Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Liksom vid infanteriet äro äfven här, och med särskildt afseende på nödvändigheten att tillhandahålla hästar for musik personalen, nummerlon anvisad hvarje person, med tillägg dessutom af 700 Rdr för Regementstrumpetare!! och 300 Rdr lör förste Trumpetare såsom penningelön, hvarjemte ett till 2,500 Rdr beräknadt anslag funnits å hvarje bataljon vara för musiken erforderligt. Anledningen dertill att penningelöner sålunda blifvit upptagna lör förste Trumpetarne, jemte nummerlönerne, i olikhet med hvad som skett vid infanteriet, ligger deruti, att då vid sistnämnda vapen den fullbildade musikpersonalen kan till sitt antal omvexla och dermed äfven lönernas belopp, måste åter Kavalleriet ega på hvarje sqvadron tvenne fullbildade s. k. förste Trumpetare, hvilka åtminstone till en viss minimilön kunna i stat uppföras. Det till fyllnad i dessa minimilöner, till andre Trumpetarnes allönande samt till musikalier och instrumenter m. m. otvan beräknade anslag kan deremot älven vid kavalleriet i ett gemensamt belopp lämpligen sammanföras. Särskildt beträffande Lifregementets Dragoncorps föreslå kommitterade att sistnämnda anslag måtte på det sätt få till corpsen utgå, att deraf anvisas i kontant 1,500 Rdr och återstoden 1,000 Rdr genom indragning till musikkassan af 4 utaf de nummer vid corpsen, hvarmed antalet nu öfverskjuter 500, och hvilka icke enligt organisationsförslaget äro afsedda för andra ändamål. De sålunda för musikens underhåll vid kavalleriet nu föreslagna nummerlöner och kontanta medel utgöra vid fördelning å bataljon mellan musikpersonalen omkring 330 Rdr för hvarje man, alla kostnader inberäknade, hvilket belopp endast i billigt förhållande till den dyrare och besvärligare tjenslgöringen till häst synnerligen tor en Musikant, samt instrumenternas kostbarare beskaffenhet vid kavalleriet, öfverskjuter det motsvarande beloppet vid infanteriet. 1 afseende å dessa tillgångars disposition och förvaltning böra iakttagas de bestämmelser som här ofvan beträffande infanteriet blifvit föreslagna. 33. Hvad nu slutligen vidkommer den s. k.
Jag vill blott exempelvis nämna den massa af föreskrifter, som tillhör KammarColl. befattning, deraf en del äro nära okände, föråldrade, olämplige, sins emellan stridige. Att uppgifva och föreslå det närmare sältet för detta arbete, tillhör icke R. St:r; det bör bero af Regeringens pröfning och beslut. Af särskild anledning saknas tillgäng till det project jag i ämnet uppgifvit, och hvilket äfven var åtföljdt af ett skriftligt författadt yttrande deröfver af den utmärkte, oförgätlige Justitim-Minisleru Gr. Gyllenborg, Den 10 Augusti. 149 som deri hufvudsakligen instämde. Ilvad jag dock bland annat, i förening med samma förslag, framställde och nu, såsom en i min lanke högst vigtig sak, vill härvid upplaga, var, att. en ständig lagoch förf'atltnngs-comité funnes, beslående af några få utmärkt skickliga personer, endast på förordnande tills vidare dertill antagne, och, i afseende ä deras arbete, ställda under inseende af någon Statsrådsledamot, t. ex. Juslitim-Statsminislern, för hvilken de derföre borde tidt och ofta redogöra. Denna comité' skulle hufvudsakligen åligga: ]:o Att utarbeta förslag tili de författningar och föreskrifter, Regeringen kunde lid efter annan linna nödiga; granska och omarbeta de förslag i ämnet, som lill Regeringen inkomma, samt i öfrigt verkställa de uppdrag och afge de utlåtanden härutinnan, Regeringen kunde anbefalla, hvarvid comite'en ägde, antingen enligt Regeringens förordnande, eller efter af comile'en derom skedd anmälan, erhålla biträde och upplysningar af de embelsmän och andre personer, af hvars kännedom och erfarenhet i förekommande ämnen comiteen kunde hafva behof; 2:o Med uppmärksamhet följa tillämpning af lagar och författningar vid auctoriteler och embetsverk och för Regeringen föreslå de förklaringar eller tillägg dervid, comite'en i anleda, deraf kunde finna behöflige; pä grund hvaraf auctoriteler och embetsman äfven skulle äga vända sig till comite'eu med de framställningar och förslag i delta afseende, hvartill de-kunde finna sig befogade; 3:o
