Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag den 5o Mars 2829, S. Di Uppi derom af Herr Friherr® Cederström, Jacob , väckt Motion , beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda Statsoch. Banco-Utskotten att, inom fjorton dagar ef* ter delfående!, afgifva Utlåtande icke allenast öfver de anmärkningar , som blifvit gjorda vid Utskottens, under N:o ga, afgifne, och den 26 dennes e. rn. återremitterade Betänkande, i anledning af Kongl, Majas Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha - Canaibyggnads fullbordande , så vidt den rörer ett förskota af 100,000 R:dr Banco , utan ock , i sammanhang dermed, öfver sjelfva hufvudfrå-i gan , angående anslag till nämnde Canalbygg^ nåd.' Från Högvördige PresteStåndet* S, D. Då nu I nyo föredrogs StatsUt^ skottets Memorial, N:o 821 i återremitterade frågan, angående ett Lunds Kongl, Acade» mie frånkändt Tionde-anslag , fann Presteg Ståndet för godt att dervid låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning lade? till handlingarne fröt. Utdrag den 3d Alars 18S9.’ l|j StatsUtskottets Memorial, N:o 77, i anledning af gjor« da anmärkningar vid Utskottets Utlåtande J angående sökt befrielse från Tiondes utgörande förAluntillverkningen vid LoversBruk, samt om uppmuddrande af hamnen vid Degerhamns lastageplats ; Memorial, N:o 78, i följd af återretniss uti frågan om inköp för Statens räkning af Landsorts och Korsö Fyrbåkar; Memorial, N:o 79, i anledning af Utskottets Utlåtande, angående den Förete KarnmarMusicus B.
I denna reservation föreslogs, att sedan Bostället blifvit af Landtmätare affattadt, och på Charta lagdt, samt fullständig beskrifning deröfver upprättad , Landshöfdingen ekall anbefalla Kronofogden och Regiments-Skrifvaren, att med biträde af tillkallade, i Landthushåll iingen erfame män , noga uppskatta hvad Bostället, jemte alla dertill hörande härligheter, vid hälften-bruk eller annat i orten öfligt brukningssätt, kunde afkasta, samt i förhållande dertill bestämma årliga arrende-afgiften , antingen i Spannemål ensamt, eller Spannemål och Victualie-persedlar, efter sig företeende locala omständighi ter,hvarefter värderings-instiumentet borde underställas Landshöfdingens och Regements-Chefens vidare pröfning, och af dem sedermera insändas till de Embets-verk, som hafva befattningen med ut3irenderingen sig uppdragen, och hvilka, i händelse vid uppskattningen ej något vore att erinra, det då skulle åligga , att ombesörja Arrende-auctionens förrättande å samma dag i Hufvudstaden, och vid Landshöfdinge-Residenset i orten. Det Arrende, som sålunda blifvit genom värdering bestämdt, blefve hvad Indelnings-hafvaren i årlig lön tillkommer, och som ej genom öfverbud af Speculanter borde kunna förböjas, utan skulle endast afsigten med Auctionen vara att lemna tillfälle för täflan i erbjudande af den städja Speculanteme ansågo sig kunna utgöra utöfver den stadgade årliga arrende-afgiften, och* borde denna städja genast eller emot godkänd Den 6 December j. m. 3g3 borgen inom viss förelagd tid på en gång betalas. För arrendets behöriga utgörande i y års tid, skulle Arrendatorn jemväl vid Auctionen aflemna antaglig borgen , hvarefter den samma för lika lång tid borde förnyas innan Thomae-dagen året förr än den vore förfallen , vid äfventyr för Arrendatorn, att, utan rättighet till den erlagde städjans återfående, halv* arrende-contractet förverkat.
