Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co; hvarjemte Erik Ersson från "Westerås län, i hufvudsaken instämmande med förenämnde motionärer, föreslagit, att ifiågaställde likstolsafgifu måtte utgå, antingen med |:dels procent af behållningen, i likhet med hvad f>r filtig-procenten stadgadt är, eller ock med liögst S procent af samma behållning. 9:o David Andersson f ån Hallands län, sorn förmäler, det en del Pastorer i Halland i sednare tider lyckats ftrskaffa sig en tillökning i deras inkomster, derigenom att torpare och backstugusittare bl fv it ålagde att till deras Pastorer årligen, vid ai firdran, i prest-rättigheter utgöra 2:ne dagsverken på egen kost, då torparen eller backstugusittaren innehar under eller högst 2:ne tunnland jord att bruka, och, då hans jordbruk sträcker sig utöfver förenämnde rymd, ett dubbelt antal dagsverken; hvaremot i äldre lider ej allenast dagsverks-skyidigheten varit vida mindre, eller allenast ett dagsverke, utan ock den dagsverksskyldige, vid arbetsskyldighelens utgörande, af Pastor erhållit kosten. Med anledning häraf, och under åberopande af hvad i thy afseende af ålder vanligt vaiit, har motionären hos Rikets Ständer anhållit, att, genom deras benägna medverkan, nu ifrågasatte dagsverkskyldighet lill Pastor måtte återställas i sitt fordna skick. 10:o Anders Olsson från Jemtlands län. Med anledning af hvad forfattniugarne stadga, torande soldatens vid indeldta Armeen skyldighet alt under andliden på egen kost utgöra eli dagsverke tili Kyrkoherden i församlingen, anför motionären, hurusom åtskilliga hinder och svårigheter möta vid fullgörandet af della soldatens åliggande, enär denne vanligtvis under hela såuingsliden ligger boi tcommenderad på möten och exercitier; hvaraf åter följer, att rusthållaren nödgas föranstalta om torpets häfd och brukning; i följd af hvilket allt motionären anser detta onus vara ganska kännbart, serdeles inom Rikets norra
Förnämsta orsaken till den yrkade Revisionen härledde sig således derifrån, att sammansättningen af den i Schol-Ordningen forordnade personal till revisionens verkställande icke vore sådan, att man deraf kunde förvänta någon rättelse i hela undervisningens hufvudgrunder, utan endast i detail felaktigheter, och att den derstädes föreskrifne revision endast skall angå de lägre Låro-Verken. Man har klandrat det usla Latinskrifveriet och Låxeläsningen vid Akademien, oell anmärkt de flerfalldiga brister, som skola ega rum, ej mindre i, afseende på derstädes förefallande Civila Examina, hvilka förmenas icke bora hållas vid Hogscholorne, ån ock i fråga om öfrige Examina,jemte den brist af Läroböcker, som derstädes skall ega rum. Man har önskat naturaliseringeifö) af de practiska Faculteterne, och deras söndring ifrån de öfriga, och såsom bevis på nyttan deraf anfort Frankrikes exempel. Man har ansett det naturligt att en Inrättning af den ålder, som till exempel Upsala Akademi, efter hvilken Lund sedermera blifvit bildad, och hvilken på Hundrade år ej undergått någon betydlig *) Så läses ordagrant i det till Expeditiom-ötskottet lemnade Original-Betänkande. 5 3,4 Stats-Utskottets Betunkanden. > förändring, skulle i flora liånseenden behöfva jemnkning och ändring; Och man har sluteligen yrkat, att en allman frihet måtte beviljas till föreläsningars hållande. Hvaremot å andra sidan blifvit yrkadt, att derest Utskotten skulle finna den begärda Revisionen vara i sin ordning, och af verkligt behof påkallad, densamma då måtte motiveras på verkliga brister, och icke angå Universiteternas grundidée, hvilken anses vara rigtig och af tiden mångfalldigt pröfvad.
