Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements-chefen inskränkt sin underdåniga hemställan till frågan om anslag för ytterligare en kollega vid hvartdera af dessa sistnämnda läroverk; — i sammanhang hvarmed Departements-chefcn erinrat, hurusom, sedan vid sistlidna riksdag Rikets Ständer icke anslagit bestämda löner för lärare i gymnastik, musik, sång och teckning vid de lägre skolorna, till hvilka de endast på real-linien fullständiga läroverken då räknades, men till Kongl. Maj:ts disposition ställt en summa af 9,000 R:dr, att användas till arfvoden åt lärare i gymnastik samt 10,000 R:dr att användas till arfvoden åt lärare i musik och sång samt teckning vid de lägre skolorna, Kongl. Majit, med afseende på den sålunda befintliga tillgången, genom nådigt Cirkulär den 1 Oktober 1858, bestämt dessa arfvoden vid de på real-linien fullständiga Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 51 läroverken för lärare i gymnastik oell teckning till 250 R:dr oell för Musiklärare till 150 11:dr. Erfarenheten hade emellertid ådagalagt, att skickliga öfningslärare vid flera af ifrågavarande läroverk icke kunnat erhållas mot de sålunda bestämda arfvodena, till förhöjning hvari, så, att de ej allt för mycket understcge dem, sorn lör öfningslärare vid de fullständiga läroverken äro fastställda, giltiga skäl förefunnes, då öfningslärames tid och skicklighet i håda dessa slag af skolor nästan lika toges i anspråk. — Någon minskning i de belopp, som för öfningslärare vid de lägre elementar-läroverken blifvit ställda till Kongl. Maj:ts disposition, syntes ändock ej kunna ske, dels emedan någon förhöjning i arfvodena för öfningslärare äfven vid dem visat sig nödig, om kompetente och skicklige lärare skulle erhållas, och dels mod afseende på behofVot af arfvoden åt dylike lärare vid de nya elementar-läro verk, som möjligen under nästinstundande statsreglerings-period kommo att träda i verksamhet.
Den, som godkänner Utskottets förslag, att å rubriken ''varor, som icke kunna hänföras under någon af de i Taxan upptagne bestämmelser’, bör anlagas 25 K:drs införsel-tull för 100 R;dis värde, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer denna rubrik att åsättas 33 R:dr IG sk. införselafgift för hvarje 100 R:drs varuvärde. Tariff för creditUtskottets förslag i afseende å Tariffen för eredit upplaget och tranupplaget och transito-afgiften har af Presteoch Bonde sito-af giften. Stånden blifvit gilladt i dess helhet. Ridderskapet och Adeln har godkänt detsamma, utom beträffande artikeln Tjära, hvilken, i förslaget belaggd med en transito-afgift af 5 procent, sistnämnde Stånd ansett böra bestämmas lika med för andra varor, eller till 1 procent; och Borgare-Ståndet åter har, med ogillande af hvad Utskottet föreslagit, stadgat, dels att rubriken borde blifva så lydande; 'Tariff’ för credit-upplageU; dels att all afgift för credit-upplaget skall försvinna, och dels alt således i Tariffen endast bibehållas varorna, enligt den specification, som der linnes, och det utförda minimi-tull värdet för samma upplag. I händelse Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet skulle lemna utan afseende den hemställan, Utskottet anser sig härigenom böra göra, att de behagade frånträda berörde deras beslut, så lärer, enär fråga är om nedsättning eller borttagande helt och hållet utaf afgifter af bevilinings-natur, skiljagtigheterna icke kunna afgöras annorlunda än genom omröstning, dervid först blir Furts, af ficvi/lnuigs-Ut skot tels Memorial, N.o 41. 7 3 blir nödigt alt genom preliminär votering utröna contrapropositionen sålunda: 347:o Den, som anser att till conti a-proposition i hufvudsakliga voteringen om Tariffen tor credit-upplaget och transito-algiften bör antagas
