Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Memoriaier och Utlåtanden : N:o 164, angående beräkningen af erforderlig tillökning i anslagen för 5:ne Artilleri-regementen samt Artilleri-batteriet i Norrland. Bifölls. Prot.-Utdrag den 2 December 1857. 889 N:o 165, i fråga om löne-förbällring för Krigs-hof-råttens civile embetsed! tjenstemän, m. fl. Bifölls. N:o 166, angående föreslagen pension för L f. Kamereraren vid f. d. General-assistans-kontoret G. Grundén. Bilölls; och N:o 170, i anledning af erhållen återremiss å åtskilliga i Memorialet N:o 149 föreslagna voterings-propositioner. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 171, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 1*22, angående reglering af utgifterna under Iliks-statens Sjette Hufvud-titel. Härvid förekommo yttranden å nedarinämnde sidor af Utlåtandet N:o 171. Med godkännande af Utskottets åsigt, lade Ståndet detta yttrande till handlingarne. Bifölls. Det första yttrandet. Bifölls. Det andra. Lades till handlingarne. Det tredje. Med godkännande af Utskottets åsigt, lade Ståndet denna punkt till handlingarne. Det Ijerdc. Utskottets motsvarande förslag i Betänkandet N:o 122 godkändes, med iakttagande af rättelse, i enlighet med Rikets Ständers definitiva beslut. Lades till handlingarne; och Den hänvisning, hvarmed Utlåtandet N:o 171 slutas, till Utlåtandet N:o 159 i afseende på första punkten (extra anslagen) af Betänkandet N:o 122. Lades till handlingarne. S. D.
Sg2 Den 24 Februarii. är en vettenskap af vigt då det ofta händer; att de klokaste landtman ehuru i stånd att bedöma en jords mer eller mindre godhet, kun? na misstaga sig i öfvergången från en; bättre till en sämre jordart, eller tvärtom ; men denna gräns kan af en skicklig agronome finnas, i synnerhet om det är möjligt, att genom en enkel Chymisk analyse kunna jämka uppkomne stridigheter medelst slamning &c., ty de mera konstige och vidlyftige chemiska proces.: seme kunna ej hit appliceras, utan tillhöra ens dast vettenskapen, hvars mål är, att så långt, som möjligt utforska ännu dolda hemligheter. Comitéen bör sammansättas, ena hälften af socknen sjelf och andra hälften af den, hvars interesse det gäller, som t. ex. vid inteckningar: af långifvaren, vid bidrag till Staten: af provincens högsta authoritet, men den värdering, som för enderas räkning blifvit gjord , gäller för båda och vid alla tillfällen då ingen klagan skedt inom £ år. Comitéen bör bestå af 12 ledamöter, af hvilka den ena utlottas till undvikande af paria vota. §♦ 3°* Reccipitulation af föregående, för att i sams mandrag se proportionen emellan de omväxlande lägenheterne vid en jordegendom då nedanstående förteckning sker efter storleken af graderingen. Den 24 Fcbruarii. 593 G > -t 0 > rti 3 G ►1 C ö ?r a QD0 CF i ^ ro r-f 3L‘ < &50 £ 0 -i O" <T n> GU O r-r "i ■ i 3 H 3 g CL CO rt> c O <T cT 1 >-j ra CL Ett Tuni. Ett dito Åker bästa sort enligt 15 §. I 2 8 200 En Sågklinga drifven med vatten, utgör enligt 19$. 4 8 O O O ~ 800 Ett pärqvarnstenar dito dito enl, 18 $. 10 20 80 2 DOO Således kan man anse proportionerne sins emellan vara på lika sinr rymd Surskog. Bete.
