Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häraf hafva de ansvarsbestämmelser för affall från den evangeliska läran, hvilka i lagarne influtit, under tider, då samvetsfriheten ännu ej var till fullo erkänd, sällan kommit i fråga att tillämpas och utan särdeles olägenhet kunnat oförändrade qvarstå, äfven efter det en större fördragsamhet i tros-saker vunnit in steg i allmänna tänkesättet såväl inom som utom riket. De rörelser inom Svenska kyrkan, som i sednare tider gifvit sig tillkänna, hafva, så vidt de visat en mot kyrkans lära och ordning stridande riktning, visserligen icke heller varit af synnerligen vidsträckt omfattning; men antalet af dem, som anslutit sig till tros-samfund, hvilkas lärosatser mer eller mindre afvika från statskyrkans, har likväl blifvit större, än att den i lag för sådan öfvergång stadgade påföljd af landsförvisning och förlust af all arfsrätt här i riket rimligen skulle kunna å dem alla tillämpas, äfven om svårighet för straffets verkställande ej mötte. Meningarne torde också nu mera vara ense derom, att hvarken denna påföljd för affall frän kyrkan längre bör bibehållas eller något Bih. till R. — Kongl. Maj:t har derför ansett sig böra för Rikets Ständer föreslå upphäfvandet af omförmälde lagbud medelst en Förordning, hvarigenom tillika straffet af landsflykt för utspridande af villfarande lära utbytes mot ansvarsbestämmelser, som närmare öfverensstämma med grunderna för brottmåls-lagens omarbetning i öfriga delar. Men ehuru upphäfvandet af lagens straffbestämmelser mot affall, till följd af dessa bestämmelsers otillämplighet, i och för sig är af vigt, får det likväl icke förbises att på samma gång, som det tillätes dem, hvilka från Svenska kyrkan öfvergå till annat tros-samfund, att fortfarande i riket vistas, inträder ett oafvisligt behof att genom lag bestämma deras ställning i Staten och ordna deras förhållanden till kyrkan. Bland de skäl, som föranledde Rikets Ständer att ej antaga Kongl. Maj:ts vid sistlidne riksdag framställda Proposition, angående en utvidgad religions-frihet, anfördes ock, att det nådiga förslaget ej syntes innefatta tillfyllestgörande stadganden för ordnandet af dissenters förhållanden och rättigheter. — Kongl.
Vore dekorationsmålarens konst aldrig så stor och kostymordo-natörens (hvar är kungl. teaterns? ) smak och sakkännedom af allra första slag, så må dessa likväl icke användas för att försvaga intrycket af skaldens afsigt. Spar då hellre på dekorationerna och kostymerna till lämpligare tillfälle. Men ett sådant är ingalunda maskscenen i andra akten, utanförShylocks hus. Den präktiga dekorationen må der finnas och beundras, men huru är det möjligt, att en konstnär, med hr Ghristiernssons bildning och insigter samt hans sträf-vari att åstadkomma sanna och verksamma intryck, kan hitta på att trumpeta i hop en hel mängd folk för att bevittna kärleksmötet mellan Lorenzo och Jessika och den senar es flykt? Ar det för att visa granna drägter? Ar det for att låta oss få en liten — mycket liten i alla fall — föreställning om italienskt karnevalslif? Bör man för slikt offra det intryck som författaren önskat framkalla Lorenzo.har två förtrogna med sig för att hjelpa sig och hålla obehagliga störare på afstånd — så är författarens mening; men scenanordnarén på vår teater föser ihop så många personer scenen för tillfallet rymmer, och så sker judeflickans tjufveri och flykt, som naturligtvis borde försiggå i djup hemlighet, alldeles offentligt. Det är otroligt, att något sådant kan lemnas oantastadt. Skulle det verkligen vara sant hvad vi hört någon påstå, att “ Köpmannen i Venedig " är på det sättet utrustad f. n, i London, så kan sådant endast gifva anledning att beklaga den närvarande uppfattningen på engelska scenen, men är icke egnadt att framkalla efterapning på andra ställen, och minst skulle man vänta det på en skådebana, hvilken nu mer verkligen tyckes lägga sig vinning om att göra scensättningen sådan den bör vara, något som hr Christierns-son nog förstår. Månne det är sjelfve öfverintendentens praktlystnad som härvid falt utslaget? Mycket mera skulle kunna anmärkas mot den yttre uppsättningen af “ Köpmannen “, i synnerhet hvad kostymerna vidkommer, i hvilka spåras föga enhet, men det kan för tillfallet vara nog med hvad redan antydts.