Ridderskapet och Adeln har Herr Gustaf idolph Bruncrona, jemte det han fästat uppmärksamheten på angelägenheten att åt intecknade förskrifningar gifva all möjlig credit och en ökad circulation, för hvilket ändamål också erfordrades, att inteckningshafvare icke besvärades med omsorg för onödiga bevaknings-åtgärder, förmält sig anse denna erinran ega serskild tillämpning i afseende å föreskrifterne i i33, i34, 135 och i36§§. Concurs-Lagen, så vidt de angå intecknade fordringars bevakande, i anledning af års-stämning. Det hette, att ändamålet med års-stämning vöre att bereda säkerhet emot okända fordringar; men inteckningshafvaren, som borde förmodas Vara känd, och äfven i Författningen antyddes vara •sådan i den mon, att han ovilkorligen måste serskildt kallas, nödsakades likväl, vid förlust af hela sin betalnings-rätt, iakttaga den i öfrigt likgiltiga ■ och onödiga formen, att genom sin anmälan underrätta årsstämnings-nökanden om hvad denna redan känner, nemligen, att innehafvaren sf det inlecknade documentet är borgenär, eller, att fastigheten är med inteckning besvärad. Efter omgången alt på sökandens egen anvisning kalla en känd •'Borgenär, blefve således resultatet af den bevakning, hvartill denne tvingades, att sökanden finge veta hvad han kände förut, men hvilket ej vöre vårs-stämningens ändamål: underrättelse om okände borgenärer. Nu hände att ett lån, utan att vara omsatt, befunnes hos en annan person, än den, till hvilken reversen primitivt blifvit utgifven, samt gravations-beviset utmärkte; och då komme, derest sökanden ej heller sjelf å sin förteckning upptagit rätta inteckningshafvaren, domstolens kallelse att gå till orätt person, ■samt den rätte, att sakna kallelse och möjligen uteblifva med bevakningen. -Hans rätt syntes väl i allt fall vara förvarad, när man jemförde i36 §. med 74 och 88 §§. af ofvannämnde Lag, men krångel och rättegång kunde åtminstone deraf uppstå.
Jag torde i sådant afseende exempelvis få nämna, hvad flere af husets ledamöter kunna vitsorda, nemi. huruledes tjenstemännens löner äro i allmänhet ringa, och då fråga varit å bane om förbättring i deras villkor, så har svaret gemenligen utfallit så, att det visst vore önskligt kunna åstadkomma någon löneförbättring, men medel saknas; det oaktadt tvekar icke staten att tillegna sigen del af lönerne under namn af bevillning, af det skäl att stats-intraderne må blifva tillräckliga för fyllande af statsverkets behof. Så bar ock presterskapet i långliga tider klagat deröfver, att ålderstigne och genom träget arbete till helsa och krafter försvagade, till skolstaten hörande män, mången gång blifvit anställde till kyrkoherdar framför andra, ofta måhända mera förtjente, prestmän, hvilka icke 272 Den 2 Februari f. m. varit berättigade till beräknande af dubhla tjensteår. Det är icke min mening att nu i allmänhet klandra, det skollärare blifva förflyttade till kyrkoherdebeställningar ; ty der sådant skett, hafva föfsamlingarne ofta haft ganska stor nytta deraf. Det är endast emot användandet af utlefvade skollärare till sådana befattningar, anmärknm blifvit gjord och hvem nekar i dylikt fall alt det vore väl om anslag kunde anskaffas till pensioner åt desse lärare. Men hvar finnes medel härtill? Rikets borgerskap torde kunna intyga att i mänga städer handeln är i aftagande, likasom allmogen å landet, att skätterne icke alltid och i alla landsorter med just så stor lätthet utgå. Under sådana förhållanden tror jag att det är Svenska folkets ombuds pligt, att iakttaga den största hushållning med Statens medel. De fleste af oss hafva sannolikt erfarit, hurusom gamla krigsmän måste gå omkring landet och åkalla barmhertigheten, emedan de icke kunna lefva af de 8 r:dr krigsmanshus^ består. Häfva de bevistat krig, så blifva deras pensioner tillökte med en summa af 4 r:dr b:co, så att liela pensionen för dem utgör 12 r:dr b:co årligen.
