Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 öfrigt och hvad beträffar frågan om en Skrifvelse tili Kongl. Maj:t rörande förbud för vederbörande att utfärda dylika Skrivelser, som den, hvilken för anmärkningen varit föremål; får jag anmälat det jag tror detta vara ett ämne, sorn i behörig oidning bör väckas, och hvilket alltså nu max ste förfalla; äfvensom jag äuser ConstitutionsUtskottets Memorial endast böra läggas ad acta, hvarom jag begär Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition. Den 2f April. Friherre Cederström: I anledning af hvad Herr Friherre Anckarsvärd emot mig yttrat, anhåller jag att få till Protocollet förklara, att det må stå en hvar fritt (hvars medvetande honom dertill berättigar) att anse, hvad jag förut yttradt såsom rigtadt emot sig personligen. Friherre Adlerbeth: Till besvarande af den anmärkning Herr Friherre Stael von Holstein anfört vid mitt nyss upplästa anförande till Protocollet, får jag den äran nämna, att jag till utvecklande af mina grundsatser begynte med nagra allmänna betragtslser öfver fördelningen af rättigheterna enligt var Stats-Författning emellan Konung och Ständer. Jag anförde dervid, att enligt 90 §. i RegeringsFormen, enskilta Må! äro uteslutna ifrån Riksens Ständers befattning , så att frågor hos dem aldrig få förekomma om Embetsoch Tjestemäns tilloch afsattande , Regeringsoch Domaremagtemes beslut och Utslag m. m. dill bevis att jag häruti haft rätt far jag utbedja 111ig att lå uppläsa samma §. så lydande: Under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, ån denna Grundlag bokstafveligen förcskrifver, komma frågor om Embetsoch Tjenstemans tilloch afsätrande; Regeringsoch Domaremagternas beslut, Resolutioner och Utslagj enskilda Medborgares och Corporationers för - Den 2? April. 447 hållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning. Har jag sagt ett ord annat än här bokstafligen finnes? Men denna
Det är med särskildt afseende på den nytta för Bergs-Handteringen och På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Bonde Ståndets vägnar Lars Olsson , n. v. Talman. Den 1 x Juli. och det Vetenskapliga deri , som en sadan undervisnings anstalt bör kunna medföra, som [Riksens Ständer detta mål å nyo upptagit, och beslutit, att derom med en underdånig -önskan nalkas Eders Kongl. Maj:t, anliållandes, 'att Eders Kongl. Majit täcktes till pröfning, upptaga det af Bergs-Hauptmannen och Riddaren Pihl, i ett af honom på Eders Kongl Majus Nådiga befallning afgifvet underdånigt Betänkande angående åtskilliga förändringar i Hushållningen vid Stora Kopparberget, redan gjorda förslag, till inrättande af en praktisk Bergs-Schola i Fahlun , samt, efter pröfning af föreslagna medlens tillräcklighet, vidtaga den författning Eders Kongl. Maj:t kunde finna saken och ändamålet förtjena. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad , trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och und%rsåter På Ridd. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. Eandtmarskalk, På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Bonde* Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Stormäg Den 11 Juli. 1037 Uppläst lios Samtliga Riks-Ständen den 11 Juli. Stormägtigste Allernädigste Konung! Hos Riksens Ständer har en motion blifvit väckt, att Söderhamns Stad, hvars
Rikets Ständer hade derföre, oberoende af nämnda system, öfvervägt hvilka jernvägsanläggningar under närmaste statsregleringsperiod borde på allmän bekostnad bearbetas, samt dervid beslutat, alt förutom anslagen till Vestra stambanan, anvisa för södra stambanans fortsättning ifrån Lund till norra ändan af Finjasjön 4,565,000 R:dr samt för arbetena å södra stambanans norra del från Falköping till Jönköping 1,500,000 R:dr, förutom särskilda anslag till bangårdar och verkstäder. Äfven vid denna riksdag hade dock Rikets Ständer kommiti erfarenhet deral, att frågan om banornas rälta läge, i brist af nödig kännedom om landels beskaffenhet, befunno sig i ett alltför outredt skick, i följd hvaraf Rikets Ständer anvisade ett särskildt anslag af 150,000 R:dr R:mt för företagande af noggranna, icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska undersökningar; och blef äfven nu en särskild kommitté tillsatt, till hvars ordförande utnämndes Chefen för Statens jernvägsbygguader, hvilken kommitté den 8 November 1859 afgaf sitt i flera hänseenden högst sakrika betänkande, hvilket tili väsendtlig del legat till grund för det beslut, Rikets Ständer vid sistlidne riksdag fattade, i fråga om södra stambanans rigtning, och hvarigenom bansträckningen från Finjasjön genom Laga-daien till Jönköping utbyttes mot en östligare sträckning mot sjön Salen till Nässjö. Men äfven nu bibehölls de oegenlliga benämningarne al Södra stambanan för att dermed beteckna sträckningen frän Malmö öfver Nässjö och Jönköping Ull Falköping, samt af Östra stambanan för sträckningen frän Cathrineholm öfver Norrköping, Linköping, Mjölby lill Nässjö, i stället att förändra benämnifägarue sä, att man med Södra eller Sydöstra banan betecknade sträckningen mellan Malmö och Catrineholm, samt deremot betraktade sträckningen emellan Falköping öfver Jönköping lill Nässjö såsom en sammanbindningsbana mellan Vestra oell Södra (eller sydöstra) stambanorna.
