Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af Särskilta Utskottets den 7 dennes afgifne, samt den 11 derpå följde på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjordt förslag till de Norrländska Länens sammanslående, blePsamma Betänkande af Ridderskapet och Adeln afslaget. Ut supra. & D. Föredrogos å nyo och gillades fel - * Den 13 Julii. 261 jande från nedannamnde Utskott inkomne samt den 11 dennes på bordet lagde Utlåtanden; Från Ståts-Utskottet:: af den 8 dennes: 1) Angående de enligt 63 $. §. i Rrig@. ringsFormen för oförsedda händelser afsattea och till Kongl. Maj:ts höga disposition anslag-» ne, arne särskilta summor. 2) Angående förslag till ändringar och tillägg uti det vid 1815 års Urtima Riksdag af Riksens Ständer fastställte Reglemente fö? RiksgäldsContoiref. Från BancoUt t kottet:- af den 10 dennes, x) Angående sammanjämkning af Riks-» Ståndens beslut, rörande ett till Götheborgs Stad beviljadt lånebiträde. 2) I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 dennes meddeldte Betänkande i fråga om antagande af Götha Canal Bolags Actier såsom hypothek för lån i Rane©- Discont Verket. Från Statsoch BancoUtskotten :■ Af den 6 dennes, öfver Grefve Spens’», 2Ö2 Den 13 Julii. C. G-, Memorial, angående Provincial Credit-: Cassors inrättande. Ut sojna. S. D. Vid förnyad föredragning af Ban coTJtskottets den 10 dennes afgiine, och följande dagen på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets , den 30 sisthdaé’’ jynii meddeltfc Betänkande i fråga orri föreslagen nedsättning af ölver-räntan i BancoDhcontVcrket, fann Kidderskapét och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkanderedan blifvit den 7 dennes af dé öfrige ireon® Respecfive:
Lärarne äro Rector, Collega och Cantor, hvilkas aflöning tillhopa uppgår till 840 R:dr. Skolan, hvarest år 1842 undervisning meddelades 61 Gossar, har en Premie-cassa, utgörande 1,333 R:dr 16 sk., och en Bibliotheks-cassa af 766 R:dr 38 sk. g) Ulricie Eleonorce Församlings Lägre Apologist-Skola. Den har ett lika antal Lärare, som den näst föregående. Bland dessa aflönas Rector och Cantor af de medel, som äro ställde under förvaltning af Directionen öfver Hufvudstadens Undervisningsverk, med 45 tunnor spannemål och 280 R:dr, saint Collega med 400 R:dr af räntan å Repslagaren O. Sjöstedts donation, stor 10,000 R:dr. Lärjungarne hafva uppgått till 90. h) Hedvig Eleonorce Församlings Lägre Apologist-Skola. De derstädes anställde 3:ne Lärare åtnjuta i aflöning 55 tunnor spannemål, och 455 R:dr. Till Skolan, hvarest år 1842 funnos 62 Lärjungar, äro 750 R:dr donerade. i) Ado/J Fredrics Församlings Lägre Apologist-Skola. Dess Lärare-personal är liktalig med den nyssnämnda Skolan, och har i aflöning 30 tunnor spannemål samt 630 R:dr jemte ett serskildt löne-tillskott af 228 R:dr, utgörande räntan af ett donerad t capital, stort 4,000 R:dr. Antalet af Lär jungar har varit 167. k) Stadens Allmänna Barn-Skola , med 108 Lärjungar och ettj donerad t capital stort 1000 R:dr. 1) Norra Allmänna Barn-Skolan, med 110 Lärjungar. m) Södra Allmänna Barn-Skolan, med 153 Lärjungar. De 3:ne sistnämnde Skolorne, inrättade efter Yexel-undervisningsmelhod, hafva hvardera en Lärare, hvars aflöning utgör 490 R:dr.
