Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LEONORA (vänder sig om och går emot Hans). En kopp te Hans? HANS. Nej, tack! LEONORA. Något ledsamt, Hans? HANS (kastar brefvet på bordet). redan i ett par dar varit tal om att socialisterna skulle Ja. Det är så godt, ni nu få veta det. Det har uppställa en själfständig kandidat. Nu ha de gjort det! KATRINE (reser sig från pianot). Men Hans då! LEONORA. Och jag, som trodde, att kretsen var så säker! HANS. Nielsen och har skrifvit en del artiklar i »Social Ingen är säker för sina vänner. Han heter August demokraten» om arbetareförhållanden för resten en rätt begåfvad karl, säges det. Han är en slags förman ute hos Schwarts-Hansen, och väl känd i kretsen. Men det märkvärdigaste är, att socialdemokraternas 48 bestyrelse nekar att ha något som helst med det att initiativ. göra karlen har uppställt sig som kandidat på privat KATRINE (intresserad). intresserar sig för honom. Men han måste ha någon i ryggen någon, som HANS. Och har han än aldrig så många anhängare, så kostar ju alltid agitationen något. Om man ändå kunde räkna ut, hvar han ta'r schaberna ifrån! KATRINE Ja han lär till på köpet vara helt medellös. (plötsligt). frågande emot henne.) Du vet, jag har alltid tyckt, att din fabrikör... HANS Vet du hvad jag tror, Hans? (Alla vända sig Min fabrikör! KATRINE (stött). socialisten! Ja, din fabrikör. Han har naturligtvis ställt upp LEONORA. är »hedern själf», som partiets tidningar vid högtidliga tillfällen, då han behöfver en liten påminnelse, bruka kalla honom men du hörde själf, hvad han sade om socialisterna för ett par dagar sedan! HANS (tvekande). Nej, vet du hvad! Inte tror jag precis att han jag annars har det största förtroende till din politiska inspiration, men är du inte litet väl djup nu Ja, du måste förlåta mig, Katrine du vet, att 49 KATRINE (viktig). romaren? »Söndra för att härska.» Förstår du mig nu? HANS
Kläder bestämda tilläggsafgifter i tullen för det tyg, hvaraf Kläder, de hufvudsakligen bestå, nämligen 50 procent för sådana utan, och 100 procent för dem med guldeller silfverbroderier eller galoner, m. m., hafva de Svenske koinissarierne ansett kunna nedsättas, de förra till 10 och de sednare till 20 procent, hvilket man å Frankrikes sida äfven biträdt. Då emellertid, hvad gångkläder beträffar, det å dem anbragta foder, äfvensom annat tillbehör, ofta kan bestå af sådant tyg eller ämne, som drager högre tull än öfvertyget, i hvilka fall införselsafgiften för den färdiga persedeln, med endast 10 procents tillägg till den för öfvertyget, kunde blifva lägre, än om hvardera beståndsdelen förtullades för sig, eller åtminstone icke öfverstege summan af afgifterna för dessa, och således icke komme att stå i rättvist förhållande till det högre värde, som den färdiga klädespersedeln måste i regeln antagas ega, så, och för att på samma gång vinna inskränkning i taxerubrikernas antal, hemställes, att de Svenske fullmäktige måtte i Nåder anbefallas att, med åberopande af förstnämnda oegentlighet och af fördelen utaf rubrikernes sammanförande, föreslå de Franske komissarierne en för alla, under de begge nu ifrågavarande rubrikerne inbegripna slag, gemensam tilläggsafgift af 20 procent utöfver tullen för öfvertyget. På enahanda grund, och då den för Broderadt alngods nu med 20
Min tanka sträcker sig ej att undersöka huruvida förändring af Regementets fönmgsstat är ett hastverk byggdt på falska grunder, men att i densamma vinna en lätti vis förbättring. Man skulle knappt tro att det till ock med finnes beställningar så väl i Olversom Under-Officersgradi rne vid Westgöt ha Regemente, hvilkas innehafvare vid hvarje liqvidauonstmöte af egen cassa återbetala till Staten ett visst öfverskott, olika efter årens mart kegångar och deraf beroende uträkning Min anhållan är således, ej att begära ett nytt anslag till förökande af Regementets löningsförmåner j men att de som förefinnas måtte få begagnas till en del eller helt och hållit till sitt primitiva ändamål, samt befälet vid Westgötha Regemente åtminstone ej blifva mera vanlottade än öfrige indeldte Officersoch Under-OfficersCorpser, hvilkas lötiingsvilkor i allmänhet och med ganska få undantag ej äro afundsvärde. Kongl. Majtts Nådiga bref vid detta Regementes afsittning bjuder dessutom, att Regementet bör försättas i anseende t: 11 löningsvilkor, på samma fot eller i f<kh• t med Östgötha (f. d. ( availerie) Rrgemente* hutuvida dpttri blifvit verkstäldt, kan b.st upplysas vid jemförelsen af dessp Regement, rs lö'«<ngs?tater. Jag vågar derföre yrka att en noggr nts och nyr&viston af WeStgötha Re^emmtes 854 Den 26 Februarii, ningsstat blir Kongl. KrigsCollegium anbefald, samt att de Regementet förut tillhörande och efter afsittningen till Staten indragne räntorj mätte få begagnas till förbättring af befälets löningsvilkor, i den mån de härtill kunna vara tillräcklige, Ett
