Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De flesta mödrar, särskildt från landet, hafva nog erfarenhet af, huru svårt det är att få fatt i några mönster till trefliga, klädsamma och praktiska barndräkter. af en sfor dubbelsidig mönsterbilaga med talrika tillklippningsmönster, finnes allt som behöfves i den vägen. Barngarderoben innesluter därjämte en afdelning, som utgör en ypperlig hjälp för mödrarna, då de hafva svårt att hitta pä något att sysselsätta barnen med. Allt detta för endast 3 kr. om året. » H v i t a sippor. Skiss för Idun af Nathalia Wallengren. (Forts. o. slut.) Två hvitsippor sutto b r e d v i d hvarandra i skålen; då h o n drog ut den ena, följde den andra med. en » All lycka på ö p p e n blick. er r e s a! E m m y g i c k tillbaka. » Min sakta. vackra, hvita b l o m m a, » sade hon tankfull. D e t var en kopia ' ^af Rafaels Cecilia. Hos en som hänförd medkänsla, b o s en annan s o m ödmjuk beundran, under det andra tyckas tveksamt, m e d inre oro åhöra d e öfver jordiska harmonierna. L e f i n t e. r. Jag afreser n ä m l. den 10 / ti N. 4 e. ni. M e n n i själf d å? NYD&amp;hl « * «. Vid] £, A. &amp; C l O " ^ j ^ i^Jbandelskermst befunnen enl analys stochboim, 3 stnrepia., Pns kr. 1:25 pr butelj. telefon. » T a c k f ö r allt! 1896 400 Åhnej, hvad v e t ni, vi få n o g lof att erkänna, klokt Bli inte får gärna folk stött öfver lof öfverspända med, att Här skulle kalla vår svaghet. jag mina trots er Ja, tänker gar från säga. Emmy n e l l!
Denna brist berodde af hennes känslighet, medan hon däremot, som sagdt, hade mycket mod när det gälde att bära offentliga anfall – ty ingen fåfänga gjorde henne i detta afseende feg. Men hennes nyssnämda svaghet gent emot påverkan af andra var däremot så stor, att hon stundom lät sina viktiga beslut bestämmas, ja, sin egen rättskänsla omstämmas af andras åsikter. Denna frånvaro af utvecklad själfständighet ökades under senare år, genom hennes obetingade omfattande af relativitetens grundsats i alla, äfven etiska, frågor. Hon var lifligt öfvertygad om, att intet absolut rätt eller orätt finnes, utan att allt måste afgöras af individen själf, efter det eller det särskilda fallet och att – innan man visste motsatsen – antagandet att valet skett efter samvetsgrann pröfning, var »icke blott det enda barmhertiga utan också det enda förnuftiga sättet att taga människors handlingar». Således kunde hennes bristande själfständighet ej få något korrektiv i aktningen för den allmänna rättskänslan, om hvilken hon i samma bref skref: »Jag har allt för ofta trotsat denna stormakt för att ha kvar en gnista af respekt för den. Jag vet allt för väl, att den vanligen blott är bornerthetens dom öfver det, den icke förstår.» Det hade emellertid stundom varit lyckligt, om A. Ch. Leffler haft något mer hänsyn för allmänna meningen och något mindre mottaglighet för enskildas mening. Ett annat tomrum var frånvaron af den lättrörda, snabbt sympatiska känslighet, som ger en diktare innerlighet i blicken på de gestalter han skildrar, liksom i lifvet på de människor med hvilka han umgås. A. Ch. Leffler fyldes under sina iakttagelser af lifvet af ett äkta, fast lugnt intresse och detta återspeglas i hennes skildringar. Men hon kunde ej kring sina gestalter gjuta medkänslans darrande dager, hvilken i dikten verkar lika stämningsfullt som de blå tonerna i ett landskap. I lifvet bli de fint sympatiska känslomänniskorna så ofta de djupaste egoisterna, emedan deras mest utpräglade sympati dock vanligen är den för dem själfva, och deras egentliga ömhet den om sina personliga känslor.
