Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En månad! utropade Edvard; ännu en hel evighet efter denna långa pröfningstid, som varit mig så svår att uthärda; hade ej den ljufvaste framtid lett emot mig och hade ej min älskade Lucys förbud att uppsöka henne före hennes återkomst qvarhållit mig, skulle jag längesedan styrt min kosa till det land, som innesluter hela min framtid. Vid dessa sista ord hade lord Suffridges ansigte antagit ett mörkt uttryck. Har hon förbjudit dig att återse henne före hennes hemkomst? besynnerligt, mycket besynnerligt ... Hvad finner ni, mylord, för besynnerligt häruti? afbröt honom sir Edvard, som med synbar oro följt lordens ansigtsspel. Ingenting, min gode Edvard, ingenting, det var blott en ofrivillig tanke, som ett ögonblick fick rum inom mig. Jag förmodar att det blott varit en försigtighet af henne, emedan Lady Rush ofta tillbringar sin tid på resor och du sålunda kunnat få resa förgäfves utan att träffa dem hemma. Denna förklaring var visserligen ganska sökt, men tycktes dock fullkomligt tillfredsställa Edvard, som på sin blifvande svärfaders fråga, huru lång tid han ämnade skänka honom, svarade, att han gerna skulle tillbringa några dagar på Abbey-Hall, för att med lorden hinna tala angående framtiden. Lord Suffridge ringde; samma gamle trotjenare trädde in, och erhöll befallning att iordningställa den röda kammaren i öfre våningen; denna förklarades dock icke vara uti det skick att den kunde hysa Abbey-Halls blifvande herrskare. Intet annat rum fanns att tillgå för denna natt än "gröna kammaren" i samma våning. Då detta rum nämndes, bleknade lorden åter. Det är denna kammare, som Lucy har så kär och mest uppehåller sig uti; och ehuru jag för min del ej just tycker om det, låter jag dock hålla den, liksom min dotters öfriga våning, i ordning. Det är en liten nyck hos henne, som jag ej vill sätta mig emot. Rummet är icke beqvämt, men för en natt hoppas jag, du ursäktar mig, då din ankomst var så oväntad.
Förseglad med Undertecknades sigill. N. N. N. N.» Herr Advocatfiscalen Falkman föreslog, att en särskild Beredning bestående af 2:tie Ledamöter af hvarje Stånd måtte upprättas för att granska och utreda alla frågor rörande Tryckfrihets-Lagen, hvilket Utskottet, uppå af Herr Grefven och Ordföranden gjord proposition, biföll, och skulle så väl Herr Törneblads anmärkningar och Herr Assessor Gahns förslag till reverss som äfven de anmärkningar, som framdeles kunde till Utskottet rörande detta ämne inkomma, remitteras till denna Beredning. Derefter förrättades val till Ledamöter i denna Beredning, då följande Herrar dertill blefvo utsedde nemi.: af Högl. Ridclerskapet och Adeln Herr Häradshöfdingen Törneblad, under hvars sjukdom Herr Grefven och Ordföranden åtog sig att i Beredningen deltaga, och H:r Envoyén von Brinkman; af Högrörd. PrästeStåndet H:r Öfver Hof Predikanten D:r Lilljenwalldh, H:r Professorn D:r Faxe; af Vällofl. Borgare-Ståndet H:r Assessoren Gahn och H:r Borgmästaren Ullberg; afHedervärda Bonde-Ståndet Riksdagsmännen Hyckert och Jon Jonsson. Derefter föredrogs ett af Riksdagsmannen Pehr Oxelberg Pehrsson till Utskottet ingifvet memorial så lydande,1 hvilket efter någon stunds öfverläggning lades på bordet. t 1 Tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 124. 62 Den 22 September 1810 Herr Assessoren Gahn anmälde skrifteligen ett så lydande anförande : »I Kegerings-Formens 81 § stadgas: »Ej må frågor derom (om Grundlagars ändrande eller upphäfvande) uti Ståndens Plena väckas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda Gonstitutions Utskott.» Och uti 88 §:
Honom räcktes icke någon hjelp. garn hand, då han annil kunnat frälsas: ' det var först sedan han måste uppgifva sin Stat, som Ständerna genom en obetydlig pension beredde dagelig! bröd på ålderdomen åt den, som visat vägen till förborgade skatter; och jag underställer det lugna eftersinnandets dpm, om icke hans gigantiska företag beredt fäderneslandet mera gagn, än Academiens BiblipthekS-byggnad Man liar slutligen yttrat, det Staten yore skyldig Academien prkärisla för de fonder, som innestå i Banken mot jåg ränta; och man har till och med uppgifvit dem, såsom en ytterligare säkerhet för det föreslagna Lånet. Hvarföre kan icke Academien begagna dessa fonder, att bygga för ? kanske derföre, att dessa fonder icke få uppsägas; i det fallet lära de icke utgöra någon säkerhet , då på sin höjd räntan deraf kunde tillgripas. Jag sluta;- med förnyad anhållan om afslag å Betänkande^. Herr von Heyne t JJnder li“ ka sorn förut, har blifvit utreijt, at| Upsala Slott lätt kunde inredas med mindre kostnad än den, som återstår för att göra Bibliotheksbyggnaden färdig. Således är endast fråga , huruvida det är skäl , att fata den redan uppförda grunden *$? l&en 19 September f. m. qvarsta som en ruin. Jag älskar icke, att bygga ruiner, ehuru jag icke eller älskar deras förstöring, sorn finnas. Men skulle man till ruin lemna någon byggnad, så vore det kanske den ifrågavarande. Vi hafva sett att alltid skälen till de idkeliga anslag för byggnader, sorn under Riksdagen blifvit gjorde, hämtats deraf, att desse byggnader redan varit började. Di hemställer jag, om det icke vöre lämpligt, att 'pinna någon ruin lill minne af de manga förhastade byggnader man företagit, och det, just y>d ett lärosäte, på det man ic* ke endast måtte påminna ungdomen om alla företags vansklighet, utan äfven, när de blifva Em be t soch Statsmän, att icke påbörja sådana företag, sorn öfverstiga Nationens förmåga. Herr Cederschjöld:
— Men som, på ena sidan Hrr Fullmäktige ansett betänkligt, att härtill begagna sjölägenhet, och på den andra kommit i betraktande de dryga omkostnader, som Obligationernes förskaffande landvägen, antingen med Posten, eller ock med någon serskidt afskickad pålitlig man skulle medföra, hafva Hrr Fullmäktige funnit sig böra till R. H. St:rs eget afgörande hemställa frågan om den ytterligare åtgärd, som bör vidtagas, i afseende på afskrifningen för dessa Obligationer, hvilka emedlertid äro till förvarande uti Bankens eldfria hvalf deponerade, och såmedelst all våda, i afseende på deras förstöring, förebyggd. Yid öfvervägande af Hrr Fullmäktiges nyssnämnde hemställan, finner Utskottet, lika med Hrr Fullmäktige, icke rådligt, att låta afsända Obligationerne sjöledes, men som desamma förr eller senare, måste, på RiksgäldsContorets bekostnad, till Amsterdam afskickas, anser Utskottet lämpligast öfverlemna åt Hrr Fullmäktige, att härom föranstalta, när och på hvad sätt, Hrr Fullmäktige pröfva, att sådant med minsta kostnad, men utan äfventyr, må kunna ske; dock så tidigt, att H. M:t Konungens SlutLiqvidation icke derigenom fördröjes. Och blir Utskottet i tillfälle, att om förhållandet med RiksgäldsContorets fordna utländska gäld lemna närmare upplysning, uti den allmänna Berättelse, rörande RiksgäldsConloirels för - 374 Stats-Utskottets vältning ocl» tillstånd, sora af Utskottet skall af gifvas. §• 3. Ang:de Borgen för Te s t a rn e n t sB e vi 11 n i n ge n. Såsom ett med BevillnitigsUppbörden nära gemenskap egande ämne, hafva Revisorerne fästat sin uppmärksamhet på ett serskildt inträffadt förhållande med TestamentsBevillnirigen.
