Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf och då genom upphörandet af stadgandet att vissa varor, som utöfver ett bestämdt belopp fördes landvågen från en till annan Statssamt Alim. Bcsv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N:o 126. 9 annan inrikes ort, borde åtföljas at förpassning, motionären ansåge en vådlig lättnad vara lemnad smugglaren, som, derest han lyckats inpraclisera gods inom visst afstånd från kusten, tryggt kunde trotsa hvarje åtal, har motionären föreslagit: l:o, att Pukets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes bestämma Tull-statens löner i mera öfverensstämmelse med hvad vigten, ansvaret och mödan af dess kall fordrade oell på sådant sätt, att en del af denna aflöning utginge i procent af behållen tullinkomst, olika vid serskilda stationer, äfvensom, att Kongl. Maj:t måtte, till vinnande af ökad säkerhet för den laglydige köpmannen och för inhemska industrien, dels i skärgårdarne och på kasterne låta införa en ändamålsenlig sjöbevakning, dels på närmaste landstrand låta anställa en landkustbevakning, der sådan icke redan funnes; och 2:o, att förslagsanslaget för Tull-verkets omkostnads-stat måtte med en lämplig summa tillökas och beräkningen af brutto-inkomsten å tullintraderna med samma belopp förhöjas.
Ty beklagligen förnummos nöden och behofven inom landet, jemte den dermed förknippade stegring af spanmålsprisen i de liesta af rikets provinser, gå i bredd med utförseln af spanmål till utrikes hamnar, helst som, till följd af den inom flera af Europas bördigaste och folkrikaste länder inträffade missväxt å både säd och potates, spanmålsprisen på den utländska marknaden allt mer och mer uppdrefvos. Också fortfor spanmålsutförseln å den tid af innevarande år, hvarunder densamma var tillåten, att med stigande ifver drifvas, så att under våren och början af sommaren exporterats: Hvete 31,083 tunnor. Råg 133,772 „ Korn och Malt 99,135 „ Blandsäd . 1,483 „ Hafre 120,341 „ Ärter och Vicker 34,242 „ Mjöl af hvete och råg samt gryn 3,237 „ eller tillhopa 423,293 tunnor. Härigenom uppkom brist äfven inom sådana orter, der skörden i allmänhet utfallit fördelaktigt och hvarifrån eljest, i likhet med hvad förut varit vanligt, fyllnad i 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition \N’.o 22. behofven för andra af missväxt hemsökta orter kunnat påräknas; såsom bevis hvarå må anföras, att under sistlidne
Då för någon ledamot inträffar förfall, måste ock tjenstgöringen af de andra uppehållas, utan att någon vikarie för den hindrade kan förordnas. För att nu icke betunga Justitie-råden med strängare tjenstgöring, än den som af dem hittills blifvit bestridd, nemligen å en afdelning med sju ledamöter under årets tolf månader, med undantag endast af nämnde helgferier, borde således, om ledamöternas antal ökas till sexton, dessa icke åläggas att under mera än fyra månader af året arbeta på tvä afdelningar, med sju ledamöter å hvarje. Under förutsättning likväl, att dels större delen af nämnde helgferier infalla under de månader, då båda afdelningarne hålla sammanträden, dels de lediga månaderna så fördelas, att. behöfliga afbrott i tjenstgöringen åt hvarje ledamot beredas, och dels den ena afdelningen, om arbetet ändock befinnes alltför ansträngande, må kunna, under den tid båda afdelningarne arbeta, inskränka sina sammanträden till fyra dagar i veckan eller afgöra mindre vigtiga mål med färre ledamöter än sju, har man ansett sig kunna i förslaget bestämma, att båda afdelningarne skola under sex månader af året samtidigt arbeta. I öfrigt och då en fullständigare arbetsordning för Högste Domstolen måhända icke är behöflig, och åtminstone icke i något fall torde böra fastställas förr än någon tids erfarenhet af arbetet på två afdelningar lemnat ledning för de vidare föreskrifter, som må visa sig erforderliga, hafva i förslaget icke blifvit intagne andra eller vidsräcktare stadganden, än som varit nödvändiga för att uppfylla grundlagens fordringar. •> Justitie-Statsministern hemställde härefter, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om antagande af det anmälda förslaget till Stadga angående Högste Domstolens tjenstgöring på två afdelningar, dock under Kungl, Majis Nåd. Proposition N:o 103. 25 under vilkor, att samina stadga icke ina erhålla egenskapen af gällande lag med mindre än att Rikets Ständer jemväl anvisa medel till de för den nya organisationen behöfliga löner och arfvoden. hvilka Kongl. Majit i särskild proposition samtidigt lärer äska.