Ja, anser du kanske att jag bör uppfatta som en lycka din ständiga köld, din frånvaro, dina förebråelser om någon annan visar mig den uppmärksamhet som jag bade rätt att fordra af min man? Skulle jag kalla för en lycka vårt nuvarande lif, då jag jemför det med vår förlofningstid och de första månaderna af vårt äktenskap? Om jag hade trott min mors ord... ALMA. Hvarför inte? Är det derför att hon älskar mig, som du vill skilja oss åt ... ty jag har nog märkt huru opassande och kallt du bemöter henne. Jag är inte blind för hennes fel, men hon älskar mig högre än du någonsin gjort ... och utan hennes råd skulle jag väl varit ännu mera tyranniserad af dig än jag redan är! VALTER (häftigt). Alma! tala inte om din mor! VALTER. Alma! låt oss stanna här, innan vi båda gå för långt ... din mor i all ära, men i mitt hus vill jag vara herre ... jag vill och skall aldrig tillhöra de äkta mäns antal som gift sig med en hel familj, i stället för med en medlem derutaf ... och älskar du mig inte nog att uppoffra din mor och hennes råd för mig, så är vårt äktenskap endast en lögn! ALMA. Jag förstår mycket väl hvart du syftar... du vill att jag skall slå alldeles ensam ... att jag eudast skall bero af dig ... men kom ihåg att det är min mor som du har att tacka för... VALTER (utom sig). Alma! säg inte ut, eller vid Gud, du kommer att ångra dina ord! ALMA (trotsigt). Jag vill se hur långt du skall kunna glömma dig! VALTER (med våldsamt tillkämpadt lugn). Jag skall ingenting glömma. Jag har nu blott ett medel qvar för att försäkra din framtida lycka, och jag skall inte tveka att använda det! 103 ALMA (slagen af hans ton och sätt, med en viss oro som hon söker dölja). Hvad menar du, Valter? VALTER. Jag reser i morgon till Köpenhamn, och du stannar här hos din mor ... jag tänkte ett ögonblick på att vi skulle gjort denna färd tillsammans, men jag erkänner gerna att jag icke har förtjent en så skön framtid. Efter ett års förlopp är du fri... VALTER.
Att, såsom Gr. Wrangel vidare påstått, skyldigheten för fjerdingsman att biträda Kronofogde vid indrifvande af oliqviderade upbördsmedel skulle vara ett nytt stadgande, är ett misstag. Detta åliggande hafva fjerdingsmännen egt sedan långliga tider tillbaka; Hr Gr:n har menat, att fjerdingsmännen efter den nåd. stadgan skulle ega alt på egel ansvar verkställa denna upbörd. Till en sådan tydning ger denna stadga ingen anledn. Fjerdingsmännen ega lika litet nu sorn tillförene något upbördsmanna-ansvar. De verkställa endast upbörd på Kronofogdens anmodan och pä hans ansvar. I fråga om sjelfva saken, så har jag, såsom jag redan nämnt, icke kunnat instämma i Ulskis förslag. Jag hade icke velat gå längre i eftergift, 344 Den 12 Mars f. m. än att medgifva det säterier, rå och rörs samt insockne frälsehemman böra deltaga i fjerdingsmans-bestyret; att utsträcka denna skyldighet äfven till boställen anser jag obilligt, enär boställena ingå uti innehafvarnes löner till ett visst belopp, och deras deltagande i fjerdingsmansbefaltningen följaktligen skulle minska löntagarnes inkomst. Väl har man sagt att den årliga afgifteu skulle blifva obetydlig, och man har upräknat boställen, som lätteligen skulle kunna bära denna ökade tunga, men man har deremot förbigått andra, hvilka jag anser böra särdeles behjertas, nemi. komminister-boställena. Desse boställens innehafvare äro, som vi känna, ganska illa aflönade, och deras knappa inkomst medgifver icke en enda spillings förhöjning i de afgifter, som från dessa boställen utgå. Afven anser jag obilligt, att på sätt Utsk. föreslagit, verk och inrättningar skola deltaga i fjerdingsmansbeslyret efter de grunder, som för rättighet att deltaga i sockenstämmas öfverläggningar och beslut, enl. K. Förordningen d. 29 Ang. 1843 äro stadgade.
