Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De för den q vinliga uppvaktningen bestämda rummen kallades vid ifråga varande tid Fruentimmer, Fruenzimmer, och i början då benämningen gick öfver från rummen till de beboende, gjordes skilnad mellan Fruentimmer och Jomfrutimmer.konungen af Sverige, efter hvilken barnet också uppkallades — berättas i den gamla handskrift vi följa, huruledes man i god ordning samt under pukors oeh trumpeters ljud tågade till fru barnaföderskan, som stod framför sin bädd, klädd i stor högtidsdrägt och beredd att emottaga faddergåfvorna. Sedan dessa efter tur och anciennitet blifvit aflemnade och i lågda på ett dertill afsedt bord af sidan af furstinnan, gick man till den dukade taffeln och började dricka skålar i sådan mängd, att det föreföll de mera ovana som ett strängt arbete under starkt stöpregn. " Högtidligheterna vid detta jemförelsevis anspråkslösa fadderskap räckte i fyra dagar, och drickspengar gåfvos såväl åt den officierande hofpredikanten, som åt kökspersonalen och betjenterna. Öfvergå vi nu till våra egna landamärerl, så bör det kanske vara med en viss känsla af undersåtlig devotion, som vi öppna de vederbörliga hofceremonielen. Det starkaste intrycket är dock det af den öfverväldigande massan, som denna literatur företer. Här måste ett raskt beslut fattas och ett urval göras. Då nu en lycklig slump så fogat, att nyligen ett jubileum firats till ära för Gustaf III, så kunna vi ju, för att draga äfven vårt lilla strå till stacken, helt osökt berätta huru det tillgick vid hans ankomst till denna syndiga verld. Som bekant är, inträffade denna tilldragelse den 24 januari 1746, men äfven rörande afkomlingarne af Herrans smorda vet man på förhand dag och timme med lika liten säkerhet som angående ättlingarne af den fattigaste torpare. Derför måste man härvidlag i god tid vidtaga sina mått och steg, och ifrågavarande ceremoniel är utfärdadt redan 1745. Af de 24 paragraferna afskrifva vi ett par:
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då H. Ex. icke tilltrodde sig att, i följd af något grundlagarnas stadgande, neka proposition å hvad Hr Stedt yrkat, ansåg H. Ex. sig skyldig till R. o. Ad. hemställa, om R. o. Ad. biföll Hr Stedts förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. I följd hvaraf II. Ex. förklarade, att Hr Stedts förslag af R. o. Ad. ej blifvit antaget. Då nu i ett sammanhang föredrogos StatsUtskts d. 24 sisth Mars e. m. på bordet lagda memorial af d. 21 i samma månad, med återlemnande af Hrr Santessons och Hembergs. till Utsk. remitterade motioner, ang:de hypotheksföreningar, samt BorgareSt:s prot.utdr. af d. 2 dennes, enligt hvilket Ståndet sistnämnde dag remitterat ofvan omtalade motioner till BancoUtsk., beslöt R. o. Ad. att, med godkännande af StatsUtsk:s ifrågavarande memorial, instämma u-ti den af BorgareSt. beslutade remiss till BancoUtsk. Å nyo föredrogs StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 22, i anledn. af R. St:s Revisorers åren i83o och i832 afgifna berättelser till R. St. om samma år verkställda granskningar af Statsverkets med dertill hörande allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1827, 1828, 1829 och i83o. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, till vinnande af redighet vid behandlingen af detta utaf en mängd olika punkter bestående utlåtande, R. o. Ad. ville tillåta, att discussionen finge afhandla hvarje punkt särskildt, allt efter som punkterna uppläsas, ehuru någon proposition till bifall eller återremiss icke kunde framställas, förrän alla blifvit genomgångna. Bifölls.