Då gaf hon akt på donna Concetta, mäster Pamphilios hustru, som satt på estraden vid hans fötter med sin strumpstickning. Så länge som mäster Pamphilio talade, rörde sig donna Concettas läppar. Hon hade hört hans romaner så många gånger, att hon kunde dem utantill och sade ut orden, innan de gått mäster Pamphilio öfver läpparna. Men hon hade alltid samma njutning af att höra honom, och hon grät, och hon skrattade, som hon gjort, då hon hörde honom för första gången. Mäster Pamphilio var en gammal man, som talat mycket i sina dagar, så att rösten nu svek honom, då han kom till de stora stridsscenerna, och skulle tala häftigt och fort. Men donna Concetta, som kunde hvarje sak utantill, tog aldrig ordet från mäster Pamphilio. Hon endast gjorde ett tecken till åhörarna, att de skulle vänta, tills rösten kom. Men om minnet felade honom, låtsade donna Concetta, att hon tappat en maska, satte upp strumpan till ögat och kastade till honom ordet bakom denna, så att ingen kunde märka det. Och alla visste, att fastän donna Concetta kanske skulle kunnat berätta romanerna bättre än mäster Pamphilio, så skulle hon aldrig velat göra något dylikt, och det ej blott därför att sådant varit opassande för en kvinna, utan också därför att det alls ej kunnat vara henne ett sådant nöje, som att höra den käre mäster Pamphilio. När donna Micaela såg donna Concetta, föll hon i drömmar. O, att sitta så under estraden, där den älskade talade, att sitta så dag ut och dag in och tillbe. Hon visste hvem detta skulle hafva passat. Men då mäster Pamphilio slutat tala, gick donna Micaela fram och bad, att han skulle hjälpa henne. Och han hade svårt att säga nej för de tusen böners skull, som voro skrifna i hennes ögon. Men donna Concetta kom honom till hjälp. »Mäster Pamphilio,» sade hon, »berätta för donna Micaela om Guglielmo den elake.» Och mäster Pamphilio berättade:
I händelse derföre detta Mål blir, som jag förmodar, till Utskottet återremitteradt, vill jag vördsammast hemställa, om ej Högloflige Utskottet skulle finna nödigt, att innan svar till Ständerna afgifves, först höra Stockholms Stads egna Auctoriteter, t. exMagistraten, de Femtio Äldste , om de vilja åtaga sig den af Herr Grefve Löw nhjelm föreslagna, enligt min tanka i sin fördelning ganska obilliga 254 Den 2 5 Maji. TheaterBevillningen, hellre än att se Biljettpriset upphöjas. Grefve Anckarsvärd: Grefve Lowenhjelm har behagat anmärka mot mitt yttrande, att han undantagit Allmogen från SpectacleBevillnings erläggande. Jag medger riktigheten häraf. Det undföll mitt minne i ögonblicket, men jag kom ihåg det sedan, jag vill lika fullt erinra, att de 5 Procenien skola orättvist drabba stora mängden i Landsorterna, hvilka aldrig sett Stockholm och ännu mindre dess Spectacler, nemligen de så kallade mindre bemedlade Ståndspersoner och Närings idkare i Landsorterne med flere. Jag protesterar derföre mot ali ökad Bevillning till Spectaclernes förmån, och anhåller, att derest min önskan om Proposition på Betänkandets antagande icke bifalles, det samma måtte varda återremitteradt med dessa mina anmärkningar. Grefve Lowenhjelm: Jag nödgas ytterligare yrka, att andan af mitt Förslag, att dess exclusiva fotande på frivilliga bidrag, rätt inses. Frivilligt antecknar man sig för att njuta Spectacler. Frivilligt antecknar man sig att njuta öfverflöd ; i allt hvad jag sagt finnes intet spår af Theaterns underhåll genom tvungen beskattning. Friherre Anckarsvärd:
Hvarföre hvilar nu hela tyngden af rikets försvarsverk på en enda klass af medborgare, rustoch rotehållarne, ”hvarföre bidraga icke alla lika till det gemensamma försva”ret? Det är en orättvisa, stridande emot naturrätten, en sann dplysning, en laga jemnlikhet. Annu en gång — gemendamma krafter böra användas till afvärjande af gemensam fara, I)en 7 December. ”derför bör utan afseende pä stånd eller börd den heligaste pligt ”hos hvarje samhällsmedlem vara den, att försvara fosterjorden, ”de samtidas frihet och kommande slägters hägn. Från urminnes ”tider hafva fria folkslag utöfvat den heliga rätten att försvara fosterjorden med egne ej med lejde vapen, despotismen skapade ”soldattroppar till värn för enväldet, men den lagbundne frihetens ”rätta stöd har alltid, varit utskrifningen, ty vapnen i medbor”garcns hand tryggar beståndet af dess rättigheter.
