka eller i öfrigt Riks-Stånden så jemnka deras Beslut att 2;ne Stånd stadna emot $:ne, denna fråga då må få af Förstärkta Stats-Utskottet afgöras genom omröstning öfver följande propositioner. ’’Den som bifaller att då ersättning för Fartyg eger rum, densamma bör beräknas för Ekfartyg med 80 R:dr B:co per Läst och för Furufartyg med 50 R:dr B;co per Läst, voterar Ja; den det ej vill Bej i Vinner Nej, så kommer i ersättningsväg för Ekfartyg att beräknas 100 R:dr B;co per Läst och för Furufartyg 66 R:dr 32 sk, B;co per Läst, 2:0 Med bifall till hvad Herr Friherre Bjerta uti puncten af dess reservation anfört, hafva Högvördige Preste-Ståndet och Vållofl. Borgare-Ståndet ansett värdet af en ersåttnigsgild Last böra styrkas, om möjligt med Mäklare-Bevis eller, om sådant ej kan ske, med Factura som likväl iStats-Utskottets Betänkanden. 4°7 bör inför Domstol beedigas; Och då Högloft. Ridderskapet och Adelns Beslut i denna del icke skiljer sig från förstnämnde 2:ne Stånds Beslut i annan måtto, ån att, i stället för Måklare-Bevis, enligt Högloft. Ridderskapet och Adelns tanka, Lastens värde bör styrkas med Manifest ellen Connossement; så tviflar Utskottet icke att ju denna skiljagtighet skall kunna lätteligen jemnkas och undanrödjas, om Rikets Högloft. Ständer behaga förena sig om följande Redaction af 21:0 Punden Värdet af ersåttningsgild Last bör styrkas med Måklare-Bevis, eller, om sådant ej kan ske, med factura, som inför Domstol bör beedigas; hvarjemte Manifest eller Connossement må bifogas, 3:0
2:0 att räntegifvaren må ega rättighet att i det honom närmast belägna Krono» Magazin leverera all den säd, han till Kongl. Maj:t och Kronan bör utgöra; g:o Att skatternes indrifvanda icke får brådstörtas, utan reststämman hållas i mediet af Mars månad. D:o af Per Bengtson från Halland: att alla slags räntepersedlar finge med penningar efter markegångspris lösas. D:o af Johan Svensson och Eric Pålsson från Elfsborgs län, att afradaoch kronotionde spannmålen mätte få aflemnas i kronomagazinerne, der de i orten finnas så belägne. Häruti hade Eric Bylund instämt. Besv. och Ekon. 1Jtsk. Betänkandcn. 265 D:o af Lars Andersson från Skaraborgs län: att afrads gill säd måtte bestämmas till 13 gtt för tågen, och lif gg för kornet. D:o af Petter Pehrsson från Calmar län: att tiondegifvarne hädanefter måtte vara berättigade, att, utan föregående uppsägning in Natura, aflemna afradsoch kronotionde spannmål, samt att, då contant betalning derföre erlägges, uppbördsmöte» böra hållas i den Socken, der de betalande bo. D:o af Carl Henrikson Bergman från Gefleborgs län: att han, med bifall till Anders Danielssons förslag, om räntans lösande efter markegång, i allmänhet likväl för de provincer i Norrland, der linodling idkas, yrkar det undantag, att hemmansegare derstädes i de år, då sädesskörden blifvit tillräcklig, men linväxten misslyckad, måtte ega rättighet in Natura leverera sin tionde i så beskaffad spannmål, som de på egen jord erhållit. D:o af Eric Ericsson från Stockholms län, att, likasom andra räntepersedlar, äfven de brännkol, som skola utgöras till de rustande, måtte efter markegången få lösas.