Directionen, som, inom förenämnde af Konungen i Nåder stadgade tid, velat, till upplysning och vägledning for vår Revision, aflemna ofvannämnde Calculations - Hufvud-Böcker, har derföre med deras förfärdigande så fortskyn. dat, H:o 43, 41- 33» Den 8 Mars'. dat, att de den s sistl. December blefvo till vår Rakenskaps-Fördeluing öfverlernnade. Af det frän Kongl. Kammar-Collegiurn hämtade och vid vart Protocoll för den 7:de i denna manad liggande bevis pä antalet af de årsräknirigar , sorn af Kongl. Directionen blifvit dit aflemnade, håfve vi funnit, att Kongl. Directions Räkenskaper, i fi än och medar 1810, dit ingått, samt alt KonglDirectionen således fullgjort, hvad Kongl. Maj:ts Nådiga befallning af den 15 Maj 1804, angående tiden till Räkenskaperna* afleintiande, föreskrifver. Under fästad uppmärksamhet på Kongl. Dtrectionens Räkenskaps-Verk i allmänhet, håfve vi funnit, att Kongl. Kammar-Ratten granskat Kongl. Directionens Räkenskaper flir åren 1800, 1801, 1802, 1803 och 1804; men att ehuruväl anmärkningar för alla dessa år uppstått, hvilka till största delen for detta redan varit med Kongl. Di rectionen cotnrnunicerade, och hvarföre Kongl. Di rectionen tid elter annan till Kongl. KamtnarBätten insand t vederbörande redogörare* deröfver afgifna förklaringar, finnes likväl ingen enda deraf ännu genom Kongl. Kammar-Rattens fällda Utslag vara afgjord, utan äro de beroende dels på Kongl. Katnmar-Räuens egen slutliga pröfning, och dels på dess Revisions-Contoirs handläggning till påminnelsers afgifvande. Kongl.
Alla längtade hem till stenöknen, månlandskapet. Där är godt att vara för människor. Kanske skola lidande hjärtan där gå framåt till snabb förstening. Hustru Anna Erikson bjöd samman sina gamla vänner. Förstadens handtverkshustrur och dess fattiga hjälpmadamer kommo till henne på förmiddagskaffe. De samma voro där, som varit hos henne på rymningsdagen. En var ny, Maria Andersson, frälsningskaptenen. Anna Erikson hade nu gjort många vandringar till frälsningsarmén. Hon hade hört sin man. Han berättade alltid om sig själf. Han förklädde sin historia. Hon kände den alltid. Han var Abraham. Han var Job. Han var Jeremias, som folket kastade i en brunn. Han var Elisa, som barnen på vägen försmädade. Denna smärta syntes henne bottenlös. Denna sorg syntes henne låna alla röster, göra sig masker af allt den mötte. Hon förstod ej, att mannen talade sig sund, att det lekte och log inom honom af glädje öfver diktarmakten. Hon hade släpat sin dotter med sig till armén. Dottern hade ej velat gå. Hon var sträng, sedesam, plikttrogen. Ingen ungdom lekte i hennes blod. Hon var född gammal. Hon var uppvuxen i blygsel öfver fadern. Hon gick rak, sträf, liksom sägande: »Se, en föraktad mans dotter! Se, om det finns stoft på min dräkt! Finns det tadel på min vandel!» Hennes mor var stolt öfver henne. Ändock suckade hon stundom: »Ack, att min dotters händer vore mindre hvita, kanske vore då hennes smekningar varmare!» Flickan satt i armén, spotskt leende. Hon föraktade teatertillställningen. Då hennes far steg upp för att tala, ville hon gå. Hustru Anna Eriksons hand grep om hennes, fast som en tång. Flickan satt kvar. Ordströmmen började brusa fram öfver henne. Men det, som talade till henne, var ej så mycket orden, som hennes mors hand. Den handen våndade sig, krampryckningar flögo igenom den. Den låg i hennes slapp, liksom död. Den grep vildt omkring sig, het af feber. Hennes mors ansikte förrådde intet. Endast handen led och kämpade. Den gamle talaren beskref tystnadens martyrium. Jesu vän låg sjuk. Hans systrar sände bud efter honom. Men hans tid var ännu ej kommen.
Skrif v. N:o 275- 123 hvilka, med anledning deraf, till Allmogen utfärdas; de Suppliker, som i Våra egna händer aflemnas, och de Prestbevis, deraf Allmogen, enligt Författningarne, eger att, i stället för Pass, sig begagna, då de söka arbete i Landsorterne; Anordningar; Ansökningar till Oss af Allmogen, Ryttare, Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän samt Énrolleringsoch Fördubblings-Manskap, med flere af Gemenskapen vid Militairen; ,— Af en hvar om Bokars och Ekars fällande, Svedjeland och Utsyning dertill, eller om Utsyning till ny åker och äng, beteshagars intagande och uppodlande till Nybyggen, då jemväl de i dessa fall hållna undersökningar och Vederbörandes Utslag äro fria från Stämpladt Papper; — som röra Academier, med flere; — vid klagan öfver tdlfogadt våld och oförrätt af Kronobetjente eller andra Embets man, enär saken innefhttar ett verkligt brottmål; — i Brottmål och Fiscaliska Actioner, samt i alla sådana Oeconomie-, Politieoch Militaire-ärenden, hvilka antingen kunna röra någon hel Menighet, eller hafva afseende på Allmänna Qnera, såsom Publika Byggnader, fråga om Kronooch Kyrko-tionde, samt Presträttigheter, Vägars och Broars underhållande, Kneckte-, Rustnings-och Roterings-skyldigheters utgörande, Krono-,Fån - 124 JBjcp: Utsi!. Förslag till und. Skrifv.