R:dr, inberäknade hvad genom sedermera timad afgång blifvit indragit; och härförutan har Stgts - Utskottet vid den nu verkställde Stats-Regleringen afsatt ett belopp af 20,000 R;dr till fyllnad i behofvet för öfvertagandet af ifrågavarande Pensioner, så att tillgångar å nämnde Stat som härtill af Kongl. Maj:t i Nåder kan disponeras utgör ett sammanräknadt belopp af 3o>ooo R:dr hvilket Stats-Utskottets Betänk anden, *32 3 Utskottet förmodar desto häldre blifva tillräckligt från nästa års början då Regleringen häraf skulle vidtaga, spm dessförinnan ytterligare be-? sparingar troligen uppkomma, hvilka då blifva att tillgå; Men för innevarande ar, hvarunder hela dep uppgifne personalens aflöning måsie bestridas af Stats-Verket från och med den tid densamma upphört eller upphörer att utgå af Kongl, Majds Hofhåjlnings-sumrna, erfordras serskijdte medel; Och då denna utgift icke kan närmare beräknas, än att om indragningen af gila dertill uppgifne personer antages vara skedd den i sistl. Aprill då Hans Majd Konungen skulle tillträda nämnde Hofhållnings - summa, borde Nio månaders aflöning eller tre fjerdedelar af Pensions-sumipan Utgå från Stats-Verket; så och enär förhållandet härmed beror på närmare', utredning lära Riksens Höglofl, Ständer flona lämpeligt att anslå denne utgift uppå sistlidet åts öfverskott å Stats-Verkets intrader.
Vid de, i afseende på entreprenaders tillvägabringande, föreslagna bestämmelserna, är dessutom serskildt erinradt: Vid i:sta och 4;de punkterne, att dessa skola vara stridiga sinsemellan, i så måtto, som i den förra bestämmes skjuts-legan lill visst belopp, och i den senare föreskri!ves, att den skall bero af anbud vid entreprenadauction; - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Utlåtande, N.o lo"J. 13 Vid 2:dra punkten, att dervid bör tilläggas föreskrift om förbindelse för nuvarande skjuts-lagen att återtaga skjutsningsbestyret, i händelse afslutad entreprenad af en eller annan orsak upphörer; Vid 4;de punkten, alt Utskottet icke fästat nog afseende å hvad Kongl. Maj:ts Proposition innehåller om skyldighet för entrepreneuren att tillhandahålla hästar på högst \f\ mils afstånd från stationen, och alt entrepreneuren rättligen alltid borde hålla det föreskrifna häst-antalet tillhanda vid anfordran; Vid 5:te punkten, dels att föreskriften om beräkningen af pluraliteten inom skjutslagen icke skall vara nog tydlig, dels att frånvarande aldrig böra vara beroende af närvarandes beslut, utan en hvar vara berättigad att förblifva vid närvarande förhållanden, intilldess han uttryckligen medgifvit förändring deraf, dels ock i motsatt syftning, att om 2/3 af skjulslaget antaga föreslagna entreprenad-vilkor, bör den återstående i/3:delen vara förpligtad att underkasta sig den så beskaffade pluralitetens beslut; Vid 6:te punkten, att den olika beräkningen af skjuts-legan vid samma station, och den för entrepreneuren föreslagne rättigheten att till en del åtnjuta legan för skjuts, som han icke utgör, skola innebära orättvisa, samt leda till konstlade tillställningar, prejerier, tvister och möjligen äfven våldsamheter, hvarförutan de olika bestämmelserne af legan för serskilda stationer måste åstadkomma oreda och svårigheter vid liqviderne; Vid q:de punkten, att den här antagne möjligheten, att legan må höjas utöfver hvad i allmänhet är antaget, måste sannolikt föranleda, att aldrig entreprenad åstadkommes, utan att legan uppdrifves till del högsta beloppet.
