Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot framstod ingen förfinad känsla af pligt i form af förebråelse, att beröfva henne den rena, enkla njutningen af de sparsamt utdelade glada stunder, hon kände sig utan rodnad kunna emottaga ännu en så kort tid. Undervisningen var slutad, och Mannerstedt tog sin mössa från det närastående bordet, innan han ännu vändt sig om. Han trodde att kapten Ling var qvar, och stannade derföre tvärt midtuti den stela bugningen, då han händelsevis kom att se upp och fann soffan tom. En flyktig blick omkring rummet förvissade honom, att den åtminstone icke älskade rivalen var borta. Hastigt sänktes likväl hans öga åter mot golfvet, och medan han, något förlägen öfver sin egen förlägenhet, vred och vände mössan mellan händerna, buro gossarne ut notställaren, jemte alla öfriga till musiktimman hörande saker. Ännu stod Mannerstedt, sedan de igenslagit dörren, i samma ställning midtpå förmaksgolfvet, obeslutsam om han skulle gå eller, såsom vanligt, stanna qvar några minuter. Rosa kände äfven med sig, att hon aldrig varit så litet ledig i Mannersteds sällskap, som nu. Också blef tonen något tvungen, då hon frågade: ”Har herr Mannerstedt så brådtom i dag?” ”Icke mera än vanligt,” svarade han och nalkades; ”jag fruktade endast att falla besvärlig.” ”För ingen del,” smålog Rosa, åter vid fullkomlig fattning. ”Herr Mannerstedt är hos oss alltid en välkommen gäst.” Kandidaten bortlade mössan, och tog plats ett litet stycke från den unga värdinnan. Nu inträdde en tystnad, som ej kändes behaglig för någondera, och hvilken öfvertygade Rosa, att det icke mera skulle, icke mera kunde blifva såsom det varit. Emellertid måste detta bemärkas så litet som möjligt, och hon återbragte snart jemnvigt i samtalets vågskål. ”Har herr Mannerstedt icke ännu erhållit bref från sin goda mor?” frågade Rosa, väl vetande, att detta var ett ämne, som skulle förmå Frans att tala. ”Ack nej! mamsell Widen,” suckade den bekymrade sonen.
Dito till en del af Kominerse-kollegii tjenstemän Uppköp af böcker Till ett hospitalsskepp vid London Intressemedel Diverse utgifter Balans till år 1863: Revisorerne hafva ej haft något att erinra vid dessa räkenskaper. Yid anställd inventering befunnos säkerhetshandlingarne i god ordning; och utgjorde de utlånta medlen den 21 September 2,694,709 R:dr 75 öre, häruti likväl inbegripne obligationer till ett nominelt belopp af 167,550 R:dr. — 56 — K ongl. Krigs-kollegium. I detta embetsverks räkenskaper redovisas alia under Krigs-kollegii förvaltning ställda medel, utgörande dels fjerde hufvudtitelns såväl ordinarie som extra statsanslag, dels åtskilliga, tid efter annan bildade, kassor och fonder. Granskningen af dessa räkenskaper är i Kongl. Kammar-rätten ännu icke afslutad. Förhållandet med samtlige dessa anslag och medel inhemtas af följande, på Krigskollegii hufvudbok grundade, sammandrag. (Bil. Litt. G.) Revisorerne, som nu öfvergå till en närmare redogörelse för de särskilda anslagen och dervid följa den ordning, hvari dessa anslag förekomma i Kollegii hufvudbok, anse sig dock först böra erinra, att betydliga olikheter förefinnas mellan sifferuppgifterna i nedanintagne tabeller och bilagor samt de enahanda uppgifter, sem förekomma uti den i sammanhang med berättelsen om Kongl. Stats-kontoret afgifna redogörelse för fjerde hufvudtiteln, men att berörde skiljaktigheter icke härleda sig af annat, än de olika bokföringsmethoder, sorn vid de nämnda verken följas. Rikshufvudboken är nemligen upprättad i öfverensstämmelse med ett år 1855 gilladt formulär, da deremot Krigskollegii räkenskaper fortfarande föras enligt det formulär, som år 1850 blifvit för desamma fastställdt. A) Fjerde hufvudtiteln. Öfver förhållandet med inkomster och utgifter lemnar bifogade tabellariska sammandrag upplysning. (Bil. Litt. H.)