Ständers förtroende. Det ankommer pä Riksens Höglofl. Ständers bepröfwandc, huruwida Utskottet träffat Riksens Ständers tanka, dä det i 62 § af Riksdags-Ordningen föreslagit, att denne Embetsman, under sin tjenstetid, borde i alla afseende» anses lika med Konungens Justitico-Cantzlcr, samt uti samma § tillagt honom den personliga helgd, om hvilken lil H af Regeriugs-Formeu Riksdagsmän försäkrar. Utskottet har för sin del trott sadant förenligt med Embetets wigt och personens nödiga anseende. Wid bestämmandet af den tid, ifrän hwilken Justitice-Ombudsmannens befattning borde taga sin början, har Utskottet as flera skäl funnit den alldeles ej kunna sträckas längre tillbaka än till tiden för antagandet af Negerings-Formen, hwaruti perjonens och Embetets tillwarelse stadgas. Men dä, af kända orsaker, innan dcnsammas kungörande en ej obetydlig tid förlopp, och betänkligheter sällan äro skiljde frän retroactif werkan, anser Utskottet sig äga skäl att hemställa det Justitice-Ombudsinannens Embetsbesattning ej mätte sträcka sig till Utslag, Domar och Handlingar af äldre datum än hans utnämnande. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott lärer tillhöra, att sä wäl för Justitice-Ombudsmannen, som de personer, hwilka komma att utgöra hans Expedition och torde böra bestä af en Secreterare och 2:ne Cancellister, föreslä löner, jemte öfriga wilkor i och för Embetet, såsom: resepenningar, medel för aflöning af sädane Ombud, till hwilkas 164 Expeditioner till Riks-Ständen. nyttjande 5 § af denna Instruktion Justitico-Ombudsmannen berättigar, medel till skrifmaterialier. Expeditionsrum eller i stället passande hyresmedel, fritt postporto för Handlingar och Embetsbrefwäxling, m. m. Stockholm den 5 Augusti 1809. B. Nunnorlioim. 0.
Öbom från Norrbottens lån (motionen N:o 529) föreslagit såsom lön åt en provincial-läkare i Neder-Luleå socken med skyldighet för hemälde tjensteman alt hafva station i Luleå stad, och till stöd för denna framställning hufvudsakligen andragit, att Piteå och Neder-Luleå socknar för närvarande utgjorde ett provincialläkare-distrikt med station för läkaren i Piteå, men att en läkare omöjligt medhunne att bestrida läkarevården i dessa vidsträckta socknar med en yta af tillsammans 51 qvadratmil och en folkmängd af omkring 19,800 personer samt att Luleå, måhända vore den enda residensstad, hvarest provincial-läkare icke vore stationerad, ett förhållande desto mindre lämpligt, som Länsstyrelsen oftast hade behof af en dylik läkares biträde. Af den anledning att Haparanda provincialläkare-distrikt innehölle en längd af 48 mil, och enär till följd deraf de mest aflägsna församlingarne i Pajala, Juckasjärvi och Enontekis högst sällan komme i åtnjutande af behöflig läkarevård, har Riksdagsfullmägtigen Josef Oscar Almqvist frän Norrbottens län, uti en under N:o 250 afgifven motion, yrkat, dels att en ny provincialläkare-station måtte inrättas i Pajala, beläget 18 mil från Haparanda, der bostad åt nuvarande provincial-läkaren vore anvisad, dels ock att, med afseende å den svårighet, som mötte alt i denna aflägsna Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139. 129 aflägsna ort erhålla läkare, lönen för denne nye tjensteman, som borde upprätthålla läkarevården såväl derstädes, som inom Juckasjärvi och Pajala lappmarker måtte bestämmas till 5,000 Ridr. Och hafva slutligen Riksdagsfullmägtige Joh. Lekberg från Nerikes län (motion N:o 2 76) och J. Bergström från Kopparbergs län (motion N:o 567) af anförda skål gjort särskilda framställningar om beviljande al anslag till löner, den förre, åt ytterligare en provincial-läkare i förstnämnda län, med station i Lindesberg, och den sednare, åt en dylik läkare i Westerbergslags fögderi.