Af alla dessa, eller nu anförde skäl, jemte många andra, som skulle kunna tilläggas, vågar jag fullt och fast tro, att Stats-Utskottet eller Rikets Ständer , utan prut borde bevilja Kongl. Majit icke allenast de 35,000 R:dr, som Högstdensamme nu begärt till Flottans exercis, utan till och med Stats-Utskottets Utlåtande N;o 8a. 7 sjelfmant erbjuda Kongl. Maj:t dubbelt så mycket lill samma vigtiga och angelägna ändamål, eller med gamla och nya sjö-exercis-anslaget tillsammans 90 å 100,000 R:dr, och hellre pruta litet mera på några andra mindre vigtiga anslag, så att Kongl. Maj:t kunde låta Flottornes befäl och manskap, jemte en dass sjöbeväring, exercera hvart annat år, 3:ne månader uti skärgården, med minst 2 batailloner kanonslupar och 2 batailloner kanonjollar, samt hvart annat år 3:ne månader på öppna hafvet å seglande fartyg med t. ex. 1 å 2 linieskepp, 2 fregatter och 2 kutterbriggar, eller endast med 4 h 5 svåra fregatter och inga linieskepp, hvilken hvart annat års exercis, på sjön och skärgården, nu är så mycket angelägnare, som genomfördetta Örlogsoch Armeens Flottas befäls sammanslagning till en enda Corps under namn af Kongl. Maj:ts Flotta, samma officerare, under-officerare och manskap nu åligger den dubbla skicklighet och de dubbla kunskaper, att känna och kunna begagna 2:ne alldeles olika Flottors organisation och fartyg, deras olika manöver, tactik och artilleri jemte deras olika krigslheatrar och alldeles olika operationsoch krigssält, m. m.
Då prinsen med sin uttröttade och utsvultna här sent på hösten återkom till Uddevalla, lät han denna stads borgerskap – förstås, efter många svårigheter å deras sida – utfärda en obligation på 50,000 riksdaler specie, hvari Wenersborg till någon del skulle deltaga och hvilken han vänligast lofvade att återställa, så snart tvisten om båtarne kommit till ett lyckligt slut. Emellertid måste några af stadens borgare såsom gisslan göra den fiendtliga armén sällskap; men dessa herrar hade icke att beklaga sig öfver sin tur till Norge, hvarifrån de välbehållna återvände, då den långdragna dramen ändtligen blifvit utagerad, slutande på det sättet att konungen, som här naturligtvis var den störste skådespelaren, fick behålla kanonerna (som present) och priserna ersattes Ett helt eget litet krig, hvilket gick i jemnbredd med det s. k. verkliga, utgjordes af en mängd smädande anfall mot danskarne och deras öfverbefälhafvare. En kista med kirurgiska instrumenter, funnen på en af de tagna båtarne, hade i Göteborg blifvit undersökt af ett slags dertill inkallad komité, och innehållet uppgafs vara tortyr-redskap, hvarmed danskarne försett sig till bruk mot de påräknade svenska fångarne. Härom skref man nu de nesligaste saker, äreröriga såväl för prinsen af Hessen som för Danmark. Utländska tidningar reproducerade och frossade på de löjligheter och outransakliga vidunderligheter, som den tiden tilldrogo sig i Sverge. I frågan om tortyr-affären och prinsen fästes uppmärksamheten isynnerhet af tvänne i ett af Göteborgs-bladen införda bref, i hvilka uppenbarade sig en sådan hätskhet och råhet att svenska språket knappt någonsin blifvit användt till en dylik skandal. Men allt det trassel, som mötte prinsen af Hessen under detta så besynnerliga och gåtlika krigståg, vare sig att detta trassel utgick från Gustaf III, kabinetterna eller folkets illvilja, bar han med samma enkla värdighet som från början utmärkte honom. Också öfvervann hans lugna, men bestämda väsen sjelfva hr Elliots smidiga och mångsidiga politik. De skildes i Uddevalla – dit