11 sedd med den derifrån oskil jagtiga rättigheten att, oberoende af föräldrars och förmyndares vilja, anordna eller anbefalla, hvad som lill de omyndiges bästa bor iagttagas, torde det ej kunna nekas, att en sådan magt icke rätt väl stöde tillsammans med föräldrars i förnuftet grundade och i vår lag erkända myndighet öfver deras barn. Äfven om en föreskrift meddelades, likartad med den, som i 1667 års Förordning gafs Arfoch Förmyndare-Kammaren i Stockholm, ”att icke vara emot föräldrars lagliga välde eller yttersta vilja,’ vore dermed föga hulpet, ty ett dylikt, emot principer för en administrativ Förmyndare-Kammare stridande stadgande skulle ofta antingen paralysera dess verksamhet eller ock blifva utan ali betydelse.” ”Vid detta förhållande kan man icke tänka sig förmyndarens ställning till en sådan Förmyndare-Kammare annorlunda, än såsom underordnad. Ehvad han vore af naturen bestämd, genom testamente nämnd, eller af domaren tillsatt, blefve förmyndaren dock esomoftast föga annat, än verkställare af Kammarens vilja, inför hvilken han ock borde vara lör sine åtgärder redo skyldig. Emedlertid skulle de nedsatta anspråken på moralisk eller juridisk ansvarighet sannolikt minska nitet och omsorgen ho* mången förmyndare, och det vigtiga budet, att han skall vårda barnagodset som sitt eget, torde hildora i betydelse, derest han sättes i tillfälle att, till sitt skydd inför lagen och allmänna omdömet, åberopa Kammarens föreskrifter." ”livad nu är sagdt, gäller äfven till större delen om administrativa Förmyndare-Kamrar, hvilkas verksamhet vore inskränkt till deltagande med laga målsman uti förmyndare-vården I detta afseende bör tillika anmärkas, att, om begge skulle ega lika myndighet, blefve, ehvad förvaltningen dem emellan delades eller ej, Kammaren icke något mer eller annat, än hvarje biträdande förmyndare nu är eller kan vara." ”Men äfven om giltigheten af dessa anmärkningar icke vore satt utom tvifvel, framställa sig dock emot införandet af förvaltande förmyndarestyrelser, hinder af mera objectiv beskaffenhet.
– Vi binda kamparna här vid buskarna, – sade han upprymdt och med stark färg på kinderna. – Sedan gå vi upp och sticka ihjäl hvarenda en så det hvisslar. De lämnade de flämtande hästarna och klättrade framåtlutade uppför kullen bland buskarna. Ofvan muren nedblickade några kosackhufvud med hängande hår och gula och grinande som halshuggna missdådares. – Si! – hviskade konungen och klappade i händerna. – Där försöka de draga igen den trasiga porten, de fuchssvanzarna! Hans nyss så intetsägande blick blef ömsom fladdrande och ömsom vidöppen och glimmande. Han drog huggvärjan och höjde den med båda händerna öfver sitt hufvud. Likt en ynglingarnas gud stormade han in genom den halföppna porten. Fänriken, som högg och stack vid hans sida, var ofta nära att bakifrån träffas af hans vapen, och ett muskötskott svärtade konungens högra tinning. Fyra män nedhöggos i porten, och den femte i skaran flydde med en eldskyffel inåt gården, förföljd af konungen. Där strök konungen på snön blodet från värjan samt lade två dukater i kosackens eldskyffel och utbrast i stigande munterhet: – Det är ingen plaisir att slåss med dessa stackare, som aldrig hugga igen utan bara löpa. Kom tillbaka när du köpt dig en ordentlig plit! Kosacken, som ingenting förstod, stirrade på guldmynten och smög sig utefter muren till porten och flydde. Allt längre och längre bort på slätten kallade han sina kringströfvande kamrater med ett hemskt och klagande: Ohahå! Ohahå! Konungen smågnolade för sig själf som för att retas med en osynlig fiende: – Lilla kosackman, lilla kosackman, samla du dina skälmar! Murarna kring gården voro mögliga och svarta. Ur marken hördes en ändlöst utdragen mollton likt från en eolsharpa, och forskande stötte konungen upp dörren till boningshuset. Det utgjordes af ett enda stort och halfskumt rum, och framför eldstaden låg en hög af blodfläckade kläder, som likplundrare tagit från fallna svenskar. Dörren kastades åter i lås af korsdraget, och konungen gick till stallbyggnaden vid sidan.
