Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo det är att ur djupet af mitt hjärta tacka fru Ek och alla dem, rum, barn. Men då ska ni lof va att vara tillfället. som medverkat till att » basaren för vanföra riktigt snälla! » barn » kommit till stånd, tacka dem för allt ar» Se här, liten! Se här! » » Ja-a. » ropades det i korus af tre Pappa öppnade boetterna, men såg i det bete, all själfförsakelse, tacka dem för att de ej låtit förtalets, afundens och illviljans förgiftade klingande barnröster, när dörren stängdes samma bort till de andra barnen. pilar såra och tillintetgöra lusten och hågen att efter dem. Vips var Viva framme med pennan, som hjälpa andra, utan hållit människokärleken som en skyddande sköld emot dessa mordvapens förMen ett spetsigt löje lekte på fru Ingehon stack ned i urverket. Pappa som barnsköterska. » Kur goctt man gör. » Blaud nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af HULTMANS CACAO Redan 1888 intygade prof. Joh. Lang i Lund, att Hultmans Cacao var fullt l i t a med van Houtens Cacao. Hultmans ^Cacao kan således varmt rekommenderas till hvarje husmoder. 1897 såtliga anfall. Jag ville också gärna få berätta något af hvad jag upplefvat, något ur det verkliga lifvet, som sannare och bättre än alla fantasiens drömbilder skall visa alla dem, som offra tid, krafter och penningar på välgörenhetsbasarer. » hur godt man gör. » För några år sedan bodde jag i en småstad i samma hus som en fattig arbetarehustru, änka efter en fabriksarbetare. Hennes största bekymmer, men också största glädje, var hennes enda barn, lilla Elsa, som allt sedan födelsen haft förkrympta fötter och ben, så att hon aldrig kunnat stå eller gå. Modern hade visserligen » fattighjälp », men den var otillräcklig att förse dem båda med lifvets nödtorft, utan måste hon ofta vara borta hela dagarne och hjälpa till i husen med byk, rengöring och dylikt för att skaffa medel till dagligt bröd.
22:o i öfverensstämmelse med Kongl. Majits derom gjorda nådiga framställning, får Utskottet tillstyrka, att, sä länge anslaget till Lifmundering för Indelta Infanteriet lemnar behållning, densamma må, i likhet med hvad vid föregående riksdagar medgifvils, användas till bestridande af beklädnads-slitnings ersättning för de kommenderingar ur Indelda arméen, hvilkas underhåll skall från 4:de Hufvud-titeln bekostas, äfvensom hvad derefter kan öfverblifva, till fyllande af andra beklädnads-behof, som för Indelda arméen kunna yppas. 25:o Med tillkännagifvan<Ie, att, sedan de å det för arméen och flottan gemensamma anslaget till durchmarche-koslnader före år 1648 befintliga betvdliga reservationer blifvit i följd af de åren 1848 och 1849 företagne krigsrustningar alldeles medtagne i och för transporten af flottans trupper, samt för öfrigt anslaget under de sednare åren från flottans sida alltmera tagits i anspråk, hvarigenom kunde inträffa, att detsamma blefve otillräckligt för de Landtförsvarets behof, Slals-Utskollets Utlåtande, J\1 69. 21 sorn påräknades att äfven med anslagets tillgångar fyllas, Kongl. Maj:t låtit Krigskollegium och Förvaltningen af Sjöärendena utreda, i hvad förhållande berörde anslag under en tidrymd af 10 ar varit för Landteller Sjöförsvarets behof användt, på det att sålunda måtte erhållas en grund för lämplig fördelning af anslaget 4:de och 5:te llufvud-tiliarne emellan, har Kongl. Maj:t, enär häraf sig visat, att beloppet af de durchmarche-kostnader, som under ifrågavarande tidrymd blifvit för Sjöförsvarets räkning från anslaget bestridda, i medeltal uppgått till omkring 12,000 R:dr årligen, samt att återstoden af anslaget, 8,000 R:dr, erfordrats för Landtförsvarets dermed afsedda behof, föreslagit Rikets Ständer en sådan delning af reservations-anslaget till durchmarche-kostnader 20,000 R:dr, att 12,000 R:dr deraf öfverfördes till Riksstatens 5:te Hufvud-titel, och återstående 8,000 R:dr å 4:de Hufvud-titeln bibehölles, att hädanefter användas till durchmarche-kostnader, det förra beloppet ensamt för Sjöförsvarets och det sednare för Landtförsvarets behof samt med bibehållande i öfrigt för bägge delarne af anslagets nuvarande egenskap; hvarförutan Kongl. Maj:t begärt, att, i likhet med hvad allt sedan 1840 och 1841 årens Riksdag egt rum, de reservationer, som framdeles kunde uppkomma å den på 4:de Hufvud-titeln qvarstående delen af anslaget, finge användas till bestridande af de bestämda understöden åt Lifgardes-regementernes matinrättningar, för så vidt anslaget till extra utgifter icke dertill lemnade tillgång.