Frih. Raab, AMam Christian: Möjligen har jag icke iakttagit nog tydlighet i min framställning, men den har åtminstone blifvit af Hr Gr. o. Landtm, rigtigt fattad, då han till R. o. Ad. hemställde, huruvida R. o. Ad. ville bifalla mitt förslag, att 2:ne extra Suppleanter skola utses för det serskildta Utsk. i st. f. att endast en sådan blifvit vald. Jag hemställer om icke R. o. Ad:s beslut var så affattadt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, att Ståndet aldrig bar tillsatt Suppleanter med afseende på en viss person eller 100 Den 11 Januari. ledamot i Utsk. utan Suppleanten måste i Utsk. inträda, när behof deraf npstår, den förhindrade ledamoten må nu vara Grefve, Friherre eller Adelsman. Frih. Raabs framställning synes mig desto rigtigare, som det redan visat sig, att 2:ne Suppleanter äro behöflige och detta kan ytterligare inträffa, samt nödigt är, att Utsk: icke saknar erforderligt antal ledamöter, helst i dessa dagar eller sednast i nästa vecka liufvudfrågorna förekomma till afgörande inom Utsk. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Gr. Liljencrants^ yttrande tycktes antyda, att R. o. Ad. sednast fattade beslut skulle innefatta ett uprifvande af Ståndets förut vidtagna beslut; men att ett sådant förmenande syntes sakna anledn., enär R. o. Ad. genom dess förut fattade beslut att tillsätta en Suppleant i det Serskildta Utsk., ej kunde anses hafva betagit sig rättigheten att, då behofvet så påkallade, tillsätta en ytterligare Suppleant i samma Utsk., hvarom propos. nu blifvit framställd och bifallen. Gr. Liljencrants: I egenskap af Elektor har jag önskat, att känna motivet för Ståndets beslut, dervid jag tagit mig friheten erinra, att R. o. Ad. redan beslutat om tillsättande af endast en Suppleant. Hvad åter beträffar
Jag bär för nu warande Herrar Ledamöter i BewillningS - Utskottet all den högaktning och förtroende, som för Medlemmar af något annat Utskott; men det tyckes wara besia Herrars ege» förmän, at fa deragöromål sä nära som möjligt bestämda, och ej fa arbetet ater til sig tilbaka remiitsr»är och nödgas göra en ny omräkning och repetition. Det är til exempel hwar man bekant, ar Penningelöntagare blifwit öfwer höfman, och jag wagar saga, obarmhertigt rsxersäe wid 1789 ars Bewillning, da afgiften af deras ringa Löner blifwit förhöjd til Sju procent i stallet för Twä stir» uti 1762 ars Bewillning; obsräk - ls2 - nåd en förökt perfl nel afgift och Bewillning för öiwerflöd, ehwad de sig lil en del deraf benena -(lier ef. Hwarföre skulle icke en billig grund förut kunna e Aste. ras och den fkillfaktlga summan fördelas Pa andra lönande Näringar. Wid ek -vacklande penninge-wärde skulle och med skal all Bewillninq a exporrsbls waror, smom Jern, Koppar och Alun kunna utföstas uppå persedlar jn natura, da stigande och fallande gjorde mindre rubbning. Huru obilligt ar icke äfwen, at en Hemmansbrukare af ^:del och derunder, skall betala en lika personel bewillning med en som ager et helt eller flera Hemman; med mera dnlikt, som allt förut imwsciisis af kisas, eller efter Utskottets förukgangna hörande, äeciäsrss kunde, innan med BewillningenS fördelande börjades. Grefwe Märner, (lsrl. Om en InstruNion för BewillningS-Urskoitet hade blifwit för-flagen, förrän Utskottet sattes i sÄivuer, sa synes mig ingen ling hafwa warit deremot at påminna. Nu synes det mig wara för sent ac utfärda en sadan.