Om jag vid detta tillfälle endast rådfrågade hvad sorn vöre min fördel, såsom Embetsman, så skulle jag tillstyrka hvad Utskotten föreslagit, emedan Regeringens ansvarighet då vöre ingen, och den då blott behölde fråga: är det missväxt ? och sedan säga åt den enskildte säljaren: var god och, låt betala eder, och ät de behöfvande , se här hvad undsättningen kostar, och se här så långt den täcker; (y Riksens Ständer hade då beslutit. Sen 27 Octeher /. m. 347 säden skulle betalas det dyraste som mbjligt är; och så snart Styrelsen hade verkställt detta, Sa vore den fri ifrån ansvar, och ägde ej annat qvar, än att kalla Ständerne och säga till dem; håfven beredt denna stallning, svara nu sjelf - ’*ve inför Nationen.” Det är mig obegripligt, att man för blott theorier vill envisas att betaga sig gagnet af hvad man vill använda för gifna behof. Det var på Riksens Ständers beslut, ej på Regeringens begäran, som det ålades SpanneniålsDirectionen att upprätthålla Spannemålsprisen. Jag hade då den äran inför Ridderskapet pch Adeln förklara, att det var o v erks t ali bart. Nu åter tror jag de( vara min pligt ali säga att, nar man vill anslå en summa, så bör den användas så, att den gör den största, möjliga verkan. Jag finner frågan så enkel, att jag ej inser huru man med afseende på missnöjet med det framfarna , och på absoluta theorier , hvilka ej hafva sammanhang med denna fråga , kan vara derom oenig. Hvar och en mäste vara öfvertygad, att man med I million ej lian drifva någon spannemålshandel eller försöka att uppehålla sädesprisen. Detta kan aldrig vara point de vue’11 fl os Regeringen, utan den måBte vara att använda penninge-lillgången så, att största möjliga qvantitet i säd derföre kan erhållas.
Jag säger kärleksfulla och lägger vikt på det ordet, ty icke kallar jag dem kärleksfulla, som tro sig bevisa barnen kärlek genom att göra dem karakterslösa, osjälfständiga, själfsvåldiga, oskickliga till att kämpa lifvets strid — något som dock alltid förr eller senare måste blifva hvarje människas öde. Den, som vill uppfostra sina barn till själfständighet, söker först och främst ingifva dem begrepp om och vördnad för en högre lag, för något som står öfver dem och alla människor, en högre saDning, rättvisa och godhet, med ett ord en Gud, en allsmäktig och kärMathilda Att bena Lang / et. fisk. önar det sig verkligen att spilla trycksvärta på en sådan bagatell, mena väl alla unga damer o c h säkert äfven det lilla antal ung herrar, s o m i någon gift väns hem kan stjäla sig till en titt i Iduns spalter; men mammorna skola nog medgifva, att benandet af småttingarnes fisk spelar en ej så liten rol i sommarhushållningen i skären. Först o c h främst har man oro för, att något ben möjligenej observerats, och sedan tager det ej så litet tid från mammas middagttimme, om hon skall bena åt två, tre småttingar. Att anförtro benandet åt barnjungfrun är alltid en vansklig sak. Vanligen sker benandet sålunda att fisken sönderskrapas i oändligt små bitar, hvilka med ytterlig noggrannhet genomses, o c h det hela ter sig efter benandet s o m ordentlig hönsmat. Utan vidlyftiga studier i zoologi o c h fiskens anatomi kan man med något aktgifvande på fiskens benbyggnad betydligt underlätta det besvärliga benandet. Abborren åsamkar vanligen det största besväret, isynnerhet o m den ej är mycket stor. Sedan man befriat fisken på hvardera sidan från skinnet — hvilket är försiktigast, då knappast en af hundra köksor fjällar den tillräckligt omsorgsfullt — klyfver man den längs ryggbenet i tvänne hälfter och borttager benet o c h alla fenorna. Invid hvarje fena sitter en tät rad ben, de s. k. strålbärarena, hvilka lätt i en sammanhängande rad aflägsnas.
