Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med tillägg af de under årets lopp influtna arfsoch testamentsbevillnings-afgifter samt efter afdrag af hvad till godtgörande af kostnaderna för den nya bevillningsstadgans tillämpning ej mindre inom Stockholms stad än i landsorterna blifvit från Riksgälds-kontoret utbetaldt, har detta verk, såsom allmän bevillning för år 1863, uppburit: under sagde år R:dr 78,113: 46. och under de 3:ne första qvartalerna af innevarande-år » 2,518,174: 71. eller tillsammans R:dr 2,596.288: 17, hvilket belopp öfverstiger den för år 1863 beräknade bevillningssumma, .. I afseende pä förhållandet med förbindelserna för de fordna Svenska statslånen i Förbindelserna Brabant, har, så vida af Fullmäktiges protokoller kunnat inhemtas, någon förändring ^Jå\tatsicke efter sednaste statsrevision inträffat. ianen i Bra bant. Liqvklen angående statsverkets öfverskott och besparingar för är 1862, utgörande de under åren 1861 och 1862 ä första hutvudtiteln uppkomna besparingar dels ä anslaget till Kronprinsens och Kronprinsessans hofhållning, enligt den för åren 1858—1860 gällande riksstat, dels å det vid 1859 och 1860 års riksdags statsreglering anvisade årliga anslag till Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias hofhållning; hvilka besparingar, enligt 216 § i nu gällande regieTransport: 3,763,582: 32.
Men dessa fingo då för mycket, ty det är ej möjligt att i de gamla stammarna inrymma beväring utöfver en viss proportion; och af samma skäl kunde ej någon öfverflyttning ske till Bohus läns regite, emedan det har tillräckligt af dess egen beväring. Det torde följaktligen icke vara skäl att för några tusen r:drs besparing göra sådana indragnlr , som icke blott åstadkomma oreda, och följaktligen äfven missnöje, utan äfven, i stället för att befordra, tvertom motverka det mål, hvartill man syftar genom en utvidgad bevär:s-styrka. Smålands husarer skulle också indragas. Här gäller samma skäl, som jag redan uppgifvit ang:de cavalleriet i allmänhet. Behöfva vi 4°°° man vid ett fälttåg, så kan någon indragning icke äga rum af den cavalleristyrka vi äga. Äfven här förefaller det besynnerligt, att Utsk. föreslår till indragning etf regite, hvars möteskostnader under de 9 sednare åren understigit ett annat lika stort regites med 6,333 ridr 16 sk. b:co om året. Jag åtager mig att factiskt bevisa det med handlingar från Krigs-colhm. Utsk. föreslår äfven att sammanslå Lifregltets dragonoch husar-corpser. Efter min förmodan blifver reg:tets stånd alltför vidsträckt från Sköfde till Gefle, hvarigenom den mödosamma, men vigtiga och maktpåliggande ekonomiska tillsynen försvårades. Dessutom skulle marschkostnaden till och ifrån mötena äta upp den åsyftade besparingen. Sådant blefve resultatet i financiclt hänseende. Döpot-ryttmästarne skulle äfven indragas. Må det tillåtas mig anföra ett exempel från de tvänne större reglten jag under 26 års lid anfört, utgörande hvartdera 1000 man, med en chef och 2 bataljons-ehefer. Hvem skall lemnäs hemma, när regitet bryter upp för att gå i fält för att föra regltsbefälet och bataljons-befälet? En major och en ryttmästare minst.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 46. Nej — 142. ‘2Ö0 Den 5 Maj e. m. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till i i om aftonen. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe. Onsdagen den 6 Maj 1840. Plenum kl. S f. m. Företog H. R. o. Ad. val af de ia Electorer, jemte 4 Suppleanter, hvilka, enl. 97 och 98 §§:na Reg.Ftn samt 68 §:n Riksd.Ordn., skulle äga alt, jemte Electorer af de öfriga Stånden, välja R. Sits Justitiae-ombudsman, samt den man, som skall honom efterträda , ifall han innan nästa riksdag skulle afgå; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Electorer: N:o 131. Gr. De Geer till Löfsta, Carl, i. Frih. Oxenstjerna, Carl, 249. „ Adelsvärd, Johan Carl, )> )» „ 3go. „ Nordenfalk, Johan, „ 792. „ 2287. n Cederschjöld , Pehr Gustaf . Cederstråhle, Johan Casimir, Grundelstjerna, Axel Wilhelm Edenhjelm, Gillis, af ZelleV., Nils Wilhelm, Edelstam, Fabian, af Rolen, Johan Samuel, . Suppleanter: N:o 255. Frih. Falkenberg , Conrad, „ 3, , Gyllenstjerna, Nils, . , 2307. Hr af Tuneld, Carl Erik, . „ 26. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe, Don 7 Maj f. m. Thorsdagen den 7 Maj i84o. Plenum kl. g f. m. Justerades 5 prot.utdr. för den 5 dennes e. m. Justerades pleni-prot. för d. 2 dennes f. m. Upplästes det rör:de valet af R. St;s Just.ombudsman inför R.
