Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dueller äro straffbare: a) den, som utmanar (oftast straffbarare än den utmanade); b) den, som antagit utmaningen; c) sekundanterne, så framt de ej sökt afstyra duellen ; d) de, som genom spott och spe eller på annat sätt föranledt eller upeggat till duellen; e) oell f) kommendant, som ej hindrar, och befälhafvare, som ej bestraffar duell, som kommit till deras kunskap. Straffen äro från 6 månaders till 5 års fängelse, om döden ej varit en följd af duellen; annars från 5 till 10 år, och, under försvårande omständigheter, ända till 20 år. Rencontre, eller då strid och utmaning genast följa hvarandra, straffas med arrest från 1 till 6 månader, samt om svårare sår eller döden deraf varit en följd, fängelse från 6 månader till 5 år, under försvårande omständigheter. Hvarken vid Duell eller Renconlre straffas med tjenstens förlust, så framt ej under dessa någon ohederlig handling blifvit begången. För min del föreställer jag mig, att om sådana mål, som här äro antydda, blefve dragna under krigsrätt, skulle sådant hos oss vara lämpligt, emedan krigsrättens förhandlingar äro offentliga och dess domslut underkastade pröfning i högre instans. Jag tror, att detta är det lämpligaste sättet, på hvilket den ömtåliga frågan kan lösas, och jag vågar lägga Utsk:t på hjertat att icke med liknöjdhet betrakta saken, anhållande derjemte att dessa mina anmärkningar måtte såsom ett amendement till Hr Brakels motiou få åtlölja densamma till LagUtsk:t. Uppå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm:s proposition biel' detta yttrande remitteradt till LagUtsk:t. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yl trade, att R. Stms underd. condolance-adress till H. M. Enke-Drottningen Josefina blifvit af H. Ex. jemte de öfriga RiksStåndens Hrr Talmän sisth Måndag till Ii. M. öfveiiemnad, samt att Ii.
Hrarken i frBga om tillslutning eller programets vidlyftighet kan emellertid dennn kongress tAla en jiimforelse med kvinnomotet i Berlin, hrilket, ej blott genom den ofantliga tillstriimningen af intresserade deltagare ntan iifven genom de betydande inliigg, som ddr gjordes i kvinnofrigan, af de tyska kvinnorna med skid betraktas som en verklig epok i deras historia. Pifallande ringa var diiremot den analutning som Brysselkongressen ronte frBn de belgiska kvinnornas sida, ja frdn sjiilfre Bryssels invgnarinnor. Man finner detta daraf, att af de till foga ~ n e r an 100 uppgBende deltagarne ofrer hiilften voro utliindingar. Nen till trots for den niistan demonstrativa likgiltighet, som Belgiskorna Ad ' agalade gent emot motet, h d k e t blott alltfiir otvetydigt visar att n&amp;gon kvinnofrlga knappaat existerar i Belgien samt den quasi-privata natur, som detta kom att intaga, d l f &amp; af brysselpressens representanter voro nsrvarande, iigde detsumma, efter hvad enstiiminiga vitsord intyga, en alltigenom viirdig och allrarlig priigel och mBnga af foredragen, som forekommo voro af det liogsta intresse. Alla foredragen hollos p % franskrt sprdket. Bland de friimlingar, som horaammat den af ula Ligue belge dn Droit des femmes)) utfkdade kallelsen till denna, som termen lydde, Coiqi.6~ ffwhiste i~tte~) zational i Bryssel voro m h g a af krinnosakens farniimsta fork8mpar s i ~ i i miin l som kvinnor frHn skilda liinder. I synnerhet var Tyskland pB ett riirdigt satt representeradt. J i m miirkte nandigen bland deltagarne namn sldana som Xinna. Cauer, Lina Xorgenstern, Hanna Bieber-Boehm, Anita Augspurg, Marie Stritt, m. fl.