Och som han ofta färdades derigenom, gick han ju in till henne, och åt när henne. Och hon sade till sin man: Si, jag förmärker, att denne Guds mannen är helig, som alltid går här fram. Låt oss göra en liten brädesal, och sätta derin en säng, bord, stol, och ljusastaka; på det att, när han till oss kommer, må han der blifva. Så hände det sig på en tid, att han kom ditin, och lade sig i salen, och sof derinne; Och sade till sin tjenare Gehasi: Kalla den Sunamitiskona. Och då han hade kallat henne, gick hon fram för honom. Han sade till honom; Säg henne: Si, du hafver gjort oss alla denna tjenstena; hvad skall jag göra dig? Hafver du något värf till Konungen, eller till härhöfvitsmannen? Hon sade: Jag bor ibland mitt folk. Han sade: Hvad skall man då göra henne? Gehasi sade: Ack! hon hafver ingen son, och hennes man är gammal. Han sade: Kalla henne. Och då han hade kallat henne, kom hon i dörrena. Och han sade: På denna tiden, när frukten kan lefva, skall du hafva en son i famnen. Hon sade: Ack! nej, min Herre, du Guds man, ljug icke för dine tjenarinno. Och qvinnan vardt hafvandes, och födde en son, på samma tiden då frukten lefva kunde, såsom Elisa hade sagt henne. Då pilten vardt stor, hände sig, att han gick ut till sin fader, till skördemännerna; Och sade till sin fader: Ack! mitt hufvud, mitt hufvud. Han sade till sin tjenare: Haf honom bort till sina moder. Och han tog honom, och hade honom till hans moder. Och hon satte honom i sitt sköte allt intill middagen; då blef han död. Och hon gick upp, och lade honom på Guds mansens säng, slöt till, och gick ut; Och kallade sin man, och sade: Sänd mig en af tjenarena, och ena åsninno; jag vill till Guds mannen, och komma igen. Han sade: Hvi vill du till honom? Är dock i dag icke nymånad eller Sabbath. Hon sade: Väl.
färglagda Idun modeplanscher ensam » 6: 50 » 4: • — B e r ä t t e l s e f ö r I d u n af Dessa hos presentkort Redaktionen beloppet jämte person, erhållas mot dels postanvisning den af prenumerations namn ål endast insändande hvilken och adress Amanda • å presentkortet Smånotiser från kvinnovärlden. Styrelsen för JPi edrika-Bremer-förbundets dräktreformförening har beslutit att låta utarbeta illustrerad beskrifning öfver föreningens samtliga modeller. Denna illustrerade beskrifning kommer att åtfölja Iduns hela upplaga i början af nästa år. Teater och musik. Kungl. operan. Sistlidne tisdag afslutade dr Bottero sitt framgångsrika gästspel å k. operan. Hvad han härunder presterat, hafva vi haft tillräckligt många tillfällen att framhålla, för att våra läsarinnor skola kunna förstå, att det skulle varit en Två kvinnor eller en? Från d:r Leonard Benarys vinst för vår operascen, om han för framtiden kunmanuskript af Henry Harland. Ofvers. från engelskan nat närmare fästas vid densamma. Detta har af K. B. (Wilhelm Bille, Sthlm.) dock tyvärr ej låtit sig göra på grund af å hans sida förut ingångna förbindelser i hans hemland. Från Fahlcrantz &amp; C:os förlag: Han har nu med sin maka rest åter till det soliga Från det nya Italien; en samling berättelser af flere Italien, men måhända hafva vi någon gång i förf. ; ofvers. a f E. N. — Pascal: Tankar i religiösa framtiden att vänta honom åter. I förhoppning frågor; på svenska af d:r C. V. Modin. — Nordiskt forntidslif; af A. U. Bååth. — Carl XV; af Cecilia Holmhärom tillönska vi honom en lycklig resa och ett hjärtligt välkommen åter! berg (3:dje häftet). — Ur folksagans rosengårdar; en sagosamling, utgifven af Richard Bergström. I I I. — Då detta nummer utkommer, har den första Barnkamma-ens bok, n:r 2. Illustrerad af Jenny Nyverkliga nyheten för säsongen gått öfver k. operans ström. scen. Det är Pietro Mascagnis prisbelönta italienLeffler. (Forts.).