En annan talare har anmärkt, att man icke borde använda 240 Den 10 April. artificiella medel i afseende pä näringarne. Det är just för att undvika några artificiella medels användande, som Ulsk. framkommit med sitt förslag; ty med artificiella medel måste förslås de båda ytterligheter, dem jag i början af mitt anförande bär omnämnt. Till de 2:ne Ledamöter, hvilka önskat tillägg till Ulsk:s förslag, hemställer jag, att de måtte låta desamma falla. Hvad det af Frih. Raab föreslagna tillägg angår, anser jag det. icke vara af så stor vigt, att dä frågan en gång kommer till förstärkt BancoUlsk. det der kan blifva af något särdeles inflytande; oell Frill. Palmsljernas amendement synes mig vara öfverflödigt, enär R. St. och således äfven R. o. Ad., genom medlens öfverlemnande lill Riksg.cont., icke hafva förlorat sin rätt alt framdeles besluta om huru de skola disponeras. Pä dessa af mig nu uppgifna skäl, grundar jag mitt tillstyrkande af bifall lill Ulskis förslag i denna §. Hr von Hartmansdorff: Det är ett eget förhållande, att under det mine politiske vänner och embetsbroder i Banken förkättra min mening; så erkännes bennes riktighet af mine bestämdaste politiske motståndare. Kanske torde detta, både nu och för framtiden, visa, att jag icke baft så orätt. Jag ser ganska väl att man nu vill komma ät bancovinsten pä ett eller annat sätt, och jag befarar äfven mig vara oförmögen alt det förhindra. ålen jag är icke ur stånd att ännu en gång anföra skäl för min mening, och jag vill nedlägga dem i prolocollet till pröfning af oväldige män nu och i en framtid. Pä Hr Rosenblads sista utrop får jag svara, hvad jag tillförene erinrat honom, att ett öknamn kan hvar och en gifva åt an dras tänkesätt.
Let kela ak 8eLelstocken; men Lä emot Lesse lorLelar, Le olägenkeler klikvit anmärkte, att genom 8o 8 t a tsveil Lanko-IItskottens en sällan clepositräknings öppnande invexlingen ak silfver mot secllsr elmier tillen före realisationens början möjligen skulle kunna omintetgöras oeb Länkens egne rilkverköp försväras, anse kltskotten sig bärs, vici tillst^rksnciet af öenna öepositionsräkning, fasta cist förbebäll, att Lanco8t^relsen, om clen linner beiöiöe clepositionsräknings begsgnanile i ett eller annat bänseencie liinöerligt för Länkens egna operationer, mä ega rättigiiet inställa alla vicisre ciispositioner, ektev clerom 3:ne mänacler förut utfärclalj kungörelse. LIere l-eclamöters reservationer mecifälja, Leo äunii i8rg. Leser vationer. klanrli-Läöet Äeglr^kLmot kl. Utskottens tillstyrkan, att tillen för Lillverutvexlingens början ma uppskjutas intill cless fulla lonclen uppnatt föibälianöet af A-lelar mot utelöpancls 8eclelstocken, nöclgas jag mig reserverar Alec! känneclom af Länkens närvaranöe ställning, bzcser jag leks minsta tvifvelsmål om Länkens förmåga att nu genast företaga realisationen ocb att clen framgent oafbrutet viclmagtbälla; sa viät nämligen clet beror af silkverfonclens förbsllaoös till seclelstocken säclant clet för närvarancle är.