Att vid alla stationer hålla bivagnar skulle dock medföra alltför betydlig kostnad; hvarföre Komitén antagit, att sådane skulle finnas att tillgå endast vid vissa stationer, hvilka ej borde vara på längre afstånd, än fyra ä fern mil, från hvarandra belägne. Resande, som ville från någon af mellanstationerne blifva med ordinarie posten befordrad, borde således, för att ej behöfva utsätta sig för osäkerhet, huruvida plats å ankommande posten funnes ledig, ega att å närmaste med bivagn försedda station, som af posten skulle före ankomsten till ifrågavarande mellanstation befaras, göra beställning af plats med samma post, i hvilket fall likväl afgift skulle betalas, såsom för resa från den station, der platsen blifvit af den resande betingad. Vidare borde särskild befordran med så kallad extra post, motsvarande vanlig skjuts, resande tillhandahållas, dock mot afgift, bestämd till 33 lämpligen högre belopp, än för plats i ordinarie postvagn. Denna prisskillnad är i andra länder erkänd så vigtig, att extra post der i allmänhet betalas betydligt högre, än plats å ordinarie post, *) hvilket utgör en nödvändig utväg, dels till förekommande deraf att resande, då flere färdas tillsammans, kunna bereda sig fortkomst med extra post till billigare pris, än med ordinarie post, och dels till inskränkande af antalet af de hästar, som skola för extra poster hållas i beredskap. Komitén anser ock en betydligare pris-skillnad emellan ordinarie och extra postbefordran, till förmån för den förra, ej allenast utgöra ett oeftergifligt vilkor för möjligheten att kunna påräkna tillräcklig och jemn trafik, utan äfven vara på billighet grundad, då tillfälle är den resande boredt, att för måttlig afgift erhålla daglig fortkomst med ordinarie posten.
Man har sagt, att denna garanti ieke vore annai än ett förklädl län. Men jag frågar Eder Mine Hrr, har något land i Europa kunnat tillegna sig jernvägarnes fördelar utan alt det från början fått lof anlita Statslänesysiemel. Det är dessutom billigt alt kommande generationer, hvars väl vi nu vårda, fä betala en stor del af de fördelar de fä skörda. Jag har alldrig varit vän af lönesystem,' men skulle den vägrn beträdas för all göra ett försök sådant som det nu projekterade, skulle jag ej tro alt man borde tveka att lemna sin röst dertill. Alt fördelar i ekonomisk väg skulle landet lillskyndas kan väl icke vara tvifvel underkastadl genom jernvägskommunikalion emellan Sveriges 2 så stora insjöar. I militäriskt hänseende torde livar och en inse densammas nytta. Om man icke, lör alt nyttja ett vanligt talesätt, just kan taga nästan med handen på de gifna fördelarna, så vågar jag dock fråga om någonsin en stor affär kunnat alsima* ulan att lemna något åt framliden at! utveckla. Chancer finnas för och emot i alla förelag men dä man först sett sig väl före, gjort hvad man kunnat och väntat tillräckligt för ali låta erfarenheten mogna, sä tror jag att allt vidare upskof icke är lämpligt. Mig föresväfva!' i denna stund seklets största härförare, Napoleon, jag frågar Eder Mine Hrr månne icke äfven han var utsatt för ehancer? Förutseende möjligheten af stridens olyckliga utgång, huiti ordnade icke han sina reserver, sina retraitelinier och sina samlingsplatser? Således med andra länders ei farenhet för ögonen låtom en alltför slör försigtighet vika och skridom raskt lill verket. ”Wer sich lange bedenkt, der wahll nicht immer das heste” Jag talade nyss mine Hrr om hvilken stor fördel det är att kunna bereda tillfälle lill arbete. Tiden visar oss att prolelairsskarorna blifva alli större och större och vårt land är icke utan denna sorgliga erfarenhet. Jag har flera gånger varit med om all på detta rum votera anslag till fängelser, hvilket visserligen t