Inlressenterne skulle förbinda sig innan utgången af 5 år vara med arbetet på nedra kohlflöttsen, och alt de förut anslagne export-premier af 6 sk. per tunna under tiden skulle upphöra samt Intressenterne vara förpligtade, i händelse atbetet på sagdan tid Dan io Februari* > ej efter föreskrit vore fullbordadt, återgälda den summa de uppburit Lifvade af det bästa hopp om en lycklig framgång emottogo Intressen-^ terne med största tacksamhet Ständernes ädelr modige anbud, och började våren 1819, att genom uppköp af nödige materialier isiåndsättande al d n redan pä stället bsfintelige 74. tums Eld och Luft-Maschme samt anskaffande af flere kunnige arbetare och handtverkare, sätta sig i stånd med ali kraft kunna fullfölja det redan lör detta ändamål med dryg kostnad päbegynta arbete. Kongl. Maj:t hade under tiden Nadigst tillåtit att i b 19 års anslagne 15,000 R.dr lingö på en gång uppbäras, och Sedermera 25ooa R;dr hvarje månad, Arbetet fortsattes med all möjlig drift, men i anseende till större reparation å 74 tums Maschine, handt den ej komma i full gång förr än Januari! 1S20. Sänkningen af Charlottas Schackt fortfor, men under arbetande af en Orts nedrifvande från Ryds Schackt, utsprång natten emellan den 8 och 9 Mars en vattenådra med sådan häftighet att de arbetande med möda räddad s undan vattnet, sorn hastigt steg till en ansenlig höjd i Schaktet. Denna händelse, icke ovanlig i Engelska StenkohlsGrufvorna, väckte i början ingen far - Den io Februarii. håga för arbetets fortgång; men då oagtadt forcerad pumpning längre tid , ingen vattenförminskning vanns, begärde Intressenterne genom Memorial till Högloft. Kongl. Bergscollegium, att någre af dess Herrar Ledamöter såsom sakkunnige måtte anmodas till Grufvan nedresa, för att på stället taga fullkomlig kännedom om förhållandet och lemna de råd och föreskrifter, hvartill omständtghetcrne föran iedde.
