Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Menniskors olika förutseende — Begrepp om hwad som är rätt — ar nogsamt en känd sak, men deraf följer icke att ett återtagande af hwad jag anfört wore det rätta, hälst sielfwe mina mänge Herrar Aarestnrer Mille troligen i sine sammeten sädant mistbilliga, och witzerligen anse dylikt för en dålighet, den De Sjelswe ej wille begå, säledes mäste förlatas mig att etc återtagande sörbliswer en omöjlighet. Hwad frägan ater beträffar om hwad jcn snsört skall ntur Prokocollerna förswinna sä synes >.-ic magksprak endast det samma kunna utmärka, hwan, as Lagar Z2 Den i Decembet. Lagar och Ordningar dä mäste tystna; Wid hmilkek tillfälle jag dock jdall med omsorg söka bÄehälla ett lugn, som cj ucdelar inveckiver under ffyqd af RiksLagsmanna rätt eller oförstånd och som billigt fordras af en Representant!,; om deste murar, hwilken derstädes aldrig bör uraktlåta söremälet och skilja det ifrän Personen, hwilken äler kai, fritt esker Negerings-Formcn säga sin tanka. Slutligen uprepar >ag ännu en gäng rnig ingalunda haswa tänkt personligen någon förolämpa, men ock att jag ej kan sa nägon öswsnygelse äu Len jag yttrat, och hwilken icke är ärerörig eller bär vindiccras der hän, om man icke ma hända af en nog ung ?c>inr 6'llonnsnr detsamma nödwändigk behagar; Och detta behag finna Herrarne Sjelswe att icke min upriglighct och ärlighet formar hindra, ulan mäste jag uti en widare ssriffäcktning alltid erkänna min underlägsenhet, hwarföre ock ds som åstunda utan Min retzentiment mä fritt underkasta Publicum sins anförande» lika som jag sjelf det gör dä jag nu för sista gängen i denna sak will och ffav yttra mig.
Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Sedan, uppå föredragning genom Utrikes Departementet af frågan om underhandlingar med Danmark, rörande afskaffande af Sundska tullen, Kongl. Maj:t behagat, under J. T. Erdmann. Bluhme, du Bois. Oriolla. Tegoborski. Kruger. Kongl. Moj.-ts Nådiga Proposition N:o 72. 17 under den 3 denna månad, i Nåder godkänna ett utaf ombuden för de i underhandlingarnc deltagande Makter upprältadt förslag till allmän traktat i berörde afseende mellan Hans Majit Konungen i Danmark, å ena sidan, samt nyssnämnde Makter, å den andra, samt i Nåder bemyndigat Kongl. Majits Fullmäktig vid underhandlingarne i Köpenhamn, Friherre af Wetterstedt, att ifrågavarande traktat underteckna, utan annan afvikelse från dess föreslagna lydelse, än som för jemkning i redaktionen kunde ifrågakomma, hvarjemte Kongl. Majit förklarat sig vilja, på Civil-Departementets föredragning, fatta beslut i fråga om Propositions allåtande i detta ämne till Rikets Ständer; så anmälde nu Chefen för Civil-Departementet, Stats-Rådet Almqvist, i underdånighet, det han genom skrifvelse från Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena under nästliden gårdag erhållit tillkännagifvande derom, att ifrågavarande traktat blifvit, i öfverensstämmelse med ofvanberörde af Kongl. Majit i Nåder gillade förslag, den 14 innevarande månad i Köpenhamn afslutad och undertecknad, jemte ett särskildt Protokoll, innefattande bestämmelse angående den provisoriska behandling, hvilken de fartyg, som passera Sundet och Rälterna, skola vara underkastade, i händelse de genom traktaten ingångna förbindelser icke blifvit af de kontraherande Makterna uppfyllda före den 1 instundande April, då traktatens bestämmelser eljest borde träda i kraft. Föredragande Departements-Chefen anhöll härefter att få, efter föregången beredning af ärendet gemensamt med Chefen för Finans-Departementet, till Kongl. Majits
