Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de brott, som på förra stäl let förekomma, eller s. k. statsbrott, äro af den beskaffenhet att hvad som i dag är brott blir i morgon, om det lyckas, en förträfflig handling, hvarför ock dessa brott aldrig blifvit såsom neslige ansedde, så synes mig denna omständighet innebära en orsak, hvarföre dessa s. k. statsbrott icke belagts med sådan ovilkorlig påföljd som nu är i fråga. Jag befarar dessutom icke, att domaren, ifall att ett dylikt brott kommer att åtalas, och är af någon slags gröfre beskaffenhet, ju icke skall ådöma förlust af medborgerligt förtroende för alltid. Deremot tror jag, att, i afseende på personalförbrytelserna, tendensen de första gångerna skall blifva att endast ådöma ifrågav:de straff på viss tid, likasom jag förut tillkännagaf min tanke att samma tendens skulle inträffa vid dödsstraffet, att nemi. den mildare straffbestämmelsen skulle göra sig gällande. Följden skall då blifva den, att förfalskaren och menedaren, efter 5 års förlopp, åter inträda i fullt åtnjutande af sina medborgerliga rättigheter. Då vi veta att förfalskare och menedare icke enligt vår nu gällande lag äro vittnesgillde, skulle den nu föreslagna förändringen äfven medföra en förändring i rättegångsbalken. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Dalman: Jag återupprepar, att jag omöjligen kan fatta Gr. Sparres åsigt i denna fråga på annat sätt än att Gr:n anser det vara orätt att i något fall lemna domaren latitud, ty domaren lärer väl lika litet i det ena som i det andra fallet kunna på förhand bedöma om brottslingen skall bättra sig eller icke, ännu mindre huru lång tid, som dertill skall erfordras. Den rehabilitation, som Gr:n åsyftat, skulle endast bero af Den 14 Juli. 471 Konungen; men jag kan icke fatta de motiver, som härvidlag blifvit af såväl Utsk:t som K. M. anförda, annorlunda än som om sådant blifvit åt domaren öfverlemnadt. Det af Hr von Ehrenheim anförda exempel från 8:de kap. är, enligt min öfvertygelse, icke af Gr.
Ut låtande, angående tiden för den extra stats-regleringens fortfarande, blifvit yttradt, hemställa, att den tillstyrkta summan af 50,000 R:dr årligen måtte få beräknas och utgå för 4 år med tillsammans 200,000 R:dr Banco. 6:o Vid Utskottets yttrande, i afseende på ifrågasatte anslag till Carlstens fästning och Marstrands hamnförsvar samt till befästnings-arbeten vid inloppen till Carlskrona, bar bos Riclderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden blifvit erinradt: att anslagen till de begge serskilda föremålen oundgängligen måste behandlas hvart för sig, emedan föremålen tillhörde föredragningen af tvänne olika Stats-Departement, nemligen för Landtoch Sjö-försvaret; att Utskottet begått ett misstag vid beräkningen af behofvet, enär Utskottet förbisett, att, vid sistlidne Riksdag, då tillgång till serskildt anslag för Kungsholmens befästning icke förefanns, Rikets Ständer medgifvit, att kostnaden för denna fästnings byggnad fick utgå af det å 8.de Hufvud-Titeln anvisade förslagsanslag till fångars