Af dessa skäl, hvilka jemväl vid sista Riksdag anfördes för afstyrkande af enahanda äfven då väckta förslag, samt enär i öfrigt det synes olämpligt att, utan posthemmans-innehafvarnes hörande, vidtaga en reglering, hvarigenom de väl befriades från ett besvär, men tillika beröfvades förmoner, som på många ställen torde fullt uppväga besväret, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att frågan om postföringens öfverflyttande å gästgifverien måtte förfalla. Det framställda yrkandet, att postskjutsen måtte öfverlåtas på entreprenad till de personer, som kunde finnas villige att den sig åtaga, kunna Utskotten icke heller understödja, Slatssamt Allm. Besv. och Ekon. Etsk. Uti., N:o 129. 17 derstödja, dels af de skäl, som förut blifvit anförde, i frågan om postskjutsens öfverllyttande på gästgifverien, dels ock i anseende dertill, alt verkställandet af förslaget skulle blifva förenadt med allt för stora svårigheter, innan gästgifveri-skjutsen blifvit på beting ställd. L(skotten få alitsa för närvarande afstyrka bifall å omförmälde yrkande. I fråga om den lindring i postföringsbesväret, som blifvit af åtskilige motionärer yrkad; så få Utskotten, innan de utlåta sig öfver de serskilda förslagen i berörde afseende, anmärka och erinra, att de förmoner, som posthemman i allmänhet åtnjuta, bestå hufvudsakligen uti frihet från rotering, inqvartering, kungs-, krono-, hålloch reservskjuts, kronobrefbäring samt körslor till kyrkooch andre allmänna byggnader.
Jag tror detta ändamål snarast vinnes derigenom, att den kommer uti tillfälle att taga närmare kännedom af och får äga hos sig de vapen, hvarmed man vill den skall försvara fäderneslandet; att beväringen, genom indelning uti corpser med eget befäl och de af mig föreslagna öfningar utöfver de nu vanliga conscriptionseller beväringsmötena, får lust för militäriska öfningar och vapens handterande och vana dervid och icke, såsom nu efter sitt första beväringsmöte, betraktar så väl den öfning, den der inhemlat, såsom något fullgjordt som bör glömmas, som det vapen, den der begagnat, såsom något den aldrig mer får se. Men såsom en biorsak till detta af mig framlagda förslag bar jag ej lemnat utan uppmärksamhet den följd, som, ifall den af mig föreslagna utdelning af gevär vidlogs, enligt min förmening skulle uppkomma; den nemi., att vi ej skulle så ofta få höia talas om gevär, hvilka ej dugde till annat än slopning; att våra förråder skulle en gång blifva fulla med gevär och ändock utom denna reserv hela nationen skulle vara beväpnad. Ty för det första hade man en säker reda på, hvarthän de för krigsbruk och för den slående armeens behof mindre tjenliga ansedda gevär togo vägen, utan att förråderna be hofde enkom i det afseendet inventeras; för del andra tror jag alt man någorlunda med en påtaglig visshet kunde bevisa huru många gevär årligen blifva obrukbara för den stående armeen. Såsom nu förhållandet är, synes det vara afsedt, att vi ej skola få större vapenförråder än dem vi nu hafva; ty enligt hvad af StatsUtskts betänk. Nto 435 upplyses, tillverkas årligen tretusen gevär och jemtll lika många förstöras. Att ej bristande anslag alltid lagt hinder i vägen för vapentillverkningen, bevisas uti samma betänk sidan 20, hvarest upplyses, att af det vid 1828—3o åren. iG8 Den B April e, m. riksdag anvisade extra anslag för geviirstillverkningen funnos vid sist förflutna riksdag ai5,i38 r:dr, hvilka först följande åren användes.
Vidare har Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t den 26 Oktober 1849 i nåder förordnat en kommitté för att undersöka förhållandet inom Barnhuset och uppgöra förslag till dess reorganisation, äfvensom att kommitterades underdåniga Betänkande i ämnet nyligen blifvit af Kongl. Maj:t i nåder pröfvadt och handlingarne i målet till Jusfitie-Kanslers-Embetet öfverlemnade. Vid sådant förhållande anser Utskottet de af Revisorerne framlagda anmärkningsvärda förhållanden för närvarande icke böra föranleda till någon åtgärd å Rikets Ständers sida. Utskottet, som fått emottaga remiss å riksdagsfullmäktigen Per Bengtssons från Calmar Län motion, deruti N. Magnusson från samma Län och Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands Län instämt, om ansvar å den eller dem, som genom försummelse eller förseelse tillskyndat Barnhuset förlust, får, enär, såsom ofvanberördt är, handlingarna blifvit till Justitie-Kanslers-Embetel öfverlemnade, hemställa att nämnde motion måtte få förfalla. Lunds Kongl. Universitet. § ^3- (Rev.-Ber. pag. 172. Fork!, pag. 267.) Revisorerne hafva anmärkt, att båda årens hufvudböcker sakna hänvisningar till de bifogade verifikationerne, hvarigenom granskningen i ej ringa mån försvårats, och ehuru Utskottet icke funnit den af vederbörande afgifna förklaring nöjaktig, hemställer Utskottet likväl det må dervid få bero, 32 Stals-Utshnttels Utlåtande, M 30 Konsistorierna. § 44. (Rev.-Ber. pag. 174.) I afseende å Revisorernes anmälan angående Rikets sednast församlade Ständers, hos Kongl Maj:t i underdånighet gjorda hemställan om formulärers upprättande till efterrättelse i afseende på Konsistoriernas algifvande räkenskaper, har Uskottet inhemtat att Kongl. Stats-kontoret, till följd af nådig befallning den 30 sistlidne Oktober, till Kongl. Maj:! inkommit med förslag till omlörmälde formulärer.