minu TI II, BAHHnUMNI PROTOKdLL VID Lagtima Htikida^en i Stockholm Åren 1859 och 1860* iHI»NUE 8AMIilIi«El. Riks-SUmdcns Protokolls-Utdrag, sorn innefatta Itemisser och Beslut. sm,rM-i.éivvkäSé :-aUr''iAi*i**r ' > *<XV-k •OH^ö -r^ftiZi&U .v^ä\ ■ ■-rt t-hH*-■*-.■:■ ■■ ■ ris*M< ■■ - ' Utdrag af Protokollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln den 20 Oktober i859. S. D. Beslöt Ridderskapet oell Adeln att läktaren i Riddarhus-salen må under innevarande riksdag blifva upplåten för främmande åhörare, som önska bevista Ståndets öfverläggningar, samt att med utdelningen af biljetter dertill må förhållas såsom hittills varit vanligt. Ut supra. Ex protocollo i tjenstledige Riddarhus-Sekreterarens ställe: O. Brakel, t. f. Riddarhus-Sekreterare. Utdrag af Protokollet, hållet hos Högv. Preste-Ständet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 20 Oktober 1859. S. D. Beslöt Preste-Slåndet, det skulle främmande åhörare tillåtas vara tillstädes vid Ståndets öfverläggningar under innevarande riksdag, kommande för ordningen härvid att tillsvidare tjena till efterrättelse de vid sednaste riksdag i detta hänseende gällande föreskrifter. Ut supra. In Odem S. H. Almqvist. Utdrag af Protokollet, hållet hos Hedervärda Bonde-Ståndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 20 Oktober 1859. S. D. Beslöt Bonde-Ståndet, del skulle fritt tillträde, i den mån utrymmet det medgaf, lemnäs åhörare å läktaren till Ståndets Sessionsrum under plena jemBih. lill R. St.
R;dr, till förbättrande af ldnerue för Ijenstemännen och vaktbeljeuingen derstädes. Enligt hvad Slalsråds-prolokollet innehåller, hafva, vid upprättandet af aflöningsslalen för della verk, såsom utgörande en afdelning af E. K. M:ls kansli, enahanda grunder blifvit följde, som för Ijenstemännen i Departementets expedition tillämpats, så att, med undanlag blott för Riksarkivarie!!, hvilken ansetts böra erhålla något högre aflöning, än den motsvarande Expedilions-sekrelerare-graden, de öfrige Ijenstemännen blifvit förest agne till lika lön, Akluarierne med Protokolls-sekreterare, Förste Amanuenscrue med Kanslister och Andre Amanuensen med Kopister. Nämnde aflönings-stal har funnits pakalla förändring endast i afseende å deri upptagna aflöning för de vid Riksarkivet anställde två Förste Amanuenser, hvilka nu uppbära i lön 900 R:dr hvardera och skulle, enligt den föreslagna staten, erhålla lönen förhöjd till 2,000 R:dr. enär E. K. JV1:1 antagit, ali dessa tjenstemän böra undfå lika lön med Kanslister i Slats-deparlementen, men de sednares aflöning blifvit fastställd till 1,800 Kule, har, lill fyllnad i della belopp, löneförhöjningen för ifrågavarande två tjenstemän bliivil bestämd lili 900 R:dr R:mt för hvardera. Da deli föreslagna tillökningen lör den öfriga personalen blifvit, af Rikets Ständer bifallen, utgör den behöflig» förhöjningen af nuvarande anslagssumma för Riksarkivet 8,475 R:dr, hvilken anslagstillökning alltså af Rikets Ständer anvisats, all utgå på sätt tabellen N:o 2 upptager. Kongl. B ib Hot hekel. 4:o. Till löneförbättringar föl' Ijenstemännen och vaktbetjentngen vid Kongl. Bibliothekel har E. K. M:t äskat en summa af 4,802 R:dr 50 öre.