Slutligen hafva ock Revisorerne funnit sig böra, med åberopande af §§ 64 och 65 i Regeringsformen, hemställa, huruvida icke tiden kunde vara inne för Rikets Ständer att, i afseende på den vigtiga frågan om bestämmande af Tull-verkets utgiftsstat, utöfva den rättighet, som genom grundlagen blifvit dem tillförsäkrad. Beträffande denna hemställan, anser sig General-tullstyrelsen böra i underdånighet uttala den åsigten att, så länge Tull-verkets tjenstepersonal, i följd af ständigt vexlaude förhållanden inom handelsverlden, årligen måste vara underkastad betydliga förändringar, än genom en af behofvet påkallad förstärkning af bevakningspersonalen, och än genom indragning af tjenster, som genom förändrad lagstiftning eller tillkomsten af nya vägar för trafiken blifvit öfverflödiga, o. s. v., kan, enligt General-tullstyrelsens förmenande, Riksförsamlingen, äfven sedan denna kommer att årligen sammanträda, icke lika ändamålsenligt uppgöra definitiv och detaljerad reglering af Tull-verkets utgiftsstat, som denna reglering nu verkställes, då staten alltid grundas på det nästföregående årets erfarenhet. Det följer nemligen af den för Riksförsamlingen nödvändiga arbetsordning, att en af denna församling uppgjord stat måste grundas på förhållanden, sådana de voro sist året före det, då staten beslutes, och vinna tillämpning först året efter det, då beslutet fattats. Den erfarenhet, som kunnat inhemtas under året närmast den nya statens tillämpning, går sålunda förlorad. Annu mindre kan det hittills, med riksdagar endast hvart 3:dje år, hafva varit med det allmännas fördel val förenligt, att Rikets Ständer gjort Tull-verkets utgiftsstat till föremål för detaljerad pröfning; och då Riksförsamlingen alltid har sig förbehållet, hädanefter såsom hittills, både att medelst förslagsanslag bestämma utgiftsstatens hela belopp, och att tillse, i hvad mån anordningarne för afsedda ändamål må hafva motsvarat hvad Riksför - — 305 — samlingen för sin del anser nyttigt och rätt, torde icke heller Rikets Ständers Revisorers anmärkning i denna del böra till någon åtgärd föranleda.
Bonde-St"ndet hafva Utskotten fått till gemensam behandling emottaga en al Riksdagsfullmägtigen Fr. von Zweigbergk väckt motion , deruti han, under förmälan, att Kongl. Hofjaktvarfvet i Stockholm, äfvensom de der förvarade fartyg och båtar, numera vore utan all nytta för staten, ehuru inrättningen medförde en icke obetydlig årlig kostnad, föreslagit, att nämnde vart måtte indragas, de dertill hörande ”uppruttnade” fartyg, skjul och öfriga inventarier för Statens räkning försäljas och sjelfva lägenheten jemte derå befintlige boningshus utarrenderas. Efter öfvervägande häraf, få Utskotten anmäla, att, enligt hvad berättelserne öfver den af Rikets Ständers Revisorer åren i84i och i8/|3 verkställde granskning af Statsverkets förvaltning och räkenskaper innehålla, kostnaderne för aflöning samt inventariers och effecters underhållande vid det å Staten lör Kongl. Flottans Stockholms Station upptagne Hofjaktvarfvet utgjort, år i838 B:co Rdr 3ao6: 4o• 3. „ i 83q 3o43: 3. 8. „ i84o 2716: 3o. 6. , 1841 ... 20001 8. 3. Då dessa kostnader synas vara nog höga i förhållande till den nytta, som Staten må kunna hemta af ifrågavarande varfs-etablissement; då vidare de slupar och andre farkoster, som der förvaras, torde finna plats å Skeppsholmen eller annorstädes, hvarigenom jaktvarfslägenhelen kunde utarrenderas eller på annat sätt till förmon för Statsverket disponeras, samt då 4 Staissamt . film.