Jag åberopar denna reservation till hela dess innehåll, och förklarar, i sammanhang dermed, offentligen min högaktningsfulla erkänsla för de ädelsinnade reservanterna. Här är icke fråga, mina herrar! 0111 uppförande på stat af något särskildt anslag för framtiden till de lönlösa adjuncterna; här är endast fråga om alt betala ett arbete, som redan är ful Ig jord t, som med utmärkt heder och till allmänhetens båtnad blifvit verkstäldt. Hvarje enskild man är förbunden att betala sina skulder. Månne ej Staten i detta fall har lika stora, lika heliga förbindelser? StatsUtsk. har icke kunnat påstå, än mindre styrka, att den nu ifrågaställa utgiften varit obehöflig; tvertom, Utsk. synes hafva indirecle medgifvit, att den varit ’’af be’’hofvet påkallad.’' Detta medgifvande åter har framlockat det förklarande af Utsk., att ”dylika utgifter” lämpligast utgöra föremål för anvisning å andra hufvudtitelns besparingar, ''hvilka” — såsom orden lyda — "synas "hafva hort, och för framtiden kunna dertill lem"na tillgång." Nu känner StatsUtsk. alltför väl, att på andra hufvudtiteln, sedan längre tid tillbaka, icke funnits och för närvar, icke heller finnas några odisponerade besparingar. Nå väl! hvad är då rätta meningen af StatsUtskts nyss åberopade yttrande? Jo! att de lönlöse adjuncterne väl kunna anses berättigade till ersättning för sin möda, och äfven hade hort undfå den af besparingarna å andra hufvudtiteln, om sådana funnits; men som nu dessa besparingar icke lemna tillgång dertill, så måste adjuncterne vänta Den 5 Maj e. m. till dess, i en mer eller mindre aflägsen framtid, måhända efter deras död, det visat sig, om möjligen något öfverskott, för detta behof disponibelt, kan uppkomma.
Serskildt anhöll Stats-rådet IVcern att få för sin del i underdånighet förklara, det han icke kunde undertrycka den öfvertygelsen, att tiopenningstyc - 6 Kongl. Majtts Nåd. Proposition, N:o 52. ket utgjorde ett mindre beqvämt mynttecken, som tillika hade den olägenheten att alltför mycket aflägsna sig från verkliga metalliska värdet, hvadan, i Stats-rådels tanka, lämpligare skulle vara att för denna myntsort använda den uppfinning, som utomlands ej länge sedan egt rum, nemligen att slå lägre myntvalörer af silfver, men meden omgifvande ring af koppar; och trodde Stats-rådet, att man åtminstone borde hålla öfvergången härtill öppen, till dess fullständig kännedom och erfarenhet om nämnda uppfinnings ändamålsenlighet hunnit inhemlas. Hvad Stats-rådets fleste ledamöter härvid i underdånighet tillstyrkt, fann Kongl. Maj:t godt i nåder gilla och bifalla; och skulle i, enlighet med Kongl, Maj:ts sålunda fattade beslut, förslag till nå dig proposition i ämnet uppsättas och serskildt justeras. Ex protocollo L. L. Fries. Utdrag af Protokollet öfver Finans-cirenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 20 December 1847- Nä r v ar ande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre , Statsråden, Friherre Stael von Holstein, Munthe , Friherre Peyron, Silfverstolpe, kV:ern , Friherre Gyllengranat, Faxe, och Fåhreeus. Kongl. Majits Nåd. Shifvelse, N:o 53. 7 Chefen för Finans-departementet, Slats-rådet Munthe, uppläste lill justering ett, i öfverensstämmelse till Kongl Majit förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag med Kongl. Majits nådiga proposition till Rikets Ständer, angående serskilda jemkningar uti det af Kongl. Majit och Rikets Ständer antagna myntsystem. Kongl.
