Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Urskottcrs Betänkande, böra sörblifwa inom en sä beskaffad gräns. Wrd Högloff. Bewillmngs och Oeconomiae-Utskottens Aörstag, atk, h^rad hlisbehols-bränningsrät» tigheren pä landet angar, icke allenast hemmansägare och brukare, utan äswen mnehasware as andras skaLtlagde jordlägenheter, samt ägare eller brukare af utför, dar nied åkerbruk mä deltaga uti bräimingSiättighet, har jag kör min' del icke widare atl påminna, än ati, ester min tanka, det, pä agaren till ett h mman, eller annan skattlagd jordlägenhet, hwarä Landtbo eller Arrendator ankages, mä fä onkemnia, art wid eontracletS gif, wande, deruti förbjuda den blifwande jordbrukaren bränwinS brännings utöswande; hwilken rättighet för I -cdägaren ä ena sidan, i afseende pä siere sig företeende ff'äl, ost st och.halst när staga är om hemman med swaq skog, är ganska angelägen, och ä den altdra leke kan enlesobillig, dä Lmdtboen äger, att derefter lämpa och betinga de öfrige Contractswilkoren. Men beträffande Högloft. Utskottens tillstyrkande, att ifrägawarande brännings rättighet, jämwäl mä ' , sträcka > Deir 4 December. rzr sträcka sig till oskattlagde lägenheter, Mttlagde qwarnar, Mölnare, Toppare och indelte Krigsmän, samt pä landet boende Ståndspersoner, Tjenstemän och Handl, werkare, oagtadt de ej äga eller besitta jord, sa kan jag icke härsttinnan med Högloft. Utskotten, mig förena. Jag föreställer mig, att ibland andra hos Högloft. UtMtten häcwid sörekomne
Jag kan dessutom icke neka, att det skulle förefalla mig ganska besynnerligt, om icke ett af Riksens Ständers JustitiasOmbudsman , uti dess Berättelse till Riksens Ständer framställdt och af alla fyra Stånden sedermera till Lagutskottet remitteradt ämne skulle förtjena enahanda behandling och uppmärksamhet, som hvarje enskildt Riksdagsmans i ett Stånd väckte och derefter till Utskottet remitterade motion. Herr Stråks anmärkning, att Utskottet icke fullständigt uppgifvit grunderna för sitt beslut, torde, på sätt Herr Grefve Hamilton redan behagat upplysa, icke böra föranleda till någon återremiss af Utskottets Betänkande} men skulle Höglofl. Ridderskapet och Adeln täckas finna, att de af mig föreslagne grunder förtjena någon uppmärksamhet, lärer återremiss af Utskottets Betänkande komma att äga rum. I Den 31 Mars. 353 I anledning af de nu gjorda anmärkningar blef LagUtskottets Memorial till detsammas handläggning återremitteradt. Undertecknad Riddarhus . Secreterare utbad sig få, i anledning af stadgandet i 3 5.'te §. af RiddarhusOrdningen, erinra cle Herrar Ledadamöter af Ridderskapet och Adeln , hvilka mundtligen yttrat sådana anmärkningar, som åstadkommit återremisser, att desamma till undertecknad Protocollist skriftligen författade aflemna. Upplästes ett ProtocollsUtdrag från Vällofl. BorgareStåndet, af den 20 Mars, innehållande underrättelse, att Ståndet till ett, af Irenne Ledamöter af hvarje RiksStånd bestående, tillsättande särskildt Utskott remitterat tvänne Memorial, af Herr Handelsmannen Stabeck och Herr Handelsmannen Lindström, nied förslag till ett nytt reglemente för alla medlemmar af Judiska Nationen, som redan i Sverige äro vistande, samt angående förbud emot flera Judars inkommande i Riket, inbjudandes BorgareStåndet sina respectiva MedStänder att uti berörde remiss sig förena. * O ProtocollsUtdraget, jemte de åtföljande Memorialen , lades på bordet.