Och vill ännu ringare varda än så, och vill nedrig vara i min ögon, och med de tjensteqvinnor, som du af sagt hafver, till äro komma. Och Michal, Sauls dotter, hade intet barn intill hennes dödsdag. Då nu Konungen satt i sitt hus, och Herren hade honom ro gifvit för alla hans fiendar allt omkring; Sade han till den Propheten Nathan: Si, jag bor uti cedrehus, och Guds ark bor under tapeter. Nathan sade till Konungen: Gack, allt det du hafver i ditt hjerta, det gör; ty Herren är med dig. Men om natten kom Herrans ord till Nathan, och sade: Gack och säg till min tjenare David: Detta säger Herren: Skulle du bygga mig ett hus, att jag deruti bo skulle? Hafver jag dock intet bott i något hus, ifrå den dag, jag förde Israels barn utur Egypten, allt intill denna dag; utan jag hafver vandrat i tabernakel och hyddor. Ehvart jag med alla Israels barn vandrade, hafver jag ock någon tid talat med någro Israels slägt, den jag befallt hafver att föda mitt folk, och sagt: Hvi hafven I icke byggt mig ett cedrehus? Så skall du nu säga minom tjenare David: Detta säger Herren Zebaoth: Jag hafver tagit dig utaf markene, der du gick efter fåren, att du skulle vara en Förste öfver mitt folk Israel. Och hafver varit med dig, ehvart du gångit hafver; och hafver utrotat alla dina fiendar för dig, och hafver gjort dig ett stort namn, såsom de storas namn på jordene. Och jag vill sätta mino folke Israel ett rum, och plantera det så, att det skall der blifva, och icke yttermera rördt varda; och orättfärdighetenes barn skola icke mera tränga det, såsom tillförene; Och ifrå den tid jag skickade domare öfver mitt folk Israel; och jag skall gifva dig ro för alla dina fiendar. Och Herren förkunnar dig, att Herren vill göra dig ett hus. När nu din tid förliden är, att du afsomnad äst med dina fäder, skall jag uppväcka dina säd efter dig, som af ditt lif komma skall; honom skall jag stadfästa hans rike.
Härefter och sedan, vid i 81 3 ars Riksdag, Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet blifvit fästad dels derå, att den, vid i 8 i 8 års Riksmöte, af Rikets Ständer i underdånighet begaida undersökning och nya rotering inom Skåne ännu icke gått i verkställighet, dels ock å den omständighet, att, ehuru Kongl, Maj:t i Nåder anslagit 6 Tunnor Spannmål utaf hvardera af de i berörde Province tillkomne Ofverloppsrotar, till de ordinarie Rotarnes understöd, räknadt från och med år 181 6, likväl hittills ingen lindring deraf skall de Roterade vederfarits, anhöllo Rikets Ständer, i Underdånig Skrifvelse den 17 November 1823, att vederbörande Verk och Embetsman måtte i Nåder varda anbefallde, att, i afseende å Rotehållarnes förhjelpande tili det dem tillkommande understöd af ifrågavarande Ofverlopps-rotars erlagde Vacance-afgift, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas nödiga tili befordrande af skyndsam verkställighet af de fattade besluten. Beträffande åter frågan om en ytterligare undersökning och jemkning af den åren Igr4 och 1815 i Skåne verkställda Rotering; så, och ehuru t. f. Ofver-Ståthållaren m. m. Friherre Etlelcreutz samt Kammar-Rådet Fägersten, uti häröfver infordradt underdånigt Utlåtande, anfört, samt Kongl. Maj:t, på grund deraf, i Nåder förklarat, “att, för en sådan jemnare fördelning af Roteringsbesväret, hvilken Kongl. “Majit jämväl önskat låta förrätta, hinder mött uti Statssamt Oec.-Utsh. Uti. N:o g4, 3i “det af Rotehallarne i Skane, vid ständiga Eo“teringens atagande, gjorda förbehåll, att ingen ”mätte blif va högre än förut roterad”, förmodade Rikets Ständer likväl, att, då, genom begagnande af det uppkomna öfverskottet, 86 Rotar, någon vidare jemkning och nedsättning uti Roteringen synes kunna tillvägabringas, derest
Kammar-rätten nndergätt granskning för år 185?) med och 1851 utan anmärkning. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: år 8850. Balans från föregående året: Utgifter: Balans till påföljande året: Summa 13,905: 22. 4. 