Hans Excellence Herr Grefven och LcindtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Grefve von Schwerine förslag, i följe hvaraf de, vid innevarande Riksdag närvarande, äldste 3:ne Grefvar, 3:ne Friherrar samt 8 Riddersoch Adelsmän skulle komma att ut - 266 Den 26 Januarii f. ra. ses lill Ridderskapets och Adelns Deputerade vid. ifrågavarande tillfälle. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence Herr Gref-, ven och enligt Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut, kommo följande Herrar Ledamöter att, såsom Ridderskapets och Adelns Deputerade, vara Faddrar, nemligen: N:o 1. Grefve Brahe, Magnus. Grefve Lewenhaupt, Gustaf. Grefve De la Gardie, Jacob. N:o 1. Friherre Oxenstjerna af Eka, Carl Gabriel, N.'o ir. Friherre Sparre, Carl. N:o 16. Friherre Kurck, Claes. Herr Lilljehök af Fårdala, Knut August, N:o 7, Herr Sparre af Rossvik, Gustaf Mauritz, N:o g. Herr Ulfsparre, Georg. N:o 11, Herr Bonde, Knut. N:o i3. Herr Natt och Dag; fullm. Friherre Rudbeck, Alexander. Herr Ribbing, Bo Gustaf. N:o 16. Herr Boije af Gennäs, Carl Otto. Herr Hård af Segerstad, Carl. Friherre Boijej Fredrik: Jag hemställer till Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Den a6 Januarii f. ra. Adeln, huruvida det nu fattade beslutet att de 8 äldsta Adelsmän skola vara Faddrar, afser de äldsta Numror eller de äldsta Adeliga ätter, och huruvida en fullmäktig, som nyss nämndes, kan anses vara bland de 8 äldsta Adelsmän, eller om icke han borde undantagas. Kanske har jag orätt i min framställning; men jag anhåller, att Ridderskapets och Adelns tanka deröfver måtte inhemtas. Herr von Heynne3 Georg:
Målen krita ocb lineller matolja blandas till konsistensen af vanlig honung, hvarefter tillsättes vinättika, tills blandningen blir ungefär som sirap. Denna salva strykes på det skadade stället med en mjuk borste eller fjäder genast då man bränt sig. Detta är ett välgörande medel och skänker stor lindring. Doris. Medel mot bleksot. Tag en hand full trifolium och en dito hvitväpling samt koka detta i ett stop vatten, tills blott ett hälft stop är qvar; sila från grumset och drick sedan af detta té en kopp hvarje morgon på fastande mage och tag en liten promenad i fria luften. Jag svarar för, att det skall visa sig nyttigt. Kaffe bör undvikas under kuren. Kan man sjelf plocka trifolium och hvitväpling under sommaren, blir det billigare, eljes kan det få köpas på hvarje apotek. Alma. För reumatisk tandvärk gifves ej nå- got säkrare botemedel än god laxering. Tänder rengöras utan svårighet, om man vid borstningen använder pulveriserad alun. Tvätten. Fransar. I stället för att som vanligen brukas utkamma fransar på tväthon fordom smekt ibland på sitt tafatta sätt, men som hon icke vågat vidröra, sedan hae blef man och de långa ljusa, barnsliga lockarnn förvandlats till denna tätt åtsittande hufva af finluddig, grågul silkesplysch. Och utan att hon visste, hvad det var som lossade hennes tungas band, sade hon honom nu allt detta, som hon icke kunnat få öfver sina läppar under dessa långa år, sade honom huru gränslöst hon älskat honom, huru hon längtat efter honom, då han var hos henne, och sörjt honom nästan som en död, då han var borta, huru hon kämpat mot denna måttlösa känsla, derför att hon viste, att man ej fick hålla en jordisk varelse så kär, det fans ingenting, som hon icke skulle ha gjort, om han befalt henne det. » Visste du, att jag höll af Ingrid? » frågade han hastigt och såg upp på henne. » Jag förstod det, då ditt bref kom, » svarade hon, » men då var det ja, Erik, jag tror, att det då redan var för sent. » Hon kunde ej uthärda hans blick, utan lät sina ögon glida undan.
