Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der inga skill finnas, kan icke gerna någon vederläggning ega rum och en sådan synes således icke erfordras för omstörtandet af en sats, hvilken, såsom den sistnämnde, stödjer sig på förutsättningen om. nyttan, för ett land att ega vidsträckta ouppodlade Ivärr-trakter. Den höga grad af befolkning och cultur, hvartill det fordom med stora skogar och moras uppfylde Tyskland och det sumpiga Holland, på en motsatt väg hunnit, bevisar åtminstone ingen ting, till fördel för en sådan sats; och hvad den yttrade fruktan för öfverproduetion af Spannmål, igenom upptagande af de i Riket befintelige odlingsbara Landsträckor, beträffar, så lärer deraf addri g någon skada kunna tillskyndas landet så länge Spannemål på andra orter kan afsättas. Det torde dessutom och böra iliugkomnias, att jorden alstrar äfven andra LagUtshttits Bettmkmdm* 7*1 Ii 14 LagUtskotttts Betånknndtn, producter, hvaraf Riket är i behof och att, så snart Spannemåls productionen icke, med fortfarande förmån låter utvidga sig, omtankan hos Jordbrukaren nödvändigt skall rigtas på frambringandet af andra alster. I frågan om begagnandet af rättigheten för en jordegare att få till sig lösa Vatten-verk, icke skulle kunna medföra olägenheter, öfvervägande fördelen af de jordodlingar som på sådant sätt kunde beredas, har man yttrat, att ett menligt inflytande på Berg-verks rörelsen, skulle kunna uppstå derest lösningsrätten äfven sträckås till betydeligare bruk, och att genom sådane Bruks deraf följande nedläggning, minskning i utlorslen af Rikets Hufvudsakligaste Export-Artikel, skulle komma att inträffa.
Ränterierne eller hos Försäljningsmännen; ty de Proprie - Balancerne å sjelfva, uppbörden eller försäljningen utgjorde till år 1817 endast *5,544 R:dr 4 sk. 7 r:sL öfver hela Riket, och hvarutaf 10.9,92 R:dr 2 sk. berodde på liqvid från Kongl. Krigs-Expeditionen för år 1816. Emedlertid har Utskottet ansett’ så betyd, liga Lager af oförsåldt Stämpladt Papper icke böra lemnäs i orterne innestående utan närma., re utredning, eller större qvantiteter afsändas hvarje år, än som, efter föregående års erfarenhet, kan åtgå, samt blott ett års behof utgöra förlaget af Stämpladt Papper i hvarje Län, utom det löpande årets uppbörd, hvarigenom Controllen hära blifver lättare och säkrare till förekommande af verklige Balancer; och får Utsko.ttet med anledning af de i ofvanberörde matto nu utrönte förhållanden hemställa, det Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, au Kongl. Kammar Collegium, sam besörjer Cbartas-Sigillatae-Verket och medlens redovisning, måtte undfå Nådig befallning, att låta. öfver hela Riket anställa en noggrann undersökning och utredning af nu uppgifne behållningarne af Stämpladt Papper, samt dervid iagttaga, att, såsom Kongl. Förordningen om Chartse SigiHatjeafgiften af den 8 November 1815 redan stadgar, inventeringarne afFörråderne verkställas hos alla Embetsoch Tjenstemän 1 sorn på Credit uttagit Chartor, äfven - Stats-ZJtskottets Betärtkandenl 17°7 som hos samtelige Förvaltare och Försäljningsman af Stämpladt Papper, på samma dag, samt låta i de orter, der Balancer kunna uppstå, desamma genast indrifva och. infordra öfverflödig! Lagren af Stämpladt Papper och derefter lämpa afsändningarne, så att lörråderne ej öfverstiga berörde maximum af ett års Förlag utom det löpande årets uppbörd.
