Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan med skäl göra den fråga, huru Bevilln.Utsk. skall förhålla sig, eller vidtaga någon åtgärd till bestämmande af bevilln:ns utgörande, sedan statsbrist-summan är känd, om nemi. denna åtgärd skall bero på det förslag, som möjligen kan inkomma från de sammansatta Statsoch Bevilln.Utsk:n. Ett uppskof härutinnan är åtminstone det gifna. Enligt min öfvertygelse vore säkraste medlet att komma till det rälta, att en comité' förordnades, som började sina arbeten vid Haparanda och fortgick dermed ända till Ystad, lill utrönande af de olika förhållandena, inom hvarje socken, härad och län, hvilka sedan med hvarandra jemfördes öfver hela riket, samt slutligen bestämde det värde, hvartill hvarje hemman bör taxeras. Att härtill åtgår minst 2 å 3 år, som jag förut uppgifvit, kan lagas för säkert; och dessförinnan hafva vi lagtima riksdagar. Hvartill tjenar då sammanträdet emellan Bevilln.- och StatsUtsk:n? blott alt onödigtvis förstöra tiden liksom vi derpå hade öfverflöd. Nu är kändt, alt StatsUtsk. börjat handlägga ärendet, utan alt hafva inbjudit Bevilln.Utsk. till gemensamt arbete härutinnan, skall då Bevilln.Utsk. påtrugas ett deltagande, en befattning, som StatsUtsk. anser sig ensamt böra afgöra? Jag har alldeles icke motsatt mig antagandet af skatlejemkningscomiteens förslag, tvertom tror jag, alt det kan hafva många goda fördelar; men jag har motsatt mig, att detta förslag och det som bör afgifvas från Bevilln.Utsk. i afseende på hemmanens nuvar. taxeringsvärde, böra af Utsk:n gemensamt behandlas; och uti detta yrkande fortgår jag, såsom efter min öfvertygelse varande det rättaste under nuvar. förhållanden. Nu påstå mina värda motståndare, att om R. St. bifalla
Nordstjerne-Orden, Femton Riksdaler. Riddare af samma Orden, Fyra Riksdaler. Ledamot dito. Fyra Riksdaler. Commendeurer af Wasa-Ordens Stora Kors, Femton Riksdaler. Commendeurer af samma Orden, Femton Riksdaler. Riddare af denna Orden, Fyra Riksdaler. Alla Alskrifter och BewiS, som meddelas frän Kongl. Majus Cancelli skrifvas pä Fyra Sliiljn, gar Arket. Kongl. Majus Nädiga Fullmagter för Ciwileoch Milikairer Ständer pa Embeten, Beställningar och Svstlor, ffrifwas pä Stämpladt Papper efter Sex för Hundrade af Penninge-Lön och Aderton för Hundrade af Jndeld Lön. Kongl. Majus för EcclesiastikAeademie. Gymnasiioch Schole - Slaterne utfallande Fullmagter, stämplas efter enahanda bciäknin; för hrvad af Kronan bestäs och Systlan atjölur, eller tillagdt warder > Penninge. Lön eller ock l Spanuemäi, Hemmansoch Ranre-Persediar. För Pastorn inkomster af Försam! ngarne gier beräknas och ttaäggäs särskildt, Nemligen: För Landt-Pastorater a Tolf Skillingar för hvarje Helt Mantal, ch vr portionalircr för d« Sundre, hwaraf Pastc.mec bestar, sedan Presteoch Ca - s8Z8 Den i8 Ausust». stas, för den ftin undfär tvenne eller hagre sm, ders Caractere uköswer dcn wärdiahct, ftin äisÄicr hanö iomhafwande Si^la, Trettio procent, och för Len, svin under Tjenstgöring eller wid AsstedölaZander hugnas med en aladö högre Caructerc, lika med Fu!!inagter i werkiig tjenst i samma grad.
