Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts, vid riksdagens j öppnande den 23 Oktober 1862 u vid riksdagens afslutande den 8 December 1863 , j Taxa å afgifter för transporter! å statens jernvägar, angående J omarbetande af, se Jernvägsi trafik. Taxeringsförrättningarne, om ändring i instruktionen för, se Bevillning. Taxeringskostnader, angående tillskott för deras bestridande S |g g 2L 5°° o 2. ~ 55 - Riks-Ståndens Beslut I o-, | Ridd. o. | Prestei Borgare Adeln. Ståndet. Ståndet. Proposit. Iler Skrifvelse!’. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. iksdags-Beslut. | N:0 N:o N:o Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStån det. BondeStåndet. N:0 § inom rikets fyra nordligaste län A 184 5 i 9 29 Se Bevill niny. » angående tillskott för deras beUllig. stridande inom Vesterbottens län A. 150 4 i 34 b. 28 Jan. b. 24 Jan. b. 24 Jan. b. 22 Jan. Teckningar utaf inhemska växter, för arbetet, »Sveriges Flora», 0111 fortsatt understöd för anskaffande af, äfvensom för lifgifvande af teckningar utaf Zoologiska föremål 1 4 i 153 58 Se Nionde HufvudTiteln. Teknisk elementarskola, om anslag för en sådan i Carlshamn, P. 133 Bg.
Hagar ... det är af nöden, att du säger mig allt hvad du vet om din börd. Hagar berättade allt hvad hon visste om denna sin tillvaros dunkla gåta. Hvarje ord genomborrade hennes slutna inre såsom ett pikstygn, men hon måste tala, det gällde lifvet. Kristina visste något om världen; hon kombinerade fakta lugnt och beräknande. Du är alltså endast guddotter till Kurck? Din mor var af utländsk börd, en utblottad flykting, men af rik härkomst. Din far ... låt se, 1626? Datum? Natten mot den 8 December. Hvad? Det var samma natt jag föddes i Stockholms slott. Man har sagt mig det. Under samma stjärnor? Samma stjärna, som talade till nådig fröken i drömmen, har äfven talat till mig och min bror ... han, som kallar sig Niemand ... han, som var här i går. Han var här före solens uppgång, som stjärnan förutsagt. Si, det skedde ändå, som skulle ske! Vi voro här alla tre! Tre, säger du? Vet du väl, Hagar Ring, att om jag vore konung Herodes, skulle jag låta döda dig och din bror, så lärd du är och så morsker han! Det är farligt att leka med stjärnor: det får inte finnas mer än en Jupiters skyddsling i Sveriges rike. Å, var trygg: jag är inte Herodes, inte heller Herodias; du och din bror skola få lefva, med villkor att ej konspirera. Drömmar, det där om stjärnor, som droppa ned och befrukta människolif! Men konspirationer mot troner och dynastier, det är ingen dröm, det är världshistoria. Om du kommer att stå mig nära det är möjligt, jag vet det inte ännu så finnas de, som skola begagna dig till ett redskap. Var då uppriktig och säg mig allt, allt, du förstår! Förhäf dig inte, om du vill lefva! Tänk ej, att vi äro tre! Jag säger dig, myra, att det finnes tre kronor i Sveriges vapen, men det svenska lejonet är blott ett ... Ett sådant litet krypdjur, som du, och inbilla sig stå under Jupiters beskydd Godt, du vet nu hvem jag är och hvem du är, likasom fru Beata skall veta det.
