Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Silfverlillgång alltså på det hela 5,194,342: 10. 6. motsvarande enligt myntbestämnings-grunden, B:ko R:dr 13,851,579: 12. — Sedelstocken får derutöfver utgöra 20,000,000: Summa B:ko R:dr 33,851,579: 12. — I ofvanupptagne, på grund af 115 § i Banko-reglementet, från Sedelstocken afräknade summa 4,715,283 R:dr 16 sk. ingår jemväl förskottet till Post-remiss-medels-räkningen i Depositions-afdelningen, R:dr 3,640,000: hvilket förskott motsvaras af Banko-sedlar, liggande i Låne-Kontorens kassor. Beloppet af Utelöpande Sedlar m. B:ko R:dr 31,790,533: 20. 10. förminskadt med nyssberörde förskott 3,640,000: utgjorde den 5 September rätteligen . Banko-Fullmäktige hafva, gemensamt med Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, utsett Herr Ofverste-Löjtnanten och Riddaren J.
Stånd antaga det, förbiifver saken vid hvad den nu är. Herr Helsitlgius: Jag erkänner, att jag icke förstår Bokbindare-konsten. Derför instämmer jag med Bonde-Ståndet och anhåller, att Bihanget till Riksdags - Protocollen må i häftade exemplar och ej i lösa ark tillställas. Kostnaden härvid anser jag för min del vara lika angelägen, som andra Riksdags-utgiiter. Återremitterades, med dervid gjorde anmärkningar, till Expeditions-Utskottet. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande tvänne Expeditions - Utskottets bordlagde Betänkanden, nemligen: 1:0 N:o 17, angående väckt Motion, om expediering af Rikets Ständers Beslut i afseende på Kongl. Cancellie» Styrelsens Handlingar, och g:o N:o 23, angående anslag för anskaffandet af erforderligt biträde ii och för skyndsam tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll innevarande Riksdag. lith. till R. St. Prat, igsg — tgsg, Samt. i:dra Häftet B. 61 io6 TrotTJtdr. 13. 3a Jan, isig. Vid förnyad föredragning biföllos föl* janda Stats-Utskottets Memorial: I:o N:o 39, rörande verkställighet af den beslutade tryckningen af Landshöfdin* garnes senast inkomne sä kallade Fem-Års-Berättclser, och 2:0 N:o 41, i anledning af ett af Herr Landt-Marskalken saint Herrar Talmännen upprättadt och till Stats-Utskottet angifvet Förslag till sä väl Herr Landt-Marskalkens och Talmännens reprresentations-kostnad, som till utgifter för Riks-Ständens Cancellier och Klubbar. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Banco Utskottets bordlagda Betänkande, N:o 7, i anledning af Herr Ekermans Motion, att Instruction för Banco-Utskottet borde vid Riksdagens början meddelas. S. D.
År 1 85 0. > p:; C/5 t» c p: ► W g cc c t-1 >■ 5b B tr OX P E ^ 3 p ST p SL 3 p re SL 2 SL 3 p a Förolyckade Sålda • . 8 11 601 763 J 1,364 — 4 9 332 472 J 804 7 5 645 347 | 992 Köpta Nybyggda . hvarigenom lästetalet 10 6 573 666 J 1,239 — 12 8 642 865 J 1,507 4 8 157 901 J 1,058 minskades med — 125 hvarigenom lästetalet ökades med 703 66 Häraf synes, att fartygens antal och lästetal något höjt sig under åren 1849 och 1850, utöfver hvad de voro år 1847, men att likväl siffrorna, både i det förra och det sednare afseendet, fortfarande äro betydligen förminskade emot förhållandet år 1843, för hvilket år fartygen voro 150 med ett lästetal af 13,506. Af de anförde uppgifterne inhemtas, att hvad importen angår, har densamma, då afdrag sker för guldoch silfver-import, som egentligen synes röra hela landet mera, än 'Stockholm, under ifrågavarande tre år icke varit i någon väsendtlig omvexling. Jemför man åter förhållandet med det, som ägt ram under nästföregående fem år, har varuinförseln under de sednare tre åren varit större, än under de nästföregående fem, efter enahanda grund beräknad. Efter afdrag af utfördt guld och silfver har varuexporten varit åren 1849 och 1850 större än under år 1848, hvilket sistnämnde år visat en siffra vida underlägsen den för år 1847.
