Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:0 22 1 Wängen yngling fram föres åter utan anlag oell tillräcklig förmåga på iardomsbanan, ej sällan d i t förd endast af lyckligare ekonomiska förhållanden, eller det större anseende, Lärdomsskolan förmenas ega, och bidrager i framtiden alt öka trängseln på embetsmannabana!!, till föga båtnad för sig och Slaten. Då dessutom den första allmänna bildningen inhemtas i skiljda slag af Läroverk, utbildas ståndsinteresse och skråsinne, som stämmer de blifvande raedborgarne mot hvarandra, eller åtminstone motverkar den samhällighetsanda, som för hvarje Stat är af så stort inflytande och hvilket inger en föreställning om egna eller sitt Stånds företräden, ej om den sanna förljenstens. Förenas åter de skilda skolorna, undvikas dessa olägenheter och, då läro-ämnena lämpligen ordnas, inhemta!’ gossen den första tiden sådana kunskaper, sorn, på hvilken 1 i nea han sedan /ortgår, blifva honom af verklig nytta, och hvarje skola, äfven den närmast belägna, erbjuder honom tillfälle dertill. Först vid mera utvecklad ålder, sedan hans anlag och förmåga af Lärarne och honom sjelf hunnit inses, behöfver han eller bans målsman bestämma det blifvande lefnadsyrket, och skulle äfven lia ett misslag begås, kan han, utan olägenhet, när som helst återvända på dea lemnade vägen. När och hvar lärjungen nödgas afbryta sina studier, innebal’ han ett, oin än litet, förråd af för alla förhållanden och lägen nyttiga kunskaper. Statens alla bildade medlemmar hafva åtnjutit sin första intellectuella vård i samma skola och längre eller kortare tid fortgått tillsammans under lika förhållanden; de hafva från barndomen lärt känna och agta hvarandra och knutit fortfarande vänskapsband. På dessa grunder anse Rikets Ständer Lärdomsoch Apologist-skolornas förening, såsom tvänne bildningsalinier i en skola, vara af synnerlig vigt.
Med hypotheks-föreningarnes obligationer, på hvilka räntan löper med 4 proc., är förhållandet ingalunda sämre; ty om jag tager den verkligen betalda kursen äfven för dem, som äro mest tryckta, nemi. dem, som stå till 87 å 87 V2, och reducerar denna kurs till 4% proc. ränta, eller till likhet med den, som gäller för Den 3 Deeember f. m. de papper* jag nyss anfort, så blir resultatet, att hypotheks-obligationerna skulle stå till omkring 99. Jag kan således icke, åtminstone i kursnoteringarne, spåra något misstroende till Sveriges finansiela resurser. Att hypotheks obligationerna för ögonblicket icke hafva någon stor afgång, kan ej heller skrifvas på räkningen af bristande förtroende, utan kommer sig deraf, att beloppet af dylika papper i marknaden för tillfället är allt för stort; och hvar och en vet, att förhållandet är alldeles enahanda med hvilka effekter som helst, nemi., att de icke finna köpare till skäligt pris, så snart de utbjudas i öfverflöd. Detta faktum bevisar således endast ett missförhållande mellan tillgång och efterfrågan. Men den hufvudsakligaste punkten i Frihms anförande är, som jag redan förut nämnt, hans påstående, att den Svenska jorden är högre intecknad och hårdare betungad af skatter än andra länders. Han har, för att bevisa detta, gjort en beräkning öfver den Svenska jordens gravation, och dervid följt en väg, som efter min tanka måste leda till stora misstag. Han har nemi. efter Just.StatsMinisterns tabeller sammanräknat intecknings-summorna för hvarje år, och på det sättet kommit upp till 500 millioner, hvarifrån han afdragit en godtycklig summa af l/s eller 100 millioner, motsvarande dels hvad som skulle hafva förfallit, utan att vara vid domstol dödadt, dels hvad som är deponeradt i bankerna såsom säkerhetshandlingar, eller aldrig blifvit användf, utan qvarligger i enskildas ego.
Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 5 dennes under N:o 123 afgifne och den ii derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om Ruslhållares skyldig - 62 Den 22 F e b r u □ r i i e. ra. heter i afseende å uppsättningen af nya munderingspersedlar. Å njo föredrogs och bifölls Statsoch BankoUtskottens den 28 sistlidne Februarii under N:o 47 afgifne, och den 11 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 22 förut meddeldte Betänkande, angående den allmänna StatsRegleringen intill nästkommande Riksmöte. Herr von Hartmansdorff, August: Tåg anhåller, att, vid ProtocollsUtdragets expedierande, man måtte ihågkomma, att de 3o,ooo R:dr, hvilka här äro upptagne såsom besparing, blifvit genom Rikets Ständers sedermera fattade beslut anvista till Södertelje Canal, och att de sålunda icke längre få bland tillgångarne upptagas. Företogs till pröfning Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 19 sistlidne Januarii under N:o 118 afgifne, och den 1 dennes e. m. på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o p4 förut meddelte Betänkande, angående jemkning i den provincen Skåne ålagde ordinarie Rotering. Grefve Horn, Claes Fredrik, anförde skrifteligen: Den 22 F e Ij r 11 o r i i e. in. 63 v De förenade Slatsoch EkonomiUt&kotten hafva velat fästa en ringa vigt vid de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottens förra Betänkande; en omständighet hvartill förklaringsgrunderna torde kunna hämtas från en befarad våda af att medgifva förhållanden, hvilka framkalla ett rättvist klander mot vid tagne åtgärder.
Hvad motionärerne anfört angående beredande af tillfälle för den arbetande klassen att förskaffa sig eget hem, såsom icke allenast i Stats-ekonomiskt hänseende gagneligt, utan äfven befordrande moraliteten inom denna, måhända den talrikaste samhälls-klassen, anser Utskottet i allo grundadt; och ehuru Utskottet, af de skäl, som här ofvan i fråga om hemmansklyfning blifvit anförda, icke anser sig kunna tillstyrka att jord-afsöndringen lemnäs fullkomligt fri, eller lillåtes till större andel af hemmanet än nu är medgifvet, enär sådant skuile kunna lända till hemmanens alltför stora försvagande, tvekar Utskottet ej att tillstyrka utvidgning af de nu i berörde hänseende medgifna rättigheter. Beträffande således först afsöndringar på viss tid af högst femtio år, anser Utskottet den genom Kongl. Kungörelsen den 20 November 1829 medgifna rätt att afsöndra lägenheter af minst ett halft tunnlands vidd inom en half mil frän städer samt köpingar, kunna utsträckas så att sistberörde inskränkning upphäfves. Då vid ifrågavarande afsöndringar af jord på viss tid meningen icke kan vara att arbetaren skall lefva af afkastningen af sin lilla jordbesittning, utan endast att han skall ega ett hem, men såsom försörjningsmedel hufvudsakligen påräkna sitt arbete, anser Utskottet icke lämpligt att utsträcka minimum utöfver hvad sålunda blifvit stadgadt för städernas granskap, eller all föreskrifter meddelas om beskaffenheten af den jord, som må på viss tid upplåtas, allenast att en sådan' lägenhet bildas af en enda egofigur. Hvad åter angår afsöndringar under full egande rätt, anser Utskottet det genom Kongl. Förordningen den 15 Juli 1855 införda stadgande, att för sådan afsöndring erfordras besutenhet, mindre lämpligt.
Derjemte och då. i fråga om det anslag af 54,000 r:dr, som, i händelse af den föreslagne planens verkställande, skulle för bevärings-munderingarnes underhållande erfordras utöfver den derför å anslaget till för-vars-vevket i aHmiinhet förut befintliga tillgång af 30,000 r:dr, behofvet häraf äfven blifvit £#ffständigt utrefft och ädagalagdt, får Utskottet, som uti 21 punkten af dess tillåtande N:o 69, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens 4:de Ilulvudtxtel, redan tillstyrkt öfverflyttning till ordinarie stat af det vid nästlidSae riksdag till kompletterande af beväringen» reserv-förråd beviljade extra anslagbelopp al 26,666 r:dr 32 sk., hemställa att återstoden, 27,333 r:dr 1C sk., nå för det sfsedda än da »riket af Rikets Ständer anvisas, att nador tvåtider» afetkamwaiHle. "3 år från Riksgähls-kontoret mtgi. * 8 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 151. ' 4:o För Topografiska korpsens arbeten: Till detta föremål har slutligen Kongl. Majit äskat för åren 1854 med 1857 en summa af 12,000 r:dr årligen, eller tillsammans 48,000 r:dr. Under åberopande af hvad Utskottet, angående dessa arbetens gagn för det allmänna, yttrat uti sitt i detta ämne afgifna utlåtande N:o 4, samt på enahanda skäl för detta anslags utsträckning jemväl till år 1857, som här ofvan i fråga om en del andra anslag blifvit anfördt, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, som för ifrågavarande ändamål redan anvisat för innevarande år 12,000 r:dr, att dertill ytterligare anslå enahanda summa för hvartdera af nästkommande tre år, med tillsammans 36,000 r:dr.