Äfven denna Styrelse är i dess nuvarande skick till en del uppdragen åt ett Collegium, och erfarenheten af den Collegiala Styrelsens olycksaliga verkan på Armeernes rörelser och belägenhet under sist förflutna krig, då de ofta förstördes af brist och vanskötsel, fastän penningar voro att tillgå, kan icke vara för någon inom vårt Land okänd. Fördelen deraf, att både om Krig skall beslutas och under dess utförande en Krigs-Minister finnes i Stats-Rådet, som äger fullständig kännedom af Armeens belägenhet, tillgångar och behof, och hvilken äfven under fredstiden häröfver borde äga inseende, är i mitt omdöme synbar, och jag vill minnas, att den vid förra Riksdagen af kunnige och erfarne Män blef utredd. Bland inkast, som kunna möta denna motion, torde blifva: l:o) Att den föreslagne inrättningen af flera StatsMinistar leder till en uti Despotiska Regeringssätt vanlig Departemental Styrelse; men detta inkast försvinner vid uppmärksamhet på Regerings-Formens föreskrift, att alla Regeringsärender skola uti Stats-Rådet för Konungen föredragas, och att Stats-Rådets Ledamöter alltid äga rätt och i vissa fall äro skyldiga att sina tankar yttra och att för sina yttranden ansvara. 2io) Att Stats-Secreterarne äga den befattning, som Ministrarne skulle få; men om jag medgifver, att StatsSecreterarne för Financeoch Eclesiastique-Expeditionerne vid föredragning af de mål, som till deras befattningar höra, måste känna och öfverse hela vidden af de Riksvårdande ärender, som äga gemenskap med deras Departementer, så är deremot Stats-Secreterarnes för Kammaroch Krigsärenderne nuvarande befattning egenteligen rigtad åt föredragning af befordriugar och af de mål, som kunna komma ifrån Collegierne, och deras tid är deraf så upptagen, att de svårligen medhinna fästa sin uppmärksamhet vid ämnen, som fordra öfversigt af det hela i hvarje Styrelse-gren och vidtagande af författningar, som till allmän nytta leda.
Ifrågavarande jord beslode af flerehanda slag, såsom styf lera, småningom öfvergående till lätt lera, svartmylla, sandmylla och sand, hvilken omvexling motionären ansåg vara af icke ringa vigt vid valet af plats för ett landtbruks—lärovrrk. Veterinär-inrättningen och boställena egde dessutom ej obetydliga skogar, hvilka kunde förökas med enskildes derintill liggande, så att hela den sammanlagda skogsarealen uppginge till minst 600 tunnland, hvarigenom ett fullt tillräckligt fält öppnades för elevernas undervisning i skogshushållning. Genom grannskapet med veterinär-inrättningen sattes eleverna i tillfälle att inhemta grundlig kunskap i veterinär-vetenskapen; och skulle, i anseende till det nära sambandet emellan boskapsskötsel och landtbruk, ett Landtbruksinstitut vid Skara, enligt motionärens tanke, i nyssnämnda afseende komma att ega ett bestämdt företräde framför rikets båda andra Instituter. Uti Skaraborgs läns Trädplanterings-förenings, Stals-Utskollets Utlåtande M 99. 55 invid veterinär-inrättningen belägna betydliga trädgård kunde landtbrukseleverna erhålla undervisning i trädgårdsskötsel.