Såsom bevis härpå har motionären anförl, att fattigvården, genom sitt ordnande inom små kommuner, vore synnerligen betungande för dessa och på samma gäng olämplig i afseende å behandlingen af de fattiga, samt att dessa förhållanden i väsendtlig mån kunde förbättras, om fattigvården blefve länsvis ordnad nied de smärre kommunerna lill underafdelningar. I öfvertygelse om nyttan af kommunal-veiksamhetens utvidgning, har motionären derföre hemställt, att läns-nämndcr, med bibehållande af nu varande kommun till basis, måtta inrättas, samt bestå af en från hvarje sorken inom länet vald deputerad, med åliggande att behandla alla ekonomiska mål, som ansåges inverka på länets förhållanden. De skulle, Bi/t. Ull B. St. Besvärsoch Ekon.-Utskoltets Betänkande, N:o 72. sä sorn förenande uti sig summan af de enskilda kommunen as krafter och insigter, gagna ej mindre i politiskt afseende, genom beredande af insigt uti och intresse för allmänna angelägenheter, än uti ekonomiskt hänseende genom den större samt vida mer ingripande och välgörande verksamhet, som sålunda kunde åstadkommas, än den, som under nuvarande förhållanden genom enskildas splittrade krafter kan utvecklas. Det vore nemligen påtagligt, att, med den fullständiga kännedom om serskilda förhållanden och behof inom hvarje del af länen, som desse på sådant sätt sammansalta nämnder besutte, de blefve synnerligen egnade att uppfatta och bedömma, hvilka förbättringar och förändringar uti länen kunde af lokala omständigheter påkallas, samt att dertill uppgöra och framlägga förslag. Den verksamhet, sorn de i alla rigtningar snart skulle utveckla, måste sålunda på den ekonomiska ställningen utöfva ett välgörande inflytande, hvilket möjligen komme att blifva af en oberäknelig utsträckning genom den sporre, som läge i sjelfva friheten att verka.
Skulle nu vår hufvudnäring, d. v. s. jernhandteringen, hvilken betydligt måste inverka på Bankens förhållanden, ligga under; skulle dertill särskildt tillstötande olyckor göra, att landet nödgas underkasta sig en betydlig import af förnödenhetsvaror samtidigt med denna bedröfliga conjunctur: så anser jag den största vådan för Bankens säkerhet och realisationens bestånd ligga uti nationens till följd deraf uppkommande obelåtenhet med landets ekonomiska ställning. Jag anser det derföre vara ganska opolitiskt af lagstiftningen att icke betänka möjligheten af sådana conjuncturer, då en allmänt spridd obelåtenhet med landets financer måste inträda, och hvarvid man utan tvifvel kommer att ifrågasätta omarbetandet af sjelfva^ realisationen. Det är icke längesedan, mine Hrr, då en sådan conjunctur hotade oss, fastän den sedan icke blef så svår som den visade sig, och det var just samtidigt dermed, som man hörde ånyo ifrågasättas huruvida denna realisation verkligen var affattad på billiga grunder, eller om icke densamma borde eller åtminstone 332 Den 12 April f. m. kunde omgöra*. Inom sjelfva Bancostyrelsen har jag hört uttalas farhågor för realisationens bestånd, och delta just i följd af inträffade omständigheter i den riktning jag omnämnt. Mig synes det på dessa skäl vara mycket mindre vådligt att, under sådana brydsamma förhållanden, göra en sedelutsläppning i landet, än en sedelindragning; då nemi. jag alltid förutsätter, att Banken med hela Rikets garanti skall äga utvägar att ånyo förstärka de fonder, som möjligtvis kunna vara angripna. Jag vill visserligen icke bestrida alt det kan vara nyttigt att bestämma eli maximum för sedelstocken i förhållande till den metalliska valutan; men jag får dock ytterligare förklara, att jag, vid sådana inträffande conjuncturer, då det är omöjligt att exportera jernet ulan att förstöra hela jernhandteringen, anser för Bankens egen säkerhet, icke för jernhandteringens, nödvändigt, att Banken då uppträder såsom medlare.