St:rs underd. skrivelser: N:o 121, ang:de fortsatt utförande af jernvägsarbeten för statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel; och N:o 122, ang:de åtskilliga ändringar i K. Förordnm om kommunalstyrelse på landet den 21 Mars 1862. Upplästes ett af Gr. Cronstedt, Otto, inlemnadt mern. af följ:de lydelse: På grund af ordres att ingå i tjenstgöring, får jag härmedelst vördsamt anhålla, alt, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, lå afsäga mig det af Högled. Ståndet erhållna uppdrag att vara ledamot i det särskilda Utsk:t för behandling af K. M:s Nåd. Propos. till ny sjölag. 214 Den 9 September. Sedan R. o. Ad., uppå gjord propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade Tlr Gr. o. Landtm. Ståndets llrr Elektorer att utse en ny ledamot i det särskildta Utsk:t efter Gr. Cronstedt. Företoes val af en suppleant lill direktör vid R. Sl:rs lånekontor i Malmö; och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: Ivapitenen Frill. Hjalmar Stackelberg, med IG röster. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Het finnes säkerligen ingen, som underkänner visten och betydelsen af de utaf sammansatta Bankooch Lag-Ulsk:n afgifna Retänkm, hvilka nu hvila på R. o. Ad:s bord och hvilka enhet R. o. Ad:s beslut skola förekomma till afförande på detta ruin nästa Lördag. Det har också lill följe af den insedda vigten gjort sig gällande den åsigt att allmänna öfverlägeningar, på sätt det i grundlagen införda stadgande medgifver, borde i anledning deraf ega rum. Enligt hvad jag har mig bekant har Borgare-St. i dagens plenum på derom framställd motion för sin del beslutat alt ett allmänt sammanträde hör hållas, förrän frågorna liiretagas till afgörande i de särskilda Biks-Slånden. Samma
I Afd. 10 Haft, i-i 106 Bevillnings-Ulskoltets Betänkande M 10. tullinkomst af 76,206 R:dr. Om nu importen af andra varor, derå tolagen utgör 8'/2 procent af tullen, ökas så, att tull-inkomsten deraf ersätter den försvunna stångjerns-tullen, så utgör värdet å den sålunda ökade importen af dessa andra varor 323,873 R:dr; hvaraf tolagen, enligt nu gällande stadganden, skulle erläggas efter 2 procent med 6,478 R:dr; hvaremot, enligt det nu framställda förslaget, Staten skulle fortfarande komma att utbetala den summa oförminskad, som tolagen på stångjernet utgjort, nemligen 76,206 R:dr, enär någon minskning i tull-uppbörden icke egde rum och derföre icke eller något afdrag på tolags-ersättningen komme att ske, då skillnaden, 69,728 R.dr, således äfven här blir en ren förlust för Staten och en utgift, som hvarken Staten eller någon annan vore skyldig att betala, enligt nu gällande stadganden. Beräkningen af regleringens resultat blifver således, äfven under förutsättning af en stigande import, till en början fullkomligt lika med den föregående, hvadan den slutsumma af statsverkets beräknade förlust, som der uppkom, upptages här 227,208:
Orunäolstj orna,-Albin, yttranden, Dec. z6. Gräsön, om den H:s Er. Grefwe aC I7gr-Ias derä tilldetade Säteri-frihet, Dec. rizo. (Stats-Utstottet.) Ouslak ^,<lc>Igli; se f. d. Ronungen. K. Ou siar lll-s Åtagande wid Riksdagen i Gefle att af däwarande Niksstnld Sjelf betala fyra millioner, Sept. 29. 78. loo-II. 287. 593. 60g. 1023. OAllenborg, Grefwe Larl .loliau, yttranden, <vct. 4444. 4782. bMsnllorZ, Grefwe .loII,IN Honning, yttranden, Masi L9Z. I"N. 524. 742. 974. Äng. 1156. 062. lin. ilis. mg. Lagmannen Larl On-itak, ompräglande af en medaille öfwer honom, Febr. z88- 437 576. b)'Ilenllroolc, kullan Loran, yttrande, Jul. ZAi. <4^llonrain, Larl ^äolpli, yttranden, Vct. 4257. Ian. 985- 99>- Sebr. 429. iZMeustjerna, Riks-Marstalkinnan Grcfwinnan, afsäger sig sin pension, Febr. 916. — Riksens Ständers Register. 55 aktnings-betygelse derför, Febr. 919. loir. icM. Gä, dfarihandeln angående, Aug. ivzi. Decon. Utst. Gäröexgäi d, om beskaffenheten af den som för laglig hägnad till ägors fredande stall anses, Oct. 4308. Gäftgifware-stsutfen, angäcnde, Aug. 1041.
