Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse af bifall till Utskottets herörde förslag, lära Rikets StäVnder, genom afgående underdånig Skrifvelse, anhålla hos Kongl. Maj:t om en Nådig Kungörelses utfärdande , hvarmedelst Allmänheten oin den - 28 Banco-Utskottets Memorial N.o 728. na medgifna förändring af hittills gällande Banco - Ordningar må blifva underrättad. Stockholm den 22 Febr. i83o. STOCKHOLM» tryckt i Eckstcinska Boktryckeriet, lS3o. Banco-UtskoLteti Memorial N-o 12$* l N:o 129. Ankom till Exp.-Utek. den 28 Febr. »830. Memorial, med anmälan, att samtlige uti Utskottets Memorial, JV:o io5j föreslagna Omröstnings - Propesitionerj i fråga om regleringen af den genom Banken hittills besörjda Låne-röretsej komma att förfalla j sedan jemkning Biks-Stånden emellan för sig gått. Första Omröstnings - Propositionen £pag. >7) uti Utskottets ofvannämnda Memorial, N:o io5, rörande frågan om Svenskt Silfvermynts belåning under den tid Silfverutvexlingen från Banken förblifver hämmad. Omröstning häröfver kommer ej attega rum , sedan Högvördiga Preste-Ståndet den i5:de och Vällofl. Borgare-Ståndet den i^.de dennes antagit den af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Eib. till Riks. St.
Såsom alltid, då h a n blef upprymd, ville inte det svenska språket räcka till för honom, utan h a n måste äfven taga till hjälp det språk, som varit hans uttrycksmedel i ungdomens; *; mera emfatiska dagar. Gubben pratade med unga och gamla, och alla tjqde ett vänligt leende och några m u n t r a ord för denna gamla hederliga själ, som ovillkorligen meddelade litet af sin egen stämning åt den h a n Djurgårdsteatern, vid hvilken h r Sophus Neumann nu afslutat sitt intressanta gästspel, gaf i onsdags talade med. Slutligen kunde h a n inte motstå för första gången » Spökhotellet » af Georges Feyatt taga del i ungdomens dans, utan uppsökte deau, Paris ' populäraste farsförfattare. Angående sin gumma och drog h e n n e in i den pågående stycket och dess utförande å denna scen få vi valsen. n ä m n a vidare i nästa nummer. Stycket h a r öfBortsåg m a n från herr Grunders tunga corpus verallt, hvar det uppförts, vunnit den mest afoch hans hustrus arbetsböjda skuldror, då paret gjorda framgång. Hnfvudrollen innehafves h ä r — m e d lätta trippande danssteg och små sirliga af h r Eliasson. Bland de öfriga uppträdande må nignmgar — i sakta svängningar framgled genom nämnas fröknarna Rustan och Borgström samt salen, utgjorde de gamla ingen ofördelaktig konh r r V. Lundberg och Laven m. fl. trast mot den hastigt flängande ungdomen. Så hade unge Gottlieb Grunder dansat med sin unga Minna i » das grosse Vaterland » för ett Arenateatern uppförde i går för första gången fyrtiotal år sedan. Det låg ett slags reminiscens utstyrsel stycket » På hafvets botten ». Äfven häraf ungdomssvärmeriet i det höfviskt varsamma till få vi återkomma i nästa nummer. sätt, hvarpå h a n n u förde sin Minna i dansen. Men h a n s lungor ville inte tillåta honom den; — * uthållighet, h a n i ungdomens dagar visat i dansen.
Hon tillbytte sig densanma mot sin egen, som var mycket mera värd. Xar natten kom begagnade hon sig af fiendens segeqgliidje, smög sig nr den hydda, hvari bon hölls fhgeii, och ilade inat den djupa vilda skog, som betlcker Esyinassos bergskedjor. Den amerikanska steppens dotter kände dock ingen fruktan. Hon hade - skogar nära nio (svenska) mil djupa att genonitränga för att komma. till vänner, och hon var ensam, titan lifsinedel; Under nätter och dagar framtrangde Iion genom urskogen utan annan föda än viinternas rötter, vilda frukter eller ännu gröna ' kaffe bönor. De fal landets invihare hon mötte voro fientliga mot republikanerna och nedgjorde, hvarhelst de det kunde, de spridda skaror af dessa, som efter nederlaget vid Taqvari ströfvade genom provinsen. Vid ett tillfälle råkade hoii midt in i ett dylikt blodbad. De fiender, som ännu voro sysselsatta med pliindring, flydde vid åsynen af denna liögresta ensamina kvinna, livilken p i en vild hast, den hon lyckats fA af personer, som visat henne gästfrihet, och med det rika svarta h h e t flygande för vinden, stormade fram midt i natten. Fyra ryttare, som vor0 posterade vid floden Canoas, flydde likaledes vid anblicken af deiica uppenbarelSe. och gömde sig bakom nkgra buskar. Den af regn iippsvallda floden var 500 fot bred; hållande sig fast vid hästens inan ocli iippmiintraiide denne med tillrop, simmade Iion lyckligt öfver den brusande ströinmen, fortsatte vägen frainåt och hterfann omsider Garibaldi. Ej särdeles lang tid efter deiiila afventyrliga flykt gaf Iion lifvet åt sin förstfödde son Nenotti, den numera ryktbare, i Rom bosatte depiiteraden och generalen, livilken i mod och begåfning visat sig vara en vkdig bärare af sin faders iiroriks nainn, ' lilrsoin lian upptagit dennes idéer, för hvilka han annii i dag kaliipar.
T y det » Se på den ljust-skär-gröna-moarée-ankostade allt på att behöfva erkänna —! ticken bredvid, » sa jag. » Den är som en Isynnerhet, när vi har så utmärkta saker, dröm! Passar åt prinsessan i skogen! Så som vi verkligen har. innerligt vackert det är sydt! Hvad heter Men så kom jag lyckligtvis ihåg, att afmänniskan som gjort ' et? Broman? I unden är roten och upphofvet till precis morgon går jag dit och skaffar mig maken. » allt ondt, och så sa jag, verkligt strålande: » Lova den här • — herrekiperings» I så fall ha de utställt själfva utställningen, de, och det skall de ha heder och tack affären — bredvid är bra. Hva? » » Utsökt, » sa jag. » Se på kapten, som för. » står där och ger befallning åt ordonang» Och så ha vi ju ändå den tyngsta järnsen: de lefver ju båda två! » hamma » sa Ruffen. » Tyst, gubben, » sa jag, » konkurrensen » Och det här gjutna kassaskåpet fullt får ingen slå ihjäl, ty då bli vi nollor allimed skor är också snyggt, » sa Ruffen. » Nu vet jag, Ruffen, » sa jag tankfull, hopa! » » det är sakerna som ställer ut montrarna —! » Inte tant Lova åtminstone, » sa doktor Men så litet folk här är. » (Den saken hade Holzen. » Skål! » jag inte fäst mig vid förut!) » Formen har hon inne, » skrattade Ruffen. » Det är j u hvardag. Men ska vi inte Då sa doktorn något som — pila af till Gustaf Piehls tunna nu och få O! så roligt och så kärt det var, att få oss en sejdel och en bit? » höra ett ord af den där öfverdrifvet vänJag suckade, men teg — och så » pilade liga sorten, som jag inte alls förtjänar, men vi af » till Piehlens tunna, men det hade som jag tycker så grufligt mycket om ändå. vi ingenting för. Hvarenda plats var uppSå tonade musiken, och så gick vi, efter tagen.
Siri/velse, N:o 133. ningar, hvilka varit för Rikets Ständer tillgängliga, att med nu äskade anslag afses uppförandet af befästningar på Hästholmen, till försvar af vestra inloppet till Carlskrona emellan nämnda ö och Almö: att berörda fästningsanläggning alltid ingått uti den allmänna försvarsplanen för denna stad inot sjösidan, ehuru arbetet någon tid mäst åsidosättas för det inre reddförsvaret; att, fastän försvaret härstädes hufvudsakligen måste grundas på en stängningslinie i sjelfva inloppet, befästning på denna punkt likväl vore nödvändig, samt att förslaget härtill uppgjorts med hänseende till de förändringar, sorn artillerioch sjövapnet sednast undergått och med beräkning att befästningarne skulle kunna motstå dess verkningar; att kostnaderna för nu ifrågakomna befästningsarbeten, utom hvad som erfordrades till försänkningar i sundet, enligt af Chefen for Ingeniörkorpsen framlagdt förslag, beräknats till 300,000 R:dr, men att, med antagande att utförandet deraf kunde ske på 6, i stället för 3 år, E. K. Majit funnit nu ifrågaställa anslagssumma eller 150,000 R:dr vara för nästa statsreglering tillräcklig. I betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K Majlis nådiga framställning, för fortsättande af lästningsbyggnads-arbelena vid Carlskrona anvisat ett anslag under nästkommande tre år af 150,000 R:dr, att utgå med J-del under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. Topografiska korpsens arbeten. 31:o. I ändamål att befrämja Topografiska korpsens arbeten och för att påskynda ulgifvandel af korpsens karta öfver Sverige, beviljade Rikets sednast församlade Ständer en förhöjning uti det härtill förut anvisade anslag och bestämde detsamma under innevarande statsreglering till 50,000 R:dr om året.
Danmark; af samme ledamot, M 259, angående dels befrielse för ångfartyg, som göra regelbundna, på förhand annonserade resor, från skyldighet att taga lots eller betala infartsafgift, dels ändring i lotstaxan; af Herr Hedman, M 276, angående utfärdande af en förordning, innefattande olla erforderliga stadganden i fråga om mått och vigter samt deras justering och arfvodet härför; af Herr Bovin, M 286, om utfärdande af en förordning, hvarigenom förbjudes att öfver allmän landsväg anbringa grindar eller annan stängsel. Den 3 December. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet ett af Herr Åkerman, Fredrik, denna dag afgifvet yttrande i anledning af Friherre Tersmedens, Wilhelm Fredrik, motion M 486, om antagande af de utaf särskilde Kommitterade afgifna förslag till ombildning af Rikets Ständers Bank och tili förordning angående enskilda banker. S. D. Vid föredragning i ett sammanhang af såväl Vällofl. Borgare-Ståndets Protokollsutdrag J\l 66, för den 27 sistlidne November, innefattande inbjudning till Med-Ståndcn alt förena sig i ett af Borgare-Ståndet för dess del fattadt beslut om nedsättande af ett Utskott för behandling i hola deras vidd af alla frågor rörande elementarläroverken, som ock en af Herr von Koch, Nils Samuel, den 29 sistlidne November väckt motion, M 471, angående tillsättande af ett särskildt Utskott för handläggning af frågor rörande högre och lägre skolor och undervisningsverk af alla slag; afslog Ridderskapet och Adeln Borgare-Ståndets ifrågavarande inbjudning, jemte Herr von Köchs ofvanberörda motion. Bih. till R St. Frän Hogv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt utdrag, M 73, af Vällofl. Borgare-Ståndets
I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer, för beredande af tillgång å Ljenliga localer för anläggandet af dylika häkten, der de förut begagnade ej pröfvas tillräckliga eller för ändamålet lämpliga, beslutat, det E. K. M. må ega, till Läns-häktenäs utvidgande eller ombyggnad, disponera Slaten tillhöriga, lör andra ändamål icke erforderliga, tomter och byggnader, eller, om tillgång dertill icke finnes, genom köp eller byte med enskilde eller corporationer sådan tillgång bereda; börande den kostnad, som erfordras, så väl i detta afseende, som för anskaffande af de nya inventarier, hvilka, till följd af häktenas nybyggnad, blifva behölliga, anses inbegripen under berörde anslagssumma, men deremot af det för innevarande år å 8:de Hufvud-Titeln samt för 1842 och följande åren å den 2:dra uppförda anslag för fångars vård och underhåll utgå den aflöning, sorn E. K. M. pröfvar nödig, utöfver hvad å Stat redan finnes uppfördi, intilldess Rikets Ständer vid nästinstundande Riksdag, komma i tillfälle att anvisa sådane löner på Stat; dock att den tillök La aflöningen för fång-vården vid hvarje häkte icke vidtager förr än, sedan häktet blifvit ombyggdt och i sammanhang dermed en ny ordning derstädes införd.
Dess hufvudfel trodde han bestå deruti, att Inrättningen har så dåliga Machinerier; men att sjelfva Inrättningen f j är att förkasta , och at» man ej har orsak att vara missnöjd med densamma. Af de anmärkningar, som blifvit emot Be3 tänkandet gjorda, är det isynnerhet en, som för-' tjenar att vederläggas. Det har nemligen blifvit sagdt, att det blott vore sådan® företag, som Entrepreneurerne sjelfve besörja, hvilka borde af enskilde bestridas, samt att, då Dykerihandteringen ej vöre af denna beskaffenhet, kunde den lämpligen drifvas för allmän Räkning. Detta anförande är dock ej fullkomligen öfverensstäm* mande med förhållandet; ty fastän vid en Inrättning, sådan som denna, Eotrepreneuren ej sjelf kan utöfva den yttersta verksamheten, kan han likväl för densamma uppgöra den bästa planen , dertill anskaffa de lämpligaste instrumenterne för billigaste pris , och utse den skickligaste betjeningen. Allt detta kan icke Staten göra, som alltid måste handla genom Ombud. Om det derföre är en allmänt giltig sats , att man uträttar bättre sjeif, än genom andra, måste detta äfven i detta fall vara förhållandet. Endast i det afseende torde Betänkandet behöfva rättas, att samma omsorg bör lemnäs utländske, som in-r hemske fartyg. Herr Hjerta: Det är visserligen möjligt, alt jag origtigt uttryckt min méningj men jag (ror det vara gifvet , att dä ett Bolag erbjudes att för en mindre afgift uträtta något , och delta fastställes af Kongl. Majit, så är det en Minimitaxa, som blifvit fastställd. Det lärer nemligen vara gifvit, att först erbjuda sig de Bolag, som vilja åtaga sig Dykeriet, och derefter fastställer Kongl. Majtt inrättningen. Då blifver den grundad på minsta pris; och detta är den hufvudsakliga afsigten. Hvad 60 §. RegeringsFormen beträffar, anhåller jag, att man må gifva akt derpå, att der står : ”Ej må Konungen SCc.” Jag glömde 1 mitt förra yttrande att nämna en Bak.
Och instämde i denna reservation samma Utskotts-ledamöter, sorn finnas antecknade såsom reservanter här ofvan vid punkterna 12 och 14. vid 25:te punkten (angående ridskolan vid Strömsholm) a) af Herr A. W. Björck: »Ehuru det förr eller sednare torde blifva nödigt alt tillvägabringa en lämplig anstalt, der kavalleriets befäl kunde erhålla undervisning i ridkonsten och tillfälle till nödig utbildning i hästdressyr beredas dem, sorn egna sig åt stallmästare - Stats-Ulskottets Ullålande JW 66. 67 befattningar vid Kavalleri-regementen, har det dock visat sig att meningarne om det lämpligaste sältet att åstadkomma en dylik anstalt äro särdeles skiljaklige; och då uppenbart är att en ridskola endast vid Strömsholm kan inrättas och underhållas för det af Kongl. Maj:t äskade anslags-beloppet, hvilket med skolans ordnande på annat ställe, utan tvifvel skall blifva otillräckligt, har jag ansett att med ridskolans inrättande bör anslå, intilldess åsigterne om lämpligaste stället för densamma blifvit sammanjemkade och en tillförlitlig beräkning af de framtida underhållskostnaderna kunnat ega rum, En ytterligare anledning för ett uppskof med saken torde finnas i de ökade anspråken på Statsverket, som under riksdagen förekommit.» b) af Riksdagsfullmägtigen C. J. Svensén: »Anslaget lill en ridskola torde vara ett af de aldra umbärligaste. Utan att orda om den skicklighet i ridkonsten, som förefinnes hos våra kavallerister, eller de tillfällen till öfning, som äro alt tillgå vid enskilda ridskolor, och för män af facket vid de särskilda korpsernas lägerplatser, vill jag hemställa, att Staten må besparas denna utgift för angelägnare ändamål, åtminstone intilldess behofvet blir mera kännbart eller tillgångarne mindre knappa.» Häruti instämde: vice Talmannen Anders Ericsson samt Riksdagsfullmägtigen B. J. Holmlin från Götheborgs och Bohus samt Eric Ersson från Gefleborgs län c) af Riksdagsfullmägtigen G. Bjerkander: »Emot Utskottets förslag att tillstyrka 18,000
Alt pantsätta dessa obligationer utomlands, anser jag icke eller vara den rätta manoeuvern; de böra ovillkorligen försäljas, men icke belånas; och om man än skulle tänka sig, att utländska bankirer skulle emottaga dessa papper såsom hypotheker, så skola de naturligtvis som sådane vara omsättbara i deras händer. Således, finnér man någon som anser sig belåten med att emottaga en pant, så är det derföre icke sagdt, att det finnes någon som är lika beredvillig att dertill låna sin credit, och derföre skola dessa pantsatta låneobligationer medföra större förluster för Svenska Banken, i händelse en sådan affär skulle uppgöras. Jag skulle tro, om det förhåller sig så, att meningen är att bilda en framtida fond för en rikshypotheksinrättning, att åsigten derom nu icke är rätt tillämplig, om de, som ifra för fastighetslånerörelsens öfvertlyttande till Riksg.cont., anse fonden böra formeras genom accumulation af räntor, ty der fonder i större scala på detta sätt uppstå, sker det genom hvad vi här kalle ett strypsystem, och det vore ingalunda lämpligt att i detta ögonblick ifrågasätta en sådan indragning af lånerörelsen, hvilken man mätte hafva för afsigt att föreslå, då man talar om uppläggning af räntor å fastighetsbelåning. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Då jag var en ibland de ledamöter inom BancoUtsk., som ansågo, alt öfverflyttning af Disconten till Riksg.cont. icke borde äga rum, grundade jag min åsigt derå, att jag fann sådant vådligt för Bankens soliditet, isynnerhet som Banken står helt och hållet under R. St:s disposition. Börjar man att öfverflytta den ena fonden, så kan man öfverflytta en annan, och Gud vet hvar det då skulle stanna.
Detta är, att erfarenheten ådagalagt, att, vid de tillfällen, då rätten dömt till skilnad till säng och säte och makarne kunnat besöka hvarandra, har ofta den våldsamma makan ofredat den andra på ett uprörande sätt samt härigenom förhindrat möjligheten af försoning dem emellan. Om man deremot förbjuder makarne att under tiden besöka hvarandra och, för att förbudet skall hafva någon verkan, utsätter ett äfventyr, så få makarne en verklig försmak af hvad det vill såga att vara skiljde åt. Detta är, i korthet sagdt, motivet till det föreslagna stadgandet; men jag har likväl ingenting emot en återremiss af Betänk, i denna del, på det att LagUtsk. må taga frågan om ändring af 14 kap. G.B. i ytterligare öfvervägande. Jag förenar mig således med de ledamöter, som redan begärt återremiss. Frih. Creutz: Med anledn. af Gr. Sparres sista yttrande, att han, i händelse af en återremiss, vill egna detta ärende den största omsorg och åstadkomma ett Betänk, i öfverensstämmelse med hvad som blivit yttradt, ber jag att få särskildt anhålla att Grin och LagUtsk. måtte taga i betraktande, hvad jag i mitt förra anförande framställt, nemi. att dessa konstgjorda förbättringsmedel genom varningsgrader hos presten, kyrkoråd, domkapitel, måtte ur lagförslaget borttagas och i stället antagas den af mig föreslagna utvägen: att, der den ena eller andra makan finner sig förfördelad eller misshandlad, densamma måtte direkte hos rätten detta anmäla på vanlig juridisk våg och rätten döma deröfver såsom i vanliga brott. Presterskapet har ju i alla händelser tillträde till deras hus, utan att derom behöfver lagstiftas, samt att, då båda parterne åstunda skiljsmessa, densamma af domstolen må kunna tilldömas, efter i mitt förra yttrande anförda grunder; samt att, mot egenvilligt öfvergifvande, skärpta bestämmelser måtte utfästas; samt att, då vid äktenskapets ingående bedrägliga transaktioner å endera sidan egt rum, eller andra kränkande och förnedrande förhållanden dervid timat och domaren pröfvar såsom bedräglighet eller skandal, domstolen må skiljsmessa bevilja på den bevisligen bedragne partens begäran.