Majtts förslag antagna särskilda beräkningsgrund för bötesbeloppet, dels ock särskild straffbestämmelse för iteration af åverkan, i följd hvaraf 4 § i E. K. Maj:ts förslag blifvit af Rikets ötander utesluten. Såsom en 4 § bar i stället införts deti 3 § 2 punkten af E. K. Maj:ts förslag omförmälda fall, att man olofligen tager vindfälle eller ris, gren eller annat sådant, som ej till bruk upphugget eller boredt är; och med afseende å det mindre vådliga i en sådan förbrytelse, hafva Rikets Ständer ansett straffet derför lämpligen kunna stadna vid böter, högst tvåhundra Riksdaler. Till öfverensstämmelse med hvad i dessa §§ sålunda blifvit af Rikets Ständer beslutadt, bar jemkning ock skei t i 6 och 7 §§:nes straffbestämmelser. 1 11 § stadgas ansvar för den, som täger “oloflig väg eller gångstig öfver annans egor“. Rikets Ständer hafva dock befarat, att det vidsträckta i denna definition skulle kunna gifva anledning till en alltför vådlig tillämpning af stadgandet, så att t. ex. den, som olofligen gått öfver annans skog utan att skada deraf kunnat uppkomma, skulle kunna fällas till ansvar efter detsamma. Genom att inskränka förbudet till oloflig vägs eller gångstigs tagande öfver “annans tomt, åker, äng, plantering eller andra egor, som deraf kunna skadas“, hafva Rikets Ständer ansett tillräckligt skydd vara tillförsäkrad t jordegaren, på samma gång lagbudet erhållit nödig begränsning. Då Fxpeclitions-1]Is kottets Forsing lill undmi. Då vid bibehållandet af skilnaden emellan stöld och åverkan, man utgått från den grund, att det allmänna åskådningssättet, icke anser åverkan för hvad man benämner nesligt brott, torde konsequensen fordra, att åverkans-brott icke bör, på sått i 17 § af E. K. Maj:ts förslag år stadgadt, kunna medföra förlust af borgerligt förtroende, hvadan berörde § blifvit af Rikets Ständer utesluten. 25 KAP. Om brott af embetsmän.
Yid den derpå följande 1859—1860 års riksdag förnyades väl icke framställningarne om statsbidrag för nyssnämnda jérnvägsauläggning, men i sammanhang med frågan om södra stambanans sträckning erinrade dåvarande Statsutskott, att 1859 års jernvägsundersöknings-komité till fördel för Nässjö-linien, bland annat, anfört dess beqvämare läge för auknytuing af bibanor till östra kusten, dervid särskildt omnämnande en sådan bana till Oscarshamn genom Emmådalen. Enligt Utskottets åsigt syntes de fördelar man genom jern vägsanläggningen ville bereda den östra kusten, och hvilka otvifvelaktigt "borde densamma tillfalla, mest ändamålsenligt vinnas, om en bibana anlades, såsom komitéen antagit, från södra stambanan till Oscarshamn och från samma stambana genom Wexiö till Calmar, enär genom sådana anläggningar den fruktbara orten öster om Nässjö skulle vinna naturliga och fördelaktiga utfartsorter. Ehuruväl sålunda numera, sedan södra stambanan fått sin rigtning genom Nässjö, tvifvel icke vidare torde förefinnas om ändamålsenligheten af en jernvägsanläggning mellan Nässjö och Oscarshamn, anser dock Utskottet, på sätt äfven vid förenämnda tväune riksdagar blifvit antaget, att denna jernväg, som obestridligen har egenskapen af en bibana, icke bör genom Statens försorg eller på dess bekostnad anläggas; och Utskottet får alltså hemställa, att Rikets Ständer icke må till de i detta ämne väckta motioner lemna bifall. C) Angående statsbidrag till enskilda jeruvägs-anläggningar. 5:o. Jernväg frän Dalkarlsbergs grufvor i Nora socken till sjön Möckeln i Carlskoga bergslag.