Lag för enskilda Banker (237). Sedan Kongl. Maj:t, uppå Justitie-stalsrninisterns underdåniga föredragning, i Statsrådet den 20 November 1845, af de delar af förslaget, hvilka angingo rättsförhållanden eller ägde gemenskap med allmän lag, icke funnit skäl att' förslaget i dess helhet antaga, så har, för vidare underdånig föredragning af ämnet, Rikets Ständers ifrågavarande skrifvelse blifvit till Finans-departementet öfverlemnad. 56:o af den 24 Maj 1845, angående upphäfvande af skyldighet för revisionssökande att i Hofrätten erlägga lösen för handlingarne i målet (238). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t gilladt, samt Förordning utfärdad den 20 November 1845. 5?:o af den 24 Maj 1845, angående befrielse för revisionssökande parter från skyldigheten att till Hofrätt ingifva stämpladt papper tili handlingarne i målet (239). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t gilladt, samt Förordning utfärdad den 20 November 1845. 58:o af den 24 Maj 1845, angående åtgärder för utvecklingen af frågan om national-representationens ombildning (240). Sedan Kongl. Maj:t den 3 Februari 1846 förordnat en Kommitté, för att, jemte samlandet af statistiska och andra erforderliga upplysningar i ämnet, fullständigt utveckla grunderna för national-representationens ändamålsenliga ombildning, samt yttra sig angående de grundlagsförändringar, som deraf kunde föranledas; så har nämnde Kommitté den 22 sisllidne Juni till Kongl. Majrt inkommit med underdånigt betänkande om national-representationens ombildning, åtföljd t af General-sammandrag af statistiska tabeller i ämnet, äfvensom Kommitleen afgifvit uppgjorda särskilda förslag till ny Riksdagsordning och till förändrad redaktion af Regeringsformen och rikets öfriga Grundlagar?; hvilka handlingar blifvit tryckta, för att vara tillgängliga för Rikets Ständer och allmänheten. Stockholm den 11 Oktober 1847. Carl Lilljeborg, Arkivarie i Justitie-statsexpeditionen. Bih. till R. St.
Ständer ville till Kongl.Maj:t aflåta en underdånig anmälan om rättelse härutinnan, hvarigenom Rikets Ständers, vid 1810 års Riksdag, fattade Beslut sattes i verkställighet sålunda, att Tofta hemmans skatUagde, men vid skatteköpet afskiljde skog med derå varande torp till hemmanet återställes, antingen emot ny skattelösen, som efter räntan bestämmes i förhållande lill den för det öfriga af hemmanet redan erlagde skattelösen eller ock emot hogsta anbud på öppen auction; och har Herr Akrell \id Motjonen bilagt handlingar och chartor till ämnets upplysning. Utskottet har vid pröfningen af detta mål funnit sig hindradt af föreskriften i go § af Regerings-Formen, att till öfverläggning upptaga Motionen, såsom innefattande påståenden , att genom Regeringens och Kongl. Kammar-Collegii Resolutioner och Beslut, Rikets Höglofl. Ständers vid 1810 års Riksdag fattade beslut, rörande Tofta »G Besv. och Occon. Utsk. hemmansförsäljning till skatte, icke skall blifvit fullständigt verkstäldt. Stockholm den i/f Februarii 1829. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om vägning af hö, i stället för parmmätning, samt om begagnande af krönta tunnor vid försäljning af brännkolil. Till Allma nna Besvärs och Oeconomie-Utskottets behandling, har Hedervärda BondeStåndet remitterat ett af Riksdagsmannen Nils Insulin från Stockholms Län, till Ståndet ingifvet Memorial, deruti föreslås, det den hittills brukliga parmmätning af hö, dervid den stora olägenhet förekom, att parmens större eller mindre innehåll merendels berodde på parmmätarens godtycke, måtte afskalFas och vägning af hö i stället antagas; dock med noga iakttagande vid uppvägningen, att höet vore torrt, så att vigten genom fugtighet icke förökades. Hvarjemte, och då någon ordentlig controll vid försälj - Eesv. och Oecon.
