Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han behöfver derföre undervisning i ämnet, samtidigt med, eller rättare vid slutet af den kurs i de speciela sjukdomarnas klinik, hvilken han vid härv:de sjukinrättningar genomgår. Då, såsom nyss antyddes, denna undervisning i psykiatri bör vara klinisk, och då tillfälle till sådan lätt och i vidsträckt mån kan vinnas på det nya hospitalet vid Conradsberg, så synes klinikens förläggande dit äfven vara lämpligt och en förening af Öfverläkareoch Klinikchefs-befattningen derstädes önskvärd. Direktionen för detta hospital bör så mycket mindre hafva något att emot en sådan anordning anmärka, som dels derigenom vunnes en förstärkning af Öfverläkarens lön, dels Direktionen uti de prof, en sådan Lärare före sitt antagande nödvändigtvis komme att undergå, egde Dea l December f. m. 79 säkerhet att för hospitalet vinna skicklig Öfverläkare, och slutligen undervisnings-skyldigheten är den bästa sporre för fortfarande vetenskaplig utveckling. På grund af hvad jag sålunda haft äran framställa och med stöd af hvad de för den medicinska undervisningens ordnande tillsatte komiterade tillstyrkt, får jag vördsamt afgifva följande tvenne motioner, hvilka jag anhåller måtte varda till Höglofl. StatsUtsk:t remitterade: 1 :o) att Pikets nu församlade Ständer måtte anslå Ett tusende femhundrade (1,500) Rdr Rmt, att årligen utgå såsom lön åt en på Carolinska MedicoChirurgiska Institutets stat upförd Adjunkt i Barnsjukdomarnas klinik (Psediatrik), med skyldighet för denne att, efter den plan, som af läroverket kan finnas lämplig, deltaga i undervisningen i detta läroämne; 2:o) att Rikets nu församlade Ständer måtte anslå Ett tusende femhundrade (1.500) Rdr Rmt, att årligen utgå såsom lön åt en på Carolinska MedicoChirurgiska Institutets stat upförd Lärare i Psykiatri, hvilken tillika skall vara Öfverläkare vid hospitalet på Conradsberg och derstädes lemna klinisk undervisning i sinnnessjukas vård och behandling. Grefve Hamilton, Henning:
En jämnförelse med andra Ämbetsmän af hög rang synes icke heller billig; desse hafwa en nära förbindelse med Constitutionen och Riksstyrelsen, som andre föga eller alls intet hafwa. At andre Ämbetsmän äro illa lönta, är icke et skäl at illa bemöta dessa, som et sä wigtigt förtroende är updraget. Wäre penninge.löntagare, moro ej illa betaldte, dä Staten reglerades är 1696. Tunnan Spanmäl betaltes dä med 12 til 15 daler kopparmynt, och beräknas ännu i Statsförflagen Len indelade Spannemälen til 36 och den Kronan behällna til 1 - R.dr tunnan. At penningewärdet nedfallit, och waruPriset sä oformeligen upstigit, är en ting som för det närwarande ej kan afhjelpas; men utrväg torde en gäng finnas at öka Kronans Spannemals-intrader, och at förse de wanllottade penninge-löntagare med indelta löner, dä andre författningar med Kungsgärdar m. m. wisligen blifwa widtagne. At i en större proportion än 1000 R:dr Banco nedsätta Justitiä-Rädens löner, more efter min öfwertygelse obilligt; ffillnaden i wärdighet emellan en General och General-Lieutenant är icke betydlig. Högsta Domstolen föreställer den för detta warande Iustitiä-Divisionen i Kongl. Rädkammaren, och dä Justitiä-mäl i Stats-Rädet förekomma tilkallas äf wen - Den 16 Iulii. 179 iven Justitiä-Räd. Jag tilstyrker säledes wördsammast bifall uppä Högloft. Stats Utffottets Betänkande. Friherre kc>88e, darl kUnärm, anförde ffrifteligen följande til Protocollet: Högwälborne Herr Grefwe och Landtmarskalk, Högloft. Ridderskapet och Adeln! Högloft.