Herr RonglZofpredicanten Doctor vr/. ten förklarade, au i händelse Uijkoltet weke ifrän det bestämda föremålet för dest öfwerläggning, nödgades Herr Doctorn för sin enskildta del undandraga sig att deruti deltaga. äerr liZerstjelm instämde med Herr Lieutnant kastlinan deruti, att den af Herr Kongl. Secreteraren Idre wäckle fräga, och den som nu war under öfwerläggning, wero af skiljaktig beskaffenhet; och anmärkte att om denna sednare fräga uppskjutes, förfelas äfwen i händelse Riksens Högloft. Ständer skulle bifalla den förra, ändamälet med motionen om 496 Den 7 November. BistoppsÄmbetens ledighet, dä för det närvarande en gansta kort tid af Riksdagen äterstär. Herr prosten Doctor kenäröm yttrade sig deremot anse de i frägawarande ämnen endast stiljakiige i det afseende att de blifwit framstäldte uli särskildta Memorialer. ^Säledes och dä Biskopparnes löner äfwcn moro Ambetsmanna löner och följaktelioen innefattade under Herr Kongl. Secreteraren Ikres till alla Ämbetsoch Tjenstemäns löner sträckte förflag, samt de grunder, hwaruppä Utstotlets tillstyrkande till samma förslag sig stödjer, äro underkastade Riksens Höglost, Ständers pröfning, hemstäldte Herr Doctorn om icke, innan förewarande fräga, som war af lika art och beskaffenhet samt hwilade pä enehanda grunder med ofwanförmäldte förflag, borde afmagtas det beslut Riksens Höglofliga Ständer om desta grunders gillande eller ogillande kunna widtaga. Herr Brukspatron ater erindrade, att förewacanbe fräga redan wäckt Allmänhetens synnerliga uppmärksamhet och wäntan pä dest afgörande; hwarföre och dä Riksdagen snart lider till slut, Herr BruksPatron hemstälde om icke frägan sunde nu genast utan widare hinder lill slutelig pröfning företagas.
Vid 2:dra punkten "att. vid indrifningen af Statens fordringar för undsättningsspamnål, må iakttagas, att Låntagarnes dragare och åkerredskap, hvilka för gårdsbrukets behöriga skötsel oundgängligen erfordras, äfvensom deras nödvändigaste husgerådssaker icke må utmätningsvis försäljas samt att försäljning af fastighet till gäldande af sådane skulder ej må äga rum; äfvensom vid 3:dje punkten "att löftesmän för undsättningsskulder, så vidt de ikläda sig fortfarande ansvarighet till dess full betalning för hela lånet blifvit erlagd , icke må sökas förrän sjelfva låntagarens oförmögenhet att betala blifvit utröndt” — har anmärkts, att tillämpningen af dessa grunder skulle hafva till följd det ingen betalning komme att inflyta hvarken af Gäldenärerne sjelfve eller deras löftesmän och att dessa föreskrifter stöde i strid med hvarannan. Utskottet har vid afgifvandet af berörde förslag hyst den öfvertygelse, att det för Staten vore en mindre förlust om inbetalningen af dess fordringar någon tid fördröjdes, än att genom bestämmandet af en viss termin inom hvilken de ovilkorligen borde vara ulkrafde, möjligen förorsaka månge medborgares undergång. — Utskottet medgifver väl att de föreslagne grunderna kunna föranleda till missbruk men ingalunda till ett så ofördelaktigt resultat som anmärkniugarne antyda; oell då man besinnar att undantagen en - Betänkande!), N:o 294- 4 dast afse de oundgängligaste effecter och medel, hvarigenom det blifver den skuldsatte möjligt att sig sjelf försörja och sina förbindelser uppfylla; att ägare af fastigheter säkerligen icke för det ringare belopp, hvartill skulden på hvarje hand serskilt i allmänhet uppgår, vilja utsätta sig för tid efter annan skeende utmätningar saint Kronans Uppbördsman utan tvifvel, hvar i sitt district, äga tillförlitlig kännedom der oförmågan att betala är verklig eller föregifven , samt altså derefter kunna rätta sina åtgärder, torde den af Utskottet föreslagne 2:dra punkten varda gillad såsom i allmänhet åsyftande och beredande lindring för den verkligt nödställde — lill Staten för erhållen undsättningsspanmål skuldsatte medborgaren.