Osäker huru vida dessa känslor till äfventyrs redan uti Ständernas första underdåniga hälsningstal, hvilka jag icke afhoit, blifvit, yttrade, begärde jag propositionens hvilandepå bordet. Herr Cederschjöld, Pehr GustafDå nu mera ingen Tacksägelseadress kan äga rum s anhåller jag att få i Protocollet förvara uttrycket af den innerliga glädje och tacksamhet, hvaraf mitt hjerta är uppfyldt, för det Hans Maj:t fredat oss från all känning af de politiska stormar, hvaraf så manga andra länder de senare åren varit skakade; och framför allt, för det Hans Maj;t täckts genom Hans Kongl. Hög. Den 27 Januarii. het KronPnnsens förmälning förvissa oss om sin dynastis varagtighet. Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, det någon annan åtgärd i anledning af Kongl Majds högstberörde Nådiga skrifvelse icke kunnat äga rum, än att den samma jemte BondeStåndets den 25 dennes på bardet lagde ProtocollsUtdrag, rörande samma ämne, bord» läggas till handlingarne. Ropades Ja. Upplästes Riksens Ständers Revisorers d. i4 Dec. sistlidit år afgifne Berättelse om den samma år förrättade granskning af RiksgäldsVer» het, GeneralAssistanceContoiret, samt Götha CanalBolags, Götheborgs och Malmö f. d. Discontlnrättningar; och skulle denna Berättelse med de öfrige RiksStånden communiceras. Företogs till pröfning Friherre Akerhjelms, Gustaf Fredric, den 20 dennes på bordet lagde motion, angående offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. Herr von Franken, August, anförde skrifteligen: - (Se Bilagan N;o 1.) Den 27 Januani, Grefve Hard., Carl Gustaft hade inlemna? följande som upplästes: (Se Bilagan N:o 2 ) Herr Montgommery, Gustaf Adolf, uppläste följande: (Se Bilagan N;o 3.) Herr von Hartmansdorff, August, an* förde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 4.)
» God plats f ö r ung, bildad flicka » Finnes någon bildad Jlicka, som ni kan mig genast skicka, och som ingen lön vill ha? — Hon skall endast städa, damma, se att allt blir gjordt medsamma och för öfrigt få det bra. Rum vi hafva endast fyra. Hon får ensam med dem styra, rent och snyggt hon hålla skall, de små barnens kläder laga, hand om deras läxor taga, deras lekar dagen all. Ifall jungfrun är i flängen, då bör » fröken » bädda sängen, laga mat och duka bord. Framför allt så må hon vara snäll och ödmjuk, kunna spara, aldrig svara mig ett ord. Vill ej höra, att jag » grälan, och att hon beständigt » trålar », hon, som åter vid vårt bord och är » medlem af familjen ». Säg mig, om I gärna viljen ha det bättre — på vår jord I vill jag bloU helt hastigt nämna, att till sommaren vi ämna bygga oss ett mejeri. — Klockan tre hon måste vakna, att vi ingenting må sakna, då vi äfven vakna bli! Bort med sorgpapperet! f tfc dödsbud sändas på svartkantadt papper i svartkantade kuvert är en sed, som vunnit allmän anslutning. Mottagaren af ett dylikt sorgebref blir visserligen förskräckt, men så kommer strax den tanken att helt nära anhöriga och bekanta vanligen på annat sätt ån genom tryckta tillkännagifvanden underrätta om en familjemedlems eller intim väns död. — Men det finns många personer, som efter en nära anhörigs död under hela sorgetiden, d. v. s. ett år, ja till och med därutöfver, föra hela sin korrespondens på s. k. sorgpapper och därmed hylla en ganska hänsynslös osed. En hvar, som mottager ett dylikt bref, förmodar i första ögonblicket ett nytt, uppskakande dödsbud, tills man vid närmare påseende ä ena sidan drar eu suck af lättnad, ä andra sidan fördömer ett bruk, som onödigtvis sätter ens nerver i spänning.
