Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan förstå, att Carl Stenborg, när han skulle spela Anakreon i Grétys opera af samma namn, kom på den idén att maskera sig efter Gjörwell. »Han ville i synnerhet,» skrifver G. själf till sin dotter, »uttrycka det lycksaliga ansiktet, som han sade mig alltid bära. Det gjorde mig också ej så litet glad att en gång få se en lycklig gubbe spelas, hvartill jag vore originalet». Gjörwell var vid denna tid blott verksam som skriftställare och förlagsbokhandlare – tjänstledig från biblioteket hade han varit alltsedan 1781 – och äfven i dessa punkter ville han refva seglen. »Jag har länge nog burit Riket på mina axlar, och nu synes mig rätta tiden vara inne, då jag blott kan vara åskådare», och bränd för sin uppoffrande verksamhet i kulturens tjänst fick han vid utgifvandet af sina publikationer allt mer ihågkomma, »att hustru och döttrar för ingen del ville hafva den gloiren att lefva af väder och vind». Den gamle utgifvaren fann allt mer och mer behag i att blott vara torpare på Kaptensudden och där skaffa sig en eftersommar af lycka – och hvarför skulle det ej gå, då man har »ett godt Tänkesätt, okonstlad Dygd, stilla Lefnad och i sitt hjärta en källa till stadig Lycksalighet?» Frun i huset var 1791 42 år gammal, men hon kändes bestämdt icke vid mer än 36 eller 37, trots sina stora barn, och »söta mors» ungdomliga väsen, litet behagsjuka men fina koketteri och behof af lyx och elegans lysa igenom mannens bref. Han är också stoltare öfver fruntimren på torpet än öfver alla sina verk. Han antyder, att han slog en katig militär ur brädet, när han fick den vackra Britnosen, och J. G. Oxenstierna, som sett henne som ung, kallar henne också en »liten täck människa». Själf var hon kokett missbelåten med sitt ansikte; Gjörwell skrifver, när hans dotter Stafva ber om sina föräldrars silhuetter: »att intrigera en skugga af söta mor, som alltid träter på sin uppnäsa, det blir ett annat spörsmål».
G», finnas intagne uti de till dessa Utlåtanden hörande Froto oolls-Utdrag. 4:0 Herr Lagmannen Noréus, Herr Commerce Rådet Santesson^ och Herr Grosshandlaren Winberg, aflemnade ett redan förut uppläst, af dem alla Underteknadt, Anförande, sorn innefattade tillstyrkande att genast, i motsats af hvad Utskotten ansett sig böra föreslå, skrida till åtgärder, syftande uppå ett snart företagande af Bancosedlarnes realisation; och uti de grundsatser, som innehållas uti detta anförande, hvilket, uppå begäran, nu äfven kommet att» jemte betänkandet, Rikets Ständer Underställas, samt under N:ö 4 är bilagdt, förklarade Herr Ofverste-Kammarjunkaren m. m. Friherre Adelssvärd, Herr Frosten Anjou otjh Herr Leffler sig instämma. j;to Herr Kammarherren t»o;i Seth åberopade dess» vid öfverläggningarne rörande 3tdje och 4:de Moménterne af de förslag till beslut* som Betänkandets andra afdelning innehåller, afgifne yttrande; hvilket, då det nu begärdes att blifva nämnde Betänkande följägtigt till Rikets Ständer, härefter uti Bilagan H:o 5 innefattas; och hvaruti Herr Öfverste-Lieutetianten Friherre af Nordin, Herr Kammarherren Friherre Rålamb, Herr Kammarherren Hammarhjelm, Herr Brukspatronen Eklund, xxxvi Statsoch Banco~Ut skottens Utlåtandeni Herr O.