Men då i alla fall detta stadgande icke medför någon annan verkan, än alt, om dessa öfverskott icke inträffa, RiksgäldsContoiret i allt fall måste fylla bristen, ser jag icke egenteliga ändamålet med att förändra sk rifve lsfen på det sätt, att man minskar Statsbristsumrpan med dessa 124,000 R:dr. Ty om ofvannämnde Bevillningar gifva de öfverskott, som äro i fråga, förfaller behofvet af reqvisition från StatsContoiret å summan. Uppstå åter icke dessa öfverskott, måste reqvisition afgå för att erhålla bristen, och då måste väl RiksgäldsContoiret fylla densamma. Jag tror således, att det kan vara indifferent, om denna summa införes eller ej; och om den skall införas såsom minskning i Statsbristen, blir det nödvändigt, att tillika införa, att, i händelse emot förmodan de påräknade öfverskotten skulle uteblifva, RiksgäldsContoiret, i afseende å denna brist likasom i afseende å andro, skall fylla den genom lån. Den 3 Mars f. ra. 89 Herr von Hartmansdorff: Skilnaden för RiksgäldsContoiret, om man i den underdåniga skrifvelsen inför hvad jag nu yrkat, eller om man icke gör det, är betydlig. I förra händelsen kommer RiksgäldsContoiret icke att till StatsContoiret årligen utbetala de 124,000 R:drne. RiksgäldsContoiret har dem icke, emedan inga tillgångar derföre äro beräknade, och StatsContoiret behöfver dem icke från RiksgäldsContoiret, emedan det erhåller dem af Tullmedel och Bran vinsskatt. Bibehåller man deremot den föreslagna skrifvelspn oförändrad, så måste RiksgäldsContoiret genom lån anskaffa dessa medel, för att onödigtvis betala dem årligen till StatsContoiret, hvarefter RiksgäldsContoiret återfår dem försl med öfverskotten nära 2 år sednare, och har emedlertid förlorat räntan.
Den 17 Juni f. lil. riksdag ansetts alldeles tverlom Jag vill icke sträcka 111ig längic än till innevar. riksdag. Hurudan var nemi. opinionen i fråga om handelsfrihet vid höljan af riksdagen, och hurudan ar den nu? Jag tror tiri löre, alt en ledning för Regeringens ålgård ovillkorligen erfordras, och att Ständerncs åsigt i frågan hör bestämdt uttalas, och jag stödjer denna tro på det skal, som anförts mot Ulin framställning, nemi. att, om betänk, åtel förvises, mycken split kan uppstå emellan de särskildta Stånden i Etsk.; ty 0111 saken ej återförvises och Regeiingen vidtager åtgärder utan att känna Representationens bestämda tanke i ämnet, hvar kommer splitel att uppstå, om ej emellan Regeringen och de särskildta Stånden; och hvad man derpå vinner, det öfverlemna!' jag till R. o Ad. sjelf att bedomina. Frih. Cederström, Jacob: I följd af den behandling, Irågan erhöll vid sista riksdagen, allälo Standerne till K M. en skrifvelse, så lydande: ”Sedan E. K. M. uti nådig ”skrifvelse till R St. den ig Februari 182a förklarat, alt, "fastän den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan ”0111 eri vidsträcktare frihet i utöliiingen af handel och handtverk, såsom af ekonomisk beskaffenhet, vöre beroende af ”E. K. M:s eget nådiga afgörande, E. K. IM. likväl, med ”tillämpning af Reg F:ns 81) §., ville till R. St. öfverlemna ”att, i likhet med hvad ang:de lagfrågor är vordet stadgadt, gemensamt med E. K. M. derom afgöra och besluta, ”samt derföre till R. St:s granskning hänskjulit de af en ”särskild comité' utai betade förslag till författningar i äm”net ; så hade R.