Under våra vänliga ord, vårt mjuka sätt, var det en oaflåtlig kamp. Men hon fann min sårbara punkt: den omättliga hungern efter skönhet, icke naturens, utan förfiningens. I sig sjelf hade hon ingen böjelse för lyx, men hon hade en konstnärs ögon. Jag har aldrig sett en menniska med sådant sinne för färger som hon. Hon visste att hopa dem omkring sig med ett barns naivetet, men utan ett felgrepp. Och det var inte endast det. Det var som hade det i hennes tunna, genomskinliga händer funnits en öfvermensklig känslighet. Ur allt hvad hon rörde vid förstod hon att leta ut just det, som kunde betaga mig. Hon hade ett sätt att ordna blommor! att kasta möblerna omkring i ett rum ... att drapera dem i sammet och schalar, att ödsla ut kuddar och mattor med en vårdslöshet ... åh, hon kunde besticka min blick, muta mina sinnen, hon lefde endast af att plåga mig med allt som jag dyrkade och som hon låtsade sig älska! – Om hon kunnat besegra sin ödmjukhet, skulle jag ha tillbedt henne som en dåre, så långt hade hon drifvit det! Och hon var så svag, hon var så svag att lifvet var blott en flämtande låga, men hon släppte icke sitt tag. Hon tänkte icke på döden, icke på plågorna, – på ingenting utan på mig. Och hon visste hon skulle dö; tror ni det gjorde henne något? Hon skulle hålla tag i mig ändå. Åh, hvad jag mins det som i går, den dag hon sade mig farväl. Hon hade lidit de gräsligaste smärtor under natten, men om morgonen låg hon åter på sin soffa. Jag hade med ett sällskap turister aftalat om en färd utåt bergen på en åtta, tio dagar, och hon hade ifrigt tillstyrkt det. Det var i Montreux. Jag skall alltid minnas den morgonen. Jag kom in från balkongen, som vette utåt dalen; dörrarne stodo öppna, man kände sig kringsmekt af sol och sommarvind, – åh, fru Marianne, det var vår, allting var i blå förtoning, nyutsprucket, doftande, det var som hade man sofvit hela sitt lif igenom och nu först slagit ögonen upp. Jag stod med ryggen mot dörren, just inom portièrerna.
Uppläst och godkändt lios Ridd. och Adrin den 6 Mars Preste-slåndel deri 6 —- Borgare-ståndet den 6 — Bonde-ståndet den 8 — 1858. Rikets Ständers underdåniga Skrif reise, angående beräkningen aj Statsverkets in leurn sier. (Stats-Ulsk:s Uti. Nais 33, 58 och 291, samt Rev. L(sk:s Boliden N:o 13 och 33.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer låtit utreda beloppen af hvad å de serskilda inkomst-titlarne till Slats-verket influtit under några föregående är, till och med år 1854, hvilken utredning, som i allmänhet är uppgjord för de fem åren 1850—1854, likväl £för vissa inkomst-titlar kunnat omfatta endast åren 1852—1854, enär ordinarie räntan, tionUespanmålen och arrende-medlen undergått väsendlliga förändringar till följd af det vid 1850—1851 årens riksdag beslutade och med år 1852 verkställda utbytet af åtskilliga kassors och fonders samt andra inrättningars hemmans-räntor, tionde och arrende mot kontanta slats-anslag, hvarföre de föregående årens inkomster af dessa medel funnits Expeditions-Utskottes korsing lill anderd.
Men intet bör dock antagas, som är orättvist i sjelf» va^ principen; den principe för all Bevillning står oryggeligen fast, att den isynnerhet bör erläggas af den behållna Inkomsten eller den behållna Förmögenheten, För denna principe mäste alla consideratiorter vika, consideratio1VT af svårighet vid' Taxeringen , af osäkerhet vid uppgifter, ja! af osäkerhet i anseende till BeviilningsSummans utgående. Dessa considerationer äro utomdess, och i synnerhet den sistnämnda, ej omöjliga att tillfredsställa. Så länge Bevillningen i Sverige ej upp* geck till mera än tolf Tunnor Gu*d , såsom ända till 1789, var principen för Summans fördelning af mindre vigt. Men nu, då BevillningsSumman i vissa Orter uppc.år kanske till hälften af det där i omlopp varande RötelseCapitalet, är en rättvis fördelning , i mon af verkelig fötmogenhet och tillgäng, en fördelning , som äfven drabbar Capitalisten, af den allrastörsta vigt. Den Bevillnings-principe, som år 1812 an; Den 24 Martil, /. ni. 345 togs, var då ännu ej så obillig, ehuru orättvis; ty till det äret hade den synbara Förmögenheten jemnt stigit i värde, Fenningen deremot j mnt minskats i värde; då hade ännu den skuldsatte Ägaren af synbar förmögenhet lätt tillgång till PeoningeLån, ja! så lätt, att han ej sjelf märkte sin belägenhet och det brådjup , vid hvars brant han redan stod. Man har hört 18 r2 års Bevillnings-prineipe till och med försvaras dermed, att de skuldsatte Ägare af synbar förmögenhet genom den Iida ett välförtjent straff för sitt vingleri och sin fåfänga, att tillhandla sig, tili en dei med lånta Penningar, Fastigheter.