En helt annan sak är deremot, om de särskilda Stånden fattat olika beslut och Utsk. inkommit med ett sammanjemkningsförslag; äro då Stånden förhindrade från hvarje möjlighet att deruti göra en ändring, äfven om de funne alt ett misstag blifvit begånget, eller att Utsk. icke fästat behörigt afseende vid de framställda anmärkmne? Sådan kan icke grundlagens mening vara. Detta i afseende på formen. I afseende på sak ber jag att få fästa upmärksamheten på ett misstag, som under diskussionen blifvit begånget. Herrarne hafva fästat sig vid 10:de §:ns 2:dra morn.; deruti står tydligt att bolag få bildas, och derom har jag icke talat; de hindras också icke genom den ifrågavar:de ordslällningen. Men i Usta mom. af 10:de §:n står att: ”Magistraten ege att, efter Slädens Äldstes hörande, bestämma, 0111 flere rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt.” Således är det Magistraten, som är bemyndigad att på en gång utbjuda 8 till 10 krogar åt en person, om den så finner för godt. Huru slår det deremot i 7:de §:n? Jo der står, att antalet af krogar skall förut vara bestämdt. Detta blir en motsägelse; ty är antalet af näringsidkare bestämdt, så kan det icke hvarken minskas eller ökas. Jag tror icke att det är lämpligt att bibehålla så olika föreskrifter; men jag anser dock saken icke vara af synnerlig våda. Ty K. M:t har utan tvifvel, då han utfärdar författningen, rättighet alt ändra ordalagen, så att den ena §:n icke blir ett omtuggande af den andra, hvilket skulle inträffa äfven om Frih. Cederströms eljest välvilliga förslag skulle antagas; ty jag fruktar att Frih. Cederström ansett, att det var bolaget, som jag åsyftat, då jag framställde mitt förslag. Emellertid hemställer jag om icke R. o. Ad. behagade upskjuta pröfningen af detta förslag till dess 10:de §:n blifvit afgjod. Gr. Lagerbjelke:
Il:dr 1,150,000: efter afdrag afhvad häraf, utöfver de af Riksgälds-kontoret med 2,428 R:dr21 sk. 8 rst. ersatta taxerings-och uppbörds-kostnader inom Stockholms stad, under samma års lopp influtit, eller » 46,360: 18. 3. Allmän bevillning för år 1857, enligt dito, » 1,150,000: efter dito, utöfver dito 2,556 R:dr 47 sk. 2 rst. dito, » 25,095:38. 2. Köpeskillingen för den vid Regeringsgatan här i hufvudstaden belägna och af Kronan försålda s. k. Uu/bageri-egendomen (Af det år 1855 utbetalda beloppet, 246,434 R:dr 31 sk. 4r., ersattes genom Kongl. Stats-kontoret 160,000 R:dr under påföljande år samt sedermera under år 1858 R:mt 39,654:96, eller R:ko 26.436:30. 9.) för förskjutne kostnader för innevarande riksdag 47,692: 27. 6. » oredovisadt förskott till kostnader för Justitieombudsmannens embetsresor — » dito till dito vid Rikets Ständers hus 320: 13. 5. » dito till dito vid kor t stämpling en 27: 47. — » dito till dito vid tidningsstämplingen 939:46.11. » dito till dito kontorsoeh rättegångs-expenser vid Riksgälds-kontoret Fordran för till jernvägs-anläggningar förskjutne medel; sedermera ersatt, enligt år 1858 upprättad liqvid, 4,599,111: 5. 4. Tills vidure förräntade medels a) genom uppköpte obligationer: Skånska Hypotheksföreningens, med procents ränta, 965,500: 28,000:
Utlåtandet bifogade, reservation anfört, ogillade Ståndet samma Utlåtande. S. T). Föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 45. i anledning af väckta motioner om befrielse för rotehållare på Gottland att anlägga båtsmans-torp; hvilket bifölls; samt N:o 46. i anledning af väckta motioner, rörande rustoch rolehållares befriande från deras befattning med rekrytering och remontering samt underhåll af beklädnad, mundering m. m., emot det att de åtaga sig en gång för alla bestämda, mot omkostnaderna vid berörde åliggande svarande årliga utskylder, samt dermed gemenskap egande ämnen, hvilket Utlåtande i sin helhet med ogillande lades till handlingarne. S. D. 4 id föredragning af Högloll. Bidderskapet och Adelns, genom Protokolls-utdrag N:o 595, till Bonde-Ståndet gjorda inbjudning att förena sig uti förstnämnde Stånds beslut i fråga om Stats—Utskottets Utlåtande N.o 225, rörande eftergift af f. d. Lands-kamereraren, Kammnrrälts-rådet S. Lindberg ådömd ersältnings-skyldigbet, afslog Ståndet inbjudningen och vidblef sitt i ämnet förut lättade beslut. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets förslag till underdåniga skrifvelse!' lill Kongl. Majit: N:o 201. i fråga om poslföringens framtida skiljande från jordbruket och gåslgifveri-skjutsen, samt om lindring dessförinnan uti nämnda besvär; N:o 202, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående pnstbevillningen; samt N:o 203, i fråga om sältet för användande af de medel, som, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, skola, till allmänna rörelsens underlättande, å utrikes ort upplånas; äfvensom samma Utskotts förslag N:o 15 till § i Riksdagsbeslutet, angående post-bevillningen.