14,059: — 10- Beträffande ekeplänteringarnes tillstånd oell förvaltning, halva Revisorerne af Styrelsens till Kongl. Majit, den 30 April 1851 och den 23 April 1852, afgifna underdåniga berättelser inhemta t, att, ehuru ollonskörd under ar 1850 inträffa!, den beliöfliga qvautiteten, 200 tunnor, likväl ej kunnat anskaffas, utan endast 82 tunnor 28 kappar, hvaraf 48 tunnor hemtats från Stockholm. Dermed besåddes en arealvidd af 45 tunnland 18 kappland, hvarjemte omkring 40 tunnland af den äldre planteringen blifvit hjelpgallrade, äfvensom 3,000 st. lärkplantor utsatta såsom skyddsträd för ekarne. Växtligheten hade i allmänhet varit döfvande, ehuru planteringarne lidit. mycken skada af råttor och lemlar, till hvilka skadedjurs utrotande nödiga åtgärder vidtagits. Under påföljande året 1851, kunde ej, af brist på ollon, någon eksådd verkställas, äfvensom de tillämnade planteringarna, hvartill ett fält var beredt medelst gropars uppgräfning och dikning, förhindrats genom den pä hosten inträffade regniga väderlek. Öfriga arbeten hade bestått uti rensning af äldre ollonsådder, hjelpgallring i planteringarne, utsättning af 500 st. lärkplantor m. m. De äldre ekeplanteringarne visade under detta år en stark växtlighet. Beträffande den af Kongl. Majit aubefallda mullbärsplanteringen på Wisingsö, så var samma antal plantor, som föregående året, i behåll, nemligen 1,440 st., hvilka alla voro särdeles bladrika, men, i brist på dugliga maskägg, icke blifvit begagnade det förflutna äret.
ex. släta bomullstyger och gröfre kläden öfver en viss vigt för hvarje stycke, om ett gifvet alntal och bredd, icke må sättas öfver 15 proc., för finare kläden, och släta sidentyger mellan 15 och 20 proc., af värdet efter skålpundtal, och för tryckta och fasonerade tyger 25 proc. Detta blir då i medeltal i alla fall något lägre Den 28 December. 209 lägre än den tull, sorn skulle komma alt gälla för vissa tyngre varor t. ex. glas och porslin, äfven efier de förslag om nedsättning derå, som jag här ofvan tagit mig friheten föreslå. Jag anhåller vördsamt örn remiss af denna motion till BevillnrsUtsk. Remitterades lill BevillningsUtsk. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel, upläste en salydande motion: Jag är i dag ombud för min broder, som under Europas kritiska ställning icke kunnat infinna sig personligen ibland Eder M. Hrr, för att bedja om Edert bifall till en af honom uttryckt önskan. Det rörer Lutherska kyrkan i Paris. Den var fordom ett kapell stäld under Svenska ambassadens beskydd, likasom den Katholska här i hufvudstaden, det var under Franska ambassadören. Detta sednare kapell har nu blifvit förvandlad till en prydlig kyrka, försedd med talrikt presterskap, och med skolor för katholska barns upfostran. Den Lutherska församlingen i Paris är väl i besittning af en kyrka, men saknar ännu skolor, hvilket vållar att de Lutherska barnen ofta förledas lill katholicismen af dess proselyt-älskande presterskap. Den Lutherska församlingen är alltför fattig att förmå utgöra dertill nödige bidrag. Då synes mig ingenting vara lämpligare än att den gör som den Katholska församlingen hos oss, nemi. anlitar sina trosförvandter, ty så har härvarande katholska både kyrka och skolhus blifvit uppbygdt af de bidrag som blifvit insamlade uti Södra Tyskland och idkeligen influtit. Det är ock föremålet för denna min motion, och det synes mig värdigt Svenska folket och dess religiösa tro, att det visar sitt varma deltagande för sina trosförvandter.
Äfven mig. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Han bedrager oss båda. Han har en dotter. Äfven henne har han tillbjudit mig. Mig också. Ah! LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. Du har då verkligen trott på honom. Han har förbundit sig att lemna några af de först ledigblifvande Landshöfdingeoch Chefs-befattningarne åt mitt parti. Med samma löften har han äfven sökt underhålla mig. Låtom oss blifva vänner. Men om jag nu LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. Hvad vill du säga? A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Om jag nu träder öfver med mitt parti på din sida, det vill säga, om vi förena oss; hvad eger jag för garanti, att icke du slutligen behandlar mig och de mina på samma sätt, som Regeringen nu behandlar oss båda? Min heder. A. LÖFVENSTRÅLE. I politik ar det en klen garanti. Hvad fordrar du? A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Jag skall säga dig det, helt öppet och utan omsvep. Nåväl! A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Jag fordrar din systers hand. Min systers hand? A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Jag önskar att gifta mig. Med min syster? A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Hvarför icke. En sådan förening mellan oss skulle ingifva förtroende. Du berör en ömtålig sträng. Du känner kanske icke Att hon öfvergifvit ditt hem. Ja. LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. Att hon följt sin yngre bror? Ja. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG.