Det var synbarligen ett ungt fagelpar, hvilket, trotsande flertalets mening och dess gaiiila sedvänjor, ville börja ett lif p i egen hand och hade iitsett sin bostad i en af den gamla ruinens torngluggar. Hiir var synbarligen stor brådska på fgrde. Båda foglarne hoppade samtidigt ned p i en smal afsats, spejande åt alla hzll, som om de ville göra sig bekanta med lokalcn. SA fick hanen syn p8 något, som kom honan att upphäfva ett jubelrop. I vrån deruppe på muren lag en hop vissnade löf samt nigra qvistar, ryckta från kastaniernas kronor, och ditsliiiigda af höststornseii. x Honan besvarade ropet, och med ett par hopp stodo nu de unga i borta i vrån ifrigt mönstrande detta lager af bosiittningsartiklar. Hanen stod stark och bredbent framför den lilla bladhögen, under det han med näbbet undersökte de olika föreinålen. H o n gick med lätt skalfvande vingar fram och Bter på listen i otilig vaiitaii. Då brast hennes tilamod, och med beslutsam hållning klef hon förbi honom och satte sig midt i bladhögen. Han for skrämd at sidan och lemnade henne plats, sedan han dock med en föraktlig knyck p i hufvudet kastat ett halfruttet blad ned frin muren. Men nu började en samfald granskning af lagret. Och snart ~i&amp;lockatles de ~iirdefullastt. bosättningsartiklarna af honan för att af henne transporteras till heminet. Endast den stora yfviga qvisten tycktes motstii hennes bemödanden. %Han förstår ej att hålla den i jamvigt,), sade Bertha !ifligt. M e n se, det gör koar&gt;, svarade Hugo, hvars intresse ocksi blifiit fångadt af den täcka scenen. Se på nu bara. Kajhonan stod med grenen invid giuggens öppning.
När man nu till denna bild af främlingarnes lif i Tokio lägger den lätta, klara luften, som från oktober till april gör det största afstånd så genomskinligt, ' att man tycker sig kunna räkna bladen på de mest aflägsna träd, att man på sin morgonpromenad om vintern känner den tunna isskorpan på vattenpussarna brista under ens fötter, medan hvarje böjning af vägen, då man är uppe på höjderna, uppenbarar Fujiyamas kägelformade ?.&gt;erg i sin snöklädda, solbelysta hvithet, förtonande sig i fjärran ihela sin storhet och regelbundna skönhet, då tror jag nog, att man skall kunna förstå den charme, som Japan utöfvar på sina främmande inbyggare, hvilka alla hafva så oändligt lätt att känna sig hemma där, och hvilka sedermera skola erinra sig lifvet där som ett upplefvadt — eller drömdt — äfventyr. * Stockholmska bostäder. fiågra reflexioner i flyttningstiden. För Idun af Bell. E nligt löfte börjades i Idun här förliden en artikelserie af en » förstå-sig-påare » med våra bostäder till ämne. Dessa artiklar röra sig om bostadens och de särskilda rummens mest korrekta och stilenliga möblering. Om jag nu vågar mig tala om våra bostäder — i egentligare mening våra bostadsförhållanden — blir det således icke något inträngande på den » specielles » område, ty det är endast och allenast bostadens inredning jag vill hålla mig till. Det är en mångårigt hyst önskan att framlägga en del anmärkningar mot lägenheter och våningar till uthyrning, som nu omsattes i ord. Byggnadsverksamheten i Stockholm företer för närvarande stor lifaktighet, hvadan ögonblicket må vara det lämpliga. I Iduns » frågeafdelning » brukar då och då synas en vädjan till » juristfru » eller annan » rättslärd person » att lämna upplysningar, och är det i hopp, att mina ord måtte komma under ögonen på någon arkitektfru eller annan i byggnadsritningar och inredning förfaren, som de framställas.