St. sig vara berättigade alt ingå i pröfning öfver den plan, som af Regeringen framdeles kunde komma att till Ständerne öfverlemnas, för beviljande af dertill erforderliga penninge-anslag. Och då K. M. med fästadt afseende på hvad föregide Ständer sålunda i underdihet begärt, funnit godt, alt vid innevaride riksmöte, nådigst meddela R. St. en upgjord plan med alla dess detaljer för sjö-försvarets reorganisation, bör ock deraf den öfvertygelse kunna bemtas, alt K. M. icke onödigt nptager, eller skall finna det i någon mån inkräkta på Dess prerogativer, om R. St. i underdihet tillkännagifva sina åsigter uti ämnet; ty i motsatt fall, skulle jag tro, alt planen visserligen icke blifvit till R. St. öfverlemnad. Enär nu hufvudfrågan, huruvida Linie-skeppen böra utrangeras från, eller bibehållas uti flottans materiel, är af aldra största vigt för Fäderneslandets försvar och sjelfständighet, så är det enl. min tanke högst nödvändigt, att R. St. i underdihet öppet och bestämdt uttala sin öfvertygelse uti denna maktpåliggande sak. Detta har ock StatsUtsk. rättvisligen tillstyrkt, hvadan jag för min del får yrka, det R. o. Ad. måtte i allo bifalla hvad SlatsUtsk. uti dess nu under öfverläggning varande betänk, föreslagit. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Vid de föregide riksda garna hafva Ständerna i dylika frågor som denna icke dragit i betänkide att besluta. Visserligen har på Riddarhuset motstånd vid sådana tillfällen alltid mött och betänkligheter yppats, som haft för afsigt att skydda de K. prerogativerna.
Utaf detta lån eger Riksgälds-kontoret att, på sätt här nedan närmare bestämmes, genom vexeltrassering indraga: i medlet af Januari 18115 Banko Mark 1,500,000 eller R:dr R:mt 2,000,000 » af Februari » » » 800,000 » » 1,066,666§ » af Mars » » » 700,000 » » 963,633 \ » af April » » » 700,000 » » 933,333 | » af Maj » » » 700,000 » » 933,333 \ » af Juni » » » 700,000 » » 933,333 J » af Juli » » » 700,000 » » 933,333 £ » af Augusti » » » 700,000 » » 933,333 J » af September » » » 700,000 » » 933,333 J samt i medlet af Oktober » » » 900,000 » » 1,200,000 Summa Banko Mark 8,100,000 eller R:dr R:mt 10,800,000. Nu uppgifna summors indragning verkställes genom Riksgälds-kontorets utfärdade vexiar, som förfalla till betalning 30 dagar efter hvar och en af här utsatte terminer, och således den 15 Februari 1865, den 15 Mars » den 15 April » den 15 Maj » den 15 Juni » den 15 Juli » den 15 Augusti » den 15 September » den 15 Oktober » och den 15 November » Dessa vexiar utställas på Bank eller Bankirhus i Hamburg, hvilka af kredit-aktiebolaget före ofvannämnde terminers början uppgifvas för Riksgälds-kontoret.
Beträffande serskildt MilitieeBoställsKassan, hvars egande kapitalfond utgör cirka 180,000 R:dr b:ko, föreslås att densamma måtte få tilläggas Riksg:sKont.; samt att det till Kassan nu anvisade årliga vederlag för till Statsverket indragna, Kassan af ålder tillhöriga indelta räntor, efter förvandling upgående till omkring 18,000 R:dr, borde till Staten indragas och besparas, mot det att R. St:r uppå RiksStatens 4 HufvudTitel, såsom årligt anslag upföra: Tili nybyggnad af karaktershus å Militise bostads-boställen Rtdr 12,000. Till underhållande af redan befintliga så dane hus 12,000. Till inqvarterings-penningar åt innehafvare af bostads-boställen, som äro i saknad af karaktershus 12.000. tillsammans B:ko R:dr 30,000. eller 54,000 Rtdr r:mt. I sammanhang med en förändrad organisation af den ekonomiska förvaltntn inom Landtförsv-.t, torde angeläget vara, att åt denna organisation gifva en behöflig fullständighet, genom att utsträcka densamma jemväl till sådane på försvaret och Arméens tjenstbarhet i fält inverkande försorger, hvilka, för det närvtde, befinnas antingen från ArméeFörvaltntn afskiljda, eller ock förete ett splittradt och osammanhängande tillstånd. De Militära Bildningsanslalterne voro, intill år 1811, ställda under Krigs-Colbm och en der inrättad afdeln., kallad InslruklionsDepart:t. Vid Colini samma år erhållna förändrade organisation, uplöstes detta Depart. och högsta Styrelsen öfver KrigsAkademien updrogs åt en serskild kansler.