Ad., om det kan vara formenligt att till K. 3YI. ingå med ett förslag lill förändringar uti Tryckfrihets-förordn., som endast anmärker, att ordet Ilofcanceller bör borttagas öfverallt, der detta ord förekommer, och ordet Justitiestatsminister i stället insättas. Måhända vore det formenligast, att alla paragraferna infördes med de förändringar och tillägg, som de erhållit. Om Ständerna öfverlemna åt K. M. att göra denna förändring, och då skulle inträffa något misstag, som vore ganska möjligt; så skulle det kunna föranleda en helt annan förändring af Tryckfrihets-förordn., än R. St. afsett. Till följe häraf tror jag, att R. St. böra, uti deras skrifvelse till K. M., upptaga alla de paragraferaf Tryckfrihets-förordn. der ordet Hofcanceller för närvar, förekommer, och att i stället bör insättas Just.Statsminister. Gr. Frölich: Jag anser mig endast böra nämna, att Exped.Utsk. har troget följt R. St:s beslut uti de af den siste värde talaren vidrörde omständigheter. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i anledn. af hvad Gr. Frölich yttrat, ansåg att i 2 morn. af 42 §:n 4 Den 4 Mart f. m. Reg.F., i stallet för siffran 4, borde med bokstäfver utskrifvas ordet fyra. Gr. Gyldenstolpe: Jag skulle tro, att det riktigaste vore att återremittera skrifvelscn lill Exped.Utsk., som då borde verkställa den förändring, hvarom jag anhållit; emedan jag anser, att skrifvelscn icke bör, uti det skick den nu äger, inkomma till K. M. Det kan vara ett helt annat förhållande, då ett Utsk. kommer in och i korthet föreslår R. St. den eller den förändringen; men hvad Exped.Utsk. å Ständernas vägnar uppsätter, för att till K. M. öfverlemnas, måste äga en fullständigare form. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af Gr.
Man har vidare sagt, att, då staten icke bidrager till ett arbete, har den icke heller ratt att ålägga bolag, som sådant arbete bedrifver, någon skyldighet att draga försorg om de fremmande arbetarnes tillsyn och religionsvård. Den enskilde skulle således hafva magt att sammandraga en folkmassa, som icke egde någon utväg att fä sina andeliga behof tillfredsställda, icke behöfde visa, hvadan den kommit eller hvart den far eller vid återkomsten till sin hemort redogöra för sitt uppförande och öfrige förhållanden under frånvaron, utan all staten egde säga ett ord derom, såvida den icke köpt sig en sådan rätt genom penningebidrag! Och om, såsom de begge motionärerna ovedersägligen ådagalagt, religionsförakt och sedeslöshet samt deraf uppkommande andelig! och lekamligt elände i hög grad befordras genom en lös befolknings sammandragning på arbetsstationer, så skulle slaten stillatigande bålla till godo med en sådan kränkning af sina heligaste rättigheter, derföre att det bolags förmenta rätt, som sammandragit folkmassan, måste respekteras och en liten pekuniär uppoffring å bolagets sida möjligen besparas. 1 sanning —om man vill utsträcka den enskildes rätt sä långt och så ensidigt afse de materiella intressena på bekostnad af statens högsta ändamål, dess medborgares religiösa och sedliga utveckling, så inser jag icke, huru ett samhälle i längden skall blifva möjligt, än mindre med hvad rätt det kallar sig kristligt. På nu anförda skäl yrkar jag, att de orden i Betänkandet: ”med bidrag af statsmedel,” må utgå, och åläggande af samma skyldighet för alla bolag, som till större arbetens bedrifvande begagna folk från skiljaktiga orter, genom Rikets Ständers skrifvelse varda i underdånighet hos Kongl. Maj:t begärdt.” Häruti förenade sig Lektor Sondén. Bih. till It. St. S Sami. 6 Haft. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Allm. Ilesv.- och Ekon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Febr. 1857, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om Kronofogdetjens ternus indragning.