Han drog mössan på sned, nickade åt barnen och ropade det traditionella skämtutropet: »Men hvad angår allt detta oss?» – för att efter en liten paus, uppfylld af skrattsalfvor, ånyo erinra om att hvar och en af de närvarande också i kväll löstes från fjättrarna i Egypten. Aftonmåltiden kom och afbröt för en stund med sin mat och sin munterhet uppläsningen. Det doftade olja och selleri och skrattades högt kring det mäktiga bakverket. Men Kalonymos kunde icke hålla stämningen uppe. De gamla sökte förgäfves passa främlingen in i familjekedjan, han kände sig själf borta. Han hörde hit och ändock icke mer hit än till alla de tusen hem, spridda öfver världen, i hvilka man under samma vemod läste samma ord och enahanda skämt hördes kring samma söta och kryddade rätter. Blott det dukats af, och läsningen tog vid var han åter på nytt ensam och hörde åter, sänkt i midnattsmörkret på sitt Hollands strandstenar hafsslagets legender om Israel. Och Kalonymos sade till sig själf: »Kasta en handfull spånor i hafvet och de slungas mot klipporna och multna eller slås till intet af böljorna, men hvilka stormar och hafsvågor hafva icke hvirflat dessa spånor utan att förinta dem. Liksom om den gamla världen icke räckte till för deras nöd och irring, stodo de på däcket kring Kristoffer Kolumbus och spanade med hemlösa ögon efter den nya för att icke en fotsbredd jord skulle finnas, som de icke vätt med sitt blod och sina tårar.» Och Kalonymos sade till sig själf: »Hvälf den fyllda vannan för vädren, och fröna slå rot, om de få mull att gro i. De spira, om de få sol och dagg och krönas af blommor och frukt, om de unnas nödig tid och skygd för vindarna. Men på hälleberget och i isdunklet växer intet, och agnarna förskingras och dö i blåsten.
Och det säger du, sedan du skymfat TORSTEN (trött). jag visste, att det icke skulle gagna till något. Det är det bittra, att så länge denna andra Det var du, som ville, att vi skulle tala, Nej, det var afven för din skull. Sök att fordran finns hos dig, kan jag intet göra, kan jag icke hjälpa dig, måste allt hvad jag försöker göra, vända sig emot mig. Du säger, att du vill 95 hafva rätt till mina tankar, men det är icke det du vill, och om jag gaf dig dem, skulle du HELENA. På hvad? TORSTEN. På att du skall kunna förstå mig. HELENA (kallt). I så fall råder jag dig att icke vänta. STEN (kommer från fonden, springer fram till Torsten). God dag, pappa! TORSTEN. God dag, Sten! STEN. Hvar är farbror Richard? TORSTEN (kort). plötsligt handen öfver Stens skuldror och för honom fram till Helena.) Här, Helena, har du hjälpen! dem). HELENA (afvisanae, går ifrån Tack, jag behöfver ingen hjälp. Jag vet inte! (Ser på Helena; så lägger kan missförstå dem. Jag kan endast vänta, Helena. (Sten ser frågande upp på Torsten.) _______ TREDJE AKTEN. bordet en kaffebricka; omkring bordet sitta fru Vinge, I trädgården. I fonden ett bord med stolar; på Helena, Torsten och Grot. Herrarne röka. I en berså i arbete. Richard drifver af och an, kommer framåt och betraktar leende Elisa. Går så till henne och sätter sig på en stol bredvid henne. RICHARD. Hvad skall det bli? Så flitig! (Elisa ser icke upp och svarar icke.) ELISA. En duk. RICHARD. ens hinner njuta af en så vacker afton som denna? ELISA. Hur vet du, att jag inte njuter? Och den är det så brådtom med, att du icke förgrunden sitter Elisa ensam, sysselsatt med ett hand 97 RICHARD. Lägg bort duken då! ELISA. Hvarför det? RICHARD. att du är ond på mig. Annars tror jag inte, att du njuter, eller ELISA. vara det?