Jag är icke rätt säker huruvida motionen, sådan den är, 20 * 308 Den 19 Deqeniber. kan remitteras, men detta tillhör icke mig utan Hr Gr. o. Landtm, att afgöra. Visserligen icke enl. bokstafvens lydelse men efter andan af Reg.F. tror jag att denna motion hade bordt väckas i Const.Utsk. Jag behöfver nemi. blott slå upp 2 § Reg.F. så står der: ”Konungen skall alltid vara af den rena Evangeliska läran, sådan som den uti den oförändrade Augsburgiska bekännelsen samt Upsala mötes beslut af 1593 antagen och förklarad är”. Genom en fullkomligt fri religionsöfning skulle det lättligen kunna hända att Konungen ensam tillhörde Lutherska läran och alla öfrige medborgare en annan. Vidare ser jag uti åtskilliga andra §§ i Grundlagen att rättigheten att bevista Riksdagarne är förbehållen Lutheraner och Reformerte. Om vi nu antaga att Lutheraner och Reformerte uphörde att finnas inom Sverige, hvem skulle då utöfva Representant-kallet? Detta tillhör dock icke mig, utan Gr. o. Landtm, att bedöma, och jag får nu blott förnya min begäran till Frih. Creutz, att han både för sin egen och den religions skuld, han så varmt velat försvara, ville återtaga sin motion. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Efter den segrande vederläggning, som af den siste talaren blifvit företedd, vore det förmätet af mig såsom lekman att vilja något tillägga, men den tro, i hvilken jag blifvit npfödd och som jag mångfalldiga gånger med ed besvurit kan jag icke förmås att öfvergifva utaf blott lösliga framställningar om det andliga lif, som hos de s. k. läsarne skulle förefinnas. Huruvida denna benämning är på Frih. Creutz tillämplig tillhör icke mig att afgöra. Så vidt jag kunnat upfatta Frih:ns yttrande synes det mig vittna om en from och lefvande kristendom, ehuru han torde hafva misstagit sig om bästa medlet att densamma befordra.
"Svaren blott J, herr Johannes Slurk, för edert samvete, med Gud vill jag hoppas att kunna svara för mitt, och tror stadeligen att de mångas blod, det jag nödtvungen gjutit för min konung och min trohet, icke skall falla på mitt hufvud, utan på dens, som allt detta elände vållat, och på dem, som varit uppviglare och förfört den okunnige allmogen. Och just J, herr Johannes, som här pöser inför mig, liksom om det vore prestens kofta, och icke hans hjerta, som gjorde honom helig, J hafven varit en af de värsta." Äfven med presterne blef slutet af förmaningen detsamma, som med bönderne. Mot högtidligen afgifvet löfte om att hädanefter förhålla sig troget och stilla, fingo de alla sin frihet att återvända hem, endast herr Johannes Slurk straffades med att få hos sig en mängd knektar förlagde, emedan han ej ens nu visade någon håg att foga sig. Det led mot våren. Klas Fleming hade återkommit till Åbo, sedan nu äfven de många spridda uppresningarna i olika trakter af landet efterhand blifvit dämpade och strängt bestraffade. Hertig Carl och hans anhängare utöste nu öfver Fleming all deras vredes bitterhet. Köttmånglaren, blodhunden, voro de vanliga benämningar, hvarmed han omtalades, och hvarje i striden fallen bonde omtalades, som ett nytt bevis på hans blodgirighet och tyranni. I ett bref från denna tid säger Fleming huru, oaktadt böndernes löfte att förhålla sig stilla, de dock, eggade af prester och andra hertigens ombud, åter rest sig, huru de vildt härjat och huru de sedan i striden mot krigsmännen kommit till korta, och beklagar bittert, att sålunda många hundrade menniskor blifvit ihjälslagna, hvilka, om de icke blifvit förledde, skulle hafva i lugn suttit i sina hem. En af hertigens män yttrar härvid med salfvelse: "se huru många herr Klas sjelf säger sig hafva slagit ihjäl!" Som vanligt hållande alla styrelsens trådar i sin hand tillbringade Fleming nu en kort tid i Åbo under arbete åt många håll.