£>e ©dftgifroaregdrbar, forn icfe Bafroa ndgon förtjenst af fin ©djlgifroeri.rörelfe, utan enbaff funna anfe* fdfom fFjtttéomBpt* ningéfidUen, dga £ayering*mdnnen, om be fd finna ffdligt, att Befria frdn ad afgift för nöring od) rörelfe. femmans. odj Botfdlls»tnneBaftrare famt öfrige Sortdgare, Betata efiec benna Slrtifel, fdfom reban flabgabt dr. 30 Strf. II. §. 27. ISÄc, IliEa rart fc£,n 1 ®(ättriw ^usprebitanter, fe bern i ©tåberne. igdftbanblare, fe Stfgift o$ ©ontrod f6r bern t ©tåberne. ^nfpectorer, ^rtSlfe# ocg (Bärts* famt Cagcurer, Bofgdlfare, fog&ar, factorer ocb Sfrifmare i priöat tjeng på fianbet, tareraS efter bett;* bengeten afoben ©senbom be föregå, (arnt ben befattning ocf> fi5n be f;afma, t
Förslaget deremot uppställer såsom korrektiv i detta hänseende en af Rätten eller Domaren förordnad ombudsman, hvilken sjelf icke lägger hand vid förvaltningen eller har sig anförtrodd någon uppbörd för borgenärernas räkning, men hvars pligt del är att noga vaka öfver kuratorernas åtgärder, och, om de beträdas med försummelse eller oredlighet, genast derför ställa dem till rätta. Det är till honom, som borgenärerne skola anmäla sina klagomål, och en enkel anmälan till ombudsmannen blifver då för dem af samma verkan, som enligt gällande lag en kostsam och tidsödande rättegång. Förslaget ålägger äfven denne ombudsman åtskilliga andra skyldigheter, såsom att föra ordet vid borgenärernas sammanträden m. m., — och då, enligt hvad Utskottet tror sig hafva inhemtat, icke någonstädes inom riket större svårigheter skulle möta alt finna personer, lämplige till en sådan befattning, helst ombudsmannen kan väljas äfven ibland Rättens ledamöter, har Utskottet icke tvekat att understödja förslaget i denna del. 3 Offentlig stämnings utfärdande utan föregående förhör med borgenärerna, ans/agslidens förkortande och konkurs-processens skiljande från domstol. Afven dessa principer hafva till ändamål förebyggande af långsamhet vid konkursers behandling. I förstnämnda hänseende är föreslaget, att då gäldenär sjelf gjort afträdes-ansökning, stämningen skall utfärdas genast, i stad af Rätten och å landet af Domhafvanden. Ar konkurs äter yrkad af någon borgenär, utfärdas stämningen, sedan gäldenären blifvit hörd, hvilket bör ske inom lämpligen kortaste tid. Nu har dock Herr Dalman i denna del anmärkt, att ifrågavarande förändring innebure en större stränghet mot gäldenären än fördel för borgenärerne, enär tidsbesparingen vore obetydlig; att förändringen ej sällan kunde hindra en alltid önskvärd uppgörelse, hvarigenom konkurs kunde undvikas; samt att motionären följaktligen ansåge det nu brukliga första förhöret böra föregå stämningens utfärdande, men all ansökningen ej finge återkallas utan samtycke af alla borgenärer, som vid förhöret tillstädeskommit. Härtill får Utskottet genmäla, att tidsbesparingen, hvilken å landet ej kan räknas till mindre än 2 å 3 veckor, lith. till Jt. St.