Stats-revision föranledt någon erinran. 4:o Ersättning till innehafvare af roterade ecclesiastik-boslällen, 1,767 R:dr 27 sk. 3 r:st., hvilken ersättning, på sätt Kongl. R efvet den 6 December 1834, i öfverensstämmelse med Rikets då föisamlade Ständers beslut, föreskrifver, skolat utgå af vacance-afgiften för jord, sorn, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke pimsterar roteling in natura; men sedan, jemlikt Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, omföritoälde vacance-afgifter blifvit, såsom en till Stats-verket inflytande inkomst, uti Riks-staten upptagna, i följd hvaraf desamma icke vidare kunnat, såsom Expedilions-Ulshottctt Förslag lill und. Skrifvelse, N:o l3g. 33g i högstberörde Nådiga Bref är vordet stadgadt, till ifrågavarande ersättning Ät roterade ecclesiastik-bosiällen användas, bade dylika ersättningar, enligt Kongl. Brefvet den 22 December 1841, blifvit å öfverskotta» af Stats-verkets inkomster anordnade, euär något serskildt stats-anslag härför icke varit anvisadt. Med afseende å hvad sålanda i ena och andra omständigheten förekommit och enär de å Stats-verkets inkomster anordnade samt uti förrberörde fyra punkter upptagna summor af tillsammans 18,051 R:dr 42 sk, 6 r:st. B:co redan äro vordne vid liqvid emellan Statsoch Riksgälds Contoren till afforing befordrade, hafva Rikets Ständer godtfunnit den skedda aflöringen af dessa utgiftsposter godkänna. Af under händer hafvande medel äro följande utbetalningar bestridda: 5:o
Om de nu ökades med 2:ne, eller till 12, såsom Constitutions-Utskottet ifrån början föreslog samt Presteoch Borgare-Stånden biföllo : så kunde, bland de eonsultativa Stats-Råden alltid finnas 1 General och 1 Amiral, för att, vid behof, inträda i de miiitaire Departements-Cbefernes ställe, 1 lagfaren, för alt öfvertaga Justiliae-Departementet och 2:ne i civila Förvaltnings-ärender kunnige män, för de öfriga Departementen. I fält kunde då Konungen hafva med Sig 1 Stats-Råd af Landtoch 1 af Sjöfors va ret, utan att rub - 8 Constitutions-Utskottets Utlåtande, N.-o 20. ba Statsförvaltningens gång hemma. Ville Han derjemte befatta Sig med civila ärender: så kunde 1 civil Stats-Råds-ledamot därjemte desto häldre göra tillfyllest, som, i vår Regeringsform, utan tvifvel bör införas ett lika stadgande med det, hvilket redan finnes i Norriges grundlag, nemi. att den hemmavarande Regeringens yttranden skola beledsaga målen eller inliemtas, därest ärenderne ej fordra så skyndsamt afgörande, att dylika utlåtanden ej kunna afbidas. På resor kunde 1 civil och 1 militär ledamot vara nog, om den sistnämnde föredroge både landtoch sjöförsvarets ärender, hvilket vi sett lyckas hos Konungen i hufvudstaden. Om 3:ne Stats-Råds-ledamöter åtföljde Konungen: så vore 9 hemma. Sutte af dem 2 i Regeringen jemte en Kongl. Prins: så funnes 7 öfriga, eller 1 för hvarje förvaltnings-gren, och ingen extra ledamot behöfde förordnas, med mindre 3:ne ordinarie sutte i Regeringen. Då komrne ock alla öfriga Stats-Råds-ledamöter, såsom föredragande och rådgifvare, i ett rigtigt förhållande till Regerings-ledamöterne, ty hvarföre skola dessa, mindre än Kongl, personer, vara utan behof af sakkunniga rådgifvare* under Konunga-magtens utöfning?