Här torde dock kunna omnämnas: a) Kongl. Förbudet den 17 April 1742, som, för utförsel af Guldeller Silfvermynt, stadgade varans förlust jemte böter af fyra-dubbelt dess värde, angifvarens ensak, eller, i brist af böterne, kroppsplikt och derefter landsflykt. b) Förnyadt förbud af den 30 Juli 1744, deri för den, som utförde Guldoch Silfvermynt eller myntade kopparplåtar, stadgades att afsändaren skulle mista varan och dömas »såsom en publique tjuf ifrån äran»; hvarjemte föreskrefs dels att om »någon undersåte i de Tyske Provinserne skulle fördrista sig att emottaga sådant ut»praktiseradt Guldoch Silfvermynt, vare äfven samma straff underkastad», dels att Skeppare eller Forman, som till sådant mynts utförande blefve brukad, skulle böta fyradubbelt det Kapital, som han utpraktiserat och dessutom arbeta i all sin öfriga lifstid på något Cronones Slått eller smedja. c) Ytterligare förbud af den 15 Februari och den 4 September 1745, deri klagas deröfver att förra förbuden ej efterlefdes. d) Kongl. Privilegiet för Ostindiska Compagniet af den 17 Juni 1746, deri det stadgades att Compagniet, utom det Silfver Compagniet sjelf från utrikes ort till riket införde, icke finge ur riket utföra eller utföra låta något annat svenskt eller utländskt i riket varande Guldeller Silfvermynt, icke heller förarbetadt eller oförarbetadt Guld eller Silfver eller något annat stämpladt mynt, som det icke sjelf låtit inkomma, och sådant allt vid Privilegiets förlust, hvilket stadgande jemväl förekommer i det förnyade Privilegiet af den 7:de Juni 1762. Ehuru dessa förbud, oaktadt de stränga straffbestämmelserna för öfverträdelser, icke synas blifvit noga efterlefde, voro dock följderna af desamma för Riket högst olycksbringande.
Elin förmådde väl icke att tydligt urskilja dess ord och föreskrifter, men hon lyssnade dock dertill, och när den inbrytande morgondagen kom, skydde hon hvarje blick på Gunnar, hvarje möjligt sammanträffande, och ödmjukade sig för Lenas minsta vilja. Och nu först var Lena rätt odräglig. Hennes misstankar på Elin och Gunnar voro nu fullt vakna, och ehuru hon icke egentligen utsade sin mening, sökte hon oupphörliga tillfällen att åtminstone plåga den förra, gräla, gnata på henne, och banna henne för de orimligaste saker. Elin fördrog allt. Gunnar var nästan aldrig inne, och kom han så gick Elin ut. Lena såg väl således icke något, som kunde ägga hennes svartsjuka, men den kokade ändå, anande att den hade skäl för sin tillvaro. Så förflöto hela dagar, ja nära ett par veckor. Slott och skörd skredo framåt och ledo mot sitt slut, och jorden började redan se gul och afmejad ut, lika som ett hjerta der icke mera finnas några förhoppningar. Men jorden skall snart blifva hvit, för att sedan åter blifva grön, men hjertat! ack! det hvarken ljusnar eller grönskar, utan torkar, fryser, tvinar bort, sedan den gröna brodden en gång med rötterna är uppryckt. Ännu fröso dock ej, och icke heller torkade Gunnars och Elins hjertan, utan de brunno och flammade af en eld, som höll på att antända både förnuft och alla känslor af pligt och heder. När Gunnar såg Elin, kände han blott en enda önskan, den att få trycka henne till sitt bröst och tala om för henne hur kär han hade henne; när han icke såg henne, förföljde honom samma brinnande längtan och åtrå, men då kände han åtminstone ånger öfver sin böjelse och sina önskningar, och Gunnar var ännu stark nog att välja detta sednare, ty han undvek synbarligen Elin. Elin, på sin sida, hade icke mera någon tanka för något annat än Gunnar. Ingen varelse på jorden älskade hon, mer än Gunnar, ty den ringa andel af ömhet, som hon tilldelade de andra tre, var blott i följd af de förhållanden i hvilka de stodo till Gunnar.