På många dagar var Olle sig ej lik — det såg ut som om han rufvade på något. Modern sväljde och sväljde, så fort hon kände lust att tala till sonen; — nej, han skulle nog inte ha öra för henne och hon teg. Uppe på klädvinden såg hon en dag, att från Olles hängare de bästa kläderna voro borta. Längre fram vardt hängarne magrare och glesare, och vid en grundlig undersökning hittade hon en kista halfpackad. Dit gick hon dag efter dag, satt vid kistan och såg. Mellan hvarje plagg som sonen packade in, lade modern varma böner för hans lycka, hvart än vägen skulle gå — men hopp hade hon föga, som det nu var, att glada dagar skulle komma åter till den gamla gården. Där grät hon en afton, då kistan var full, hörde så slammer af steg på de lösa bottensbräderna och fick brådt att torka tårarne. Hon skulle också ha sprungit därifrån, men bäfvan var öfver henne och bröt ned hennes gamla ben. — Blir det till Amerika, Ola? fick hon fram. Olle hade stått förlägen och ertappad och sett på henne. — Nej, så långt blir det ej. Men — men sköt gården, du mor, åt mig. Jag blir nog länge borta, men hem kommer jag i alla fall. Och nu kan jag så gärna säga adjö åt dig mamma; i morgon bär det af. Den kvällen gick han orolig omkring och såg till allting. Han klappade hvarje häst, talade till grisarne, lockade hönsen och gaf dem korn; såg på allting, som om det varit för sista gången. Så kom det för honom, att båten ej var uppdragen för vintern. Den tanken naglade fast honom, där han stod. Det började brinna i honom, och utan att tänka på hvad han gjorde gick han stigen ned genom dalen. Båten låg flott och vacker. Han var tvungen att ro — och hur det bar sig var han öfver ån och stod framför gården, där Imbär bodde. Den kvällen träffades han och gubben Zakris igen. Då gubben öppnade dörren och såg hvem det var, försökte han att okväda, men han var så tjock i halsen, så där hördes inte ett knyst. Olle sade häller ingenting, skulle endast skjuta gubben åt sidan och gå in. »Jag skall bara säja Imbär ett par ord», sa’ han.
Ett parti unga karlar med byxorna uppkaflade ända till höfterna, med de köttiga låren och de seniga benen nakna, stå just i begrepp att draga upp nätet, och de blottade, muskelhårda armarne sänkas i vattnet, medan hafsskummet yr upp i deras brunbrända, väderbitna ansigten. På en uppvräkt trästock sitter en illa klädd gubbe med tofvigt hår, smutsigt ansigte och hoprufsadt skägg, och han spanar med all sin eftertanke efter fångsten, medan en groflemmad tjock fiskarhustru ett stycke ifrån honom reder ett nät, der hon står med de nakna fötterna ända till fotknölarne höljda af den våta sanden. Men alra längst ned, der marken ständigt vacklar under böljslagen, slå några halfnakna pojkar kullerbytta och låta solen steka sina trinda Rubensformer – stundom rulla de till och med ut i vattenbrynet – dernere omedelbart vid hafvets brädd, der man kan känna dess kärnsunda andedrägt slå upp mot en med sin helsogifvande sälta, dernere, der vågorna kasta sig upp, skölja öfver och sakta sippra ned i gen i små, små-små ränilar öfver alt detta hopförda skräp, som bildar strandremsan, öfver genomblöt sand, afrundade kiselstenar, skarpkantade porslinsbitar och renskrapade benstycken. Vid slutet af promenaden ligger »Jardin public», Mentones enda offentliga trädgård, som dock ännu är i sitt första stadium, men i alla fall erbjuder angenäma hviloplatser bland palmer, blommande rosor, bredbladiga kaktéer och höga feberträn. Musiken spelar på sin estrad, och orkesteranföraren rör sina ringprydda händer i cirklar och halfcirklar, der han står med taktpinnen af elfenben midt i sin blåsande kår och visar främlingsskaran sitt med en hel rad mer eller mindre gentila ordnar smyckade bröst. Trädgården är öfverfull af folk, hvilka sitta och stå, gå och stanna, pratande, skrattande, helsande och studerande de tryckta musikprogramen.