»Ja, sådant der är ju bara slarf», sade Hulda och såg förnäm ut. »Jag kan inte begripa, att man kan tillåta sig något sådant. Det är ju bara derför, att man inte ser noga efter i sin kladd —» »Kladd», utbrast Hedvig, »skrifver du kladd till dina krior?» »Naturligtvis», svarade Hulda och knyckte på nacken, »hur skulle man annars komma till ett tillfredsställande resultat? — Först tänker jag noga öfver det ämne, jag har fått, och derpå skisserar jag mina tankar i all korthet. Sedan utför jag dem, sats efter sats, med omsorg och noggrannhet på ett större papper. När detta är gjordt, genomgår jag allt uppmärksamt för att iakttaga, att intet bokstafseller kommafel möjligtvis kunde ha insmugit sig, och när jag med säkerhet har öfvertygat mig om, att allt är som det skall vara, skrifver jag in min felfria kria med min vackraste stil. Under hela vintern har jag aldrig haft annat än A, och jag är säker på, att om du bara ville vara lika samvetsgrann och noga i ditt arbete, skulle du heller aldrig få annat än högsta betyget. Du var bestämdt inte noggrann i återgifvandet af din sista kladd till en kria.» »Kladd!» återtog Hedvig. »Jag skrifver verkligen aldrig kladd.» »Skrifver du aldrig kladd?» Hulda slog sina ögon mot himlen. »Nej, det kan du ge dig på», svarade Hedvig och började veckla upp sina lockar. »Jag skulle verkligen önska, att du ville låta bli att uttrycka dig så simpelt», sade Hulda och snörpte på munnen. »Och jag skulle önska, att du inte vore ett så retfullt dygdemönster, som du är», svarade Hedvig och kastade hufvudet tillbaka. Hulda blef blodröd. Hennes ögon fingo ett hotande uttryck. »Det skall du få betaldt för», hväste hon. Hulda Fransson var klassens mest framstående elev. Det vill säga, hon var den mest exemplariska i att kunna sina lexor i alla ämnen, och det hade nästan blifvit en trosartikel, att Hulda måste och skulle ha bästa betygen i allting. Hon hade ett ganska godt hufvud, var mycket flitig och ofantligt äregirig.
Allt hvad, enligt denna Bevillnings-sladga, är bestämdt utfördt för persort eller egendom, och således ej beror på Taxeringsmännens pröfning, utan blott på debitering ankommer, skall Häradsskrifvare!!, som för debiteringens rigtighet ansvarar, i längden utföra; kunnande likväl Taxerings-Comiteen anmärka missräkningar och rättelse meddela. §. 81. Uppstå emellan Taxeringsman olika meningar, så alt omröstning blifver nödig, hvilken alltid bör vara öppen, anställes den efter ledamöteines antal; skolande, när rösterna äro lika, den mening gälla, som länder tillden skattskyldiges förmon. §. 82. En hvar, som det åslundar, vare berättigad att på stället erhålla underrättelse om beloppet af den bevillning, honom blifvit påförd. §. 83. Efter fulländade taxeringar, åligger det Häradsskrifvaren, dels att genast eller sist inom Irenne veckor meddela utdrag öfver alla vidtagna ändringar till hvarje socken, för hvilken sedan föregående året, ändring, egt rum, för alt å Predikstolen behörigen kungöras, dels ock att till Konungens Befallningshafvande uppgifva de värden, som blifvit hvarje boställe vid de inom Länet förlagde regementer och corpser åsatte; skolande dessa sistnämnde uppgifter derefter af Konungens Befallningshafvande öfversändas till vederbörande Chefs-Embeten, att tillställas Regements-Skrifvaren eller uppbördsmannen vid regementet, som derefter skall påföra hvarje högre och lägre tjensteman vid regementet den bevillning, som, i och för bostället samt alla andra löne P. ih. till R. S. Pro t. i8/j.o, 5 Sami. 1 A/d. J.de llaftel. 7 5o Bil. till Bevillnings-TJtskotlets Betänkande , N. o 12. inkomster, bör erläggas; skolande, för behörig efterrättelse, alla ofvannämnde tjenstemän vid regementet alltid aflemna fullständiga uppgifter öfver sina löneinkomster.