Ståndet biföll Utskottets Utlåtande i usta punkten, angående förslaget, att Rikets Ständer skulle uppsätta Markegångs-Taxa för kommande fernår, och i 4-'de punkten, angående förslaget om indragning till Kronan af de till Militaireoch Civil-Staterne jemte Skol-Staten och andra allmänna ändamål indeite räntor och Kronotionde-anslag, emot anvisning af motsvarande summa på Stat, äfvensom Utskottets yttrande sid. 11, öfver Riksdags-Fullmägtigen Samuel Jönssons anmärkning:' hvaremot Ståndet afslog, Utskottets förslag i 2, 3, 6 och "jiäe punkterne. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Allmänna} Besvärsoch Oeconomie-ZJtskottets ytterligare Betänkande, N:o 1/^1, i anledning af väckte motioner, om. utvidgad sågningsrätt å så. val skattlagdt, som husbehofssågqvarnar. S. D. Föredrogs Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocolls-Ut4’rag af denna dag, med tillkännagifvande af dess bealut, att med stöd af IG Fröt.
Danielssons Memorial, med anhållan, att antalet af publicetetens vänner med hvarje dag okar sig, och Stockholms publique redan eger de fleste dagbladen Postfritt, samt då postinrättningen dess utom är stahl på den fot, alt några Skålpunds vigt, mer eller mindre icke ar af betydenhet, alla dagblad mätte postfritt få spridas i alla Rikets provincer; uti hvilken mening flere af Ståndets Herrar Ledamöter instäfndt, till en del under förbehåll, att den orti förm ähle porlöfriheten skulle beviljas, efter någras meningar, endast litterära, efter andras taneke åter både Litterära Ekonomiske, samt allmänt nyttiga Tidningar hvartill äfven Herr Danielsson insrankt sin motion; hvaremot Herr Westin ansett mest lämpligt, att öfVerlämna sådane frågor till Kongl. Maj:ts 6o8 Stats-Utsktotetfi BetSnkaftdéflj Nådiga godtfinnande: enär hvarken Postfri-* het vore för alla utkommande Tidningar lämplig, eller det skulle tillskynda Innevånarne i andra Rikets orter någon nytta eller nöje, att läsa Dagblad, som egentligen angingo särskilda Ställen. Hvarjemte till Bevillnings-TJtskottet ensamt blifvit under dea 6 sistlidne Mars öfverlemnat Från Ht> gl. Ridderskap et och Adeln* 1:0 Alt af Herr von Hartmansdorff August/ ingifvet Memorial, hvaruti framställas fördelarne af en allmänt spridd upplysning, nödvändigheten alt dertill begagna hvarje utväg, samt deribland en åt allmänna Tidningar lemna postfrihet, hvarigenom, åt Landtman, samt de i Landsorterne boende Medborgare beredas tillfälle, att med åtnjutande af samma fordel som Hufvud-Stadens Innevånare, post-betjeningens arfvode undantaget, få läsa och inhemta hvad i allmänna angelägenheter förefaller.
