Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 öfverensstämmelse med hvad jag nu haft äran andraga, vågar jag således vördsamt föreslå, det Rikets Höglofliga Ständer måtte för sin del besluta, att den personliga skyddsafgiften får till bela det belopp den för hvarje kommun utgör, på enahanda sätt som den nu utgående folkskoleafgiften uppbäras och i enlighet med församlingarnes beslut till deras skolväsende användas, samt att, i stället för det al Kongl. Maj:t till folkskoleväsendets utveckling oell förbättring i nåder äskade anslag, 100,000 R:dr, måtte å ordinarie stat uppföras 10,000 R:dr, att efter de grunder, Rikets Ständer för sin del kunna finna skäligt bestämma, utgå till sådana mindre lyckligt lottade församlingar, som kunna, för sitt skolväsendes behöriga ordnande, anses vara i behof af bidrag utaf allmänna medel. Om remiss till vederbörligt Utskott af denna motion anhålles vördsammast. Stockholm den 15 November 1865. II. Hagermarck, från Gefleborgs lån. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Hans Hagermarck från Gefleborgs län, om anslag för fortsatt byggande af norra jernstambanan från Upsala i rigtning åt Sala och Storviks station pä. Gefle—Dala-banan.
Undervisning i teoretiska ämnen skall m e d d e las högst 16 timmar i v e c k a n; den öfriga tiden skall ägnas åt öfningsämnen, i främsta rummet åt undervisning i husbållsgöromål o c h kvinnliga handarbeten. Bland läroämnena i andra klassen förekomma hälsovårdslära o c h uppfostringslära. Den sista roddargumman i Stockholm har nu skattat åt förgängelsen. H o n hette maclan Lundqvist o c h var b o e n d e å Djurgården samt afled i lördags i en ålder af 96 år. Olof R u d b e c k omtalar redan på 1600-talet i förbigående roddarpigor, som på båtar öfverförde ungkarlar o c h jungfrur till Djurgården. I början af nästa århundrade äro taxor utfärdade, o c h roddarlaget får sina särskkda privilegier. Bå tarne k o m m o småningom i ego hos äldre kvinnor, hvilka antingen själfva eller g e n o m andra af samma kön besörjde rodden. Illa omtyckta, liksom åkardrängarne skrifva författarne af » Gamla Stockholm » — o c h b e r ö m d a för sina stora utförsgåfvor, hvilka kanske v o r o väl behöfliga, då det gällde att svara hvarje person, som genast vid sin ankomst fordrade, att de m e d h o n o m skulle » sätta ut », förde de emellertid ett jämförelsevis lyckligt lif — till fram emot midten af vårt århundrade. * Teater och musik. Direktör Ranfts tvänne konsttempel å Djurgården arbeta flitigt att förströ oss i sommarvärmen. I måndags afton lade » Djurgårdsteatern » fram ett nytt program, s o m dock, dessvärre, icke slog allt för lifligt an. » P u n k t för punkt », komedi i en akt af Henri Murger, gick redan för 35 år sedan för första gången öfver svensk scen o c h gaf då Svante Hedin en glansroll; hr O. Byströms framställning nu — säges det — k o m m e r endast de gamle o c h minnesgode att känna saknad efter » hvad som varit hafver ».
Huru regeringen kringgick kommerskollegii-frågan genom att mot riksdagens uttalade vilja uppföra lönen till utanordnande men. endast på förordnande tillsätta den omtvistade presidentbefattningen, är allmänt bekant. Intressant skulle det hafva varit att få se, huru grefve Posse tänkt sig ' ställa med detta sitt gamla bête noire, derest han kommitatt stanna något längre vid makten och fått tid på sig att vidtaga de mera genomgripande förändringar i våra administrativa förhållanden, hvilkas nödvändighet han såsom ledare af oppositionen så ofta och så eftertryckligt framhöll. Som bekant är det dock icke ur den synpunkten den här relaterade kontroversen i allmänhet brukar skildras. Imellertid talar den i hvarje fall lika väl som mycket annat i samma riktning tydligt nog om den stora vigt grefve Posse och landtmannapartiet ansågo sig böra fästa vid att icke “ kronans prerogativ “ finge göra intrång på hvad som ur deras synpunkt var folkrepresentationens grundlagsenliga rätt. Och detta torde väl, som redan påpekats, äfven vara skäl att taga i betraktande, om icke för annat, så åtminstone för att icke alltid behöfva ensidigt åberopa endast de sämsta bevekelsegrunderna för ett handlingssätt, som äfven torde haft andra och bättre. Försvarsoch grundskattefrågornas upptagande på dagordningen omedelbart efter det nya statsskickets tillkomst föranleddes icke direkt genom någon landtmannapartiets åtgärd. Att dessa frågors lösning på ett för jordbruksintresset tillfredsställande sätt imellertid i. hvarje fall förr eller senare nödvändigtvis skulle kommit att stå som partiets stora mål, faller af sig sjelft. Nu blef det likväl icke så, åtminstone icke från första början. Försvarsfrågan hade som bekant blifvit väckt till lif af regeringen sjelf och redan varit föremål för den sista ståndsriksdagens pröfning. Skattefrågan, vida äldre till sina anor, understäldes den nya representationen vid dess första sammanträdande genom en hel svärm af enskilda motioner, bland hvilka långt ifrån flertalet utgingo från landtmannapartiets då yarande medlemmar. Detta kunde också desto mindre vara fallet, som partiet ju icke ens hade slutit sig till sammans, innan den ordinarie motionstiden redan var till ända lupen.