Frågan derom har ej berott af någon Collega åtgärd, Enligt hvad Rikets Ständers Revisorer anmärkt, förekommer väl, att Presidenten, pär han sokte förenämnde Lån-understöd, formålte sin föresats vara, att använda detsamma för anläggning af en Normal-Linne-Fabrik, till modell tor andra sådana Verk i Riket, så val som till beredande af tillfälle, att med Spinneri-inrättningen förena en Fabrik för Linne-väfnader; äfvensom att Kongl. Majit, genom Dess nådiga skrifvelse af den 5 Februarii igl7» beviljat berörde Lån till befordrande af det nyttiga ändamål, som genom utvidgandet af ifrågavaran* de Lirmespånads-inråttning skulle åstadkommas; men, uti samma nådiga skrifvelse, blef hvar-, keti någon tid bestämd, inom hvilken Presidentens tillånmade inrättningar borde vara bragde i fullåndadt skick och i behörig gång, eller i öfrigt Colleginm foreskrifvet något annat att iakttaga, ån de vid lånet fästade vilkor af nöjaktig säkerhet, återbetalning på to års tid och erläggande af 3 proCents ränta. Cojlegiuin har således ej funnit anledning till någon dess tillsyn, huru fort eller på hvad sätt Presidenten verkställde de inrättningar, för hvilka han uppburit lån. Det ankommer nu på Eder Kongl, Majt, huruvida Presidenten må, Revisorers Berättelse. i83 såsom han sokt visa, anses hafva fullgjort hvad honom för tillgodonjutande af ifrågavarande Lån ålegat, eller om Eder Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ståndes Revisorers anmärkning, kan finna skål att närmare föreskrifva, hvad som, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits Rådiga afsigt, vid lånets beviljande, bor för framtiden tjena till efterrättelse. I afseende på användandet af de till Manufäeturernes befrämjande anslagne medel, hafva Revisorerne, enligt hvad de i sin berättelse anmält, val icke funnit något specielt att anmärka.
Lika med Talmannen, anser Konstitutions-Utskottet den nu ifrågaställda propositionen på ovilkorligt afslag eller förkastande af Särskilda Utskottets Memorial Jtä II, fastän icke innefattande de ordalag, som särskildt skulle tillkännagifva, att, genom bifall till propositionen, ärendets hela behandling hos Ronde-Ståndet vore afslutad, likväl vara af beskaffenhet, att kunna medföra samma påföljd; hvadan och på de, såsom ofvan är för mäld t, uti Memorialet JVs 59 utvecklade grunder, Konstitulions-Utskottet finner sig böra förklara, att Ronde-Ståndets Talman, då han vägrat nämnde propositions framställande, handlat i öfverensstämmelse med Grundlagen. Stockholm den 28 Augusti 1854. Reservationer: äro anmälda af II:r Björck, H:r Billström och samtlige ledamöterna från BondeSländet. Riksdagsfullmäkligen Carl Dahlgren från Elfsborgs Län har vid Memorialet* justering åberopat, att han ej i Utskottet närvarit, då beslutet fattades. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Konstilulions-Utskoltets Memorial, Nio 43. 1 425. r Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Aug. 1854, kl. 11 f. m. Memorial till Rikets Ständer, med voterings-proposilioner rörande Konslitutions-Uiskottets uti Memorialen N:ris 22 och 32 väckta förslag till ändring af 35:te §. R. F. Af de till Konstitutions-Utskottet ankomna utdrag af Riks-Ståndens protokoll den 22, 23 och 26 i denna månad har Utskottet inhemtat, att, vid föredragning af Utskottets Memorial N:o 32, innefattande hemställanden i anledning af Ståndens särskilda beslut rörande det af Utskottet i dess Memorial N:o 22 väckta förslag lill ändring af 35:te §.