Stats-anslaget för ett år lill understöd för aflönandet af Folkskole-lärare inom de församlingar, som styrka sig af dylikt understöd vara i behof. '§• 94- (Grundar sig på Rikets Ständers lies]ut genom bifallandet af Stäts-Utskoltcts Utlåtande N:o 282. För befrämjandet af folkundervisningen, hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:tsNådiga disposition ytterligare beviljat följande, årliga, anslag, hvilka för innevarande och kommande år, till och med det, hvarunder nästa Riksdag slutas, af Riksgälds-Contoret utbetalas i den ordning, Kongl. Majit behagar i Nåder föreskrifva, nemligen: r:o Tjugu tusen Riksdaler, för att, i mon af behof, utgå såsom understöd för Folkskole-lärares aflöning inom de socknar, der Stats-bidrag för sådant ändamål, till följd af serskilda omständigheter och förhållanden, af Kongl. Maj:t pröfvas erforderligt; 2:0 Nio tusen ett hundra Riksdaler, att användas för de till FolkskoleLärares bildande inrättade Seminarier; och 3:o Tolf tusen Riksdaler för Stipendier åt eleverne vid nyssnämnde Seminarier. §• 95- (Motsvarar 79 §. i 1841 års Reglemente.) De kostnader och utgifter för innevarande Riksdag, hvilka ännu återstå, skola fortfarande af Riksgälds-Contoret bestridas, under iakttagande af Rikets Ständers härom beslutade och Fullmägtige, genom Stats-Utskottet, serskildt meddelade föreskrifter. §• 96- (Motsvarar 80 §. i 1841 års Reglemente.)
Per kan och bör säledeicke wara nägot hinder för besia måls afgörande ar denna revision ännu icke hunnit till flut. Friherre Stael vern lflollsteia inwände, att ätmiuflone nägon redogörelse hyrde finnas för 1809 LrS influtna medel. Grefwe Norner erinrade, att reyisiynen öfwer dem förrai-ades af Kammar-Rätten, och sedan Friherre stael vsuklyllstein ytterligare jn wändt, 620 Den 17 Iun!r wändt, att han, tvid efterfrågan hos Einbetsmän, ej kunnat erhälla uplysning öfwer berörde ärs upbörd» erinrade Herr Landt-Narfkalken att sedan mäler More lagt pä bordel, all widare öfverläggning der» om borde uphöra. Föredrogs ä nyo det, i anledning af Konungens nädiga proposition om Förstärkningsmanskapet, nedsatte särskilta Utskotts memorial, till swar pä Riks-Ständens aterremitz rörande de underdäniga önskningar Utskottet föreflagit hos HanS Majit borde yttras. (Grefwe 6^UenborA, /olian benning, anförde lkrifteligen: Da jag nogsamt funnit det Högloft. Utskottet med billighet och grannlagenhet behandlat de ämnen, som äro föremålen för desi betänkande, har del warit mig sä mycket mera owäntadt, att der finna ett tillstyrkande, som ifrän ett sädawt förhållande synes wig aldeles afwika. Wid Utffortets yttrande om z:dje punkten i afseende pä dem, som förut deltagit i leqnings kostnad, meu nu blifwa i* fölgd af åldern sjelfskrefne soldater neml.j att hos Kongl. Maj:t skulle i underdäniqhet anhällas att sä förordnas: "att när en sadan person sjelf nödgaS utgä, staden, sochnen eller häradet hwarest lpan förut i lottlag deltagit, ersatte de>^ som utgätt.