Men för att det med dessa inrättningar afsedda ändamål skali kunna uppnås erfordras vidare oundgängligen: en partiel omarbetning af försvarslöshetsstadgan i sådan syftning, alt en hvar arbetsför person, som anträffas betlande, må kunna utan vidare omgång än som erfordras för utredande af förseelsens verklighet, efter förordnande af vederbörande polismyndigheter i det län, der förseelsen inträffat, hällas lill tvångsarbete under viss lämplig lid vid ofvannämnde arbetshus. Med dessa anordningar — inrättande af arbetshus och försvarslöshetsstadgans ändring i nyss antydda rigtning — och om man vidare, till undvikande af de dryga kostnader, som med lösdrifvares insändande till residensstäderna äro förenade, bemyndigade äfven Magislraterne i städerna, fa måhända ock Kronofogdarne på landet, att förordna om lösdrifvarnes insättande på närmaste arbetshus, naturligtvis med öppen besvärsrätt för lösdrifvaren, som dock i afbidan på besvärens pröfning icke finge vistas å fri fot, — med sådana anordningar, säger jag, skulle, efter min öfvertygelse, lösdrifveriet om också ej helt och hållet utrotas, dock så kraftigt hämmas, att alla anledningar till klagan skulle häfvas. Man skall — jag vet det väl — genast möta mig med invändningar om de stora kostnader, som med inrättande af dylika arbetshus äro förknippade; men jag tillåter mig härvid uttala den oförgripliga mening att, äfven om de föreslagna arbetshusen skulle bekostas af statsmedel, kostnaderna snart nog skulle blifva statsverket godtgjorda, genom inbesparandet af de utgifter, söm nu ändamålslöst förspillas på de många och långa tiggaretransporterna; hvarförutom ingenting hindrar, att, i likhet med hvad som skett med cellfängelserna, uppförandet af arbetshusen fördelas på en längre tidrymd.
Förra anslaget 26,000: Ökas: för Ulltuna Landtbruksinstitut 4,000: — -— » » öfrige Landtbruks-skolorne, tillsammans . 10,000: 14,000- Odlingshjelp m. m. för Krono-nybyggare, Förslagsanslag Befrämjande i allmänhet af Jordbruk och Landtmanna-näringar Hästafvelns förbättrande Undervisningsanstalter för Slöjderne, 1849 års anslag 20,200: Förhöjning: för Chalmersska skolan . 1.000: » » Slöjdföreningens skola 2,000: 3,000- Befrämjande i allmänhet af Slöjderne Undervisningsanstalter för Handel och Sjöfart . Befrämjande i allmänhet af Handel och Sjöfart Undervisningsanstalter för Bergsbruket Befrämjande i allmänhet af Bergsbruket - Fiskeri-näringens understöd Jordförluster genom Kanaloch Väg-anläggningar, Förslagsanslag ■ii.,- n S:ma Diverse Anslag, Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus, Förslagsanslag: 1849 års anslag 16,400: 23. s. okas för jemnande af Ilufvudtitelns slutsumma Reseoch Iraktaments-penningar, Förslagsanslag Extra utgifter . S:ma Summa Anm. I händelse af Rikets Ständers bifall till Stats-Utskottets Utlåtande JVt 51, komma från anslaget till Hästafvelns befrämjande att afgå indelda räntor . 6,211: 40. — men anslaget af penningar för samma ändamål att deremot ökas med 10,822: 24. —. ■ Förslag till b if vande R k s -Stat. lili Span må 1. Penningar. ema räntor. Indeld. Oindeld. Summa Kronovärdi. Markegång. Matt. Värde förslagsvis ä 6 R:dr. Mått. Värde förslagsvis å 6 JR:dr. Ank. till Exp.-Utsk. d. SS Mars 1831, kl. 10 f. ra. Utlåtande, angående reglering af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel. (U. A.)