din dopmössa; och Berthas skallra; och dina bref; Och medaljongen... (torkar sig i ögonen). Laura. Sånt der har inte jag gömt på! LAURA. Han måtte allt ha hållit dig bra kär, ändå, den, tiden ändrar så mycket! Jag tror att han hade mig kär förr, men ti PASTORN. brefvet! Ja hellre grafven då än hospitalet! Hvad är det för ett stort papper? Graf Laura! Säg mig: har du ingen skuld alls i detta? LAURA. menniska blir vansinnig? Jag? Hvad skulle jag ha för skuld i att en PASTORN. är ändå tjockare än vattnet! Ja-ja! Jag ska inte säga någonting! Blodet Hvad tar du dig friheten att mena? PASTORN (fixerar henne). LAURA. Hör du! LAURA. Hvad? Hör du! Du kan väl icke neka ändå att det PASTORN. är öfverensstämmande med dina önskningar detta att du får uppfostra ditt barn sjelf. TREDJE AKTEN. LAURA. Jag förstår inte! PASTORN. Hvad jag beundrar dig! LAURA. Mig! Hm! Och jag blir förmyndare för den der fritänPASTORN. karn! Vet du jag har alltid betraktat honom som ett ogräs i vår åker! LAURA (med ett kort qväfdt skratt; derpå hastigt allvarsam). Och detta vågar du säga mig hans hustru? PASTORN. en räf i saxen: biter du hellre af ditt eget ben än Du är mig stark Laura! Otroligt stark! Som du låter fånga dig! Som en mästertjuf: ingen dig i spegeln! Det törs du inte! medbrottsling, icke ens ditt eget samvete! Se Jag begagnar aldrig spegel! LAURA. Inte en förrådande blodfläck, inte ett spår af Nej, du törs inte! Får jag se på din hand! PASTORN. det lömska giftet! Ett litet oskyldigt mord, som icke kan åtkommas af lagen; ett omedvetet brott; omedvetet? Det är en vacker uppfinning! Hör du hur han arbetar deruppe! Akta dig; om den mannen slipper lös, så sågar han dig mellan två plankor! Fadren. FADREN. LAURA.
Afven de fredliga idrotterna iiro ihågkomna i dessa rainverk, som omgifva porträtten. Att dessa taflor äro i hög grad ägnade att roa och intressera barn, har jag själf varit i tillfälle att både i skola och hem pröfva. s) Detta %r orsaken hvarlör det ej upptagits i bokkomitens lista. Skolorna kunna för ett s&amp; lindrigt pris aldrig f&amp; en vackrare och för väckande af det historiska fosterländska sinnet mora, lämplig väggprydnad. De nedanför taflorna befintliga tabellerna, som efter en gammal id6 blifvit noggrannt utarbetade, innehalla symboliska tecken för de viktigare tilldragelser, som för hvarje Ar timat i Sverige från 1521 till 1894. Det ar en ganska sinnrikt utarbetad symlolilr, f i h hvilken redogörelse följer i det planscherna åtföljande häftet: » Lyra » Och för dem, som de intressa, blifva de nf nytta. Det tilltalar och väcker den lust för gissning och dylik tmkeöfning, som finnes hos så m h g a unga människor. Särskildt i familjer med många barn, där flere j&amp;mnåriga syskon kunna med tabellerna pröfva hvarandras skarpsinne och historiska fackkunskap, föreställa vi oss, att de blifva my cket välkoiuna. Nigra få oriktigheter, hvilka iiro en följd af rutornas fördelning efter hrtal och de m h g a svårigheter, som vidlåda första upplagan af ett dylikt arbete, kunna ej vilseleda. Att tabellernas uppgifter i hufvudsak följa Odhners stora lkobok, begagnad vid alla svenska skolor, med£ ör Atskilliga f ördelar. Kritiken har om dessa tabeller sagt, att något historiskt sammanhang ej genom dem erhålles. Detta ar mycket sannt, likaså att sammanhanget mellan händelserna iir den viktigaste historiska kunskapen. Men lika obestridigt &amp; r, att den historiska minneskimskapen af enstaka fakta är en nödvändig grund, och kunde detta åskådningsmaterial bidraga till dess vinnande på ett angenämt satt, vore ej litet vunnet. Visst är, att en konstnärligare och nyttigare vaggprydnad i de ungas rum får man söka efter för det där % iitsattn priset. (Med färglagd pl.