Jag har tagit reda på honom, han var min farfars far bergsmansbönderna satte just inte så stort värde på de usla Rammarna, som först tiggde, nästan tiggde det dom skulle leva av och sedan delade sina tiggda bitar med alla andra uslingar. Folk tycker inte om sånt, vet du. Men man hade en viss respekt för Rammarna ändå, dom var inga fega stackare, dom var oförvägna, dödsföraktande, dom inväntade döden med cyniskt lugn mitt i sin örtagård av trasor och lump jag blir alltid så här poetisk, när jag talar nu mera, men mest var dom så fulla att livet bara var ett veckolångt drömliv på rökstumuren. Dom var inga finnar, vi ha inte ett smul nomadblod i oss. Snarare var dom österrikare, det lär ha varit inflyttning av såna smeder, men det vet jag inte nu, i alla fall, min farfars far började tjänsten under Gustav tredje han gick i trollskola hos Libson, sade man, var skottfri och kunde trolla. Han rymde som krigsfånge från Wittenberg varför han skulle hit igen kan jag inte begripa, han kunde ha varit kvar i fängelset och trollat men hit kom han och vart en sån där profoss, piskade ogifta barnaföderskor med spön, söp och latade sig och diktade visor på rökstumuren, och på dödsbädden bekände han att han en gång lönnmördat en svensk officer, han hade skjutit honom i ryggen, men han tycktes ej ångra sig, han bara talade om det. Han hade många barn, jag vet inte av alla, och änkan höll lönnkrog ett slag och uppfostrade farfar min, som som rådde om den här hammaren. En konstig bergsman vart han, som satt på vägkanterna och knackade sten och sjöng besynnerliga sånger i takt med slagen till släggan tokig, förstår du, en sorgens galning med långt hår, jag skall visst vara mycket lik honom, men innan det där bröt ut hade han blivit far
Fina referenser. På lön fästes intet afscende. Närmare genom Svenska Handelsbyrån, Linköping. (S. T. A. 56283) T Ä R A R I N N A, undervisningsvan i alla Jj ämnen, språk, musik, handarb söker plats, energisk och glad. Svar » Anspråkslön^, Gumaslii annonsbyrå. Idun Stockholm, Genanda Fredagen den 15 maj 1891. 8: — I d u n m. pl. (midt för Kungsträdgården.) FRITHIOF HELLBERG. P r e r m m e r. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. Leonilda våra hamnar råder nu vårens rörligaste lif. Bog vid bog sluter sig de hundratals fartygens kedja, brokig af nya färger, kring kajer och stränder; de stora ängarnes svarta rök bolmar mot den ljusa himmelen; som ur väldiga strupar korsas deras signaler i gäll falsett, medan ångvinscharnes kedjor slamra och lossningens ifver sorlar på strand. Behändigt kila sig de små ångsluparne mellan jättebrödernas bukiga sidor, så tätt, att man tycker det vara ett under, att de ej krossas dem emellan som sköra nötskal. Och ute i strömmen, där afteckna sig på afstånd de förankrade segelfartygens smäckra rår mot södra bergens mossvägg, mot Djurgårdsskogens fond, förtonande just i den unga vårens jungfruligt veka färger. För hvarje stockholmare är det ett gladt skådespel, detta hamnarnes rörliga lif, och jag är viss, min kära läsarinna, att äfven du gärna på din promenad förirrar dig ned till det brokiga vimlet vid Blasieholmskajen eller Skeppsbron, och att ditt hjärta klappar en smula fortare därvid. En 4:de Utgifning-stid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 1 5 S r e. (vid Boktr.-Aktitb. kompletteringar). årg. - r a d. Sjöström. viss underlig längtan arbetar på att taga form och gestalt: det är flyttfågelsnaturen, af hvilken vi alla hafva litet inom oss.