Sedan en af sällskapets ledamöter på sammankomsten den I Dec. sistl. år föreslagit en minnesvård öfver den af fäderneslandet så högt förtjente Louis De Geer, och sällskapet redan då med yttersta värma uppfattade det gjorda förslaget, för hvars mognare bearbetande diseussionen uppskjöts till blifvande sammankomst, den 7 Mars innevar. år, då ett beslut derom kunde fattas af en genom sin talrikhet ännu mera betydande samling af sällskapets ledamöter; får directionen , som för sin del tagit den väckta motionen i öfvervägande, härmedelst hemställa till sällskapets bepröfvande en grundritning af den vård, som nationen torde kunna erbjuda att upprätta åt den ovärderlige stamfadern för den annu i Sverige lefvande ätten De Geer, stamfadern också för vår utvidgade jernhandtering, han som, ehuru sjelf utländning, med uppoffring af millioner för vår krigsflolta, försvarade vår sjelfständighet, verkade för Sveriges ära, för samtid och efterverld. "Ingen minnesvård," säger en af våra häfdatecknare, ”har blifvit uppförd åt Ludvig De Geer utom den "han sjelf rest, nemi. Sveriges förbätlade jernverk och han"del, Roslagens, Finspongs-verkens och Norrköpings tillvext, "samt den lyckliga utgången af fälttåget i644« Dessa vårdar äro oförgängliga. Allt hvad Oxenstjernas statskonst, "allt hvad BaneVs, Torstenssons och Wrangels svärd under "blod och brand eröfrade från det förtryckta Tyskland, är "redan återigen förloradt. Hvad Ludvig De Geer i gudsfruktan och flit, i ordning och fridsamhet åt Sverige vun"nit, det har blifvit qvar och bär också åt den senaste fram"tid sina välgörande frukter." De förföllo dock ej , alla segrens frukter. Det fredsslut, sorn följde af De Geers utrustningar, eröfrade åt oss till stadigvar. afrundning på Sveriges landamären de båda landskaperna Jemtland och Herjedalen äfvensom ön Gottland, — tre i många afseende» för Sverige högst vigtiga provinser.
Domkapitlens sammansättning vidkommer, så antager jag lör afgjordt, aft ledamöternas antal i hvarje kapitel bör vara femYidare betraktar jag såsom gifvet, att Domkapitlen i Upsala och Band, der theologiska fakulteter finnas, skola i sin nuvarande organisation bibehållas oförändrade. Skälen dertill behöfva knappt .nämnas. Det är klart, att kyrkan Professorerna bör kunna påräkna insigtsfull styresmän,.äfvensom aft den theologiska vetenskapen sjelf måste draga fördel deraf, aft hennes .idkare få taga verksam del i de praktiskt kyrkliga bestyren. Än vidare förutsätter jag, att de. båda Konsistorierna i hufvudstaden blifva oförändrade, fastän deras ledamöters antal öfverstiger det godkända feintalet. Dessa Konsistorier hafva af gammalt både. i afseende på organisation och åligganden varit i någon mån olika de, egentligen så kallade Domkapitlen, och några yigtiga anmärkningar mot deras ,sammansättning hafya under nu ifrågavarande saks föregående behandling icke förekommit. Slutligen anser jag det vara er kändt, att i alla öfriga stiftsstäder Biskop, Domprost o.qh Theologie Lektor skola vara sjelfskrifna ledamöter i Domkapitlet. Återstår således .endast att bestämma, hvarifrån i dessa .städer de två, eller der ingen Domprost ännu finnes, de tre öfriga Kapitel dedamöterna skola tagas. Jag kan ej inse, att detta afgörande är behäftadt med några synnerliga svårigheter, om man blott verkligen vill den förändring, hygrs nödvändighet man så ofta uttalat. Sedan både valprincipen och kooptationsprincipon blifvit ogillade, är den anvisningen temligen tydligt gifven, att de omförmälda ledamotsplatserna böra fästas vid vissa andra tjenstebefattningar. Ty att för dem bilda särskilda nya embeten, hvilkas innehafvare åt domkapitels-ärendena ensamt,skulle egna sin tid och kraft, är alldeles öfverflödigt, då hvarken dessa ärendens mångfald eller beskaffenhet .är sådan, att den täger en .mans hela verksamhet i anspråk.
— N:o 41. i fråga om bestämmande af viss tid, dels för emotta gande i Kronans uppbörd af Rikets Sländers Banks utelöpande sedlar å 16, 12 och 8 sk. Banko samt å 14 och 10 skilliogar kopparmynt oell dels för inlösen i Banken af ej mindre nyssnämnde sedlar, än Bankens utelöpande Transport-sedlar samt sedlar å 3 och 2 R:dr på dubbla och enkla blad. VIII. B. 367, 486. — Nio 42. i anledning af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för Rikets Sländers Bank. VIII. B. 367, 486. •— N:o 43. i anledning af väckta förslag om ändringar och tillägg i föreskrifierne, angående Bankens melalliska Kassa. VIII. B. 367, 486. — N:o 44. i anledning af erhållen återremiss af Memorialet N:o 37. IX. B. 400. A. 408. — N:o 45. i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande N:o 41. IX. B. 400. A. 408. XIII. E. 113. — N:o 46. i anledning af Riks-Ståndens Beslut öfver Utlåtandet N:o 42. IX. B. 400. A. 408. — N:o 47. i anledning af Rikets Ständers Beslut öfver Utlåtandet N:o 43. IX. B. 400. A. 408. — N:o 48. öfver gjorda anmärkningar vid åtskilliga framställningar i Betänkandet N:ö 34, med förslag till reglering af Bankens Låneoch Kreditiv-rörelse. X. B. 352. XI. 20, 94. A. 102. U. 285, 312. A. 313. XIII. U. 110, 202. A. 224.