Är det möjligt, att barnen kunna vara på landet, ha de naturligtvis i alla afseenden den bästa nytta af ferierna, då komma de också mest ifrån kamraterna. Det är ju ett oundvikligt ondt i hvarje skola, att omogna eller brådmogna kamrater få ett betänkligt inflytande, och det är sällan de bästa bland dem, som äro » kamratideal ». Komma barnen ifrån dessa och lära de sig i en annan omgifning betrakta mandaterna, händer det ofta att dessa också ses i ett nytt ljus. Ensamheten och eftertanken lära en att döma klarare. Och vill mor och far verkligen vara dem till sällskap, till nytta, så ha de tusen tillfällen, som ingen annan har. Ofta har jag i utmärkta hem fått det intrycket, att ungefär allting är viktigare än barnens uppfostran. Frun väfver charmanta gardiner, hon lagar utmärkt mat, hon har talanger, hon är ett mönster för en värdinna, hennes kök är som ett dockskåp, hennes linneskåp mönstergilt och förmak och salong prydas af hundratals broderade, brända och målade arbeten, som vittna om hennes flit — men med sina barn talar hon sällan eller aldrig ett allvarligt ord. 211 Är det nu så, att hon får för litet tid med sina barn för sina många dygders skull — jag skulle föreslå att låta dygderna fara. Barnen gå j u här och hungra och törsta efter sympati och förståelse, och de äro ej nöjda med litet. Ingen vill taga dem på allvar hemma, tala med dem som förnuftiga varelser — och så förspilla ofta föräldrarna det afgörande inflytande, som hade kunnat ha genomgripande betydelse för flickans eller ännu mera gossens framtid. I stället får en kamrat det, en kamrat, som far och mor knappt känna. Man gör så mycket i våra tider för undervisningen, det är nog bra, men uppfostran, den som lär oss att lefva lifvet, den har ej skolan makt att gifva, den måste vi få hemma. Får nu skolan all tid och kraft, hur skall det då gå med den? Bestämda råd eller anvisningar o m feriernas användande måste alltid blifva fåvitska. För mig ter sig just feriernas utomordentliga betydelse däri, att det är den tid, då barnen kunna utvecklas i hemmet, » hvar och en efter sin art », som motvikt till den nödvändiga uniformoringsprincipen i skolan. A. Roth.
6i Prof ver p i beg ar an Rik~-relef~~ 26 n ' 14 ~ &amp; 28 f ~ ~ kostnadsfritt. AZZn underlrjoZar tiZZverkade p&amp; egem fnbss8k eft&amp; nynste fvarcshaz och tyskcc modeZler. Telefonisternas loneoch arbetsforVid Fredrika-Bremer-FSrbundets styrelsesammantrade den 13 sistlidne mnrs uts&amp;gos komitterade att med anledning af den dB p&amp; g&amp;ende striijken did Allmanna telefonbolaget af en del dlir tjiinstgiirande telefonister, verkstalli en uudel ' sokning af v h a telefonisters loneoch arbetsforhillanden. PA samma gBng Forbundet fattat ett beslut, fullt ofverensstammande med dess syfte och vadigs arbetsplan, d&amp; nndersokningar af arbetsomrgden for kvinnor .vid olikn tillfdlen utforts allt sedan Forbundet borjat sin verksamhet, m&amp;ste det uttala sitt ogillande af att en s % vBldsam Btgiird som strajk tillgripits, och detta s&amp; mycket mera som uppenbarligen i detta fall icke alla de medel, hvilka st8 till buds, darforinnan blifvit anvandsc for att vinna andring i best&amp;ende forhalanden. Sedan vi forutskickat denna anmarkning vilja vi, med stod af ko~nitterades undersokning, lamna en redogijrelse for telefonisternas, sH Val de vid Rikstelefon som Allmanna telefonbolaget anstiilldas, loneoch arbetsforhiillanden.