Förskräckt ilar jag igenom min stackars artikel och hvad finner jag af sådant, som kan kallas » denna metod? » Jo, följande: » Antagom docenten X. antyder etc. Men hvad skall docenten svara, om literatorerna vända sig mot honom ochbörja belysa docentens privatlif under ett längre uppehåll i t. ex. Paris? Får icke docenten stå der med skammen och det in duplo! Vare detta sagdt i största allmänhet till våra literatur-bedömares bästa, naturligtvis utan speciel hänsyn till någon eller några af dem! » Jag är mycket olycklig, ty — häraf har nu hr Wirsén känt sig träffad. Han är den ende, som klagat häröfver, offentligt, mig veterligt, likaså enskildt. Jag ignorerade visst icke då jag uppstälde min liknelse att hr Wirsén varit både docent och i Paris, men jag var så säker på att ingen menniska skulle dervid komma att tänka på hr Wirsén, att jag ansåg min liknelse vara både trygg och grannlaga. Nu deremot! Nu ångrar jag mig tusendefaldt och ber hr Wirsén hjertligt förlåta att jag af okunnighet om rätta förhållandet rört vid ett ämne, som jag ej bort röra vid. Och nu skyndar jag mig för bådas vår skull hasteligen från detta ämne, » alltför ljuft att röra vid », som kgl. sekter Moll så stämningsfullt skulle säga. Att » slika antydningar ur privatlifvet » böra vara » insvepta i slöjor, som göra dem oåtkomliga för laga åtal », deri tror jag hr Wirsén helt säkert har mycket rätt och får allmänheten här bevitna hr Wirséns djupa insigter i äfven denna sak, der jag ånyo i honom funnit min mästare i allo. Nu har hr Wirsén så få rader qvar i sitt bref, att det är med verklig beundran jag finner hur behändigt han der lyckas koncentrera ännu diverse små helsningar till mig. Att böija med talar afunden. Hr Wirsén vill icke låta mig ha mitt anonymitets-vizir i fred, förmenandes att detta vizir är allt för beqvämt för mig när jag utkastar före vitel ser. Jag tycker det går lika raskt när hela vackra namnet står inunder, eller hvad tycker allmänheten?
Zag har uti de förenade Stats - och Bewillmngs-Utskotten haft tillfälle wisa huru stora summor af Staten blifwit vnwände till den behöfwande Allmogens sjukwärd ; men « I Etatsforflag n äro uppförde som ärliga utgifter: Understöd till farsotens och smitlos nima sjukdomars hämmande samt fria Medicamcnter för fattiga i Landsoiterne, hwarunder bcgripes Curhuset i Wadstena och Ambulatoriske Curhus i Prowinserna, samt den särffilte koppympningen i österbotten Rd B:co 7020 Den 2 April. 16L men beklagligen har ivid nu »varande stallning ej npttan alltid swarat cmsr kostnaden. Till en bätre un, derwisnings minnande, och till förökta arfwoden ät wära -vanlottade Läkare i Provinserna m. m. , är af Herr Ir-rsver-ke-lt en ärlig summa af 30,899 Rd. 32 b. Specie föreflagcn; men som npfinämda förenta Utstötts Beredning trott kunna nedsättas till Rd. B:co L2,82h>, eller utgörande tillsamman med de förut bewilmde allmänna Statsmedlen, Nd. 17,1^5, ett sam» fält belopp för hela Medicinal - merkel af N:dlr B:c» 40,000 Under en sädan total summa tror jag ock art hela detta Niksgagneliga syftemäl »vöre förse, ladt. Med halfwa krafter kan i allmänhet föga uträttas, och förspillas ej sällan penningar förgäfwes, genom en illa uträknad besvaring. Jag får säledes wörd, sammast anhälla om ett benäget bifall ä allmänna Beswärs - och Oeconomie-Uiflottcts i ämnet gisna Betän, kande, med behörigt afseende ä Stats - och BewillningsUtffottens gifna förslag till werkställighets-medlen.