Då de af Hrr von Koch och Charpentier väckta motioner, hvilka föranledt Stats-Utsk:ts ifrågav:de Utlåt., från R. o. Ad. remitterades, uttalade jag min åsigt om olämpligheten af att borttaga qvarnräntan, utan att qvarnegarne på något sätt godtgjorde statsverket för den minskade inkomst, som blefve en följd af den fördel, som derigenom tillskyndades dem. Jag visade att det var en icke så oansenlig gåfva, som Staten skulle komma att genom denna åtgärd gifva qvarnegarne, och jag hemställde, att Utsk:t måtte taga i öfvervägande, huruvida det icke vore lämpligt att qvarnegarne inlöste den dem hittills åliggande skyldigheten genom någon slags amortering på viss tid. Stats-Utsk:t har på dessa anmärkningar icke fästat afseende, utan hufvudsakligen med åberopande af de åsigter, som, enligt hvad Utsk:t säger, förut blifvit af de båda statsmakterna uttalade rörande ifrågav:de räntas upphäfvande, tillstyrkt bifall till motionärernes framställningar. Det är visserligen sannt, att R. St:r förut ingått till K. M. med en skrifvelse innefattande begäran om utredning i detta ämne; men att R. St:r förut beslutat qvarnräntans upphäfvande, torde återstå för Stats-Utsk:t att bevisa. Vid sista riksdagen förföll frågan, såsom bekant är, och att Stats-Utsk:t då tillstyrkte den ifrågav:de åtgärden, är icke detsamma som att R. St:r beslöto den. K. M. har också, på grund af R. St:rs förut omämnda framställning i ämnet, gjort Propos. om qvarnräntans afskaffande, mot det att ersättning beredes statsverket på annat sätt. Vid denna riksdag åter har frågan endast genom enskilda motionärer kommit å bane.
För detta ändamål skall Tinget låta upprätta och till Konungens befallningshafvande aflemna sammandrag af Tingets beslut i afseende å landstingsskattens uttaxering, innehållande fullständig upplysning om de taxeringsgrunder, som vid debitering af de särskilda skatteposterna böra följas. Dessa sammandrag läte Konungens befallningshafvande tillställa vederbörande Magistrater, häradsskrifvare och regementsskrifvare, hvilka det åligger att, med ledning deraf och i öfverensstämmelse med de i 47 och 48 §§ stadgade grunder, debiteringen verkställa. Efter skedd uppbörd skola de influtna medlen, under ofvannämnde titel, insättas i landtränteriet inom den tid och med det ansvar, som för kronans uppbörd stadgadt är. 50 § (§ 50). Maj skall fullständig redovisning för uppbörden af landstingsmedlen till Konungens befallningshafvande aflemnas, och böra de då utestående restantier pä enahanda sätt inom den 1 September redovisas. 51 § 223 31 § (§S »I, 52). De till Konungens befallningshafvande aflemnade redovisningshandlingar skola å första sammanträdesdagen Landstinget föreläggas. För utskylder, sorn i laga ordning styrkes icke hafva kunnat indrifvas, ege Tinget att bevilja afskrifning. 52 § (S 53). Sedan ersättning för debitering och uppbörd innehålles å landtränteriet tre procent af inlefvererade landstingsmedel, hvaraf beräknas en och en half procent för debiteringen, en procent för uppbörden och en half procent att lika fördelas mellan Landskamreraren och Landträntmästaren. 53 § (§ 54). De i landtränteriet lör landstingskassans räkning insatta medel, skola på ordförandens i Landstinget, af Sekreteraren kontrasignerade anvisning, af Konungens befallningshafvande utanordnas. 54 § (§ 55). Räkenskapen skall vara ställd på kalenderår och så inrättad, att den gifver en klar och lättfattlig öfversigt af länets inkomster och utgifter samt dess ekonomiska ställning i öfrigt.