Del är vissei ligen sannt, att flera planer tid efter annan blefvo uppgjorda lör byggandet af Götha canal, och att de sednare planerna upptogo stöire kostnader an de första; men så länge det ej med fullgilltiga skäl kan intygas att directin, när den afgaf de första förslagerna, kunde förutse, att de uppgifna kostnaderna skulle blifva otillräckliga, eller att orsaken till den vållade tillökningen i arbetets kostnad härledde sig ifrån någon arman afsigt hos den direction, som ledde arbetet, än den berömliga att gifva arbetet all möjlig fullkomlighet, så länge tror jag att ingen är berättigad alt deröfver fälla det omdöme, alt denna direction velat narra nationen eller söka draga henne vid näsan, som jag tror att orden fallit, och tillika får jag, såsom ett bevis huru svårt det varatt förut kunna fullständigt bedöuima hvad arbetets utförande kunde erfordra, upplysa att — om mitt minne ej bedrager mig — Hr Gustaf af Uhr sjelf, såsom en slags Ständernes revisor, uttalat sill approbatur öfver iöi5 års förslag, ehuru, såsom bekant iii-, sedermera 2:ne sednare förslag visade behofvet af högst betydliga tillskott. Hr Lagerhjelm: Ifall discussionen rör:de Götha canal ar slutad, anhåller jag att få yttra några 01 d ang:de Riksarchivet. Jag liar haft tillfälle att höra en person, som är anställd håde i Riksarehivet samt VitterhetsHistorieoch Antiqvitels-academien, helt nyligen försäkra, att Riksarehivet vore ganska väl belåtet med StatsUtskts förslag, hvarföre jag icke heller dervid har något annat alt tillagga, än en hemställan huruvida ej Ulsk. skulle kunna utfinna medel för en tillbyggnad af detta s. k. Riksg.conl:s hus, hvarigenom den tvifvelsutan nvtliga anordning, som är i fråga och troligen kommer att äga ruin, kunde mera systematiskt försiggå och behofvet af utrymme vara afhjelpt för en lång framtid. Det vore blott denna hemställan jag ville öfverlemna till StatsUtsk:s öfvervägande.
De veta ej af erfarenhet, att den barnafröjd fördubblas, som delas af far och mor, förstå ej heller, att deras frihet måste slutas inom föräldramyndighetens skrankor för att rätt kunna njutas. I stället drifvas de hit och dit af de egna hugskottens kastvindar likt unga träd, som förlorat sina stöd. En liten gosse prisade en gång sin kamrat lycklig, som alltid funne sin mor hemma, när han återkomme från skolan. » När jag kommer hem till frukosten, » klagade den lille, » är mamma oftast ute och promenerar eller gör visiter. Ibland säga jungfrurna, att det blott var ett ögonblick, sedan hon gick, och då må du tro jag rusar utför trapporna för att se, om jag ej möjligen vid gathörnet kan få en skymt af henne, men jag kommer nästan alltid för sent. » Det gjorde mig af hjärtat ondt om den lille, och jag tänkte i mitt sinne: nog kunde din mamma förlägga sina promenader till någon annan tid än just till ditt frukostlof. Då föräldrar på detta sätt ägna största delen af sin tid och sitt intresse åt sällskapslifvet med dess många fordringar, blir det dem ju fullkomligt omöjligt att lära känna sina barns karaktärer, lynnen, anlag m. m. Ej heller kunna de ju hjälpa dem att strida emot fel och svagheter, om hvilkas tillvaro de (föräldrarne) äro i det närmaste okunniga. Många tankar tänkas, många känslor erfaras, om hvilka far och mor aldrig få en aning, främmande som de äro för sitt barns inre värld. (Slut i nästa n:r) Äktenskapskärleken är själarnes förruälning, andarnes förbindelse och sträfvande efter hjärtats förening, som öfvergår i sinnenas förening och slutas därmed. E. Svedenborg, I " damernas paradis ". § ag kände en gång en ung dam, en parisiska, som var var den arbetsammaste människa i världen, en riktig liten myra, och som kunde neka sig de allra enklaste och oskyldigaste nöjen blott för att afsluta ett arbete, som dock inte alls skulle var färdigt på någon bestämd tid. Men vid en viss timme på dagen aflägsnade hon sig punktligt och var borta en viss tid, lika punktligt. Hvart tog hon vägen? Jag blef nyfiken och beslöt utforska det.