Detta vill jag gerna såvida medgifva, sorn fullmakten utfärdas för ett förtroendeembete; ty ostridig! är, alt, enligt 34 § i instruetionen för Ridd.Direct., Ståndet har förbehållit sig rätt alt, om så nödigt pröfvas, när | af närvar, ledamöter sig derom förena, skilja så väl Ridd.secret. sorn Riddarhusets öfrige tjenstemän ifrån deras befattningar, utan att för en sådan åtgärd behöfva något annat skäl, än sitt godtfinnande. Följaktligen är detta väl ett embete, som är och alltid varit tillsatt på constitutorial, sä länge som denna instruetion ägt rum. Om nu deremot, såsom Gr. Cronhjelm föreslagit, man skulle förordna Ridd.secret. på en viss bestämd tid, sä skulle det ju innebära en afsägelse af Ståndets rättighet, att om hans afgång på nyssnämnde sätt besluta. För min del hyser jag visserligen den öfvertygelse, att, derest icke andra sökande anmäla sig, än den ende, som hittills sökt platsen, och Ståndet skulle bifalla Utsk:s hemställan att tillsätta honom, så skall aldrig någon anledn. för Ståndet yppa sig, att skrida lill en så ovanlig utväg. Emedlertid är det en princip, som genom ett sådant beslut skulle frånträdas, och anser jag, ali det skulle blifva en följd af de ordalag, i 144 D«n 9 November f. m hvilka Grefvens motion är uppställd, alt. Ståndet skulle, genom dess antagande, hafva ovillkorligen förbundit sig att låta dea secreterare, som antagits, sä vida han icke genom laga dom skulle derifrån skiljas, förblifva i sitt embete ända till slutet af den riksdag, dä ett förslag till förändrad nationalrepresentation blifvit i grundlagsenlig ordning anlaget och stadfästadt. Hr Grefven har äfven sagt, det. rättigheten att innehafva annan publik tjenst skulle vara en sä stor fördel, att Ridd.secret:s lönevillkor och ställning derigenom skulle betydligen förbättras.
Till och med 100 R:dr — 15. samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver ... — 30. Ofvananförda Förskrifningar, löpande Sedlar m. m. böra dock, när de i konkurser upptes, ej besväras med högre stämpladt papper, än för vanliga bilagor. Andra räkningar, som ej iiro accepterade, tillika med enskilde personers Dref i handel och vandel, samt undfångne qvitlencer å erlagd betalning, förses med charta, då de till Exsekutorer och Domstolar ingifvas såsom bilagor, efter hvad derom ofvan stadgadt är. 7:o Prima-vexlar i utländsk myntsort skrifvas på stämpladt papper efter nedanstående Tarif: Ct> -5 53 C cr ro Preussiskt, Hamburgiskt och l.iibsk Courant. iSorrsk Specie 0. Hamb. Banko R:dr. Holl. Courant R:dr. Dansk Riksdaler Riksmynt. Pund Sterling. Francs. Afgift. Svenskt Riksmynt. Derutöfver till och med Alla utländska Neviar, sorn inom Riket presenteras, böra med stämpladt papper beläggas till lika belopp, som för Svenska Nexlars stämpling är utsatt. 8:0 Försäkringsbref, förnyelsebevis, premieqvittens eller annan handling af hvad namn sorn helst, hvilken hädanefter af utländskt holag eller dess agent här i Riket utfärdas eller utlemnas, till försäkring af fast eller lös egendom emot eld och brand eller sjöskada, äfvensom af menniskolif, skall pä försäkrings-bolagets bekostnad beläggas med stämpladt papper lill följande belopp, nemligen: för försäkring af fast Bil. lill IJevilln.-Ulskallcls Betänkande »VI <!. 27 elier lön cg en dom, en kalf •procent af utbetald premie och för försäkring af lif en fjcrdedels procent af premien; dock icke i något fall under 25 öre.
Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig; Enligt det begrepp jag gör mig om meningen af Grundlagen vid detta tillfället, hade Friherre Cederströms serskilta Yttrande icke bordt öppet medfölja, samt i anledning deraf, här in Pleno ej heller uppläsas: det upplyser innehållet af en anklagan emot' en af Stats-Rådets Ledamöter. Föreskriften i 29 §. Riksdags-Ordningen, att vid dylika tillfällen blott de orden: ”Det är anledning till anmärkning emot StatsRådet”, och att denna anledning skall uppgifvas för Constitutions - Utskottet, utmärker ganska tydeligen, att anledningen bör blifva dold, och icke känd förr än den först varit under pröfning i Constitutions - Utskottet. Då enskildt Ledamot äger rättighet att väcka åtal emot Stats-Rådet, men man aldrig kan hafva fullkomlig säkerhet om det rätta, när man icke har tillgång till Stats-Rådets Protocoller; så var detta Stadgande en nödvändig försigtighet, för att icke blottställa Embetsman för de obehag, heter , som medfölja origtiga angifvelse!-, och det så mycket mera , som ingen upprättelse kan erhållas af Angifvaren, då denne äger det talande skälet för sig, att Protocollerne äro för honom otillgängelige. I grund af denna slutsatts, tror jas; att Friherre Cederströms Yttrande bordt försegladt åtfölja Stats Utskottets Anklagelser till Constitutions Utskottet, samt först efter återkomsten derifrån, blifva här uppläst, om han sadant äskat. Men då det nu redan är uppläst, och Lagen bjuder att det nödvändigt skall antecknas i samma dags Protocoll,då det uppläses j så är här likväl antingen i det Den g Februarii. ena eller andra fallet ett fel mot Grund-Lagen begånget, som nu mera icke står att rätta. Herr Pahlman , Otto Fredric'. Sfats-Utskottet liar ansett sig icke kunna förvägra Friherre Cederström , att dess serskildie Yttrande, som snarare innehöll en mängd Citationer ur Grund-Lagarne, än några egna tankar, finge åtfölja Utskottets Memorial till Riksens Ständer.
Afven har jag ansett den gjorda petitionen om rättighet för Itiksg:sKont. att utgifva statsobligationer, vara en ganska vigtig åtgärd såsom temporär, och detta de: före, att man måste besinna, att en sådan kris som den närvide upkommer egentligen genom ruhbadt förtroende man och man emellan. Ka pi t a I ist en vågar icke anförtro affärsmannen sina penningar på hans blotta namn eller mot säkerhet som under lugna tider var antaglig, men åt Staten lemnar man dem, ty man vet, att Staten är säker återbetalare. Sålunda framlockas de enskilda kapitalerne och krisen minskas eller uphör. Samma förhållande upstår, om Staten uptager lån och lemnar ut det se dermera mot säkerhet till näringsidkare när sådant ej sker på långa tider. Med de dryga vilkor här äro föreskrifna, är ej troligt, att någon begagnar sig af delta lån för att, som man säger derpå göra affärer, emedan (örtjensten under nästföljande åien icke kan blifva så stor att utöfver räntan på det undfångna lånet upstår öfverskott. Endast för fabriksidkare och dem som hafva arbetare hvilka ovilkorlig! böra sysselsättas kan det blifva möjligt alt uthärda en högre ränta och just för dessas räkning uptages detta lån. Frih. Paykull har sagt, att det icke vore möjligt, att alla näringar skola gå under, om lånet icke uptages. Säkert är dock, att alla näringar skola lida om icke hjelp rnellankommer. Slån har sagt, att modernäringen icke lidit något. Jag får då erinra, hurusom i SIalmö allmogen, sedan i följd af uphörandet utaf den utländska krediten penningebrist upkorn, icke kunnat försälja sin spanmål utan måste antingen uplägga den obetald i staden eller återföra den hem. Lånets icke uptagande kan slutligen hafva den ledsamma påiöljd, att landtbrukaren icke ens har råd att köpa sig erix smörkärna. Jernkontoret har uptagit betydliga lån och hvarföre? Jo! emedan Bruksegare behöfva förlagskapital och hittills har jag icke hört annat än att bruksrörelsen utgör något nyttigt för landet.