Herr Grefven och Ordföranden proponerade bifall på remiss af Herr von Echstedts motion till det nedsatte särskildta Passevolance-Utskottet; hvilket med Ja besvarades, utom af Riksdagsmannen Jonas Nordstedt som för sin del ej kunde dertill samtycka, (forts, å nästa sida!) Och skulle de respective Stånden om detta beslut vördsammeligen underrättas genom Memorial, som upsattes och genast justerades af följande innehåll: (införes)2 Uplästes utdrag af Högloft. Ridderskapet och Adelns Protocoll den 3 dennes, med tillkännagifvande, att, sedan Preste Ståndet förklarat sina gjorde anmärkningar vid Tryckfrihets lagen böra hvila till afgörande vid nästa Riksdag, så framt icke de öfriga Stånden i dem instämde, hade Ridderskapet och Adeln funnit att Expeditionen af Tryckfrihetslagen borde verkställas enligt den af Constitutions-Utskottet ingifna redactionen. Lades till Handlingarne, äfvensom Utdrag af Vällofl. Borgar Ståndets Protocoll den 6 dennes, med tillkännagifvande att Ståndet instämdt i Ridderskapet och Adelns nyssnämde beslut. Uplästes ett inlemnadt Memorial af Riksdags Fullmägtigen från Fahlu Bergslag Eric Falhem,3 med förslag att alla hittils orepresenterade Classer och Corpser af medborgare måtte förklaras berättigade att inom sig välja ett lämpligt antal Riksdagsmän, som antingen utgjorde Femte Ståndet eller ock införlifvades med något af de nuvarande, eller ock att alla samteligen förenades i ett enda samlingsrum, der deliberationsrättigheten bestämdes så, att hvarje Ledamots röst gällde efter det belopp dess Committenter till Staten contribuera, och den på det sättet hopräknade högsta summan utgjorde decisionen.
Då dessa obligationer icke blifva upsägbara å långifvarens sida, utan endast å Riksg.Kontis, står detta förslag visserligen i öfverensstämmelse med det antagna systemet; men i öfrigt synes förslaget icke synnerligen lända till befrämjande af sakens framgång. I afs:de å lån, utgifna med kapital-rabatt, anses det nemi. i allmänhet fördelaktigt att långifvarne kunna, till följd af obligationernas utlottning, erhålla kapitalet åter tidigare, än eljest skulle ske; och ett stadgande härom skulle således icke kunna annat än bidraga att höja värdet å obligationerne. Jag kan derföre icke inse något skäl, hvarföre icke äfven de obligationer, hvarom nu är fråga, skulle kunna genom utlottning inlösas. Riksg.- Kont, skulle visserligen ega att inköpa dessa obligationer, i den mån Kontoret kunde finna sådant fördelaktigt; men mig synes att jemväl den andra af mig nämnda utvägen skulle kunna väsendtligen bidraga att göra obligationerne begärliga. Jag anhåller derföre att punkten måtte återremitteras, på det att Utsk:t måtte komma i tillfälle att deri intaga ett stadgande om ifrågavide obligationers inlösande medelst utlottning. Hr Bildt: Man skulle möjligen kunna anmärka, att Stats Utslcts nu föredragna Utlåt, ingår förmycket i detalj-bestämmelser. Jag har, för min del, inom Utsk:t varit af den åsigt, att det är orätt att begränsa fullm:ges verksamhet mer än till sjelfva hufvudpunkterna, d. v. s. att man skulle bestämma priset på penningarne, men 1 öfrigt låta fullm:ge handla efter bästa förstånd. Då likväl denna åsigt icke gjorde sig gällande i Utsk:t, enär man ansåg, 138 Den 12 September e. tn. att det åtminstone borde reglementeras i sådane frågor, i afs:de å hvilka opinionen vore något mer utbildad, så fann man skäligt att äfven begränsa kapital-rabalten. Vid sådant förhållande ansågs ändamålsenligt att antaga det enklare system, som öfverensstämde med hvad som blifvit föreslaget vid 1853 och 1854 årens riksdag; och man har trott sig sålunda lättast kunna åstadkomma det åsyftade resultatet.