vård och underhåll, med undantag af utgiften för instrumentalier och inventarier, som borde bestridas af 4:de Hufvud-Titelns tillgångar, hvarefter total-kostnaden årligen uppgått, enligt uppgift af en Ridderskapets och Adelns och en Preste-Ståndets ledamot, till omkring 34,000 R:dr, hvaraf 16 å 1700 R:dr bestreds af 4:de, men det återstående af 8:de Hufvud-Titeln, och, enligt en annan ledamots af Ridderskapet och Adeln förmälan, till 38,000 R:dr, hvaraf till fångarnes underhåll, beklädnad, bevakning, sjukvård, m. m. 16,500 R:dr, det vanliga fångtractamentet, å 3 sk. om dagen, derunder inbegripet, och 21,500 R:dr för arbetets bedrifvande, hvaraf blefve en följd, att, så framt ej Rikets Ständer ville med - Stats-lJtskottets Utlåtande, N:o 435. 27 gifva, att 8:de Hufvud-Titelns nyssberörde anslag till fångars vård och underhåll finge hädanefter, såsom tillförne, vidkännas kostnaden för befästnings-arbetena, det nu till fördelning med Carlstens fästning och Marstrands hamnförsvar tillstyrkte anslag blefve för behofvet af Carlskrona arbetsfångars sysselsättande otillräckligt; att, hvad serskildt angick befäslningarne vid Marstrand och Carlsten, en nödig försigtighet fordrade att ej draga för långt ut på tiden med deras fullbordande, emedan Marstrand, den enda befastade hamn vid Rikets vestra kust, vore, i anseende till sin belägenhet vid Kattegatt, i händelse af ett krig, utaf stor vigt, både såsom tillflygtsort för handelsfartyg samt stödjepunkt för örlogskryssare och skärgårdsfartyg,
Statsanslag • ltdr 3,750 Bidrag af Apothekare-societeten 11 5,750 Ränta å en donation 150 Afgifter af elever ii 450 eller tillsammans R:dr 8,100 hvaremot Institutets utgifts-stat upptoge följande belopp: till lön åt läraren i farmaceutisk naturalhistoria och farmacognosi . R:dr i-a* O O „ „ „ , i kemi, med åliggande ali tillika undervisa i elementerna af geologi och mineralogi 11 1,500: , „ „ „ i matematik och fysik 17 400: „ „ „ laboratorn 1,200: och dessutom för åliggandet att undervisa i farmaceutisk författningskunskap 200: 11 1,400 arfvode åt en inspektor 11 200 lön åt en vaktmästare. 11 400 17 2,000 ved och lysningsämnen 1) 500 lön åt en laboratorii-dräng 400 laboratoriets underhåll, anskaffande af för laborationsöfningarne nödvändig materiel, samlingarnes kompletterande, inköp af för undervisningen nödvändiga instrumenter, samt af böcker m. m 11 300 Summa R:dr 8,100 Vidare Stats-TJtsTiottets Utlåtande N:o 139. 145 Vidare är af motionärerne uppmärksamheten fästad å det förhållande, att sedan behofvet af en för farmaceuter särskildt afsedd och lämpad undervisningsanstalt gjort sig särdeles kraftigt gällande, apothekarne för flera tiotal af år tillbaka, ehuru de dervid voro helt och hållet hänvisade till egna resurser och för det afsedda ändamålet måste göra ganska betydliga uppoffringar, inrättat en dylik läroanstalt, hvilken de uteslutande på egen bekostnad nödgats underhålla intilldess Rikets Ständer år 1845 till densamma beviljade ett statsanslag af 1,500 R:dr, hvilket sedermera 1858 höjdes till 3,750 R:dr.