Men just den sommaren hade jag hållits åt en annan sida av socknen, och för övrigt vad kan en människa göra vid sådant! Rummet var packat med folk — till förstugan stod dörren öppen; i den stannade Margit, bländslagen av aftonsolen, som just föll in genom fönstret. Kring halsen hade hon ett litet guldhjärta — nog Svens fästegåva .. Jag tänker jag aldrig sett henne fagrare! Se, kunde hon inte, men höra kunde hon. Prästen avslutade just då ett tal för de ny förlovade: änkan Maja Bjällman och Sven, »nykomlingen i Myrlilla». Alla trängdes fram för att klinga — alla utom den blå, orörliga flickan i dörren, som solen bara tycktes kunna göra mera vit i stället för mera röd! Det slog blixt i Majas öga, när hon upptäckte Margit. — Jag tror nog, att djävulen i henne var fullt lycklig i det ögonblicket! Men aldrig hade uppsynen varit mildare och rösten lenare än nu, när hon steg fram och sa’: »Nej, se Margit — det var då tursamt! Vi tyckte just det var svårt att inte kunna få skicka bud. Du känner väl Sven, tänker jag?» Margits ögonfransar lågo som döds-skuggor mot kinden, men så lyfte hon upp dem och såg på Sven, såg på honom, så hans själ kröp ihop som inför dom och död. Därpå tog hon ett glas, slog det mot Majas och sade stadigt: »Lycka till då!» Ja, hon log med! Så slog hon sitt glas mot Svens och sa’ lika stadigt: »Lycka till då! I den stunden mördades hon, mitt framför våra ögon! Tyst var det i rummet, så andedragen hördes. Man hade sport om Svens besök i buom, och alla ville nu se, hur hon, Margit, bar sig åt igen. Fem minuter senare stampade spelmannen upp till polska, och den första, som dansade ut, var Margit. — Det var nog bara skvaller efter allt det där pratet om buom! På kvällen lag som en nedfallen bit himmel på vindsgolvet över de i hast avrivna buakläderna. Margit tyckte, att det var hon själv — bua-Margit, som låg där i en hög, nedsmutsad och trampad på! Hade hon i det ögonblicket funnit tårarna, så ...
Fyra femtedelarne af Capitalet utgifvas Riksgälds ■■ Contoirets Obiigat oner, daterade den 1 October iHx8> på Fyra år, ired En fjerdedels årlig afbetalning, dock titan Ränta; Hvaremot a Obligationen tecknas ett serskildt Betyg, att Ränta skall, efter utredningens slut, af Discont - Bolaget betalas, till det belopp, Tillgångarne medgifva, dock icke utöfver Sex Procent om året, beräknad emellan hvarje förfallen afbetalning på det Capital, Obligationen föreställer. Ehvad Eiqviden kommer att ske på ena eller andra sättet, fa Riksgälds-Contoi 1 ets Obligationer icke utgifvas på mindre Summa, än Etthundra Riksdaler, så framt fordrings-beloppet, som med Obligationer skall liqvideras, uppgår till en sådan Summa och endast på jämna Tiotal, då skillnaden, eller hvad som utaf fordringen understiger Tio Riksdaler, Contant erlägges, Med betalningen af Bankens Capital - fordran af 200,000 R:dr för Creditivet, förhålles, i enlighet med 4 Momentet, men, derest någon Räntebetalning till de öfrige Fordrings - ägarns icke skulle komma att ske, förr än utredningen i Riksgälds-Confoiret blifvit slutad, kan Banken dessförinnan icke eller utbekomma någon Rän - 1974 Statsoch Banko Utskottens Betänkanden. ta, men hvilken ovilkorligen beräknas lill 3 Procent samt efter Octroj-tidens sint till enahanda belopp, som för de öfrige Fordringsägarne, dock får Banken icke lyfta ski lriaden emellan Tre Procents Ränta och hvad Batiken derutöfver, i likhet med öfrige Fordrings-ägare, tillfaller, förr än Sex Procents Ränta kunnat ät Actie ägare utdelas. Med omsättningar af Tan, utgifne fran Götheborgs Discont, förbälles pä enahanda sätt, som angående Götha-Canal Bolags aan t Malmö Disconters utestående Tån, finnes stadgadt uti 1, 2, 3, 4 och 5 Momenten af 3 §•' i:sta Afdelningen af detta Reglemente. 7 Mom.