R:dr å betalningen för den under året skeende gevärs-tillverkning, Kongl. Krigs-kollegium, med afseende derå, att fullkomlig säkerhet blifvit ställd för de förskotts-belopp, faktoriet meddelas, under den 11 i nämnde månad det begärda förskottet beviljat, ehuru kontrakt om gevärs-leveransen ännu icke var upprättadt, hvilket Kongl. Krigs-kollegii åtgörande, om det än icke tillskyndat Stats-verket någon förlust, Revisorerne likväl ansett icke öfverensstämma med ett behörigt iakttagande af formerne. Uti den häröfver afgifna underdåniga förklaringen, har Kongl. Krigs-kollegium anfört, att då Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års riksdag beviljat anslag till 4.000 nya gevär årligen, och af Kronans faktori vid 1849 års början ännu icke Slals-Ulskoltels Utlåtande, JYs 21. 19 kunnat påräknas högre årlig tillverkning, än 1,500 gevär, deraf varit en gifven följd, att 2.500 gevär skulle från Husqvarna beställas, under hvilka förhållanden, och sedan i nådigt föreskrifven ordning underdånig hemställan hos Kongl. Majit egt rum angående gevärs-priset för året, Kongl. Kollegium icke tvekat att bevilja det begärda förskottet, hvilket betydligt understeg hälften af den summa, som för hela beställningen borde utgå, synnerligen som hälften af kontrakts-beloppet alltid förskottsvis, vid kontrakternas utvexlande, till faktoriet utbetalades; och får, med anledning af hvad Kongl. Krigs-kollegium sålunda anfört, Utskottet hemställa, att ifrågavarande anmärkning icke må till någon vidare åtgärd föranleda. § 31. (Rev.-ber. pag. 77. Fork!, pag. 260.)
Då nu en fader eller moder med fullt förtroende omfattade en sådan läkares åsigter, samt derjemte möjligen hade personlig erfarenhet af något bland de, visserligen sällsynta, men dock förekommande olycksfall, då genom den goda sakens missbruk, venerisk smitta, lamhet eller annan obotlig sjukdom blefve en följd af vaccinationen, så vore det ej underligt om särdeles modershjertat af dessa enstaka fall gjorde upp för sig en allmän, om ock oriktig åsigt, samt, med läsa för missbruket, af sin ömhet lör barnet föranleddes att vägra detsammas befordrande till undergående af vaccinationen; och syntes det vid sådant förhållande ej vara rätt, att Kronobetjeningen skulle åläggas att slita barnet, ur modrens armar för att framhafva det till en operation, som efter modrens öfvertygelse, så villfarande denna än vore, kunde för barnet hafva förderfliga och lifsfarliga följder. Dessa undantagsfall förekomma visserligen ej så ofta, att motionären ansåge lagstiftningen ensamt derå böra göra afseende; men då, såsom anfördt blifvit, det allmänna förtroendet till vaccinationen numera vore djupt grnndadt, samt tvångsstadgamlena derigenom blifvit obehöfliga, så har motionären föreslagit åtskilliga ändringar uti omförmiilda Kongl. Reglemente, hufvudsakligen i den syftning att det stadgade ovilkorliga åliggandet för föräldrar och målsmän att befordra harn till undergående af vaccination skulle upphöra, så att ansvar för uraktlåtenhet i detta hänseende icke skulle esa rum i det fall, att deri befunnes föranledd af brist på förtroende tdl vaccinationen, och i andra läll ej tillämpas förr, än två gifna förelägganden att inställa barn till vaccination visat sig vara utan verkan, äfvensom att det i 2 § förekommande stadgande om hinder för ej vaccinerad person, att intagas i allmän skola, läroeller uppfostringsanstalt, skulle upphäfvas. Utskottet har tagit motionen i öfvervägande och får i anledning deraf lästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå att, om motionärens förslag klefve antaget, hvar och en Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsi;. Betänkande M 15.
» Genom stilens genomskinliga klarhet, genoro sin tankeskiirpa, vidsträckta beläsenhet, parad m e d vaken iakttagelse o c h ovanlig kombinationsförmåga, samt till sist, men dock i framstå rummet, genom den si:dli&lt;iit Kraft, som uppbär innehållet, h ö r Emil Svensén till det nu lefvande släktets sundaste skriftställare. » nya och friska tankar, » Detta är värda det största afseende. Man läser boken, som man läser en snillrik roTieodor) Riplmberg). [151G] S p a r s a m m a Härmed tillkännagifves, att j a g efter min moder Fru B, Sundemans frånfälle öfvertagit den Ylleaffär, hon bedref i nir 11 Artillerigatan. Ull och gammalt ylle mottages hä- danefter till spanad. Qvinnofrågan Emil Svensén. K A P P - F A B R I K Ä g g - [1469] H E N R I K Koncentrerade G Å H N S Amykos rekommenderas för medicinskt ändamål vid svårare hudoch halsåkommor, såsom för reformar, finnar, elakartade sår, brännskador, difteri o. d. Säljes i välförsedda detaljaffärer. Efterse noga, att hvarje flaska ofvanpå korken bär vidstående fabriksmärke. DUN O 1 8 9 0 ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher gratis åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. Alla saker skickas mot efterkraf och få returneras (dock genast) mot fraktkostnaden. Dubbelt porto torde medsändas.
Utan förakten mina stadgar, och edra själar förkasta mina rätter, så att I icke gören all min bud, och låten mitt förbund tillbaka; Så skall jag ock då göra eder detta: Jag skall hemsöka eder med förskräckelse, svullnad, och skälfvo, att edor ansigte förfalla, och edra kroppar försmäkta skola; I skolen fåfängt så edra säd, och edre fiender skola äta henne. Och jag skall ställa mitt anlete emot eder, och I skolen varda slagne för edra fiendar. Och de som hata eder, skola råda öfver eder, och skolen fly, då ingen jagar eder. Om I ändå icke hören mig, så skall jag ännu sju resor mer görat, till att näpsa eder för edra synder; Att jag edra högfärd och genstörtighet nederslå skall. Och jag skall göra edar himmel såsom jern, och edra jord såsom koppar. Och edor möda och arbete skall förtappadt vara, så att edart land icke skall gifva sin växt, och trän i landet icke bära sina frukt. Och om I vandren mig emot, och icke viljen höra mig, så skall jag ändå görat sju resor mer, till att slå eder för edra synders skull; Och skall sända vilddjur ibland eder; de skola uppäta edor barn, och förderfva edar boskap, och förminska eder; och edra vägar skola varda öde. Om I ändå icke dermed låten rätta eder, och vandren mig emot; Så skall jag ock vandra emot eder, och skall ännu slå eder sju resor mer för edra synders skull; Och skall låta komma öfver eder ett hämndesvärd, det mitt förbund hämna skall. Och om I församlen eder uti edra städer, skall jag dock sända pestilentie ibland eder, och skall gifva eder uti edra fiendars händer. Så skall jag ock förderfva edars bröds tillråd, så att tio qvinnor skola baka sitt bröd i enom ugn, och edart bröd skall man utväga med vigt; och när I äten, skolen I icke varda mätte. Om I dermed än icke hören mig, utan vandren mig emot;
Jag vet icke heller hvad som kommit åt honom; han hade fått ett sätt att gå, att hålla händerna i fickan, att sätta hatten, som ... ja, då ville jag icke utsäga hvad jag tänkte, men nu kan jag det, – han hade fått denna pregel af likgiltighet för sitt yttre, som man får, då man icke längre håller på lifvet. En afton, det var ungefär fem år efter Constantins förlofning, kom jag med ett par bekanta in på Kung Carl. Till min förvåning fick jag se Constantin, som satt ensam vid ett bord med en butelj punsch framför sig. Jag sade genast farväl åt de andra herrarne, gick fram till Constantin och slog mig ned bredvid honom. Vi tryckte hvarandras händer och utbytte några vanliga frågor. Derefter drucko vi, så sade vi några ord och så drucko vi igen. Constantin tömde häftigt och nervöst sitt glas. »Det var ovanligt att träffa dig här», sade jag slutligen. Han smålog bittert. »Jag gick förbi, och då fick jag lust att gå in. Jag tänkte att ett glas punsch här inne kanske skulle försätta mig i den forna sinnesstämningen.» Det blef ett ögonblicks tystnad. Jag satt och läppjade på mitt glas och funderade på hur jag skulle börja, ty jag hade föresatt mig att få honom att tala ut. »Säg mig», sade Constantin plötsligt, i det han lutade sig framåt och fixerade mig dystert och frågande, »hvad gör man, då man upptäcker att man begått ett stort misstag, då man känner att just i det, som man trodde sig gripa rigtigt säkert och fast – der tog man miste? Hvad gör man då, om man på samma gång vill förbli en hederlig karl?» Jag betänkte mig ett ögonblick. »Om man begått ett misstag», sade jag långsamt, »så föreställer jag mig att det bästa är att försöka rätta det? Icke sant?» »Och om man inte kan rätta det?» »Om man inte kan rätta det? Då ... resignerar man sig, tar skeden i vackra hand och sjunger den gamla trallen: får gå!»