I afseende på Magazins - utgifterne, hafva de ej hittills, emot antagen och i Nåder gillad Räkenskaps-fonn, kunnat annorlunda fördelas, än som skedt är. 6:0 De häruti omnämnde förluster äro ej eller en följd af Inrättningens förvaltning. 7:0 och 8:0 Åberopas, till undvikande af vidlyftighet, Utskottets betänkande, deruti äfven namnes, att Commerce - Rådet Björnbergs Skuld löper med Sex Procents Ränta. Sedan Stats - Utskottet nu i korthet upplyst, att hvad som blifvit i fråga satt ingalunda är af den egenskap, att Magazins - Directiolien derföre tillvitas kan, anser Utskottet någon vidare förklaring icke behöflig i afseende på hvad den värda Ledamoten funnit anmärkningsvärdt i Utskottets yttrande om förökad Lön för Uppbörds - Staten. Hvilket allt Riksens Höglofl. Ständer vördsammast underställes; och hvarvid bifogas någre Ledamöters yttrade 1 914 Stats-Ut skot tets Betänkanden• serskildta tanka i fråga derom, huruviJa Riksens ^Ständers Revisorer skola äga förordna, att någon del af Mag, zins - Inrättningens Creditif bör i förekomtnart'e möjligt fall indragas. Stockholm den i 3 Junii 1818. Utdrag af Protocol/et hållit uti Riksens Häglof. Ständers Stuts - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Jun i i 1818. S» D. Då Stats Utskottet nu beslöt det Utlå* tande, som skulle afgilvas öfver de anmärkningar, hvilka inom san tiige Respective Riks-Stånden blifvit gjorde viri Utskottets -Berättelse öfver verkställd granskning af Magazins - Inrättningens förvaltning samt Förslag till denna Inrättnings nya organisation, uppläste Herr Borgmästaren Ekstrand följande! ”Jag kan för min del icke frångå den tanka, Höglofl. Stats - Utskottet i sitt förra Betänkande yttrat och jag i Höglofl. Afdelningen äfven nu fortsatt, att nemi.
I augusti koni min herr far ut ur sitt 19ngliga Bngelse hem till Stockholm och blcf förd med stor process i niin morfars hiis, och alla gladde sig mycket 81 h m s hemkomst och fignade honom niyckct, men ingen var sf ghd, heller hade s3 stor orsak dertill som jag. Jag förgat d i all min förra \ .edcr \, 3nlighet och kom intet i h8g, a n hon har varit s3 stor, som hon Iell har varit. Mig tycktes, att Gud hadc viindt all niin förra sorg i c11 utur riset stor gliklje, och att ingen olycka nu kunde v a n s9 nor, som kom mig tillhanda, att hon skulle kuiiiia mycket bedröfva mig, s i 19nge Gtirl ville unna mig iiiin kara far, utan hela rerldeii dansade iiii p8 en silliiacke för mig, ty jag fick allt livad mitt hjerta önskade och beg3rde. och min far 1st niig ingenting fattas. Fast jag var enda barnet och min h. far var en förn9m man och hade mycket godt och der till höll niig iiiycket kar och geriia hatle sett, att jag hade fant battre, och att d e hade hallit niig af hans medel som en furstedotter, c9 fick jag lcll i anseeiide till allt detta inte i min tunga och olyckliga barndom (lansa 11 % rosor, utan fast mycket mer p.5 hvassa tistel och törne, som niig soni oflast stungo s9 iiiycket hirdt, att mitt hjerta initte under tiden blödt d e r ö f k och efter min olycka har varit s % mycket stor, ty visste jag s8 mycket mer till att glidja mig L iiiiii stora lycka. Min h. far var nu h91 i Stockholni och tyckte myckct om mig och kliidde mig p i nytt b i d e till hand och fot. » i aktade jag intet mera minn Iappota klader utan Iiinkte, att det skulle s i vara allt bortitt för mig.
December behörigen befullmägtigade ombud Kommerse-rådet Theodor Willerding saint Grosshandlaren, Protokolls-sekreteraren Garl Gustaf Cervin, den 29 sistlidne Januari med handelshuset Salomon Heine i Hamburg och Nordtyska Banken derstädes afslutadt samt af Protokolls-sekreteraren Cervin, hvilken numera till Stockholm återkommit, i underdånighet inlemnadt kontrakt, angående det utaf Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse den 30 December sistlidet år, till upptagande beslutade statslån å en emot Tre millioner Riksdaler Silfver Specie svarande summa af Nio millioner mark Hamburger Banco, hvaraf 27fmark belöpte sig på en Kölnisk mark fint silfver: __ — __ _ För de underhandlingar, som föregått kontraktets afslutande och de omständigheter, sorn dervid förekommit, hade låne-ombuden skriftligen redogjort i en promemoria, som nu jemväl föredrogs och finnes detta protokoll bifogad.