Till undwikande af förnyad kostnad medelst vm-arbelning till den härigenom fastställde Pannerymd, af de tilläfwentyrs större pannor Hemmansagare förut innehar, ma de hwilkas Bränningsrättighet bestämmes efter Tariffen enligt >:sta Clatzen till 20 kannors rymd och deröjwer inga l Maximum af samma Clatz och bruka kannors panne« 27*4 Den Augusti. pannerymd. De svin efter Hemmanswärdet fa begagna stg af ;o kannors pannerymd uppgå anka lill Maximum af den andra eller 75 kannors rymd; de hwilka efter HemmanSwärdet begagna sig af 7; kannors pannerymd uppgå anda kill Maximum k den tredje Claren eller 90 kannors pannerymd, allt mot förbindelse af den förhöjning i afgiften, som nenedanföre stadgas. Wid bestämmande af den pannas storlek, som jemte en 90 kannors panna pa en l;,ooo R:drS warde öfwerstigande Egendom får nyttjas, följer endast Hemmanswardet, och ware den har ofwanföre fastställde förhöjning icke tilläten. 5:tc Mom.
Att Sveriges Agenter på begärd föreskrift, fått ordres att förvexla summan till Svenskt mynt, och att dermed betala en del Statens Creditorer och andra behof; Att denna summa hvarken for"vexlats på Kron-Prinsessans förordnande, eller utgifvits för dess räkning, utan att detta skedt för Statens: Att Staten, ända till Hennes Maj:ts död, förrentat dessa penningar, som således voro ett lån af Henne till Sveriges Stats - Cassa , hvilka bägge Contractanter således äro att anse aldeles som tvenne enskilte, hvaraf en är Gäldenär och en Borgenär, och böra, enligt Hagens föreskrift, sins emellan liqvidera. Det torde aoa Den 9 Juli. torde således vara klart, att den låntagne summan bör, efier II. Cap. i §. Handels - Balken, återgäldas uti det mynt, den låntagits, och Hennes Högstsaliga Kongl. Maj:ts Sterbhus vara berättigadt, att i Hamburger Banco och ej Svenskt mynt återfå dessa 100,000 R:dr. Utgår man •j ifrån denna synpunkt , sorn jag hoppas riktig, så blottställer man sig att för den opartiskt dömmande verlden ha visat sälJsamheten och missbruket förenade, att sjelf, som Gäldenär med kraft emot en Borgenär i vanrnagt, afdömma, huru mycket man vill återlemna af den summa man af honom, bona fide, lånte; en operation, som mig veterligen hittills icke hunnit att af något Samhälles Bagar gillas. Vid frågan om de 100,000 B:dr, som Sverige i Agtenskaps-förordet förbundit sig, att i motsvarande Brudskatt erlägga; så är jag af merlretens tanka, efter denna summa ej varit ett lån eller depositum, utan en gåfva, som, ®m den lyftats i landets mynt å den tid, den gjordes, varit i lika värde, som det Hamburgska , men som , behållne här , undergått myntets allmänna vansklighet i detta Rike, och således borde betalas med Banco-Sedlar till sitt hela belopp.