Novell Serao. » frågade h o n. » N u går j a g! Pasqualina stannade ropade: » Canituccia! » på tröskeln och I n g e n svarade. » Måtte l a d e hon. H ö r du, hvarför gråter d u? J a s å, d u har förlorat Ciccotto, där har d u! Pasqualina l o g a f belåtenhet i mörkret. D ä r p å g i n g o d e in i huset, oeh Ciccotto fördes till sin lilla stia, där han åt o c h genast somnade. D ä r p å satte h o n sig i ett hörn framför elden, utan att säga ett o r d. den Hon b a d entonigt o c h utan ifver. Hon tänkte ingenting m e r; hon v a r endast och uteslutande hungrig. (Forts, och slut i nästa n:r.) Sen till, att Idun med finnes hos alla edra bekanta! Modetidning Smånotiser från kvinnovärlden. LäJearne om kvinnans älctenslcapsålder. I anledning af riksdagens framställning rörande framflyttning af den ålder, vid hvilken svensk kvinna må tillåtas ingå äktenskap, har medicinalstyrelsen i nyligen utgifvet utlåtande funnit en framflyttning af den lagstadgade äktenskapsåldern för kvinna synnerligen nyttig och nödig och anser sig, om man ser saken endast från helso-synpunkt, böra förorda den föreslagna gränsen af 78 år, men att en åldersgräns af 77 år tillsvidare torde kunna anses såväl i någon mån betryggande mot faran af äktenskap för allt för litet utvecklade kvinnor som ock egnad att i betydlig mån minska antalet af dem, som antagligen komme att besvära k m:t med dispensansökningar, ifall gränsen på en gång framflyttades till fyllda 18 år. För lappkvinna anser medicinalstyrelsen åler dsn nuvarande äktenskapsåldern (15 år) böra bibehållas, med hänsyn till detta folks egendomliga förhållanden. Småstadslif En verklighetsskildring för Idun af C. 0 - Gumajlius. Det var klockan tolf middag, men kunde lika väl varit midnatt, så tyst och ödslig låg den lilla staden utsträckt på sjöstranden.
Propos. i fråga om grunden för utgörandet af de till Båtsmans-indelningen i Blekinge län anslagne s. k. öfverskoltsoch reservräntor, äfvensom ang:de i detta ämne väckt motion. Yid föredragning af Sammansatta Bevillnrs-, Lagsamt Ålim. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 25 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning, blef äfven detta Betänk., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt; och yttrade derjemte Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Sedan detta Betänk, nu blifvit hegardt på bordet, lager jag mig friheten hemställa, att detsamma måtte sättas först på föredragningslistan i det förstkommande plenum i nästa vecka. Ett bland skälen till denna framställning är det, alt nästa Lördag är en dag, då Riddarb.- Direktin, enl. dess Instrukt., måste vara tillsammans, till följd hvaraf R. o. Ad. ej den dagen kan hafva plenum på både f. och e. m., och då delta Betänk, är af den vidlyftiga beskaffenhet, att dess afgörande ej torde kunna så hastigt medhinnas, torde det vara lämpligt att upskjuta dess företagande till en annan dag. Uppå i anledn. häraf framställd propos., beslöt R. o. Ad. att icke före första plenum i nästa vecka företaga i fråga v:de Betänk, till afgörande samt att detsamma då skulle upföras främst å föredragningslistan.