Brefvet den 7 Maji 1802; örn ändring i Författningarne om Markegångssättning; om Presterskapets aflöning; rörande nya EvangeliiBoks-Förslagets antagande. 4*.o Afslag till följande Utskotts Utlåtande : Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon omiUt skottens: rörande dell så kallade Näringsfriheten. 60 H. 22* Ben 18 Mars f. ro. 5:o Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets: öfver Grundlagsstridigheten eller enligheten af en fråga, derå Ståndets Talman vägrat proposition; om ändrad redaction af 17 § Riksdagsordningen; rörande Allmänna Beredningens grundlagsenliga befattning. StatsUtskottets: om verkställd granskning af NummerLotteriets Räkenskaper för år 1826; angående inkomsterne från Ön Barthelemy; angående ersättning till framlidne Friherre Hermelins arfvingar. Förstärkta StatsUtskottets: om förlängning af Arrende-Contractet på Starby Kungsgård; angående grunderne för Bränvinsbränningsrättighetens beskattning; angående bevillning af KronoLotsar. LagUtskottets: om invexling och förvar af Silfver och Guld för Bankens räkning äfven vid LåneContoret i Götheborg; om förslag till stadganden att förekomma, det till myndige år komne personer, som blifvit under förmyndare ställde, ej åsamka sig gäld. ExpeditionsUtskottets : angående beviljadt anslag för Undervisnings - D^n i8 Mars f. m. verken i Riket; med förslag till underdånig skrifvelse, N:o 276. Af den 4> 8, 11, i3, i5, 20, 22, 26, 27 och 29 Januarii i83o, innehållande: s:o Remisser till ConstitutionsUtskottet: af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående förändrad redaction af 63 § RegeringsFormen. 2:0 Jterremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden, nemligen:
– Hon ser allvarsam ut, men orden klinga nästan ironiskt. – Vill E. M:t tillåta mig att fullgöra min plikt som läkare? – Det är mig alltid en glädje att kunna tillmötesgå min kunglige gemåls önskningar. Långsamt, liksom tvekande, närmar han sig några steg: – Det vore nu min skyldighet att undersöka min höga patients puls – men om E. M:t har någonting emot det, får det naturligtvis vara. – Nej. Jag har ingenting emot det. Han böjer sig öfver kanapéen och fattar hennes handled med yttersta spetsen af sina fingrar. Den är mjuk och rund, och handen, som hänger utanför, är knubbig som ett barns, med små gropar vid fingerspetsarna. – Hur känner E. M:t sig i dag? – Just som i går och alla dagar. Hennes tonfall är mörkt, men det finns icke längre någon ovilja i hennes blick. Egentligen är han henne ingalunda osympatisk, denne medikus, om hvilken hon tänkt så mycket ondt. Hans väsen är höfviskt, men icke krypande utan manligt och nästan förtroendeingifvande. – Jag kan just tänka mig det! säger han med ett deltagande småleende. – Men ni lofvade mig i går, att jag snart skulle bli alldeles frisk! – Det löftet hoppas jag kunna infria. Men först måste kuren begynna. Underverk ske icke längre. Allting får ha sin tid. – Har E. M:t bestämt sig för att rida? Stallmästaren väntar E. M:ts order inne på ridbanan. – Ja, tack – säger hon, tvekande. – Men jag vet icke, om jag orkar i dag. – H. M:t konungen far in till Kristiansborg om en timmes tid och har befallt mig fråga, om E. M:t skulle vilja förunna honom äran af sitt höga sällskap? Nu ser hon upp med en glimt af intresse i de stora djupblå ögonen. Hon är icke van att bli behandlad som drottning af konungen. Om hon också icke har några ömmare känslor för sin gemål, hyser hon dock synbarligen ännu någon tillgifvenhet för sitt barns far. En timme senare håller sexspannet utanför slottstrappan, och hofvets damer och kavaljerer lägga med förundran märke till, att kungen ridderligt kysser drottningens hand och önskar henne en god morgon.