Ständer härutinnan bifalla Utskottens mening , torde det i andra puncten af Herr Linströms Memorial väckte förslag, såsom varande i omedelbar gemenskap med frågan om Små-Sedels-rörelsens öfverflyttande till Riksgälds-Contoiret, så mycket heldre böra förfalla, som, under nuvarande förhållande, då smärre Riksgälds-Sedlar utgöra blott en obetydelig del af Rörelse-Capitalet, samt det äfven står en oell hvar fritt att derföie i Riksgälds Contoiret erhålla Banko, tillåtelsen att dylika sedlar hos Bankens Casseurer directe aflämna, som i sådant fall ej borde vara inskränkt till blott depositioner för Diskont-Lån, skulle för Allmänheten medföra ringa förmån; men deremot åtskillige oredor och förb landningar vid boksföringen, controllen och redogörelsen inom Bankens Cassör, säkerligen deraf blifva en följd. I anledning af hvad Tredje puncten innefattar, bör Banko-Utskottet vördsamt upplysa, att, utom det inbetalningen af Räntor och Gapital, Procenter å Bankens utgifne Lån, dagefigen fordrar deposition af ojämna Summor med skillingar och runstycken , skulle en författning , i följd hvaraf öfrige Insättningar eller Assigneringar endast finge ske på jämna Tiotal, oundgängeligen förutsätta en aldeles förändrad organisation af de många publike Verk och Inrättningar, så väl inom Hufvudstaden som i Landsorterne , hvilkas redogörelse är grundad endast på Bankens Attester öfver insatte medel, och hvil - BanliO-TJtsltottcts BetänJianden. 389 I<a ej eller ägä någon kontant Gassa för besörjande af de utgifter sorn til! bestämdt belopp och i föreskrifné ändamål böra derifrån utgå. 1 öfrigt är redan vid sednaste Riksdag af 'Riksens Höglofl. Siänder stadgadt , att, med undantag för dylike Verk och Allmänna Inrättningar, någon Assignation på Banken ej får utfärdas på mindre belopp än 20 R:d, så framt den icke utgör återstod af någon räkning.
Hvilket Rikets Ständer skolat bos E. K. Maj:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 20 Oktober 1860. E.vpatli. lion*-Ctskot tels Förslag lill underd. Skrifvelse l\:n 418. l':0 178. öppliist och god kändt hos Ridd. och Adeli) den 19 Okt. 18fio. Presle-Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande aj en författning angående verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af domstol i konungariket Danmark. (Lag-Utsk:s Bet. N:o 61.) S. A. K. Uti nådig Proposition af den 21 sistlidne September har E. K. Majit behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan, i den mån en lifligare beröring uppstått emellan de Svenska och Danska folken, behofvet alltmera visat sig af internalionela lagar, enligt hvilka domar och utslag meddelade inom det ena Riket skulle kunna inom det andra verkställas, bade, i anledning häraf, efter ömsesidiga meddelanden mellan de båda ländernas regeringar, förslag till sådana lagar blifvit utarbetade, dervid, till följd af den väsendtliga öfverensstämmelse!! emellan Danmarks och Norriges lagstiftning i hithörande delar, hufvudsaklig ledning hemtals från de af Svenske och Norske Kmnmitterade år 1856 till djlika mellanrikslagar för Sverige och Norrige uppgjorda förslag, hvilka sednare dock, med afseende å den politiska föreningen emellan sistnämnde två länder samt deraf redan föranledda internationela bestämmelser, erhållit en utsträckning, som ej gerna kunnat ifrågakomma vid denna angelägenhets uppgörande med en belt främmande stat: varande i öfrigt grunderna för ifrågavarande lagförslag angifna 164 ExpeditionsV (skol tets Förslag till urul erd.