Emot beslutet i afseende på Stats Rådets antal reserverade sig Herr Friherren och Ordföranden samt Herrar Borgmästare Hagander och Hjertström, den förstnämnde, nemligen Herr Friherren och Ordföranden , dels emedan han ansett en minskning i antalet af Konungens rådgifvare strida mot Regeringsformens anda, dels emedan antalet af Sex Stats-Réd fullkomligt erfordrades , derest Konungen skulle vilja låta en särskild afdelning af Stats - Rådet behandla besvärsmålen , hvilket efter Herr Friherrens tanka vore en högst nödig och nyttig inrättning. Med Herr Assessoren Dankwardts uti dess äfven upptagna särskilde mening, anförde reservaton emot Förvaitnings-chefemes benämning af föredragande Stats Råd, hafva Herr Borgmästaren Hagander och BancoFullmägtigen Anders Danielsson sig förenat. Herr Canceili-Radet v. Hartmansdoiff har emot pluralitetens beslut , det Högsta Domstolens Ledamöter må fortfara, att öfvervara Justitia: ärenders föredragning i StatsRådet, reserverat sig på skal, som äro anförda sid. 21 i andra afdelningen af hans tryckta anförande, och uti hvilken reservation Herr Biskopen Doctor Wallenberg och Herr Doctor Häggblad jemväl instämt. I afseende å sist berörde ämne har Herr Assessoren Danckwardt tillkännagifva dess 2 JO mening vara, att Justitiae Råden böra i Stats-Rådet endast öfvervara de förut j Högsta Domstolen handlagde Justitiae-ärender, sorn af RevisionsSecreteraren der anmälas, och således icke de, som Itomme att tillhöra Justitiae-Förvaltnings-chefens föredragning. Härmed förenade sig Herr Öfversten Lefrén.
' » På bädden ligger sonen, Vid fönstret modern står: » Kom, Vilhelm, processionen Nu strax förbi oss går. » Och den, som en vaxhand offrar, Hans sårade hand blir hel. Och den, som en vaxfot offrar, Hans fot har ej mera fel. » Jag är så sjuk, o moder, Att jag ej ser, ej hör. På Gretchen, som dog, jag tänker, Och ondt mitt hjärta gör. » Till Kevlaar kom mången på krycka, Som dans nu på lina trår. Och mången på strängar spelar, Hvars hand var ett enda sår. Den sjuke och hans moder Sofvo i kammaren sin. Då kom Guds helga moder Och trädde så sakta in. » Stig upp, till Kevlaar vi följa, Tag bok och rosenkrans. Af vaxljus modern formar Ett hjärta inom kort. Hon böjde sig öfver sonen Och lade med en blick 3. I D U N 1896 Så huldrik på hans hjärta Sin hand och log och gick. Allt Och Och Ger modern i drömmen skådar — ser väl mer än så vaknar och hör, hur hunden till ett tjut just då. Där ligger sonen utsträckt, Och hennes son är död. Och öfver hans bleka anlet ' Gjuts morgonsolen röd. Med knäppta händer stod modern Till mods så underlig Och sjöng andäktigt stilla: » Maria, pris ske dig! » Dagligen ser Ester för sig processionen, modern stödjande sin son, denne med vaxhjärtat framför Mariabilden och slutligen morgonrodnaden, belysande den dödes ansikte, som för henne tagit studentens drag. Hon minns det skälfvande uttrycket i den läsandes röst, och hon tror sig ha hört hans historia. Hon ville bedja för honom, men hon är rädd att bedja honom i döden. Nästa gång han kommer, är Ester ensam. Han sätter sig bredvid henne vid bordet. Det är en mörk, regnig dag. » Jag har längtat hit, » säger han, » längtat som till en syster. Jag har ingen sådan. » Esters oskuldsfulla, allvarliga leende bryter fram i all sin ljufhet. » Välkommen, » svarar hon och räcker honom handen. » Längtat, » forsätter han, böjer sig ned och kysser hennes hand, » därför att du är som du är, Poster. Du missförstår mig inte, då jag kysser din hand.
- Men då det tillika förekommit Utskottet, att, i den mohn Wermlands FinnMarker hinna blifva mera bebyggda, innevånarne derstädes, såsom på andra ställen, böra sjelfve underhålla Präst osh Klockare samt bidraga till hvad för Barna-undervisningen erfordras; anser Utskottet den begärda Summan böra endast till nästa Riksdag å Stat uppföras. 3:o Af Anslaget för Mechaniska Scholae, hvilken förut varit uppfördt på 5:te TufvudTiteln, och föreslås att lill 4:(le Titeln öfverflyttas, till dess genom skedd indragning nedsatta belopp af 3oo. Transport 4o4>653: 9. 5. 236 Stats-Utskottets Transport 4o4>633: g. 5, Detta Anslag utgjorde, enligt 1823 års StatsReglering, 475Rtdr; men sedan Mechaniska Scholan , som förut hört under Fria Konsternes Acadernie, tillföljd af K. Brefvet den 8 Junii 1826, blifvit med Technologiska Institutet jförenad, och, enligt Högstberörde K. Bref', derigenom årligen bespares ett Lärare Arfvode af 100. Och de till Skrifmaterialier och Verktyg anslagne 75. eller tillhopa 175. så har behofvet för samma Scholas underhåll minskats till den af K. M:t nu i Nåder föreslagne StatsSumma, hvilken, såsom nu mera tillhörande en LäroInrättning, som med ofvannämnde Academie, icke äger någon gemenskap, Utskottet föreslår: att öfverföras på denna HufvudTitel med 3oo. — 4:o Att Biskopens på Gottland indeldta lön, som likmätigt K. Brefvet den 5 Maji 1824 Contant ifrån LandtRänteriet uppbäres efter Markegångsuträkning, emot det att indelningen bland StatsVerkets Inkomster ingur, må ä ClerecieStaten Contant uppföras med en Transport 4g4?953: g. 5.