Herr Stråle har nemligen anmärkt att hufvudsakliga orsaken dertill, att vederbörandes bemödanden att hindra öfventvrligt spel låge i svårigheten att bevisa förbrytelsen, emedan vanligen andra ej få inträde der dylikt spel utöfvas, än de, hvilka sjelfva deri deltaga och således enligt omförmälte förbud äro ansvar underkastade; hvartill komme dels all det ansvar, som nu drabbar spelets tillställare eller bankören, vore alltför obetydligt i förhållande till den vinst han derå skördar, helst de å spelet vågade penningar ytterst sällan kunde åtkommas, dels ock att, efter den lagskipning som gjort sig gällande, ansvar för äfventyrlig! spel ej kunde ådömas för hvarje gäng någon dermed beträdes, utan först efter det Utslag öfver anstäldt åtal fallit; och har Herr Stråle med anledning häraf yrkat »att ansvar för Biribi och andra äfvenlyrliga spel af ofvannämnde beskaffenhet endast måtte ega rum för Värden och dem, som i egenskap af bankörer sköta spelet eller dervid biträda, men ej för punktörer,» äfvensom att ansvaret å de förre ej mindre måtte skärpas, utan äfven kunna ådömas hvarje gång åtal sker. Riksdagsfullmäktige:! Bjerkander åter har blott ansett iagen emot äfvenlyrliga spel böra så förändras alt den varder tillämplig på andra spel än deri särskildt uppräknade, och de, hvilka utöfvas med kort eller tärning. Andra spel lika vådliga, kunde nemligen uppfinnas utan att kort eller tärning dervid begagnas, och af sådan beskaffenhet vore jemväl det bland allmogen gängse spelet sing ling, hvilket mången gång gällde betydliga summor och ej sällan gaf anledning lill hvarjehanda oskick, såsom fylleri, gräl och slagsmål.
Jag skulle snarare, såsom jag förut yttrat, velat nedsätta delta anslag, men då nu Gr. Anckarsvärd liar ansett alt man borde förblifva vid Ulsk:s förslag för den votering, som jag förutser i denna fråga; så får jag förklara, att det är med ledsnad — för att ej, lika med en annan talare, säga med sorg, — som jag får beqväma mig till att instämma uti hvad StatsUlsk. i detta hänseende tillstyrkt. Hr Ri b biri g, bengt: Den sak, hvarom nu afhandlas, är efter mitt förmenande af beskaffenhet att inga insinuationer af mer eller mindre sårande beskaffenhet för erhållande af hvad man önskar bora komma i fråga. Här hafva blifvit begagnade temmeligen skarpa uttryck, hvarmed orden förräderi, samvete och dylikt blifvit nämnda. Det yttrande, som af Hr Silfverstolpe blifvit citeradt såsom afgifvet af en nu frånvarande aktningsvärd man och ledamot af detta Stånd, måste betraktas under hugkomst af denne mans enskilda karakter. Hans uttryck torde ibland anses nog skarpa, hvilket måhända äfven kan mig tillvitas. Jag tror således, att man ej bör lägga mera vigt på detta uttryck, än som höfves. I grunden tänker jag som han, men jag tror ej, att det af honom begagnade uttrycket nu behöft citeras. Jag skulle tro, att den sak och det ändamål, hvaröfver vi här debattera, är af den beskaffenhet, att skiljaktiga meningar, hvad sjelfva ändamålet angår, icke finnas inom detta Hus. Ilar lärer nemi. ej finnas någon, som icke instämmer med Hr Lefren deruti, att Riket måste med små eller stora uppoffringar alltid försättas i det möjligen bästa försvarstillstånd. Då härtill otvifvelaktig! fordras tillräckliga vapenförråd för ej allenast den indelta armeen och beväringen, utan äfven, så vidt möjligt är, för man ur huse, om jag så får uttrycka mig, så instämmer jag fullkomligt med honom uti den önskan, att förråderna måtte blifva så completta som ske kan; men här är en annan fråga, nemi. huru man skall gå tillväga för alt ernå detta allmänt önskade mål?
