Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reset - Bevillning t-U t thott et s ‘Utlåtande N:o[ 51. 25 Reservationer: af Ileijr Grefve von Fersen, Hans: '■'Emot den af Utskottet beslut a de förändring i 49 §• af Bevillnings-Förordningen får jag reservera mig | å den grund, att, om uppläsning i något fall kan anses nyttig att ega runi jag anser bättre att tydligen vore uttryckt, att den skall ega rum, emedan jag förmodar, att en person, som skulle finna uppläsning nödig, från begäran derom afhölle sig, då den vore i strid med pluralitetens önskan och dymedelst rättigheten, som de jure i §:n lemnäs, de facto blefve anni lerad af Herr Stuart: ”Lika med Herr af Ekenstam får jag reservera mig emot Utskottets hemställan om uteslutande ur ^5 §. af de båda sista momenten, hvilka jag anser böra oförändrade qvarstå;” af Herr af Ekenstam: dels vid ^3 §:n dels ock vid ^5 §:n . 73 §• Uti denna §. förekommer ordet privilegieradt eller privilegierade, på 3:ne ställen, hvarigenom §:n kommer alt innebära en afvikelse från rättsbegreppet, och framkalla derjemte vid tillämpningen en ögonskenlig rnannamon, äfvensom den, i stället för att betrygga Kongl. Maj.ts och Kronans rätt, motverkar sitt ändamål i detta afseende. Man torde serskildt böra tillse förhållandet, under dessa 3:ne cathegorier. a) Rätts-begreppet. Att en medlem af samhället hör till detsamma skatta i den nion, som hans lagbundna fördelar realisera sig till verklig inkomst, det torde få antagas såsom obestridligen rättvist. Vid fördelningen af skatter kommer jemförelse att ega rum emellan serskilda närings-grenar eller yrken. För att göra jemförelsen ändamålsenlig, måste likartade, men icke olikartade näringar jern föras. Manufactur-smiden måste väl således i detailerne höra jemlöras med Fabriker, men icke med Åkerbruk.
— Frih. Cederström, Anders, har sagt, att kyrkoplikten numera icke kunde anses såsom ett straff, utan såsom ett spektakel eller gyckelspel, och han berättade straxt derefter om en petson, sorn varit föremål för ett sådant spektakel, att han blifvit afskydd af alla sina grannar. Dermed har Frihtn kraftigt ådagalagt, att kyrkoplikten är ett i hög grad varnande och afhållande straff. — Hr Hjerta bar gjort en fråga, nemi. den, om icke samhället har en förbindelse, att icke tillskapa sådana lagar, som alstra tjufvar. Jag tager mig friheten att till svar derpå hemställa, om icke samhället, ifall lagarna blefvo alltför milda, så att de icke afskräckte från brott, skulle just genom sådana lagar alstra tjufvar, enär ingen i sådant fall skulle af fruktan afhålla sig från att stjäla. Det nya lagförslaget innehåller, om jag ej misstager mig, att hvarje tjufnad första gången skall beläggas med straffarbete från 6 månader lill 3 år o. s. v. då den förnyas. När sådana skärpta straffbestämmelser blifva i lagen intagna, då tror jag alt man kan upphäfva ifrågavar. hårda straff, som äfven jag anser mindre riktigt, så snart det kan umbäras; men i närvar, stund och vid den låga ståndpunkt, hvarpå nu bildningen beklagligen slår hos det lägre folket, skulle jag tro det vara högst vådligt och ville jag ej taga på mitt ansvar att med min röst hafva bidragit till bifall å detta betänk., utan vidblifver jag hvad jag i detta afseende yrkat, nemi. godkännande af Hr Giiulhers reservation. Hr Hjerta: Om frågan icke just nu skulle afgöras af R. o. Ad., skulle jag visserligen icke ännu en gång besvära i delta ämne, men detta är en så vigtig sak, att man icke bör se på några ögonblicks tid, om någon upplysning derigenom kan vinnas. En värd talare midlemot har ansett det ligga något vådligt för samhället deruti, att, i följd af uppenbara kyrkopliktens borttagande, man icke kunde arrestera för stöld tilltalade personer.