Stockholm den 15 Oktober 1860. På Ridderskapet och Adelns vägnar: G. LAGERBJELKE. IL GYLLENRAM. G. H. STRÅLE. M. WOLFFELT. C. G. HJERTA. A. ADLERSPARRE. J I. HAHL. JOIL FR. ÅKERBLOM. På Preste-ståndets vägnar; FR. E. FAGERSTRÖM. A. MELANDER. J. LUNDBERG. ERNST RIETZ. JOIL VICT. ABOM. PEHR STAAFF. På Borgare-ståndets vägnar: CARL O. KJELLBERG. J. WAHLSTRÖM. J. SUNDWALLSON. C. G. HAVERMAN. J. ANDERSSON. OLOF LINDSTRÖM. På Bondeståndets vägnar: OL. PEHRSSON. PEHR ÖSTMAN. NILS SWENSSON. ERIC ERSSON. Oscar Arehn. :■ > -' ■ <r >■;: ! Bil. Lit. A. till 1860 års revisions-berättelse, angående Riksgälds-kontoret. Sammandrag ur Riksgälds-kontorets räkenskaper för år 1859, utvisande detta verks Inkomster och Utgifter under nämnde år. Inkomster: Allmän bevillning ... Observations-medel Stämpelafgifter för spelkort .. LJ Kapital-afbetalningar å de för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån 146,364: 24. jemte räntor å dessa lån 121,880: 27. Återbetalning af lyftade medel å kreditivet för fårskötselns och ullproduktionens befrämjande 78,750: — samt derå upplupen ränta 2,136: 67. Dito å det vid 1853—1854 års riksdag anvisade mindre kreditiv Återbetalda, tillsvidare förräntade medel 3,481,300: — derå upplupna, inbetalda räntor * 153,190: 77.
Borgare-ståndet har den g innevarande månad blifvit till Utskottets behandling remitterad en af herr C. C. Hörnstein väckt motion, hvaruti anföres: att, sedan Rikets Ständer vid denna riksdag bifallit Utskottets hemställan i utlåtandet n:o 25, att med slutet af nästkommande år, 1849, utgifning från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt må upphöra, men deremot icke antagit Utskottets utlåtanden n:ris 24 och 47» angående ett nytt myntsystem, samt det i sammanhang dermed afgifna förslag, att valörerna måtte tydligt utsättas å det silfvermynt, som hädanefter kommer att utpräglas; så och enär det nu varande lägre silfverinyntet endast funnes åsatt bråk af r:dr specie eller 1/2, 1/4» lJ& och 1/16 r:dr specie, hvilket i motionärens lanke vore desto mera olämpligt, som nämnde bråkprägel, utom det att den vore så liten, att den icke utan svårighet skulle kunna med blotta ögat urskiljas, fordrade dechiffrering och uträkning, för att menige man må kunna klart känna dess betydelse i de brukligaste räknevärden, Banko och Riksgälds, samt dessutom ett silfvermynt å 3/32 sp. Med anledning häraf får Utskottet upplysa, att i Bankens förråd af silfvermynt finnes omkring 670,000 r:dr sp. i i/S r:drs-stycken, som till större delen torde, jemte det nuvarande förrådet af f/ tö rtdrs-stycken, kom - Banko-Utsk:s Utlåtande, N:o 65. 3 ma att i rörelsen utlemnas till ersättande af sedlarne å 16, 12 och 8 sk:r, samt i4 och 10 sk:r kopparmynt, hvilkas utgifning från Banken, jemlikt Rikets Ständers beslut, skall med 1849 års uto^nS upphöra.
Denna senare förtjenst kommer särskildt till sin rätt genom fröken Sjöbergs välgjorda spel, som ej glömrqer ute något drag, tjenande till belysning för den uppgift, han fått sig förelagd. Det är sällan man i en operett får se ett så genomstuderadt på samma gång som friskt och rörligt spel. Den sköna Ninon de 1 ’ Enclos var charmant i fru Sophie Oyschs skepelse och knappast mindre briljant framstod den stolta madame de Maintenon, framstäld af en annan bland denna teaters skönheter, fru Louise Fahl-ntan. Låtom oss så till så mycket vackert lägga fröhen Lunds näpne kammarpage, hr Ringvalls dråpliga pajazzospel, de öf-rigas intresse och lif — och frågar man sig så, hvad lefver allt detta på i musikaliskt hänseende, måste svaret bli: På Nanon-valsen! Det är nämligen operettens enda stycke, som är nämnvärdt i en musikalisk revy, derifrån vi alltså redan nu måste utesluta den förtjusande men beklagligt omusikaliska / Nanon. Just som vi afsluta denna revy går Edmond Andreus » Stora Mogoh öfver scenen på Södra teatern, som — att döma efter klaverutdraget — i denna pjes erhåller en operett med delvis ganska nätt, delvis ganska nött musik. Hufvud-rolerna äro anförtrodda åt fröken Pettersson, fru Jensen, hrr Rundqvist och Wagner m. fl., som förut gjort sig kända som goda operettförmågor, ehuru väl frk. Pettersson nu efter fru Östbergs sortie är den enda röstberättigade deruppe på det luftiga Södra teatertemplet. Men måhända svara vederbörande på Söder detsamma som direktör Koning i Paris en gång då någon före * brådde honom att gifva operetter utan röster: » Mais, mon cher monsieur, n ’ en pensez pas; n ’ est ce que vous avez des yeux pour voir tout de belles filles? Je vous demands un peu. » Volontaire.Svensk poesi utkommen till julen 1885. Gunnar Wennerberg, samlade skrifter, fjerde bandet. Jos. Seligmann &amp; c: is förlag.