Ständers beviljade anslag omkring - 400,000: Härtil kommer Verkets äU dre årliga Fond vid 181Q års slut, utgörande cirka 738,000: Summa rörlig Fond sorn"} 18x5 $fs Hufvud - Bok)» 1,138,000; —■ r—; upptager j Bagges nu härtill återstoden af de beviljades Två Millioner eller . i,6mdo,qoo: ■ 7 ■■!■!] . J.I jm B.lifver hela tillgången - 2,738,000: —• — För Spannmåls utborgningar antages att i Landet vex-> elvis "astes ett belopp af £001,000; —, -■ Från .rörel* se»Fonden afdrages äfven nödige utgifter till Torrk-In jättningars upförande, Magazins reparation och andre allmänna utgifter Jnräftnigens organisation, 4 545 samt värdet för Materialier och tillverknings förnödenheter, till Brnnvins* bränningens bedrifvande i Stockholm . 238,000: _ 738,000: Återstoden att disponera 2.000,000: — —. — Med hvilka Två Millioner, Spannemålsrörelsep kan bedrifvas ända till 200,000 Tunnor Utöfver hvilket Spannmåls Lager Inrättningens upplag för undsättningar och andre beli of, ej synes behöfva fourneras. Om medel till Torrk-Inrättningars uppförande. Till TorrkTnrättningars uppförande torde väl en ej obetydlig Summa komma att erfordras, men utom det att något ungefärligt
— Till arfvoden åt tillfälliga biträden 5,150: 75. » det officiella statistiska trycket ... 5,813: 13. » bibliothekets underhållande, ljus, ved, skrifmaterialier m. m 2,000: — » hyra för enibetslokal 201: 75. » anskaffande af nödige inventarier 1,292: — 28,457: 63. Salans till ar 1860: Af den vid 1858 år; utgång befintliga behållning, 4,146 R:dr 93 öre, inbalanseras uti 1859 års räkenskap allenast 2,827 R:dr 86 öre. Skilnaden, 1,319 1 :dr 7 öre, har väl, enligt ett bland verifikationerna till förstnämnda års redogörelse bilagdt reversal, blifvit under är 1859 till Kongl, räntekammaren äterlevererad; men då till en ordnad bokföring oundgängligen hörer, ej mindre att ingående balansen i hvarje räkenskap är fullkomligt öfverensstämmande med föregående årets utgående balans, än ock att de levereringar, som särskilda verk emellan förekomma, blitva i räkenskaperna synliga, anse Revisorerne sig böra å nu anmärkte förhållande fästa uppmärksamhet, på det att rättelse härutinnan må för framtiden kunna iakttagas. Öfverståtkållare-embetets kanslis räkenskaper Granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, lemnar denna räkenskap redogörelse för inkomster och utgifter på följande sätt: D ebet. Uppbörd: Credit. Utgifter: Aflöning ra. Lysoch renhållning m. fl. utgifter för Kronans publika hus 12,766: 3. Dyra för Öfverståthållare-embetets kanslis lokal 1,500: — 32,640: 83. Balans till år 1860: Icke heller hos Revisorerne har denna räkenskap föranledt till någon erinran. Öfverståthållare-embetets depositionsräkningar, sora blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, redovisa inkomster och utgifter sålunda: D ebet. Balans från år 1858: Uppbörd: Utgifter : Balans till år 1860:
MODREN. till en sjö, och det är den, säger folket, som nu skall tappas ut och komma floden att skölja oss bort. Tala icke vidare om det; de efterlefvandes tårar ha samlat sig Det är då sant att min farfar, notarien, rifvit till sig andras af enkors och faderlösas arf, af ruinerades exekutioner, af dödas qvar DAMEN. visa på jorden mer? Kan man icke på laglig väg hindra det! Fins det ingen rätt MODREN. dränka oss, barnen af missgerningsmännen. (Går uppför trappan). Icke på jorden; men i himlen, och det är den som nu skall - DAMEN. tårar, man skall också ärfva andras. Det är då icke nog med att man skall dras med sina egna TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE (in). Har du ropat på mig? DAMEN. Nej, jag bara lockade, utan att direkt längta efter dig. DEN OKÄNDE. mig obehagligt sätt. Jag kände på mig att Du sysslade med mitt öde på ett för Du har lärt mina konster snart. DAMEN. Och flera till. DEN OKÄNDE. Jag är Cain, ser Du, och står under magternas bann, men magterna tillåta inga dödliga att ingripa i deras hämdeverk. Ser Du att jag Herren. är märkt: (lyfter hatten). Det märket betyder: min är hämden säger Men jag ber Dig: rör ej vid mitt öde med klumpiga händer. DAMEN. Trycker Dig hatten? - DEN OKÄNDE. att vara Dig till behag, skulle jag ha kastat alltsamman i floden. Nej, men han bränner! liksom rocken! Och vore det ej för AUGUST STRINDBERG Vet Du att när jag går omkring i bygden, kallar mig folket doktorn. Det är väl din man, varulfven, som menas. Och otur har jag. Frågar Frågar jag hvem som eger den gröna fisksumpen, så svarar man: jag hvem som planteradt detta träd, så svarar man: det har Doktorn. Det är Doktorns. Och när det icke är Doktorns, så är det Doktorinnans. Det är Du! Denna sammanblandning af min person med en annans gör mig vistelsen här olidlig; och jag skulle vilja resa... DAMEN. icke lyckats.
”Rätt besynnerligt,” brummade ryttmästaren för sig sjelf; men utan att vidare skänka händelsen sin uppmärksamhet, följde han kanten af ån litet längre ned, och försmådde alldeles icke, då hans sol var försvunnen, att hålla till godo med de mindre lysande stjernorna, desamma som nyss utgjort skottafla för hans skarpa infall. ”Så förståndigt af er, herr Brink,” sade Julie och såg med en tacksamt vänlig blick på sin följeslagare, under det de skyndsamt gingo hemåt. ”Sannerligen! jag hade blifvit ganska brydd, ja, mycket förlägen, att så alldeles oförberedt träffa Waldemar bland så många fremmande. Förlofvade personer helsa hvarandra, som ni vet, helst utan vittnen, och jag älskar icke öfverraskningar.” ”För att bespara er en naturlig förlägenhet,” svarade Brink, ”hindrade jag doktorn att, efter sin önskan, genast gå ned, hvarföre jag underrättade honom, att hans syster var inne. Derigenom erhöll jag rådrum att meddela er nyheten om hans ankomst; men huruvida jag anser nämnda förlägenhet hafva sin grund i en fästmös blygsamhet eller i någon annan bevekelsegrund, känner ni sjelf för väl, för att icke inför mig antaga en tillgjordhet, som ni ej eger, och som alldeles icke vore på sitt ställe.” ”Bevars, herr Brink;” sade Julie med illa dold förlägenhet; ”tror ni, att jag vill gifva mina känslor till pris åt allmänheten? Sådant kan en karl aldrig bedöma.” ”Mamsell Julie måste erinra sig,” återtog Brink mycket allvarsamt, ”att några vänner ej äro en hel allmänhet, och för öfrigt finner jag ej, att en flicka, förlofvad med föräldrarnes ömsesidiga samtycke, behöfver blygas att visa en glad, naturlig rörelse, då hon återser sin fästman. Men,” tillade han, ”ni vet, att det var för att bespara er andra känslor, som jag ville förekomma all öfverraskning. Ingen kan varmare än jag önska, att allt måtte snart blifva som det bör vara; ty nu står ni vid en bottenlös afgrund, dold af rosor, den ni hvarken ser eller vill se.”