Vid föredragningen af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 48, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående den tillökade ordinarie soldat-roteringen i riket, blef samma Utlåtande i dess båda momenter af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets Memorial N:o 76, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de artikeln af Bankoreglementet; N:o 77, angående föreskrifterne i Irsta, örte, örte och 7rde afdelningarne utaf Banko-reglementets örte artikel; Nro 78, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de artikeln af Bankoreglementet; Nro 79, med förslag till Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Bankodiskont-verket samt Lånekontoren i orterne; Nro 80, med förslag till ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Lånekontoren i orterne; samt Nro 81, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial Nro 133, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående Utskottets Utlåtande Nro 131, i fråga om förändring af mått, mål och vigt samt mynt, föredrogs nu åter, hvarvid den af Utskottet föreslagna voterings-propositioneo af Ståndet godkändes. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial Nro 9, i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget Nro 136 och förslaget Nro 8, till § i Riksdags-beslutet, beslöt Ståndet, det skulle uli ifrågavarande underdåniga skrifvelseförslag och § af Riksdagsbeslut uttryckligen omförmälas Bonde-Ståridets beslut vid Decharge-frågans behandling i afseende på Chefen för Landtförsvarsdepartementet; och alltså, samma skrifvelse-förslag och § i Riksdagsbeslutet i enlighet härmed ändras och omredigeras Bih. till R. St. Den 19 Augusti. Frän Högloft.
Det är derföre jag nu beder alt få tillkännagifva, det jag icke föreslagit vatten och brödslraffels införande i den nya lagen, eller att det s. k. latiludsystemet skulle inskränkas; utan att jag endast har velat förklara, all, i händelse LagUtsk. skulle föreslå bibehållandet af valten och brödstraffet eller någon inskränkning i latituden om lagförslagets hufvudgrunder deraf icke rubbas, jag ej för min del skall lala deremot. Ur von Ha rtmansdorff: Hr Akerman har sagt, att det vore samma förhållande med de afflictiva straffen, som med ensamhetsfängelserna: att den, som icke undergått dem, ej visste förut huru de smakade. Med afflictiva straff menar Hr Akerman förmodligen kroppsstraff; men kroppen är nu för tiden så helig vorden, att man ej törs nämna honom tillsammans med ordet straff. Förhållandet med brottslingar är i allmänhet sådant, att de mindre frukta den kroppsliga smärtan af slagen, som de erhålla. Men alt undergå straffen i allmänhetens åsyn, ali offentligen dragas upp på en påle, det är hvad som afskräcker äfven den råa racnniskan. Det befinnes således vara blygseln som gör straffet särdeles afskräckande, och del gläder mig alt sä är; ty del visar hvad skammen verkar äfven hos missdådare bland Sven skar. Finnes nu ett sådant nationaldrag af hederskänsla, så böra vi begagna det och ej söka dölja brottslingen i fängelset. Jag har ej fägnat mig öfver återställandet af vatten och brödstraffet. Men jag har dragit fram Gr. Posses yttrande, för all visa huruledes de nya grundsatserna ej äro af fastare beskaffenhet, än att man är färdig till en del frångå dera innan tillämpningen ännu är gjord. Della har gifvit anledn. förmoda, att när man kommer till nästa riksdag, så nödgas man gå ännu längre. Det är tröttsamt för eder, mine Hrr! att ytterligare höra talas om de der verifikationerna; men del må ursäktas en embetsman i kammarrätten, om han än en gång talar om saken. En landsh. har nyss sagt, att en person kan inkomma med honom oveterligen falska verifikationer.