– Jag har alltid bedragit mig själf med den tanken – suckar Struensee – att eftersom jag kunde arbeta fort och behöfde mindre tid än andra till uträttande af mina sysslor, så tillhörde den öfriga tiden mig själf och mina lustar. – Nu, då det är för sent, inser jag alltför väl, hur det hade varit min plikt att i stället efter måttet af de krafter, Gud anförtrott mig, också vara verksam i det godas tjänst. – Visserligen! Visserligen! – Mycket godt, som det varit er plikt att uträtta, har härigenom uteblifvit! Hur omättlig har ni icke varit i er nöjeslystnad? Och hur utstuderad i konsten att förskaffa er själf ideligen nya, angenäma sinnesförnimmelser? Prostens min förråder här ett djupt mänskligt intresse, men Struensee svarar med stor bitterhet och ruelse: – Det ständiga hopandet af nöjen, drager efter sig en oundviklig tomhet, och för att utfylla den spekulerar man ständigt på omväxling i lustbarheterna. – Hur har icke er andes och ert hjärtas bildning därigenom försummats? Tänk bara på era skoloch universitetsår! – Ja. Jag har därigenom blifvit mycket efter och har först på senare år börjat söka de kunskaper, som jag borde ha tillägnat mig redan i skolan. Vid universitetet har jag ofta låtit hela månader gå hän i sus och dus, och sedan åter ägnat någon tid åt mina studier. På mitt hjärtas bildning tänkte jag alldeles icke innan jag blef ett par och tjugu år. Sedermera har jag så småningom samlat och inpräglat hos mig själf de grundsatser, ni känner. – Hur försumlig har icke vällusten gjort er i era plikter mot Gud, andra människor och er själf – och väl också beträffande era ämbetsplikter? – På Gud har jag icke tänkt mycket, icke heller trott mig vara honom skyldig annat än en allmän tacksamhet för min tillvaro. Mina särskilda ämbetsplikter kan jag visserligen kanske ofta ha försummat för mina nöjen. Likväl har jag vid andra tillfällen mycket allvarligt ägnat mig åt mitt läkarekall. – Hur har ni icke – fortsätter prosten – genom vällustens ständiga njutning upphetsat er fantasi, fyllt den med smutsiga bilder, af hvilka ni kanske ännu oroas och förhindras i allvarligare eftertänkande?
På-grund af hvad jag nu haft äran anföra anhåller jag vördsamt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den uti Kongl. Mapts nådiga Förordning af den 3 Dec. 1862 bestämda afgift för vägning af inkommande, utländskt gods som, efter vederbörlig tillåtelse, verkställes uti eller vid godsegarens enskilda magasin mätte upphöra. Stockholm den 12 November 1862. Julius Lindström. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 12 25 JV? Af Herr AllUUlt!'! Om bestämmelser till åstadkommande af skyndsammare lagskipning å landsbygden m. m. En bland de största olägenheter, af hvilka svenska samhället lider, är den långsamma gången af dess lagskipning. Jag har sjelf erfarit, att en icke synnerligen invecklad rättegång kan genom svarande partens tillställning blifva utdragen 5 eller 6 är, och jag har af en skicklig saint erfaren jurist erhållit det megifvande, att man behöfver icke vara mycket' klyftig eller hemmastadd i lagens hemligheter för att, genom eget uteblifvande, vittnens fördröjda inställande, m. m. samt genom hvarjehanda rättegångsinvändningar kunna 4 elier 5 år förhålla sin motpart dess lagliga rätt, äfven när denna är temligen klar. Också Rikets Ständers Justie-ombudsman har i sin embetsberättelse till näivarande riksdag fört samma klagan (se denna ber, sidd. 107—115). 1 alla läll är känd sak så godt sorn vittnad, och jag behöfver fördenskull icke här andraga många bevis för mitt påstående. Statens högsta mål ligger visserligen långt uppöfver rättens; men rättstillståndets vederbörliga bibehållande och utveckling utgör likväl ett af statens aldra första vilkor, och hvarje lätt utförbart förslag till det öfverklagade ondas afhjelpande borde derför icke vara ovälkommet. Den framställning jag här går att göra skall, ifall den blir godkänd, ©tvifvelaktigt komma att välgörande inverka på vår lagskipning i allmänhet, oaktadt jag dermed närmast afser den lägre lagskipningen på landet, eller häradsrätternes.
Hvad nu kunskaperna beträffar, är det En framstående kritiker har nyligen utnaturligt, att ett så vidtomfattande fält, talat den förhoppningen, att svenska skriftsom det, på hvilket den moderna journalisställare och konstnärer skola närma sig allmen rör sig, erbjuder många skilda ommänheten genom att göra sin konst mer råden, som hvar för sig fordra en särskild lättförstådd. Den klyfta, som nu faktiskt utbildning. Man skall kanske säga, att få ligger mellan konsten och den stora publikvinnor äro hemmastadda i politikens irrken, kan minskas endast genom ett allvargångar eller förtrogna med den mångfald ligt bemödande från konstnärernas sida att af praktiska frågor, som uppställa sig inom träda folket närmare. Och det sker icke det kommunala lifvet. Detta är sannt. Men blott genom att tala ett förståeligt språk, det finnes återigen andra ämnen, som ägna utan äfven genom att välja ett språkrör, sig mycket väl för kvinnliga publicister, ja vilja * £ r e / lickor F r å n på e n t u r i s t f ä r c l vandring. (Slut från föreg. n:r.) Klockan 3 på morgonen aflägsnade vi oss och gingo att bese utsikten från Käringberget. Soluppgången fingo vi ej se i följd af moln, men Siljan låg härlig i den tidiga morgonstunden. Kl. 5 gingo vi till kojs i vår hederliga kopparslagares kök och voro så tidigt uppe morgonen därpå för att åter se kyrkbåtarna och kyrkgåugen. En synnerligen anslående predikan hölls af professor Ekman från Upsala. Det var äfven ett brudpar i kyrkan, öfver hvilket vid altaret lästes välsignelsen, vigseln hade förut ägt rum. Bruden var klädd i en vacker kulldräkt, prydd med glaspärlor och pappersblommor. På kvällen foro vi åter med båten till Rättvik, lågo där öfver natten och anträdde på morgonen vandringen till Mora. Det är fyra mil dit, hvaraf vi dock fingo följa med på en vagn en mil. I Mora besågo vi Utmelandsmonumentet. Det är en liten byggnad uppförd öfver den källare i hvilken, som bekant, Gustaf Vasa doldes af Tomte Mats hustru. Monumentet är enkelt och värdigt det stora minne det ägnats.