Dä detta fordrar Jnrättningarnes utwidgandc, och derwid äfwen af bristande tilgangar torde möra hstwcr, da för sältet til werkställighet först efter inhämtade upgifter ifrån orterna en gemensam Plan kan upställas och bristerne afhjelpas, aro anmärkningar wid SchölOrdningen anbefallde at af wederbörande Lpboier och Lonsistorier afgifwas. At dehförrinnan inga i pröfning af det som harwid kunde anföras, skulle inleda Högloft. Utskottet i widlyftiga stanler, som icke wore egentliga Riksdags-ämnen, och icke utan närmare kännedom kunde rätt bedömas. L. 4- l^nös. Dt supra. Lx ?rotocoIIc> k. Netrel. Högloft. Ridderssapet och Adeln åtskiljdes klockan 6. In ?rorocolIl 6. 8 il vers tolpe. Thorsdagen den 15 Mars. rienum kl. 5 eftermiddagen. Under Herr Grefwens och Landtmarskalkens fränwaro förde Grefwe Dela clarcke, ä-icob, order. Riddarhus-Utfforrer hade inlemnat er för 6s. noral Dieutenanken M. MHerr /^6lercreutL Utfärdadt Friherrligt Diplom, jemte intygande at alla lil lmroäuÄion nödige prDLtaucla wore fullgjorda, hwarföre Herr Grefwen och Ordföranden nu begärde - Den 15 Mars. 701 gärde Högloft. Ridderstapets och Adelns bifall til deft intmöuce-ran-le; i följe hwaraf och da detta be» wiljades, Friherrliga Ätten /icllercreutL, under N:o ZZI ä Riddarhuset blef introducera^. Föredrogs a nyo Statssamt Allmänna Be» smarsoch Occonomie Ukstottens den ; Februaril pä bordet lagde Betänkande, sa wäl som de för» enade Utstottens den i z
R:dr till 53,400: — och Amiralitets-Krigsmans-kassans gudtgörehe för Husthålls-afgifter från 14,450 R:dr till ‘25,500: — De tre sålunda förhöjda summorna ingingo i de ofvan upptagna totalbelopp, som för statsregleringsperioden 1858—1860 uppfördes på Riks-statens Nionde Hufvudtitel, likväl med förbehåll, att del förhöjda vederlaget för rusthålls-afgifter, som från Wadstena Krigsmanshus-kassa skulle utgå lill Armeens pensions-kassa, borde i stället tillgodoföras Rikets Ständers Riksgälds-kontor. Af detta förbehåll, som öfver ensstämmer med stadganden i Rikets Ständers skrifvelse den 25 April och Kongl. Rrefvet den 12 Maj 1857 om anslag till upprätthållande af den Armeens pensionskassa åliggande pensionering, följer, att, under det denna kassa, enligt Kongl. Reglementena den 10 Januari 1757, § 8, och den 22 December 1857 § 80, åtnjuter tre femtedeler af den till Wadstena Krigsmanshus-kassa för rusthålls-afgifter ingående ursprungliga stats-ersättningen 63,300 R;dr, lika andel af den häri beviljade förhöjning, 14,700 R:dr, årligen under nuvarande statsregleringsperiod föres Riksgäldskontoret till godo med 8,820 R:dr R:mt. Då Rikets Ständer, i sin ofvanberörde skrifvelse den 14 December 1857, slutligen anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes, efter föregående utredning, föreslå Rikets 60 Kongl. Maj.is Nåd. Vrop. N:o l, om Statsverket 1859. nu församlade Ständer de åtgärder, som kunde finnas erforderliga till afhjelpande af olägenheterna vid omförmälda ersättningars beräkningssätt, har Kongl. Majit i detta ämne inhemtat underdåniga utlåtanden af Kongl. Majits och Rikets Krigs-kollegium, som förvaltar Wadstena Krigsmanshus-kassa och af Direktionen öfver AmiralitetsKrigsmans-kassan.