Det är således bidraget till folkupfostran i ädlare mening, som utgör väsendet af en theaters verksamhet; det är en andlig inverkan på den stora mängd, som på intet annat sätt kan träffas af den högre bildningens välgörande verkningar. Hvad en hufvud stads åsigter, vanor och tänkesätt verka på hela landet, veta vi alla. Det är för den skull af största vigt att Kongl. Theatern är så beskaffad att den välgörande inverkar på hufvudstadens mindre sam hälle, och derifrån på det gemensamma Svenska samhället. Men för alt nuvarande Kongl. Theatern skall kunna utöfva detta inflytande på folkets kultur, måste den genom tillräckliga medel befrias ifrån en alltför beroende ställning af dagens vexlande tycken; den bör så understödjas alt den värdigt kan npfylla sin bestämmelse såsom förvaltare af en del af nationens ideella egodelar!! Med åberopande af dessa åsigter om theaterns väsende och bestämmelse anser jag mig böra inför R. St. framställa en vördsam bön: att del nuvarande Statsanslaget till Kongl. Theatern af 6,000 R:dr b:ko mätte höjas till 23,000 R:dr samma mynt, räknadt ifrån d. t Januari 1834, och får jag hos H. R. o. Ad. vördsamt anhålla om remiss till vederbönde Utskott. Efter upläsningen häraf tilläde Frih. Bonde mundtligen: Förutseende att mången torde anse den af mig här vördsamt motionerade anslagssumma för Kongl. Theatern alltför dryg för Svenska Statsverket, tror jag mig böra tillägga, ali ingen hofeller national-theater i Europa finnes, på hvilken stora Operor 42 Den 22 December e. m. kunna gifvas, sorn uppbär eu så ringa anslagssumma, sorn den af mig här äskade, tillsammanlagd med anslaget ifrån II. M. Konungens Civil-lista, och hvilken då skulle belöpa sig till 65,000 R:dr b:ko. I vår grannstat Danmark, för alt icke gå längre, upbär Kongl, theatern i Köpenhamn, dels af Statsverket och dels af Civil-listun ett årligt understöd af öfver 150,000 11:dr svenskt b:ko.
Majit vidare gjort åtskilliga framställningar om anvisande af medel dels för vissa år, dels för en gång til! föremål, tillhörande Civil-deparlemenlet, dervid i ordningen först förekomma frågor om anslag eller lån för hamnbyggnader w. m.; för anläggning af nya sami förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar; för understödjande af mindre hamnbyggnader och årensningar, saint för befrämjande medelst anslag af utdikningar och af tappningar aj sanka trakter och sjöar till beredande af odlings företag. Rikets Ständer skola i anledning af dessa framställningar särskildt sig yttra och öfvergå nu till behandlingen af följande frågor. 39:o. Til! fond för undersökningar, inspektionskostnader och expenser för allmänna arbeten har E. K. Majit äskat enahanda årliga anslag som vid sistlidne riksdag anvisades eller 25,000 R:dr, att utgå under åren 186!, 1862 och 1863, och sorn dessa utgifter, enligt hvad Stvrelsen för vägoch vattenbyggnader i underdånighet anfört, ökats i mån af berörde arbetens årligen växande antal, hvadan någon minskning af detta anslag icke kan ifrågasättas, hafva Rikets Ständer det äskade beloppet, tillsammans 75,000 R:dr, beviljat. 40:o. Beträffande aflöningen för Styrelsen öfver allmänna viigoch vattenbyggnader samt dess tjenste b i träden såväl i hufvudsiuden sam i landsorterna, för hvilken personal vid sednaste riksdag anvisades ett årligt anslag af 26,950 R:dr, har E. K.
Utsk. har afslagit densamma, och det enda egentliga skäl härför, som jag linner i Utskts utlåt , är, att Utsk. ännu icke funnit det vara tillförlitligen afgjordt, huruvida sjukdomen är af smittosam beskaffenhet eller icke. Jag kan icke afgöra, om den är det eller icke. Detta är en sak, hvaröfver motsatta åsigter uppstått, Jag lemnar både deri ena och andra sidans åsigter å sido; måhända vetenskapsmän framdeles kunna afgöra tvisten. Men om den är smittosam eller icke, kan ej höra till saken. Jag tror, att hvarje iner eller mindre gångbar sjukdom kan anses smittosam, och jag sätter denna i samma kategori. Men jag ser hvilka olyckor kunna uppkomma genom spärrningarna. Vi hafva utaf tidningarna sett, huru spärrningar på åtskilliga itällen blifvit anbefalda. Man erinre sig, att nästan alla Mälarestränderna äro angripna af farsoten, och att, änskönt nästan alla dervid belägna städer äro smittade, quarantainesanstalter likväl anläggas emellan dessa städer. Förhållandet kan ju dä icke blifva annat, än att dessa quarantainesanstalter helt och hållet förfela andamålet och verka mera skada än gagn, synnerligast så beskaffade, som jag tror mig med säkerhet känna, att quarantainesanstalterna