(Forts.) sam därför: det afledde lankarne litet att ligga af ALGOT SANDBERG. (F o r t s.) — E n pristäflan. Fem flicknamn kan du sammanstafva. I fordom tid en afgud stor. En term, som brukas i musiken, men återfins ock i geometri ' n; och såsom straff det gör god verkan, De af Iduns ärade läsarinnor, som fastän det svider uti mångens skinn. vilja insända bidrag till denna a / delHvad djur och mänskor väl behöfva. ning, ombedjas begagna blott en sida af Namn på en kung, som fans i fordna papperet och att skrifva lösningen på da ' r. ett särskildt blad. Trakt, hvarest hjorden helst ses ströfva. Hvad mången ungmös högsta nöje var. Hvad friskar upp båd ' kropp och sinne? Logogryf. Hvad förr båd långsamt och besvärligt När solen lyser klart från fästet gick. och jorden klädt sig i sin gröna skrud, Hvad, som med tålamod vi vinne, när svalan uppsökt kända nästet på det, som trasslats och ej är i skick. och kvittrar där i kärlek med sin brud Hvad kusken göra plär med hästen. — då bryr du ej dig om mig mycket, Hvad många finnes uti kungens slott. all min förtjenst du säkert då glömt Hvad barnen göra, och för resten v bort. rätt mången, som ett häftigt lynne Men kommer vintern, ändras tycket, fått. du söker upp mig åter innan kort. En syssla, som man återfinner I hvarje hem du finner mig, min vän, såväl på ångbåt som lokomotiv. i nio runor jag j u skrifves — Ett namn, kanske på den som vinner att finna på den rätta lösningen ditt hjärta och som ber dig bli sitt vif. nu ingen svårighet mer gifves. Hrad blir i lifvet kort för mången? Hvad kallas äfven tidig morgonstund? Ett folkslag uti tid förgången Hvad, som vid domstol ofta kräfves. med kropp helt jättelik och frisk och Hvad blir du om du dig ej håller rak? En sak, som mångenstädes väfves. sund. Ett vanligt loford om en välgjord sak.
Det folie sig temligen klart att icke befälhafvarne under ett krig kunde hålla kontroll på hvilken rusthållares persedlar, som skulle repareras eller för hvilken nya skulle tillsättas; samt att icke den rusthållare, hvars grenadier stupade i första drabbningen skulle vara från ali utgift befriad, under det en annan rusthållare, hvars grenadier uthärdade hela fälttågets strapatser, belastades med anskaffning och underhåll af allehanda persedlar, hvilka ofta måste köpas till så oerhörda priser, att hela rusthållets afkastning blefve otillräcklig för deras liqviderande. Alla omkostnader för krig borde dessutom bestridas ur en gemensam kassa; dertill hvarje medborgare bidroge efter vissa öfverenskomna grunder. I anledning häraf och dä ofvanomförmälda Kungörelse af år 1812 icke vore nog tydlig i förevarande fall, ansåge sig motionären böra till Rikets Ständer hemställa, om icke, vid utbrott af ett krig, indelta arméen borde, enligt gällande författningar, kompletteras, men skyldigheten för de enskilda rusthållarne att underhålla utredningsbeklädnadsoch bevärings-persedlarne upphöra under den tid kriget påstode, för att, efter återställd fred och sedan truppen återkommit till sin hemort, åter vidtaga, sä framt Kongl. Majit ej skulle finna godt att tillåta vidare anstånd.