Kollegium derpå stödjer det yttrande, att sistnämnde summa, liksom fordringarne, icke kunnat såsom besparing disponeras, enär fordringarne utgjordes af förskott, lemnade i afräkning å kontraherade leveranser af gevär m. m., och kontanta beloppet, 12,918 U:dr 36 sk. 1 rst., var afsedt till betalning af ofvannämnde skuldbelopp, 438 R:dr 4 sk. 8 rst,., och till utgifter, i män af leveransers m. m. fullbordande, må härvid anmärkas, att denna Kollegii, uti den underdåniga berättelsen lemnade, uppgift om den kontanta behållningen ingalunda öfverensstämmer med räkenskaperna eller med rätta förhållandet och således är i hög grad missledande, enär den verkliga behållningen i Banken, enligt utgående balansen, kassaräkningen och dervid fogade bevis från Banken, utgjorde, vid 1849 års slut, icke mindre än 60,796 R:dr 1 sk., eller 47,877 R:dr 12 sk. 11 rst. mer, än hvad Kongl. Kollegium, på sätt förut är nämndt, ansett erforderligt till utgifters bestridande. Af dessa förhållanden vill det synas ostridigt, att åtminstone den del utaf den verkliga behållningen, som icke blifvit i berättelsen omförmäld och således icke varit af Kollegium för behofven afsedd, eller 47,'877 R:dr 12 sk. 11 rst., kunnat såsom besparing disponeras, såvida Kollegii yttrande, i fråga om behofvet af behållningen till afsedda ändamål, skall anses hafva grundat sig på någon verklig beräkning och icke tillkommit endast såsom en i allmänhet gällande förklaringsgrund för behofvet af huru stor summa som helst. För öfrigt fa Revisoreme här åberopa den uti 9 §. af berättelsen angående Artilleriafdelningens ordinarie anslag omförmälda, af Rikets sednast församlade Ständer gjorda, underdåniga framställning rörande skedd lyftning utöfver behofvet af vissa extra statsanslag, samt Kongl. Maj:ts, i anledning deraf, vederbörande embetsverk gifna förständigande. §• 6.
Herr Borgmästaren Ullberg anförde: Svenska Historien både uti äldre och nyare tider framvisar män af Ridderskapet och Adeln, som räddat Riket, då det varit på branten af sitt fall, som gifvit lysande exempel ej allenast af grundelig lärdom, utan ock af sådan upphöjd Patriotisme, som med egna försakelser endast främjat allmänt gagn. Ett sådant vördnadsvärdt Riks-Stånd, om lika esprit i framtiden deruti skall bibehållas, och om dess bestämmelse till värn emot Despotismen skall uppfyllas, anser jag icke böra försvagas genom ett öfver höfvan ökadt antal Ledamöter. Dessutom, och då det velat bevisas, att Adelskapets värde förnämligast beror af opinionen, önskar jag, att någon anledning nu eller framdeles icke måtte gifvas till samma klagan som en Romersk Författare framfört: »Honores quondam fuerunt rari et tenues, ob eamque caussam gloriosi; nunc autem effusi atque absoluti». Af dessa skäl vågar jag icke tillstyrka den ändring uti Regerings-Formens 37 §, som den väckta Motionen åsyftar. Riksdagsmannen Anders Andersson Aberg uppläste följande anförande: Bilaga G till Exped. 691 »Väl anser jag frågan rörande Adelskapets förminskning elier utvidgning af mindre vigt och just icke synnerligen röra Bonde-Ståndet, likväl torde tillåtas mig korteligen yttra: Då Riksens Högloft. Ständer vid 1809 års Riksdag faststälde en Grundlag och genom samma Lag ibland annat bestämde en inskränkning af Adelskapet, måtte föremålet för inskränkningen varit, att för Adelskapet likasom befästa ett mera värde, som onekeligen följer ett mindre, men minskas genom ett större, antal medborgare till denna Class. Med Adelskap måtte förstås den särskilda Nåd, Kongl. Majit täckts meddela en person till uppmuntran för dess trooch skicklighet. Denna Konungens Nåd eller gåfva, enom till dess förtjenst gifven, skulle skäligen icke böra gå i arf, ty deraf blifver dess värde minskadt och aldrig i anseende till sjelfva namnet Adel kan sättas i jemförelse med den, åt hvilken förtjensten var gifven.