Stånd finnas högst aktningsvärda och ganska Svenskt sinnade personer, sorn draga sin härkomst i närmare eller fjermare led från den Israelitiska stammen; delta bör icke i minsta mån förringa det erkända värdet af deras förtjenstfull och goda egenskaper; tvertodi, en del af dessa karaktersförmåner synes vara ett arf af förfäderne; — ett arf, som blifvit från andra måhända mindre goda tillsatser renadt genom infflrlifningen med den christna församlingen och antagandet, der det har skett med hjertat, af försoningens högre ljus och renare läror. Det är således icke på grund af någon fördom emot en Judisk härkomst jag tror att Svenska folkel bör vägra att i alltför nära gemenskap emottaga denna stam; men så länge stammen af sin öfvertygelse känner sig upmanad att vidhålla sina fäders tro och sina seder, så äro Israeliter Israeliter, och lika litet Svenskar, som de i Pohlen, Spanien eller annorstädes blifva fullt nationella Pohlackar, Spaniorer o. s. v. Och för alt göra detta genom anförande af något exempel klart, beder jag att, med ständigt undvikande af allt tadel öfver den i våra Svenska större städer och på några få ställen i landet boende aktningsvärda JVJosaiter, få meddela ett ytterligare utdrag ur den Tyska tidskrift, hvarutinnan jag redan hämtat några nyttiga uplysningar. Se här en ganska betecknande anekdot, sorn förekommer pag. 93. ”Då i den tidpunkt, sora följde efter freden i Liineville, ett byalag i trakten af Neuwied, inom ett kortare tidsförlopp nödgats tre gånger ombyta Landsherre, förenade sig bönderne uti beslutet att afgifva en bestämd protest mot della behandlingssätt, under uttalande af den önskan att man måtte dock ändlligen låta dem engång behålla sin Furste.
Detta angrepp bevgrdigas dock icke nied niigon större nppinärksainliet, utan frnn öfvergår i stället till en ntredning rörande folkets rättighet att kritisera styrelsens företag::, liar folket uppdragit åt nigon att befordra dess val, så sknlle ju samhället alldeles g5 under, on1 aldrig rättelse följde på det, soni niot det meniga basta handladt blifvit&gt;. Prelateii ar då till Iiands med den ganila vanliga invandningen: mycket val och ratt sagdt, men ingendera af oss och minst fruntimmer äro berättigade oeh förbnndna att &amp; anska och afgura sbdana d l. En statsstyresman ar Grid allena ansvarig för sina gärningar. Om alla ville styra, skiille liela världen förstöras utan ordning^. Friin, som påtagligt blifvit djarfvare genoin motståndarens svaghet, återtager nn med tydlig hänsyftning p&amp; den sista statshvälfningen: » Hör det till ordningen, att .de solleiinaste löften och afta! samt iiininaste plikter saklöst kränkas? Det later som min Herre med all möjlig kallsiunighet ansett alla de för2ndringar i styrelsesätt, soni förefallit, sedan niin Herre uppnktt eftertankens hr::. Men nii. har ocksa den stackars prästen alldeles tappat koncepterna: sMen, niin Fru, ni vill j u tala ensam; man far ju intet saga lit sin mening. Hvar slöt jag? - Min Fru, fr&amp;ga historien, om staterna knnnat föra rättegång nied regenter om det, soni borde anses nytt! s Detta var dock en nppnianing, som prästen gärna kiinde ha låtit bli, ty det visar sig, att historien just ar den slagfärdiga fruns starkaste sida. Ned förnämt förakt svarar hon: wXin Herre lärer tala oni de Österländska statei ', där emot all inäniiiskorätt regeringen gör livad lian vill.