Då Tomas kommit inom tamburdörren, stannade han häpen, förskräckt. Hans mor satt på vedlåren och sof, i nattröja och med en schal öfver axlarna. Bredvid henne stod en stake med ett rödt flämtande ljus, som just höll på att brinna i pipan. Hon for hastigt upp ur sin slummer, då hon hörde Tomas stänga dörren. »Å Tomas, är du ändtligen hemma! Jag har satt mig härute för att jag skulle höra när du kom. Hvar har du varit hela tiden?» Tomas blef förargad. Han var ju icke något barn längre. Skulle han aldrig slippa ifrån dessa dumheter? »På Rydberg,» svarade han kort. Han märkte att hon hade gråtit och tillade strax i blidare ton: »Vi kom att sitta litet länge. Vi hade Mortimers i sällskap.» Modern blef lugnare, då hon hörde att Mortimers varit med. Hon beredde sig att gå in. »Är pappa hemma?» frågade Tomas. »Ja, nej, han är inte hemkommen ännu, men jag går in och lägger mig ändå, det är bara för dig jag har varit orolig. Godnatt. Å Tomas, du är för ung att vara så mycket ute!» Hon strök honom förvirradt, nästan förläget öfver kinden med den lediga vänstra handen och gick in. Tomas var utan pengar. Han hade gjort ett något för raskt slut på dem han fått af fadern efter sin examen, och han vågade icke genast bedja honom om mera. Fadern hade dessutom på sista tiden låtit en smula reserverad, när det blef tal om pengar. Han spelade mycket och förlorade oftast, ehuru han icke ville erkänna det; hans slätrakade, barnafromma ansikte lyste alltid af den vinnande partens stilla lycka. Om han skulle vända sig till modern? Det vore endast att göra henne onödiga bekymmer. Icke kunde man heller gå med tom portmonnä under dessa skimrande vårdagar. Tomas lånade trettio kronor af Hall. Ja, våren ... Skutorna nere i Nybrohamnen vaggade sakta som i en dröm, med de mörka grå seglen utspända, ty det hade regnat på natten. Klockan slog nio i Östermalmskyrkan. Tomas var redan ute. I en frukthandel vid Hamngatan köpte han några tyska päron i en påse; han hade för afsikt att äta upp dem i skuggan af någon mycket gammal ek ute på Djurgården. En tom spårvagn rullade förbi; Tomas hoppade upp.
4 Samt. 2 Afd. 17 Ildft 1 2 Statssamt Allm. Be»v.- och Ekon Utskotten« Betänkande, N:o 72. 6.‘o af Jon Olsson från Gefleborgs Län: att, i morn af nu, tjenstgö rande soldaters afgång, Helsinge Regementes gamla stams måtte' under fredstid till halfva styrkan nedsättas, så att 2:ne rotar sammansfagesför att hålla en karl, eller, alternatift, att dea rote-vaeance-afgift, sorn ny-roterade1 militiae-, Länsmansoch gästgifvarehenik al Lshem man, i stället för utgörandet af ordinarie rotering, till Stats-Verket erlägga, måtte få qvarstanna! inom Länet och socknarna till understöd i gamla roteringen; 7:o af Nils Persson från Kronobergs
Di nu likväl verkningen af nyssnämnde anstalt, i fall den af Eder Kongl. Majit i Nåder bifalles, icke kan vara underkastad någon beräkning i anseende till den tillgång på utrikes mynt, som derigenom kan vinnas, utan andra medel och utvägar tillika böra påtänkas och ; é visas, hafva Riksens Ständer, med anledning af hvad Eder Kongl. Majit i Nåder framstält, fattat följande Beslut. 1. Den, enligt Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse af den 11 innevarande Juli, till inköp af Myntbara Metaller anslagne En Million Riksdaler årligen , må för detta oell nästa år begagnas till Spanmåls-handeln och desse sammanräknade Två Millioner Riksdaler Banko-Sedlar nu genast hållas Eder Kongl. Maj.t tillhanda för upphandling, helst inom Landet, af erforderlig Spanmål, som genom Direktionens öfver Allmänna Magazins-Inrättningen föranstaltande skall spridas till behöfvande orter, dock under förbehåll, att desse Två Millioner ju förr dess hellre återgå till deras rätta och egentliga bestämmelse, hvadan den Spanmål, som utborg,as, bör så fort ske kan och om möjligt är inom nästkommande års utgång vara betald, samt de så väl härför som för kontant försåld Spanmål inflytande Banko-Sedlar till Banken i behörig ordning från Allmänna Magazins-Inrättningen lefvereras för att till Silfver-uppköp användas. 710 Underdåniga Skrifvelse'. 2. Om uti närvarande pennlngeställn!»g-en och annan, som får köpa Spanmål af Kronans förråd, skulle finna sig belåten att denna Span* mål med myntadt eller omyntadt Silfver liqvidera, må sådant myntadt och omyntadt Silfver uti Liqvider om köpt Spannmål af Allmänna Magazins-Inrättningens Förråd emottagas till ett värde, som fullt motsvarar hvad Silfver mot Banko Sedlar gäller, och hvilket värde .Riksens Ständer i underdånighet anhålla att Eder Kongl. Maj:t må i Nåder täckas låta genom Direktionen för Allmänna Magazins-Inrättningen för hvarje qvartal kungöra.