Då 21 extra provincialläkare redan begagnat det dem lemnade tillfälle till löneförhöjning, mot vilkor att de ej innehafva annan tjenst, och desse således i afseende på tjenstgöringsskyldighet äro i samma ställning, som provincialläkare, får Utskottet, helst den ifrågasatta åtgärden icke erfordrar förökadt anslag, hemställa, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 80:o. Riksdagsfullmägtigen Liss Lars Olsson från Kopparbergs län har uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 247) föreslagit, att extra provincialläkare-befattningen i Leksand måtte uppföras på ordinarie stat med full provincialläkarelön; men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, den ifrågavarande provincialläkaren redan i årligt arfvode uppbär 1,500 R:dr och således, i händelse af Rikets Ständers bifall till hvad Utsltottet under nästföregående punkt tillstyrkt, kommer i åtnjutande af den utaf motionären åsyftade förmån, torde berörda motion ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 81:o. Uti en från Bonde-Ståndet till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 343) har Riksdagsfullmägtigen Georg Nyqvist från Wermlands län hufvudsakligen anfört, hurusom Rikets sist församlade Ständer visserligen, uppå derom gjord nådig framställning, hugnat de ordinarie provincialläkarne med förbättring i deras lönevilkor i det de 20 i tjenst äldste bland dem tillerkändes en förhöjning af 500 R:dr i deras förut innehafvande ordinarie lön af 1,500 R:dr, men då de ordinarie provincialläkarne, hvilkas antal för närvarande utgjorde 98, 56 Stata-Utskottets Utlåtande N:o 66. sannolikt efter innevarande riksdag blelve ökadt till 123, så komme ej fullt en sjettedel af hela antalet i åtnjutande af berörda löneförhöjning.
In fidem: N. A. Heurlin. Kongl. Majlis Nåd. Prop. M 10S. SI Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott, Lördagen den 30 Maj 1857, i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas, Justitie-Råden Backman, Alexanderson. Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern anmälde i underdånighet, att sedan Kongl. Majit under den 21 November nästlidet år, jemlikt 87 § Regeringsformen, infordrat Högsta Domstolens underdåniga utlåtande öfver ett inom Justitie-Departementet upprättadt förslag till förordning, angående upphörande af landsflykt, såsom påföljd för brott, af följande lydelse: så hade vid handläggning af detta ärende inom Högsta Domstolen den 16 sistlidne Januari yppats skiljaktiga meningar och, på sätt protokollet för samma dag utvisade, Högsta Domstolens fleste ledamöter förenat sig om det yttrande att Efter uppläsande häraf yttrade Herr Justitie Stats-Ministern, att som någon anmärkning mot berörda förslag icke förekommit, ansåg han sig böra hemställa, alt Kongl. Majit, med gillande af samma förslag, täcktes tillåta, att Proposition i ämnet finge lill Rikets Ständer aflåtas, i enlighet med derom nu uppgjordt förslag. På Stats-Rådets öfriga ledamöters tillstyrkande behagade Kongl. Majit, med lagförslagets godkännande, anbefalla att Proposition derom, sådan den finnes detta protokoll bifogad, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo: C. P. A. Hallbäck. Kongl. Maj Hs Nåd. Prop.