Ad. skulle bekomma, hvilken efter nuvartde förslag vore en femtedel, eller j}0:delar, ty jag är fullt öfvertygad alt om valrätten gjordes allmän, skulle R. o. Ad. såsom innehafvare af mera än !-:del af jorden, såsom innehafvare af största delen utaf bergsrörelsen, såsom innehafvare af en mängd embeten, under alla förhållanden komma att intaga ^:del af representationen, hur den än sammansättes. Derföre anser jag att det företräde, som man genom detta förslag anser sig hafva beredt åt Adeln, om man upskattar dess värde, är ingenting annat än hvad som under andra förhållanden äfven skulle ega rum. En talare på f. m. har sagt, att jag skulle hafva yttrat, det jag önskade bilda en öfre kammare, beslående endast af Adelsmän. Så har jag icke yttrat mig, ulan har uttalat den åsigt, alt Adeln bör ega företräde i visst fall. I händelse man ville bibehålla Adeln såsom politiskt element, skulle det tilikännagifvas derigenom, att Adeln tillförsäkrades en viss andel af öfre kammaren, ingalunda hela öfre kammaren. Samme värde talare sade sig vara ense med mig deruti, alt Adeln vore eli nödvändigt element tili ett ärftligt monarkiskt samhälle, men sade han, de företräden, som Adeln skulle hafva, borde icke lemnäs inom utan utom representationen. Jag hemställer hvaruti dessa företräden skulle bestå? Icke kan det vara i blotta namnet allena, ty då skulle isynnerhet de komma alt korta som ega borgerliga namn, och icke heller kan det bestå deruti, att man sätter åtskilliga vaekra figurer i sill sigill, hvilket hvar och en kan göra om lian så för godt finner. Jag nämnde på f. m. att del enda företräde eller egenhet, som nu eger rum för Adeln, är att den dömmes i vissa fall af Hofrätt. Jag nämnde äfven att detta icke gerna kan anses för ett företräde och många anse det för ett onus. Sålunda vet jag icke huru man i ett samhälle skulle kunna tillförsäkra Adeln om några företräden, såvida icke del skulle ske med afseende på representationens bildning.
Talaren har sagt, att om man från sockenstämman åtskiljer alla de frågor, som tillhöra det kyrkliga, så skulle få ärenden återstå för sockenstämman att handlägga. Jag ber då att få nämna att hvad som redan i nuv:de sockenstämmoförordning är stadgadt om sockenstämman, återfinnes i komiterades Betänk. Samme talare har yttrat att kyrkostämmans göromål skulle neddraga kyrkorådet från dess höga plats. Märkvärdigt nog har jag aldrig hort denna invändning från de Högvördigas sida; tvertom ansågs inom Utsk:t denna förändring önskelig och det var äfven fråga om att skilja kyrkoråd och skolråd från hvarandra, men just detta satte sig det Högvördiga Ståndet på det kraftigaste emot. Detta tycks visa att åtminstone icke PresteSt:t anser att ärendena af en sådan förändring skulle lida. Vidare har han sagt att det skulle upstå tvist om hvilka ärenden som skola höra till kyrkostämman eller sockenstämman. Talaren åberopade en reservant i detta afs:de, men då i §:n, som handlar om sockenstämmor, står tydligt uttaladt, hvilka ärenden som skola af kyrkostämman handläggas, så måste falla af sig sjelft att alla andra ärenden, som icke läsas i denna §, måste höra till sockenstämman. Han har vidare yttrat att det komme att finnas så manga olika slags myndigheter; men om man genomläser förordmn, skall man finna, att de äro högst få. De äro egentligen endast 3. Hvad beträffar öfrige anmärkmr, anser jag mig icke böra uptaga deni; blir lista gin antagen, förmodar jag att förslaget blir g:vis genomgånget, och man får då tillfälle besvara de mot dessa gjorda anmärkmr. Jag förenar mig med Hr Hjärne om afslag å Gr. Sparres förslag, emedan B. Stir då icke gå K. Mits önskan till mötes. Gr. Snoilsky, Gustaf: Gr. Sparre har anmärkt att både komiterade och Utskit ingått i detaljer. Härtill vill jag endast nämna, att då K. M. begärt E. Stirs Utlåt, om detta Betänk., har Utskit ansett sig skyldigt att ingå i granskning af detsamma.