Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men denne skald, som dramatiserade allt, hvad han kom öfver, leddes mera af slumpen än af patriotism vid valet af dessa ämnen, och aldraminst afsåg han väl dermed att tillfredsställa något klart insedt tidsbehof. Det är emellertid reformationstidehvarfvet, som framalstrat det nyare historiska dramat, och öfverallt, der det framträdde, stod det i samband med en höjning i nationalmedvetandet. Att en sådan under denna tid inträdde i Sverige torde i det föregående vara bevisadt, och den, som inom den dramatiska litteraturen först gaf uttryck åt tidsandan, var Johan Messenius. Johan Messenius302 var född 1579 (enligt andra 1581) i byn Freberga, en mil från Vadstena. Fadren, som var mjölnare, dog 1588, och följande året sände modren, då omgift, den 10:årige sonen till Vadstena skola. I denna stad, der den heliga Birgittas ben hvilade och der det ryktbara birgittinerklostret blomstrat, funnos sannolikt många hemliga anhängare af den gamla läran, och det var sålunda redan i skolan, som Messenius insöp sin kärlek för katolicismen. Presten Mogens Andersson sände 1595 den hoppgifvande ynglingen, utan föräldrarnas vetskap, till Jesuiterskolan i Brunsberg, hvarest då danades missionärer till nordens omvändelse. År 1603 lemnade Messenius Brunsberg och besökte Krakau samt året derpå Rom, hvarifrån han dock snart återvände, och mottog doktorsgraden i Innspruck år 1606, samt blef samma år i Prag af kejsaren nämnd till Poeta Cæsareus. Sedan begaf han sig till Danzig, grundlade der en skola och gifte sig 1607 med Lucie Grothusen, dotter af Arnold Grothusen, konung Sigismunds fordne informator. — År 1608 erhöll han tillåtelse att återvända till fäderneslandet, gick då trohetsed åt Carl IX och afsvor för all framtid gemenskap med katolikerna och de polska Wasarna. Följande året blef han anställd som juris et politices professor vid Upsala universitet och utvecklade der stor verksamhet.
Utskottet, som genom protokollsutdrag jemväl erhållit del af de yttranden öfver motionen, åtskilliga ledamöter af Borgare-Ståndet vid remissen af densamma afgifvit, får härmed öfverlemna det väckta förslaget, jemte eget utlåtande deröfver, till Rikets Ständers pröfning. Om man rätt skiljer emellan sjelfva saken och dess benämning, så torde till en början befinnas, att om också icke en sådan landets indelning i distrikter, som motionären tänkt sig under benämningen land kretsar, nu eger rum, det likväl genom de nyligen antagna kommunalförfattningarne blifvit åvägabragt en sådan samfällighet för land och stad beträffande deltagande med lika rätt i “landets gemensamma angelägen beter11, som motionären förordar, enär han sjelf ifrån föremålen för denna samfällighet undantager “alla sådana angelägenheter, hvilka endast kunna angå en särskild stad, socken eller församling inom landkretsen“, och hvilka skulle fortfarande “ordnas, underhållas och bekostas11 af staden, socknen eller församlingen enskildt. Detta undantag, som motionären sjelf funnit nödigt, upp häfver i sjelfva verket hela hans förslag, enär det utan tvifvel skall, åtminstone i de flesta hänseenden, dem han framhåller såsom föremål för samfällighet, bufinnas nödigt att göra den åtskilnad, undantagsbestämmelsen åsyftar och hvilken, såsom varande en nödvändig följd af olikheten i landtoch stadskommunernas upprinnelse och utveckling, i vilkoren för hvarderas trefnad, i deras särskilda behof och i alla de förhållanden, på hvilka vid ordnandet af samhälligheter måste fästas afseende, svårligen låter sig upphäfva eller utjemna. En så vidsträckt gemensamhet, ej mindre i afseende på jurisdiktion, än i administrativt hänseende, som motionären yrkar, anser Utskottet fördenskull ej heller eftersträfvansvärd; och Utskottet kan icke inse, att de omständigheter, motionären i sådant afseende åberopar, dertill föranleda, eller ens att vissa af honom antydda frågor, de der antingen äro eller förmodas snart blifva afgjorda, såsom t. ex. antagandet af den nya kriminallagen, fortsättning af jern vägsbyggnaderna och dylikt, med ifrågavarande förslag ega verkligt caussalsammanhang.