"l/tom Lvacl l /örnkgaenrle §. eller §§. ^rnnes 0»,- /örnrölclk e/ Lan/e» län ttll ^tnte» r anna» orcloing eller »»rlcr anrlr» -ull/or »tgl/u-r, ä» lruacl/ör rless lä» rlll ensillre tt-ulgrult finnes." tkl Dr Orelve u. ^clrvverln: dag lär till R. 8t:rs pröfning anmäla en lagparagrapi» som Leredningen föreslagit, men Utskotten ogillat, att nemligen Lanken ieke lär utgifva 8edlar under valeurcn ak blifvande lVl^nt-Dnbeten i silfver. Detta Leredningeus förslag stödjer sig pä den erlarenbets-sats att det är vädligt att balva allt för smä sedlar i omlopp. De göra det verkliga m/ntet umbärligt i rörelsen, oeb skulle den Lank som utgilvit dem lalla, sä ärv med det samma Dandets rärelsemedet 272 8tatsLaneaoek Oag-Otsk. litt. tV.o 16. förgångne. Oet ges intet Land d^r Lauker fä utgifva sedlar till kville» oket^dlig valeur som keist. Nan kar inom Utskottet äkeropat allmänketsns beuvsnilizket fö,' kikekällandet af de nu gängse skiltingssedlarna. IVlei, kecjvämligket är intet skäl att göra gällande inför lagstiftaren, som kar åliggandet stt förek^gga vädor för samkallet. Oen sedel pä 8 sk. som infördes är 1800 gällde dä 8 sk. i silfver; nu kammer kan stt motsvara 3 sk. i silfver efter >66H ära myntfot.
Jag åter tror att ordet sammankomma eger 2 bemärkelser: den ena synonym med ordet sammanträda, och den andra synonym med sammanvara. Det sistnämnde alternativets grund kan ytterligare ådagaläggas genom den i min tanka oförnekligen likartade betydelse, som råder emellan verbet sammankomma och det deraf härledda substantivet sammankomst. Jag frågar då, om icke ordet sammankomst nästan uteslutande (ages i bemärkelse af en sammanvaro, och nästan aldrig i betydelsen af ögonblicket då man sammankommer? När så är förhållandet med ordet sammankomst, då frågar jag vidare, om man kan förklara hvarföre verbet sammankomma skulle hafva så aldeles förlorat sin bemärkelse af sammanvara, hvilken jag vid detta tillfälle anser mig böra tillägga det, så mycket mera, som så väl i R.F:s 49 §, som i 2 § Riksd.Ordn. det ena momentet föreskrifver att R. St. skola sammankomma livart tredje år, och det andra utsättandet, för hvarje särskild gång, af dagen då de skola sammanträda. Om lagstiftaren hade upfattat verbet sammankomma, i den bemärkelse, Den 2 A pril. 231 sorn raina motståndare vilja tillägga delta ord, så hade lian icke bildat tvenne särskilda raomenter, för uttryckandet af samma mening, utan då hade det ju varit nog med den första. Men att lagstiftarens mening åsyftar ett särskiljande af dessa verbers betydelse, det inlyser i mina ögon tydligen deraf, att i 2:dra momentet uttryckligen föreskrifves ali R. St. skola bestämma dagen, då de nästa gång vilja sammanträda. Ett sådant moment vore ju öfverflödigt, om dagen för R. Sl:s nästa sammanträde vore gifven hvart tredje år, räknadt ifrån den dag de samlades den ena gången, till deu andra. Att denna lag är något otydligt skrifven och gifvetanled:n till olika tolkningar, är redan faktiskt bevisadt genom de skiljaktiga tydningar deraf, som vid flera riksdagar verkligen egt runa; men om man vill göra sig besväret att, för uplvsningens vinnande härom, kasta en blick tillbaka, så torde icke vara oljenligt att taga i betraktande innehållet af 1810 års riksdagsbeslut, det riksdagsbeslut, som fattades näst efter tillkomsten af vårt nuvarande statskick. R.