Han hade åter blifvit helt blek, där han slappt sjunkit tillbaka i den stora stolen, endast ett par små runda näckar flammade ännu på hans kinder som en reflex från vinet; under ögonen lågo mörka ringar. Den torra envisa hostan började omigen skaka hans kropp. Nu genast till sängs, utan pardon! Hon sköt honom med mildt våld in i hans rum I DU N och tände ljuset vid bädden. Det var j u en dag i morgon ock. Själf hade hon hela sin bunt temaböcker ogenomgångna, och de måste nödvändigt vara klara, tills hon skulle i skolan i morgon bittida. H v e m hade haft tid m e d dylikt förut i dag på eftermiddagen; det hade minsann gällt att passa på för att få en god plats vid den akademiska högtiden. Dörren till hans rum var stängd; hon tog tyst fram den digra bokpacken, och satte sig vid ett enda ljvis till korrigeringen. — En half, kanske en hel timme hade gått — hon visste det ej så noga — då hon plötsligt rycktes ur arbetsifvern genom skarpa hostningar därinifrån. Det var icke sällsynt, att han hostade om nätterna, men hon lyssnade alltid m e d oro därtill, och detta lät så skärande skarpt. Hon reste sig hastigt, tog ljuset och skyndade in. Fredrik satt upprätt och framåtlutad i sängen, och en rossling skakade hans magra axlar och bröst i krampaktiga ryckningar. Hon kastade sig på knä vid hans bädd, fattade hans hufvud mellan båda sina händer. En kall svett sipprade öfver hans panna. » Fredrik, min kära, älskade gosse; hur är det, hur är det? » Hon smekte m e d nervös ömhet det tunna håret, som klibbade efter tinningarna, hon torkade hans panna m e d sin näsduk och tryckte den mot hans mun, medan hostanfallet ristade de sargade lungorna med ett gällt, ihåligt ljud. Så småningom fick han dock åter andrum. Den häftigaste attacken upphörde, och han sjönk maktlös tillbaka m o t kuddarne. Endast en kort, hvinande andhämtning arbetade under hans tunna bröst. » Tack — tack — det är bättre nu — bra nu — endast det vanliga — intet farligt. » Tjll sist förmådde han henne att åter gå ut till sitt. Hon slog sig ännu en gång 410 ned v i d sin halffärdiga kriapacke.
Såsom ordförande för denna läroanstalt är jag dock i tillfälle att med säkerhet uppgifva, det man derstädes på allt sätt och från början af samma anstalts tillvaro sökt undvika allt hvad som kunde gifva anledning till ensidig bildning. Vidare och med anledning af samme talares påstående, att den s. k. normal-skolan, som med seminarium skulle förenas, ingalunda kunde komma att motsvara sitt ändamål, enär den Den 22 Augusti f. ra. SS skulle användas såsom en läroanstalt för lärarinnorna, — ett förhållande, i följd hvaraf eleverna skulle blifva elt experimentalfält, — tror jag mig med temlig säkerhet kunna lugna hans farhåga. Denna s. k. normalskola har nemi. funnits af oundgängligt behof påkallad derföre, att man icke på annat sätt skulle kunna ega tillfälle att meddela eleverna de som ändamålsenligast ansedda undervisningssätten. Det rätta lörhållandet är, att seminarie-elever hittills icke sjelfva få undervisa skolans elever, förr än efter 2 å 3 års njuten undervisning; under den föreg:de tiden hafva eleverna vid seminariet endast såsom åhörare fått vara i skolan närv:de. Då direktionen för seminarium redan inrättat en s. k. normal-skola — visserligen ganska obetydlig, enär den ännu endast består af 15 lärjungar, — och deraf redan funnit de vigtiga och nyttiga resultater, som på så sätt kunna ernås, gifver ett sådant förhållande mig den mest grundade anledning att hembära Utsk:t min varma tacksamhet för det förslag, som Utsk:t nu i denna riktning framställt. Jag anhåller derföre om bifall till det af Utsk:t förordade anslag af 5.000 rdr, — ett belopp, hvars erhållande jag anser vara högst nödvändigt, för så vida seminarium skall kunna närma sig uppfyllandet af det ändamål, som R. St:r med anslagets beviljande sistlidne riksdag åsyftade. Hr Bohnstedt: I anledning af de anföranden, Gr. Ugglas och Hr Huss nyss haft, ber jag få upplysa, att de medel, jag önskat af staten, ej af mig förutsatts böra användas till andra flickskolor, än sådana, som af stadskommunerna stiftas under statens kontroll i de städer, der behofvet deraf låtit förnimma sig.