Lika med Hr v. Troil anser jag dock Utsk:s på grund häraf förändrade förslag i detta afseende innefatta en verklig församling. Med tillkännagifvande af denna min åsigt får jag förklara, att jag helt och hållet instämmer uti Hr Rosenblads förslag till redaetion af omförmälda puukt, hvilken redaction jag förgäfves sökt att inom BancoUtsk. få antagen. R o. Ad. biföll Utsk:s memor. N:o n5 med den förändring, att usta, i6:de och iy:de punkterna skulle ur förslaget utgå och /\:de punkten erhålla följande lydelse: "Bruksförvaltare, som framdeles tillsättes, kommer att "förena med den oeconomiska förvaltningen högsta ledningen "på stället af papperstillverkningen; och må fulimägtige kun"na tilldela honom, utöfver bruksförvaltarelön efter i83o års "stat, någon viss proc. af behållna bruksvinsten, efter af”drag af alla kostnader.” "På fullmägtiges pröfning beror att på evpectancestat "öfverflytta nuvar. förvaltare, med bibehållande af nu inne"hafvande löneförmåner, intilldess han till annan tjenst blif"ver befordrad." Hr Rosenblad: Jag skall vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täckes framställa den propos., huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja inbjuda de öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena uti dess beslut i afseende på 4'de punkten af memor. Jag äger någon förhoppning, att en sådan inbjudn. skall vinna bifall. R. o. Ad. beslöt den af Hr Rosenblad föreslagna inbjudning. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 3o sisth April på bordet $ v/f Den 4 Maj c. ra. lagda utlåt. N:o 135 i anledn. af de inom RiksSttn framställda anmärkntr vid Utsk:s under N:o 107 afgifna betänk. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas.
Sluteligen tillstyrkte Utskotten, att de réglementariska föreskrifter, som för ordningen inom Städerna och på Landet, i afseende på Handtverkerier, Manufacturer och Fabriker kunna erfordras, måtte af den Committée, Kongl. Maj:t behagar i Nåder förordna, utarbetas, samt att alla äldre författningar i dessa ämnen sammandragas och rättas, dock att de ofvan föreslagna grunder lill alla delar följas. 4:0 Särskildta Utskottets Memorial af den 4 dennes, deruti, till besvarande af Remisserna af Friherre Boyes Yttrande om orsakerna till närvarande Penningebrist, sgj Den 5 Juli. e. m, och af Herr von Plåtens hemställan , att med undantag af vi«sa artiklar, all import må på 2 år förbjudas, Utskottet hänvisar på dess Betänkande angående den öfver* klagade foilagenhetgn i Allmänna Rörelsen. 5:0 Allmänna Besvärs, och OeconomieUtskottets Utlåtande, af den 29 sistlidne Juni , i anledning af de inom 3 äf RiksStånden gjorda anmärkningar vid Utskottets, den 3 sistlidne Maj algifna, Betänkande rörande dels ändring uti föreskrifterna, om tiden och sättet för Markegångstaxor-, nas upprättande och Riksens Ständers Justitie Ombudsmans befattning med deras granskning, dels ock Tiondeoch Rentegifvares skyldigheter emot Indelnings-, hafvare och Räntetagare, Utskottet yttrade, att; de grundsatsen det föl;t, vid ReLänkandets författande , angående Rentepersedlarnas utgörande, leda, sig från den öfvertygelsen, att å ena sidan urgamla rättigheter icke utan ingrepp i äganderätten och medborgerliga säkerheten hunna inskränkas; men att, å den andra, all möjlig omtanka bör användas, att förekomma missbruk. Enär till sina hufvud-, grunder , Rentegifvares och Indelningshafvares ömsesidiga rättigheter blifvit bibehållna under ali den tid , som fram-. flutit från Indelningsverkets Inrättning^ Den 5 Juli. e. ut» *95 oaktadt
Konung Carl XI: s Braf af 26 Maj i6gidateradt Carl Gustafs Stad till Öfverste Volter Reinhold TVrangel angående de vacanta Rotarne. ”Cari, &c. &c. Vår ynnest &c. "Skolandes också edre underhafvande Ca"pitainer vara skyldige, sedan terminen är "förfluten, innan hvilken Rotarne hade afgången bordt complettera, eder skriftligen "att berätta, antingen den afgångne kneck"ten är ersatt eller ej, på det j altid må”ge kunna veta, huruvida Regementet är "complette eller icke, såsom ock vidare hos "vederbörande om deras handräkning anhålla, i fall j någon dröjsmål med com"pletterande förnimmandes varde, efter sorn "Vi, i Nåder hafva så ofta bemälte Kongl. "Råd och Gouverneur som Landshöfdinge "befallt, att der som de någon motvillig"het hos de vacante rotar förmärke dera gi Den 26 October f. m. ”att complettera, de då den bästa bonden ”i Rotenj så länge till kneckt taga _, till ”dess Roten den med en annan god karl ”utbyta„ hvarmed &c. &c. datum ut supra.” CAROLUS. Det är dessutom ej blott Soldatens underhåll under möten som bestrides af passevolance-medlen, en mängd andre omkostnader åtfölja, som de Rustande måste, i händelse af återgång, sig åtaga, såsom kost åt Soldaten under KrigsRättsoch police-vakter, alla smärre commenderingar inom Regementets eller Compagniets stånd, handräkning vid trossbod m. m. och smärre transporter. Kongl.