Bankens Råne-vinster, med flera smärre inkomster. Då bevillninge», efter mitt förslag, skulle mindskas 21 |:dels procent af hvad den sednast utgjort, svarande emot 700,000 R:d om äret, och således i det närmaste lila med Bankens årliga in - 99» Den 20 Juni'. indragning af Beyillnings anslaget från samma tic| eller år l 8 1 § , är jag fullkomligen öfvertygad , att, derest Riket finge behålla fred och derest frihet i Näringar samt sparsamhet i lefpad blefve, de välgörande följderna af detta Riksmötes arbeten, så skulle denna indragning vara ganska välgörande noll alldeles icke blifva kännbar för allmänna rörelsen, emedan, i samma man denna vunne liflighet, alstrade den ock åt sig sjelf naturliga hjelpmedel och reela fonder samt kände således ingen saknad af en mindskning uti de artiflciela, bland hvilka Sedelmynt utan fond visserligen intager det vådeliga§le rummet. Emedlertid, då förenämnde vilkor äro beroende af omständigheter utöfver menskliga förmågans bedömande och utom möjlighetens gräns att; bestämma elier förekomma , mäste correctiven finnas mot deri. våda som händelserna kunde göra till följd af en sådan indragning. Banken bär således till visst belopp biträda i mån af behof och under utstakade vilkor, sorn ej förnärma de förra förbindelserna, hvilka böra varcx oss heliga. Efter hvad jag förut haft äran anföra, är det circulationen man framför allt annat böra söka befrämja.
Norström år 1853 verkställd förberedande undersökning visade ock att jernvägsanläggningen mötte mindre lokala hinder, än som på förhand befarades, och den allt mera mognade öfvertygelsen om nödvändigheten af en sådan kommunikation har slutligen såvida gjort sig gällande; att enskilde personer ej allenast bekostat fullständiga undersökningar jemte arbetsoch kostnads-förslag för den ifrågasatta jernvägsanläggningen, utan ock förenat sig i bolag till utförande af detta arbete, derest företaget vinner påräknadt understöd genom lån af allmänna medel. Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnadscorpsen Gustaf Ner - Den 3 D ec ernber f. ra. 55 man liar uprättat såväl kartor som förslag, uptagande längd och läge af jernvägen, jemte plan och kostnad för arbetets utförande, varande denna kostnad beräknad till 1,200,000 R:dr r:mt. Ehuru denna anläggningskostnad i förhållande till vägens längd ej torde vara i någon mån öfverdrifven, hvilket äfven blifvit vitsordadt af Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnads-corpsen, och icke heller kan anses större, än att ortens deltagande i landets rörelse och produktion fullt rättvisar en dylik upoffring, öfverstiger likväl kostnaden hvad ensamt genom enskildes bidrag skulle för ändamålet kunna tillvägabringas. Nyttan af jernvägsanläggningen synes nemi. i första hand tillfalla de jernverk, hvilkas effekter komma att utgöra föremål för trafiken, och förutsättningen härom har naturligtvis inskränkt det verksamma deltagandet för frågans framgång hufvudsakligen till jernverkens egare. Det är dock ett ovedersägligt factum, att, om ock jernverkens produktion lättast låter till siffran beräkna sig och derföre mest springer i ögat vid en öfverblick af den trafik, som eger rum, tillkomsten af den stora lättnad i kommunikationen som en jernväg medför, både upsamlar otaliga andra produkter, som redan utgöra föremål för en orts varubyten, och mera än någonting annat mångfaldigar ortens produktion och verksamhet i alla riktningar.