Jag will allenast nämna, alt det är olyckligt lefwa i ett land der ej stadgade författningar finnas, men olyckligast likwäl, när man ändrar det bästa de innefatta, hwaribland jag räknar det lagens stadgande som bestämmer 21 ärs alder, för ben tid en yngling mä bli myndig, samt hwad onr qwinnokönet är^ stadgadt: får således till alla delar conformera mig med del Herr sk klint«bsr§ i detta ämne ytirat. Herr von hgausrvolkk, Larl Lustaf keinkolö, mbad sig sä tzMynggifwa att Lag-Ul ffot - rz64 Den rr December. Kottet fknlle inkomma med etk särskildt betänkande, rörande stägsn om myndighet för mö. Grefwe von ksntinZsst ausen önskade alt gamla lagens stadgande» matte sa bibehällas i hwad dispenserne rörde, och akt lika sä matte om Fidei Commister gälia hwad hittills gällt, samt conformerade sig till alla delar med Herr sk klintsberg och Friherre Lmel. Herr von lksurwolkf tillkännagaf art hwad Fidei Commitzer beträffade skulle likaledes Lag Utskottet inkomma med ekt särskildt betänkande. Friherre 8kjsrnsksäk, (Hsrl 6uZtsk, yttrade, art Lag, Utskottet, i anledning af Herr ZustitiE'Rädek Ltrokirks memorial rörande dispenser, förklarat att lagens föreskrift uti r Cap. 6 §. Gislen Balk. för man eller qwinna, art ej förr i äg« renskap träda, än han syllt Lr är och hon rz, more sä grundad, att ändring eljer förminskning i nämnde lid, utom hwad samma §. medgiswer, icke kunde till-, styrkas; hwarjämte Lag-Utskottet icke förment sig stafwa skäl tilläta dispcnse för Enka art mot 12 Cap. Z §. nämnde Balk, inga i nytt gifte, förr än ester ett är, samt för yngling, att till följe af 19 Cap. i §.
Om uti remissen genom åberopande af §§ i grundlagarna, som härom handla, åsyftas alt visa en högre grad af brottslighet i den åtalade försummelsen att verkställa den beslutna förändringen i sättet för grundskatters utgörande; så var dock dermed visserligen icke sagdt, att sådan åtgärd blifvit vidtagen, som innefattade bokstaflig öfverträdelse af nämnde §§; och dessförutan kunde något lagligt ansvar för derutinnan begången grundlagsöfverträdelse icke komma i fråga. Jag rättade derföre Svarandernes origtiga uppfattning af remissen, och var väl skyldig att så göra, derest jag icke ville ådraga mig beskyllningen att hafva till Riksrättens pröfning öfverlemnat ett ansvarspåstående, som ej grundade sig på remissen. Sådant det i fråga varande åberopandet af beskattningsparagraferna i sjelfva verket var eller såsom beståndsdel af argumentationen för felaktighet i ärendets behandling och origtigt resultat deraf, sådant öfverlemnade jag det jemte remissens öfriga innehåll till Riksrättens bedömande då jag, med åberopande af allt, hvad som i remissen blifvit till grund för åtalet anfördt, yrkade, att så väl frågan, huruvida grundlagsöfverträdelse vore begången, som ock frågan, hvad ansvar derå borde följa, måtte med yttersta stränghet pröfvas. Huru Riksrätten — 127 — ej blott, genom sin rättegångsordning och sin tydning af Ansvarighetslagen, undvek denna pröfning, utan ock förklarade mig hafva frånträdt det i fråga varande argumentet, betraktadt såsom ett särskildt påstående, det visar sig i handlingarna och den kritik af Riksrättens dom, jag förut lemnat. I frågan om lofligheten att öfverträda 75 § af Regeringsformen, som stadgar lagstiftningsrätten om val till markegångsdeputerade, yttrade jag mig inför Riksrätten icke. I strid med remissen borde jag ej yttra mig; och de der förekommande räsonnementer i ämnet voro icke af den beskaffenhet, att de kunde biträdas eller understödjas. Svaranderne hade också icke till deras vederläggande någon ting anfört.