Där förde osynliga buller i kokhuset om nätterna och där skymtade besynnerligheter bakom knutarna och i småskogen, då hon i solnedgången gick med sina bara fötter på den kortgnagda, sammetsmjuka gräsvallen — fram och åter till meskoket. Sång och saga kommo med korna på aftonen, då solen glödde mellan de mörka granarna, och luften var gul. Talltrasten sjöng och ugglorna ropade ho! Med ett sinne som hennes var detta hennes värld. En dag skedde något midt i solskenet. Gunnel hade setat med hufvudet på armen och sofvit. Hon vaknade då ett följe af vitrer stod rundt om henne och fordrade bröllop. En ung man af de besynnerliga i skogarna skulle gifta sig med henne. Ja, hon vardt som borttagen i äfventyret. Hon kläddes i brudestass med vitersilfver och konstigt arbetadt viterguld. Ringar på händerna. Söljor på bröstet. Kring midjan en slingrande orm. Gunnel satt som i en dröm. Pynta fingo de. Vallhunden tjöt af rädsla. Solen glittrade och sken. Tranorna ropade från sjön, skogen doftade, luften skälfde. Det var ett tindrande bröllopsväder. Jadmos snöiga topp lyste hvit som ett vårmoln långt borta ... och nu skedde det ... att han kom ... främlingen i fråga ...» »Ja», sade professorn sakta och utan medvetande, att han talade. »Ja, det såg besynnerligt ut, men något dylikt som vitrer såg jag icke, då jag kom, vilse i fjällen, öfver fäbodvallen till hennes störes.» »Det är endast söndagsbarn, som få se sådant ... och då ni kom ...? »Då jag kom, sprang hon mig till mötes skälfvande och fager. Hon hade icke silfver och guld på sig, men tårarne hängde i hennes ögonhår och solen bodde i hennes tunga fläta. Jag glömmer det aldrig: blicken var förunderligt inåtvänd ... skimrande och fuktig ... aldrig i hela mitt lif har jag sett något så välsignadt vackert. ’Du är min rädderman’, sade hon och log med sitt ljusa ansikte ... och så kom det, som ... jag icke hade väntat ...»
Utskottets förslag bifölls med den förändring alt införselstullen bestämdes till 15 sk. perskålp.; Böcker: a! under denna artikel i nu gällande Tulltaxa utförde 4 rubriker, bland hvilka den sista, som upptager ”med inbundet rent eller linieradt papper,” enligt Ridderskapet och Adelns förut fattade beslut skulle -blifva oförändrad, ansågos de 3 första böra sammanföras lill en enda . rubrik af följande lydelse: ”Röcker samt chartor, musikalier, notoch ritböcker fria;” och skulle de öfrige Riks-Slånden, genom utdrag af protocollet, vänligen inbjudas att uti detta, rörande berörde 3 rubriker fattade beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Cider: ansågs böra uteslutas ur sjelfva Taxan, hvaremot uti noterne dertill skulle införas: ”Cider, se Vin.” ' ' • • \ Vih. till R. St. Filklofvar, Urmakare-: å denna artikel bestämdes tullvärdet till 5 R:dr samt införselstullen till En R:dr per skålp. Garn, bomulls-, hvitt och färgadt, tvinnadt och dubbleradt: i öfverensstämmelse med stadgandet i Kongl. General-Tullstyrelsens Cireulär den 30 sistlidne September, beslöts att dubbleradt bomullsgarn i härf-vor må till Riket införas, emot enahanda tullafgifter, som för det otvinnade garnet äro uti nu gällande Tulltaxa bestämda, nemligen för hvitt, under N:o 26, — 6 sk. — för hvitt af N:o 26 och deröfver — 5 sk. — för färgadt Turkiskt rödt 8 sk., samt för allt annat färgadt 12 sk. per skålp. Garn, Kamullseller redgarn, färgadt, tvinnadt eller dubbleradt:
Erfarenheten tyckes äfven visa, att sedelstockens indragning på näringarnes bekostnad, på intet sätt bidrager till myntförbättring i ty med öfver 4 millioners indragning sedan sista Riksdagen, hat likväl vårt myntvärde försämrats irån 108 skilling till 126; och således sedelmassan till 3J millioner mindre värd, än den var före indragningen. Mine framställningar innefatta sålunda: 1:0. Att om myntvärdet skall bestäm^ mas, det då må ske med de tillgångar vi äga Den 2.6 Februarii. 825 i Bankens hvalf, och att aldrig någon skuld, sättning till detta ändamål niå vidtagas. 2'.o. Att Banken upphör med sin Discontrörelse, och i stället inrättas privata Dssconter eiler Banker med creditif på Banken, hvarest capitalisterne må kunna använda sine capitaler. 