Innan jag tillåter mig att ingå i pröfning af de särskilta punkterna, ber jag att få förutskicka såsom reflexioner den åsigten, att man kan fela i min tanka antingen genom öfverträdelse eller genom uraktlåtenhet. Hos administrativa myndigheter i allmänhet, anser jag underlåtenhet vara vida skadligare än öfverträdelse, ty om man med ängslig noggrannhet vill uppsöka hvarje anledn. lill öfverträdelse hos en sådan auktoritet, så skall den slutligen sjunka till ett dolce farniente af fruktan att vid hvarje tillfälle blifva föremål för klander. Jag ber att med några ord få följa de särskildt framställda punkterna. Emot den första punkten, ”ang:de K. M: nåd. kungörelse, rör:de enskilda banker, hvilka utgifva egna kredilsedlar, gifven d. 9 Jan. 1846”, har blifvit anmärkt, för det Irsla att denna privatbankslag ingalunda utgör någon ekonomisk lagstiftning, utan att den skulle vara en civillag, i hvilken K. M. icke ägt att på grund af 89 § Reg.F. lagstifta. För att åstadkomma denna bevisning har Utsk. resonnerat på ett ganska märkvärdigt sätt, som ger mig anledn. erinra om det bekanta uttrycket, att det dunkelt sagda är också det dunkelt tänkta. För min öfvertygelse, står det klart, att till en ekonomisk lagstiftning måste höra frågor om privatbanker, som i så betydlig män inverkar på landets ekonomie; men om man ock skulle antaga ali privatbankslagen skulle falla inom den ekonomiska lagstiftningen, så är det likväl obestridligt att, då banklagen af 1830 i 6 och 7 §§ har upptagit att för stiftande af banklag må gälla 1824 års författning eller de författningar, hvarom K. M. och R. St. framdeles kunna öfverenskomma, sä och då någon sådan författning icke blifvit af K. M. godkänd, måste ovilkorligen qvarstå såsom gällande den ifrågav. författningen af d. 14 Januari 1824. Mig förekommer det som om Statsrådets ledamöter, i fall de antingen hade tillstyrkt antagande af sednaste R.
En rättelse har visserligen sedan blifvit genom tryck medelad, medelst anmärkt ändring efter nb. ett sednare Betänk.; men, åtminstone så vidt det kommit till Exp:sUtsk:s kännedom, så har vid föredragningen inom RiksStånden ingen ledamot af LagUtsk. på denna omständighet fästat sina Ståndsbröders, än mindre Exp-.sUtsk:s upmärksamhet. Det hade likväl varit önskligt, om så skett; ty derigenom hade Exp:sUtsk. undvikit att iråka det missförstånd, som nu uppstått; och jag tillåter mig bifoga den önskan, att framdeles .vid liknande tillfällen dylik uplysning måtte före beslutet till prot. meddelas de respektive RiksStånden. Hvad angår det nu föreliggande Mern., tillstyrker jag naturligtvis bifall derå på grund af ofvan anförda förhållanden; men i betraktande af de omständigheter, hvarom jag nyss haft äran uplysa, hoppas jag emedlertid att Exp:sUtsk. såväl här som i de öfriga Stånden må anses frikalladt från något grundat klander i förenämda afseende. Uppå härefter framstäld propos. blef ifrågavar:de skrifvelseförslag med den deri af Utsk. införde rättelse af R. o. Ad. godkändt, och ansågs förev:de Mern. icke i öfrigt föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: anförde skritligen: R. o. Ad. har i föregående plena genomgått de 3 första Huf - Deu 26 Mars. 415 vudTitlarne af Statregleringen och dervid bifallit alla de betydligt ökade anslag, som af Regeringen äskats. Sammanräknade beloppet å första HufvudTiteln utgör derigenom för 1857, 1,451,400 Edr och för hvarje af .åren 1858 och 1859, 1,301,400 Edr oberäknadt såväl de 300,000 Rdr hvilka årligen från ltiksg:sKont. utbetalas, som Norriges betydliga bidrag.