Åtskilliga ledamöter i Utsk. hafva sedan dess blifvit ombytta. I fall de nykomne hysa andra tänkesätt än företrädarne, eller någon tillfälligtvis är frånvarande, så blir flertalet af annan mening, och man får ett motsatt förslag. Om nu det förhållande, hvars rigtighet jag vid flere riksdagar bestridt, men hvilket vann sednaste Landtmarskalks bifall samt gjorde sig gällande inom detta Stånd, äfven nu, efter hvad jag kunnat utröna, gillas af vår Landtmarskalk, nemi. att ett från Const.Utsk. kommet grundlagsförslag icke kan gå under, utan måste i hufvudsaken läggas på bordet änskönt förändradt i smärre Den 27 Maj e. m. 233 omständigheter, hvad blir då följden? •— Jo att man genom förstärkning måhända röstar mellan Utsk:s förslag och dem, som Orebro-mötet eller Bengt Gudmundson afgifvit. Om då någotdera af de sednare komma alt hvila på bordet till nästa riksdag, så blefve de, som nitälska för Ulsk:s förslag ingalunda belåtna. Desse kunna väl hafva utsigt att få Orebro-mötets eller Bengt Gudmundsons hvilande förslag förkastadt vid nästa riksdag. Men det skulle kunna hända att ett sådant förslag linge, såsom vissa antydningar redan tillkännagifva, hvarjehanda upviglingar till understöd. Har man ett förslag, som icke förkastas ulan att af uplopp åtföljas, så medförer det stora enskilda olägenheter, och kan äfven vara för riket vådligt. Mig synes således att för dem, som gilla Const.Ulskrs förslag, vore vida bättre alt genast godkänna, än att återförvisa det. Stånd möjligen gilla Orebro-mötets eller Bengt Gudmundsons förslag, men de 2:ne andra genast hafva godkänt Utsk:s första förslag: så kan det, vid omröstning i förstärkt Coust.Utsk., icke gå värre, än alt Utsk:s första förslag måste blifva en af voter:s-propos:na. Då kunna de tvenne Stånd, som detsamma gillat, möjligen vinna vid omröstningen.
Jag vill ej opponera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, erne - 238 Den 18 Junii e. m. dan jag tror det instämma med pluralitetens önskan; men jag vill endast fråga, huru de, som ej få köpa deras Skog till Skatte, skola för sina vid afvittringen nedlagde kostnader erhålla någon ersättning, och hvem som skall betala värdet af deras förlag och byggnader, i fall anläggningen i brist af skogstillgång måste upphöra. Jag anhåller att man måtte vara betänkt på dessa omständigheter. Friherre Cederström: 1811 års Kungörelse lemnar derom underrättelse. Friherre Boije: Jag anser högst vigtigt, att de, som försummat sig, utan att sjelfve hafva varit vållande, men möjligen genom Landtmätares och Embetsmäns fel, må kunna återfå deras rätt; och skulle derföre önska, att anledning gafs dem att söka och få resning. Friherre Cederström: Enär sjette punkten i 1811 års Kungörelse innehåller, ”att anstalt bör fogas, att ännu oafmätte och ej på charta lagde RecognitionsSkogar må så fort som möjligt blifva det, och att för den del, som Bruksägaren tillfaller, han må bestrida kostnaden, men för det öfriga Staten, efter skedd delning, ansvara,” så följer häraf tydeligt, att Bruksägarne måste få ersättning för alla de kostnader de nedlagt å sådane RecognitionsSkogar, hvilka komma att Bruken frångå. Grefve Mörner: Ilar är nu fråga om en Den 18 Junii e. m. 239 lielt annan sak, den nemligen, liuru skall förhållas med dem, som, i anseende till uppkomna Rågångstvister och Processer, icke kunnat få deras Skog afmätt eller erhålla något Skatteköp. Jag skulle tro, att de i Allmänna Lagen gällande stadganden äfven i detta fall måtte vara tillräckliga, för att i vanlig väg genom resnings-ansökningar hos Kongl. Maj:t bereda dem ersättning; men jag vill likväl fästa Högloflige Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet på denna fråga, huru den må anses.