Maj:ts nådiga framställning, medgifvit att å Riks-staten må uppföras ett belopp af 6 kubikfot 3 kannor oindelt spanmål, att i penningar, efter tioårig medelmarkegång i nämnda distrikt, årligen utgå. 10:o. Slutligen har E. K. Maj:t den 2 nästlidne Februari till Rikets Ständer aflåtit nådig Proposition med hemställan, att, som Borås pastorat af Skara stift blifvit deladt uti två särskilda pastorat, bestående det ena af Borås stad jemte Torpa och Brämhults socknar och det andra af Fristads, Borgstena och Gingrids församlingar, men prostetunna icke finnes anordnad för det förra af de begge nya pastoraten, Rikets Ständer måtte, i enlighet med hvad Kammar-kollegium och Statskontoret i infordradt underdånigt utlåtande tillstyrkt, bevilja ett årligt anslag af 9 kubikfot 4,5 kannor, en tredjedel råg och två tredjedelar korn att, efter årlig medelmarkegång för Elfsborgs län, såsom prostetunna för Borås stads samt Torpa och Brämhults församlingars pastorat till kontraktprosten i Åhs kontrakt utgå; Och hafva Rikets Ständer medgifvit att, med jemnande af kannetalet, den begärda prostetunnan må å Riks-staten uppföras med 9 kubikfot 5 kannor oindelt spanmål, en tredjedel råg och två tredjedelar korn, att efter tio års medelmarkegång för Elfsborgs län utgå. ll:o. På sätt i den underdåniga Skrifvelsen angående Statsverkets inkomster erinras, bör, på grund af E. K. Maj:ts särskilda nådiga beslut, den i anslaget för Kleresi-staten ingående indelta spanmål minskas med 322 kubikfot 7 kannor, till Statsverket indragen behagligtids-förlänings-spanmål, med ett värde, efter 2 R:dr kubikfoten, af 645 R:dr 40 öre; och är detta afdrag uti bilagda tabell Litt. Till lön åt en Professor inom Juridiska fakulteten vid Upsala universitetet har E. K. Maj:t äskat ett årligt belopp af 4,500 R:dr; Och hafva Rikets Ständer funnit skäligt att till E. K.
Ridderskapet och Adeln till alla delar hwad, i Memorialet af den Z dennes, som den i4:de klef pä Bordet lagdt, Stars-Utskottet, rörande Wadstena Krigsmanshus sig yttrat och tillstyrkt: hwilket stulle de öfrige Respective Standen manligen tillkännagifmas. lät Luxra. Utdrag af Protocollet, hällit i Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum den 24 Februarii r8l^. S. D. Bifölls och godkändes hwad Statsutskottet rörande Militaire - Staterne till SjöH ut - Den 26 Zebruarii. raz utgörande Bilagan Litt. F>, ,ill dess Betänkande öfwer Stats-regleringen, tillstyrkt och för öfrigt sig yttrat i dest den 19 dennes pä Bordet lagde Memorial innefattande förklaringar öfwer wid berörde Bilaga i Riks-Sländen gjorde anmärkningar; hwarom genom Utdrag af Protocollet de Respective MedStänden skulle manligen underrättas, vr luxr». Utdrag af Protocollet hållit i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum den 24 Februarii i8io. S. D. I anledning sä mål af ett frän det Wällofl. Borgare - Ständet ankommit och i dag upläst Protocolls-Utdrag af förliden gärdag, som af särskildt hos Högloft. Ridderffapet och Adeln gjord motion, beflöts att Srats-Utskottet flkulle anmodas upgifwa nägot förflag till bestridande af kostnader för de resor inom landet, hwilka Hans KonglHöghet Kron-Prinsen kunde behaga anställa till minnande af kännedom om Landets Oekonomiska och Statistiska beskaffenhet; hmilket beslut skulle de Respective MedStänden genom Utdrag af Protocollet manligen communiceras. vt tuxra. Utdrag af Protocollet hällit i Höglofl. Ridderffapets och Adelns Plenum den 24 Februarii i8io. S. D. Företogs till granskning.
Nio i3« 45 cliartans belopp skall den eller de, —. som lill följd af antingen Embete och tjenst eller behörigt förordnande, hafva befattning med chartors försäljning, ega att, af beloppet för hvad de försålt, sig vid redogörelsers upprättande till godo beräkna, i Slockholm fy i Stockholm, hvar ra och i landsorterne fem procent, helst eller af hvem försäljningen verksåsom ersättning för möda, skriftnaställes, fyra, och i landsorterne fem terialier, postporto, m. m. procent, såsom ersättning för möda, skrifmaterialier, postporto, m. m. Den för vexelblanquetter hittills erlagde betalning af 1 procent utöfver stämpelbeloppet, kommer likaledes hädanefter att upphöra. Då någon' serskild betalning för papper eller stämpel icke erlägges vid köp af chartor i allmänhet, har Utskottet icke ansett något undantag i delta afseende böra göras för vexelblanquetter, i synnerhet som deras tryckning kostar Staten endast den obetydliga summan af omkring 100 R:dr årligen, och af detta skäl har ofvanstående tillägg till 17 §. blifvit vördsamligen föreslaget. §. 18. Kongl. Slats-Contorets ofvannämnde Kungörelse af den 14 Mars i832 innehåller visserligen ett förändradt stadgande angående utbyte af maculeradt slämpladt papper; men då detta stadgande ålägger en större omgång, mera tidsutdrägt och besvär för den, som till utbyte är berättigad, än Rikets Ständer åsyftat och medgifvit, har Utskottet trott sig böra föreslå, att 18 J. må^ofö rändrad qvarstå. §• 19- 2:0 I afseende å lysningssedlar 2:0 I afseende å lysningssedlar &*. iakttages först: att alla lysningssedlar till äktenskap, jemte de såsom bevis Bi/i, till R, St.