Nej, men det är ett nödvändigt ondt, en rent ekonomisk sida af saken, som uppstår genom en — alltför ringa af sättning. Ännu måste blomsterlumdlarne spara starkt; de ha ej råd att kasta bort en stjälklös rosenknopp, de kunna i en bukett eller krans ej använda t. ex. ett helt knippe aurikler eller priinulor; blommorna måste särskiljas, och då nödgas man tillgripa ståltråden. Få vi bara en lifligare blomsterhandel i gång, så försvinner nog ståltråden från våra blomstergåfvor. Alla blommor vissna ju, och ingenstädes kräfver vare sig vänskap eller höfiighet att bevara de döda. Det är nog att vara tacksam för, om en blomstergåfva fröjdat sinnet en dag eller så. Det är långt ifrån händelsen med alla andra gåfvor. Skulle man af en eller annan anledning blifva hedrad med en så rik gärd, att man af utrymmeseller hälsoskäl måste säga: » För mycket blommor! » så finnas alltid sjuklingar eller glömda åldringar att dela med af sitt öfverflöd, och ingen af våra vänner, ännu mindre de, som blott uppvakta med blomstergåfvor, skola misstycka ett så vackert bruk af dessa. Och skulle ändå någon envis tanke vilja haka sig fast vid gifvare, som sträckt sig öfver sina tillgångar, så kunna vi likväl med godt samvete glädja oss öfver vår » blomsterlyx », såsom utgörande en länk af hela den stora kedja, som kallas arbete. Vi lära oss då äfven inse, att odlandet af denna » lyx » gif ver bröd åt många munnar, som kanske eljes skulle nödgas bedja samhället om lifvets nödtorft. Det gamla — mest vanliga — angreppet på vår blomsterhandel riktas mot grafkransarne, och med hvad skäl? Onödigt, onyttigt slöseri af rika och fattiga — grymt att mylla ned blommor. Den döde har ingen glädje af blomsterprakten — heter det. Om den rike slösar med grafkransar, kominer det våra arbetare och blomsterhandlare till godo, om den fattige lägger en krans på en väns graf, blir det hans ensak, ifall han får köpa den genom någon försakelse.
Handtverks-Ordningen blifvit följd för bestämmandet af Ovinnas rättighet, att, dä hon sjelf förvärfvat sig tillåtelse till bedrifvande af ett handtverk, få med detsamma fortfara äfven sedan hon i3S Lagutskottett Baånkaudtn: trädt i gifte» hafva Utskotten ansett en liba rättighet här bora fastställas för Qvinna, aom å handel vunnit burskap; af hvilken anledning Utskotten föreslå följande tillägg till 3 §• Träder Enka eller (innan Qvinna, som tidst and till handels idkande vunnit, i gif te, md det henne ej vägras att äfven sederinera, med Mannens samtycke och under deras gemensamma ansvarighet handeln fortsätta, enär de en sådan sin föresatts hos HandelsSocieteten och Magistraten tillkännagifva/ dock md , utan att särshildte af Magistraten prof vade skäl dertill föranleda , en sådan frihet ej ega runi, dä fråga är om ägt enskap med någon, sorn i annan borgerlig Näring sjelf ingått* 4 §• Utskotten, sorn nu mera insett olämpligheten deraf, att mera för Utländning, än inlänsk Man, lägga hinder i vägen till BurBkaps uppsägande, hafva dock trott sig hira föreslå, att derest burskapet inom 6 år efter dess erhållande af honom afträde?, han likväl bör svara till aila arens titskylderEfter denna förändrade mening borde i Utskottens tanke 4 §. sålunda uttryckas: Utländning, som här i Riket burskap vunnit och vill detsamma uppsäga, å/igge, så vida han ej dessförinnan 1 6 år Borgare varit och borgerliga ut sky t der vidkänts, att med utgörandet deraf för den återstående tiden fortfara. Lag Utskottets Betänkande. 189 7 §•
I afseende härå inhemtades väl af ett räkenskapen biiagdt utdrag af Konsistorii protokoll för nämnde dag, alt, genom vederbörande Syne-rätts beslut, Domkapitlet i Linköping, hvars Byggnadskassa från den 1 Maj 1857 till samma dag påföljande år uppburit inkomsten af Komministersbostället i ofvannämnda socknar, ålagts att till då tillträdande Komministern utbetala omförmälda husröte-ersältning, äfvensom att Domkapitlets antagne arrendator af nämnda boställe, på grund af kontrakt, vore förbunden att vidkännas berörda ersättning, men deremot kunde af handlingarne någon upplysning icke vinnas, huruvida några åtgärder för medlens indrifvaode till byggnadskassan blifvit emot bemälde arrendator vidtagne; hvarförutom Revisorerne ansett beloppet, såsom varande en kassatillgång, hafva bort särskildt i utgående balansen upptagas. Uti sitt i anledning häraf afgifna underdåniga utlåtande har Domkapitlet anfört, att den omständigheten, det bemälde arrendator hos Kongl Göta Hof-rätt öfverklagal Syne-rättens omförmälda beslut samt, efter det Hof-rätten den 20 December 1858 meddelat utslag i målet, hos Kongl. Maj:t deremot anfört underdåniga besvär våilat, att den anmärkta summan, ehuru arrendatorn affordrad, icke kunnat inom räkenskapsåret hos honom utsökas; och hade det synts Domkapitlet att, då medlen sålunda vore beroende på rättegång, de icke eller lämpligen kunnat såsom en ovilkorlig kassans tillgång, särskildt upptagas i utgående balansen. Enär, enligt hvad Utskottet vidare inhemtat, berörda belopp numera kommit byggnadskassan till godo, lärer vid sådant förhållande anmärkningen få förfalla. Konsistorium i Carlstad. § 26. (1860 års Rev.-ber. pag. 260. Utlåt. pag. 369.)
Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N:o 40g, angående den allmänna bevillningens fördelning, och Stats-Utskottets Utlåtande, Nto 410, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, ]N’:o 382, angående lättad utväg till lånebidrag ål fastighets-egare, St D. Efter å nyo skedd föredragning af Högvördige PresteStåndets Protocolls-Utdrag för den 19 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga RiksSiånden att sig förena uti PresteStåndets beslut, i anledning af Banco-Utskottets Memorial, N:o 116, angående afskrif. ning utaf upplupen ränta å den capitalskuld, hvarföre Majoren Friherre C, W. Gripenstjerna hos Banco.Discontverket häftar; fann Ståndet, som förblef vid sitt i ämnet fattade beslut, ick$ skäf att inbjudningen antaga, S. D. Föredrogs å nyo Högvördige Preste Ståndets Protocolls-Utdrag för den ig den* 834 P/of-Utdrag den 23 Fehruarii 1830. nes, hvarigenom de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudna att förena sig uti Preste Ståndets beslut, i anledning af Banco-Utskottets Memorial, N:o 113, med hemställan, angående ersättning i anslagsväg för den förlust, som komme att drabba de i Banco-Reglementet af år 1823, pag. 48, uppräknade åtskilliga Academier, Collegiér och allmänna Inrättningar , genom bestämmande af 128 sk;s pris för det Silfvermynt, som i utbyte emot Banco-sedlar dem tillhandahålles; men Borgare-Ståndet, som afslagit Memorialet N:o a 13, fann icke skäl att inbjudningen antaga, S, D, Efter å nyo skedd föredragning
Den 17 October f. m. 175 detta uttryck, eller rattare, med denna liknelse, har jag visst icke velat förnärma ett stånd, af hvilket jag sjelf är en medlem. Hufvudsaken i allt är att förstå manoeuvern, och hufvudsnmman af mitt yttrande är, att jag lefver och dör i den öfvertygelsen, att den hund, som drifves till skogen, icke tager många harar, ochalt det således är en vinst att slippa dem, som, i brist af nationalkänsla, lega för en så helig pligt, som den att försvara fäderneslandet. Van att respectera andras åsigter, vill jag icke motsätta mig yrkandet af äterremiss, öfvertygad örn, att allt hvad vi här yttra endast är som skott i luften; ty endast under villkor af legningsrält antog BondeSt. beväringsskyldigheten. Denna rättighet var ett conditio sine qua non. Herrarne få väl se, huruvida det derifrån afstår framdeles. Frih. Peyron, Gustaf Abrah.: Jag skall icke länge upptaga II. o. A:ds tid; jag har endast begärt ordet, för att tillkännagifva, att äfven jag delar motionärens tanka. Jag tror, att rättigheten för beväringsskyldig att lega för sig bör försvinna, och anser således, att beväringsstadgan i detta afseende bör ändras; men jag tror icke att rätta tiden dertill ännu är inne; utan att bättre är att afvakta såväl de beväringsskyldiges som gamla stammens reorganisation. Emedlertid och då jag fullkomligen instämmer med de värde ledamöter, sorn yttrat sig emot ifrågavar. legningsrätt, får jag vördsamt anhålla om äterremiss af betänk. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms förevar, betänk. N:o 1 blef af R. o. Ad. återremitteradt. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms nedannämnda, d. 9 dennes på bordet lagda betänkm:
Mars, då han flyttat till nyssbemälda hemman, tillverkat brännvin å hemmanet Germundstorp, der han till sagde tid varit boende och hvarest han förut skattat för dylik tillverkning; likväl och som klaganden icke styrkt, att Jöns Svensson begagnat större brännvinsbränningsredskap å Germundstorp, än hvarför han till begagnande i Målsånd varit berättigad, och brännvinsbränning å begge dessa ställen ej på samma gång utöfvats, fördenskull, och då Jöns Svensson på en tid hvarken ägde eller brukade begge omförmälda hemman, samt /|3 § af K. förordn. d. iS Juni i83o således ej var lämplig till nu förevar, fall, fann häradsrätten, att Jöns Svensson, som genom åtalade brännvinstillverkningen ej begått underslef, ej heller kunde till ansvar derför fällas, utan blef han från klagandens påståenden frikänd; öfver hvilka besvär Jöns Svensson, hörd, sig förklarat; Gifvet i Jönköping d. 21 Jan. 1834. K. Hofrätten har öfvervägat hvad anfördt blifvit och handlingarna i öfrigt innehålla; och som forklaranden, enär han för nästl. år låtit skattskrifva sig för brännvinstillverkning endast å hemmanet Målsånd, varit, enligt 8 och 4-3 i K. förordn. d. 25 Juni i83o, oberättigad att, på sätt som skett, vid hemmanet Germundstorp en del af året tillverka brännvin, så, och i förmågo af nyss åberopade samt 4[ §§ i samma K. förordn., pröfvar K. Hofrätten rättvist, med ändring af öfverklagade utslaget, döma forklaranden Jöns Svensson att böta 33 r:dr 16 sk., en tredjedel till Kronan och två tredjedelar till åklagaren; hvarförutan forklaranden förverkat brännvinsbränningsi edskapen, som genom klagandens försorg bör å offentlig auction försäljas och hvars försäljningsbelopp, hvilket lika med böterna fördelas, skall till anteckning i saköreslängden redovisas å Norra Wedbo härads nästa derefter infallande ling. Ett exemplar af detta K.
Ehuru jag ej tillhör BancoUtsk., torde jag dock i anledning af den siste talarens erinran få upplysa, att orsaken, hvarföre BancoUtsk. icke uti sitt afgifna memorial vidrört den af R. o. Ad. beslutade remissen af banklagsförslaget, vai it den, att denna remiss, då memor. afgafs, ännu icke till Utsk. ankommit, ehuru den väl numera lärer vara dit expedierad med alla tillhörande discussioner. För egen del får jag likväl, i afseende på Hr Gr. o. Landtmts framställda propos. hemställa, om det, då 44 §• Riksd.Ordn. föreskrifver, att det beror på Ståndet alt afgöra, under hvilket Utsk. målet hörer, kan stå tillsammans med denna föreskrift, eller om det anses lämpligt och behöfligt att till Utsk. remittera den discussion, som nu ägt rum. Undertecknad Ridd.Secre t.: I anledning af den fråga, som uppstått, huruvida den af R. o. Ad. beslutade remiss af Konungens propos. med förslag till lag för Ban - Den 20 Mars. 379 ken ännu ankommit till Utsk., får jag vördsamt upplysa, att bi-slutet om remissen fattades d. 11 i denna månad, hvarefter i plenum d. i3 ytterligare beslöts, att de sistnämnde dag i anledn. af den K. propos. gjorda anmärkningar skulle till Utsk. åtfölja; men som prot. för d. ii först i dag blifvit justeradt, har remissen ännu icke kunnat expedieras. Gr. Cronhjelm: I afseende på den anmärkning, sorn blifvit gjord emot Hr Gr. o. Landtm:s framställda propos., vill jag blott förklara, att jag funnit den fullt öfverensstämmande med grundlagen och vågar för enskild del begära, att åtminstone mitt i anledn. af BancoUtskts memor. i dag afgifna yttrande får åtfölja till Utsk.