L. får Utskottet anföra att, vid granskning af den föreslagna staten, Utskottet, som af förut uppgifven anledning uppskjuter frågan om aflöningen för Regementets läkare, funnit alla öfriga i staten uppförda löneförhöjningar billiga och böra beviljas; och då Utskottet äfven anser bär ofvan omförmälda tillökningar till förbättring af manskapets lönevilkor vara af behofvet påkallade, tillstyrker Utskottet, att den belöpande anslags-förhöj ningen, som, efter afdrag af den för Andre Bataljons-läkaren äskade tillökning, utgör 34,518 R:dr R:mt, nu måtte af Rikets Ständer anvisas. Herr Ederihjelrns förut omförmälda framställning afser äfven Chefen för Wermlands Regemente; och anser Utskottet hans yrkande i denna del vara genom det ofvanstående besvarad t. 23:o. Gemensamt för Svea, Götha och Wendes Artilleri-regementen jemte Fyrvcrkare-korpsen är ett tillöknings-belopp föreslaget af 128,556 R:dr 50 öre, hvarunder innefattas nya löner åt 3 Bataljons-predikanter, ä 500 R:dr, med 1,500 R:dr samt nya arfvoden åt 5 Informations-under-officerare vid Detachementerne, å 50 R:dr, med 250 R:dr. Utskottet, som tagit kännedom af hvad Deparlements-chefens betänkande (sid. 13—16) härom vidare innehåller, har derjemte till behandling förehaft Irenne hos Ridderskapet och Adeln väckte, till Utskottet remitterade, motioner i detta ämne, för hvilka Utskottet nu skall i möjligaste korthet redogöra.
N:o 42, i anledn. af väckte motioner, om åtskilliga förändringar i gällande LegoStadga den 23 November 1833, samt de deremot svarande §§ i allmänna lagen. Anmäldes och lades på bordet ett från StatsUtskottet inkommet Utlåt. N:o 203, i anledn. at K. M:s Nåd. Propos., ang:de anslag för geologiska undersökningar öfver hela Riket och utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. { på 3 e. m. In fidem protocolli Albert Munck. Tliorsdagen den 7 Januari 1858. Plenum kl. 12 på dagen. Erih. Raab, Adam Christian, fortfor att i Hr Gr. o. Landtnäs ställe föra ordet. Justerades T prot.-utdrag för d. 5 dennes samt pleni-prot. för den 31 sisth Oktober e. m. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 4 och 5 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 193, ang:de väckt fråga om ersättning till Majo - 6 Den 7 Januari. ren G. M. Stjernsvärd i anledn. af ett honora meddeladt, men sedermera återkalladt updrag att utgifva en samling gällande Författningar rörande krigsmakten till lands. Hr Bildt, Didrik Gillis: På sätt som synes af en Betänk. t bifogad reservation, har jag varit af den åsigt, alt B. St:r borde till K. M. aflåta en underd. skrifvelse med anhållan, att sådana åtgärder måtte vidtagas, som kunde lända till skyndsam fortsättning af det författnings-arbete, hvars utgifvande af Hr Stjernsvärd blifvit påbörjadt och hvars inställande föranledt det ifrågav:de ersättningsanspråket. Jag anser nemi. detta arbete vara af särdeles vigt för Krigsstyreisen, äfvensom för alla dem, som med militärväsendet hafva att skaffa.