Hvad jag dock ovedersägligen bordt förvärfva mig och man icke så lätt beröfvar mig som ärfda välståndet, är en dyrköpt erfarenhet, som jag sökt tillgodogöra när jag kunnat; och utan minnen af det passerade eller bekymmer för det tillkommande uti dessa enskildta saker, vill jag försöka, huruvida uti allmänna, jag lyckats sammanbinda någon ringa lefnads-philosofi med den en administratör bör äga, enligt min uppfattning af det Embete jag genom Eder Kongl. Majrts Nåd bekläder. Vid tankan på den redogörelse jag således föresatt mig underdånigst lemna uti Eder Kongl. Maj:ts händer öfver hvad jag erfarit under den tid, jag åtnjutit Eder Kongl. maj:ts Nådiga förtroende att styra en af de folkrikaste och vidsträcktaste provinserne inom Eder Kongl. Maj:ts Riken; finner jag visserligen mig hafva åtskilligt att anföra som icke kan upptagas under de i formulairet bestämde rubriker; men, som många saker, hvilka förut blifvit afhandlade, icke torde uti en följande berättelse, mera än hänvisningsvis böra antydas, äfvensom allt hvad under femårsperioden ej undergått förändring torde böra uteleinnas, skall jag icke sakna rum för hvad jag har att säga. Jag vet dessutom, att Eder Kongl. Majtt nådigst önskar detailierade uppsattser, hvarefter jag också hitintills underdånigst rättat mig, och blifva de som sådane troligen mera upplysande vid de Riksmöten, hvilka på samma tider med Femårs-Berättelsernes afgifvande nu inträffa, och hvarvid ej sällan styckade framställningar afgifvas under mindre ansvarighet, än den Eder Kongl. Majit kan fordra af Landshöfdingarne. Till ledning uti mitt arbete, bar jag genomgått mina egna och mina agtningsvärde kamraters förut afgifne Femårs-Berättelser, för att efterse, om jag skulle hafva glömt anteckna mig till minnes, hvad som bordt anföras såsom ägande gemenskap med denna landsort, hvarvid jag i åtskilliga fall funnit olikheter i våra omdömen.
Rydberg, Snoilsky, Virsén, Nyblom, Ljunggren, Bäckström, Gellerstedt, Björk, Bååth, fru Nyblom, fru Edgren och – skall jag våga tillägga – Strindberg. Drachman, Schandorph, Topsöe, Molbech, Georg Brandes, Edv. Brandes. Ibsen, Kielland, Elster. Derjemte hafva vi ju åtskilliga tidskrifter, bland hvilka jag skulle vilja förorda: Ny svensk tidskrift samt Nyt Tidskrift. Skulle glädja mig om jag snart hörde något från er. Högaktningsfullt H.H.R! Uppmuntrad genom er ständigt mot mig visade välvilja, tager jag mig friheten sända ett häfte sagor och silhuetter, med anhållan det ni godhetsfullt ville höra efter hos Haeggströmska förslagsexpeditionen om det vore möjligt att få dem utgifna å dess förlag. Naturligtvis lägger jag vigt vid att få dem någorlunda godt betalda. Skulle det ej låta sig göra vore jag tacksam om ni genast ville återsända dem. I alla händelser hoppas jag på ett par rader till svar snarast möjligt. Förlåt att jag besvärar. Högaktningsfullt Vid Höör – Hörby jernvägens öppnande d. 25 Okt. 1882. Stilla och flärdlöst har bandet knutits fast till det vidsträckta jernvägsnät. Genom den bygd som af fliten brutits samfärdslinien går trygg och rät. Jernfålen frustar och ångan sjuder, svänger i hvirflar mot himlen opp, gälla signalen kring nejden ljuder – käck som ett jublande framtidshopp; Väcker väl genljud i månget sinne, tänder den slumrande vandringslust. Hemmet dock lefver i troget minne, – saknadt och älskadt – på fjerran kust. Håll ej tillbaka den unge och djerfve – vikingalynnet tål inga band – Rikdom och rykte han fritt förvärfve, skänke det sedan åt fädrens land! Älskade hembygd, från verldens äflan redan för länge du skyggt dig gömt. Tveka ej längre! Stig fram till täflan, visa i handling hvad tyst du drömt. Djupt i den lugna, den skånska hågen framtidens löfte så långsamt gror, liknar den härdiga vinterrågen,