I det fallet lärer en sådan tunga redan ålegat dem; ty om soldaten gör afseende på det belopp, han skall erlägga till presten, lärer han redan hafva beräknat det, då lian tagit lega, och då lärer förändringen blifva en vinst för rustoch rotehållare, der gemenskapens afgifter nu äro drygare. Jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om den propos., hvaruti jag begär, att R. o. Ad. måtte instämma, att R. o. Ad. bifaller Utskts betänk, med den förändring, att den deri stadgade lösen bestämmes till endast ^ af markegångsvärdet. Hr von Hartmansdorff: En värd ledamot har sagt, att sedan Riket får ett silfvermynt och kyrkoherden således kan erhålla dagsverkslösen i silfver, bör lian åtnöja sig med de 6 sk. af gemenskapen. Jag får erinra, att dessa 6 sk. icke utgöra mer, då de betalas i silfver, än då de erläggas i sedlar, och således kan presterskapet ingenting vinna der? på. Åtskilliga värda ledamöter hafva anfört, att y af maiv kegångspriset för hvarje dagsverke vore för högt, och att de borde få betalas med hälften; men då utgå de från den grundsatsen, att dessa dagsverken böra utgöras på prestens kost. Men jag bar redan anmärkt, att då författningen sä? ger, att så och så många dagsverken skola utgöras af soldaten, utan att tillägga på prestens kost, måste det åligga soldaten att sjelf tillse, huru han får födan. Så har äfven i verkställigheten tillgått. En annan värd talare har ansett delta besluts vidtagande föranleda en oväntad pålaga för de soldater, sorn nu betala mindre, och äfven en större tunga för rustoch rotehållare, enär soldatens lega skulle komma att derigenom förhöjas. Gr. Gyldenstolpe har redan anmärkt ia6 Den 16 Augusti e. ra. att om någon förhöjning i legan skulle uppkomma, blir, mot den oförväntade pålagan och sorgen deröfver på ena sidan, en oförväntad vinst och glädje på den andra för dem, som nu erlägga mer, än Utsk. föreslagit.
Recensenten tillät sig nämligen utlåtelser, som häntydde på hans ”ungdoms irringar”, kastade skugga på hans sedliga karakter, och yrkade, att ”endast en sjelf ren och helig man” bör åt sina samtida säga dylika sanningar. – En gåtaktig skymning hvilar öfver Manderfeldts personlighet och lefnadsöden. Såsom på flera vis märkvärdig, förtjenar han – några blad längre fram – en särskild bilaga. Fullständiga titeln är: ”Tidens falska Politik ödeläggande Staterna: en betraktelse gjord af Sunda Förnuftet, besannad af Erfarenheten, samt@lagd hvarje Regent, Statsminister och Medborgare på hjertat. Af Carl Manderfeldt. Öfversättning. Jag undrade länge, hvarför denna skrift kallade sig ”öfversättning”: då den, tydligen, af både Stockholms-Posten och Thorild behandlas såsom original. Men saken är, att Författaren, vid den tiden bosatt i Danmark, skref boken först på Danska; samt derifrån öfversatte den både på Svenska och fransyska. Jag har endast varit i stånd att öfverkomma den franska upplagan, och den heter på titelbladet: traduit du Danois par l’Auteur. Titeln är föröfrigt här än utförligare, och lyder så: La Fausse Politique et la Mauvaise Administration, en émulation avec la Corruption du Siècle, pour perdre les Etats. Ouvrage dicté par la Saine Raison, confirmé par l’Experience, et consacré à tout Prince, tout Ministre, et tout Homme qui pense. Par Charles Manderfeldt. Prémière Partie: Tableau général de la Situation actuelle des Etats de l’Europe. Denna första afdelning slutar med löftet, att i fortsättningen gifva en application detaillée, på hvarje stat särskildt, af de allmänna sanningar, som här framställts; en undersökning af de verkningar, som den falska politiken, den dåliga förvaltningen, och sedernas förderf, hade i hvart och ett af Europas länder åstadkommit; och att dervid börja med Ryssland (Nous commencerons donc par les pays du Nord, qui nous sont les plus proches, et, avant tout, par la Russie).