Vid bestämmandet af obligationernas valörer har, för befrämjandet af upplåningens framgång och för att underlätta fruktbargörandet af smärre kontanta behållningar, synts Utskottet nödigt, att en något lägre valör, än som hittills varit medgifven, fastställes såsom den lägsta, hvilken Utskottet trott lämpligen böra blifva å belopp af 100 R:dr R:mt; hvaremot antalet och beloppet af de högre valörer, derå obligationer böra utfärdas, torde lill pröfning och afgörande af Fulimägtige i Riksgälds kontoret öfverlemnas. Till amortering af det eller de lån, som, i händelse af Rikets Ständers bifall till Utskottets nu framställda förslag komma att upptagas, har Utskottet ansett årligen böra användas ett belopp, som, med tillägg af den årliga räntan, uppgår till 5^ procent af ursprungliga lånesumman. I afseende på obligationernas uppsägbarhet och sättet för amorteringens verkställighet samt öfriga hithörande bestämmelser, har Utskottet funnit sig böra förorda antagande af hufvudsakligen enahanda föreskrifter, som blifvit meddelade genom ofvan förut anförda Kongl. Kungörelse den 3 Februari 1855; och får Utskottet alltså tillstyrka och föreslå: alt Rikets Ständer, i och för medels anskaffande för nedanuämnda ändamål samt med afseende å införande och framgent fortfarande tillämpning af ett inhemskt stats-lånesystem, måtte meddela följande beslut och stadganden: 1:0. Genom upplåning för Statens räkning, enligt här nedan angifne vilkor och bestämmelser, anskaffas inom riket medel, att användas dels till inlösen af obligationer å utländskt mynt, utgifue för de åren 1858 och 1860 för Statens jernvägsbyggnader upp tagna lån, dels tili bekostande af allmänna, produktiva arbetsföretag, hvilkas utförande eller understödjande af Rikets Ständer beslutas.
Efter de tre fridagarnas slut återtogo vi emellertid vårt förra lif och fortsatte att njuta af vår konst och våra pepparkakshjärtan, ända tills dagen för afresan bröt in. Det blef en vemodig saknadens dag, och när vi sedermera tänkte tillbaka på dessa veckor i världens hufvudstad, mindes vi dem i ett skimmer af lycka och härlighet. Men hur det är, då j a g upplifrar dessa minnen af nöjen och konstnjutningar, så ägnar jag också alltid en tacksamhetens tanke åt den hygglige prins Adolph. DEN SVENSKA KYRKAN ", SKOLAN OCH SJUKHUSET BETANIA I DUNDEE. MISSIONSSTATIONEN OSCARSBERG. FRÖKEN HEDVIG POSSE OCH HENNES MKDHJÄLPARINNA OMGIFNA AF SINA LÄRJUNGAR I OSCARSBERG. FRÖKEN POSSES OXSPANN I OSCARSBERG. VÅRA LANDSMANINNOR PÅ KRIGSSKÅDEPLATSEN I SYDAFRIKA. S V E N S K A kyrkans mission har såsom bekant i Dundee i Natal en af sina största stationer med kyrka, skolhus, sjukhus och bostadshus för missionärer, alltsammans taxeringsvärderadt till 70,000 kronor. Man har varit orolig för stationen med anledning af de ingångna underrättelserna om att boerna bombarderat staden. Fröken Hedvig Posse, som sedan flere år nitiskt arbetat på detta missionsfält och i sitt hemland har många anhöriga och vänner, som med varmt deltagande tänka på henne under dessa orons dagar, har emellertid telegrafiskt lämnat dem lugnande underrättelser, meddelande, att stationens kvinnor redan i medlet af oktober afrest till Pieter Maritsburg, hufvudstaden i Natal, under det missionären Norenius stannat kvar i Dundee för att taga vård om missionsstationen där. Fröken Posse är yngsta dotter af friherre Johan August Posse och hans maka i andra giftet, Elisabeth Ehrenborg, båda föräldrarne synnerligast kända för sin skriftställareverksamhet.