Af Friherre Stael von Illcstlsteiu hade det blifwit riktigt anmärkt, att för delta Konungen, da han blef strid frän thronen, likwäl icke blifwit förklarad brottslig. Salunda utesiuten fran befattningen med Rikets styrelse, ägde han likwäll i behåll all enskild mans ratt i afseende pä sin egendom. Hvad äter för detta Drottningen Lnginge. hade hon ingalunda warit inblandad i hans förhållande och kunde således ej dela de omdömen som om honom kunde äga rum. Pä desta stal trodde Friherre ak klläkaiwon, at en helt annan beräknings grund borde följas i afseende pä den Kongl. Famillens enstildra egendom an i afseende pä det af Riksens Ständer gjorda tillstött. Han trodde, alt densamma borde L afseende pa berörde egendom njuta samma ratt som Riket iackltager emot alla utländsta Credilorer som äga godkända fordringar. Den 3 Augusti, ansage Han lika rigligt, att alt hwad som ej more heras enstilta egendom icke utbetalades ester samma grund, uran ester den som as Riksens Ständer wid ,309 ärs Riksdag blef stadgad: Och skulle det för öfrigt wara hardt, om för detta Drottningen medelst förluster ästadlomna genom coursens »förmånlighet, komme att genom successsf minffning i den egendom som wärkeligen tillhörde henne och hennes famille, siukeligen löpa fara att för brist och nöd blifwa blottstald, Gresrye bärner, ^stolpla 6öran: Det ar ingen som mer an jag, satler wärde pä medlidandets och rättwisans fororingar och jag igenkänner fullkorn? meligen uti den nu framstäldte proposition den regent, hwilken såsom undersate wisat sig lika fördragsam och estergifwande, som han såsom styrande, warit ädelmodig, men jag tror icke, att det är efter dylika grunder som Ridderstapet och Adeln, som Rikets Ständer, kunna eller böra besluta.
Härförutan äligger det cn och hwar, som will bränwin tillverka, akt sig tvid mantals» skrifningen anmäla och npgifwa rymden af den panna han dertill ernat nyttja. „ Särskild afgift kommer derefter i mohn af pannerymden, enligt upgjord och härhos bilagd Tariff akt hwar och en päföras; hwarwid, i afseende pä de sä kallade Skottska pannor och afgiften för dem iakttageö att deras pannerymd beräknas för Tre (z) dubbelt kannral emot pannor af wänlig folin. — Andre pa landet, som pä sätt ofwannamndt är önska akt bränna, böra, utom den bestämda panneafgiften, erlägga bewillning lika med den hemmansdel, som med deras innchafwande jord kan jämföras. Och de Sländs-Personer med flere ä Landet som ingen jord aga eller besitta, erlägga afgift i likhet med Städernes inwänare, sä art tolf af nämnde personer beräknas emot ett helt hemman, utom hwad för pannerymden särskildt bör utgå. Om efter förrättad mantalsskrifning någon dertill berättigad, astundar att bränwin tillwerka, sä är sa, dant honom likwäl icke förbudit, sedan han sin önskan i förrberörde matto hos Konungens Befallningehafwande tillkannagifwit och desi bcwis sa derom, som öfwer för det äret crlagd afgift, hwarä qvitto bör hos Konungens Befallningshafwande uples, undfått. I alla Rikets Städer skall, jamte den förejkrifUe afgiften, i mohn af de till nyttjande upgifne pannors storlek pä lika sätt som för Landet är föreskrift - Den 24 November»545 skris.v t, brä winsbcwiffningen erläggas ester personalen, sä arr tolf mantalsskrifne personer anses lika med ett helt hemman och päföras 2 R:d. eller 8 st. för hwar person, chwad branwiusbräuning werkstalles eller icke.