Enligt hvad den nådiga Propositionen vidare innehåller, bade af stuteri-myndigheterna vissa betänkligheter blifvit framställda i afseende å ridskolornas ställande i sammanhang med stuterierna, under förmenande, att sådant kunde ofördelaktigt inverka på stuteriernas egentliga ändamål eller hästafvelns förbättrande; hvarjemte Stuteri-Öfverstyrelsen ifrågasatt, huruvida icke den vid Strömsholm afsedda rid - skolan heldre skulle kunna förläggas i Upsala eiler Stockholm. Då emellertid upplyst blifvit, alt nuvarande stall och ridhus i Upsala icke lemna utrymme för annan ridskola än den, som der förut är inrättad för den 32 Ståls-Utskottets Utlåtande JM 66. akademiska ungdomen, och det blefve nödigt att derstädes liksom i Stockholm, om ridskolan skulle dit förläggas, uppföra särskilda för densamma oumbärliga byggnader, har Kongl. Maj:! ansett en ridskolas inrättande i någondera af dessa städer komma att medföra en kostnad, vida öfverstigande den, som erfordras för en sådan vid Strömsholm, hvarest behöfliga byggnader till större delen redan finnas att tillgå; och då Kongl. Maj:t, som icke eller velat för det närvarande hos Rikets Ständer äska några medel till den jemväl af Landtförsvarskomitéen ifrågaställa ridskolan i Malmö, i öfrigt funnit
I anledning af återremiss . — 7 1 29 — a. a 21 Mars a. a. 21 Mars a. a. 21 Mars a.a. 21 Mars 44 69 » om upphäfvandn af 12 kap. 3 §, rörande klämtning örn söknedagar — Bg. 86 7 2 9 — b. 8 Maj b. 16 Maj å. 16 Maj b. 16 Maj I anledning af återremiss . — 7 2 21 — a. a. 7 Sept a. a. 9 Sept. a. a. 9 Sept. a. a. 9 Sept. » om ändring i 24 kap. 30 och 31 §§, i fråga om röstberiikning vid organistoell klockareval — Bd. 232, 288 7 2 25 — b. 29 Sept. b. 30 Sept. b. 30 Sept. b. 30 Sept. Kyrkolagen, om npphäfvande af eller ändring i 24 kap. 32 §, angående klockares brefbä ringsskyldighet Kyrkomöte, om antagande af en författning angående allmänt . » angående förklaring att lagen derom är af kyrkolags natur, samt om tillägg i förstnämnde lag Kyrkor i Skåne, om befrielse från ådömd kyrkotionde för vissa, se Kyrkotionde. » angående den från dem till Universitetet i Lund utgående tiondes återgång till Kyrkors underhåll, om anslag till Kyrkotukt, om revision af Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående vissa föreskrifter till upprätthållande af I anledning af anmärkningar och skiljaktiga beslut Förslag tilli voterings-pro position - . | Voterings-resultat , ] Känsö karantänsinrältning, om indragning af ! L. Borgare Ståndet. Bonde ståndet. Proposit. ler Skrifvelser. Motioner inom Riks-Slånden. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. TT Q-> 33 T» cn a N:o N:0 N:0 Sid. Ridd. 0. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o § Laga Skifte, se Skifte.