Af alla nedan anförda, samt andra med dem jemförliga, men här icke upptagne, veik, hvilka uppskattas, enligt föreskriften i 4:de art. af denna BevillningUtskottets Betänkande, IV.-o g. j stadga, erlägges bevillning efter enahanda grund, sorn för annan egendom med två r:dr for tusende af värdet, och i samma förhållande för ett min. dre, nemligen: Alunbruk, Ankar smiden, Beckbruk, Bergsmanshamrar, Berlinerblått-fabriker, Bleckoch plåthamrar. Buldansoch segelduksfabrikerJ Cattuns-tryckerier , Coboltsverk Degel fabriker , Gevärsfaktorier , Glasbruk , Kalkugnar , Knipoch spikhammar stockar , Kopparhamrar, Kopparverk , Kopparvalsverk , Kortfabriker, af hvilka dessutom betalas stämpelafgift, Krutbruk , af dessa utgår destutom sex skillingar för hvarje tillverkad €ent« ner krut, enligt attest från Kongl. Krigs-kollegium, Linne-, bomullsoch yllefabriker , Garfverier , Marmorbrott, Masugnar, och andelar deruti, hvilkas tillverkning försäljes; så vida de nemligen icke ingått i värdet af den egendom, hvarunder de höra. Mekaniska verkstäder, Messingsbruk , Oljeslagerier , Pappersbruk , Porslinsbruk Bly hartzoch Blyvitt - fabriker (Spermaceti) Ljus i Stearineller > fabriker \Wacc92 Bevillning -Utskottets Betänkande , N.-o 9. J 2 5'“ Puderoch stärkelsebruk, Repslagerier } RödJärgs-j svafveloch vitriolbruk; Dessutom erlägges af Dylta bruk: För hvart skeppund svafvel B:ko r:dr — 36 sk. d:o d:o vitriol „ — 8 —. För hvarje tunna rödfärg „ — 3 —• Saltraffineringsbruk Sillsalterier och trankokerierj i hvilka någon rörelse drifves, Skedvattens fabriker A Sockerbruk x Stenkolsverk A Stålugnar , Stångjernsbruk , Såpbruk j, Tackjerns-j gjuterioch reverberugnarA
DSiremellaii framträdde hos Fredrika nya yttringsr af den f öruncierliga receptivitet, som var oskiljaktig från hennes t u. Sk kunde hon helt plötsligt flamma upp för märkliga personligheter eller icl6er, helst om de vor0 barare af tidens nye tmlcar eller tollcme af de gamla p i ett nytt och träffande satt; och kunde de d&amp; under olika tider i ej ringa mån behärska henne .. Att bland dessa » barme » förekommo afven P andliga talare » säger sig sjalft. Dock stod, oberoende häraf, Fredrikas religiösa öfvertygelse i egentlig mening u a - der närmaste inflytande af en from och frisinnad akademisk. larme. hämtade där näringen för sitt inre lif. Huru det spirade och förkofrades detta tysta lif i Fred r i k a ~ inre, det visade sig bland annat i hennes mod att handla efter hvad hon ansåg rätt, utaail afseende på hvad som. i världen anskgs %comme il faut,. Därom vittnar t. ex. hennes verksamhet för en så impopulär idé, som gift kvinnas äganderätt och %ennes nitälskan för sedlighetsfrågan m. m.. Ännu ett exempel. friin äldre tider på Fredrika Limnells iuoraliska mod m&amp; här anföras. Det hade förljudits att ett mycket framstiiende konstnärspar drulle skiljas. Mannen hade många vänner och beundrare, och de menade att felet var hustruns. Hon, som var en främling blef därför bittert lrlandrad. Men Fredrika EimneU kände säsom kvinna, att felet var mannens och att hustrun icke borde eller kunde lefva med honom. Hon tog d i hennes försvar, kanske icke med ord, men p&amp; ett sådant sä,tt, att nngriparne maste böja sig i djup aktning för bide den angripna och hennes förharare; och ännu i dag bevarar den i utlandet högt uppburna i tacksamt hjiirta minnot af Fredrika Lhnells e Och just godheten var d&amp; som växte inom henne till en m&amp;t, som blef allt mer och mer bestämmande, ej blott för hennes handlingssätt, utan för hela arten af hennes personlighet.