Men dådet besinnas, att egaren ej kan, innan han. erhållit lagfart eller fjuguåra häfden mellankommit, låta inteckna sin egendom eller trygga den mot bördsanspråk , torde dessa olägenheter finnas nog stora att ådraga sig Lagstiftarens uppmärksamhet. a.-o Herr Ribbing, Kyrkoherden Ahlqvist och Herr Landegren hafva erinrat, att, sorn handlingar, hvarigenom, åtkomst i6 LagUtskoltets Betänkande N.o 9 4# till fast egendom Jean styrkas, enligt Lag mäste finnas förvarade och tillgänglige viel domstolar och publike verk, hvarje handling vanligen pä flere serskilde ställen, samt den, hvars åtkomsthandlingar möjligen förr kommit, derstädes alltid kan återfå desamma , helst de endast genom en synnerlig olyckshändelse kunna på flera ställen gå förlorade ; så vore de fall, då åtkomsthandlingar alldeles saknas, om icke helt och liål-i let omöjliga, dock så sällsynte, att något serskildt stadgande derföre icke behöfves. Erfarenheten vittnar om motsattsen. Ganska ofia inträffar det hinder för lagfart, att förre egarens fång ej kan med handlingar ådagaläggas. Då tillämpas antingen Kongl. Förklaringen af den 14 Maji i8o5 Thela sin stränghet, och lagfart blir omöjlig, innan tjuguåra prasscriptionen tilländagått , eller ti 11— gripes den klandrade utvägen, att genom kungörelser i tidningarne förelägga den, som anser sig till klander befogad, en godtycklig praescriptionstid. Intetdera anser Utskottet tjenligt. I förra fallet blifver egaren i saknad af de fördelar och det skydd, som af lagfart beredas ; i det senare lemnäs lagfarandets ändamål ur sigte. Ett stadgande, som, i detta afseende, å ena sidan , undanrödja en obillig och onyttig stränghet, samt, P* LngUtsköttets Betänkande N:u t)$. 17 p5 den andra, hindrar godtyckligt förfarande emot beskrifven Lag , synes Utskottet både gagneligt och nödigt ; och Utskottet har tillBtyrkt hvad
I brottning med sin egen lifdrabant Roos och två svenskar blef han järnhårdt fastgripen om midjan och mot sin vilja införd i kungshuset, hvarefter porten bommades. Det var icke så han önskade den svärdsleken. Vredens och stridslustens otålighet tände feber i hans blod. Med afsvedda ögonbryn och blödande på näsan och örat mönstrade han i hofmarskalkens kammare sitt fyrtiotal af kämpar och nickade förnöjdt åt gamle Hultman, som med ett stort förband om hjässan och musköten på axeln stod i ledet bredvid Wolberg och Groll och Friberg och alla de tappraste bland de trogna. Med rynkad panna och ljungande ögon och den långa värjan halflyft stormade han framför sina män genom salar och rum, där plundrarna redan hade inträngt. Roos sköt och fäktade vid hans hjärtsida. Den sotiga och tandlösa Åberg hukade sig under hans arm som en grinande evnuk och riktade värjstötarna uppåt mot turkarnas magar och bröst, men Seved Tolfslag gick sin raka väg framåt och grep man efter man vid skägget och vältrade dem ut genom fönstret. Han ryckte till sig vapnen och bröt sönder dem under foten och kastade sedan bitarna ut på gården. Det flämtade och frustade eld från fängkrut och pipor. Ho! Det sjöng i korsade klingor och susade som harpslag. I storsalen, där de två halfbrända vaxljusen ännu skeno på den uppslagna bibeltexten om mästaren, som vaknade och näpste vädren, kunde svenskarna endast igenkänna hvarandra på sporrstöflarna under den täta stigande röken. Med ett så vildt skrän att många af de yngre ryste samman, begynte plötsligt janitsjarernas tofflor och tartarernas gula halfstöflar och hvita rockar att klättrande stiga upp i själfva röken som på trappsteg och försvinna. Fåfängt höggo och stungo värjorna åt alla sidor, utan att längre träffa annat än tomma luften. – Det är trollfolk! – mumlade Hultman och stannade bredvid bibeln, men konungen stötte en vattentunna ur fönstret, så att röken strömmade ut.
