Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J påminnen eder, att ända till Gustaf I:s tid utgjordes Adeln endast af sådana, som fått sitt adelskap genom gammal häfd, d. v. s. genom makt och gjorda tjenster emot Staten, äfvensom jag tror, att en del blifvit nämnda af Konungen. Så förhöll det sig ända till Erik XIV:s lid, hvilken Konung i många saker ägde en ljus blick. Han ansåg, att Adeln i Sverige borde organiseras på samma sätt, som i andra länder, och sä uppkommo de två classerna grefvar och friherrar. De första grefvarne voro, som Ilrnne veta, Brahe och Sture, och de första friherrarne, Leyonhufvud med några flera. Derigenom fick Adeln en hållning. Sedermera nämnde följande Konungar åtskilliga grefvar och friherrar, så att Adeln blef sammansatt af dels sådane, som tillhörde den af gammal häfd, och dels sådane, som nämndes af Konungen. Sedan kom Gustaf II Adolphs Ridd.Ordn. Det beslut, som då togs ang:de Adelns representationssätt, är så lika med det nuvar., som man kan begära på så olika tider. 200 år ligga nemi. emellan. Jag tror ock, att Adeln för närvar, omöjligen kan på annat sätt sammansättas an den nu är sammansatt, utan att man uppväcker split och osämja. 312 Den 11 September. Mänga hördes ropa på propos. Frih. Cederström, Jacob: Jag får bedja R. o. Ad. om ursäkt, att jag ytterligare förlänger denna discussion, för att bemöta Gr. Lagerbjelkes yttrande, att han från 12 § Riksd.Ordn. hemtade skäl att anse Ridd.Ordn. i likhet med de öfriga Ståndsordningarne, och att R. o. Adis sjelfva representationssätt borde hänföras till dess privilegier. Det torde likväl blifva något svårt att ur privilegierna draga några stadganden om sättet för R. o. Ad:s representerande, annat än det negativa, att ingen som en längre tid vistats å utrikes ort och svurit främmande herrskap trohet, får vara representant.
(Våra Svenska ångventiler öro vanligen belastade med endast 4 ® fö'1- hvarje qvadratverktums yta). Dessutom skall på ångkammaren till dessa kittlar, öfver motsvarande hål, anbringas små smältbara plåtar, som kunna motstå inre pressningen af en och en half gång atmospheriska tryckningen. Dessa plåtar böra vara tvenne, och den första eller den minsta bör smälla vid 122° Celsii värme, samt den andra eller största vid i3a° grader. På dessa plåtar skall finnas en stämpel, som utvisar, vid hvilken värmegrad de smälta. Alla cylindrar och ångrör skola äfven förses med besigtningsstämpel. Ombord på hvarje ångfartyg, som är ämnadt att emottaga passagerare, skall finnas en kunnig, nykter och anständig machinist, hvars skyldighet är att alltid efterse och sköta machinen om bord. Machinistens göromål får icke öfvei'- lemnas till den karl, som eldar, hvilken står directe under den förres befäl. Machinisten skall noga rätta sig efter sin instruction. På ångfartyg, som gå uti mycket salt vatten, skall han ofta låta rengöra pannan och eldrören. På det machinisten måtte alltid vara uti tillfälle att finna, om vattentillgången uti pannan motsvarar vattenåtgången till ånga, och att vattnet uti kitteln alltid står högre än elden uti ugnen och rören, är det anbefaldt, att alla ångkittlar skola vara försedda med glasrör, som utvisa vattnets böjd. Dessa rör hafva tvenne canaler: den ena står i förening med ångan och den andra med vattnet uti kitteln, så att vattnet uti glasröret alltid står lika högt som uti kitteln. Af dessa glasrör skall det alltid finnas ett uti reserv. (Då potatesmjöl nyttjas i pannan, för att hindra saltkristallisering, blir detta glasrör vanligen så mörkt af en härigenom i56 Den 17 Juni f. m. uppkommen deg, att vattenståndet deri icke synes; men det kan lätt rengöras).
Nej, komma ofvanintagne slutord: ”förr än ett år förflutit ifrån Bankens öppnande till utvexling af Silfver” att förändras Lill orden: förrän vul nästinfallande Riksdag Rikets Ständer derom annorlunda besluta”. V oter ing en: Den, som anser, att privata Assigneringsrätten i Banken må tills vidare få fortfara emot en afgift af 2 R:dr Banco för hvarje folium om 4° rader af den löpande räkningen, med förbehåll tillika, att den' minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, blifver 10 R:dr Banco, motsvarande 5 folier, röstar . Ja 5 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer afgiften att bestämmas till 4 R:dr B:co för hvarje folium om 4° räder af den löpande räkningen, med förbehåll tillika, att minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, blifver 20 R:dr B:co, motsvarande 5 folier. 5:te Voteringen: Den, som anser, att Cassa-Creditiv i Rikets Ständers Bank må kunna beviljas ej mindre åt Associationer, som möjligen sig bilda till belåning af Svensk spanmål, samt sådane Privat-Banker, som i större scala sig med spannmåls belåning befatta, och åt Hypotheks-Föreningar, än äfven åt andre Bolag och enskilde personer, röstar Ja; Den det ej anser, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutit, att Cassa-Creditiv ej kunna beviljas åt andra, än Associationer och Privat-Banker, som med belåning af spanmål sig befatta, samt åt Hypotheks-Föreningar. 6: t e V o teringen: Den, som anser, att högsta belopp, någon till Cassa-Creditiv i Banken berättigad Privat-Bank kan såsom Creditiv erhålla, blifver 3oo,ooo R:dr B:co, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutit, att icke någon PrivatBank kan, såsom Cassa-Creditiv, i Rikets Ständers Bank, erhålla mer än i5o,ooo R:dr B:co.
Delar af dessa djur äro äfven med förkärlek använda; ner, mindre dock hos oss än utomlands, t. ex. i England, af lejonet egentligen blott hufvudet (t. ex. Leijonhufvud, Blå- där för den obetydligaste förening eller fotbollsklubb ett vafjell), af örnen främst vingarne (t. ex. S:t Birgittas släkt, Brahe, pen är så godt som obligatoriskt. von Hallwyl, Örnflycht, Geete) samt en sammansättning af örn Huvudbeståndsdelen i ett vapen ä r skölden, därtill komoch lejon, den u r sagan hämtade gripen. F ö r öfrigt förekomma hjälm och hjälmprydnad. Tillbehör äro hjälmtäcken, ma alla möjliga djur: hästar (Rappe), hundar, vildsvin, tjurar kronor, sköldhållare, mantlar, fanor, valspråk o. s. v. (Oxe, Tiesenhausen, von Plessen) och delar däraf, t. ex. hufHvad sköldens form beträffar, så h a r den föga betydelse. vudet (Hård) eller blott pannan, » stjärnan » (Oxenstierna), räfVanligast är den s. k. franska, som nästan uteslutande använRönn var (Rääf i Småland), björnar (von Bahr), hjortar m. m. Att des i våra svenska vapenböcker, men man kan gifva den märka är, att de flesta däggdjur skola vara till ytterlighet snart sagdt hvilken form m a n vill: rund, oval, fyrkantig, rektmagra, och att dessa och roffåglarne skola hafva tungan angulär, med inskärningar m. m. allt efter smak (men smak utsträckt. Ur fågelvärlden hafva vi svanar, änder (en förnäm fordras) och beroende på den tids stil, som användes, den medeltidssläkt af våra genealoger kallad And), orrar (Moltke), artistiska omgifning man gifver densamma, h u r u och hvar strömstarar (Fleetwood), ugglor (v. Essen, Uggla), tuppar den anbringas.