3:0. Att jordbruket Får sig anslaget en fond till förlagslån, visst icke relatift tili öfriga näringar, då skulle fråga vara om 15 millioner, men 4 å 5 millioner, mot lika vilkor, elier 4 procent. Denna fond anser jag högst angelägen, äfvensom angeläget., att den fördelas å hvarje provins; ty då lagstiftaren säger: Länet skall betala bevillning efter ett bestämdt capitalvärde; måste den äfven lemna Länet andel af låneanslagen, relatift till samma capitalvärde. 4:0. Alla de längre från hufvudstaden belägne provinrer, sorn önska välja egne fullmägtige vid frågan om vederhäftighetsbetyg, dertill må äga rättighet, pä det fullt vederhäftige må få lån, utan att behöfva göra kostsamma, resor till hufvudstaden, och utan att betala en procent årligen i provision , utom andra uppoffringar. 5:0. Att hvad sorn inflyter af fastighetslånen blifver användt till Industrie; ej ensamt till odlingsföretag. Att det mästa möjliga af Bankens räntor, blifver användt till beviilningens nedsättande, och hvad större arbeten och strömrenstitngar kräfva må genom lån eller obligationer upptagas, så att endast räntan derföre må falla oss tili last, 7:0.
Diskont-direktionerne vare det uttryckligen förbjudet, att, såsom Kommissionärer taga någon befattning med Låne-ansökningar hos det Diskont-verk, i hvars styrelse de deltaga, ehvad dessa ansökningar afse nya eller omsättningar af redan erhållna lån. Åliggande det såväl ordföranden, som en hvar Ledamot i Direktionen, att allvarligen tillse, det denna föreskrift noggrannt efterföljes och förhållandet, i annat fall, hos Direktionen anmäla. Fullmäktig, som icke är Ledamot af Diskont-direktionen, vare det likaledes förbjudet att, såsom Kommissionär, taga någon befattning med ansökningar, rörande beviljande af nya eller omsättning af förut erhållna lån. 6 Sami. 1 Afd. 89 Haft. 4 26 JiankoUtskottets Memorial, N:o 66. Jemf. § 85j punkt. 5. (Oförändrad). Ingen ordinarie eller vikarierande Ledamot i Banko-diskont-direktionen belånas. Jemf. § 81 j mom. 3. Varder till Ledamot af Direktionen någon vald, som upplaga lån hos Banko-diskont-verket i Stockholm; och må hvarken erhålla lån hos Banko-diskont-verket i Stockholm. Finnes förbudet vara öfverträdt, gore vederbörande Direktion derom anmälan hos Fullmäktige, hvilka ombesörja att, i händelse den felaktige är Ledamot i någon af förutnämnde Diskont-direktioner, annan Ledamot i hans ställe skyndsamligen förordnas och insättes, samt att, om förbudet blifvit öfverträdt af någon Fullmäktig, med honom kommer att förfaras enligt gällande Ansvarighets-lag. Mom. 2. Hvarken Ledamot af Banko-diskont-direktionen, ej eller någon af Verkets Tjenstemän eller betjente må sätta sig i skuld hos Diskont-verket; härifrån dock undantaget, hvad angår lån på sådane aktier eller publika papper, hvilka , enligt Rikets Ständers beslut, få belånas. Mom. 3.
Ehuru den i 1 mom. af denna § anvisade summa benämnes kreditiv, har dock Utskottet, i likhet med hvad vid föregående riksdagar egt rum, upptagit stadgandena derom under denna afdelning i reglementet, enär någon ersättning för hvad som derå lyftas icke i allmänhet lärer vara att förvänta, utan de anvisade medlen kunna anses såsom fyllnadsanslag i hvad som för hospitalsfondens utgifter erfordras. § 150, angående anslag utöfver de å Riks-statens Nionde Hufvudtitel för pensionsoch indragnings-staterna uppförda summor, innefattar Rikets Ständers beslut i öfverensstämmelse med Utskottets hemställan i nedannämnda punkter af Utlåtandet N:o 74, nemligen: „ mom. 1, angående bidrag till Kongl. Theaterns pensionskassa, l:a punkten; „ mom. 2, angående ersättning till Statskontoret för utgifter till pensione rande af Expeditions-sekreteraren Richerts enka, 7:de punkten litt. b). § 151, angående kreditiv för upprätthållande af Arméens Pensionskassas pensionering; och § 152, angående kreditiv för fortsatt tillämpning af de nya pensions-staterna för befäl och tjenstemän vid Arméen och Gotlands nationalbeväring, grunda sig på Utskottets af Rikets Ständer gillade hemställan i 41:a punkten, litt. b) och c) af Utlåtandet N:o 51. § 153, angående kreditiv för pensionering af Flottans embetsoch tjenstemän samt betjente; samt § 154, angående kreditiv för upprätthållande af förbättrad pensionering af Flottans gemenskap, öfverensstämma med Utskottets af Rikets Ständer gillade förslag i 18:de och 19:de punkterna af Utlåtandet N:o 52. I likhet Stats-Uukollets Memorial Ai:0 135.