Innan klockan slår tolf PER. Ser du julträdet med dess guld och silfver. Bara papper, gosse! DEN GAMLE. PER. Och söderns gyllne frukter. Maskätna... DEN GAMLE. PER. anleten... Och solen, glädjen, hur den lyser på barnens DEN GAMLE. PER. Dessemellan förvridna af afundsjuka... Och den gamle, som sitter der årsäll och nöjd... Lögn! Han bäfvar i sitt hjerta för hushyran, som DEN GAMLE. skall betalas på nyåret... Han, den rike mannen! PER. Döljer sin stundande undergång! PER. DEN GAMLE. arm... Och dessa unga; ser du hur han räcker sin DEN GAMLE. PER. Efter faderns penningpung. Fy då Deras läppar mötas... Till vällust! DEN GAMLE. PER. det ensamma ljuset... Hvad är det Se nu der uppe i gafveln vid DEN GAMLE. PER. Befaldt af försigtigheten, som fordrar mörker... Vid skenet af förnöjsamhetens stilla ljus... Som de stulit i kryddboden, sitter hela tjufligan DEN GAMLE. och rådlägger om nästa ströftåg i stadens bodar. Jag kan det! hör du! Och der uppe i slottet, der ljusen gnistra i tusental och spegla sig i vinets etterströmmar; der tumla de, tomma hufvu'n och tomma hjertan, som säga sig tänka och känna för folkets väl, der tumla de mellan buteljer och fat... PER. Hvarför talar du så fort? Låt mig fortsätta... Nej... Gå härifrån! och lyd, gosse! PER. DEN GAMLE. se barnanleten, om ock de kunna skuggas af afun Nej bort härifrån! Jag vill ut i verlden! Jag vill dens larv, jag vill äta söderns frukter, om ock de äro maskstungna, jag vill dricka vinet, om ock det kan bli etter, jag vill lägga min arm om en midja, om
Jag skulle icke hafva framkommit med denna vördsamma anhållan, om jag icke ansett den vara grundad på billighet och rättvisa och om jag icke trodde att ett dylikt erkännande från Rikets Ständer af hans mångåriga verksamhet skulle för den gamle förljufva minnet af hans tillryggalagda lefnad, på samma gång det skulle lätta hans omsorger för de få återstående åren. Jag vågar alltså, bifogande Herr Doktor Opphoffs meritförteckning, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja en förhöjning uti Regements-läkaren och Riddaren Herr Doktor Opphoffs pension med 800 R.dr R:mt, eller till likhet med Regements-läkarnes nuvarande pensioner. Jag anhåller om Remiss till Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. F. A. Cederschjöld. X:o 151. Af Herr VOil 14 norring* Oscar* angående anslag till kanalisenng af Luleå eif. Redan för lång tid tillbaka har man insett behofvet och nyttan af en förbättrad kommunikation utefter Lule-elf emellan det inre landet och kustlandet, hvarom äfven nämnes i Bil. N:o S till Kongl. Maj:ts, till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåtua, nådiga Proposition. Undersökningar hafva åtskilliga gånger egt rum rörande denna kommunikation, och sednast af numera Kapitenen vid Vägoch Vattenbyggnadskorpsen R. Schough, hvartill kostnaderna frikostigt sammanskjutits af provinsens innevånare. | Lule-elf, en bland de största i riket, är segelbar 12 £ mil från hafvet inåt landet, likväl med 2:ne svåra afbrott, nemligen Hedens forssar, tillsammans något öfver trefjerdedels mil långa, och Ede-forssen, |:dels mil i längd. Denna elfs flod-dal omfattar en areal af omkring 8,393,000 tunnland, eller vid pass |:delar af hela länets vidd, och innesluter flera hundratusen tunnland odlingsbar jord, stora vidder med rika 404 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 18(12.
Beropar sig handlande å sin handelsbok att dermed styrka fordran för borgade varor, finnes den bok ordentligen förd och gitter ej vederparten visa fel deri eller sådana omständigheter, som böke» eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet; då ege boken det vitsord, att han, som sökes], skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej helldre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens riktighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende lill serskilda orsaker, finnes skäl att edgångeu åt handlanden eller bokföraren uppdraga. §. 2. Handelsbok håfve ej det' vitsord , hvarom i §. 1 sagd t är, derest icke Kongl. Majsls Nåd. Proposition, N.o 27. 15 inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens befallningshafvande sökt, • §3-., År räkning köparen tillställd, såsom i § 2 sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen antingen enligt skriftligt intyg af trovärdiga män eller handlandens eget erkännande tillsagt honom, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika ulmätningsgild, som förfallet skuldebref. Har räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd, vare lag sa mma. §'. 4- Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader, sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog , klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i §.3 sagdt är; då gä lie den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, h vai i han ej kan visa fel. Har köparen vanvårdat molbok, så att den förkommit, eller kan handlanden i motboken visa fel, som härrör af köparens åtgärd eller vållande; då ege handlanden eller den, hans handelsbok hållit, att handelsboken med ed styrka. §. 5.