Senare på qvällen sammanträffade ånyo de kungliga personerna med allmänheten, då de från slottet gingo till den af konsten bildade, i trädgården växande teatern med sina gröna, lefvande mellanväggar, under den fria himlens omätliga azurhvalf. Medan hofkretsen gaf ett litet tillfällighetsstycke på denna naturens skådeplats, hade man, för att minska trängseln vid denna hufvudpunkt, besörjt en myckenhet förevisningar af olika slag på flera ställen. På ett håll jublade skaror af folk kring en smidig arlequin, en klumpig pollichinelle, en befängd palliasso, hvilkas omvexlande upptåg lockade stora hopar långt från teatern. På ett annat stod en mängd, med stirrande ögon och halföppen mun, gapande på taskspelares och andra gyckelmakares hundratals konster. På ett tredje svängde sig ungdomen i lätta flockar på öppna fältet i valsar och polskor, som speltes af konungens musikanter. På ett fjerde fängsla­desnyfikenhetenafenmarktschrejaremedsincamera optica, o. s. v. När skådespelet var slut, återvände de kunglige med sitt följe till slottet, beledsagade – om någonsin detta i vanrykte råkade officiella uttryck inneburit en sanning – af den talrika allmänhetens lifliga glädjerop och välönskningar. Nu vidtogo nya scener af festen. På slottet gafs en bal, som öppnades af konungaparet, under det, till allmänhetens förlustelse, den lätta och korta skymning, som i början af Juli snarare sammansmälter än afskiljer nordens dag och natt, begagnades för en illumination med färgade lampor i Drottningholms trädgård, der längst i bakgrunden Sophia Magdalenas namnchiffer med kongl. krona strålade i transparent. Brinnande tjärtunnor och stockeldar på Mälarns skogbevuxna holmar kastade ett flammande sken mot höjden, hvilket återspeglade sig i djupet, medan den i hvirflar uppstigande röken försåg taflan med en angenäm beskuggning och likt ett flor, svajande för vinden, ömsom höljde och aftäckte de kringstående träden. Både i slottsträdgården och på holmarna uppfördes nu också fältmusik, hvilken, då den bland annat spelade: «Gustafs skål,
I ett annat mål hade en handlande genom Underrättens och Hofrättens sammanstämmande utslag blifvit dömd att böta för försäljning af 22-gradig sprit i mindre partier än en half kanna, utan dertill erhållet särskildt tillstånd, men blifvit af Högste Domstolen från ansvar befriad på grund af Teknologiska institutets utlåtande, att sprit icke vid brännerierna i riket omedelbarligen ur mäsk utdrages med större alkoholshalt än aderton grader, utan mäste, för ernående af högre gradtal, undergå ytterligare beredning, hvarigenom sådan starkare sprit i den mån fördyras, att, derest den sedermera utspädes till bränvin, priset å detta blifver vida högre än det gångbara, samt enär handel med slik sprit, hvars tillgänglighet för tekniska behof är af vigt, icke ansågs vara underkastad de inskränkningar och bestämmelser, som för försäljning af bränvin och andra spirituosa drycker äro gällande. Dessa exempel ådagalägga tillräckligt behofvet af närmare bestämningar i lagstiftningen rörande detta ämne; och som ulredl är, att af sprit af hvad gradtal som helst kan genom utspädning med vatten beredas bränvin af vanlig styrka, har Utskottet, till förekommande af ofvan omförmälda stridighet i åsigter, ansett nödigt att i denna Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande JW 4. 17 i denna § särskild föreskrift meddelas derom, att hvad i denna förordning stadgas om minuthandel med eller utskänkning af bränvin äfven skall gälla sprit; hvilket torde godkännas. §§ 41, 49, 52 och 54. Utskottet har ansett de i dessa §§ förekommande straffbestämmelser, fängelse med arbete och enkelt fängelse, böra utbytas mot någotdera af de tvänne arter af frihetsstraff, som förekomma i alla öfriga under den sednare tiden utkomna kriminalförfaltningar, nemligen straffarbete oeh fängelse.