Det var också ett utseende att minnas, de energiska, vackra dragen, den högresta gestalten, det gråsprängda håret, tillbakastruket från den breda pannan, de svärmiska, blå ögonen, med sitt hjärtegoda uttryck. — Tyckte Strömmer inte om tablån? Jag hörde, att han ej tänkte komma igen, frågade ett medelålders, ståtligt fruntimmer med blondt hår och aristokratiska drag, i det hon vände sig till Hoffman, Strömmers ungdomsvän och värd under besöket i hufvudstaden. — Jo, han tyckte, att fröken Hammarfelt var förtjusande som Cendrillon, men, ja, uppriktigt sagdt, vet jag värkligen inte, hvarför han gick, han sade bara, att han ville gå hem och att han icke var sjuk. — Kanske är han nyckfull, den store mannen? — Nej, min nådiga — det vore synd att säga, men han är en stämningsmänniska — Som alla stora män — Som vi alla, stora och små, i högre eller lägre grad äro i vår nervöst öfverretade tid. — Och det var något i hans stämning, som hindrade honom att se de återstående tablåerna ur Cendrilloncykeln, där lilla Hammarfelt troligen blir charmant? — Jag förmodar det, —jag vet värkligen inte. — Skulle man tro allt hvad tidningarna haft att förmäla, så måste Strömmer ha genomgått oerhördt mycket, innan han vunnit det erkännande, som nu kommit honom till del. Beskrifningen låter som den mest äfventyrliga saga. Kan det vara sant? — Äfventyrlig? Nej, men att han inte dansat på rosor fram till sitt mål, det är nog sant. Det kan jag intyga, som var hans kamrat på konstakademien nästan under hela hans studietid härhemma. — Var Strömmer vid akademien sextionio? — Låt mig se! Jo, det var han. Kände hennes nåd honom då? — Det förefaller mig nästan. Jag tyckte, när jag nyss såg honom sitta där, att hans ansikte var mig så väl bekant. Det var som om jag sett honom förut en gång — för länge sedan. Hoffman gick direkt hem efter föreställningens slut. Uppasserskan hade tändt taklampan i den stora, trefliga ateliern.
Landshöfdinge-embetets stridande åsigt och på grund deraf måste anse Sollén berättigad att vinna Justitie-Ombudsmannens embetsbiträde för sin rätts utbekommande, heldst frågan berörde en princip af mera allmän vigt, hvars olika tillämpning ej kunde vara för rättstillståndet fördelaktig, uppdrogs åt Advokat-Fiskals-embetet att anställa åtal inför Kongl. Hofrätten emot Landssekreteraren och Landskamreraren i Jemtlands län, för hvad de under utöfningen af Landshöfdinge-embetet i ofvannämnda måtto låtit komma sig till last, dervid jemväl borde föranstaltas, att målsäganden Sollén blefve hörd och försatt i tillfälle att sitt framställda ersättningsanspråk närmare uppgifva och bestyrka. Efter föregången skriftvexling och sedan Sollén haft tillfälle att sig i målet yttra, meddelade Kongl. Hofrätten den 7 I)ec. 1858 Utslag af innehåll, att som efter det vid ofvannämnda inför Landshöfdinge-Embetet hållna förhör upplyst blifvit, att Fnusk från en af honom uppgifven person på god tro tillhandlat sig ifrågavarande fickur, lagligt hinder för Landshöfdinge-embetel att vid Fnusks frigifvande ur häkte uret till honom återställa icke lörefunnits och Landshöfdinge-embetet följaktligen icke kunde anses hafva i anmärkta hänseendet felaktigt förfarit, blef åtalet ogilladl; äfvensom Solléns yrkande om ersättning för det från honom stulna ur och för hans i målet hafda utgifter lemnades utan afseende.