Ä ena sidan har denna § oförändrad blifwit af ätskillige Ständcts Ledamöter gillad; hwaremot, ä en annan sida> en Ledamot wclat förwara för Ständet rättighet, att wid hwarje Riksdag sjelf afgöra huruwida Ständcts Secreterare i U stollen borde njuta tilträde,mcn flere andre äter hafwa bcsiämt fö: klarat, atk för Ständcts eget wäl worc i deras tanka oumgängcligen nödigt, att Bonde - StändctS S c ctcrare hädanefter som hitkils oförwägrat singe begagna denna rätt, sätom det enda medel för honom att kunna enligt sin pligt biträda Talemannen wid malens behandlande, och meddela Ständens Ledamöter de uplxsningar som stundom kunna wara af nöden. 46 §. Den mörka ärstiden torde det wara Nödigt att anslagen utfärdas sire kl. 6 och 8 k. m. sä framt de annars stola tjena till nägon rättelse. Nägof Den 19 September. 677 so §. Nägot owilkorligt förbud akt kala llkom Prokocollet synes icke wara lämpeligt, utan torde det böra wara Mätit, för den stg sädant förbchäller. 52 §. De Memorialer, hwilka till ett Ständ ingifwas, och med de öfriga stola communiccras, torde böra genom Sccreterarens, men icke Författarens försorg afiemnas, afwensom icke mera owilkorligt bör äläggas Författaren, att irenne afstriftcr jemte Originalet aflemna, än säwida sädant i anseende till bristande Betjening innom Cancelliet, af Canccllisterne ej kan werkställas.
Arbetsklassen här i Sverige korresponderar icke pä nära håll, utan det är hufvudsakligen den från hemmet utvandrande arbetaren, hvilken skrifver till sina hemmavarande, och just för denna hos oss ganska betydliga arbetsklass vore det en lycka, om en sådan nedsättning egde rum, ty f. n. får han ofta upoffra nära hälften af sin dagspenning, för att få bref till sina föräldrar eller andra hemmavarande anhöriga. Man har här talat om de olika fördelarne af ett rayonsporto, såsom K. M. föreslagit, och det af Gr. Björnstjerna föreslagna medelporto af 4 sk. b:ko. Jemför man dessa tvänne, så får jag för min del bekänna, att jag anser fördelen öfvervägande ligga på medelportot. I Norrige har man, såsom här redan blifvit nämndt, tillförene haft ett rayonsporto, men nu öfvergått lill antagande åfelt medelporto. Är det 98 Den 7 Juni e m. dä icke sannolikt att, om man antager ett rayonsporto nn, man vid nästa Riksdag äfven hos oss skall få ett medeiporto. Är det då icke skäl att med ens göra denna reform. Beträffande de anmärkmr som Frih. Palmstjerna gjort, så får jag förklara, att jag lika med Hr Frilen anser, att man icke bör vara skyldig att begagna 'frimärken, ulan att det endast bör vara en rättighet. Likaledes anser jag, att den föreslagna maximi-vigten på lösbref är för låg, och tror för min del, alt den bör vara minst 16 lod. Jag skulle till och med tro, alt det vore väl, om man kunde bestämma den något högre. Äfvenledes tror jag, alt den af Hr Frilen föreslagna omflyttningen af ordet ”endast” icke vore så ur vägen, ty nog är det språkrigtigare alt sätta delta ord der Frih. Palmstjerna föreslagit, alt detsamma skulle sättas. Med ett ord. här finnes åtskilliga anmärkmr emot dessa punkter af Gr. Björnstjernas förslag. Jag skulle derföre tro, alt R. o. Ad., med gillande af grundsatsen, borde antaga första punkten af Gr.