Se Hufvudlitlarae. Statsregleringen, den nya, angående tiden för dess vidtagande. Statsrådet, angående förordnande af en ledamot af, för handläggningen af vissa uti 36 och 42 §§ Riksdagsordningen omförmälda riksdagsärenden. I. A. 43. Se Ansvarighetslag. — protocoll, angående verkställd granskning af. IV. B. 491. V. 137. A. 143. E. 443. Statssecrelerarelöner, angående StatsUtskottets anmärkningar, i afseende på fortfarande utbetalning af, till Grip och von Hartmansdorff. IV. B. 490. ( 13(5 ) Statstidningen, angående afskrifning utaf förskjutna medel till betalande af dess skuld. Statsutgifter, tillfälliga, angående de derför disponibla tillgångar. IV. B. 345. A. 392. V. U. 380. A. 605. StatsUtskottet, om inväljande af 3:ne Landshöfdingar till ledamöter derstädes. Se Landshöfdingar. StatsUtskotlets Ledamöter. Se Lista. StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. om tillökad betjening vid Utskottet. I. B. A. 39. — N:o 2. i anledning deraf, att Ridderskapet och Adeln invalt Irenne Landshöfdingar lill ledamöter i Utskottet. I. B. A. 39. II. U. 180.
Och vi fuuno, gent emot den d u m a och rsn nyttighetsförgudningen, ett oförlikneligt själfullt förstående af skönheten som det öfver-animala, det miinskliga, h u r i en öfversinnlig tillvaro, en » id6värld » hägrade lika visst soin i medvetandets etiska och logiska sanningar. Och allt detta hos en personlighet, på hvilken ingen vligzlde. satta den vanliga, numera icke alldeles fraicha etiketten reaktionar. Det saknade d % ej sin komislrs sida net fastställa, hiir samma opinion och sa-mma tidningspress, som med ignoransens patos for ut mot, romantik, och d e a l i s m », aldrig ett ögonblick vågade taga för hufvudet den skriftställare, som friimst af alla var dessa idkers fanbärare. Endast den socialistislza kritiken rar darvidlag iirlig och följdriktig. För denna ståndpunlct - antingen man nu Ggade saga ut den eller icke - tillhörde Viktor Rydberg ej mindre an Stjernhjelni eller Leopold en gången tid, här tiden före den moderna, d. v. s. tidsmotsvarande positivismens intåg (B det moderne Gj eluiembrudr). H m s transscendentalt-inystiska läggning förvisade honom obevekligt till litoch teraturhistorien -, med all heder åt hans begifning i öfrigt af honom hade Europas unga intelligens iutet att liira. J a g tror att efterviidden skall suga nsgot annat. T ' iktor Rydbergs betydelse k m falla. s6 långt framåt, att 80-talets bola positivisni och skepticism försvinner under hans skugga genom tiderna. I honom lefde förgångna, närvarande och kommande sliikteii. Hans ande liknade ett lrolossalt wårdtsiid:, med röttor i hela den historiska utvecklingen; en rot strackte sig ned i sonantikens Hellns, - en annan anda till ariernas urtid; han, Viktor Rydberg, var utan allt tvifvel en senfödd Eddaslrald, ja, en senfödd Vedasångare likasom en efterboren alatonsk eller nyplatonsk poet.
— JjerDe Dito — Jemte Dito — (Sefåller voiD Dejie <3öerf, fe ©efdller i 0täDerne. y. te. «x:&c 5. _ 2lnDva Dito 2: — §. 3a. ©å något ^Bevf, ^rättning eliev fXcvelfe, Qwarfot pev?mille?afgift äfe äv ftaDgaD, befinner affara (tovre infomjt, än forn motfmavav l;äv ofman jtaD? gabe f;ögfta Pläger, böv afgiften för fåDan infomjt beftämmaé till §em för äpunbraDet. 23en>tllntng af (Emmma? od; flena jfnrattnintjav. §• 33. €ftev Den i allmänhet faftjtällDa gvunD, Små 9vif»Dalev af SufenDe, och i lifa förf)ållanDe af ett minDve mävDe, utgöres? Sfieroillning af alla jfattlagDa SBRjölqmavnav i ©täDevne od; på SanDet, antingen De gå för matten, mäDev eliev elD od; luft; af ©ågat, äfmenfom af alla fJBalf?, ©tamp? och anDva £imavnav, chmaD De begagna? för tull eliev till affalu. ©åDana Sullmjöl? qmavnav i ©täDerne (arnt Sego? od; ©alit?©ågar, SBalf? och ©tatnp?<2Bevf i ©täDevne od; på Sar.Det, l;milfa, enligt gällanDe författningar, funna gvunD?