I afseende på ifrågavarande lån får Utskottet meddela, att sedan, vidi 1815 års riksdag, Rikets Ständer åt Södertelje kanaloch slussverks bolag anslagit ett lane-biträde från banken af 100,000 r:dr b:ko, verkets direktion, efter uppdrag af bolaget och på dess vägnar, den 12 December nyssnämnda år till banken derför utfärdat förskrifning, hvarigenom direktionen, i enlighet nied de af Rikets Ständer vid lånets beviljande stadgade villkor,- förbundit sigt' att endast begagna nämnde biträde, i deri mån det för bygg-* nådens fullbordande funnes oundgängligt; att för pröfningen af årliga behofvet till banko-fullmäktige ingifva fullständiga kostnads-förslag; att för allt hvad af låne-summan utbekommes till banken erlägga 3 procent årlig ränta efter banko-stil, som vid hvarje halft års förlopp skulle inbetalas; att, så: snart verket' hunnit så vida fullbordas, att någon reveny deraf kunde erhållas, årligen , utöfver nyssberörda ränta, afbetala 4 procent å primitiva kapitalet, intill dess hela lånet blifvit till fullo liqvideradt, samt att för iånesumman, . jemte derå löpande ränta, direktionen pantförskref, till bankens säkerhet, hela kanal-verket med alla dess tillhörigheter och effekter; att, på grund af omförmälda förbindelse, förenämnda lån i tvänne serskilda poster blifvit från banken utbetalda emot direktionens qvittenser af den 19 December 1815 och den 16 Juli 1816; att Rikets Ständer vid 1823 års riksdag förordnat, att kanal-bolagets skuld till banken för berörda låne-biträde skulle, oförändrad och ifrån 1824 års början; utan någon räntas beräkning, i bankens bok bland fordrings-posterna balanseras, intill dess i framtiden bestämdt blefve utredt, huruvida Södertelje kanal-verk någonsin kunde komma i den ställning, att genom större afkastning bereda möjligheten för godtgörande af bankens fordran, samt att vid riksdagen åren 1828-—1830 förslag blifvit väckt om afskrifning af bolagets skuld, hvilket förslag dock icke af Rikets Ständer bifallits, utan skulle denna bankens fordran, lika med flera andra af samma egenskap, endast afskiljas från den beräknade säkra tillgången, för att inom linien balanseras, hvilken öfverföring; ock iakttagits vid upprättandet af 1829 års general-bufvudbok, hvarefter låne-summan fortfarande i bankens hufvudböcker inom linien balanserats..
Utskottet finner ej heller i öfrigt, att någon väsentlig fördel ens från beqvämlighetens synpunkt ernås genom bänkarnes förse ende med ryggstöd, enär detta utan tvifvel korame att blifva ganska obeqvämligt för dem som icke vilja oupphörligen blifva stillasittande på samma ställe utan önska en ledigare kommunikation mellan Ståndets ledamöter. Ej heller delar Utskottet Direktionens åsigt, att de projekterade ryggstöden skulle åt Riddarhussalen gifva ett »prydligare utseende», utan har Utskottet, jemväl i detta hänseende, enahanda föreställning som tvenne af Direktionens egna ledamöter, att nemligen en dylik anordning icke står i harmoni med den särdeles vackra salens arkitektur i öfrigt, hvilken troligen skulle på ett störande sätt nedtyngas, genom ifrågavarande skiljeväggar mellan bänkarne. Ett annat skäl, som äfven blifvit anfördt af reservanterne mot Direktionens hemställan, torde ej heller böra förbises nemligen den trängsel och obeqvämlighet, som genom den af Direktionen föreslagna inredningen torde uppkomma vid de tillfällen då Riddarhus-salen, såsom hitintills, upplåtes för riksståndens gemensamma sammanträden. På dessa skäl och då, utan att i någon väsendtlig mån borttaga utrymmet, sittplatserna i Riddarhus-salen kunna göras betydligt mera beqväma endast genom bänkarnes stoppning och en i öfrigt både enkel och med mindre kostnad förenad förändring, anser sig Utskottet, i likhet med minoriteten inom Riddarhus-Direktionen, böra vördsamt tillstyrka att den förestående förändringen af sittplatserna i Riddarbus-salen måtte inskränkas dertill, att bänkarne vidgas något på bredden och flyttas något längre från hvarandra samt förses med stoppning. Stockholm den 5 Februari 1858. Reservation: af Herr Grefve Oxenstjerna, Axel, som för sin del tillstyrkte bifall å Riddarhus-Direktionens hemställan, att de nya bänkarne i Riddarhussalen måtte göras kortare och förses med ryggstöd. Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 28. 3 Litt, A. Hörsamt Memorial. Då Höglofl.