Men som den värde Talaren är bäst i tillfälle att känna detta, och följaktligen bör äga vitsord härutinnan; vill jag ej vidare härom envisas. Herr Riben, Carl Wilhelm: Den önskan, som af åtskillige blifvit yttrad, att anmanings-bref äfven skulle sändas till cautionisterna, är föranledd af den kännedom, hvilken så många äga om de obchaglighe35 H. i2 178 Den 3o Julii f. m. ter, sora träffat personer, för det de velat tjena andra. Jag tror, att anmanings-brefven icke behöfvas, och att man ej eller bar grundade skäl att yrka deras utfärdande. Snarare skulle jag förena mig med dem, som yttrat, att anmanings-bref äfven till hufvudlåntagarne kunde indragas. Men jag tror, det cautionisterne skulle kunna påräkna af BancoStyrelsen en åtgärd, som hufvudsakligen skulle befria dem från obehagligheter, nemligen att Discontens Tjenstemän ej fingo befatta sig med att inlösa andras lån, för att sedan under föregifvande af, att vara innehafvare af BancoDiscontens rätt, anställa kraf mot cautionisterna. Jag får öppet erkänna, att jag varit i denna belägenhet, och på ett obehagligt sätt. En person, hvars arfvinge jag var, stod i caution för en annan; jag vände mig till den person i Banken, som borde känna förhållandet, och erhöll bevis derom. Några veckor derefter hade jag en process på halsen af en Discontens Tjensteman, som inlöst lånet, och pretenderade att få ut hela summan. Sådant blef likväl icke sedermera beviljadt, men jag hade emellertid derigenom åtskilliga obehagligheter. Jag anhåller om bifall å Betänkandet. Herr Hjerta: I anledning af det yttrande den siste Talaren afgifvit, får jag erindra, att förhållandet måste hafva blifvit detsamma, ehvad ea Discontens tjensteman, Den 3o Jul ii f, m. >79 eller en annan commissionair, sig dermed befattat. Den, som inlöste länet, inlöste det icke såsom tjensteman, utan såsom enskild commissionair. Man bör ej blanda ihop sådana saker.
Under periodens senare år har man äfven, som det vill synas, flerestädes kommit till insigt om nödvändigheten att iakttaga en klokare hushållning och vidtagit åtgärder för ungskogens fredande. Länets Hushållnings-sällskap har genom utfästande af premier och på annat sätt sökt befrämja en förbättrad skogsvård, utan att dock dessa försök hittills medfört annan verkan, än att uppmärksamheten blifvit ytterligare fästad å nödvändigheten af en klokare hushållning. Tillfället till afsättning vid sågverken och trädvarornas efterfrågan i handeln hafva utan tvifvel i allmänhet lockat till öfverafverkning, och de under slutet af förra och början af denna period högt uppdrifna handelspriserna å skogsprodukter hafva utgjort en ökad anledning till misshushållning med skogarne under samma tid. Äfven hafva många hemmansägare, till följd af en allmänt utbredd fruktan för snart inträffande förbud mot rödsling eller svedjande, skyndat att för svedning nedfälla ungskog till större mängd, än eljest kanske inträffat. Af skogsprodukter, hvaraf ej obetydligt tillföres länet från Småland, har under perioden från länets Tab. Litt. hamnar hufvudsakligen exporterats, hvad i nedanstående tabell Litt. D finnes specificeradt. Tab. Litt. Skogshushållning. Priser å skogseffekter m. m. Svedjande utöfvas inom länets hela skogstrakt, men med den största utsträckning inom Jemshögs socken, utgörande länets nordvestra hörn, och förnyas ej sällan efter längre eller kortare tid å samma mark, utan eftersinning, huruvida jordmånen är af den beskaffenhet, att svedning derå kan utan skada företagas. Mycken halfvuxen skog går på detta sätt förlorad. Skogseldar hafva sällan inträffat, och under perioden har blott en sådan af något omfång ägt rum. Den uppkom genom vårdslöshet vid svedjande och förorsakade större eller mindre skada å 46 tunnland buskbeväxt mark och 52 tunnland skogsmark. Den, som vållat eldens uppkomst, har af domstol blifvit dömd att med 439 R:dr ersätta för andra personer genom elden uppkommen skada. Kolning verkställes egentligen blott inom ett par socknar i länets vestra del, ehuru icke af någon synnerlig betydenhet.