A. föreslagna förändringen i ofvannämnde med förklarande såsom dess gemensamma tanka, att denna förändring icke kunde hänföras till de högst nödiga eller nyttiga, antog deremot till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag den under Litt. B» i sista perioden uppgifna. S. D. e. m. Föredrogs Vällofl. Borgare-Ståndets, i Protocolls-utdrag af den 23 dennes, meddelade inbjudningar att i följande af Ståndet fattade beslut sig förena: l:o angående sökt eftergift eller anstånd med inbetalningarne af det Öregrunds stad beviljade lån. Preste-Ståndet, som i denna fråga stannade i enahanda beslut, lade inbjudningen till handlingarne; och 2:o angående de staden Borås beviljade byggnads-lån (Stats-Utskottets Betänkande N:o 70 och Utlåtande N:o 312). Preste-Ståndet fann för godt, med frånträdande af sitt eget, instämma i Vällofl. Borgare-Ståndets beslut, det må den vid innevarande års slut befintliga återstod af det staden Borås, mot fern procents ränta, beviljade lån' liqvideras på det sätt, att räntan betalas med 4 procent och att 2 procjents eapital-afbetalning erlägges. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Ulskottets memorial N:o 120, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut vid förehafvande af Utskottets genom Betänkandet N:o 26 och Utlåtandet N:o 70 framställda förslag, rörande den uppenbara kyrkopliktens afskaflande. Ståndet, som icke fann för godt antaga den af Utskottet gjorda inbjudningen att frånträda sitt från Utskottets förslag skiljagtiga beslut, att nemligen någon underrättelse från predikstolen i kyrkan, der enskildt skriftemål skett, hvilket nu Rikets Ständer för deras del beslutat, skall sättas i stället för den Prot. Utdr. d. 3o Sept. 1840.
Utskottet, som finnér sammanjemkning af Ridderskapet och Adelns samt de öfriga Ståndens gemensamma tankar icke vara möjlig, får detta förhållande till Rikets Ständers grundlags-enliga behandling vördsamt anmäla, med hemställan, om icke Ridderskapet och Adeln i denna fråga ville efter de öfriga Stånden sig foga. Stockholm den 20 Juli 1854.. 6 uunsliiulions-lJisiwllels aitww.u., ...<j - Rese r v alio n : af Herr Professoren //. G. Lindgren: »Mot det sätt, hvarpå o.SKottet i (.c^ ” Betäckande besvarat Högloft. Ridderskapet och Adelns återremiss af Memorialet N:o 13, måste jag, i Grundlagens namn, protestera; emedan jag deri ser ett Utskottets erkännande, att ett Riks-Ständ skulle ega rättighet, att förkasta ett af Konstitutions-Utskottet framlagdt grundlagsändrings-förslag redan vid samma Riksdag, dä det blifvit väckt. Med hänvisning till 56 och 81 .§§ Regerings-Formen mäste jag en sådan rättighet bestrida. Att, under namn af »gemensamma tankar» i ett sådant förslag göra ändringar och rättelser, står Stånden fritt; men den slutliga domen är följande Riksdags Ständer förbehållen. Jag vet väl, att ända från 1S34 års Riksdag en annan praxis gjort sig gällande, enligt hvilken Stånden hafva tillåtit sig, att, under formen af återremiss med »den gemensamma tanken, att ett förslag är hvarken nödigt eller nyttigt», detsamma genast förkasta. Men vmig synes, som vore det Kohstitutions-Utskottets pligt, att åtminstone icke godkänna ett sådant missbruk af Grundlagens bud; hvadan ock jag håller före, att detta Memorial ej hade bort innehålla, såsom nu, en inbjudning till Ridderskapet och Adeln, att sig med de tre öfriga Stånden förena till antagande af den föreslagna grundlags-förändringen till grundlagsenlig hvila, utan helt enkelt ett tillkännagifvande, att när tre Ständ antagit
Desiderias begrafning, » » » till Musikaliska Akademien för inköp af orgelharmonier, » n » till seminarium för bildande af lärarinnor, » » » till anbringande af åskledare å Stockholms och Drottning holms slott, » # Sjöstedtska egendomen, » » upplaget af Tibellska Författnings-sammandraget, » » dito af Författnings-sammandraget rörande Arméen, ■> » Lifbevärings-; egementets från Kongl. Stats-kontoret uppburna medel, » » anslaget till Lings reglemente för gymnastik och bajonettfäktning, » » försäljningen af stadganden rörande rotehållaren och soldaten. Vid granskning af dessa redogörelser och räkenskaper hafva Revisorerne ej funnit något att anmärka. 1 likhet med hvad vid föregående statsrevisioner egt rum, hafva, enligt hvad här ofvan i berättelsen är på särskilda ställen omförtnäldt, Revisorerne genom besök på stället sökt inhemta närmare kännedom om förvaltningen vid åtskilliga i hufvudstaden och dess grannskap befintliga verk och inrättningar samt allmänna byggnader. Härförutom hafva Revisorerne besett Kongl. Skogs-institutet, Kongl. Teknologiska institutet, Kongl. Arméens förråder å Skeppsholmen, Kongl. Mynt-verket och riksregalierna. För de i berättelsen intagna siffrors och tabellers riktighet ansvarar den Kamererare, som vid revisionen varit anställd. 264 — De emot flera i förestående punkter anmälda reservationer, hvilka icke äro berättelsen vidfogade, finnas intagne i revisionens protokoller. lievisorerne hafva hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om nådig befallning till Kongl. Stats-kontoret att utbetala såväl de arfvoden, Revisorerne, jemlikt 3 § i instruktionen, bestämt för de vid denna revision anställde tjenstemän, sorn den vaktbetjeningen tillagda aflöningen, jemte kostnaderna för skrifmaterialier m. m., hvarjemte underdånig framställning skett angående bestämmande af lämplig vedergällning åt. den Stats-kommissarie, hvilken, enligt Kongh Majus nådiga förordnande, under förrättningen Revisorerne med upplysningar tillhandagått. Stockholm den 14 Oktober 1863.