äro, der nemi. flera personer församlas i ett och samma rum, hvaraf följden måste blifva, att, om sjukdomen utbrister i dessa quarantainesanstalter, alla der befintliga personer blifva smittade. En annan olägenhet häraf är den brist af läkare på landsbygden, som man något hvar torde hafva sig bekant. Men 0111 dessa observationsquarantainer skola bibehållas, måste en läkare stationeras vid hvar och en sådan, hvarigenom likväl möjligheten för den kringliggande trakten att erhålla läkarebiträde försvåras i anseende till den allmänna bristen på läkare. För att således bilda en i allt fall otillräcklig quarantainesinrättning, betager man en större del af populationen möjligheten att erhålla läkarebiträde. Äfven under denna synpunkt har det visat sig för mig, att dessa quarantainesanslalter, som egentligen icke äro annat än spärrningsanstalter, I 4 o
I denna stund synes mig det hufvudsakligaste vara, att de opinioner, som inom Adeln finnas, komma att uttala sig, ty jag tror, alt frågans framtida behandling kommer att mycket bero på de opinioner, som bär göra sig gällande, emedan, om man än antager, att R. o. Ad. bör i den öfre kammaren ingå och der bilda soliditet, återstår likväl alltid frågan huru detta skall ske, och sjefva den frågan är den vigtigaste, alldenstund det icke är nog alt framkalla satser, man måste äfven afse deras verkställighet, och ofta ligger i sjelfva verk - 152 Den 12 Mars f. m. ställigheten vida mera än i sjelfva satsen; och ligger det åter i sättet, bör man framför allt inhemta opinionen hos de ledamöter af Adeln, som fullkomligast tänkt öfver ämnet, och hvilka äro bestämda att göra en uppoffring, om det beliöfves. I afseende på sättet att bilda en sådan kammare, synes det vigtigaste vara att bestämma sig för vissa punkter; detfa kan ske och icke ske. Vigtigt synes mig också vara, att Adeln icke på förhand bestämmer sig allt för mycket, ty i det outredda skick, hvaruti ämnet nu är, synes mig klokast och bäst vara, att icke på förhand göra något, som kan binda i framtiden. Jag tror, alt den kraftigaste åtgärd, som här är gjord till åstadkommande af en förändring i nationalrepresentationen, ligger i Hr Åkermans motion, som nu hvilar på 11. o. Ad:s bord, nemi. alt nedsätta en comité, för att under åratal nedlägga sitt arbete på ett ämne, som nu varit öfverlemnadt till Const.Utsk. för utredning under några veckor, och jag skall återkomma dertill då denna motion blifver föredragen, pä det att de ledamöter, som komma alt befatta sig med ämnet, deraf må hafva någon ledning. Jag sade, att det vigtigaste ligger i verkställigheten, i sättet för tillämpningen af satsen, och återkommer dertill, att jag respecterar denna princip oell vidhåller den så strängt, att jag vill öfverlemna till Stånden att, hvart och ett för sig, uppgöra sin ordningsstadga.
Under tiden prata alla om hvarandra, så att man endast då och då hor enstaka ord af det upplästa.) i bordet). Auktionen börjas! LÄNSMAN (tar klubban af Hulting, och slår tre slag ÖSTERMAN. Kanske kronolänsman vill 'ugga tag hi kökssakerna först? LÄNSMAN. Kör för kökssakerna då! (till Victor som står till höger och gapar på det hela med öppen mund.) Du som står och gapar efter flugor derborta! Tag hit den der kastrullen, så börjar vi baletten med den! hysk nu och säg något bra i början, sen kan det vara hur det vill! (tar emot kastrullen af Victor.) Hvad ger ni mej för den kastrulln, gummor och madamer, och hvad ni ä' för ena fruar alt? Ser ni så blank hon är? Skiner som sola i Karlstad! Tjugo riksdaler för kastrulln! Tjugo riksdaler, ja! riksdaler för kastrulln och en puss i påsk åt kastrulikommendanten! Tjugo riksdaler, och då får ni både skaftet och locket på köpet! Krusa inte nu, utan ge er i väg bara! Får jag inte tjugo? Nå så femton då! Inte är jag nån knusslare! Femton riksdaler för hela partit! Hur var det, mor lilla, var det fjorton jag tycker mig höra? Ni är så förbannadt NÅGRA. HULTING. Tjugo VICTOR (tar kastrullen). LÄNSMAN (till Hulting). Passa Ja-a vars. Hå kors då! 86 lågmälda af er! Kör för fjorton då, för hennes skull, hon med röda halsduken der borta! och trettisex? Nej hör nu, gå hem och lägg sig och ta' något gammalt på sej! Fyra riksdaler och trettisex öre för den kastrulln? ni skilling ännu här ute i Roslagen? Nåja, gerna för mig, fast jag aldrig hållit på skillingen! Fyra riksdaler och trettisex skilling bjudet. EN KARL. GUMMAN. HULTING. Räknar EN GUMMA. HULTING. Fyra Nä-ej, fyra hå trettisex! Nä-ej, trettisex skilling var det! HULTING. Fem och tie gör mig femton!