Men med dessa få undantag, och således i allmänhet, syntes ärenderna vara i laglig ordning behandlade och utan tidsutdrägt afgjorda; hvilket sistnämnda förhållande dock, hvad beträffar Städernas Domstolar, utom RådstufvuRätten i Lindesberg, icke kunde tillförlitligen utrönas, emedan endast vid den sistnämnda, men icke vid de öfriga, funnos Diarier eller andra förteckningar öfver instämda eller eljest inkomna mål, utvisande, huruvida och när dessa blifva med slut afhulpna; i anseende hvartill och ehuru det icke vore genom Lag stadgadt, att sådana Diarier eller förteckningar skulle föras, vederbörande, hvarå sin ort, gjordes uppmärksamme på nyttan och nödvändigheten deraf, så väl till egen rättelse och ledning, som till upplysning för rättsökande och i synnerhet ( 69 ) för dem, hvilkas Embelsåliggande vore, att om Domstolarnes verksamhet taga kännedom. Af de i ofvannämnde Län befintliga allmänna häkten, äro, jemförelsevis, de i Örebro och Westerås Slott rymligast och bestående af flera, större eller mindre rum; dock saknas å sistnämnda ställe, för fångarne, när deras vistande utom förvaringsrummen är nödigt, annan tjenlig plats, än den inom Slottet varande gårdsplan, hvilken, i anseende till dess läge, sällan dertill begagnas. Kronohäktet i Nora, byggdt af träd, med der inredda fyra arrestrum, syntes äfven motsvara dess ändamål. Men Länshäktet i Carlstad, likaledes af träd byggdt, och innehållande allenast fern rum, har, efter hvad vederbörande anmälte, ofta befunnits otillräckligt, hvadan, då nödigt utrymme der saknades, ej mindre Stadens häkte, än äfven häktet i Christinehamn understundom måste, till begagnande för Länets räkning, upplåtas. Såsom olagligt och derföre påkallande rättelse, anmärktes i öfrigt det förhållande vid Länshäktet, att personer af bägge könen, hvilka skulle undergå straff af fängelse vid vatten och bröd, inpe* slötos i samma runi.
Gr. Wachtmeister, Alarik; och befans, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil. Företogs pröfningen af Const:sUtsk:s d. 23 och 30 sisth April på bordet lagda mern. N:o 6, ang:de verkställd granskning af de uti Statsrådet förde proh H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle alt hvar och en af 3 Afd:r, som under bokstäfverne A, B och C i detta mern. förekommo, serskildt föredroges Ropades ja. Sedan härefter H. Ex. såsom föremål för öfverläggningen framställt Afd. A, innefattande 6 serskilde punkter, och l:sta punkten deraf hunnit upläsas, anmälde sig och yttrade: Hr von Hartmansdorff, Aug.: Ehuru Ståndet beslutit företaga en hel afdelning i sammanhang, och såsom jag förmodar, vill bifalla att propos. likaledes göres, så hemställer jag dock om det icke vore lämpligt alt hvarje punkt af dem, som innefattas under litt. A., serskildt framstäldes, emedan det eljest kan hända, att då en talare yttrar sig om punkten N:o 1, talar den andra om N:o 3, den tredje om N:o 2, o. s. v. hvarigenom sammanhang i öfverläggningen går förloradt. Hr Sandströmer, Anders Peter: Jag tager mig friheten hemställa om icke äfven i den händelse R. o. Ad. skulle finna lämpligt att fatta beslut om hvarje punkt serskildt, det likvist Dea 7 Maj e. m. 317 ma vara den ledamot obetaget, som det önskar att yttra sig i ett sammanhang öfver de frågor, som i betänk, förekomma. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens förnyade Utlåtande, N;o <}4, i anledning af väckta Motioner örn vederbörandes befrielse från hjelpedagsverks och stängsel-skyldighetens utgörande till vissa uppgifna boställen, fann Preste Ståndet , som under den 6 sisth Februarii Infallit Utskottets Betänkande, N:o 25, i samma fråga, nu för godt att lägga förstnämnde Utlåtande till Handlingarne. S, D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottet» yttet - Prot. Utdrag den 21 Mejt i8ag. ^9 ligare Utlåtande , N;o 98 , i fiåga om liemtnansdelars utaf olika iiun.er sammanslående under en riik , blef så väl detta Utlåtande, sorn Utskottets Betänkande i samma fråga, N.o 12, at Preste-Siåndet aislaget. S. D. Återremitterades , på grund af deremot gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:o 101 , i anledning af väckta Motioner om förbud emot införsel af Danska Hästar. S. D. Lades till Handlingarne, vid förnyad föredragning, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Memorial, N:o 99, med vördsam anmälan, rörande Utskottets Utlåtande, N:o G3. S. D.