stor svart slokhatt; bredvid står ett kort vildsvinsspjut. Vid högra dörren hänga en stor sid blå kappa och en mycket KUNGEN står tankfull vid ett öppet fönster, midt i solskenet; han är klädd sömmarne: kappa med sobelbräm. Hans hår är ljust och hans kämpaskägg, som ligger ner på bröstet är något ljusare. i svart spansk drägt med gult foder, som synes i slitsorna och DRONNINGEN in från venster; hon är klädd i gult med svarta garneringar. GUSTAV VASA KUNGEN kysser hennes panna. God morgon min ros! DRONNINGEN. En härlig morgon! KUNGEN. Första vårdagen på en lång vinter. DRONNINGEN. Är min konung nådig i dag? KUNGEN. Kungens nåd är oberoende af väder och vind! Fortsätt nu! Är det Erik det är frågan om? DRONNINGEN. Ja. KUNGEN. Väl. Han har min nåd efter att ha sofvit ruset af sig i tornet. Är det Göran sen? DRONNINGEN. Ja. KUNGEN. Han har däremot icke min nåd förrän han bättrat sig. TREDJE AKTEN DRONNINGEN. Men... KUNGEN. Han är en genomfördärfvad sälle, som i grund förstör Erik. Orsakerna till Görans dålighet må vara hvilka som helst, jag. kan icke upphäfva orsaken, men måste hindra verkningarna! Har Du fler protegéer af samma sort? DRONNINGEN. Nu säger jag ingenting mer! KUNGEN. Då talar vi om något annat! Hur har svärmor det? DRONNINGEN. Det vet Du. KUNGEN. Och Johan? Hvar är Johan? DRONNINGEN. Han är i närheten. KUNGEN. Jag skulle önska han vore närmare, närmare mig, så nära att han kunde följa mig en gång efter. GUSTAV VASA DRONNINGEN. Det är icke rätt att tänka så, ännu mindre att säga det, då Försynen annorlunda beslutat till prins Eriks förmån. KUNGEN. Ja, om det var min fåfänga som narrade mig den gången att söka en utländsk furstinna, om det var klokhet som dref mig från de svenska herrehemmen, det skulle jag ej kunna säga. Hvem vet hvad en gör? DRONNINGEN. Sant. KUNGEN.
Då det jemväl vore af nöden, att de tullafgifter, som sattes i förbudens ställe, icke tillintetgjorde all täflan 'emellan den inhemska och utländska fabrikationen, hvarigenom hela reformens resultat folie in i del löjliga utbytet af tullförsnillning, i stället för lurendrejeri, hemställde motionären vidare, att Utskottetmåtte föreslå sä billiga tullsatser i förbudens ställe, att läfan liefve möjlig; äfvensom motionären, med anmärkning derom, att de till grund för lullsatserne i gällande taxa ä vissa varor antagna värden, såsom uppgifna exempel angående särskilda slags homullsväfnader ådagalade, icke voro satina., ulan 3-, 4- och 5-dubblade, hvarigenom de nu till 20 och 25 procent af åsatte tullvärdena stadgade införsels-afgifter i stället uppgingo från 60 till 100 procent af varornas verkliga värden, föreslagit, att Utskottet watte granska tulltaxan i detta hänseende, på del att Rikets Ständers mening mätte blifva en verklighet; och har Herr Lagerhjelm derjemte, lill uppmuntran af skeppsbyggeri och fraktfart, såsom bland Sveriges naturligaste näringar, yrkat tullfri införsel Jör de inventarier, som ovilkorligen erfordras vid utredning af skepp. Lika med Herr Lagerhjelm, har ock Herr J. G. Schwan framställt friheten såsom grundvilkor lör industriens sj el ('ständiga och välsignelserika utveckling. Han har ock sökt visa, huru det hittills följda prohibiliva systemet, att med förbud, inskränkningar och höga pålagor skydda det ena intresset emot det andra, motverkat all industries uppgift, att åstadkomma möjligen största och bäsla produkt till möjligen lägsta pris; huru detta system, i grunden lälskl, väl för någon tid kunnat skenbart uppdrifva dermed omhuldade industri-grenar, och rikta några korporationer, men hos de skyddade handteringarne alstrat inre och yttre svaghet på samma gäng, som systemet orättvist nedtryckt den stora mängden af samhällets medlemmar.