Majit har skäl att af Svenska Folkets Ombud förvänta, åt de tänkesätt, som föranledt Kongl. Majrts ifrågavarande Nådiga Beslut, att, tili ytterligare tryggande afDomare-magtens oberoende, försaka en afGrUndlagen erkand rättighet; men då Rikets Ständer derjemte, i anseende till befarade hinder af det allmänna tänkesättet, ansett hvarje rubbning af de äldre formerna i detta fall vara ej allenast icke nödig och svårligen verkställbar, utan måhända äfven i sina följder mindre nyttig, vill Kongl. Maj:t, å sill sida, icke eller nu derom göra någon ytterligare framställning, Beträffande Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.o 83. 65 Beträffande deremot det andra föremålet för Kongl. Majrts ofvanbemälde Nådiga Proposition, eller förändring i sättet för Lagförklaringars afgifvande, hafva Rikets Ständer inga serskilda skäl anfört för deras äfven i denna del beslutade afslag, hvilket sålunda möjligen torde kunna anses härröra från den omständighet, att de båda förslagen varit i en enda Nådig Proposition sammanfattade och således af hvarandra beroende. Kongl. Maj:t förblifver likväl ännu vid den öfvertygelse, att det sammanhang, som alltid bör ega rum emellan Grundlagens serskilda stadganden, ovilkorligen fordrar, det Konungamagten må ega samma prerogativer emot Högste Domstolen, som den, enligt 88:de §. Regerings-Formen, eger i afseende på Rikets Ständer, så att Konungens sanctions-rätt i frågor om Lagförklaringar må blifva på alla förekommande fall tillämplig, och Högste Domstolen aldrig utöfva en vidsträcktare myndighet, än den Rikets Ständer, enligt Grundlagen, tillkommer. Till ytterligare förtydligande af Lagstiftarens omisskänneliga mening, hvilken äfven är i senare perioden af 88:de §. Rege - Bili till R. St.
October, till Rikets Ständer aflåten Nådig Skrifvelse, så lydande: ”Hos Kongl. Majit bar i öfvervägande kommit vigten och angelägenheten deraf, alt mera bestämda och utvecklade stadganden, än de, som innefattas i Kongl. Förordningen den i4 Januari 1824, angående Privatbanker, varda antagne och till framtida efterrättelse fastställde. De nuvarande Privat-Bankernes Octrojer löpa till ända under loppet af år 1847, och i afseende på deras förnyelse gäller den föreskrift[, att, så framt förnyelse önskas, anmälan derom bör göras minst 18 månader före Octrojens slut. Det är lätt att inse, hurusom ett samtidigt upphörande af PrivatBanks-rörelsen, om det inträffade, utan att någon annan inrättning sattes i 4 Banco-Utskottets TJtlalandej iV:o 36. stället, som uppfyllde samma ändamål, skulle medföra en ganska menlig inflytelse, så väl på penninge-rörelsen, sorn andra, efter densamma, under en följd af år, ordnade förhållanden i afseende på näringarne, i främsta rummet inom de kretsar, som Privat-Bankernes lånerörelse omfattat, och vidare i större eller mindre nion, äfven inom andra delar af landet. Då frågan om Privat-Banks-rörelsen, serdeles under nuvarande penninge-förhållanden, är ett ämne, som icke bör betraktas utan hänsigt till grunderne för Rikets Ständers Banks penningeoch låne-rörelse, uti lagstiftningen hvarom Kongl. Majit, enligt 72 §. Regerings-Formen, icke deltager, så innefattas härutinnan skälet, hvarföre Kongl. Majit, som icke varit i tillfälle att på förhand beräkna de beslut och åtgärder, hvilka Rikets Ständer kunde finna för godt att, i afseende på Riks-Banken, under Riksdagens lopp, vidtaga, icke eller ansett sig hitintills kunna göra någon serkild och af ett sådant sammanhang oberoende framställning till Rikets Ständer, i afseende på ordnandet af Privat-Banks-rörelsen. Men efter den tid, som nu förflutit sedan Riksdagens början, utan att något förslag i berörde hänseende till Kongl. Majit inkommit, finnér Kongl. Majit