Transport 6,i83,834: 16.— Sil. till K. M. IVticliga Propos, N:o 2. 65 Transport 6,183,834- *6.— Cliarlfe-Sigillahe-Recognitionen, sora vid 1818 års Statsreglering var serskildt upptagen, häruti inbegripen för år 1821 med .. Bilt. till R. St. I Saml.j 1 Band. usta Haft. (C.) 5 Bil. till K. M. Nidiga Propos. ff o \ 460,000: * Transport 6,473,834: 16.— 1826 R:clr 467,620: 27. 1. och synes, i händelse den efter enahanda grund fortfarande kommer att utgå, kunna upptagas till S:r 3,074,065: 32. Summa Stats-Verkets årliga Tillgångar R:dr 7,o33,834- 16.— Bil. till K. M. Nadina Propos. frö i. utom den ifrån Rikets Ständers Riksgälds-Contor af Bevillnings-Medlen levererade Stats-Brist-Summan, sorn nu utgör i,653,ooo R:dr. Efter afdrag af de vid 182$ års Statsreglering påräknade:: Ordinarie eller Ständige Inkomster R:dr 3,709,982: 29. 10. Extra-Ord. (eller Bev.-Inkomster „ 2,n'5n,Q25: „ .—L-L. 6,467,857: 29. •!o. samt de på Öfverskotten å Inkomsterna för Tredje och Tionde Hufvud Titlarna anvista Anslag 233,333: 16. —n 0 ... 6,701,190: 45. ro. Återstår vid blifvande Statsreglering en ökad tillgång af .. .. . - R:dr 332,643: 18. 2. Att öfver Stats-Verkets
Ty, utom det att förslaget icke innehåller någon bestämmelse i afseende på beräkning af ersättning för vittnets resekost nåd, så vida icke, emot hvad Utskottet likväl anser rimligt, motionärens mening skulle vara att denna ersättning, tillika med den för vittnets uppehälle eller täring, skulle beräknas till högst 50 öre för hvarje dag, som för resan och vistandet vid domstol erfordrades, förekommer emot antagandet af motionärens förslag att det skulle komma att medföra uppenbar orättvisa och just få en »emöt begreppet om jemlikhet inför lagen temligen stridande lydelse.» — Då nemligen hvar och en, som till vittne nämnd 8 Sammansatta Statsoch Lag-Utskottets Betänkande JW 52. varder, kan, der han drager sig vittnesmålet undan, af domaren dertill hållas genom vite, eller fängelse, om han ej orkar böta, följer deraf ock, att en billig ersättning i enskilda rättstvister bör vittnet tilläggas. — Men om denna ersättning skall blifva billig, måste den mätas efter hvad vittnet kan anses hafva fått tillsätta genom resekostnad, uppehälle och tidsspillan, och för att den olikhet, som härutinnan vid hvarje fall kan förekomma, icke må leda till öfverdrifna eller obilliga anspråk på ersättning, är sörjdt derigenom, att det tillhör domaren att, der parterne icke kunna om beloppet sämjas, lägga dem så emellan, som skäligt pröfvas — Den utsträckning af Statens skyldighet, att i alla af allmän åklagare åtalade brottmål, utan afseende å deras ringare eller gröfre beskaffenhet, utgifva vittnes-ersättning, som motionären äfven påyrkat, är helt Och hållet stridande emot den, efter Utskottets omdöme, ofvan uttalade riktiga åsigt, att det är en medborgerlig pligt att i dylika mål utan ersättning bidraga till förbrytelsers uppdagande och bestraffande; och att, såsom motionären, vilja hvälfva den ifrågasatta ersätlnings-skyldigheten på åklagaren i alla de fall, då en tilltalad frikännes, torde vara att på det icke minst kraftfulla sätt vilja afskräcka allmänna åklagare att med nit fullgöra deras kall.