– Jag tackar er ännu en gång, så öppnade riksrådet detta samtal, – för er godhet att infinna er här på min kallelse. Ingen tid var emellertid att förlora, enär jag i morgon måste återvända till Stockholm, för att intaga min föga afundsvärda plats vid rikets rådbord. Här kunna vi emellertid tala med hvarandra helt öppenhjertigt och utan fruktan för lyssnande öron: detta är just fördelen af att någon gång vistas i en sådan vildmark som denna. I hufvudstaden deremot är man numera ingenstädes säker för spejare och utliggare. Af sådane hvimlar det öfverallt. De la Gardies parti spionerar på Bjelkes, och Bjelkes på De la Gardies; begge spionera med gemensamma syften på hertigen och oss, och dertill komma de utländska sändebuden, som söka utforska hvarandra och alla öfriga. Osäkerhet öfverallt och ganska få att lita på. Allt kommer an på att dölja egna kort och se i andras. Jag hoppas att hafva lyckats i den saken för vårt partis räkning. Våra trumf äro ännu icke utspelade, min vän, men tiden är snart inne. Och ni, Drake, ni är densamme, ni alltid varit: med lif och blod tillgifven salig konungens broder, hertig Adolf Johan ... – Med lif och blod tillgifven min egen framtid och ingenting annat, svarade Drake kallt. – Bra, bra! utbrast riksrådet och klappade Drake på axeln. – Man vet, hvar man har en sådan man, som ni är. Ett annat svar skulle nästan ingifvit mig misstankar. Vi kämpa alla enhvar för sin egen framtid, sina egna planer; men då vi söka efter medlen för deras befrämjande, är det desto bättre, då vi finna ett gemensamt sådant, som vi med samlad kraft kunna sätta i rörelse ... Vi aflägga nu masken, vi begge, såsom vi ofta gjort inför hvarandra ... Således: hvad är hertigen? En skanskorg, med hvilken vi betäcka oss, under det vi kringsluta fästningen ... den tomma medelpunkten, kring hvilken vi alla, vänner af fosterlandet och af oss sjelfva, draga vår kedja. – Alldeles riktigt, sade Drake.
Motion N:o 97. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. Rappe, Friherre Axel, Motion N:o 41, om beviljande af ett anslag å 60,000 R:dr till uppförande af ett nytt läroverkshus i Christanstad. StatsUtsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Regements-offiecrare, angående nedsättning af det antal hästar, de äro skyldige hålla. Motion Nio 28. Stats-Utsk. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samteliga Riks-Ståndens Protocoll, Innehållande de Handlingar, Hvilka till Riks-Standen blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Stanners Utskotts Betänkanden och Förklaringar, samt Riks-Standens Protocolls-Utdrag, vid Urtima Riksdagen i Stockholm 18 £5* Femte Bandets Tredje Afdelning* STOCKHOLM, Tryckt hos A. G abelius, I8l6. Utdrag af Protocollet > hållet hos Hög* lofl. Ridd. och Adeln den i7 Juli I8-I.5- 5. Vid gemensam föredragning af Allmänna JBesVärsoell Oeconomie-UtskotletS Betänkande af den 26 sistl. Maj, angående Husbehof® Éränvins-bränningen, samt Utskottets under deri 8 Juli afgifna Utlåtande öfver dervid gjorda anmärkningar, stannade Höglofl. Kidd. och Adeln i följande beslut: I:sta Punkten af det första Betänkandet. Biföilos första och andra Momenten af det sednare Utlåtandet. 2:a Punkten birölls, jemte 3 och 4 Md* menferna uti svaret; och för öfrigt gjordes deri. tilläggning i afseende på Utlåtandet om sådana pannor, hvilka, sedan halten blifvit påsatt, kunna fyllas, att de Samma till bruk och nyttjande böra förbjudas så vida liela hattens rymd icke