Discontering för handeln och större rörelsen (se Banken). Discont-Verket, jemkning af dess stadgar i afs. på Gottland . ■ granskning af dess räkenskaper m. m. (se Revision). Discont, Lån-, Mönufactur, om Utsökningsprovision och öfverränta ... Aterremiss i ämnet .. Disconter, Filial, Stats-Utskottets Berättelse angående . Discont-Verk, R. St. fordna, dess skuld, (se Afskrifning). Distillering (se Bränvins). Djeknepenningar, om upphörande af Aterremiss i ämnet .. Djurfång och Jagt, afgift derför, (se Bevillning). * N:o 70 Samling. Afdelning. | Bandet. Häftet. Pagina. Bc tänkandets. Riks-Ståndcns Beslut. N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. Docenter, Akademie, om löner för dem Domare, om rättighet för enskild man att tilltala dem för Embctsfel . Dom, angående anslag till dess utgifvande i Under-Bätt (se Anslag). — om bestämmande af viss tid, inom hvilken den i utförd sak skall fällas och utgifvas Domare, om ansvar för Dom, som ändras af Ofver-Rält sam för oriktig besvärshänvisning . •— om dess ersättningsskyldighet vid meddelande oriktig besvärshänvisning Domare, t. f., om deras Beseoch Tractamentskostnad . Åter remiss i ämnet . Domareförrättning, angående en Lag, att cj någon dertill ma förordnas, innan han fyllt 25 år Ytterligare utlåtande i ämnet Domböcker, renoverade, oin Rådmäns och Kämnärers delak tigliet i ansvaret för försummelse att insända dylika till Öfverdomaren Åtcrremiss ... Se vidare Exp. Utsk. Mern. Domhafvande, om Diariibevis till Banco-Discontcn öfver vc derhäftighetsbevis Domkyrka, Calmare, reparation af (se Calmar). Domkyrkan och Domprosten i Lund, om Kronobonden till Domkyrkohemman, om Arrendespanmålens utgörande af .
Några besvär eller klagomål af RiksgäldsContoirets och General-Assistance-Contoirets Embetsoch Tjenstemän äro icke till denna Revision inkomna; men så val Controlleuren, sorn Stämpel-Mästaren och Stämpel-Drängarne uti det för Chartors hvitstämpling inrättadeoch under Riksgälds-Verket lydande Contoir, hafva uti särskildte hos oss ingifne skrifter sökt förbättrade Eörtingsvilkor, hvilka ansökningar vi efter deras enskildte beskaffenhet piöfvat, och öfver dem lemnat sådana utlåtanden, som vår Instruction medgifvit, Beträffande det under Riksgälds-Verket lydande General-Assistance-Gontoir, så håfve vi eftersett sistnämnde Verk. Vi bafve genomläst de hos Ofver-Commissarien derstädes hållna Protocoll till nästlidne Augusti månads slut, och reviderat de vid samma Contoir för årén iSojr, x8o8, 1809, 1810 och iSix afslutade HufvudBöcker. Från Riksens Högloft» Ständers Herrar Deputerade till Ofver-Revision af Riks Räkenskaperna håfve vi emottag i t en af Herrar Deputerade författad öfversigt af deras förrättning, och den 54 Den 4 Ma/ s den vi Litt. D härjemte få vördsammeligen of. verlemna. Stockholm den 14 December 1S13. På Höglofl. Bidderskapets och x\delns vägnar: Jo/t. Henning Gyllenborg. Carl de Geer. P. Ad. Fock. JG. Gyllenkrok. Elias v. Echstedt. L. v. Stockenström. På Högvördiga Prest-Ståndets Vägnar: Jacob Ax. Lindblom. J. A. Tingstadius. P. Ruus. M. Stenhammar. Js. Mellgren. På Vällofliga Borgare-Ståndets vägnar: Joli. Pet. Sandberg. Jan Lamberg. Joli. Georg Rager. J. G. de Maré. E. G, Nolleroth. J. H. Ekstrand.
Det ena är att omedelbarligen efter det H. I. 3 84 Den 26 Oktober. en motion blifvit bos ett Stånd väckt, låta befordra den till trycket. Det andra åter att öfverlemna detta bestyr åt vederbönde Utsk., till hvars handläggning motionerne blifvit remitterade. I sednare fallet kunde Utsk:n grupera motionerna, så att de, hvilka ägde inbördes sammanhang, komme att följa efter hvarandra. Hvardera methoden har sina företräden, och ehuru mig synes att det först framställda alternativet, såsom lättast att verkställa, vore det fördelaktigaste, har jag likväl icke ansett mig i detta hänseende böra afgifva något bestämdt förslag; utan hemställer om det icke kunde öfverlemnas till Exped.Utsk:t, att upgöra och till R. St:r inkomma med förslag till verkställighet af den motionerade förändringen. Jag anhåller att denna min motion måtte till Exped.Utsk:t remitteras. På det stadgandet i 59 g R.O. icke må anses utgöra ett hinder för bifall till det af mig väckta förslag, anhåller jag att få förändra ordalydelsen uti motionens Esta morn., på följande sätt, nemi.: »det måtte R. St:r besluta, att de uti RiksSt:n väckta mo»tioner tryckas, icke uti StåndsProt., utan särskildt för sig, »samt att de sålunda tryckta motionerne häftevis utdelas »till samtlige RiktStm, på sätt som sker med Bih.» Hemställande jag att motionen i dess nu förändrade skick måtte varda till Exped.Utsk:t remitterad. 2:0. Ibland de förhållanden, som i ganska väsentlig mån bidraga till våra Riksdagars förlängande, torde med skäl böra räknas det sätt, hvarpå prot. föres öfver diskussionerne i Ståndens plena. För att fullt upfatta huru ingripande detta verkar, fordras endast att man erinrar sig huruledes, så väl vid remisser, som återremisser, Ståndsprotm skola till Utsk:n öfversändas.