Vid berörde sålunda upplyste förhållanden samt då frågorna dels om utarbetande af en ny Stängsel-förordning och dels om reglering af landtmäteri-taxan icke synes vara af annan beskaffenhet, än att de förändringar i samma författningar, hvilka må af behofvet påkallas, kunna i vanlig ordning åvägabringas; alltså och då Kommissions-Landtmätare icke äro att såsom ordinarie tjenstemän anse, samt deras förseende med bestämda löner, i stället för de arfvoden, som de nu för hvarje förrättning äro berättigade att eshålla, ©tvifvelaktigt skulle vid många tillfällen vålla en mindre skyndsam behandling af landtmäteri-göromålen, få Utskotten, som anse tillsättandet af en sådan Kommitté, som motionären föreslagit, hvarken för nyssberörde eller öfrige af motionären angifne ändamål vara erforderligt, vördsamt tillstyrka: att förenämnde motion ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 12 Maj 1851. H:o ii Ank. lill Exp.-Utsk. d. 15 Maj 1851, kl. 12 middi Utlåtande, i anledning af vackt fråga, att ull inom Appelbo och Malungs socknar belägen skogsmark måtte fördelas på jordegarne inom nämnde socknar. Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt, till Stats-utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktigen Jolian Bergström från Stora Kopparbergs län föreslagit, att vid nu, Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsi;.
Den skulle med en fördubblad fond icke heller kunna göra det. Det ligger i sakens natur, att om ett medelpris skulle bibehållas, ett pris skulle bestämma®, hvartill inrättningen alltid köpte, och ett något högre, hvartill den alltid saide så mycket, som erbjöds eller begärdes. Under de sistförflutna åren, som likväl icke gifvit allmänt ymnige skördar, har t. ex. Rågen icke uppstigit till högre pris, än 8 R:dr, men väl nedfallit ända till 4. Om man ansett det förra böra vara Den 21 Februarii. medelpriset och Magazins-Inrättningens upphandiingspris derefter varit lämpadt, hade den fått köpa ofantliga qvantiteter. Förvaringsrummens och Betjeningens otillräcklighet skulle gjort nya, betydliga kostnader oundvikliga. Antingen skulle dessa ersättas genom vinst på försäljningen, hvaraf uppkomme ett vida högre försäljningsän inköpspris, och då för svunne begreppet om medelpris, eller också skulle de icke ersättas; och den förlust, som redan, genom dryga kostnader, atkortningar på Spanneinålslagren, bristande inbetalningar och en kanske mindre väl beräknad förvaltning, i betydlig mon drabbat inrättningen, skulle blifvit mångdubbelt större. Man torde säga, att denna förlust är mindre vigtig, i jemnförelse med nyttan för jordbruket; men Bankens förskotter, af Ständerne garanterade^ måste också af dem honoreras. Valet blir, att antingen godtgöra Banken genom ökad bevillning, eller ock förklara garantien utan mening, samt derigenom minska förtroendet för Bankens Sedlar och göra deras värde ännu mera obestämdt. Båda alternativerne vore högst skadliga. Inrättningens andra hufvudändamäl, att förekomma brist, hvilken föröfrigt, i anseende till jordbrukets betydliga utvidgande, synes vara mindre att befara, anser jag kunna säkrare utan dess medverkan åstadkommas.
Prenumerationspriset är: för helt dr (öfver 300 numI T mer) 3 kr., hälft är 2 kr., / ' jerdedels år 1 kr., 1 månad 9 en fullständig ärgång (af omkring 60) predikningar. Den kommer att fortsättas detta år med sorgfälligt valda predikningar af inoch utländska predikanter, som gratis Å R innehåller allvarligt frisinnade uppsatser i dagens frågor; I följetongen komma att under närmaste tiden intagas £• från Kom af Pukk Munthe, Stockholmsbilder af Claes Lundin, TT CD Nikos m. fl. ; uppsatser af Ed. de Pressensé och Em. de Laveleye. samt HELA hvartill komma 60 öre i postarvode. I tidningen, hvars redaktion är: A. Jeurlillg (redaktör och utgifvare) och G. HÖSGERSTOLPE (redaktionssekreterare) m. - •a berättelser af Jonas Lie, Errol Halévy och Tor Hedberg a l l a. P Å endast 3 kronor, OS KS — OS OS — &lt;S OS " O I extranumren komma bl. a. att inflyta: lefnadsteckningar af och utländska personligheter, af Harald Wieselgren m. fl. ; bref JB^~ f som kostar å alla postanstalter H Ö •O originalöfversättningar från ryskan. TU&gt;.C a a STOCKHOLMS-TIDNINGEN m ^ Åt följetongen, litteraturen och konsten egnas synnerlig Q.CT vård, • W 3 inl ä s a s PRENUMERERA Gosselmann på hans verldsomsegling. Närmare meddelas och sakerna visps å Iduns byrå. [6771 Hvarje postprenumerant erhåller kostnadsfritt under årets lista halfår en gralispranie, bestående af den » afhandling i hönsskötseln », som vid den skeende prisbelöningen erhåller lista pris, och hvilken afhandling kommer att af föreningen utgifvas i bokform. Frenumerationspriset blir oförändrad t eller 2 kr. 20 öre, befordringsafgiften inberäknad, för helt år. Prenumeration för nästa, år mottages å alla postanslalter och jernvägsstationer i riket samt bör ske under december månad.