Slutligen bar Utskottet vid denna §., som handlar om utbyte af makuleradt stämpladt papper, funnit nödigt att uti 2:dra mom. föreskrift meddelas derom, att dy - Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 10. 11 lika kartor böra af vederbörande myndigheter, som om deras inlösen förordnar, märkas, på det de icke må kunna till inlösen ånyo företes, och hemställer, i enlighet härmed, att ett tillägg, sådant som förfatlnings-förslaget innehåller, måtte uti berörde moment varda infördl. Slockholm den 20 April 1854. Reservationer. l:o af Herr Grefve Taube, H. E., vid 8 §. 4 mom. 2 punkt. »Emot Utskottets förslag förekommer till en början: att det enligt Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 är hvarje köpares skyldighet, alt inom viss föreskrilven tid sitt köp lagfara, vid äfventyr att, om det försummas, böla så mycket som svarar emot värdet af det stämplade papper, hvarmed köpebrefvet förses bör, och lika fullt fullgöra skyldigheten att med behörig karta sigillata sitt åtkomstbrefbelägga; att hvarje öfverlåtelse, efter köpeaflal, af egendom på en annan person är ett nytt köp, hvarmed för sig lagfaras bör, antingen säljaren derå utfärdar köpebref, eller, af beqvämlighet, skrifver öfverlåtelsen på den handling, hvarpå hans egen åtkomst sig grundar; samt att, om Rikets Ständer godkänna Utskottets förslag, denna åtgärd, då Kongl. Majit, utan Rikets Ständers samtycke, icke eger alt några allmänna afgifter ålägga, skulle innebära upphäfvande, i annan än grundlagsenlig ordning, af det i åberopade Kongl. Förordning stadgade ansvar för underlåten lagfart i afseende på transport eller Öfverlåtelse af åtkomst-bref, som skett inom den lid, som är stadgad för anmälan om uppbud af första köpebrefvet, enär desse öfverlåtelser blifvit ensidigt af Rikets Ständer från stämplade pappersafgiften befriade.
Anskaffas dessa mäktiga förkofringsmedel, skall Gottlands fruktbarhet och befolkningens välmåga snart mer än fördubblas. Man har redan börjat att utveckla mycken verksamhet i detta hänseende. K. M. bär genom serskildt anslag sökt att åstadkomma en förändring i den s. k. Egoblandningen, som utgör ett väsendtligt hinder för jordbrukets förkofran. För dem af Ståndets ledamöter, hvilka ej känna förhållandet härmed, vill jag uplysa, att t. ex. J-dels M:(al ofta bar sina egor spridda på 1 å 2 mils afstånd och uti serskildta socknar. Man finner lätt, huru svårt, ja nästan omöjligt det är, att på det ändamålsenligaste sätt bruka en egendom af sådan beskaffenhet. Jag har hopp, att detta skadliga förhållande snart skall uphöra genom laga skiften, och derföre är äf - Den 4 Januari f. m. 25 Ven tiden inne att förskaffa ön den arbetsstyrka, som erfordras för att gifva jorden den produktionskraft, hvaraf den är mäktig. Gottland eger icke mindre än 50,000 Tdand myrjord och öfver 200,000 T.-land af bördigaste jordmån, utgörande bagoch ängsmark, för det mesta öfvervext af hassclbuskar och mindre gagneliga träd. Myrorna behöfva utdikas, hagoch ängsmarken rödjas, hvarefter odlingen blir lätt af en jord, der sällan natron sten hindrar plogen. Största delen af denna så förträffliga jord ligger obrukad och den redan odlade fördrar tillbörlig skötsel. Ja, man kan säga, att Gottlands förnämsta jord ännu ligger i linda. Men för att odla dessa vidsträckta marker, fordras arbete och lill arbete erfordras folk. De 800 man, som genom förslaget blefve för odlingsföretag disponibla, skulle icke allenast erhålla tillräcklig sysselsättning, utan äfven måhända icke fullt motsvara behofvet. Vid många tillfällen är det stor brist å folk på Gottland och det är ibland icke möjligt, att för hvad pris som helst, erhålla tillräcklig arbetsstyrka.
Hvad först städernes Embetsoch Tjenstemän angick, så vore deras löningsvilkor i olika städer, både till beskaffenhet och belopp, så skiljaktiga icke blott från Rikets Embetsmanna-Staters, utan äfven sinsemellan, att det svårligen vore möjligt alt efter enahanda grunder, som blifvit följde vid classificationen af Rikets Embetsman, classificera städernes Tjenstemän. Genom sjelfva den ordning, hvari dessa senare tillsättas och beskaffenheten af tjenstgöringen för en stor del deribland, uppkommc emellan dera och Rikets Tjenstemän en icke mindre märkbar skiljaktighet. Valda af sina medborgare förena städernes Tjenstemän icke sällan nied deras allmänna befattningar någon enskild borgerlig handtering, hvaraf de före sitt inträde på tjenstemannabanan varit i utöfning. Då tjensten sålunda för desse icke odeladt upptager hela deras tid, påräkna de icke heller af densamma bela sin utkomst; och sådane Inrättningar, som den förevarande, kunde följaktligen för dem icke anses lika oumbärliga som för Rikets Embetsman. Att för öfrigt städernes Tjenstemän, hvilka på flere ställen förmodligen redan hafva egna pensions-stiflelser, icke i allmänhet ansett för sig förmonligt att i Civil-Statens Pensions-Inrättning deltaga, formoBih. lili R. St. Direclionen kunna slutas deraf, att, enligt hvad nyss är nämndt, endast få ibland dera till deltagande sig anmält. Och hade Direclionen, på desse skäl, funnit sig icke kunna i underdånighet tillstyrka, ”att stä”dernes Embetsoch Tjenstemän för närvarande må till delaktighet i ”Inrättningen upptagas.” Vid föredragning af detta ärende den i5 November 1826 täcktes Kongl. Majit, med gillande af hvad
Jemte uppräknande af de mångfalldiga olägenheter, som för den allmänna Närings rörelsen i Sverige inträffa, genom bruket af så många slag af olika Vigter, såsom Victualie-vigt, Stapelstadsvigt, Uppstads vigt, Bergs-vigt, Tackjernsvigt och Råkoppar-vigt, och såsom bevis hvarå Herr Lagmannen bland annat anförer, att Staden - I846 Den 20 Juli. den Gefle äger rättighet att vid vägninggr begagna så väl Stapelstadssom Uppståds-vigt, fastän den förra förhåller sig till den sednare sorn 20 till 21 och den sistnämnde följaktligen är 5 proCent tyngre; hvilket förhållande åstadkemme , att den Bruksägare, som aflåter sitt jern i nyssnämnde Stad, nödgas inväga 5 proCent drygare qvantitet, än den, som har sin afsättning i hvar och en annan af Rikets Stapelstäder, från hvilka alla utskeppningsvigten likväl är densamma ; hemställer Herr ^Lagmannen om icke, vid en skeende allmän reglering af Svenska vigterna endast Victualie, Stapelstadssamt Tackjerns-vigten torde böra bibehållas, och att en sådan reglering, hvartill förslag redan ar 1782 till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, af då varande Inspectoren öfver Mått , Mai och Vigt , skall blifvit öfverlemnadt, måtte verkställas, hvarjemte Herr Lagmannen önskat, att Riksens Högl. Ständer kunde tillika i underdånighet hos Kgl. Maj:t begära, det Kongl. Maj:t täcktes genast i Nåder stadga , att Stapelstads-vigten finge blifva af lika tyngd öfver hela Riket, och att således den ena Bruks-Idkaren ej må mera betungas än den andra. Vid Utlåtandes afgifvande häröfver, får Utskottet vördsamligen upplysa, att sedan Högstsal.
Cronhjelms uppgift ronde förhållandet inom Holland är äfven riktig, Hvad åter angår en värd ledamots yttrande, att, innan deeimalsystemct inom värt land infördes, detsamma borde läras i skolorna, så har Hr Lefrén upplyst oss om naturen af vära fingrar och lian Ivar derjemte yttrat, att deeimalräkningen är medfödd. Den värde talaren begick likväl ett misstag, då han uppgaf att alla, äfven Afrikanska, folk haft 10-talsräkningen, ty jag har mig bekant en af denna verldsdels nationer, som 38 Den 4 Mars f. ra. åtminstone för 40 år sedan icke hunnit längre i räknekonsten än lill 5, nemi. Hottentolterne; men det var dock ett halfdecimalsystem, rättadt efter fingrarnes antal pä ena handen. I afseende på upp giften ronde 12-talels begagnande lill 10-tal, har såtillvida en oriktighet insmvgt sig. Våra förfäder hade visserligen benämningen storhundrade och stortusende, men dessa tal uppkommo icke genom 12 gånger 12 o. s. v. utan genom 12 gånger 10 o. s. v. Verldens räknessystem hade visserligen varit fullkomligare, om Carl Xlhs förslag, att förvandla 12 till ett 10-tal eller andra enheter, hade kunnat verkställas, dä 144 blifvit 100, 1728 ett tusen o. s. v., men som alla folk, litet längre försigkomna än Hottenlotterne, instämma i de nu antagna fördelningarne, torde denna reform, ehuru nyttig den kunde blifva, höra lill de overkställbara. I)e exempel, Gr. Cronhjelm anfört, visa att det icke är nödvändigt, att införa decimalsystemet i mått, mål och vigt på samma gång som i penningeräkningen. I Preussen har man visserligen nu fördelat centnern i 100 u i st. f. att den förut innefattade 110 U.f men i afseende på skålpundets eller markens underafdelning, lodet, har man icke gjort någon förändring, såvidt jag vet.
Icke en enda ljusglimt af själ mildrar hans ansiktes stelfrusna uttryck af ironi och lojhet. Kanske tänker han ändå med någon saknad på de muntra och lättsinniga damer och kavaljerer, som nyss garnerade hans kungliga bord. Nu ser han idel peruker, som äta och dricka och konversera med samma allvarliga värdighet. Gamle Thott citerar latin för general Eichstædt, och Rantzau har en min så gudsnådelig, som trodde han sig kunna öfvertyga icke blott änkedrottningen och general KoellerBanner utan också den pudrade räfven om uppriktigheten af sitt kristliga sinnelag. På aftonen efter den franska komedien är dock tonen lifligare omkring den stora taffeln, till hvilken alla främmande makters sändebud mottagit inbjudning, och Rantzau, som under dagens lopp – af alla tecken att döma – dyrkat vinets gud ifrigare än vishetens, får plötsligt den idéen, att han måste öfvertyga den svenske ministern om uppriktigheten af sina ortodoxa tänkesätt i politiken och religionen, hvarför han efter taffelns slut inbjuder friherre Sprengtporten till en tête-à-tête i en fönstersmyg. – Det är en hel evighet sedan jag hade nöjet se er, min käre vän! – Rantzau talar med öfverströmmande hjärtlighet. – Mycket har händt sedan dess! Svensken bugar sig artigt för vänskapligheten, men gengäldar den icke. Han förefaller något reserverad, och hans röst klingar ironisk. – Ja – säger han småleende – Jag vet, att ni numera går flitigt i kyrkan, och att ni blifvit upptagen i elefantorden. Grefven af St. Germain hade synbarligen rätt – Danmarks Helige Ande är en elefant! Tillåt mig att gratulera! – Tack – tack, min käre vän – Rantzaus blickar irra ut i salen – Ja – sannerligen – mycket har händt, sedan vi sista gången talades vid – he! – Det var, om jag minnes rätt, just dagen före den där natten, som kommande Homerer och Virgilier skola besjunga, om man får tro kammarherre Suhm. Ni blir då med all säkerhet en af den nya Iliadens förnämsta hjältar!