Första afdelningen af 6 §, eller orden: ”Nu gitter ej den, som Lappat häfver, gifva ut, hvad dömdi är, innan saken för Hofrätten kommer; sälle der full borgen före: gitter han ej eller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens utslag”: skola från lagtexten uteslutas. Jo r d a b al k e n. 14 Hsip. 3 § ändras sålunda: Nu vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vadje då under Hofrätt, sorn i Rättegångsbalken sägs. .Fullföljes vadet och farner Hofrätten nr syn tarf vas; utnämne Hofrätten en af sina Ledamöter, att synen hålla, och kalle två Underdomare i orten att honom biträda. Det protokoll, som vid synen föres, gifve han lill Idof rätten in, och Hofrätten döme sedan i saken. Drages saken under Konungen, och finnes den ej tillräckligen utredd, ändå att syn föregått; dä må ytterligare syn hållas, och nä rune Konungen i Högsta Domstolen dertill en af dess Ledamöter; låite ock genom Hofrätten kalla två Underdomare, att vid synen biträda. Öfver denna syn skall protokoll till Konungen ingifva?, på sätt om den syn, som Hofrätt förordnat, sagdt är. Vid dessa syner måge ock vittnen höras, der någon af parterna det äskar. Göres jäf emot vittne, varde vittne ändå hör dt; och pröfve sedan Hofrätt eller Konungen jäfvet, så ock hvad verkan vittnesmålet äga må. Finner Hofrätten eller Konungen syn nödig, och är den ej af Underrätt hållen; då må Hofrätten eller Konungen låta synen af Underrätten verkställas, och pröfve sedan saken. 5:o
Denna inkonseqvens och otydlighet med afseende på redaktionen måste nödvändigt eller kan åtminstone lätteligen gifva anledn till ganska stora förvecklingar, hvarföre jag och anhåller om afslag å Betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Jag har i sanning förun drat mig öfver den siste värde talarens argumentation. Frih.-n har nemi. sagt att förslaget vore behäftadt med så stor ofuilständighet och så stor inkonseqvens, att det derföre ej kunde antagas. Hvad ligger det då för inkonseqvens i don omständigheten att förste ledamoten af R. och Ad. skall föra ordet intill dess val skett, eller deri att samma person skall föra ordet, när Ordfide är frånvarande? så är ju förhållandet i alla komitéer. Det står alltid i föreskrifterna bestämdt, hvem som skall föra ordet' till dess val af Ordf:de har skett, vanligen är det den äldste ledamoten, som då för ordet. Jag kan ej finna den aldra minsta inkonseqvens deri. Sedan har Hr Frih:n, som sjelf är ledamot af Konst:sUtsk. behagat citera blott en del af paragrafen och på den byggt en upgift. Om man läser litet längre fram så står der: »Ar Ordf:de utöfver ea vecka förhindrad att sin befattning bestrida; ankomme på de väljande att nytt val anställa. Huru skulla då kunna hända att på några månader ingen Ordhde blefve vald, derföre att man stridde om hvem som skulle blifva det? Jag kati icke förstå det; ty der 67t> Dea 13 December e. m. står, att val af Ordfide ovilkorligen skall ske inom en vecka. Man har vidare talat om de ofantligt stora intriger som skulle komma att ega rum, derest icke K. o. Adis ledamot förde ordet. Jag kan sannerligen icke förstå, hvarifrån den föreställningen kan komma att stort missnöje skulle upslå hos de Stånd, som ej fingo den de ville till Ordfide.
Den g April f. ra. 6t Herr von Hartmansdorff: För mia del anser jag Grefve Posses anmärkning vara ganska rigtig, och trdr, att i §. ej bör stå något mer, än att LandtMarskalken delta* ger i RiddarhusDirectionens öfverläggningar och beslut vid anteckningen, på samma sätt som i Ståndets plena. Deraf följer tydligt, att om LandtMarskalken anser något af Directionens beslut vid antekningen vara grund* lagsstridigt, äger LandtMarskalken i detta fall veto, såsom i Ståndets plena. Skulle LandtMarskalken och RiddarhusDirectionen dervid stanna i olika meningar, bör det tillgå, såsom vid dylika händelser mellan LandtMarskalken och Ståndet, nemligen alt frågan hänskjutes till ConstitutionsUtskot* tet. Vi hafva vid denna Riksdag sett, huru nödvändigt det är, att saken genast underkastas ConstitutionsUtskottéts afgörande; emedan det dock sluteligen måste komma derhän; och jag vet ej, huruledes man an* norledes skulle förfara. — För öfrigt får jag vid denna §. fästa uppmärksamheten derpå, att i gamla redactionen står: ”Ej må någon, ”till anteckning anmälas, som sig vid Riksdagen icke personligen infunnit, eller po”lett för honom utgifvas;” men denna mening är utesluten ur nya redactionen; hvar* till jag icke finnér något skäl. Herr Printzenskjöld: Jag utbeder n ig att få nämna några ord till svar på Grefve Posses och Herr von Hartmansdorffs an - 6a Den 9 April f. m. märkningar.