Vi se vid alla Riksdagar, att Advokat-Fiskalen begär aktorats-arfvode, dä Kronan efterskänkt sin rätt, och jag tror ej, att mine värde motståndare kunna påslå, att han alltid utfått aktorats-arfvode. Således måste någon otydlighet finnas, och dä är väl rättare, och i alla fall bäst, alt lönen för denne tjensteman förhöjes i st. f. alt, som nu är förhållandet, Iran har en högst osäker sportelinkomsl, helst han vid alla tillfällen dä kronan etterskänkt sin Den 14 Juni 149 rätt, mäste tvista om aktorats-arfvodet, oell får det ändå icke understundom. Man liar talat ora Kronans rätt att göra dessa eftergifter, och att ett förtydligande af instruktionen skalle förnärma nuvar:de Advokat-Fiskalens rätt. Här är icke fråga om honom, utan om Kronan må äga, att i instruktm säga, alt vid tillfällen, då eftergifter göras, aktorats-arfvode icke ulbekommes. Kronan är ostridigt ägare till de indrifna medlen, och om hon i allmänhet säger, att den och den delen deraf uplåtes såsom vedergällning till den tjensteman, som medlen indrifvit, så är gifvet, att kronan icke kan återtaga? det löftet; men om kronan uti instruktim säger, att Advokat-Fiskalen skall få så och så många proc. af alla de indrifna medlen, derifrån likväl undantagne de och de medel, måste denne tjensteman, då han söker tjensten, icke hafva rätt lill mera än hvad Staten utlofvat, ooh kronan har en ovilkorlig rätt att utstaka élt sådant vilkor vid tillsättande af tjenstemän.
Från Bonde-ståndet har till Utskottets behandling blifvit, genom protokolls-utdrag af den 4 sistlidne Januari, remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Johan Jakob Rutberg från Norrbottens län väckt motion, hvaruti han, —med åberopande af Banko-utskottets vid sednaste riksdag under N:o 51 afgifna Utlåtande i anledning af en utaf Riksdagsfullmäktigen ,/. SJ. Zetterberg dä väckt motion om utgifvande från Banken af ett belopp, stort 20,002 r:dr, jemte ränta från den 14 Mars 1844, till aflidne kapitenen Erik Skottes sterbhus-delegare, såsom ersättning flir den förlust, som, ■enligt motionärens förmenande, skall blifvit dem tillskyndad genom förvållande af de tjenstemän, hvilka år 1809, vid försäljning å Banko-auktion af säteriet Eketorp, ^ mantal, säteri-ladugården Samuelsås, i mantal, och frälsehemmanet Sadelmakarekrogen, ^ mantal, utgjort Bankens kommissariat, — yrkat, att, då Utskottet, genom detta Utlåtande, refter den mest noggranna utredning af förhållandena, såsom någon godtgörelse åt kapiten Skottes sterbhus-delegare för den betydliga förlust, de oförskyldt fått vidkännas, och med afseende å Bankens medverkan till första försäljningen,* tillstyrkt, att ett belopp af 10,000 r:dr skulle till bemälde sterbhus-delegare utbetalas; men detta Utskottets tillstyrkande icke lyckats vinna Rikets Ständers bifall, utan frågan genom 2:ne Stånds afslag vid sista riksdagen förfallit, samt motionären funnit sig af rättvisa och billighet manad att densamma ånyo upptaga, en sådan godtgörelse, sorn den af Utskottet vid sednaste riksdag tillstyrkta, på de uti Utlåtandet N:o 51 utvecklade grunder, måtte, med 10,000 r:dr banko, utaf Bankens medel kapitenen Skottes sterbhus-delegare tilldelas.