Bränvins-bevillningens ingående till Riksgäldskontoret „ restitution af erlagd sådan 2i6,-3ö&, Byråchefs-embete, indragning af ett Zg, 148. Båkoch lotsinrättning å de genom Götha kanal förenade insjöar, anslag för en 74. Båtled', se Kanal-anläggning. Båtsmännens beklädnad, årligt anslag för ibid. Cancelli-personalen hos Stats-utskottet, tillökning uti i. „ hos Riks-stånden och Utskotten, aflöning för 8, 126, 183. „ hos hemliga Utskottet, dito 334» ^42, Canon, fältkamrerare, hans sLerbhus-delegares befrielse från ådömd ersätlnings-skyldighet .. 49* Carl Gustafs Stads gevärsfaktori, förvaltning in. m. af 172. Carlsborgs fästningsbyggnad, anslag till fortsättande af fb, 149. Carlskrona, fortsättning af fäslningsbyggnaderna vid ibid. fullbordande af nya dockbyggnaden i ... 5, 74. skeppsbyggeri-institulet derstädes, anslag för 90. Carlstad, anslag för hamnbyggnaden vid 194. Carlstens fästnings bestyckning samt fortsättning af byggnaderna derstädes, anslag till . 73, i/$g. Carolinska institutet, anslag lill . 124,207. Cederkrona, kommendant, ersättning till honom för upphörda spor tel-inkomster ... i4- Cellfängelser, reservationer i anslagen för 3, 17. „ ytterligare anslag till Chalmerska slöjdskolan, anslag för . 90. Chartce-sigillatce-kontorets anslag .. 91. Christianstad, godtgörande af utbetalda understöd i anledning af eldsvåda i .. 76. „ angående staden bevil jael t. byggnadslån 120, 2or. Christinehamn, lån lill förbättring af hamnen vid 194, a38. Cimbritshamn, anslag för islåndsättande af hamn-armarne derstädes ibid. „ anstånd med återbetalning af lån för hamnbyggnaden derstädes . 273,3o8.
Man har äfven i en motion föreslagit, att skatten skulle beräknas efter mäsk-kars-rymden. Jag tror dock att det är lyckligt, att vi kommit ifrån detta beräkningssätt. Detta i Danmark, Preussen m. fl. länder begagnade beskattningssätt, är nemi. lika olämpligt som pannerymden vid en hög beskattning. Det hade varit ändamålsenligt hos oss, då skatten var så liten, som den var innan den nya lagstiftningen infördes; men nu mera, då skatten är ifrågasatt att höjas till 7 5 öre per kanna, så betyder den förlust, som äfven på mäskens beskattning göres, ganska mycket. Man har i Preussen och Danmark beräknat, att minst 14 proc. af råämnet förlorades vid den beskattning, som i besagde lauder är bränvinsbränningen Den 23 November f. m. 303 pålagd, hvilken är vida lägre än hos oss, derföre att man söker der åstadkomma så tjock mäsk som möjligt, för att, producera största möjliga qvantum sprit af samma miiskekarsrymd. Deremot har jag mig bekant, att i Bevilln.Utsk:t vid förra Riksdagen, då Gr. af Ugglas var ordförande der, beslöts provisoriskt, att, med borttagande af de mindre brännerierna, nedsätta minimi-tillverkningen för de större. Om Utsk:t hade vidblifvit detta förslag, skulle det varit ett ganska lyckligt sätt att lösa frågan, och jag är öfvertygad, att de flesta, som nii tillverka bränvin i mindre brännerier, skulle hafva funnit sig ganska tillfredsstälda om, till ersättning för mindre brännerier, minimum blifvit nedsatt för de större från 300 kannor om dygnet, som det nu är, till 150 eller 125 kannor, hvilket vid 1853 års Riksdag föreslogs af K. M:t. Man påstår visserligen att kontrollen, till följd häraf, skulle blifva försvårad eller rättare fördyrad; men för det första föreställer jag mig, att, på sätt redan Särskilda Utskit vid 1853 års Riksdag föreslog, flera brännerier skulle kunna kontrolleras af en person, och för det andra har det visat sig, att så många anmäla sig såsom sökande till kontrollörsbefattningar, att jag icke tror, det man numera behöfver betala så mycket som 10 rdr om dagen till alla kontrollörer.