Herr von Hartmansdorff: Då Herr af Uhr bott önskat, att Länens Innevånare skola få framföra sina önskningar inför thronen , hade ej fråga derom behöft väckas här , ty de hafva i detta afseende lika obehindrad väg till KonglMajrt som ulla »adre Svenske undersåtare. Om provincernas härvarande Fullmäktige klaga med rårar i ögonen deröfver, att Lanen blifvit åtskilde, sä tyckas deras hemmavarande innebyggare, som ingifvit en der - Den 22 Augusti e. m. 1003 emot syftande skrift till Konungen, vara af annan mening. Det kostar ej Länet mera att hafva tvänne Landshöfdingar; emedan Staten j det hela afiönar dem. En stor del af innebyggarne hafv* nu myckfct närmare väg än förut till Landshöfdinge - Rssidencét , hvilket naturligtvis är eo beqvämlighet och en fördel, så ofta de med styrelsen hafva att göra. Klaga de öfver denna förmon , så är det en motsägelse i deras förhållande , hvilken, om den är verklig) mätte härröra af okunnighet och enfald. Man har sagt att flere tvister uppkommit, sedan man fick flere Landsböfdiegar ; men målens mängd kan icke härröra af sadan ordsak. Däremot är deras ökade antal en naturlig följd af afvittringsverket; af flere bostäder och större folkmängd , hvarigenom äfven flere rättsförhållanden uppkommit, och det är då en lycka , att hafva Embetsmännen nära. Man har yttrat att dessa Embeten icke bordt tillsättis, förr än folkmängden blifvit större, Olen dessa ämnen stå till hvarannan i vexelverkan. Folkmängdens förökande beror på näringarnes liflighet 3 och denna åter på tillsyn och uppmuntran. Borttogos de tillika med den ifrågavarande Länestyrelsen , så vöre det frugtansvärdt, att dessa i polens granskap belägne landsträckor ännu längre skulle q vsrligea i sin dvala. Mig synes således, att vi äro Styrelsen tack skyldige för dess åtgärder i denna del.
Utskotten gemensamt förehaft en annan motion af enahanda syltning, som nu ifrågavarande samt, med föranledande deraf, uti betänkandet N:o 38 och utlåtandet N:o 97, till Rikets Ständers pröfning framställt förslag till beredande af medel för folkundervisningens ordnande; hvarförutan BevillningsUtskottet, vid behandling af frågan om allmänna bevillningen, äfven tagit Matts Pehrssons motion, så vidt den afser nedsättning i personliga skyddsafgiften, under öfvervägande och derom i betänkandet N:o 11 redan afgifvit utlåtande. Vid dessa förhållanden och då de i omförmälde motion framställde förslag sålunda dels redan utgjort och dels vidare komma att utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning och beslut, anser Utskottet någon serskild handläggning af Matts Pehrssons ifrågavarande motion icke erfordras. Stockholm den 27 Mars 1845. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, i845. Bevillntngs-Utskottets MemorialN.-o 33. M Ant, till Exp.-Utst. d. 7 April, k/, itj 1. m. Memorial, angående de till den blifvande nja Bevillnings-Stadgan hörande formulärer. Då grunderna för den blifvande allmänna bevillningen äro af Rikets Ständer fastställde i hufvudsaklig öfverenstämmelse med nu gällande bevillningsgrunder, samt classificationen af bränvinsbrännings-redskapen blifvit bibehållen oförändrad, anser Utskottet någon egentlig förändring af de vid Bevillnings-stadgan fogade formulärer icke vara af behofvet påkallad; likväl och enär den uti Capital-Räkningen till Riks-ldufvudboken befintliga förteckning öfver taxerade Lränvinspannor icke upplyser, till hvilka pannor ängapparater blifvit begagnade, men sådan upplysning är, för en mera tillförlitlig beräkning af bränvinsbrännings-afgilterne, nödig, får Utskottet till vinnande deraf för framtiden, vördsamt föreslå, att å formulären JN:ris 8, g och io må införas en så lydande anmärkning: