Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Häremot har å andra sidan de hufvudsakligaste Anmärkningarne blifvit rig. tade mot den delen af Förslaget, som angår beskattningen af lös egendom, hvarvid är anfördt, att beskattningen deraf innebär en orättvisa, så vida den är ett capital, som icke lemnar någon ränta, än mindre någon vinst, samt ej sällan sakpar en bestämd .redbarhet och varagtighet, jern - Bivillnings-TJ t slottets Betänianderi. vä! i det ögonblick den utgör ett föremål för beskattningen; att en sådan åtgärd är så mycket mera obillig, som endast den slags egendom, hvaraf afkomst följer, kari rättvisligen åläggas, att bidraga till Statens understöd; att en uppgift af hvarje Skattskyldigs egendom till Taxerings undergående egenteligen ej är annat än en slags bouppteckning, hvarvid man derjemte inutes af den vid dylika tillfallen förekommande svårigheten, om ej omöjligheten, att bestämma värdet; att genom den föreslagne beskattningen å lösören icke allenast inskränktes hvar och en till blotta anskaffandet af sådan egendom, sorn inbringar afkastning, hvarigenom Näringarnes förkofring hämmas och industrien qväfves, då *man snart sagdt bestraffar den, som användt sina tillgångar på dylik egendoms inköp, utan lägges äfven hinder i vägen för den förmögenhet, som uppkommer genom besparade medels användande till vissa ett inre värde, egande husgerådssaker m. m.; att en trögare afsättning för Städernes Handtverkare i deras närvarande näringslösa tillstånd såmedelst beredes; och det ej är med rättvisa förenligt, att en jordbrukare, nedtryckt af missväxt eller andra olyckor, under tiden skattar för sina dragare, inventarier, samt oförsåld spannexnål, eller att en fabriksidkare erlägger Bevillning för oförsålda förädlade varor eller ännu obegagnade rudimaterier. — Hvad sålunda inom Utskottet blifvit anfördt, såsom skäl till mittBevillnings Förslags förkastande, torde vid en närmare granskning icke innefatta några skäl. — Höglofi. Utskottet hai ansett det innebära en rättvisa, at$ 7» Bevillnings-Utskottets Betänkande.)! beskatta lösegendom.
Hjertås, Fredr. Philip, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion om ett årligt anslag af 800 R:dr b:ko till beredande af tillfälle för Skolstyrelser, att, vid införande af Gr. Rudenschölds folkskolemethod, komma i åtnjutande af hans personliga handledning. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Ilr af Dalströms, Gustaf Jakob, d. 29 sisth Dec. pä hordet lagda motion om ett årligt anslag af 300 R:dr b:ko till ersättning ät Lands-Sekret. 30 Den 4 Januari f. m. i Gottlands län, för den honom serskildt ålagda befattning med enskilde personers besvärsliandlingar. Föredrogs oell remitterades till StatsUtsk. Frih. Als t romers, Carl Jonas Oscar, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion om Statsmedels anvisande till reseunderstöd, förslagslån och praemier för befordrande af ölbryggeriers anläggande. Föredrogs Frih. Alströmers, Carl Jonas Oscar, d. 29 sisth Dec. pä bordet lagda motion, angule beskattning å hundegare i Städerne till förmon för upfostrings-inrättningar för fattige och vanvårdade barn. Frill. Cederström, Rudolf: Den af Frih. Alströmer nu väckta motion är i min tanke ganska nyttig och riktig. Samma idé finnes äfven redan på förhand uttalad uti ett af Biskop Agardh nyligen utgifvet arbete, som ger en snillrik öfverblick af en mängd samhällsfrågor, och utgör hvad jag vill kalla en af de mest genialiska arbeten ”de rebus omnibus” i Statsekonomiskt och i flera andra afseenden. Saken är äfven föremål för flera andra länders med fördel vidtagne lagstiftningsåtgärder. Hvad jag nu vill anföra är dock mindre ett förordande af motionen, som både genom sitt innehåll och sin upställning tillräckligen förordar sig sjelf, än för att fästa upmärksamheten deruppå, att motionärens begäran om remiss af sin motion till StatsUtsk. synes hvila på ett litet misstag.
H ögvördiga PrestStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af Pierr Prosten J. C. Osterman, deruti, såsom en lättnad uti vaghållningsbes väret ®ch ett Medel att befordra vägens vackrare utseende, föreslås den förklaring eller det tillägg uti Lagens stadgande om Landsvägs-indelning och underhåll att der en eller flere på egen bekostnad igenom anläggande och rätande af Landsväg öfver egna eller andras ägor, dock med de sistnämrides tillstånd, bidraga till allmänna Landsvägens förkortande, utan att någon annan dervid förlorar eller lider, skall sådan förminskning uti vägarnes längd i afseende på dess framtida underhållande, vid en blifvande ny vägdelning komma den eller dem, som det bekostat, enskildt till godo genom afräkning, på dess eller deras hemmansandel uti väghållning, under förbehåll likväl, att den nyaa vägen är åtmintsone fullkomligt lika god i sig sjelf och att underhålla som den gamla, och attingen ny vägdelningskostnad, ensamt af den orsaken, tillskyndas öfriga väghållare, kunnande emedlertid, och till dess sådan vägdelning annars kommer i fråga, utbyte af vägstycke få äga rum, med un - I ioö Eesv. celi Ekon. Ut sk. Betänkande». ^erhållande af gamla vägen, till vinnande af åsyftade lindringen för anläggaren af den nya.
Främmande förekommer mycket sällan i amerikanska hem, om man undantager den förnämsta och rikaste klassen, och matlagningen är på långt när ej så svårlärd. Ett stort antal rätter förekommer visserligen vid hvarje mål, men matsedeln är föga omvexlande och tillredandet af maten ej synnerligen omsorgsfull. I mycket stora och Tika huä finnes alltid en mängd tjänsteandar, och sträng arbetsfördelning är då genomförd, så att en person endast har att sköta en sak, såsom t. ex. skurning af bordssilfret, städning af sofrummen eller dylikt. Jämförelsen mellan tjänstflickornas ställning i Sverige och Amerika erbjuder sig här själfmant. Det har ofta sagts, att den i det senare landet är ofantligt mycket bättre, och för min egen del kan jag ej neka till, att så är, ehurr. kanske på andra grunder, än man vanligen framdrar. AfiöniDgsfrågan ställer jag ej i främsta rummet. Bet är visserligen sant att en tjänstflicka i Förenta staterna i allmänhet har att påräkna en lön af 8 — 15 dollars i månaden (i Amerika städas flickor alltid pr månad, hvilket ju äfven böljar tillämpas här), men om man tager i beräkning de höga priserna och de större fordringarna på utstyrsel, blir skillnaden ej så ofantlig. Det kvarstår emellertid som ett faktum, att de amerikanska tjänsteflickorna, äfven om man tager myntvärdet i betraktande, äro cirka tre gånger så väl aflönade som de svenska. Men framför aflöningen ställer jag behandlingen af den tjä- 84 IDUN nande klassen. Och nu kommer jag in på ett jungfrus förtroende, och hon kan då mycket mycket ömtåligt kapitel. D e t är ett ämne, säkrare än på den stränga befallningens väg som ofta varit dehatteradt i Iduns spalter, och hjälpa henne att undvika far~r. Erfarenheten ehuru jag vet, att jag redan på förhand har lär ju, att det är en absolut omöjlighet att geen stor del af mina ärade läsarinnor emot mig, nom maktspråk afhålla sina tjänsteflickor från skall jag icke tveka att framställa min åsikt. manligt umgänge. Och om husmodern känner Skilnaden mellan behandlingen af jungfrur det som en samvetssak att öfvervaka sin tjä- i Amerika och Sverige är enorm.
Hvad slagskatten beträffar, så skulle | procent icke räcka till myntningskostnaden, hvilken uppgår till 2 procent för de större och ännu mer för de mindre, och hvilken på förhand icke kan bestämmas. Äfven i de länder, der slagskatt äger rum, har man fått taga denna efter ett medeltal. Efter min åsigt anser jag nödvändigt, att det Den 19 October f. in. löpande myntet har den mechaniska fullkomligheten af en jemn proportion med vigten; men örn detta skall anses såsom en förändring af ett redan fattadt beslut, är jag beredd att instämma i den reservation, som Herr Lefren afgifvit, att Banken må utgifva silfver i plantsar efter fulla beloppet af 1664 års myntfot å Riksdalersstycket, och det nya myntet i allt fall beräknas efter ett sådant medeltal, som jag föreslagit. Friherre Cederström'. Hvad först beträffar frågan om 1664 års Myntfot, tror jag, såsom jag sist yttrade, att någonting derom icke nu kan af Ridderskapet och Adeln beslutas; ty om Ståndet skulle besluta, att 1664 års myntfot skall betyda något annat än den verkligen är, och blifvit bestämd genom en författning, så vore detta något högst besynnerligt. Således är dervid nu ingenting att göra. Sedan denna fråga är undanröjd, uppkommer i andra rummet den, om antagande af den utaf Herr Lefrehr föreslagna aliage i myntet, eller om det skall förblifva efter 1664 års myntfot, med enahanda halt i Riksdalersstycket och dess delar. Herr Cederschjöld har ganska rigtigt upplyst, att det ankommer på Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid 1664 års myntfot, eller antaga Herr Lefre'ns reservation; men i alla fall anser jag nödigt, att en slagskatt bestämmes. Man Den ig October f. m. 33 må fåfängt uppgifva, att stora svårigheter härvid skola äga rum, då det kan ske i andra länder. Att kostnaden uppgifves till 2 procent, måste härleda sig från en uträkning, grundad på högst felaktiga instrumenter för utmyntningen.
Kongl. Hof-Rättens Utslag, utfärdadt den 31 Juli 1860, innehöll, att, emedan Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, om ansvar för stöld och snatteri samt rån, uti 15 §2 mom. stadgar, att, derest någon å särskilda ställen eller tider begått stöld eller inbrott i uppsåt att stjäla samt derför på en gång lagföres, de särskilda förbrytelserne skola anses såsom inbegripna i samma gerning och att, derest i den gerning sammanträffa sådana fal), hvarom förut i Förordningens 10 och 11 §§ sägs, jemväl, hvad der stadgadt blifvit, skall iakttagas, samt, vid jemförelse af dessa stadganden med innehållet i Kongl Förordningen angående sammanläggning af straff den 21 December 1857, uppenbart vore, att genom sistberörde 55 Kongl, Förordning något upphäfvande af eller ändring i förstnämnde Förordnings omförmälda stadganden icke ägt rum, och då Rådstufvu-Rätten således utan laglig grund i ofvanberörda mål tillämpat 1857 års oftanämnde Kongl. Förordning, och till följd deraf Carlsson i afseende på tiden, under hvilken han för de åtalade förbrytelserne skulle till straffarbete hållas, blifvit ådömd lindrigare bestraffning, än som med lag varit förenlig, Kongl. Hof-Rätten pröfvade rättvist, likmätigt 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, fälla Rådstufvu-Rättens Ordförande och Ledamöter att, hvar för sig, böta Tolf Rdr 50 öre Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, Upsala stad och Advokatfiskalen; dock att, hvad af stadens andel i samma böter på Ordföranden och de bötfälde Ledamöterne belöpte, jemlikt Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1790, skulle tillfalla Upsala Läns Lazarett. Detta Utslag har jag icke funnit skäl att öfverklaga.
Belägen 5:i/8 mil från Nyköping och 3 A mil från Eskilstuna, ungefärligen i midten af Länet, drifver köpingen en icke obetydlig handel med den kringliggande landsbygden, och handtverksrörelse!) är der fullt jemförlig med den i Länets mindre städer. En icke obetydlig fördel hemtar köpingen äfven deraf, att 39 nämnde regemente har derinvid å Malma hed sin mötesplats. Ehuru utgörande en del af Lilla Malma socken har likväl köpingen särskild fattigvård. I ekonomi och polismål lyder köpingen under Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, men i judicielt hänseende under Willåttinge Häradsrätt. En af köpingen sjelf aflönad Ordningsman ombesörjer köpingens ekonomi, men öfver ordningens iakttagande i öfrigt vakar kronobetjeningen. Nyköping i Landskansliet den 30 September 1856. G. E. FRÖLICH. JOHAN. LAGERBJELKE. C. E. VARENIUS. ■ •; »v ' \ »Jofi iii>. I ,ti i mif.i S h v»b ;.J • • . ctn 'jbd. ,i ’iÖ: t ■.!, .• rit .• :*• i:*uj;i;. .l”<:o4HsIkp! .i! r':w? I..: ' irc; ic i;.'- .i ;i:. -' «•, ;i;; • ■b.'?' ■ i - TABELL ^ Ii (i i »i d d g till t g in si s ■ B g r ä 11 g I s g ii föi* IV y k ö p i ii s L ä ii för å i* e n 1 8 51 — 1 8 5 5. för dess räkning skatteköpte, derå åboerne hafva Lustslott med dertill hörande Hemman Kungsoch Kungs-Ladugårdar Derunder lydande eller eljest Kronan särskildt förbehållne och utarrenderade eller disponerade Hemman Dito andra Lägenheter, såsom Stallängar .
Utom allt detta anmärktes wid Revisionen, at Banko Fullmägtige wägrat nu mera aflidne Grosshandlaren at med sit särskilta, af stridig mening och om Banko - Instruktionernas rätta innehäll uplysande, votum til Konungen afgä; men äfwen denna oformlighet skyddades pä lika sätt af Friherre Uo8enblL6. Dessa äro de facta, hwarom jag önskar at Swea Rikes Inbyggare singe en noggran kännedom. Jag npgifwer dem nu til Ridderstapets och Ädelens Protokoll: Jag stall personligen alltid förswara min upgifts sannfärdighet; men en Allmänhet är ej stylvig at tro pä en enda persons utgifter, Den 26 Julik. 463 ker, der allmänna Acter kunna framläggas. Desiutom, hwilken nekar wigten af at Rikets Ständer noga mätte blifwa underrättade om, huru deras Påbud werkställas; hwad olagliga medel bllfrvit npttjade at betaga dem sin kraft och werkan; huru Rikets Ständers Revisorer blifwit hindrade i utöfningen af sina lagliga rättigheter; huru nödigt det säledes är, at för framtiden taga steg at sädant icke mera kan hända: hwilket jag anhäller mätte genom et Reglemente för tilkommande Revisorer förebyggas. Min proposition är säledes, at Banko-Utskottet mätte älaggas til Rikets Ständer aflemna en omständelig särskilt berättelse om detta mäl, innehällande allt hwad utan röjande af Bankens hemligheter (hwarmed ingalunda kan förstäs annat än Financiela detaljer) finnes at derom anföra. Pä det ingen mä misitänka mig för nägot skags förföljelse - anda, sär jag härmed högtideligen förklara, at min afsigt härmed är ingen annan, än at de upnämnde personer til sit werkliga och sanna wärde mätte blifwa kände, och, som jag redan sagt, Rikets Ständer sältas i ständ at för framtiden taga nödiga Författningar til bewarande af Bankens säkerhet och sin egen rätt. Begärdes pä bordet.
Dessutom är förslagets verkställande icke förenligt med de frioch rättigheter, visse hemman, såsom Säterier, Ladugårdar, Rå- och Rörsmed flere, enligt privilegier, åtnjuta. Efter detta förklarande, få Utskotten anföra, alt, ehuru Kongl. Brefvet afden 4 December i83o, med få undantag,inskränker de brefbäringsskyldige hemmanens åliggande att forsla kronobrefven till högst 2 dagar i veckan, hvarigenom en betydlig lindring i nämnde besvär blifvit beredd, synes dock den brefbäringsskyldige hemmani allmänhet förunnade frihet, från utgörande af skjutsningsskyldigheten uti många orter icke uppväga brefbä rings-bes väret. Det är derföre, efter Utskottens tanke, med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att alla de hemman, hvilka kunna åläggas kronobrefbäring, böra deltaga i utgörandet af detta onus gemensamt och efter enahanda grunder, som följas i afseende å skjutsskyldigheten. Det inträffar dock här det förhållande, att större delen af dessa hemman, just till följd af sin aflägsenhet 4 Statsoch Ekononri-UtsJcottent Utlåtande, M-o 11, från den väg, der brefgången är, icke kan in natura bestrida brefbäringen, som derföre, om annan anstalt icke blifvit för ändamålet vidlagen, måste utgöras af de hemman, hvilka äro belägne vid eller nära den väg, hvarå brefven skola framskaffas. Dessa hemman synas derföre ega billiga anspråk, att af dem, som genom sitt läge tillfälligtvis äro från ifrågavarande tunga frikallade, njuta en deremot svarande ersättning.
Om således icke min åsigt i denna fråga skulle vinna flera anhängare, afstår jag från mitt yrkande och förenar mig med Utsk:ts hemställan. Gr. De la Gardie, Robert: De fördelar, som tala för den större bränvinstillverkningen, äro en fullkomligare fabrikation, en minskning i det kapital, som behöfver nedläggas i redskap och byggnader, samt besparing i arbete och bränsle, då åter för den mindre tillverkningen tala lättheten att kunna samla råämnen och att lättare kunna tillgodogöra sig affall. Dessa hvarandra motvägande fördelar skola i min tanka verka derhän, att i enlighet med den gamla satsen »in medio consistit virtus» medelstora brännerier skola löna sig bäst; de skola å ena sidan upphäfva all husbehofsbränning samt å en annan kunna ganska väl täfla med större brännerier, hvilka kunna uppstå på ett eller annat af natur oell konst gynnadt ställe. Det är mig temligen likgiltigt, huru gränsen för minimitillverkningen bestämmes, och jag skulle icke hafva något emot, om, i konseqvens med R. o. Ad:ns redan fattade beslut om borttagande af maximum, äfven minimum blefve borttaget, såvida icke en annan omständighet i sammanhang härmed måste tagas i öfvervägande, nemligen kontrollkostnaden. Såsom jag förut nämnt, tror jag visserligen, att de medelstora brännerierna skulle snart uttränga husbehofsbränningen, men under öfvergångstiden skulle dock kontrollkostnaden kunna växa till ett ganska stort belopp. Ett korrektiv vore visserligen att lägga kontrollkostnaden på tillverkaren och icke på Staten, men stora svårigheter mot en sådan åtgärd torde dock möta. Jag anhåller om återremiss af förevarande punkt, pä det att, vid förnyad behandling deraf inom Utsk:t, behörig uppmärksamhet jemväl måtte fästas vid den högre kontrollkostnad, som kan uppstå genom minimi nedsättande. Frih. Sprengtporten: Efter den långvariga dis kussion, som egt ruin på f. m. och i viss mån kan hafva inflytelse på den förevarande frågan, skall jag fatta mig mycket kort, men ber dock att få fästa R. o. Ad:ns uppmärksamhet på några konseqvenser af minimitillverknin - Den 12 Maj e. m. 2(55 gens nedsättande till 200 kannor.
TREDJE AKTEN FRU GERMAN. Sigrid Sitt ned, PASTORN. Kom hit Kristofer. Fru German har satt sig öfverst i soffan. Kristofer sätter sig bredvid henne, Kristofer. PASTORN. pastorn på en stol med ryggen åt fönstret, Sigrid på en stol midt emot Är det sant allt godt, som sägs om Amerika? KRISTOFER. Jag hoppas det... Jag känner bara dåliga sidor. (Stiger upp och serverar likör.) hvad är det? Dricker PASTORN cognac eller... SIGRID. Anisette, tror jag. PASTORN. Tack, anisette för mig. KRISTOFER, till modern, med smärta. Skål, mamma, och förlåt mig, att jag är här igen. (Dricker och sätter sig.) FRU GERMAN. Jag borde kanske inte ha kommit. Så får du inte säga, Kristofer. KRISTOFER, sakta. Det är inte bättre att behöfva tänka det. Paus. Stämningen börjar bli tryckt. PASTORN. Har herr German haft sin sysselsättning i New-York? VÄRFLOD KRISTOFER, skrattar bittert. Chicago, jag har odlat apelsiner i Florida och spelat Jag har burit tegel i New-York och sopat gator i positiv i San Fransisco, jag har varit kypare i Wisconsin Välj, herr pastor! och sålt »The Freethinking Puzzle Game» vid Niagara... Fru German och Sigrid börja observera Kristofer och växla blickar. PASTORN. Ingen fast plats således? KRISTOFER, äggande allt mer upp sig själf. spelets land»? Fast plats? Ni menar för att hålla folk i Fast plats? I det fria arbetets land? tygeln? (Slår i cognac åt sig.) Inte skall ni binda unga krafter och unga viljor, det är ju de, som föra verlden framåt Var inte rädd, de äro inte farliga. Försök själf, så får ni se. Go on bara, herr pastor! Go on! säger jag... Ni kommer snart hem igen. SIGRID. Kristofer? PASTORN. och äran skulle vara utsatta för många frestelser. KRISTOFER, höjer sitt glas och dricker.
Ånyo föredrogs BondeStrs d. 7 dennes på bordet lagda prot.utdr. af d. 3o sisth Oct., innefattande inbjudning till MedStrn alt instämma i BondeStrs beslut, angrde vidtagande åtgärder till riksdagens Dec. och Jul detta år. Ur Stuart, Cai l Gust.: Jag finner för min del den åtgärd, BondeSt. föreslagit, icke grundlagsenlig. Beg.föj mens 10g § omtalar väl, att Stunderna kunna anhålla om prolongation af riksdag; men jag finner ingenstädes i våra grundlagar, att Ständerna kunna begära, det Konungen pa förhand skall bestämma en viss tid för riksdagens afslutande. Jag är öfvertygad, att K. M. ej skall uppskjuta Ständernas åtskiljande utöfver den lid, då riksdagsarenderna det medgifva. Hvad den uppgifna tiden betralfar, inom hvilken riksdagen, enligt det Hederv. Ståndets åsigt, bör vara afslutad, får jag, såsom ledamot af Bancoceli Exped.Utskrn, förklara, alt, enligt den kännedom om de.återstående riksdagsgöromålen jag i sådan, egenskap kunnat löivärfva, jag högligen betviflar, att de arender, som ovilkorligen mäste af B.. St. afgöras och expedieras, möjligtvis kunna inom beröide tid medhinnas. Jag anhåller, alt det föredragua prot.- utdr. endast må varda lagdt lili handlingarna. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag instämmer med Hr Stuart deri, att BondeStrs prot.utdr. bör läggas till handlrna. Hvad tiden beträffar, inom hvilken BondeSt. ansett möjligt för Utskrn att inkomma med sina betänkrn, an ser jag det deremot omöjligt att dermed hinna till d. 1 Dtcemb. ; ty de 3 veckor, sorn återstå, äro ej tillräckliga, helst åtskilliga mål i SlatsUtsk. ej kunnat afgöras utan föregående åtgärder af Ständerna. R. o. Ad. lade BondeStrs nu föredragna prot.utdr. till handlrna.
En närmare undersökning visar måhända, att » studenterna » till stor del ej trampat ut barnskorna, och att lärarne äro några unge män från Yale eller Harvard, som efter slutad akademitid ett par år fungera såsom » professorer » i västern under väntan på någon plats som tidningsmän eller bokhållare. Men sådana exempel höra numer till undantagen. Västern är framtidens land. Därute finnas för närvarande många institutioner, som ännu ej nått den stadga och utveckling, som kan göra dem jämförliga med Europas och de Östra staternas stora universitet. Men de äga penningar till fylles och, hvad mer är, outtömliga fonder af lokalpatriotism och ungdomskraftig energi. Snart skola de uthärda jämförelse med samtidens bästa bildningsanstalter. Det tiotal, som vi betecknat såsom universitet i vår mening, är sålunda stadt i hastig tillväxt. Det sårade mig djupt, när jag träffade bildade amerikanare, som om Upsala visste antingen intet eller ock endast, att där fanns en gammal dyjrbar bibelkodex. Att jag själf samtidigt sväfvade i djupaste okunnighet om allt, hvad amerikanska högskolor hette, föll mig då ej i hågen. Boston kallar sig Amerikas Athen. Det är tvifvelsutan, hvad än Boston-bildningens belackare i fjärran västern påstå, Amerikas intelligentaste, lika väl som dess mest europeiska stad. I Cambridge, en af Bostons förstäder, ligger unionens äldsta ocft största universitet. Grundlagdt 1638 räknàr Harv ar ds universitet föi * närvarande mer än 2100 studenter, 62 ordinarie professorer och en hel del andre lärare. Longfellow och Lowell äro öfverallt kända namn, som utgjort dess prydnader. Svensk Tidskrift 1891. 218 UNIVERSITET OCH STUDENTER I AMERIKA. En i flere hänseenden mer konservativ anda kännetecknar det lärdomssäte, jag under min vistelse i Amerika hade tillfälle att bäst lära kännå. Yale i New Haven, Connecticut, är Nya-Englandsuniversitetet par préférance.
Len 20 körulgängne l^laj, ulrönLl kiifvit: Lel 8unLkets-<LoIIegii ^118 iolve Icuncls inlimma mer Lin omkring kälkten ak Lo kiks-^rekivet lillköranLe kanLIingar, kvilla tor Let närvaranLe uti Kongl. Llotlel körvaraLes; att nämnde kns Lsssulom^ kaLe kel^Lkga sätlnings-s^riekor; ali lrosskottnarne sannolikt icke kunLe kära Len l^ngL sk kullor oek kanLIingar, som kiifvit keräknaLs alt Ler ujosisättas,- all Lo tvänne neLre väningarne voro luktiga, samt alt Letia lius saknade kranLlria rum; viL hvilket korliällanLe oek Lä tillkororLnaLe Lkeken kor kiks-^rekivet, u^s>5 ankörLe skäl, körmält, att 8unLkets-lLollegii kus leke KunLe klitva en säLan för lliks-^reki vet tiilräekligen r/mlig ock passande loeal, som Kikels Ständer ansell köra ät detsamma anvisas, saint LunLkets-Loliegii OmkuLsman anfort älskiliiga kelänkligkeler emot (lollegii föril^llanLe ikrän Le88 nuvarande, i alia akseendev käst j>assanLtz, emkelskus, Ökver-InlenLents-Kmkelel i underdänigket kemslälll, kuE A. »5ö /'/ot. 18^0. l iNrm/. r 2^ //ä/il. I 2 L"onA/.