Sedan jag nedstigit från piin bank, gafs mig af en värd Ledamot i Riks,- gälds-Gontoiret en upplysning, som sätter mig i skyldighet att förändra den anmärkning jag gjordt, rörande? omsättningarne, till blott en begäran, att, vid sådane omsättningar, fråga endast må blifva om säkerheten är god, eller ej, utan afseende om C ant i ollis terne äro de samma, eller ej? I anledning af Herr Friherre Wirséns yttrande , utbeder jag mig att också få framställa mina åsigfer. Det händer visserligen ofta, att stridiga, meningar äga rummea då är det, för den Den 5 Martil, rälta meningen alltid lyckligt, när afgörande! får ankomma på en auctoritet, så upplyst, så rättsinnig, sorn den, inför hvilken jag nu här talar. Herr Friherre "Wirsén har sagt, att Filial-Disconternes upphäfvande åtföljdes af blott en utredning, men icke af någon indragning; och jag åter är af den tanka, att utredningen verkehren åtföljdes af en gajjska hård indragning. Med den frihet jag sålunda tar mig, att framställa en mening af alldeles motsatt beskaffenhet, erkänner jag likväl gerna skyldigheten att fullkomligt bevisa hvad jag påstår: och lyckligtvis är ingenting lättare. Det mäste nemligen äga temmelig likhet af axiome, att då man, af till exempel, 8 millioner Stats-papper, om också af olika beskaffenhet, men i allmänna rörelsen lika gällande, och på en gång utelöpande, tillåter sig att, med opex-ationen af ett penndrag , alldeles annihilera de 4 millionerne, så att de icke mera åro löpande och det utan att man ger något annat i stället, så måste denna operation utgöra en ganska verkelig indragning. Att, före den 27 September 1817 något mera ån 4 millioner Discontpapper, var i allmänna rörelsen utelöpande; att desse Discontpapper hade en så au.etoriserad gångbarhet, lika med Bancosedlarne, att allmänna upp.- bördsmånnen voro ålagde
Då stadgandet i grundlagen, att ledamöternes antal i Högsta Domstolen skall till hälften bestå af frälse och till hälften af ofrälse ruan, naturligtvis ofta kan utgöra en svårighet för Konungen att utvälja den Han anser skickligast och mest passande till denna plats; så anser jag Coust.Utsk:s förslag till ändring i den delen visserligen vara nyttigt; men jag hade önskat, alt den föreslagna ändringen, hvad 22 §:n Reg.F:n beträffar, hade varit fullständigare. Denna § innehåller nemi., att ringare mål kunna afgöras af 4 ledamöter, om de äro om beslutet ense, men annars af 5. Det är efter mitt omdöme oriktigt att låta 4 ledamöter pröfva ett mål, och att de först, sedan sig visat örn skiljaktighet dem emellan uppstår, tillkalla den 5:te, emedan det då beror af denna att gifva decision i saken. Det bör således, efter mitt omdöme, alltid vara minst 5 ledamöter närvar., då en sak i Högsta Domstolen afgöres. Samma skäl tala äfven för en ändring i det afseeudet, att 8 ledamöter icke må dömma i en sak, ulan 7; ty då kan det icke inträffa, att de stanna i lika röstetal emot hvarandra. Deremot om 8 ledamöter sitta öfver målet, kan det hända att 4' stanna mot 4» och då är det ordförandens röst som afgör; och jag tror icke, att den tappande parten anser sig rättvisligen hafva tappat, då han har lika många röster i Högsta Domstolen för sig som emot sig. Jag skulle derföre anhålla, ali R. o. Ad. ville förklara för sin gemensamma tanke, att 22 §:n Reg.Ftn bör erhålla följande lydelse: ”Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af 5 ledamöter; öfver vigtigare saker skola 7 dömma.’’ Om §:n får en sådan lydelse, så vinnes äfven den stora fördel, alt det för Högsta Domstolen blifver möjligt alt lidlals arbeta på 2;ne divisioner.