Men då såväl röstberäkningen i kommunens angelägenheter, som den drygaste delen af kommunalskatten vore grundad på bevillningstaxeringen, syntes det vara billigt och ändamålsenligt, att beredningsförslagens upprättande helt och hållet lemnäs åt kommunerna sjelfva, synnerligast som dessa förslag ändock skulle granskas af taxeringsoch pröfnings-komitéerna, dervid vissa tjenstemän uppträdde som Statens ombud. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har. motionären föreslagit, dels att 32 § måtte i det augifna syftet ändras, och dels att motsvarande ändringar af de med nämnda § sammanhang egande föreskrifterna i §§ 33, 36, 37, 40, 42 och 76 måtto vidtagas. Då det, enligt Utskottets åsigt, med visshet kan antagas, att den Konungens Befallningshafvande nu lemnade rätt att utse ordförande i Bevillniugsberedningen städse 12 BevillningsUtskottets Betänkande N:o 3. utöfvas med behörig urskiljning och med iakttagande af det i stadgandet uttryckligen föreskrifna vilkor, att den person, som härtill förordnas, skall ega ”tillförlitlig kännedom om ortens ekonomiska ställning och industriela förhållanden”, och då det af flera skäl torde vara olämpligt att helt och hållet borttaga denna rätt, så har Utskottet endast i så måtto ansett sig kunna tillstyrka afseende å motionärens framställning, att, på sätt bilagda förslag utvisar, orden ”helst, inom distriktet boende” inskjutas emellan orden ”förordnad” och ”person”; hvarjemte i följande punkt af samma § en annan mindre redakt ionsförändring funnits lämplig; och hemställer Utskottet, att berörda förändring måtte godkännas. § 33. Då det i denna § nu förekommande stadgande, att den inom orten boende Beredningsledamot, som i egenskap af tjensteman eller utsedd ledamot af taxeripgskomitéen, skall vid dess sammanträde sig inställa, bör dit medföra Beredningens förslag, synes alltför litet betryggande mot möjligheten af uraktlåtenhet å vederbörandes sida att detta för taxeringskomitéens arbeten nödvändiga förslag medföra, så har
Ofta hör man upprepas, att rättvisans jemna, säkra och skyndsamma handhafvande utgör ett bland statsförfattningens vigtigaste föremål; och då man å ena sidan måste medgifva detta, hör man också å den andra tillse, att de embetsoch tjenstemän, som handlägga göromålen, äro så tillräckligt lönade af staten, alt deras befattningar ej försvåras af bekymmer för tarflig bergning, helst deraf beror möjligheten för dem att, jemte odeladt uppoffrande af tid och krafter åt tjensten, hafva uppfyllda sina lefnadsbehof med hänsigt till deras ställning i samhället. Att StatsUtsk., i fråga om det för Just.