Den förmånsrätt, sorn myndlingar haft i förmyndarnes lästa egendom framför inteckningar, har sannerligen varit mera skenbar än verklig, livar oell en kanner ganska väl, huru del kan tillgå och huru det i sjelfva verket mången gäng tillgått, när en förmyndare, sorn är fastighetsägare, velat söka sig ett län, hvarvid det villkoret varit förknippad!, att någon förmyndaregravat ion ej skulle vidhäfta honom. Han söker nemi., efter öfverenskommelse med en arman person, att entledigas frän förmyoder-skåpet, oell får det sålunda öfverllylindt pä nämnde person; derpå lager han inteckning, och, några dagar eller veckor derefter, återtager lian förmynderskapel. Dä frågar jag: hvart har dä den stora säkerheten tagit vägen, som man tror ligga förvarad i den lysta förmånsrätten? Den har blifvit helt och hållet tillin! et gjord i detta fall, likasom dä förmyndare säljer sin fasta egendom. Man hör också ej så strängt bedomina detta förfarande, enär lagen är sådan, att den föranleder, nästan tvingar dertill. Detta utvisar i allmänhet, alt den hittills gäl - Den 24 Augusti f. m. 347 landt; lagen om lysia förmånsrätter väl kan vara hinderlig för c ii i både ekonomiskt och moraliskt hänseende redbar förmyndare, utan att derföre vara tillräckligt, eller ens i någon mån värnande emot en oredlig förmyndare. Man liar dessutom icke fästat uppmärksamheten pä en omständighet, som är af beskaffenhet, att sjelfva den lysta förmånsrätten skulle kunna återverka lill myndlingens egen skada, nemi. i de fall, dä förmyndare utlånar myndlings medel till annan person mot inteckning, hvarvid myndlingens egendom just för den tysta förmånsrätten är underkastad samma äfventyr, som hvarje annan iängifvares. ■— Man kan väl i allmänhet antaga, alt förmyndaremedel äro lill större summor af förmyndare till andra atlanta, än hos dem innestående, och i samma män, som det så är, kunna oek de tysta fönnonsrälterne äfven i denna riktning medföra större skada.
— Revisorerne hafva, efter beräkning af utsädet och afkastningen i korntal, antydt, att sädesskörden vid Ultuna år 1859 skulle varit »fullt medelmåttig», hvadan sålunda skulle kunna slutas, att årets spanmålsskörd icke borde kunna anses hafva lemnat någon förlust eller föranledt minskade inkomster, och dock var detta händelsen, så att efter sådda 17 tunnor 28 kappar hvete, på 38 tunnland 10 kappland, skördades endast 83 tunnor 4 kappar eller ej fullt 3 tunnor på tunnlandet; af korn såddes 24 tunnor 8 kappar på 32 tunnland och skördades 69 tunnor 24 kappar eller ej mer än något öfver 2 tunnor på tunnlandet, och äfven den andra säden lemnade så i kärna som i halm en högst otillfredsställande skörd, om man afser den besådda arealen och icke ensamt dömer efter korntalet i förhållande till utsädet. Vid Ultuna radsås större delen af säden. Härigenom blir utsädet på tunnlandet betydligen mindre än mot vid bredsådd, och korntalsberäkningen är härvid icke på vanligt sätt tillämplig, likasom densamma i allmänhet alltid lemnar ett högst osäkert resultat. Att torkan 1859 verkade en betydlig minskning i sädesskörden vid Ultuna visar sig ock bäst deraf, att då under det föregående, icke heller särdeles gynnsamma året 1858 efter ungefärligen lika stort utsäde skördades 1,932 tunnor spanmål, erhöllos 1859 ej mera än 1,429 tunnor, och hvarå värdeskillnaden utgjorde 7,917 R:dr. Minskningen i egendomens afkastning blef en naturlig följd af denna skillnad i inkomsten af sädesskörden samt af de dryga extra utgifterna för uppköp af betydliga qvantiteter halm och rapskakor; in. m. för framfödandet af ladugården, som väl för tillfället minskades, men ändå ej kunde i större skala reduceras, då densamma utgjordes af dyrbara racedjur. Sådana »mera ovanliga» missgynnande förhållanden, som nu inträffade, stå icke i någon jordbrukares makt att förekomma eller afhjelpa.