N:o 79, Prot. Utdr. d. 2 Dec. i84°' 833 N:o 79, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 49. S. D. Återremitterades Bevillnings-Utskottets, den 18 sisth November på bordet lagde Betänkande N:o 32, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Banco-Ulskoltets, den 18 sisth November, på bordet lagde memorial N:o 114, i anledning af vackt fråga om ändring af 214 §. uti nu gällande Banco-Reglemente. Från Högvörd. Piieste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats Utskottets Utlåtande N:o 355, i anledning af väckta motioner om alla bevillnings-medels samt öfriga conlanta statsbidrags ingående lill Riksgälds-Contoiret, blef sagde Utlåtande af Ståndet af släget. S. D. e. m. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 367, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 251, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om pensioner för f. d. Stals-Råden Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Härd. Med afslag å Stats-UtskoLtels ofvanskrifne Utlåtande, beslöt Ståndet för dess del bevilja f. d. Stats-Råden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Härd halfva Stats-Råds-lönen hvardera, att u Allmänna Indragnings-staten uppföras och denna lön tillgodonjuta, med vanliga vilkor af pensionernas minskning eller upphörande, i mån af framtida erhållande löner på stat.
Om de, som hafva lagsökningsärenden att vid landskansliet bevaka, äfven icke behöfde sjelfve resa in till residensstaden, hvilket likväl, i och för muntliga förhör, icke så sällan inträffade, så vore det likväl obestridligen en stor olägenhet att, i följd af afståndet, vara urståndsatt att sjelf kunna bevaka sin talan och nödgas att förlita sig på ett ombud, som måhända icke alltid motsvarade det lemnade förtroendet. Afståndet försvårade äfven möjligheten för parterna att i en stad, der de ofta icke personligen kände någon enda sakförare, åt sig anskaffa ett pålitligt ombud; och säkert vore åtminstone, att, ju längre läns-residenset är aflägset från parternas hemvist, desto större blefve kostnaderne och desto längre tidsutdrägten och omgången för besörjandet af deras lagsökningsärenden. 7:o Visserligen vore det, enligt Kongl, förordningen den 10 Maj 1815, Kongl. Maj:ts befallningshafvande medgifvet att, i polismål, låta vid domslolarne afhöra vittnen, men Kongl. Maj:ts befallningshafvande kände ingen utväg att förekomma personlig inställelse för dem, som hos länsstyrelsen borde undergå polisförhör, derest försetdserne icke skriftligen i vittnens närvaro erkändes, eller derest icke fråga vore om sådane för bristande försvar anmälde personer, hvilka Kongl. Majus befallningshafvande, enligt Kongl. Maj:ts nådiga stadga den 29 Maj 1846, kan låta vid domstolarne förhöra. Om en gästgifvare eller hållkarl, en reservskjutsbonde eller en skjutsnings-entrepenör i norra delen af länet angåfves för någon, måhända obetydlig, förseelse, och hans oskuld ieke fullkomligt kunde ådagaläggas vid den undersökning, som Kongl. Majtts befallningshafvande anbefallt krono-länsmannen att i sådana fall på stället förrätta, så måste han inkallas till personligt förhör å landskansliet.