— Med förlof, det skulle väl icke vara bekant, att Jansson bär nattkappan den här veckan? — Låt vara, mumlade Kopp — hon är min. Männen upphörde genast med sitt omständliga tal och stimmade: — Hör han, det är inte lofligt, — bara en nattkappa bland rättskaffens gesäller — fri och allena en yngling vandre — håll honom i syrtuten, Liljegren! Och gamle Fox slog handen i bordet, så att de fotlösa spetsglasen foro omkring: — Unggesällen förständigas att icke förhäfva sig och yfvas. Ändtligen lyckades Kopp få upp klinkan, och en half minut därefter stod han flämtande och tillrufsad på torget i vårkvällens halfljusa luft. Kyrktuppens kam brann dock ännu klar af sol. Klockan slutade att ringa sju; när dallringen upphört, blef allt fredligt stilla. Icke ens slamret af pumparmen hördes mer, blott här och där en skarp smäll, då porten slogs igen om någon vattenbärande tjänsteflicka. Kopp drog ned västen i en spets öfver magen, puffade den höga, plattbrämade felbhatten på sned och vred håret i en lock framför hvarje öra. Därpå rätade han sig stolt, bröstet spändt, ryggen insvängd, minen blef leende medveten, och han skyndade fram på de flata stenarna längs torgets gårdar. Gången var lätt, en smula affekterad i sin gungande spänstighet, den långa, blanknötta kjolrocken vippade om gula bombasinsbyxor. Och då ålderman Nubb, rödmosig och stram, kom stultande utför rådhustrappan och vid hvarje steg stötte käppen klapprande i, hälsade Kopp så välboret, att mästaren nickade bevåget. — Han far åstad, som om han hade i sinnet att spotta någon bönhase i synen — utlät åldermannen sig till och med så ljudligt, att orden ekade öfver det tysta torget. Kopp skrapade med foten, log och kastade hufvudet graciöst tillbaka. Icke sysselsatte han tankarna med så ledsamma ting, för honom skulle hvarenda bönhase få soutenera sig bäst han gitte. Nu svängde han af inpå den folktomma Storgatan, där de låga husens tittspeglar blänkte i skuggan.
Första Classen - - R:dr 30: — Andra d:o - - 20: — Tredje d:o - - 10: — Fjerde d:o - - o: — Femte d:o - - 3: — Directörer, Theatre-, vid andra än Konungens Spectacler, erlägga årligen - - - R:dr 25: — Och dessutom för hvarje representation, i Stockholm - 4: — samt i alla öfriga städer och orter - 2: — En lika afgift för hvarje representations-dag, så väl i städerne, sorn på landet, skall erläggas af kringresande ineller utländska personer, hvilka med serskildt tillstånd gifva representationer af mechaniska konster, lindansning, konstridning m. m., eller sådana, som kringföra och visa främmande djur m. m., åliggande alia förenämnde, att, innan de från staden eller orten afresa, eller pass deni meddelas, med bevis af Kronans Uppbördsman styrka, att representations-afgiften blifvit erlagd; och skall qvitto derå, jemte betyg, att Levillningen för löpande året blifvit gulden, eller säkerhet derför ställd, ovilkorligen företes å den ort, dit de sig begifva, innan någon representation der får uppföras. Afreser sådan person ifrån orten, utan att hafva denna bevillning erlagt, ansvare derför den, sorn pass till resan meddelat elier för resans fortsättning detsamma åtecknaL Bil. till Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N.o ta. i5 Doctorer , Medicina?- eller Läkare, för inkomst af practik, utom tjensten, 4 procent, dock ej under - R:dr 10 — Entrepenörer , Renhållnings-, och Ljkttändnings-, i fyra Glassér: Första Classen - — Andra d:o - - 10: — Tredje d:o - - 5: — Fjerde d:o - 2: —• Fiskare, ehvad de äro Borgare eller ej, i sju Classer:
Det har för Utskottet visat sig klart och påtagligt, ätt denna åsigt ligger till grund för inrättningen af de tvänne Comiléer, Motionairerne nu Velat inskränka. Lika litet Utskottet kart skilja sig ifrån den öfvertygelse, att en jemn och rättvis fördelning af Bevillningen icke bibehålles, Utan iakttagande af de beständiga jemkningar, som årliga förändringar och omvexlande förhållanden i Egendomsvärden och skattskyldigeS Vilkor göra nödige; lika mycket är ock Utskottet förvissadt örn sanningen af den grundsats, ätt flere personer med mera utbredd kännedom om alla de locala omständigheter, Som böra inverka pa Taxeringen, skola uppfylla Taxeringsmäns grannlaga åligganden bättre och tillförlitligare, än ett mera inskränkt antal. Om, på sätt Motionairerne anfört, det inträffat, att Berednings. Comitéernas arbete stundom ej varit annat än en tillämpning af HäradsskrifvarneS förslag, ejler att Taxerings-Comité låtit bero ‘Bevilln-'Utskottet i Betänkande N:o 11. 