Genom denna framställning om upphofvet -och utvecklingen af Hof-Rätternes Leuterationsrätt, hafva Rikets Ständer veiat antyda grunden för det förslag, de nu gå att i förevarande ämne underdånigst afgifva. Då, enligt hvad ofvan är ådagalagdt, Leuterationsrätten är en Majeslätsrätt, en del af Regentens benådningsmagt, hvilken en enväldig Konung uppdragit åt Domare, som utgjorde Dess hogsta Nämnd och dömde Konungens dom, synes det ingalunda lämpligt, att under ett lagbundet Regeringssätt, under en Constitulionel Konung, hvars i Regeringsformen stadgade magt, att i brottmål göra Nåd och mildra lifsstraff, hvarken kan öfverlåtas eller ens af Konungen Sjelf annorledes utöfvas, än i den ordning Regeriiigsformen föreskrifver, Leuterationsrutt, elier magt att i vissa lifs - JSxp. Utsh. Förslag till und. Skrift. 163 saker mildra det i Lagen Bestämda straff, skall fortfara att utöfvas af Hof-Rätterne, sorn dessutom numera icke äro Konungens högsta Nämnd eller döma Konungens Dom, utan sjelfve äro underordnade den Domstol, åt hvilken Konungens Domsrätt nu är uppdragen, men som likväl ieke har Leuterationsrätt; hvaraf allt Rikets Ständer hemtat den öfvertygelse, det IIof-Rätternes magt att leuterera, i och med antagandet af 1809 års Regeringsform, bordt upphöra att vara gällande.
Hvarje morgon rengöres det lilla hönshuset omsorgsfullt, ny halm lägges i värplådorna, och hvarje kväll sopas gården vintertiden ren från snö; på så sätt kan man ha minst 40 höns på ett så litet område. Men hvad som framför allt är af nöden för dem, som vilja följa mitt exempel, det är intresse för arbetet samt kärlek till djuren. Bien. Ur notisboken. Fredrika Bremer-förbundets lioårsfest. Fredrika Bremer-förbundet firade förliden fredag afton sitt 10 årsmöte i Läkaresällskapets lokal, hvarvid d:r Carl Nyström fungerade som ordförande. Af årsoch revisionsberättelserna för år 1894 framgick att antalet af förbundets medlemmar ökats från 1,553 till 1,635. Ständiga äro 176 medlemmar. Förbundet har såsom förut sökt verka för kvinnans deltagande i det kommunala lifvet. I penninggåfvor ha till förbundet öfverlämnats 708 kr. 43 ombud ha på skilda orter verkat för förbundets intressen. I afseende på platsförmedlingen meddelas, att antalet inskrifna arbetsgifvare varit 437 och arbetssökande 546. Afdelningen för anskaffande af sjuksköterskor bar i 286 fall förmedlat sköterskors anställning för längre eller kortare tid. Tillgångarna voro vid årets slut 17,304 kronor. Förbundets fonder ha uppgått till 16,244 kr. mot 15,617 kr. föregående år. Inkomsterna ha varit 4 508 kr och utgifterna 4,466 kr. Byråns inkomster ha varit 2.646 kr. och dess utgifter 5,522 kr. Kostnaden för byråns upprätthållande har ökats med 467 kr. Tidskriften Dagny har i år från förbundets allmänna kassa kraft ett tillskott af 262 kr. Sjukvårdsafdelningen har i inkomster haft 729 kr. och i utgifter 625 kr. Af stipendiikomiténs berättelse inhämtades att från donationsfonden för kvinnor, som studerat medicin, utdelats 2 stipendier å respektive 500 och 400 kr. I gåfvor ha till fonden öfverlemnats 10,419 kr. Dräktreformföreningen hade den 1 mars 1894 i tillgångar 680 kr.