Rymmer sjöman ur tjensten, straffes med fängelse från och med en månad till och med sex månader och vare sin innestående hyra förlustig. Förekomma mildrande omständigheter eller vänder rymmaren frivilligt tillbaka, straffes med 71 böter från och med fem lill och med femtio riksdaler eller med fängelse från och med en månad till och med fyra månader. Förer sjöman utan befälhafvarens tillstånd varor ombord, straffes med böter från och med fem till och med tvåhundra riksdaler. § 296. Begår sjöman dråp å befälhafvare eller gör han eljest å honom uppsåtlig misshandel, eller förolämpar honom med smädeligt yttrande, hotelse eller missfirmelig gerning, straffes efter allmän lag såsom vore brottet emot husbonde föröfvadt. § 297. Sätter sig sjöman upp och vägrar befälhafvare lydnad, straffes med böter från och med tio till och med femhundra riksdaler eller med fängelse från och med en månad till och med sex månader, eller, der omständigheterna synnerligen försvårande äro, med straffarbete från och med två månader till och med ett år. Vägras styrman lydnad, då han icke i befälhafvares ställe är, vare straffet böter från och med fem till och med femhundra riksdaler eller fängelse från och med en månad till och med sex månader. § 298 Sätter sig sjöfolk, efter inbördes rådslag, tillsammans och vägra befälhafvaren lydnad; då dömes hvar och en af de brottslige lill straffarbete från och med två till och med sex år; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna till sex månaders straffarbete nedsättas. Samma lag vare ock, der två eller flere of besättningen i förening, ändå alt inbördes rådslag ej föregått, tvinga befälhafvaren till någon åtgärd eller honom derifrån hindra. § 299. Om någon of besättningen med våld eller hot, som innebär trängande fara, öfverfaller befälhafvaren eller någon annan för att bemäktiga sig fartyget eller något af dess tillhörigheter eller lasten eller delar deraf; dömes, om brottet föröfvas under det fartyget är i öppen sjö, till straffarbete på lifstid, men i annat fall till straffarbete från och med sex till och med tio år. Den öfverfallne håfve makt att värja lif, fartyg och last.
Den som godkänner Utskottets, af tre Stånd bifallna, förslag att bestämma iniorsels-tullen ä »Jern: smidt eller valsadt: Ankare,» till 3 R:dr 16 sk. skeppundet st. v., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, fastställes denna tullsats lill 5 R:dr per skeppund st. vt Voteringen har gifvit ett resultat af 80 Ja och 39 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Ja-propositionens innehåll. 55:te voteringen (41 ista punkten). Den som lill kontra-proposition i hufvudsakliga omröstningen, rörande införselstullen å »Jern, smidt eller valsadt: Skeppsknän,» antager Ridderskapet oell Adelns beslut, att denna tull skall nedsättas till 3 R:dr 16 sk. skeppundet st. v., röstar Jai Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Rorgare-Ståndels beslut att nedsätta denna tull till 2 R:dr 24 sk. skeppundet st. v. Omröstningen har utfallit med 74 Ja och 45 Nej; hvadan tili kontra-proposition vid hufvud-voteringen antagits Ridderskapet och Adelns beslut. Bih. till R. St. Den sorn godkänner Utskottets af två Stånd bifallna förslag, att införsels-tullen å »Jern: smidt eller valsadi: Skeppsknän,» skall, i likhet med den för »Draggar, Ärmbultar, Hammare, Roderjern och Smedjestäd» bestämda, utgöra 5 R:dr skeppundet st. v., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut. Voteringen har’ utfallit med 53 Ja och 66 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen, angående införselstullen å »Jern: smidt eller valsadt:
Friherre Boye: Om jag gick längre i bemötande af hvad Herr Tham mot mig anfört, skulle jag, fastän orättvisligen, kunna tilläggas, att vara ledd af personliga motiver. Jag skall derföre blott förklara, att om man vill följa conseqvencen, bör man se på hvad som i frågan beslöts vid 1818 års Riksdag och ställa sig det till efterrättelse. En anmärkning kan jag likfullt ej underlåta. Man har nemligen framställt den besynnerlighet, att arrendet icke tålde den förhöjning jag omnämnt. För mig och hvarje Östgöthe, som känner stället, är det likväl klart som vatten, att den förändring Utskottet nu i sista Utlåtandet föreslagit, gör 4 gånger mera vinst för Arrendatorn, än hvad som tillfallit honom efter första Betänkandet, der blott en fjerdedel af arrendet eller ängarne tillädes honom på 20 år, hvaremot nu hela arrendet prolongeras på 10 år. Det vore följaktligen en orimlighet, att, då man återremitterade första Betänkandet, för det man ej ville gifva så mycket som deri var föreslagit, man nu skulle genom bifall till detta Utlåtande gifva 4 eder 5 gånger mera, än som första gången ens var i fråga. Jag anhåller derföre om votering, och atti Contra-propositionen måtte upptagas 5 år, i stället för de af Utskottet föreslagne 10 åren. 58 Den g November e. m. Herr af Sillen, Georg Axel, hade inlemnat följande, som upplästes: Sedan StatsUtskotlets öfver Herr Majoren von Steijerns underd. Ansökning om evärdelig
353 Vara befriade, då denna afgift icke af Civile och Militaire Boställs-innehafvare utgöres. 7:0 Ett af Riksdagsmannen Gustaf Olsson från Vestmanland för fatta dt Memorial, hvaruti äskås den förändring i afseende på utsyning å Allmänningar, att Hemman, sorn. äro belägna ä samma trakt oell inom samma Socken, sä vidt möjligt är, måtte undfå utsyning å samma och närmast belägna Allmänning, samt att tiden för utsyniagars verkställande måtta förflyttas till före Vinterns början, på det att den, som utsyning erhåller, må kunna i tid upphugga Virket, och, sedan det hunnit torkas, detsamma med större lätthet på Vinterför»ttiil sitt hemvist framföra. 8:0 Efter en framställning af de åtskilliga missbruk, sorn äro föreulige med fiu gällande Skogs-Ordning, har En af Rikets Herrar, Herr Grefve Wachtmeister, Claés, yrkat en r,oggi'ann öfversigt af densamma, och utfärdandet af sådana nya Stadganden i ämnet, sorn, efter Hans Excellences tänka, tidens närvarande skick kräfver, och hvilka Hans Excellence ansett hufvudsakligen innefattas uti följande punkter, nami. 1:0 Att misshushållning med nu varande Skogar i möjligaste måtto förekommes; 2to Skogsplantering befrämjas; 5:0 Att ali åverkan efter /jo Cap. 5 §. M. G. B. anses och bestraffas, eiler ock böter tili ^n eller flera gångor värdets belopp stadgas, med skyldighet derjemte till ersättning och åter. Bihang till RiksSt. Brot. 18x7-1 Sig, Side Sami. N',r 45 46. 554 Besv. och L hon. Utslt, Betankanden, plantering; 4:0 Att ansvaret för all åverkan, utan afseende på person och ställe, må blifva jemförlig till brottets beskaffenhet, samt bevisningen deraf göras lika lätt för Målsägare i allmänhet: 5:0 Att till hvad 64 §. 2 Mom. af SkogSordningen innehåller, jemväl må läggas skyldighet rid misstänkt åverkan, att, efter grunderna i 49 Cap, 2. §.
Det är visserligen sannt, att man ej bör leka med tjenstemännens rättigheter och inkomster, men man bör icke heller leka med folkets skyldigheter och utgifter; och det synes mig vara väl mycket, att ett fattigt, sterbhus skall belastas med en sådan utgift af 4—6 rdr endast i och för förmyndare-förordnande. Jag tror för öfrigt, att domarena, efter den sista expeditionstaxans utfärdande, icke hafva skäl att klaga öfver sina inkomster, och att denna obetydliga nedsättning icke skall försätta dem i en alltför olycklig belägenhet. Jag förnyar min begäran om bifall. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Jjandtm. yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förev:de hemställan, framstälde H. Exc. propos. å bifall dertill och, då svaren utföllo med många ja, jemte ett eller annat nej. förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.Utsk:ts den 30 sistl. Maj på bordet lagde Betänk. N:o 13, i anleda, af väckt förslag om åläggande för domare på landet att kostnadsfritt tillställa rättssökande de expeditioner, som ej i behörig tid varit tillgängliga att lösa. Föredrogos och iades till handlingarne Konst.Utsk:ts nedannämnde, den 2 dennes bordlagde Mern., nemi.: N:o 25, i anleda, af RiksStåndens beslut rörande det i Konst.- Utsk:ts Mern. N:o 13 afgifna förslag till ändring i 11 och 12 §§:ne Reg.Form.; N:o 26, i anledn. af RiksStåndens beslut rörande det i Konst.- Utsk:ts Mein. N:o 14 framstälda förslag till ändring i 21 § Riksd.Ordn.; N;o 27, i anledn. af RiksStåndens beslut rörande den i Konst.- Utsk:ts Mern.