Den siste Talaren anser begagnande af Suppleanter strida emot Riksdagsordningen, emedan der står, att sådana Den 27 September f, m. 3gi ledigheter, som uppkomma genom UtskottsXiedamots afresa från Riksdagen, skola genast ersättas Detta har dock endast afseende på längre tids ledighet. Helt annat är förhållandet, då någon af opasslighet eller annat förhinder för dagen är urståndsatt, att biträda Utskottet. I sednare fallet kan rummet fyllas af en Suppleant, och endast, då fråga är om längre frånvaro, bör Ordinarie Ledamot .yälja?. Herr von Heyne, <GeorgFörhållandet hos de tre Ofrälse*Stånden är helt olika mot det hos Ridderskapet och Adeln. De förre hafva ap« pointement under Riksdagarne, men vi icke. Sådane Ledamöter, som äro långväga bo» ende, och göra den uppoffringen att vara vid Riksdagen’, under det de likväl hafva enskilta göromål att sköta hemma, kunna väl anses jnera berättigade, än andra, att någon gång pnder Riskdagen hemresa , för att se om deyas hus. Om yid dylika tillfällen nya Ledamöter skulle väljas med uteslutande af de permitterade, kunde lätt hända, att Ridderskapets och Adelns Ledamöter i Utskotten blefyo helt och hållet ombytte. Det är derföre nödvändigt, att Suppleanter Väljas och att afresa från Riksdagen på kort tid icke hindrar, .att åter inträda såsom Utskotts Ledamot, ef. ter permissions-tidens begagnande, då den icke jifverskrides. Grefve af Ugglas, Gustafi Jag tror, lika 39» Den 27 September f. ni; med Friherre Cederström, att sedan votering per Capita blifvit införd i Utskotten, är det af ,vigt, att deras samtlige Ledamöter af alla Ständ infinna sig. Likväl finner jag icke, att ordet samtelige bör tydas så ovilkorlig!, att alla Ler damöterg närvaro skulle fprdras vid en votering.
Detta med hvad mera uti änmärkningarne innefattas, hafva Utskotten tagit uti noga öfvervägande, och får Lag-Utskottet, som anser det tillkomma sig att endast besvara dessa anmärkningar i hvad de angå nvttan och behofvet af den för Skåne och Blekinge inrättade HofRätt, nu vördsamt anföraatt den erfarenhet om yppad balance af göromålen inom Götha HofRätt, som Utskottet såsom skäl för dess yttrande omnämnt, grundar sig på HofRiitténs allmänt kungjorde arbetsförteckningar, samt att Utskottet icke ansett nödigt, att, medelst Ziffertalens utsättande göra den Arithmetiska framställmng i ämnet, som uti Allmänna Tidningarne, der desse arbets-förteckningar blifvit intagne, varit lör livar och en tillgänglig; — Utskottet kan ej frångå sin yttrade öfvertygelse, att anse tillväxt i odling, näringar och befolkning, samt deraf uppkommande ökade rättsförhållanden såsom hufyudsakliga orsaker till förökade rätteg ngar, heldst deras antal varit i stigande flere år innan sednaste hvälfning i penningeförhållanden inträffat och ännu fem år efter densamma fortfar att vara det; Och hemtar Utskottet häraf stöd för sin mening att en ständigt, och en ej blott för tillfället, eller genom adjunction, ökad personal af Götha HofRätts Ledamöter, varit oundviklig, om ej Domare-göromålen skulle blifva hvilande i HofJRatten. Detta behof har Lag-Utskottet funnit vara pä det mest tjenliga sätt uppfyldt genom den af Kongl. $4 St ats - Uts leot tet* Be tänkandera Maj:t i Nåder inrättade Hof-Rätt ofver Skåne och Blekingen. Utskottet har uti Betänkandet anfort skälen till dess öfvertygelse, hvartill jemväl kommit i betraktande, att Invånarne uti de från Danmark eröfrade provinserne år 1669 uti 6:te puncten af Malmö Recess-yttrat underdånig anhållan, om en särskild Öfver-Domstol, hvarom Kongl.