Fikon, i Borgare-Ståndet: att tullen derå matie jemkas till i sk. 6 r:st., db. Fisk, hos Ridderskapet och Adeln, hvarest, å ena sidan, yrkats, att TullComiteens förslag af 40 sk. tull pr tunna för saltad Sill destoheldre borde antagas, som största qvantiteten deraf inkommer från Norrige och följaktligen endast vidkännes half tull, hvilken således ej kommer att uppgå till mer än 5 procent, men dock ökar tuilintraden med 10,000 R:dr ärligen; hvaremot, å andra sidan, föreslagits ytterligare nedsättning härå till 24 sk. tunnan, samt å Gråsidor eller Sej till 8 sk. L ; hos Borgare-Ståndet, att den af Utskottet å saltad Sill föreslagne tull af 32 sk., dels vore för låg, dels borde nedsättas ännu mer eller lill hälften deraf, så väl å Sill, sorn ä Strömming, å hvilken sistnämnda jemväl yrkals 32 sk. tull; att rubriken Längor och Torsk med derunder &c., borde sammanföras med Gråsidor eller Sej, med bibehållande af de sistnämndes värde 1 R:dr 16 sk. och tull 10 sk. Liw, samt slutligen att Gråsidor eller Sej borde draga endast 6 och Ratteller Bredfisk endast 8 sk. införselstull pr L?5; och i BondeStåndet, att Lax oel) Åhl, så väl saltad eller inlagd, som torr eller rökt, borde bibehållas vid de derföre nu gällande tullbestämmelser samt införselstullen å Sill nedsättas. i Borgare-Ståndet: att tullen derå måtte bestämmas lill 1 R:dr 32 sk. llib.
Alldeles ofrivilligt känner sig Klercken glad i ett nu. Och det går som en ström af värme genom honom, när han hör henne i detsamma tilltala sin granne och göra en spefull anmärkning öfver någonting. Rösten är klar med hög timbre, och utan att smickra sig känner han att den talar till honom lika mycket som till damens granne. Det är en säker, behärskad stämma, hvilken genast kompletterar det första intrycket han haft af hennes väsen i öfrigt: hon är en dam af värld. I stället för att inleda samtalet som hon tydligt erbjuder honom, faller han i vidlyftiga, sväfvande tankar, hvilka alla kretsa kring henne för att söka orsaken hvarför hon är honom så angenäm. Men tankarna komma icke hem med svaret igen, utan glida ut i allt vidare kretsar, kretsar, som han känner förut, men hvilka äro som förändrade i ett nu. Han finner icke igen där sin tunga hopplöshet och sin gamla ångest, hans dystra själ är som upplyst inifrån af ett ljus, som han ej förstår, men som värmer och lyser och är oändligt välgörande. Han bryr sig icke längre om att fråga och söka, han ger sig gärna hän åt sitt välbefinnande och sin plötsligt påkomna ro med en känsla liksom om han nu ändtligen nått sitt efterlängtade, svala haf och simmade ut i dess läskande kyla efter långa år af febertörst och hetta. Middagen är till ända, man stiger upp, och Klercken gör som de andra. Han tänder en cigarrett, misstänker ett ögonblick att han druckit för mycket vin och att det är detta han har att tacka för sin plötsliga lycka, men så kontrollerar han sig med hypokonderns vana och finner att hans rus – om det är rus – alls icke har likhet med det af vin. Hans pulsar bulta icke, hans hjärta är lugnt, misstänkligt lugnt, tycker han, och plötsligt far det igenom honom, att det inte kan vara annat än döden som nalkas. Just så har han de senaste tiderna föreställt sig befrielsen – en känsla af oändlig ro och frid och försoning med sig själf och med världen. Han går ut i vårkvällens korta skymning, gör ett slag genom planteringarna på gården och ser aftonhimlens purpur gå öfver i matt gult, medan Bisen saktar af och stjärnorna tändas en för en.