I likhet med hvad Rikets Ständer år 1845 hemställt och Kongl. Maj:t vid föregående tillfällen förklarat, anser Kongl. Maj:t fortfarande att | Riksdaler Sillverspecie, hvilken, nu kallad en Riksdaler Riksgäld, utgör, ehuru ej den lagliga likväl den vanligaste enheten vid värdeberäkningarne i den dagliga bandel och vandel, som eger rum på torg och marknader, i bodar och mindre penningeliqvider, helst bland allmogen, vara den storhet, som är lämpligast att antaga till laglig räkne-enhet. Dock torde Vid benämningen Riksdaler böra lögas något tillägg, till åtskillnad från de (lera Riksdalrar, som, under namn Specie, Ranko och Riksgäld, lör det närvarande förekomma. Kongl. Maj:t föreslår derföre: l:o alt med fastställande af allmänna räkne-enheten till värdet af {• Riksdaler Silfver, enligt Myntordningen d. 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande 1 Riksdaler Riksgäld, eller 32 skiilingar Banko, benämnes Riksdaler Riksmynt, till skillnad éj blott frän den nuvarande räkne-enheten, Riksdaler Banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten Riksdaler Silfver; 2:o att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnda öre, deraf alltså hvar öch en i värde motsvarar l^Vk rst. i Silfver, eller 3,-% rst. Banko,eller 5T788ff rst.
N:o 45- I anledning af väckt fråga pra förvaltningen af enskilte Bolags eller Socknars SpannmålsMagaziner, Den 19 Februarii f. m. 85 Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t. Angående offentlighet vid lottning af mål i IdofRätt och RådstuguRätt i de Städer, der KämnersRätt är, m, m. N:o 29. Angående tryckning af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes sednast inkomne så kallade Fem-års-Berättelser, m. m. N:o 3o. Angående af Capellmästaren J. Chr. F. Haeffner sökt ersättning för inneliafd lön. N:o 3i, Angående af Öfversten C. Silfverskjöld ytterligare sökt ersättning för acpord, ni. nr, Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thorsdagen d. 19 Februarii 1829. Plenum klockan p till 6 Eftermiddagen, Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett anförande, som uplästes, så lydande: i86 Den 19 Februarii e. m. För någon tid sedan, framställde jag, till Statsoch BancoUtskottens pröfning, någre betänkligheter emot verkställighet af myntbestämning vid denna Riksdag, som jag förmodade icke skulle komma till Riksens Ständers kännedom, i annan än den vanliga vägen, i sammanhang med Utskottens derom afgifvande Betänkande, men då denna framställning^ jemte andre motioner, och Ordförandens i sammansatte Statsoch BancoUtskotten, Herr Grefve Schwerins yttrande derom, blifvit i tryck RiksStånden meddelte, anser jag mig så mycket mera vara föranlåten att besvara de emot mig gjorde anmärkningar om misstag i mine upgifter, som, med ett undantag, jag anser mig icke böra någon irring medgifva.