Jag har icke af den siste värde talarens anförande kunnat blifva öfvertygad, att här skulle förefinnas några så ömmande omständigheter, att de borde föranleda frångående af en princip, sora hittills blifvit följd och hvars öfvergifvande säkerligen skulle i framtiden tillskynda Staten ganska kännbara förluster. Jag tror hvarken rättvisa eller billighet i delta fall vara å den sida, der man yrkar antagande af Utsk:s förslag. Hvad först rättvisan beträffar, så tror jag att alla de föreskrifter äro iakttagne, sora vid utarrendering af Kronans jord äro bestämde, och hvad åter billigheten angår, så finner jag icke att den skulle trädas för nära, ifall den sökta befrielsen från arrendet icke skulle kunna beviljas. Den siste värde talaren säger väl, att den jord arrendatorn bekommit var af sämre beskaffenhet än den som före skiftet varit bostället tillhörig. Vid alla laga skiften händer visserligen alt man får den nya jorden sämre beskaffad än den gamla, men delia förhållande rättas genom ägograderingen, hvarigenom den som förlorar i jordmånens fruktbarhet och afkastning, får en derefter proportionerad tillökning i ägovidd, så att hvars och ens andel af inrösningsjorden alltid kan till fullo med hvarandra jemföras. Del är således ganska svårt alt bestämma, hvilketdera är bättre att hafva en ringa areal odlad mark, eller ett större område dels af odlad mark, ehuru af något sämre beskaffenhet, och dels af odlingsbar jord, som ännu ligger i linda. Detta om den framhållna hillighetsgrunden.
St. vid riksdagen 1834—1835 allätne nåd. propos. om indragning lill Statsverket af Lappmarks Eckletiastikverks räntor och andra inkomster och StatsUtsk:s vid samma riksdag öfver frågan afiåtna yttrande N:oS8, iDgen inskränk - Den 10 Maj f. m. 303 ning linnes vara gjord uti förslagets omfattning”. Om ordalagen hade varit: ”räntor och alla andra inkomster”, då först kunde Const.Ulsk. af del begagnade uttrycket haft något skäl för sig; men dess förutsättning om identiteten af dessa 2:ne olika ordasätt, hvilör tydligen på ett misstag, ithy att det är fullkomligt bevisligt alt det funnits hvarjehanda andra inkomster, fordom anslagne till Lappska Ecklesiastik-verket, förutom de 174 tunnor spanmål hvarom nu är fråga. Försl i den händelse att dessa tunnor varit i berörde indragning uttryckligen inbegripne, men hvilket icke är förhållandet, skulle 1835 års nådiga propos. med derå afgifne svar gifva Const.Ulsk. det stöd, som detsamma deruti söker, men ingalunda (inner. Utsk. år lika litet lyckligt uti fortgången al sin motivering, då del omförmäler huruledes ”ej mindre de nu ifrågaställde 174 l:r spanmål än alla öfriga Lappska Ecklesiastik-verkets räntor och inkomster förut voro ställda under förvaltning af K. Kansli-Styrelsen, hvars uphäfvande var en af anledningarne till förslaget om sagde iukomsters indragning till Statsverket”. Hvad bevisninskraft äger ett sådant sätt alt motivera? Hvad har det för sammanhang med hvariannat, ali emedan alla dessa tunnor varit ställda under förvaltning af Kansli-Styrelsen, skulle derföre, efter dess uphörande, enligt Uisk:s tanka, omöjligt någon del af berörde tunnor kunna utgå till speciell ändamål inom Ecklesiastik-verket? Sedan kommer vidare hurusom ”StatsUtsk:s i utlåt.