Det qvantum jern, font till manufactur föräDlaS. §• ?5. ©e $3ruf, forn, enligt 23ergS»£ollegii, på konungens 9iåDiga befallning, utfärDaDe ^ungörelfe af Den 17 3ult 1810, för längre eller fortare tiD neD» lagt ftörre eller minDre Del af fina fmtDen, äro från Q3en>tllntngS»afgifter för De fåhtnDa neDlagDa fmtDen befriaDe, unDer Den tiD, Defamma icfe begagnas. ©ocf, font förenämnDe ititngörelfe bjuDer, att brufS»priot(egieraDe fmiDen icfe få neD» läggaS eller injtällaS utan bemälDe Collegii Derå erl)ållanDe Dvefolutton, jfall en fåDan omilforligen företes, innan $3ewillntngS>frtl)eten meDDelaS. §• 76. äåroaD angår 2llun»33ruf, SlnfarftuiDen, $3ergSmanSt>amrar, 33lecF» oel) ^Måtljamrar, QBalSroerf, QMecfbruf, Masugnar, meD anDra reDan i 2;Dra 2lrt. ttppräfnaDe werf, fabrifer, manufacturier od) meD Dem jemförtiga inrätt» ningar, ©ågwerf, famt ‘SBalf» ©tamp»
Naturligtvis är det bra att äga tillgång till att göra sitt val ur rikt sorterade m o - dell-lager och anlita biträdet af fackmässigt utbildade yrkesmän; naturligtvis är det hemtrefnad och bekvämlighet, som i främsta rummet böra afses, väl förståendes i öfverensstämmelse ej blott med den sociala, men äfven den ekonomiska ställningen; och naturligtvis, när bägge dessa förutsättningar sådant tillåta och till och med fordra, är det också angenämt att i sitt hem omgifva sig med en viss lyx, som gärna vinner på att vara förenad med känsla för den öfverensstämmelse i former och teknik, hvilken karaktäriserar någon viss tidsperiod och som benämnes dess stil. Men vi tänka oss något annat och mera såsom ett väsentligt element i hvad vi kalla konsten att möblera sitt hem. Vi skulle vilja, att hvarje hem gåfve, så vidt möjligt är, ett intryck af ägarens personlighet, vittnande om hans eller hennes sinnelag, vanor och smak. Vi skulle önska att oftare än som sker möta ett något mera själfständigt intresse för en så allvarsam och viktig sak som ett hems utstyrsel. Och det är för att gifva några vinkar och en kanske icke obehöflig ledning i det fallet, som vi skola ägna några artiklar åt detta ämne. Är det då en så allvarsam och viktig sak? Visst är den det. Ett hem, hvilket utöfver hvad som lifvets dagliga förnödenheter kräfva präglas af sådan prydlighet och elegans, som förhållandena medgifva, skapar ett inflytande på hela familjelifvet, som ej kan nog högt uppskattas. Det verkar sammanhållande, det stärker själfkänslan och genom att väcka och underhålla den goda smaken på ett håll bidrager det att höja den äfven å andra. Och smakens förädling utgör ett icke oväsentligt moment för sinnets allmänna förädling. Nu torde någon af Iduns läsarinnor säga, att vi vilja införa och arbeta för lyx i hemG 1897 Vare det långt ifrån oss att vilja locka någon in på en så farlig stråt. Men lyx är ett mycket relativt begrepp, och hvad som är lyx för den ena, är det alldeles icke för den andra, likasom ock hvad som varit betraktadt såsom en öfverdådig lyx under en föregående tid, blifver under kulturens utveckling en nödvändighet.
Utskottet nu pröfvar sina krafter, har jag, till följd af den permisBih. till R. S(. ÖQidc Haft. 6 42 Hör till Constitutioiis-U tskoltets Memorial, IV.o 85, sion, sora varit mig i behörig ordning förunnad, en ganska ringa andel. Den inskränker sig till de slutliga öfverläggningarne, rörande bildandet af Andra Kammaren samt dess tillhörande functioner: — äfven som jag vid begynnelsen af Utskottets arbete blef i tillfälle att i Protocollet nedlägga min protest emot det afsteg, sorn jag tror Utskottet tillåtit sig från den i Regerings-Formens 56 §. för ärendets behandling utstakade bana. I samma anda får jag äfven nu vördsamt reservera den mening, att, sedan Constitutions-Utskottet framlagt ett utarbetadt Grundlagsändrings-lörslag, som ock varit föremål för Rikets Ständers sorgfälliga granskning, eger samma Utskott icke vidare rätt och befogenhet att derutinnan göra andra förändringar än dem, som omedelbart föranledas af Riks-Ståndens, i egenskap af hvarje Stånds gemensamma tankar, återförvisade anmärkningar, eller ock med dessa stå i strängaste förbindelse, så att Utskottets derefter med lagförslaget vidtagande befattning inskränker sig till den åtgärd allena, att i möjligaste måtto till ett helt sammanjemka och förlika de fyra Riks-Ståndens skil jagtiga meningar. Ett sådant afseende förljenar ock anmärkninga rnes egna beskaffenhet, enär de ingalunda innebära enskilda åsigter, utan ett helt Stånds gemensamma tankar; hvadan äfven allt, som löper utom den slutna krets, som de bilda, eller härleder sig från någon annan undangömd källa, förekommer mig lika vidrigt som obehörigt, samt är, i den nion det kan öfvergå till praejudicat, vådligt, och tjenar, rädes jag, blott att inveckla och förvirra hela frågans behandling. Ledd af denna öfvertygelse, kan jag icke godkänna, alt Utskottet, utan alt de återremitterade anmärkningarne dertill, efter mitt förmenande, lemnat någon gillig grund, likväl föreslagit följande förändringar:
Sedan alla nödiga upplysningar sälunda blifwit inhämtade och samlade, borde Comiten wara beredd, att wid näst infallande Ordinarie Riksdag till Högloflige Ständerne afgifwa en ordentlig Plan, till Fattig-Jurättningarne i Riket, four kunde tjena till Rättelse, wid de Författningar, hwilka sedermera finnas nödige och lämpelige, att för hwarje särskildt stalie, eller i Attmänhet widtagas. Men om innom denne utsatte tid Kongl. Majrt skulle finna nödigt att anbefalla nägon sadan Provisorisk ätgärd, som utan Statens betungande ledde ttll det asfytade ändamälet, torde densamma genast blifwa satt i werksiällighet. Hwitket till Riksens Högloflig» Ständers egen pröfning wörd - Den 4 November. 19: »vördsammeligen öfwerlämnas. Stockholm den 2 Öckober 1809. Vä Högloft. Ridderstapet och Adelns »vägnar: ^ob. 6abr. Oxonli^ornku Wä Högtärade BorgareS»ändets »rägnar: L!. ft. Lcböntierr. Va Högwördige PresteStändeks magnar: chäa^nus LtLZiie!i'u5. Va Hederwärda Bonde» Ständeks »vägnar: L. Lricrckon. k> ft. l>lot2e!. Uppå derom af Herr Grefwen och Landt-Mat» stallen gjord proposition, bifölls detta Betänkande. Upplästes följande: Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch OecoNomiä» Utstötts Betänkande, i anledning af Herr Prosten, Dockor Carrei Memorial, angående föreftagen Allmän Inrättning af Sockne-Magaziner.
Innehafvare af lön derutöfver till och med 2,700 R:dr undfår deraf 69 procent. För alla löner utöfver 2,900 R:dr riksmynt blifver pensions-beloppet 66% procent, eller två tredjedelar af lönen.» »Amiraler af alla grader erhålla i pension 6,000 R:dr riksmynt.» Anmärkningar: »l:o För alla löner emellan 450 och 600 R:dr, som efter afdrag af 10 procent lemna mindre återstod iin 450 R:dr, kommer likväl sistnämnda belopp, eller 450 R:dr, att såsom pension beräknas.» »2:o Sekreterare vid stationerna och Amiralitets-proviantmästaren äro berättigade till pensioner af lika belopp, de förre med kontors-förmäns och den sednares med förvaltares vid Flottan.» »3:o Lots-åldermän och Fyrmästare få pension lika med lägsta Under-officers-graden vid Flottan med högre lön.» »4:o Under lön förstås: för militären lön och tjenstgörings-penningar samt för civile lön och såsom tillökning deri för viss tjenstetid bestådd fyllnad.
Aarons barn voro: Nadab, Abihu, Eleazar och Ithamar. Eleazar födde Pinehas; Pinehas födde Abisua; Abisua födde Bukki; Bukki födde Ussi; Ussi födde Serahia; Serahia födde Merajoth; Merajoth födde Amaria; Amaria födde Ahitob; Ahitob födde Zadok; Zadok födde Ahimaaz; Ahimaaz födde Asaria; Asaria födde Johanan; Johanan födde Asaria, hvilken Prest var i husena, som Salomo byggde i Jerusalem. Asaria födde Amaria; Amaria födde Ahitob; Ahitob födde Zadok; Zadok födde Sallum; Sallum födde Hilkia; Hilkia födde Asaria; Asaria födde Seraja; Seraja födde Jozadak; Men Jozadak vardt med bortförd, då Herren lät bortföra Juda och Jerusalem fångna af NebucadNezar. Så äro nu Levi barn desse: Gersom, Kehath, Merari. Gersoms barn heta alltså: Libni och Simei. Kehaths barn heta: Amram, Jizear, Hebron och Ussiel. Merari barn heta: Maheli och Musi. Det äro de Leviters ätter efter deras fäder. Gersoms son var Libni; hans son var Jahath; hans son var Simma; Hans son var Joah; hans son var Iddo; hans son var Serah; hans son var Jeathrai. Men Kehaths son var Amminadab; hans son var Korah; hans son var As sir; Hans son var Elkana; hans son var Ebjasaph; hans son var Assir; Hans son var Tahath; hans son var Uriel; hans son var Ussia; hans son var Saul. Elkana barn voro: Amasai och Ahimoth. Hans son var Elkana; hans son var ElkanaSophai; hans son var Nahath; Hans son var Eliab; hans son var Jeroham; hans son var Elkana; Hans son var Samuel; hans förstfödde var Vasni och Abija.