Statskontoret och Kammar-rätten, enligt hvad Revisorerne inhemtat, under den 12 Mars innevarande år gemensamt afgifvit infordradt underdånigt utlåtande i anledning af de förut uppgjorda formulären till hufvudredogörelserna för länen, eller landsböckerna, jemte kronoräkenskaperna för Stockholms stad, hvarjemte, i afseende å det i förra revisionsberättelsen omförmälta formulärförslag till Kongl. Krigs-kollegii hufvudbok, till Revisorernes kännedom kommit, att detta Kollegium numera afgifvit deröfver infordradt underdånigt utlåtande samt att handlingarne sedermera blifvit, för vidare yttrande i frågan, till Kongl. Stats-kontoret och Kammar-rätten remitterade. § 3. Till upplysning om statsverkets tillstånd på det hela, hafva Revisorerne, i likhet med hvad vid föregående stats-revisioner iakttagits, låtit upprätta hosföljande tvenne tabeller, hvaraf den ena (Bil. Litt. A) utgör ett sammandrag öfver samtlige i 1861 års hufvudbok ingående medel och den andra (Bil. Litt. B) innefattar redovisning för statsverkets grundfond, hvilken äfven under revisionsåret förblifvit oförändrad och uppgått till 5,014,809 R:dr 45 öre R:mt. Derjemte äro särskilda uträkningar uppgjorda öfver ordinarie statsregleringsfonden, stats-verkets inkomster, extra statsregleringsfonden samt Riksgälds-verkets fond (Bilagorna Litt. O, D, E, F.); hvarförutan jemväl meddelas nedannämnde redogörelse för förhållandet med vissa speciella delar af statsregleringen, nemligen: Restantier: Vakans-afgift af nyroterad jord 1,082: 47. Extra medel och uppbörder 17,833: 27. Salu-accis af städerna 218: 50. Riksgälds-kontoret tillgodoförda besparingar: å 2:dra liufvudtiteln: Fångars vård och underhåll 100,935: 45. å 4:de liufvudtiteln: Inqvarteringskostnader i Stockholm 1,363: 58.
[t G33J E E n ung, anspråkslös flicka, med vana vid undervisning, önskar till hösten plats i familj, att undervisa minderåriga barn i vanliga skolämnen o. språk. Lönepretentioner små. Svar till » Id. » Billesholms Grufva, p. r. [1653] E n u n g a n s p r å k s l ö s flicka af god familj från landet önskar plats i bildad familj såsom sällskap att gå frun tillhanda, som skrifbiträde eller att undervisa mindre barn. Svar till » G. » norr, stora Badstugatan n:r 62, 1 tr. upp, Stockholm, där vidare upplysn. lemnas. [1673] En bildad, praktisk flicka ö n s k a r p l a t s i godt hem såsom hushållsbiträde. Kan erl. en liten afg. af 100 kr. pr år. A r enk., snäll o. plikttrog. Svar till » A. F. 24. » Iduns byrå. [1672] En ung anspråkslös flicka önskar nu genast plats att gå frun tillhanda. Sökanden är kunnig uti alla inom ett hus förefallande göromål, äfven väfnad och strykning. Pretentionerna äro små, blott ett godt bemö- tande erhålles. Svar torde oied snaraste godhetsfulltjsändas till ' Therés ', Stadsp. [16S3] M o t f r i t t v i v r e önskar en ung flicka komma i ett godt hem, där hon kan få deltaga i hushållet. Den sö- kande har genomgått 7-kl. läroverk, är kunnig i bokföring, hvarför hon äfven är villig biträda med skrifgöromål. Svar före den 25 dennes till » Hem », Linköping, p. r. denna medföra önskad verkan, bör ni vända er till nägon specialist. Okunnig. 1) Professor K. menade sannolikt naturligt Carlsbadervatten. 2) Enda botemedlet är att alldeles upphöra d ä r m e d. G e - nom ett förståndigt och sundt lefnadssätt gå sedan de ej allt för svåra fallen af sig själfva till helsa. — » Hjärnförlamning » n e j, visst icke. Se svar till E v a i n:r 3. Vän af Idun.