-expeditionen begärda ökade anslag, helt och hållet förbisett detta angelägna föremål anhåller jag att kortligen få ådagalägga. En Revis.secret:s embetsbefattning är, utan all gensägelse, bland de vigtigare i samhället. Honom åligger att bereda och hos K. M. i Dess Statsråd och Högsta Domstol, således i sista instansen, föredraga alla de mål och ärender, som röra medborgarens vigtigaste rättigheter, hans lif, hans ära, hans egendom. På denna tjenstemans handläggning beror således, hvad som är medborgaren dyrbarast. Hos honom har man följaktligen rätt att företrädesvis fordra redbarhet och upplysning, skicklighet och nit för dess vigtiga kall. Embete! är också det högsta inom verket, hvartill man befordras. Det innefattar ett chefsskap, emedan hvarje revis.secret. har sin egen expedition. Det torde lämpligen ej kunna jemnföras med någon annan befattning än statssecreterarens. Begge föredraga de inför Konungen och expediera Dess beslut; begge äga de i 38 §. Reg.formen uttryckt deras pligt i afseende på skyldigheten att vägra contrasignation etc. Det skiljer sig från hofrättsråds-embetet ej mindre deruti, att det är åtföljdt af högre rang och trägnare göromål, utan äfven deri, att då hofrättsråden arbeta med collectivt ansvar, utöfvar revissecret. dess befattning med ensam ansvarighet.
Ständer beslutit, det skulle Krono-Brännerierne i Stockholm och Götheborg upphöra, och deremot åtagit sig, att i Bevillnings-väg hålla Staten skadeslös för den inkomst, sorn sålunda går förlorad, hvarigenom detta ärende iklädt sig egenskap af ett Bevillnings-, i stället för ett önskningsmål, fördenskull borde redactionen al i4 Morn. undergå den förändring, att i stället för ordenr ”såvida Krono-Brännerierne i Stockholm, Götheborg och Carlskrona upphöra” &c., skulle införas: ”Sorn Krono-Brännerierne o. s. v.;” men då denna fråga, på sätt en värd Ledamot inom Ståndet jemnväl påmint, ingalunda kan i enlighet med 3 puncten af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets afgifne Betänkande, anses vara slutligen afgjord, förr än Riksens Högloft. Ständers derom fattade Beslut vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, anser Utskottet sig sakna grund att tillstyrka den äskade redactionens förändring. 7:0. Så vida Riksens Högloft. Ständer gillat Högloft. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets i 6 punkten gjorde framställning, att flere Ilemmans-egare å Landet, icke må förena sig om en enda Brännvins-Panna, mot skyldighet, att till Pannerymds-afgiften gemensamt bidraga, och en dylik tillåtelse skulle vid verkställigheten betydligen försvåra controllen mpt möjlige öfverträdelser af If)3 Bevittnings-Utskottets Författningen, finnér Utskottet sig icke kunna understödja en värd Ledamots af Hederv. Bonde-Ståndet mening, att om flere Interessenter sammansätta sig om bruk af en enda Brännvins-Panna, böra de samme, ej, på sätt hittills skett, hvar för sig taxeras till skatts erläggande för bela Pannerymden, utan afgiften för allesamman gemensamt utgå efter rymden af den Panna, hvaraf de vid Bränn» vins-tillverkningen sig begagna. 8:0.