Till följd häraf har StatsUtsk. afstyrkt den väckta motionen om ändring i nyssnämnde dom, men deremot sökt att på en annan väg bereda socknarne rättighet att återfå fisket. Jag gillar i allmänhet icke delta sätt att söka paralysera högsta domaremaktens beslut och derföre motsätter jag mig bifall till Utsk:s tillstyrkande i sednare punkten. Hvad beträffar de billighetsskäl, hvilka Frih. Gederström här omtalat, så kan jag icke finna, hvaruti de egentligen bestå. Allt sedan år 1700 hafva socknarne icks^haft någon fördel af dessa fisken, hvilka för Kronans räkning varit utarrenderade. Ehuru socknarne icke hafva förlorat någon rättighet, så försöker man likväl att gifva dem en skänk samt bereda dem en förmån, till mehn icke allenast för Kronan utan äfven för de norra städernas fiskerskap, som under många år på arrende innehaft detta fiske, som är ett ibland de större, och hvilkas näring är ställd på fiskena utåt Bottniska viken. Skulle man nu vidtaga den af Den 17 Maj e. m. 151 Utsk. Föreslagna åtgärd, så skulle man skänka åt socknarne rättighet till en förmån, sorn endast kan förvärfvas genom inköp å offentlig auktion, hvaremot man tog hort den från dem, hvilka under en tid af öfver 100 år innehaft densamma. Jag får således vördsamt anhålla om afslag å Utsk:s tillstyrkande i andra punkten, men deremot bifall till den första. Hr von Troil: Utsk. har ingalunda förbisett alla de svårigheter, hvilka äro med ett skatteköp förenade samt de dryga afgifter ifrågavar:de socknar torde i anledn. deraf få vidkännas; tvertom har på tllsk:s afdelning dessa frågor blifvit noggrannt undersökte samt uplysningar i ämnet lemnade af en representant från trakten, och jag tror att det beslut, hvartill Utsk. kommit, föranledts af önskan att gå till mötes de åsigter, som uttryckts af denna representant, hvilken af Utslcs samtlige ledamöter är mycket aktad och afhållen.
St:r vid förra Riksdagen öfverlemnadt Statsråds-prot. gifver vid handen, den ännu dä vande Chefen för Finans-Depart:tet, Hr Sandströmer, anmälde ärendet i konseljen, dervid han framställde det modifikationsförslag, att hälften af alla i persedlar och tjenstbarheter utgående räntor, som voro beroende af markegång, skulle utgå i spanmål och smör, samt den andra hälften förvandlas i penningar till oföränderligt belopp. Detta förslag fann likväl endast understöd af Statsråden Wallenstéen och Gunther, så att frågan ajournerades intill dess Hr Sandströmer i början af Januari 1851 erhållit afsked och Hr Gripenstedt blifvit ad interim förordnad till hans efterträdare. Den sednare framlade då redan d. 1 Febr. sitt 160 lien 20 Maj f. di. underd. förslag, hvilket understöddes af konseljens öfriga ledamöter, och hvarom K. M. under samma dag aflat Nåd. Propos. till R. St:r. Af det Slatsräds-prot., som finnes denna propos. bifogadt, erfar man med tillfredsställelse, alt Hr Gripenstedt, oaktadt han icke vågade gå radikalt tillväga, likväl uti en både klar och öfvertygande motivering förkastat åsiglen om en skattepersedels förvandling i en annan. För min egen del, yttrar Hr Statsrådet, anser jag skattebidragens bestämmande och utgörande i penningar fortfarande ega ”ett obestridligt företräde framför hvarje annan skattemetod, ”ehuru vigtiga betänkligheter utan tvifvel kunna upstå emot att ”1111 på en gäng hos oss införa detta nya system”.