ska få se, att till nästa gång har hon lärt sig, ­ 12 ­ att man inte kan vara säker på, att ett fruntionde gången. timmer går sin väg, förrän hon tagit afsked för HANNA (klappar Bergenhjelm på armen). Du ä' ändå snäll, du, Ernst... (Ada och Walter i tamburdörren.) WALTER. kyssa henne, men hon undviker kyssen. Kyligt.) Det var sant...! Se'n! WALTER. något. Ni se så besynnerliga ut. Har det händt FRU HERMENS. Nej, vi ha bara talat litet allvar. HANNA. så kom jag in och sa: Gud ske lof, nu har jag ändå. Har jag inte otur, så säg! WALTER. Jo, det var trefligt! HANNA. inte gå till tant Lunell i eftermiddag, för konsulinnan kommer dit. Den enda fördelen ä', att nu kan jag då Jag trodde, alla främmande hade gått, och HANNA (hviskande). Så ömt! (Hanna springer till honom. Han vill kysst ut dem allihop. Och så stod där en kvar ­ 13 ­ ADA. skulle aldrig förlåta dig. Jo, det ä' du tvungen till. Tant Lunell FRU HERMENS. inte något skäl, för att man ska vara det mot en till. HANNA. tråkigt för sitt nöjes skull. Sitta där, herrarna längta att få äta och vara rädda, för att det syns, när man gäspar. FRU HERMENS. i din fästmans familj, Hanna lilla. (Paus.) HANNA (faller fru Hermens om halsen). Å, jag ä' en stygg flicka, tant, otacksam (Spinger in till höger.) BERGENHJELM. liten. Det var synd...! Jag tror, hon höll på att gråta, stackars (Walter går åt höger.) FRU HERMENS. för sig själf. Det gör bara godt. Låt henne vara! Hon kan gärna tänka litet Ja, det ä' ledsamt, att du ska ha så tråkigt Det ä' ändå förfärligt, hvad man får ha Om man ä' oartig mot en person, ä' det i ett rum och spela, och fruntimmerna i ett och och stygg. Det ä' jag...
Majit måtte, så vidt de politiska förhållandena sådant medgåfvo, i samråd med öfriga uti Östersjö-handeln deltagande makter, vidtaga de åtgärder, hvilka Kongl. Majit kunde finna tjenliga för vinnande af detta ändamål. Uti enahanda syfte inkommo äfvenledes år 1851 Deputerade ali Stockholms Grosshandels-societet och Skeppsrederier med underdånig hemställan till Kongl. Majit om beredande af lättnader uti eller befrielse från Sundska tull-a fgi fterna. I anledning af dessa framställningar blefvo underhandlingar med Kongl. Danska Regeringen iidedda; men då bemälde Regering, efter ett nyss slutadt kostsamt krig, icke kunde underkasta sig uppoffringen af en på traktater grundad vigtig rättighet, och Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition N:o 7 2. 3 dessutom de uti Östersjö-handeln mest intresserade främmande stater icke voro böjda all kraftigt medverka till dessa underhandlingars framgång, medförde desamma intet annat resultat, än den partiela lindring till förmån för Svenska kustfarten, sorn omförmäles i Kommers-kollegii ofvan åberopade Kungörelse af den 16 Juni 1852. Under det sålunda tidpunkten för en önskvärd lösning af frågan om Öresundstullens afskaffande syntes vara aflägsen, inträffade oförmodadt att de Nord-Amerikanska Förenta Staternas Regering uppsade den mellan bemälde Stater och Danmark bestående Handelsoch Sjöfärts-traktat, under tillkännagifvande, att från den lid dä, i följd af uppsägelsen, traktaten skulle upphöra att vara gällande, eller från den 14 April 1856, Förenta Staternas fartyg icke korinne att vidare erlägga Oresunds-tull. Sedan underhandlingar i anledning häraf egt rum mellan bemälde Stater och Danmark, fann Kongl. Danska Regeringen sig böra inbjuda Regeringarne uti alla de länder, hvilkas fartyg delloge i handeln på Östersjön, att sända fullmäktige till en konferens, som borde hällas i Köpenhamn, i ändamål att reglera Öresundska tullfrågan, hvarvid bemälde Regering framställde, såsom tjenligaste medlet till tullens afskaffande, det förslag, att genom dess kapitalisering bereda Danmark billig ersättning. Kongl.