Döstveiik>ni-A8 och^desi broders undcrd. ansökning om återställande af Jmr.ductions-fatalier, Iuni zrg. — om Academine Stipendier af Adcliga (.nrdctt-scholans fond, Juni 894. — om upphafwandc ak det stadgande, hwarigenom en del Ledamöter af Riddcrstavct och Adeln blifwit, i anseende till nägre af dem ä Riddarhuset i Norrköping d. 29 Maji 1800 gjorde anmälanden, Mklarade för framtiden förlustige af deras Riisdagsmanna-rätt, Aug. 971. Expeditions-Ukftottet, om wal af Ledamöter Masi 98, om deras antal, Maji 119. — Ledamöter walde; se Lista. anmärkning wid de uti slutmeningen af desi förslag till undcrd. strifwelsc rörande Hotoch Kof-Stall-Statcrne tillagda orden: sä widt möjligt är, L7ov. HI2. Ihl9. — om biträde för detsamma frän de öfrige Utskottens Cancellier, ' Apr. 7Z. 94. 682, 787. Memorial: — med aNhällan om förteckningar öfwer de i Stånden redan afgjorde mål m. m, Sept. 97». l 0.7. Oct. 1228. — amälan om NirsStändcns stiljaktiga beslut rörande Kongl. Hosoch Kof-Stall-Staterne, Sept. 1076.
Derföre, och då mau icke af någon bör begära det orimliga och omöjliga, tager jag mig friheten föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t hemställa, det ifrågavarande lagstadgande måtte sålunda förändras, att prosten endast blir skyldig uppläsa rubriken till utkommande längre författningar, och att hänvisa församlingen att derom taga detaljerad kännedom på lämpligt ställe inom socknen, t. ex. i sockenstugan; och då det blefve nödigt att för sådant ändamål mer än ett exemplar af utkommande författningar funnes att tillgå och inom de flesta församlingar nu finnas sockenbiblioteker, får jag ytterligare föreslå, att 1 å 2 ex. af Svensk Författningssamling måtte kostnadsfritt tillhandahållas nu varande sockenbiblioteker, äfvensom blifvande sådana, i den mån de dertill kunna anmäla sig. Stockholm den 15 November 1865. Aug. Theoph. Blomberg. Af Herr Waldenström, A., angående dels förändrade betåmmelser i fråga om användandet af Kronans marker i Norrbottens län, dels ock förbud mot utförsel från samma län af vissa slag trävaror. o Återkallad. Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr Bergman, c. J., angående dels sammanförande i en enda Landtmäteri-förordning, dels ock vissa förändringar af de gällande föreskrifter, som innehållas i Skiftesstadgan , och andra dermed gemenskap egande författningar. Den 15 Juli 1859 utfärdade Kongl. Majit nådig Kungörelse, angående laga skiftens verkställande på Gotland, hvaruti förordnades, att Kongl. Stadgan om skiftes verket i riket af den 4 Maj 1827, med deruti skedda förändringar, skulle, dock med iakttagande tills vidare af vissa, i den nådiga Kungörelsen meddelade inskränkningar och föreskrifter, gälla till efterlefnad äfven för Gotland. Oaktadt så har skett, har dock nu skiftesverket på Gotland, som börjades under de lifligaste förhoppningar om allmänt och enskilt gagn, nära nog afstadnat, och utgör föremål för svåra bekymmer hos en stor del af länets innevånare.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående anslag till beredande af arbets-lörtjenst åt den genom missväxt lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens Län: IV. 192. — N:o 43, angående anvisande af medel till bestridande af kostnaderna för åtgärder till hämmande af boskaps-pesten, itali den skulle inom landet utbryta, m. m.: IV. 192. — N:o 44, angående utarbetande al förslag till ny fördelning al städernas båtsmanshåll: IV. 192. — N:o 45, angående särskild föreskrift i afseende på rättigheten till tångtägt å hafsstränderna i Halland: IV. 192. — N:o 46, angående tilldelande åt vederbörande kommunalstyrelser af ett exemplar utaf Svensk Författnings-Samling: IV. 192. — N:o 47, angående några ändringar i stadgarne för elementar-läroverken: IV. 193. 46 — E — Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 48, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrad grund för utgörande af Fjerdingsmans aflöning: IV. 193. — N:o 49, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående kostnadsfri upplåtelse af krono-mark för jernvägsanläggningen emellan Gellivara malm-fält och Luleå eif: IV. 635. — N:o 50, angående åtgärder till skjutsnings-besvärets ordnande: IV. 635; V. 3. — N:o 51, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag till jernvägs-byggnader och till rörelse-materiel å redan anlagda stam-banor: V. 427. — N:o 52, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anvisande af medel till utvidgning af den för jernvägen genom Stockholm beslutade bangård vid Klara sjö och tillökning i de för trafiken derstädes afsedda byggnader: V. 427. — N:o 53, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning angående upplåtelse åt