Ex. hemstälde om 11. o. Ad. ansåge de gjorda anmärknrne föranleda till §:ns återremitterande, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med några nej, förklarade del han funnit ja öfvervägande. § 103. Underl. Ridd.-Sekret. lillkännagaf, alt Presteoch RondeSt. bifallit denna §. Hr von Hartmansdorff: Uti denna § har del blifvit älagdt (jfverStålh:n och Landslune, att förordna en eller flere lämplige personer för att, vid hvarje Taxerings-komitée, kronans rätt iakttaga och bevaka. Hvilka kunna anses lämplige? Det mätte vara sådane, hvilkas embelspligt det är, alt utöfva denna kontroll; ty af någon annan kan man svårligen fordra ansvar för kontrollens utöfvande. Skulle dock Landsh. förordna någon annan, lärer väl följden blifva, att den tillförordnade afsäger sig förtroendet. Men om han äh mottager det, hvad ansvar har han väl för befattningens utöfning. Vidare har Utsk. föreslagit, att flere personer måtte förotdnas för hvarje 31* 4Si Den 14 Maj e. m. komitée. Om nu desse äro af olika meningar, huru skall det då gå? Den ene finnér skfd alt bevaka kronans rätt; den andra deremot, alt efterskänka den. Ar det meningen, alt Taxerings-komitéerne skola arbeta på afd:r, och alt hvarje afdeln. skall hafva sin bevakare eller kontrollant? Jag befarar, att hela förslaget är mindre lämpligt, och anhåller derföre om återremiss. Frih. Palmstjerna: Jag tillstyrker bifall till denna § och anser det nödigt, att ÖfverStåthrn har tillfälle eller rättighet att förordna flere lämplige personer till bevakande af Kronans rätt. Taxerings-komitéerne inom Slockholm utgöras af ett större antal personer, hvilka sammanträda på afdeln:r, och såsom man vet, beredes arbetet på afdelum, samt blir sedermera i komitéens plenum pröfvadt.
Då Staten emellertid lemnar slats-anslag lill seminarier, elever m. m., anser jag likväl att en kontroll af det allmänna bör utöfvas, dels på sättet för användan det af folkskole—afgiften, dels på undervisningen. I detta hänseende torde de af Utskottet föreslagne Stilts—inspektörer vara hehöflige och lämplige, i fall dertill utses dertill passande personer; men då höra dessa af statsmedel atlönas, icke af de medel, hvilka för skolorna behöfvas. Jag vågar alltså vördsamt tillstyrka, att Utskottets afgifna förslag, i hvad det rörer organisationen af folkundervisningen, måtte afslås, på det att nuvarande folkskole-inrättningen måtte ännu få fortgå efter nuvarande system; och får jag vörd samt föreslå följande beslut: I fråga om bidrag från Statsverket till folkskolorna: l:o alt Utskottets förslag 0111 indragning af nuvarande anslag å Åttonde Hufvud-titeln, 61,500 R:dr Runt, att användas till vissa ändamål, måtte afslås, såsom obehörigt, då ingen motion derom varit väckt samt ärendet tillhör Stats-Utskottets behandling. 2:o att hälften af den återstående, till Riksgälds-kontoret nu ingående andel af personliga skydds-afgiften, må ytterligare, på samma sätt och under samma vilkor, som Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 18 Maj 18-11, angående afgiften till folkundervisningens befrämjande innehåller, till församiingarnes skol-styrelser allemnas, i och för skollärares allönande och anskaffande af böcker och undervisnings-materiel. 3:o att, derest för en eller flera församlingar å landet skulle inrättas särskild folkskola för en sådan utsträcktare undervisning, som Ut skottet ansett böra uppmuntras, under vilkor att församlingen eller flera förenade församlingar bidraga med halfva kostnaden, till dylik högre folkskola, i mån af behof, må af statsmedel anslås, högst ett tusen (1,000) R:dr Runi, att för detta ändamål utgå af anslaget å Åttonde Hufvud-titeln til! folkundervisningens befrämjande.
Skrifvelse!! till Bancofullmäklige afser dessutom de mot slutet af år 1834 handen varande förhållanden, icke dem som egde rum åren i83i, i832 och i833, om hvilka den afgifne Promemorian åter talade. Under år 1834 hade nemligen den stora Svänghjulsprässen efter Ullhorns modell hunnit fullbordas, så att präglingen af fjerdedels R:dr kunde ske med tvenne man och en sättare, i stället för att den dessförinnan fordrade fyra man och en sättare. På Ullhorniska prässen utpräglades sådant oaktadt lika mycket gods som förut, nemligen i5o skålpund i fjerdedels Specier om dagen. Deremot erfordras till prägling af hela Specie Riksdalrar tolf man och en sättare, som blott medhinna 3oo skålp. om dagen. Sjelfva präglingskostnadgn för fjerdedels specier utgör således -/r af den för hela Riksdalrar till samma värde. Naturligtvis har ämnenas eller blindernas tillverkning varit dyrare än för hela Riksdalrar, dock har denna skilnad ej varit så betydlig, att den motsvarar skilnaden i sjelfva präglingskostnaden, emedan Blindernas utklippning för fjerdedels R:drs stycken skett med ångkraft, men hela Riksdalrar utklippts för hand ända till sistlidne höst, då ett för dem passande utklippningsmacliineri fullbordades. Att fördelen stadnar på hela Riksdalrärnes sida, då dessa jemnföras med -dels ^dels och T!gdels Riksdalrarne, är deremot tydligt, då dessa i Blindernas tillverkning kosta från 25 till 5o procent och i prägling från dubbelt till 4 gånger mer än |dels Riksdalrar. Och när dessa myntsorterne tagas i betraktande, tillika med |dels R:dr, blir visserligen alla underafdela ningarnes tillverkning drygare än samma beloppsi hela Specier. Att £dels Speciernes företräde vid 1834 års slut berodde på möjligheten att då till dem använda Ullhornska prässen och således med circa 4° procent nedsätta den hufvudsakligaste delen af kostnaden, är här ofvan visad t.
Äfven bestrider jag att de valda Revisorerne skulle anses skyldige inhemta BancoFullmägtiges samtycke, innnan de skulle kunna lemna Contoiren decharge. Det voro en högst ovanlig mesiire, då Revisorerne vanligen kunna gifva Fullmägtige befallningar, i stället att, som här föreslås vid sine göromål och beslut bero af dem eller behöfva de1^ ras samtycke. I stöd af desse anmärkningar vågar jag ödmjukeligen begära återremiss på förevarande. Betänkande. Herr Gyllen/valin, Henric /Idolph: De värda Motionairer, som yrkat en förändring och rättelse i den för en del af våra Landsmän öfvermåttan tryckande Postföringsskyldigheten, hafva efter min tanka på ett så öfvertygsnde och nöjaktigt sätt i full dag, framlagt, så väl den orättvisa sorn de Postskjutsande vederfares, som nödvändigheten-af att snart lätta dessa tryckande bördor, att det skulle vara öfverflödigt och utan ändamål att ingå i några vidare detailler i detta ämne. De 135 Den 16 September j. nt. förenade Utskotten hafva äfven erkänt denna sanning; men i stället för att enligt de rättsgrunder, som af Riksens Ständer vid deras be. slut vanligen blifva följde, föreslå ett kraftigt och i möjligaste måtto, snart verkande medel för det ondas afhjelpande, hafva Utskotten åtnöjt sig med att erkänna dess tillvarelse, och först i en aflägsen framtid tillstyrka dess rättelse, hvilket jag ej anser uppfylla tidens fordringar och de lidandes billiga kraf. Genom antagande af Utskottens Betänkan.; de skulle det nu varande Postforingssättet, hvaröfver de skjutsande med så mycket skäl klaga, troligen komma att fortfara ännu en 6 å 7 år.
Pinsback; hänföres under Metaller, sammansatta. Piphufvuden, med eller utan beslag: af sjöskum, äkta eller oäkta 1 skålp. 1 — andra slag 1 skålp. 40 Pipor, tobaks-; hänföras under Piphufvuden. Pistacier; hänföras under Frukter och Bär, ej specificerade, torra. Pistoler; se Gevär. Plantor Fria Platina, oarbetad eller arbetad Fri. Platåer; se Dekorationer. Plommon, Brunetter och Sviskon 1 skålp. 0 Plymer, alla slag 1 skålp. 15 — Pläter; hänföres under Metaller, sammansatta. Pomada, burkarnes vigt inberäknad 1 skålp _ 50 Pomera.nser 1 skålp. G Pomeransknoppar och Skal 1 skålp. — 6 Porfyr; hänföres till Sten, ej specificerad. Porslin: oäkta, sten eller fajans: h^itt eller enfärgadt, men omåladt: tal rickar . 1 skålp. 4 andra pjeser 1 skålp. 8 måladt eller tryckt : talrickar 1 skålp. S andra pjeser 1 skålp. 15 Förslag till Tulltaxa. 49 Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Itiksmynt. K.: dr öre Porslin : äkta: hvitt eller enfärgadt 1 skålp. — 20 förgyldt eller måladt i figurer eller med blommor 1 skålp. — 40 Anm. Kärl och redskap af äkta porslin för farmaceutiska eller vetenskapliga behof må, sedan beskaffenheten och qvantiteten blifvit hos Sundhets-kollegium, Vetenskapsakademien eller vederbörande Universitets fakultet uppgifna och godkända, af apothekare och vetenskapsmän fritt införas. Portemonnaier; se Portföljer. Porter; se Dricka. Portföljer, Penningebörsar, Ridikyler och Väskor'. 1 skålp. af heleller halfsiden 2 andra slag 1 skålp. — 50 Potates Fri. Potatesmjöl eller malen potates Fritt Anm.
Då nu, änskönt ringaste anledning icke förekommit, att dessa tjänsteförseelser egt rum i ändamål att derigenom olofligen befrämja egen eller andras fördel, likväl ostridigt är, alt desamma innefatta öfverträdelser af gällande lustructiotioners tydliga föreskrift, anse Rikets Stinder en fullständig eftergift af den genom Högste Bomaremagtens beslut ofvannämnde personer ådömde ersättningsskyldighet ingalunda förenlig med den, för betryggande af Statsmedlens ordentliga förvaltning, oundgängliga stränghet och vid tillämpningen af de för uraktlåtne eontroller stadgade ansvarsbestämmelser; men Rikets Stäu - Expedition s-Vts! otlets Förslag lill tind. Ski i/velse, N.o törj.. 4% der hafva emedlertid icke kunnat undgå att fästa afseende å de ej mindre i E. K. M:ts Nådiga Proposition, än af enskilde motionärer framställde ömmande förhållanden, hvilka synas tala för en motsatt åsigt i detta ämnp, och deribland hufvudsakligen den långa följd af år, hvarunderjnämnde fyra emörtsoclv tjenstemän utan klander bestridt de till deras embeten och Ijenster hörande pligter, deras fia msk rid na ålder och försvagade helsa samt det ekonomiska obestånd, hvaruti de jemte talrika familjer, genom utkräfvandet af Statens hos dem egande fordringsanspråk, kornrne att försättas; 1 betraktande hvaraf och ehuru Rikets Ständer, på sätt ofvanberördt är, finna betänkligt, att till den uti E. K. M:s Nådiga Proposition och i sammanhang dermed hos Rikets Ständer serskildt föreslagna afskrifning samtycka, hafva likväl Rikets Ständer funnit för godt medgifva, att verkställigheten af Högste Domstolens den 6 M<j 1843 gifne utslag, i hvad detsamma angår Presidenten af Billbergh, Cancelli-Rådet Valerius, Kammar-RällsRådet /Vinroth och Conlrollemen Middendorff ådornd eisältningsskyldighet i och för dea efter aflidne Tullförvaltaren
IgA lrsv funnit» std >1 ut8trsekct I^s»fövsn6vin»en sfven till up^Iätel86 sf fs5tiAlret i 8tsc1, utsn std i 8smmsnl>snA clevmect dlifvit lövesls^en näAon be»vsn8nin» i ticlen föv 8u<lsn upsslätel8e, IrvHIcet lilivsl, kill sfbojsncle sf 5t8lciIIiAg olsZenlretev oell mi88bvulc, 8li6tt, lrvscl jovel s lsnclet sn»äv, zenom l>eAF6 cle sl l3ciev i tov8lsAet sbevopscle l^övlsttnin^sr, oell inecl tincls 8tövve 8lcsl 5ovcls 8lce, i sf8eencle ^s 8tscl8fg8ti^lret; noir Is» lcsv» jiä gvuncl clevsf, funnit lVIiZ liinclvscl std sntsAS ifvs»svgvgncle fövslsZ. IVlecl s^sro^sn^e gf ^^pscle olilcs meninAsn, »NAsoncle vskts föv8tsncIeL sf Lspitlet 2 §.