Norrman måtte, såsom orden lyda, ”med sig, efter eget val, förena tvenne kunnige personer, att såsom styresmän besluta och anordna det nödiga bästa för detta ändamåls vinnande, inom så kort tid som möjligt”; att berörde testamente, som tillika innefattar åtskilliga andra till uppgifne personer och inrättningar gjorda disposititioner, innehåller den slutliga bestämmelse, att hvad som, efter det samtlige nämnda dispositioner blifvit fullgjorde, kunde utaf testätors qvarlåtenskap återstå , borde delas lill hälften emellan den höt el de ville-bvggnad, hvartill serskild donation i samma testamente meddelats, samt den blifvande nya navigationskolan; att, sedan den ene af omförmälde till förvaltning af navigations-skole-fonden af testator utsedde personer före honom aflidit, de tvenne öfrige, efter Rydbergs frånfälle och testamentets lagliga bevakande, till sitt biträde vid berörda förvaltning kallat Irenne andra personer; att, i anledning af uppkommen testamentstvist, den summa, som, på grund af testamentet, borde navigationsskolan tillgodokomma, blifvit, enligt träffad öfverenskommelse med grosshandlanden Rydbergs arfvingar, bestämd till 150,000 r.dr, hvilken summa jemväl af sterbhusets tillgångar utbetalts; att dessa medel sedermera under den 12 December 1846 blifvit af navigationsskol-fondens förvaltning eller, såsom den numera benämnes, Direktionen för Abraham Rydbergs stiftelse till danande af skicklige sjömän, till Stockholms stads Drätsel-kommission utlånte, nemligen 100,000 r:dr mot 4 f/2 procents årlig ränta, men utan uppsägningsrätt å någondera sidan, samt 50,000 r:dr mot 4 procents ränta och sex månaders uppsägning; varande af sisnämnda belopp 20,000 r:dr i början af sistlidne Januari månad utaf bemälde Direktion återlyflade. Sedan Utskottet genom protokolls-utdrag anmodat
Ett vackert undervisningsprof har i dessa dagar aflagts i St. Denis i Frankrike af en helsingborgska, fröken Mona Möller, dotter af lektor Astolf Möller. Fröken Möller, som omkring 2 ' / a år i Paris ägnat sig åt undervisning, har nämligen undergått lärarinneexamen för den högre undervisningen (enseignement supérieur). Af 17 prof blefvo 13 godkända. * af Högre lärarinneseminariet. Med ändring bestämmelsen om att inträdessökande skall,. in för att kunna antagas till elev, ådagalägga godkända kunskaper i samtltga de ämnen, som inträdespröfningen omfattar, har regeringen medgifvit, att seminariets direktion må till elev antaga äfven sådan sökande, som blifvit underkänd i ett ämne, därest hon visat sig äga särdeles goda kunskaper i andra ämnen. Kvinnovärf. Till förestånderska vid Sofiahemmet under en tid af tre år har antagits frö- ken Emilie Virgin. Till husmoder vid det nya epidemisjukhuset har hälsovårdsnämnden antagit fröken Wendla Keyser. Fredrika Hremer-förbundets dräktreformförening höll den 29 mars sitt årsmöte i förbundets lokal, under ordförandeskap af fru Gurli Linder. Af årsberättelsen framgår, att fö- reningens modeller varit utställda i Helsingborg, Karlstad, Landskrona, Vexjö, Kristinehamn och Upsala samt på Chicagoutställningen på Börsen i november förlidet år. Full ansvarsfrihet beviljades styrelsen. Till styrelsemedlemmar för nästa år valdes fruarna Bendixson, Boklund, Bolin, Gyllander, Palme och Scholander och till suppleanter fruarna Cederschiöld och Humble samt fröknarna Bergman och Palmqvist. Den af Fredrika Bremer-förbundet valda tredjedelen af styrelsen består af fruarna Berg, Jolin, Linder samt fröknarna Gyldén och Lindhagen. Handarbetets vänners sedvanliga vårutställning ägde rum onsdagen och torsdagen den 5 och 6 d:s. Utställningen omfattade bland annat två fullständiga atlasbeklädnader, nya broderier och modeller samt serier " af broderier och väfnader från Handarbetets vänners skolor för konstsömnad och konstväfnad. Dessutom exponerades en eld skärm och en bård till ett sängdraperi.