Att väntningslid vid Kronoskjuts må bestämmas till 12 limmar, deraf 6 utan, och 6 mot, betalning; Den 12 Augusti f. ra. 2:0 Att stadgas måtte, det 5o Lispund i allmänhet få lassas på ett par Kronoskjutsbästar, samt körningjstiden bestämmas till 3 timmar på milen, och omlastnings-tiden till 2 timmar på hvarje station; 3:o Att hvad Utskottet i öfrigt rörande Kronoskjutsen framställt, af PresteStåndet bifallits; 4:o Att Utskottets yttrande i fråga om Kungsskjutsen likaledes gillades; 5:o Att Utskottets Utlåtande, i hvad angår Gästgifveri-skjutsanstalterne, blifvit afslagit. Från Fällojlige BorgareStändet af den 27 sistlidne Julii, innehållande att Ståndet uti ifrågavarande ämne bifallit hvad Ekonomiutskottet i Betänkanderne N:ris 84 och i4a, angående Kronooch Kungs-skjutsen, sig utlåtit, hvaremot Ståndet, med afslag å Utskottets yttrande i öfrigt, fattat derom beslut i enlighet med Grefve Arvid Posses emot Betänkandet N:o 142, afgifne Reservation, dock med tillägg, att med Gästgifverioch Håll-skjutsen i allmänhet må förhållas, i likhet med hvad för närvarande derom är stadgadt. Från Hedervärda BondeStåndet af den 3o sistlidne Julii, innehållande att Ståndet, sorn redan bifallit Betänkandet N:o 84, i hvad det rörer Kungs-och Kronoskjutsnin - Den 12 Augusti f. m. 2o5 gen, godkänt det af Utskottet i Betänkandet N:o 142 föreslagne tillägg, rörande viss tyngd för kronofora, samt körningsoch omlastnings-tiderne vid Kronoskjutsningarne; äfvensom, i afseende på Gästgifveriskjutsen, antagit Utlåtandet ]NT:o 84» tued de i sednare Betänkandet gjorde förändringar, och jemväl de tillägg, att skjutslegan på landet, liksom i städerne, må bestämmas till 20 sk.
Bonde-Ståndet, med uteslutande af 2.'dra morn., förklarat, att till alla sedlar af förändrad lydelse bör användas färgadt lamelleradt papper; och emedan sålunda 2:ne af de Riks-Stånd, hvilka ansett lamelleradt papper böra till desse sedlar användas, varit ense derom, att samma papper bör vara färgadt, vågar Utskottet, med säkert hopp om bifall, inbjuda Högv. Preste Ståndet, såsom det 3:dje Riks-Ståndet hvilket beslutat lamelleradt papper, alt med bemälde 2:ne Riks-Stånd sig förena derom, att papperet lill alla de i denna punkt nämnde Sedlar bör blifva färgadt. Men antages icke denna inbjudning, så med fäsladt afseende derå, alt Valloflige Borgare-Ståndet, ehuru det icke antagit lamelleradt papper, likväl beslutat, att hvitt hamp-papper skall användas till Bankens aila sedlar och följaktligen jemväl lill dem å 5oo R:dr valeur, får Utskottet, till omröstning i förstärkt Utskott, föreslå följande voterings-proposition: Den, som anser, alt Bankens sedlar å 5oo R:dr Banco böra tillverkas af färgadt lamelleradt papper, röstar Ja', den det ej vill, röstar Nej-, vinner Nej komma dessa sedlar alt tillverkas af ofärgadt lamelleradt papper. Enär 2:ne Riks-Stånd, Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, för deras del, sammanstämmande beslutat, det berörde a Baitco-Utskottett Memorial N:o 144* moment må erhålla den lydelse: ”att i sedeln utsattes så väJ dess valeur i Banco, som det belopp i Silfver hvarmed den inlöses,” anser Utskottet sig höra inbjuda öfrige 2,’ne Riks-Stånd att sig förena uti den af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet antagne redaction af 8 punkten mom. d.
St;rs åtgärd ej tillhörande, angelägenhet, då kostnaden förden ifrågavarande platsens iordningsättande närmast skall tillhöra K. M:t och Kronan, som till publike Byggnaders och Fästningsverks uppförande och anläggande låtit använda de å samma plats befintelige Byggnads-rnaterialier; att ställets nuvarande eländiga beskaffenhet j såsom bestående af hålor och träsk, uppkommit af den för K. M:ts och Kronans räkning verkställda raseringen af en plats, som utgör en nödig communication emellan nya och gamla Sta - 4o8 Stats-Utskottets den och hvars utjemnande oell plantering skulle hinda till Stadens förskönande med förekommande af osundhet, osnygghet och illgerningar samt att Landskrona Stad, i händelse Motionen icke skulle vinna de afseenden den åsyftat, borde äga full rättighet, att,Jpå Statens bekostnad, få gamla Kyrkogårdsplatsen i det Lyida och jemna skick, som den före raseringen befanns, på det Staden måtte undgå enahanda känbara utgifter, sorn för Kyrkan, hvars fullbordande Staten lemnat Staden till en enskild kostnad af icke mindre än 20,000 K;dr B:co, som till en del ännu vidlåder Stadens innevånare, hvilka dessutom skuldsatt sig för 10,000 R:df B:co, till inköp af ett Scholaehus, sorn äfven skall tillhört Staten att uppföra, i följd af Konungs och Ständers utfästande vid Gamla Stadens beslutade flyttning och undanrödjande. På sätt Utskottets i ämnet förut afgifne utlåtande innehållei', är den. af Motionären gjorde hemställan hufvudsakligen icke afstyrkt, utan endast ansedd såsom en angelägenhet, hvilken bör hos K. M:t i underd. anmälas.