1,5 vid de förslag, Berednings-Comitéerne upprättaf, så bör likväl från ett sådant förhållande, som ofta lärer ega sin grund deri, att Härads-; skrifvarens förslag varit väl uppgjordt och Ber rednings-Comitéernes åtgärd ingen rättelse fordrat, i intet fall dragas den slutföljd, att inrättningen af Comitéerna är i principen origtig och onyttig. Vigten af Comitéernes bestämmelse uttryckes i de föreskrifter, efter hvilka de skola handla, och Comitéerna, likasom hvarje institution, gagna i den mon, de med sorgfällighet motsvara deras kall. Hvad som blifvit ytt-; rädt derom, att olika åsigter och beslut, då Ledamöterne i bägge Comitéerne skulle vara desamma, på sådan grund ej kunna förväntas, har förekommit Utskottet föga grundadt eller med rätta förhållandet öfverensstämmande, då endast visse Deputerade från Berednings-Comitéerne inom
I häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Öfverintendents-embetet, på de af Direktionen anförda grunder och med vitsordande att de för ändamålet erforderliga medel 20 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 66 (Fortsättning.) kunde, i följd af en för Kongl. Maj:t och Kronan fördelaktig entreprenad å institutets öfriga byggnadsarbeten, beredas å ofvanberörda statsanslag, tillstyrkt nådigt bifall till Direktionens ansökning; och har, med anledning af hvad sålunda förekommit, Kongl. Maj:t nu löreslagit, det måtte Rikets Ständer medgifva, att till bestridande af kostnaderna för ombyggnad af det gamla numera förfallna och vanprydliga gymnastikhuset vid Gymnastiska centralinstitutet, enligt förut nämnda ritning och kostnadsförslag, må få användas erforderligt belopp af öfverskottet å det för Gymnastiska centralinstitutet vid sistlidna riksdag beviljade byggnadsanslag. Stats-Utskottet, till hvars handläggning denna nådiga Proposition blifvit af samtliga Riks-Stånden remitterad, har vid ärendets behandling icke kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid den omständighet, att det belopp af 167.178 R:dr 84 öre, hvilket Rikets sist församlade Ständer, i enlighet med Öfverintendents embetets kostnadsförslag, anvisade för nyoch ombyggnader å Gymnastiska centralinstitutets tomt, med, enligt hvad Utskottet blifvit meddeladt, omkring 20 procent öfverstigit den summa, som vid dessa byggnaders utförande funnits derför erforderlig.
Hade ej Utskottets Betänkande redan af 2:ne stånd blifvit bifallit skulle jag hafva yrkat återremiss deraf, för att få Linet räntefritt beviljadt Acaoemiea ellar p Ben 19 September J, m, tfg åtminstone root samma procent, sorn Academien beviljar BankeD nemligen 3 för ioo:det; nu inskränker jag mig till att hafva bevist huru rättvisa och billiga ConsisioriiAcademici anspråk äro, och till att göra Höglofl. Ridderskapet och Adeln derpå uppmärksamt, att Universitetet genom Byggnadens uppskof lider en ganska betydlig förlust och skada i synnerhet på de dyrbara Boksamlingar, sorn nu måste lemnäs obegagnade och vanvårdade. Det är kanske första gängen Upsala Universitet anlitar Rikets Ständer om biträde i sina utgifter. Om Högvördige PresteStåndetg bifall härtill har väl Universitetet på förhand kunnat göra sig tämmeligen förvissadt; men det anser likväl Ridderskapet och Adeln näst Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Canzleren för sin förnämsta beskyddare, väl Vetande att det fostrat många bland dess fordne och nuvarande medlemmar af detta stånd, som meden rik frikostighet ihågkomma, hvarifrån de hämtat förmåga att göra sig och sitt Fädernesland en odödlig ära. 17^ Dan 19 September e. m'. Bilaga till Pleni-Prot o collet för den 19 September, eftermiddagen. Friherre Fock, Berndt Wilhelm’. Höglofl. StatsUtskottet har i afgifvit utlåtande besvarat de erinringar, sora af Herr Friherre Ankarsvärd C. H. och Herr Tham Wollrath i Ridderskapet och Adelns Plenum framstäldes vid föredragningen af Utskottets Betänkande rörande de 5o,ooo R:dr, hvilka af mig, såsom Landshöfding i Upsala Län , åren igiö och 1817, uppburos till Spannemåls upphandling för detta Läns nödstälde Innevånare.