Castrén anför, att konsonanterna j och w ofta i de altaiska språken sättas framför en begynnande vokal såsom aspirationer, stundom äfven h, k, s, och att alla dessa äfven kunna med hvarandra vexla plats.54 Med denna lag till stöd finna vi måhända förklaringen af benämningarna på flera finska folk. Ryssarne omtala från 11 seklet ett folk jam, jemer, hvilket enl. Lehrberg och Sjögren är detsamma som Häm-eet, Hämäläiset. Deraf får man, med utbyte af h mot s, Sabme-lads, Lappar, och den svenska benämningen på Samojederna. Men redan Franzén jemför det Lappska Sabme med Suomi,55 och Lehrberg anför flera former, Same, Some, äfven den ryska och svenska benämningen Sumer, såsom af enahanda stam med Suomi, men alla liksom jam, häm hänförande sig till suo, sumptrakt.56 Någon svårighet vid ofvan framställda åsigt erbjuder förklaringen hvadan Germaner och Svenskar hafva fått benämningen Finnar. Enligt Diefenbach betyder det nordfrisiska finne, anglos. och fornnord. fen, sumptrakt,57 och det är icke antagligt att de utan skäl uppkallat folket så. Men huruvida det härleder sig deraf, att Finnarne bebodde sumptrakter, eller att man då, som ofta nu, förklarade Suomen maa Då likväl Suomi, Same, tyckes vara samma ord som Jur. Sam. jam, haf, kan man väl icke förneka allt sammanhang med suo; men att m hör till ordets stam bevisas af alla dess olika former. Derföre säger äfven Sjögren afgjordt om Arvidsons och andras antagande af Suomi såsom en förkortad form af Suomen maa, att det är att göra våld på den enkla stammen och detsamma, som att förklara Hämeen maa likbetydande med bröllopsgästernas land, af hää, miehen, maa.58 I stället för "kärrbebyggare," som man förklarat
Ifråga var. motion äy ganska noga discuterad inom Bevilln.Utsk. och skälen för och emot på alla sidor öfvervägade, och jag tror, att det förslag, Utsk. framställt, grundar sig på verklig princip och det förhållande, som bör äga rum. Utan alt vi - Den 5 Juni t. m. 133 dare upptaga tiden härmed, tillstyrker jag således betänkts antagande. Gr. Cronhjelm: Gr. v. Fersen har icke riktigt känt förhållaudet, ty inkomsterna af Trollhättan utgöra icke 10, utan, om jag rätt minnes, i5 a 17 proc., hvaraf 9 proc. kunna tilldelas actieägarne och återstoden afsättes för byggnadsfonden, med hvilken reparationer jemväl bestridas. Ett vackert värdshus har blifvit uppfördt och andra beqvämliglieter tillvägabragta för resande, som bese stället. Visserligen har äfven genom Gr. v. Plåtens omsorg ett vackert arbete vid Ström blifvit utfördt och kostat 200,000 r:dr; men jag fruktar, att mycket af den rika fonden mera användes till försköning och beqvämlighet för de resande, som bese stället, än till canalfartens verkliga förbättrande. Hvad det beträffar, att bevilln:safgiften skulle drabba, icke actieägarne, utan fonden, så blir det revisionens sak att tillse, att enligt octrojen allt utöfver 9 proc. afsättes till fonden, enär, vid octrojens förlust, utdelning icke får ske till en skilling utöfver berörde proc., så länge någon förbättring å farten fitines att göra. Bevillningen måste således utgå af utdelningen, hvarpå det också endast är fråga att lägga densammä. Gr. von Fersen: Jag vill ej tvista med Gr. Cronhjeim derom, att han icke äger bättre kännedom, än jag, om dessa förhållanden. Jag har blott velat anföra, hvad en person, som jag är viss om äger lika mycken kännedom öm förhållandet som Gr. Cronhjelm, i Utsk. yttrat. Om jag misstagit mig på siffran, kan sådant icke föranleda till klander, emedan conclusionen af hvad jag yttrade i allt fall blir densamma.