Irinsessan, samt några Ane slag till Löne - förbättringar 'och åtskilliga oeconomiska hellof vid Slottsoch Stall-StaJen. hvaremot en betydlig: till-’ gang Den g Augusti gang vunnits i de indragna Anslagen efter Högstsalig Hennes Maj:t Enke - Drottningen Sophia Magdalena. Andra TIufvud-Tituln: Innehållande Cåviloch Xands-Staterna - : 748:353: Den förhöjning af 181,607 R:d 15 sk 2 r., som denna Huf4, yudtitul undergått, har uppstätt genom åtskilliga nya Eone Anslag, inflyttningar ifrån. Allmänna Indragnings - Staten, och den Löne-förhöjning, som särskildt för PenningeXontagande Embetsman blifvit beviljad. Tredje Hufvud-Tituln: Innehållande MilitaireStaterna tili Lands och Sjöss 2,536, 278: i Tillökningen, utgörande 241,005 R:d 10. r., har uppkommit genom anslag till Löne-förbättring för Arméens ■ ~ : 8 f - 4.69 51 47» De n g Augusti penninge-Iöntagande Embetsmän. Fjerde Hufviid-Tituln .■ Innefattande Clericieoch. Fdrmindskningen pä denna H ufvud - Titul, utgörande 170 R:d, har uppkommit derigenom, att de på Stat der uppförde odisponerade medel, derifrån blifvit uteslutne. Femte Hufvud-Tituln: Innefattande Staten för de Fria Konsterna 11,870: 24- Tillökningen på denna Hufvud-Titul af i,4 17 R;d 24 sk. har uppkommit genom furökadt Anslag till de Fria Konsternas Academie, samt .Lön for en Secreterare vid Kongl. Maj:ts Museum. Sjette Hufvud-Tituln: Tnnefattande
Premie-obligationernas utlottning skall ske 2 gånger hvarje år, nemligen första söcknedagen i Maj och November månad; iren under innevarande år kommer endast en sådan utlottning att företagas;» §11, angående rättighet för obligations-innehafvare att, efter derom anmäld önskan, hos Riksgälds-kontoret lyfta utlottade obligationers belopp;— kommande denna §:s stadganden icke att gälla och tillämpas i afseende på premie-obligationerna; § 12, angående tiden för redovisningen för de till utlottade obligationers och förfallna räntekuponers inlösande mottagna medel samt infriade obligationers öfversändande till Riksgälds-kontoret. — Denna tidsbestämmelse ändras för premie-obligationerna till slutet af nästföljande April eller Oktober månad; § 15, angående den låneöfvertagarne förbehållne rättighet att, mot abandonnering af det deponerade vitesbeloppet, fritaga sig från de icke redan inbetalda lånemedlens erläggande. — Sorn en sådan rättighet icke kan medgifvas för den del af lånet, för hvilken premie-obligationer skola utfärdas, kommer hvad i denna § är stadgadt icke att tillämpas med hänsigt till ifrågavarande låneandel. - 87 — 9Ifle» bagjenige, bag im ttbrigen in bein obenangefurfyten %nIeI)en§ Sic borfteffenbe, in fdjlncbifdjer unb beutfd)er @prad)e aufgefaffte, SSereiubarung ift in Oegenwart jugejogener Seugen unter* fcpieben »orbén, unb follen bie betreffenben £)rigina'(*2ln»fertigungen be» ani 26ten ber* gängenen -elfrit biefe» 3ctl)te§ abgefd)Ioffenen 2lnlet>eng*35ertrageg bcigefugt unb aufierbem nöd), I)infid)t[id) bicfer 'Skreiitbaruug, eine ge* prige 2lmeidjnung auf beni gebad)ten 33er