Domstolen äler, i anledning af Borgenärs ansökning redan efter Gäldenärens hörande eller uteblifwande med förklaring a utsatt dag, genom siuteligt yttrande förklarat intekningen fast in, nan Gäldenärs cessions ansökning inkommit, bör sadan inrekning bereda Borgenär den förmånsrätt, som intekningar manligen ätsöljer. blr Supra. In staern 8 v. 8rc>ome. LadeS pä Bordet. Rikets Höglost. Ständers Lag-UtffottS Betänkande, i anledning af Herr Prosten Doctor kvl. 8teniialr>mars, hos Högwör> dige Prestr-StändekS Ecclesiastiqne Lags Utskott sörehafde, sedermera till wälbcmälds te Ständ jngisne och derifrån hit remitterade, ! Memorial, innefattande hemställan vm mildring i straffet för lägrad quinna. Det giswes wäl sä öfmmrädelser af lag, för hwil, Den 21 December. ka cmswaret a den brottslige icke sonder en obehaglig werkan äfmen kill »agon anna» med honom eller henne genom ff'pldffapens dand närmare förenad person. Men omständighcler kunna inträffa, som, wid werk, ställigheten af wisa straff draga söljderne deraf kill ett sä ossyldigt lidande för andre, att förhållandet dermed synes fordra ett ytterligare afseende. Ett sädanc förhållande inträffar otwiswelaktigt i ansecnde kill oäkta Barn när Modern i brist af tillgäng kill böker, efter ;z Cap» z §. MitzgerningSValken för sin förseelse straffas med fängelse i allmänt häckte, uran art kunna påräkna upffof derutinnan, under Barnets spädare dagar.
Efter revolutionen i Berlin återkom han till Köln och utgaf “ Neue rheinische Zeitung “ samt tog en liflig del i kampen för grundläggandet af ett demokratiskt samhällsskick i Tyskland. Efter reaktionens seger följande år måste han åter • lemna fäderneslandet — denna gång för alltid. Efter en kort vistelse i Paris bosatte han sig i London, lefde flere år i den djupaste tillbakadragenhet och lät blott höra af sig genom sina korrespondensartiklar i den amerikanska tidningen “ Newyork Tribüne “. Under denna tid förberedde han det arbete, genom hvilket han blef den radikala socialismens egentlige vetenskapsman och teoretiker — Das Kapital (l: sta upplagan Hamburg 1867), af hvilket blott första delen utkom under författarens lifstid, men den andra är färdig i mannuskript och snart lär komma ut. Uti detta arbete, der han vetenskapligt utvecklar * och motiverar sina redan i det “ kommunistiska manifestet “ framstälda åsigter, underkastar han från socialistisk stånd-punkt den hittillsvarande politiska ekonomien en kritik, hvil-ken på samma gång blir en kritik af det “ kapitalistiska “ samhället. På anklagelsen, att socialismen vill upphäfva privategendomen hade han redan i ofvan nämda manifest svarat: “ I edert samhälle är privategendomen upphäfd för nio tiondedelar af dess medlemmar. Den existerar just derige-nom, att den ej existerar för de nio tiondedelarne. I före-brån oss således, att vi vilja afskafifa en egendom, hvilken förutsätter såsom sitt nödvändiga vilkor, att det ofantliga flertalet är utan egendopa. “ Detta utvecklade han nu i detalj, visade huru från en tidigare form af hushållning, der de, som producerade, sjelfve voro egare af produktionsmedlen, det kapitalistiska samhället småningom uppkommit genom arbetsfördelningen, maskinerna, samfärdselns vidgande och underlättande å ena sidan, undertryckandet af de gamla med egna produktionsmedel utrustade arbetsklasserna å den andra. Egendomen, säger han, blifver först derigenom kapital, att man kan öka den medelst tillgodogörande af andras arbete. Detta förutsätter tillvaron af en klass ' af personer, som, sjelfva utan egendom, måste, för att kunna lefva, ut-lega sin arbetskraft åt andra.