M. om nedsättande af en sådan komité som jag begärt, på det att R. St:r skulle vid blifvande Riksdag få motse en fullständig plan till landtlörsvarets ordnande. Men oberäknadt lösligheten af den behandling Utsk. lemnat' min motion, har Utsk. gått tillväga på ett sätt som väl förtjenar anmärkas. Jag skulle kunna säga, att Utsk. begått ett falsarium, men detta ord är fult och utländskt; jag vill derföre icke begagna detsamma. Men jag påstår och vill bevisa, att Utsk. gatt oärligt till väga, och att man låtit ändamålet helga medlen. Sedan Utsk. talat otn den behandling, som vid föregtde Riksdag vederfarits förslaget N:o 1, så yttrar Utsk. om förslaget N:o 2, som var framställdt för att bereda öfvergången och som var stödt på indelta Arméer, s af behofvet så väl påkallade och till så stor besparing ledande, föländrade korps-indelning m. m., följande: »att på grund af dessa förhållanden, och då härtill komme att förslaget förutsatte en centralisation af den högre krigsförvaltningen, som vore stridande mot de åsigter derom, hvilka R. St:r förut uttalat, att det minskade förhoppuingarne på befordran för det lägre befälet och nedsatte löneinkomsterna för en stor del af det högre, samt att det rubbade gruuderne för bevärings manskapets utgående, och allt detta utan att medföra någon minskning i de allmänna utgifterna för landtförsvaret eller någon öfvervägande fördel för rikets försvarsverk i allmänhet, ansågo Ut.sk:n sig icke böra, i anledn. af förslaget N:o 2, tillstyrka någon R. St:rs åtgärd, utan hemställde att detsamma måtte få förfalla » Utsk. har härvid förbisett, och jag måste säga med afsigt, att det yttrande, som innehölls i Sammansatta Statsoch Ekon.- Utsk:s Betänk. N:o 18 vid 1850 års Riksdag, blef återremitteradt, och att Utsk. då frångick detta sitt första yttrande.
På grund af sådant allt, — och, jemte det Utskottet, i anledning af Herr Friherre Thure Ceclerströms yttrande, alt, vid tillämpning af de i meraDämnde § utsatte straff af fängelse å fästning utöfver lägsta straffgraden, skälen för domslutet böra lillkännagifvas, anser sig endast böra hänvisa lill lagens redan meddelade allmänna stadgande i 24 Cap. 3 §. Rältegångs-Balken, alt all dom bör fästas på skäl och lag och ej på godtycke, samt att de hufvudskål och den lag, derå slutet grundas, skola tydligen i domen utsättas, — hemställer Utskottet vördsamt, att de framställde förslagen till ändringar i 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken icke må till någon åtgärd föranleda. Beträffande slutligen den af Herr Friherre Cederström, Anders, yrkade ändring af 2 §. i 5 Cap. Missgernings-Balken; så anser väl Utskottet de i samma lagrum utsatte straff för tillvitelser och smädliga yttranden emot Konungens och Rikets Råd i sjelfva verket hafva upphört alt gälla, sedan desse embetsman numera icke finnas, sådane lagen dem förutsätter; men då dels 18 Cap. 8 §. MissgerningsBalken, för brott emot embetsman i allmänhet, i och för embetets skull, innehåller ansvars-bestämmelser, de der äfven ega tillämpning på förbrytelser emot ledamöter af Stats-Rådet; dels 2 §. af 5 Cap. samma Balk står i sammanhang med andra lagens rum, såsom 8 Cap. 2 §. 6 morn., samt 3o Cap. i3 och i4 §§• Rättegångs-Balken, deruti stadganden förekomma om laga domstol för åtal af förbrytelser emot Riksens Råd och om ansvar för obehörigt jäfvande af Riksens Råd, samt dessa lagrum, som röra ämnen, uti hvilka föreskrifter ej kunna undvaras, böra, vid förändring eller upphäfvande af 5 Cap. 2 §. MissgerningsBalken, undergå jemkning och ändring, hvarom någon framställning icke Blifvit gjord; så finner sig Utskottet ej eller i anledning af denna motion kunna någon åtgärd tillstyrka. Stockholm den 17 September 1840.