I afseende på förstnämnde erinran, få Utskotten endast åberopa deras förra Betänkande, deruti Utskotten med den fullständighet, att något vidare nu icke är att tillägga, sökt utveckla grunderne för sin öfvertygelse, att vigtiga betänkligheter möta verkställigheten af Riksens Ständers vid 1818 års Riksdag fattade Beslut, om Recognitions-Skogarnes användande; Men, hvad angår den gjorde erinran mot Utskottens förslag, att en viss tid borde bestämmas för anmälan till Skatteköp å de för Brukens drift nödiga Recognitions-Skogsandelar, vid äfventyr för Bruksegarne, att, i annat fall, erlägga den förhöjde Recognitions-afgift, Utskotten föreslagit; Och aldenstund härvid i bctracktande kommit angelägenheten deraf, att den genom Kongl. Kungörelsen den 4 Februarii 1811, införde förändrade anstalt med Recognitions-Skogarne, 232 Stats-Utskottets Betänkanden. att nämligen, bringa dem under enskildt egande rätt, varder till Allmän och enskildt nytta utförd så skyndsamt; som inöjeligt är; samt någon betänklighet icke eller förekommer, att, i sammanhang med förordnandet om Skogarnes indelning tili hemman och Skattläggning, föreskrifva deras Skatteköpande af Bruksegarne, heldst desse utan tvifvel skola finna sig belåtne, att, efter de numera jemkade grunderne, Skatteköpen ingå; hvaremot, i annat fall, Kronan skulle alldeles blifva i mistning af Skatteköps-skillingen, enär de af Skogarne uppkommande hemman , enligt Högstberörde Kungörelse, icke kunna, emot Bruksegarnes vilja J3ruken frånskiljas; fördenskull och emedan vid detta förhållande, någon prsescriptionstid för anmälan till Skatteköpen icke synes lämplig eller böra ega rum, heldst derigenom endast beredes Bruksegarne tillfälle, att ytterligare fördröja Löseskillingens inbetalning, och utgörandet af de Utskylder, som med Skogarnes skattläggning och indelning till hemman äro förenade, enär skäligen kan emotses, att Bruksegarne icke förr, än vid prsescriptionstidens slut, skola göra sitt lösningsanspråk gällande, för att så länge, som möjligt, få emot den StatsUtskottets Betänkan den. aa3 >. lindriga Recognitions-afgiften Skogarne begagna; hafva Riksens Ständer, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t jemnväl i Nåder föreslagit, funnit skäligt att utan afseende, om och när anmälan till Reeognitions-Skogarnes inlösen å Bruksegarnes sida skett, den andel al desse Skogar, som Bruksegarne blifvit förklarade berättigade för smidet bibehålla, bör, så fort sig göra låter, genom vederbörande Collegiers försorg, till hemman indelas och skattläggas,
Då nu sådant fall ofta kan inträffa, att sedelutgifvaren icke vet, att hans förskrifning blifvit, eller kunnat blifva, i ManufacturDisconten insatt och icke eller förbundit sig till annat än hvad Lag och Allmänna Författningar honom ålägga; men jag ej inser någon giltig grund för ofvannämnde speciela Lagar i afseende på andra personer än ManufacturDiscontens omedelbara låntagare och deras acceptanier, som för dem borga, får jag vördsamligen hemställa , otn icke den ifrågavarande serskilda ränteberäk» ningen så väl som 2-procentsafgiften i Utsöknings-umgälder, måtte upphäfvas för utgifvare af och löftesmän å skuldsedlar, hvilka i ManufacturDisconten pantsättas, så att med dem efter Lag och allmänna Stadgar finge förfaras. Uti Kongl. Pabudef, hvarefter Sollicitanter sig skola rätta, under den 3 October 1723 och i Kongl. Förordningen angående fångars 64 RSt. Just. Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 18s8% forslande och vård af den 11 Julli 179a är, ibland annat, föreskrifvet, att dessa Stadgar skola ifrån Predi kstolarne och vid Härads. Rätterna offentligen uppläsas, den förstnämnde åtminstone 2:ne gånger om året och den senare på alla HäradsTing. Att SollicitantsPlacatet, fastän nödvändigt för sin tid, kunnat fortfara , att så allmänt och ofta kungöras allt ifrån Allmänna Rågens antagande, ehuru det samma, såsom hufvudsakligen intaget i 21 af 30 Cap. TtäitegångsBalken derigenom till det mesta upphörde att gälla, skulle visserligen förefalla sällsamt, om icke sådant af sakens ringa vigt och den föga uppmärksamhet, sorn den sig ådragit, kunde förklaras. Beträffande åter Kongl.