Blott molnfri himmel öfver mig Och ändlöst djupblått haf omkring mig! Ej ljud af liifyld varelse! Ej måsen väckte mig med sina skri! Ej ens en kåre kom den lätta våg Att sqvalpa mot en sten Det föreföll mig som jag sjelf var död. Jag högljudt talade och skrek, Men rösten skrämde mig, Och torkan band min tunga. Blott hjertats jemna slag i bröstet Mig minde att jag fanns! Men när en stund jag lyssnat till dess ljud, Jag snart ej mer det hörde. Då for jag upp af bäfvan full Och så hvar gång, tills jag i vanmakt föll. När då jag vaknade till slut jag hörde paus. THORFINN allena. ORM. THORFINN. Törs Du bryta en ed törs du kallas niding! ORM tiger. THORFINN. Stackare! Det är Du som fjettrar mig, då jag vill flyga. Du lindar Dig som en Orm kring mina ben släpp mig! Jag har svurit fostbrödraeden. Den bryter jag! Det kan Du ej! THORFINN. ORM. ORM. Då sparkar jag dig undan! Det blir vår död! ORM. THORFINN. Är Du man Du, Orm? THORFINN. Invid mig sakta slag lika hjertats Jag hörde flåsande från mun som ej var min, Och modet växte åter i min själ. Jag såg mig om Det var ett själdjur, som sig sökte hvila; Det såg på mig med ögon fuktiga Som om medlidande med mig dem fylt. Nu var jag mera ej allena; Jag sträckte ut min hand att smeka Dess sträfva kropp. Då flydde det Och jag var dubbelt ensam. Nu står jag ock på skäret Hvad fruktar jag? Jo ensamheten! Hvad är då ensamheten? Det är jag sjelf! Hvem är jag då, att mig jag rädes? Ar jag ej Thorfinn Jarl den starke, Som böjde tusen viljor under sin? Som aldrig kräfde vänskap eller älskog, Men sjelf bar sina sorger! Nej! Nej! Jag är en annan! Och derför rädes Thorfinn starke För Thorfinn svage! Hvem stal min kraft? Hvem slog mig? Mån det var hafvet? Slog jag icke hafvet
Jag anhåller vördsamt att få fästa Ståndets och den sisle talarens uppmärksamhet derpå, att den 54 §:n Riksd.Ordn., sorn angår det fall, ”då propos. till Den 3i October e m. 439 Fattande af ett definitivt beslut öfver en Konungens framstallan, eller ett betänk. eller en af enskild riksdagsman vackt fråga är med ja oell nej besvarad ’ etc., icke kan tillämpas uti nu ifrågavar. fall, och alldeles icke här hörer till saken. Här är icke något definitivt beslut , sorn skall fattas; här är frågan alt utröna huruvida Ståndet vill såsom sin gemensamma tanke antaga en anmärkn. emot ett Utskrs betänkande. Detta kan icke anses såsom något definitivt beslut, och man får icke tillämpa grundlagen annorlunda än efter dess ordalydelse enl. 8> §:n Reg.Ftn. Jag anhåller att vi måtte komma ilian denna högst onödiga öfverläggning, derigenom att Hr Landtm, täcktes gifva oss propos., huruvida Ståndet medger delning af Hr von Hartmansdorffs förslag, hvarefter Ståndet är i tillfälle att genom sitt svar bestämma huru dermed skall förfaras. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af Frih. Sprengtportens begäran, först finge gifva sin tanke tillkänna angtde den frågan, huruvida ett förut af R. o. Ad. vid föredragningen af Frih. Hamiltons förslag fattadt beslut skulle lägga hinder i vägen för afgörandet på ett eller annat sätt af den punkt af Hr von Hartmansdorffs förslag, som nu vore föredragen. Det torde vara öfverflödigt att vidare erinra om innehållet af det beslut, R. o. Ad. då fattat, och innehållet af den punkt, som nu vore föredragen, då så många ledamöter framställt det under discussionen. Hr Landtm, kunde icke se, att R. o. Ad., genom det förut fattade beslutet, vore på något sätt förhindradt att i afseende på de gjorda förslagen fatta det ena eller andra beslutet, allt efter som R. o. Ad. funne skäligt, och hade det i annat fall varit Hr Landtmts skyldighet att vid föredragningen af denna punkt derpå fasta uppmärksamheten.