En annan värd talare har i vågskålen emot de yttranden, som jag och en annan ledamot hår haft, lagt yttranden af 2:ne utmärkta och erfarna Generaler vid 1834 års Riksdag. Jag ber alt pä andra sidan af vågskålen få lägga de sakrika anföranden, sorn framställdes uti Franska Republikens församling år 1848. Det var flere än 2:ne utmärkte Generaler, som der yttrade sig för legningsrällens bibehållande inora en nation, som icke har mindre vackra krigsanor än vår. Hr von Knorring: Jag vill endast fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet derpå, alt om man ser efter i straffrultorna vid Reg(:na i allmänhet, så skall man Hnna att af de straffade kanske ända till två tredjedelar varit legda personer; hvaremot vår Svenska ungdom ännu Gudi lof i allmänhet lyder sitt befäl och gör sin skyldighet, hvilket deremot icke är händelsen med dem, som varit nödsakade vanligen af oduglighet eller lojhet att i unga år taga afsked ifrån militär-tjenst. Detta synes mig ligga i sakens natur och jag tror att om Utsk. vill göra sig besvär att undersöka förhållandet, sä skall Utsk. finna, att de legda beväringarne utgöra vanligen största delen af dem, som straffas för oordningar. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad yttrade Hr Gr. o Landtm., alt då han i går, innan nu förevande motion begärdes på bordet, framstält propos. om densammas remitterande till LagUtsk., erinran blifvit gjord derom, att vid föreg:de Riksdagar frågor ronde beväringsskyldigheten blifvit behandlade af Allm. Besv. o. Ekon.- Utsk. Då likväl 89 § Reg.F. och 34 § Iliksd.Ordn. inneliöllo, att i de mål, som böra remitteras till sistnämnde Utskott, R.
Må orättvisa gerningar varda fördömda; må den syndiga kärleken, som ej vet att upprätthålla menniskans värdighet, tusenfaldt varda fördömd, men rör ej vid den sanna kärleken, den är helig, den är stor! Tvenne hjertan, som genom denna trollmakt lefva i kärlek för hvarandra; ett hjerta, som i den stora menskligheten slutligen funnit sin vän, sin like, den, för hvilken det vill lefva och dö, o, rör ej vid en sådan kärlek med förtal eller med dom! Gud kunde det ej, huru skulle då menniskan göra det? Må hafvet åtskilja dem, må alla lagens och samhällets fordringar kasta sten på denna kärlek, den förblir ändock stor, den förblir ändock helig! De, hvilka ej vilja tro på den rena kärleken, veta ej hvad detta ord betyder. Att veta det man är allt för den, som är allt för en, att veta, att då blickarna mötas, är tanken förenad; att veta, det den enas tårar, sorger, glädje och sällhet finna ett återljud uti den andras hjerta, att en handtryckning, ett ord, som för alla andra är ofattligt, blott är klart för två, är icke det ljuft, skönt, herrligt? Hafva cheruberna ett annat sätt att tolka sina känslor för hvarandra? Skulle englarne ha något emot det? O nej, det tror jag icke icke ens Gud! Jag undrar öfver, att menniskorna aldrig hittat på ett annat ord än kärlek, för att skilja den vanliga jordiska kärleken ifrån den upphöjda, som visserligen är sällsynt, men hvilken dock finnes. Jag ville ej gifva detta vanliga namn åt de känslor, hvilka den qvinna hyser, hvilken under åratal troget bevarar minnet af en älskare, en make, fjerran skiljd från henne; åt den, som under långa år ombildar sin karakter och försöker omskapa sig för att blifva värd det hjerta hon önskar ega; åt den, hvilken utaf hela sin själ älskar en, hvilken ej besvarar denna ömhet; eller slutligen åt den, som uti sitt hjerta bär hågkomsten af en kärlek, hvilken hon genom tvång blifvit nödsakad att vara otrogen. Det är ej mera en jordisk kärlek, som så kan hängifva sig. Det är gudomlighetsgnistan inom menniskan.
M. täcktes i Nåder förordna, det Strömmings-Fisken hädanefter icke må utarrenderas på mindre , än 35 års tid, så vida icke vederbörande Embetsverk skulle finna särskildte locala förhållanden föranleda till undantag härifrån; i hvilket fall likväl underdånig anmälan torde böra göras, och E. K. M.ts Nådiga beslut i ämnet afvaktas, innan någon åtgärd till ett så beskaffadt Strömmings*» Fiskes utarrenderande vidtagen varder. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif velter. 499 N:o 188. Uppl. o. godk. Ijos Ridd. o. Ad. d. 11 Sept. 1823. Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d, 13 —- — Bonde-Ståndet d. 13 —• —•