StatsUtskottet: Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 7 dennes f. m. på bordet lagde Anförande, angående vissa föreslagne vilkor för verkställigheten af en Brobyggnads uppförande vid Borgås sund. Föredrogs å nyo och bifölls BnncoUtskottets den 2 dennes under N:o 76 aflåtne, och den 7 derpå följde f. m. på bordet lag - Den 10 September f. ra. >7 lagde, Memoria], innefattande hemställan, att Rikets Ständers besjut, om silfvers uppköp och in vexling till Banken, må till årets slut förlängas. Å nyo föredrogs StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 22 sisllidne Julii under N:o 56 afgifne, och den 7 derpå följde Augusti e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om förklaring öfver Kongl. Brefvet af den 22 Maji 1819, rörande Åbooch Besittningsrätten till Kyrkohemmanet! i Halland. Herr Ugglcij Carl Willielm> anförde skriftligen: Den oro och det bekymmer, som frågan om åbooch besittningsrätten till några så kallade kyrkohemman i Halland väckt hos åtskillige så utom sorn inom representationen, har uti de förenade Utskottens Utlåtande åtminstone fått en pol att svänga sig omkring genom förslaget, att denna angelägenhet må afsöndrad, eller rättare oberoende af de administrativa formerne, i domstolsväg för speciela fall kunna afgöras. Knuten var väl icke gordisk, men han var väl upplöst; ty kan man önska sig ett bättre tillstånd än under Lagen; och mig synes, som alla partierna härutinnan gerna 4i H. 2 / 1,8 Dm io .September f. m. kunde förena sig. Men oaktadt detta Utskottens verkligen klokt medlande förslag, har man hort åtskilliges förkastande af detsamma serdeles inom PresteStåndet. Jag respecterar andras åsigter, och skall bättre öfvertygad icke blifva envis att förfäkta mina.
Om då tvifvel uppkommer bos mig i afseende på lämpligheten, nyttan och nödvändigheten af anslaget, så hemställer jag, örn jag bör tveka på hvilkendera sidan jag bör ställa mig, eller 0111 jag bör draga i betänkande alt afstyrka allmänna medels användande till ett sådant företag, som jag på intet vis finner vara af den egenskap, som fordras för att påkalla det allmännas bidrag. Jag hemställer till Frih. Boye, om icke uti hans eget yttrande ligger ett ganska bestämdt uttaladt tvifvel i afseende på sjelfva sakens förhållande, då Hr Frilitn uttryckte den önskan, att såsom villkor för anslagets beviljande borde bestämmas nödvändigheten af en fullständig utredning och undersökning, i hvad mån företaget kan lända det allmänna till gagn. Jag är alldeles af samma tanke som Frilirn, att en fullständig kännedom 0111 förhållandet saknas, och denna brist anför jag såsom ett ytterligare skäl, hvarföre jag för min del icke kan annat än afstyrka anslaget. Jag kan icke, i likhet med Frih. Boye, bevilja anslag under förbehåll att undersökning måtte äga rum, emedan jag anser det vara R. St:s ovillkorliga .rättighet att sjelfve pröfva i hvad mån resultatet af undersökningen föranleder anslagets beviljande. Frih. Boye: Den siste värde talaren har mycket rätt deruti, att det är just af den orsak, lian uppgifvit, nemi. att jag icke vågar fullkomligen lemna mitt förlitande hvarken åt den ena eller andra sidan, sorn jag tillstyrkt undersökningen; men deremot kan jag icke instämma i slutet af hans yttrande. Jag tror nemi., att R. St. skulle kunna, med bifall till anslaget, dervid fasta del villkor, att, ifall undersökningen skulle utfalla till öfvertygelse derom, att anslaget rätteligen blefve lemnadt till fördel för landet, det då må kunna af K. M. för ändamålet disponeras, synnerligast som vi, i annat fall, förlorade tiden intill nästa riksdag; men jag anhåller att få meddela en upplysning, som jag nästan i delta ögonblick inhemtar, då jag fått tillfälle närmare läsa PresteSt:S prot.utdr.