Betiinkanden. 347 4 Art. 1 1 §. utgå orden: ”Till införsel lofgifne." 2 §. 1 och 2 Mom. sammanslås till ett af följande innehåll: Deri som säljer inhemsk , stämpelbar, men ohallad och med stämpel icke försedd Fabriks-tillverkning, eller Utländsk stämpelbar, men med Tull-stämpel ej försedd vara, bafve densamma förbrutit, med hvad deraf blifvitsåldt och anhållet, och bote om det uppgår till 5o R:d. eller derutöfver, som i 1 Art. om Tullförsnillning stadgadt finnes. 6 §. ändras sålunda: Den som upptäcker antingen, att Utländska tillverkningar blifvit stämplade såsom Svenska eller att falsk stämpel blifvit dem åsatt, skall, enär den brottslige blifvit dertill lagligen förvunnen, jemte förut stadgad Beslagare-andel undfå af Kronans en belöning af 5oo R:d. 7 §. förändras sålunda: Då ostämplade Inrikes Fabriks-tillverkningar blifvit, enligt 3 §. i denna Art., förbrutne dömde, njute Beslagaren sin rätt, ej mindre i varan än i böterne, efter enahanda grund och beräkning, som i 2 Art. stadgadt finnes; men Kongl. Maj:ts och Kronans del tillfaller Fabriks-Fattig-Cassan; och skall varan, innan den på auction försäljes, undergå behörig stämpling. ^48 Bevillnings-Utskottets 5 Art. 1 r §. lindrås endast de orden,: ”samt till införsel lufgifne,” i hvilkas ställe nyttjas: ”eller Utländske och riktigt för tullade varor.” 2 §. i Moni. förändras sålunda: Så väl producenter af Rå-ämnen i allmänhet, som varu-förädlare och Fabriks-Idkare, vare tillåte)t, att för orten samfäldt eller hvar för sine yrken eller Fabriker, förena sig om antagande af en Ombudsman och densamma föreslå. 2 Mom. erhåller följande lydelse:
Den goda musiken, fruntimrens smakfulla klädsel och vackra dans, men framför allt umgängstonen, den hjertliga munterheten, lät några utlänningar, som voro närvarande, förvåna sig och sätta i fråga, om de verkligen här befunno sig under den sjuttionde breddgraden. «Men vintern!« tycker jag mig höra dig ropa, «nog kan det gå an om sommaren, men den långa, mörka vintern?! Nå väl, min Alette, vintern – går rätt bra, när man älskar hvarandra, när man har varmt inomhus! Mins du, Alette, när vi förliden höst, tillsammans i Christiansand, läste i Morgenbladet följande utdrag af Tromsö tidning, af den fjortonde Oktober: «Redan i flera dagar efter hvarandra ha vi haft snöyra, och i detta ögonblick sträfvar snöplogen att bana väg för kyrkvandrarne. Nattens och vinterns grafro breder sig med stormsteg öfver äng och dal, och blott några få kor vandra ännu, som gengångare, öfver de snötäckta markerna, för att hålla sin tarfliga måltid af de ännu icke öfversnögade trädens qvistar.« «Mig behagade det lilla vinterstycket, men vid uttrycken «nattens och vinterns grafro« ryste du ovilkorligt och böjde ditt hulda, kära ansigte, med tillslutna ögon, mot mitt bröst. O, min Alette! så skall du göra framdeles, när fasan för mörkret och kölden griper dig; och vid mitt bröst, lyssnande till mitt hjertas slag, till min kärlek, skall du glömma de dystra bilder, som stå utanför ditt hem. Tillslut ögonen, slumra, älskade, medan jag vakar öfver dig, och sedan skall du med klarnadt öga och rödblommig kind blicka på natten och vintern, och känna att deras makt icke är så stor. O! visst kan kärleken – denna själens Gejser 14 – smälta is och snö, hvar som helst på jorden, visst, der dess varma källor springa, kan ett södern uppblomstra, ja, uppe vid sjelfva nordpolen! «Medan jag skrifver detta hör jag en musik, som gör på mig ett på en gång gladt och vemodigt intryck.
Den påpekade faran tror jag, för min del, verkligen icke vara så stor, helst man icke gerna bör kunna föreställa sig att de tvenne Stånd, som företrädesvis göra anspråk på att kallas de liberala, skulle vilja ådagalägga en sådan illiberalitet, alt de vägra beviljandet af en sådan oundgängligen nödig ansedd förhöjning i hof-hållnings-anslaget för den Konung, för hvilken nämnde tvenne Stånd för några veckor tillbaka, genom särskilda underd. deputationer, betygat sin stora tacksamhet och tillgifvenhet. Men om jag i detta afseendet, mot förmodan, skulle misstaga mig, och om förhållandet verkligen skulle vara sådant, att pluraliten, lika med Frih. af Ugglas, icke fäster någon vigt dervid, att denna efter min uppfattning högst ömtåliga fråga vid hvarje riksdag återkommer, då må man frångå det af mig nu väckta förslag. Men de, som, i likhet med mig, äro af en annan åsigt och som anse det vara af oberäknelig vigt att Konungen, utan att oroas af omtankan örn sin enskilda ekonomi, må kunna egna sina omsorger åt statens maktpåliggande ärenden, de skola sannerligen villigt antaga mitt förslag att bevilja delta anslag nu, och icke till kommande tider framskjuta fortsättningen af denna fråga. Afven detta anförande framkallade många bifallsrop. Frih. af Ugglas: Jag har endast begärt ordet för att fritaga mig för förebråelsen utaf inkonseqvens. Så vidt jag kan uppfatta förhållandet, är det tvärtom TIr Cederschjöld sjelf, som till ett misstag gjort sig saker. Ur Cederschjöld har nemi. sagt att jag helt och hållet frångått K. M:s förslag i ämnet. Jag D*d 18 Mari t. m. 199 anhåller att få uppläsa de ord, med hvilka Dept:ts-Chefen, Frih. Gripenstedt motiverar det i berörde hänseende framställda förslag. »Så länge en dylik balans qvarstår i hoflorvaltningens räkenskaper, är det klart, att det vanliga anslaget blir ännu mer otillräckligt än eljest, och den första omsorgen synes mig således höra vara, att omförmälda brist måtte blifva, så fort som möjligt, godtgjord.
Riksdagsordningen innehåller ordagrannt att, för att gälla såsom Beslut, 3 Stånds mening utom Konungens samtycke erfordras» att ett af dessa 3 saknas» lärer ieke kunna bestridas.” Nu säger man väl att Ridderskapet och Adeln helt och hållet afslagit Betänkandet, men att BorgareStåndet, med uppskof till nästa Riksdag, endast för det närvarande icke antagit detsamma, och att härpå är stor skillnad; men hvaruti ligger då denna skillnad? Eller är icke öppet för det Stånd, sorn afslog, att vid nästa Riksdag åter upptaga och bifalla,- likasåväl som för det, hvilket uppsköt, att vid nästa Riksdag nedlägga eller afslå — och hafva vi icke alla blott för det närvarande beslutit? Banden, som sträckas åt nästa Riksdags Ständer, hinna icke fram. Efter min tanka ligger i §. Riksdagsordningen domen i denna fråga redan afkunnad i följande ord: ”men skulle 2 Stånd stadna emot 2, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförne stadgadt varit, utan att samma fråga må Kunna vid Riksdagen å nyo väckas eller upptagas.” Och hvad rättighet Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten hafva att vända LagUtskottets Betånkanden. Vanda sig blott till ett Stånd med en hem»» ställan, som, om den bifalles, kan leda till att, de andre Stånden oåtsporda, åter upprifva denna fråga: det allt lemnar jag med tillförsigt till Vällofl. BorgareStåndets eget upplysta och Grundlagliga bedömande»” ”Jag har icke mer att tillägga» Deäl* dre och erfarnare
Hvad åter angår jernvägarnes inflytande på moraliteten, torde det icke för detta ypplysta Ståndet behöfva omtalas, att numera en vida större del af menniskoslägte! än förut kommit i åtnjutande af civilisationens och kulturens välgerningar. Det är dem nu möjligt icke blott att kläda och föda sig bättre än förut, utan äfven att erhålla undervisning för bättre pris än förr. Dertill hafva machiner och de öfriga uppfinningar sednare lider lemnat hufvudsakligen bidragit. Dessa machiner äro naturligtvis af mångahanda slag; dit höra t. ex. äfven förbättrade åkerbruksredskap. Nyssnämnde förhållande har man väl ej skäl att klaga öfver, man må för öfrigt vara så konservativ som möjligt är, eller tillhöra hvad parti som heldst. Man har i dag här anmärkt emot StatsUtsk. att det icke skulle hafva behandlat denna fråga med vederbörlig uppmärksamhet, att Utsk. icke stadgat tillräckligt många och nog tydligt uttalade vilkor för det tillstyrkande, som meddelats R. St. För min del kan jag icke tro annat än alt Utsk. jemväl afsedt den officiella behandling, som citeras i premisserne till Utsk.-s betänk., nemi. 1845 års resolution, hvarest de vilkor äro stadgade, under hvilka endast octroj på jernvägsanläggning kan erhållas. Dessa vilkor äro redan så allmänt kända ej blott af oss utan 23* 356 Den 29 Juli e. m. äfven af alla som kunna vara hågade att ingå i det blifvande bolaget, om något sådant kommer till stånd, att det alldeles icke behöfdes ytterligare omnämnas i StatsUtsk:s betänk. Det kan således icke gerna blifva fråga om att utsätta K. M. för det obehag, hvarom flere ledamöter bär talat. StatsUtsk:s betänk, innehåller ganska riktigt endast de vilkor, hvarunder R. St. för deras del bevilja vissa förmåner åt ett blifvande bolag; hvilka förmåner naturligtvis aldrig komma att af bolaget åtnjutas, så vida det ej äfven uppfyller alla de öfriga vilkor, sorn i oktroj-resolutionen äro omnämnde.
N.o 4^7* 21 f' “blifva oforändradt;" och då detta Nådiga förklarande öfverensstämmer med R. St:s vid 1809 och t8io årens Riksdag fattade beslut* samt någon anledning till förminskande af det antal Båtsmän, sorn Städerna sedan sistnämnda tid utgjort, icke eller är för handen, då, genom en billig fördelning och jemkning Städerna emellan af Båts» manshållet, detsamma icke hör blifva trye» kande, hafva R. St. jemväl för deras del beslutat, det Rikets Städer, hädanefter så» som hittills, höra, efter skeende ny indelning, tillhopa underhålla Åttahundrade åtta» tiosex Båtsmän, hvilket antal hvarken må ökas eller minskas utan E. K. M:s och Rikets Ständers öfverensstämmande beslut. Beträffande härnäst de grunder, hvilka* vid den nya fördelningen Städerna emel* lan af ifrågavarande 886 Båtsmän, böra i» akttagas, hafva R. St. för deras del ansett, att, då den Städerna tillslagna jord är Bor» gerskapet lemnad, ej blott såsom Uppmuntran till bosättning vid Städernas första anläggning, utan ock till understöd för utgörandet af de mångfaldiga skatter och förbindelser, som med bedrifvandet af borgerlig näring och rörelse äro förenade, och hvaribland Båtsmanshållet intager ett icke obetydligt rum; då ali annan rustning och rotering i Riket är fästad vid jordens c* gande, samt då K. M., genom tffvanhÖgst» 212 Exp.-Utsk. Förslag till anel. Skrif v.
— N:o 4, i anledning af väckta motioner om förändradt röstberäknings-sätt vid prest-val, äfvensom vid tillsättande af f o I k - skole-lärare, organist, klockare och annan kyrkobetjening: B. IV. 210, 360; V. 33, A. 33, B. 541, 545, A. 545, E. 665. — N:o 5, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändring i grunderna för bevärings-inrättningen, samt om bildande af en land-storm: B. IV. 476; V. 42, 78, A. 129, B. 542, 545, 549, Å. 549, IJ. 592, 622, A, 622, E. 699. — N:o 6, i anledning af väckt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdoms-prof: B. IV. 400; V. 42, 57, A. 65, B, 443, 458, A. 458. — N:o 7, i anledning af väckta motioner om rättighet för röstegande i konsistoriela pastorat och sacellanier att begära fjerde prof-predikant: B. V. 76, 130, 214, A. 214, B. 542, 545, A. 545, E. 701. — N:o 8, i anledning af väckt motion om upphäfvande af den så kallade indigenats-rätten samt af konsistoriernas missiverings-rätt: B. V. 77, 130, 214, A. 214. — N:o 9, i anledning af väckta motioner om förändring af gällande stadganden angående skyldighet för prest att från predikstolen uppläsa allmänna författningar och kungörelser, m. m.: B. V. 245, 297, 341, A. 344.