Iusterades Utskottets memorial til Riksens Ständer rörande föreslagne ändringar i Tryckfrihets lagen. (införas)3 Uplästes följande ifrån Utskottet til Stånden inkomna Protocolls Utdrag: nemi:4 Ifrån PresteStåndet af den 5 Julii rörande granskningen af Just. Omb. Diarier. (bilägges)5 Ifrån R. och Ad. den 7 Iulii, om Utskottets yttrande rörande Herr Spaldencreutz’s motion. (bilägges)6 Ifrån Preste Ståndet den 7 Iulii om samma ämne. (bilägges)7 1 I marginalen: N:o 3. — Beredningsprotokollet är tryckt här nedan efter detta pleniprotokoll. — Stycket fr. o. m. ordet Föredrogs t. o. m. ordet gillades är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 1100. 2 Denna mening är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 965. N:o 3 är beredningsprotokollet. n:o 4 meni. om § 5 T. F. (Se C. V. M. 1810—1815, sid. 915.) Det andra meni. ang. T. F. saknas bland bilagorna. Jfr nedan sid. 728, not 6. 4 Här föreligger en felskrivning: det är naturligtvis fråga om protokollsutdrag frän stånden till utskottet. 5 Ståndet lät vid granskningen av utskottets memorial av 30 juni i denna sak bero »under förklarande af sann tillfredsställelse öfver den nitiska och värdiga förvaltning af detta Embete, som Utskottet genom samma Memorial vitsordat». 6 Ståndet biföll utskottets memorial av den 3 juli rörande ändringar Just. Ombudsmannens instruktion; jfr ovan sid. 677. Detta utdrag innehåller uppgift om ståndets bifall till åtskilliga be - Den 13 Juli 1815 725 D :o D :o D :o om 81 § R. F. granskningen af Just. Omb. Diarier, samt 15 §.
Ensamt den omständighet, som Hr Edetihjelm nämnde, att chartae-sigillatae-försäljningsmäti skola af Pröfningscomiteerna utses, är tillräcklig för att visa med huru liten sakkännedom Bevilln.Utsk. i detta fall gått till väga. Jag tillstyrker således, att förevar. § i Bevilln.Utsk:s förslag måtte ogillas, och att den gamla §:n må få qvarstå. Hr von Hartmansdorff: Jag är af samma mening, som Hr von Rosen, alt landshöfdingens rösträtt behöfves både för att skydda Kronans och den fattiges rätt. Förhållandet är vanligen, att de, hvilka bäst kunna betala, dem vågar ingen beskatta så. högt som vederborde, hvadan de fattige få i förhållande till de förmögnare betala mera, än skäligt är. Då finnes vanligen ingen annan än landshöfdingen, som vågar gora några anmärkiur emot dem, sotn äro för lågt beskattade. Att göra denna anmärka, utan rösträtt häfver sig icke så lätt. Men jag får anmärka en annan omständighet, som förefaller besynnerlig. Så mycket misstroende, som Bevilln.Utsk. haft för landshöfdingarne, så godt förtroende har Utsk. haft för öfveroch underståthållaren; ty under det att landshöfdingarne mistat deras rösträttighet, så hafva desse ståthållare fått behålla deras. Det står neuil. i 1 ig §-‘n: "I Stockholm vare särskild Pröfnings comité, hvilken, under ordförande af öfverståthållaren eller, i dess frånvaro, af underståthållaren, eller den Konungen i deras stalie i nåder förordnar, med laglig rösträttighet, skall beslå af tre af Ridderskap och Adel” etc. Jag skulle för min del tro, att landshöfdingarne äro lika så goda Domän, som öfveroch underståthållaren, och att de 14 H. 3o 234 Den 10 Octo b er f. 111. således kunna vara äfven af Bevilln.Ulsk. lika väl betrodde, som de sednare. R. o.