Ii v ilka ett bifall till Utsk:ts förslag skulle medföra, kati man icke neka att det derigenom skulle blifva en ganska betydlig utgift för statsverket, Det iir naturligt att ieke de enskilde, kring gästgifverierne boende, jordbrukarne skulle få intresse af att. kostnaden för skjuts blefve så låg som möjligt; och följden kunde blifva ari de slå sig tillsammans och, i st. f. att tafla med hvarandra, söka att preja Staten. Det är sannolikt att skjuts-skyldighetens åtagande af Staten skulle blifva vida kostsammare än hvad den nu är; och att vidtaga en åtgärd, hvarigenom samma sak erhålles för vida högre pris, derföre att den, som egentligen bör utföra saken, ej kan se densamma riktigt till godo, tror jag icke vara rätt. Utsk:t utgår från den åsrgten att man skulle med större besparing kunna åstadkomma entreprenader. Utsk:t har föreslagit en kostnadssumma, approximatift beräknad till 600,000 rdr; men denna summa anser jag vara alldeles för liten. Om man antoge den till 1 mill , tror jag ändock att jag beräknat den för lågt. Denna mill. borde, säger man, öfverflyttas pä bevillningen; denna utgöres f. n. af 2 milhr, och om då ännu en mill. skall uttagas af den skattdragande allmänheten, får den betala i bko, hvad den förut erlagt i rgds. Enl. min tanke är hufvudvilkoret för denna frågas tillfredsställande ordnande, att de skjutsnings-skyldige blifva intresserade af att entreprenaden blir så litet kostsamt bestämd som möjligt. Detta har Utsk:t underlåtit att taga i betraktande. Då öfriga talare yrkat återremiss af denna punkt oell jag är af samma tanke som desse, att nemi. en återremiss är nödvändig för frågans närmare utredande, får jag vördsammast med dem instämma i anhållan om återremiss. Gr. Sparre, Erik; Om det å ena sidan ieke kan nekas att Utsk:t gått något raskt, till väga, då det velat öfverflytta hela skjutsningsbesvär på Staten, och att
St. bifallna Lag-Utskottets Betänkanden, som för Expeditions-Utskottets ifrågavarande förslag ligga till grund, blifvit anfördt bland skälen till ofvanberörde Lagförändring, anser Expedilions-Utskottet sig icke befogadt, att, i anledning af återremissen, någon förändring uti lydelsen af den föreslagna underdåniga Skrifvelsen hemställa , utan får densamma härmed å nyo till justering vördsamt öfverlemna. Stockholm den 27 Exp.-Utsk. Eörslag till und. Skri/v. Uppl» 0» god k. hos Ridd* och Adeln d, 4 jan* 183a* Preste-Ståndet d* 8 — —* Borgare-Ståndet d» 8 Bonde-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Liqvid emellan Förvaltningen af Sjöärendena och Allmänna Magazins-Inrättningen, för det till Flottans behof i Carlskrona befmtliga Proviant-lager. S. A. K. I anledning af E. K. M;s, under den 29 October 1828, till R. St:s Stats-Utskott aflåtna Nådiga Proposition, angående liqvid emellan Förvaltningen af Sjöärendena och Allmänna Magazins-Inrättningen, för det till Flottans behof i Carlskrona befintliga proviant-lager, få bos E. K. M. R. St. i underdånighet förklara, att då, enligt hvad så väl högstberörde Nådiga Proposition innehåller, som öfrige i ämnet R. St. tillhandakomna Handlingar upplysa, frågan inskränker sig dertill, huruvida det för Flottans behof i Carlskrona, redan år 1798, af Ma Bdi. till R. St. Prot. 1828—1830, lo:de Sand. 3 B. 3 Häftet i| a 88 Exp>Utsk. Förslag till tind. Sftrifv.