Nyare lagstiftningar hafva ock erkänt detta; och Lagkommittéens förslag till ny civillag, deri morgongåfva ej nämnes, innehåller det stadgande att, om efterlefvande maka af sin enskilda egendom och giftorätt, icke kan njuta tarflig bergning och ej heller eger tjenst eller näringsfång, hvaraf hon kan sig försörja, den aflidnes arfvingar skola vara förbundne att af den egendom, som till dem öfvergår, lemna hvad i nämnde hänseende brister. Härmed skulle visserligen den hustrun nu förbehåll ne ovilkorliga förmån framför mannen upphöra, men en till båda makarne utsträckt rättighet utöfver giftorätten, föranledd af samma grunder, hvarpå morgongåfva bibehållits, komme deremot att qvarstå. Införandet af en sådan rätt skulle emellertid, hvad hustrun vidkommer, i sjelfva verket endast innebära en modifikation af hennes rätt till morgongåfva; och om ett helt och hållet upphörande deraf, annat än till namnet, blefve således ej då fråga.» I följd häraf och då lagstiftande makten nyss förut, medelst vidtagna förändringar i lagstiftningen, sökt ordna makars förhållanden och rättigheter, samt täta förändringar i en så vigtig och i enskildla lifvet djupt ingripande lagstiftningsgren, som omförmäldte, lätteligen kunde leda till osäkerhet och oreda, blef framställningen afstyrkt. Och med åberopande af berörde yttrande, får Utskottet vördsamligen tillstyrka att nu församlade Ständer äfven måtte förklara, det kan ej eller Herr Ronblads motion om upphörande af morgongåfva bifallas. Stockholm den 29 Juli 1851. Lag-Utskottets Betänkande, JW 43. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Aug. ISSI, kl. It f. in. Betänkande, i anledning af vackt motion om förklaring, /wrwvida 1843 ars arfslag må inverka pä fördelning af egendom, som förut blifvit emellan barn gjord af föräldrar, hvilka likväl, först efter det nämnde lag blef gällande, aflidil. Berörde, af Riksdagsfullmäktige!!
Rörande den af Utskottet i sistnämnde Memorial föreslagna Nej-proskion, har redan i Borgare-Ståndet blifvit erinradt, att densamma är en uppfattning af Bonde-Ståndets, från de öfriga Riks-Ståndens afvikande, beslut, hvilket delta Stånd har rättighet att få oförändrad t lill föremål för votering i Förstärkt Constitutions-Utskott; hvaremot i Ja-propositionen icke kunnat af de Öfriga tre Riks-Ståndens meningar upptagas mer än det, hvaruti samtliga dessa Stånd öfverensstämt; och Utskottet tinner sig, till stöd för sitt åfstyrkande af ändring uti berörda Nej-proposition, endast behöfva åberopa denna erinran. På här ofvan anförda skäl hemställer Utskottet, att, för den i Utskottets Memorial N:o g5 föreslagna voteringen i Försläi kl Conslitulions-Ufskolf, må antagas följande proposition, emot hvilkens antagande äfven hos BondeStåndet så mycket mindre hinder lär mola af Ståndets förra beslut, som ingen hufvudsaklig skillnad föiefinnes mellan den i Memorialet N:o g5 och den här nedan föreslagna proposition: Den, som vill, att Svenska Representationen skall fördelas på Tvänne Kamrar, röste J ci, Den det ej vill, röste Ney; Vinner Nej, anses Representationen böra bilda En enda Kammare, hvilken för vissa frågor delar sig i Tvänne_Nämnder, som serskildt öfverlägga och besluta, men vid inbördes stridighet i åsigter, sammanträda, för att skiljaktighelerna till gemensamt beslut; bringa. Slockholm den 22 Mars 1841 - TRYCItT HOS J. A. WALLDÉ», 1841. Constitutions-ZJtshottets Memorial, N.'o 101. I N: o 101. Ant. till Exp.-Utsl. den 3i Mars, 11. 9 f. m. Memorial till Borgare-Ståndet, i anledning af Ståndets yttrande rörande Constilutions-Utskottets Memorial, N:ris 83 och 84.