Det år af sådan anledning sorn jag föreslår: att stadgandena i Handelsordningen den 22 December 1846 § 6 och Kongl. Kungörelsen den 7 Februari 1852 om visst afstånd från stad eller köping, hvarinom öppen salubod på landel icke får anläggas, må upphöra ali vara gällande; och ali tillstånd till anläggande af sådan handelsbod må tillålas, utan afseende på afståndet från stad eller köping; Eller, om delta icke anses lämpligt, att åtminstone det afstånd från stad, som nu är för salubods anläggning bestämdt, må lill en mil förkorlas och förbudet emot landthandel inom visst afstånd från köping helt och hållet bortagas. Hvarjemte jag hemställer: alt föreskriften, om ovilkorlig skyldighet att hafva vunnit burskap å handel för vinnande af rättighet att idka handelsrörelse i stad må upphöra. Likaledes tillåter jag mig föreslå: att stadgandet i Fabriksoch Handtverksordningen den 22 December 1846, om mästerskaps förvärfvande, må uteslutas; att föreskriften, om burskaps förvärfvande lör anläggande af handtverksverkslad, äfvensom för idkande af bageri-, bryggeri-, eller slagleri-handterirg i stad må upphöra att vara gällande; och att bageri-, och bryggeri-handteringen jemväl må af tjenstemän idkas; samt att rättigheten, att såsom försörjningsmedel med egna händer eller med biträde af hustru och hemmavarande barn, till afsalu åstadkomma handtverksarbeten eller andra tillverkningar, må vinnas utan tillstånds-ansökning, och således blott efter föregången anmälan till vederbörande myndighet må kunna ulöfvas. Om remiss till behörigt Utskott anhålles. Stockholm den 26 November 1862. C. J. Svensén, från Calmar län. Metionvr i Bonde-Ståndet 1863. Af C. J. Svensén från Calmar län, om tillägg i 10 $ af Kongl. F»r~ ordningen den 19 December 1827 angående jordafsöndring. Förordningen om hemmansklyfning och jordafsöndring den 19
RegeringsFormen, hvarest ett slags Instruclion gifves för Konungens Rådgifvare i CommamloMål, inhämtas: att denne Rådgifvare blott äger att ”yttra sin mening öfver de ”företag, Konungen beslutermen synes alldeles icke vara skyldig att sjelf uppgifva nå - Den ra Martii. 341 gra Planer eller Förslag. Det åligger honora ej att sjelf handla, utan endast alt yttra sin mening öfver Konungens Handlingar. Han är således ej en gång i tillfälle, att i eget naum ådagalägga någon activ skicklighet; hvilken derföre omöjligen kan blifva underkastad Riksens Ständers omdöme. Helt annorlunda förhåller det sig med en StatsSecreterare. Honom tillkommer det att bereda och i StatsRådet föredraga inkomna Mål, samt att väcka frågor om allmänt nyttiga åtgärders vidtagande. Emedan således StatsSecreterarens Embete kräfver Sjelf-verksamhet, men deremot Rådgifvarens i CommandoMål, blott en passiv pröfnings-förmåga; är det följaktligen klart, att den förre, men alldeles icke den senare, kan fela Negativt_, nemligen genom underlåtenhet, overksamhet, oskicklighet. Detta har jag blott velat hafva äran, såsom utveckling af min förut yttrade mening, till Protocollet anföra. Grefve Mörnerj Carl Stellan: Sedan nu flere värde Ledamöter yttrat sig i detta ämne, och meddelat nödiga upplysningar, tror jag mig ej böra upptaga tiden med enskildta Reflexioner i bufvudsaken, utan vill blott förena mig uti Herr Rosenschölds och Friherre Staels gjorda framställning: Att sedan öfverläggningen blifvit slutad, målet må förfalla, och ConstitutionsUtskottets Betänkande läggas till Handlingarne. Jag delar äfven med dessa Herrar lika den tankan att nyttigt vore för framtiden och till förekommande af sådane Collisioner, som nu inträffat, 0111 med Konungens 342 Den 12 Martii.