Riksdagsmannen Johan Andersson från Stora Kopparbergs län har uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion anfört, att genom Kongl. Maj:ts Bref till Kammaroch Bergs-kollegierna den 23 September 1808 vore den så kallade bergsfrälse-jorden i Stora Kopparbergs län befriad från skjutsnings-besvär. Deremot hade denna jord varit underkastad vissa skyldigheter till Stora Kopparbergs bergslag, bestående dels i uteslutande rätt för bergslaget till koluppköp, dels i rätt till timmeroch virkeshandel inom denna såkallade "bergslagets frihet», dels slutligen i en skatt, sorn under benämning »vedhyggeseller vedhygster-ränta» utgått af samma jord. Sedan emellertid, i iöljd af Kongl. Maj.ts och Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag fattade beslut, bergslagets alla förmåner och privilegier numera upphört pch bergsfrälse-jorden följaktligen blifvit befriad från de inskränkningar i egandeoch disppsitions-rätten öfver densamma, som dess innehafvare förut varit underkastade, samt från alla de skyldigheter till grufvan, som i fordna tider ålegat samma jord, så att numera endast ofvanberörda så kallade vedhygster-ränta, utgående med fem skillingar och fyra runstycken för hvarje spanland, återstode, följde deraf, att den frihet från skjuts, som bergsfrälse-jorden hittills åtnjutit, icke vidare borde fortfara. De friheter, som meranämnde jord genom tid efter annan utkomna förordningar erhållit, voro 12 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:0 ISS. nemligen icke af samma natur, som de friheter, hvilka blifvit tilldelade annan frälsejord. De förra voro icke genom privilegier tillförsäkrade innehafvarne och, kunde således genom beslut af Kongl. Maj:t upphäfvas, hvaraf åter följde att om bergs-bruket, hvarunder frälset vore lagdt, komme att upphöra, frälse-friheten också förfölle. Härtill komme att i andra provinser, än Dalarne, frälse-jorden i allmänhet icke vore befriad från skjutsnings-besväret.
Det bör visserligen ej betviflas att Språkläraren Spanier varit en för samhället nyttig person, men ej torde man kunna säga att hans förtjenster varit sådane, att en nationalbelöning derför borde gifvas eller att Staten af desamma haft någon direkt nytta. Då han således enl. mitt förmenande ej kan komma under den kategorien, att någon pension för hans efterlefvande enka af Statens medel bör kunna beviljas, anhåller jag om afslag å Utsk:ts i detta hänseende gjorda hemställan. Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Hvad Gr. Lagerbjelke nu anfört är visserligen ganska riktigt och jag skulle ej heller upträda mot detsamma, om denna grundsats alltid förut blifvit konseqvent tillämpad. Men det är obestridligt, att skälet hvarföre man fäster afs:de på den invändning, som af Gr. Lagerbjelke blifvit framkastad, är det att, denna pensionsfråga kommit enstaka. Hade den kommit tillsammans med 9:de hufvudtiteln, så ■är jag förvissad om att inga sådane betänkligheter blifvit anförda. Den 3 Oktober f. m. 27 I denna hufvudtitel beviljades nemi. pensionsanslag åt personer, som lika litet som Hr Spanier varit i Statens tjenst. Jag får derföre, på den grund, att detta förslag är i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad R. St:r vid flera föreg:de tillfällen beslutat, anhålla att Utsk:ts framställning måtte af R. o. Ad. beviljas. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Om äfven denna frå ga hade förekommit i sammanhang med 9:de hufvudtiteln, så vill det förefalla mig sannolikt, att den skulle hafva fått en något så när lika utgång, som öfriga i nämnde hufvudtitel med densamma gemenskap egande frågor fingo. R. o. Ad. hade, enl. mitt förmenande, lika väl då, sorn nu, bort afslå densamma, och just på grund deraf att man ej bör förvandla 9:de hufvudtiteln till ett fattigvårdsanslag.
Jag fortfar i mitt yrkande, att den af Utsk. föreslagna redaktion måtte af R. o. Ad. godkännas. Frih. Tersmeden: Ehuru jag är till stor del förekommen af Gr. Ugglas, vill jag dock nämna några ord. Jag får fästa upmärksamhelen deruppå, alt en stor del af JernKont:s inkomster består uti årliga tillskott från delegarne; dessa tillskott, hvilka utgå. efter 4 sk. rgds pr Skit i JernKont. delaktigt smide, ingå i Kont:s räkenskaper och utvisa en vinst i desamma, hvilken, såsom kändt är, aldrig blifvit utdelad lill delegarne, utan användts lill Kont:s nytta och förkofran. Utsk., som, i enlighet med min motion, ansett någon beskattning i afseende på denna inrättning icke bör ega rum, har derföre föreslagit, att bevillmn skulle helt och hållet uphöra, men derjemte säger Utsk. ”alldenstund denna befrielse icke bör komma nämnde Kontor till godo, utan för så vidt Kont., såsom hittills, använder sina vinstmedel till allmän-nytliga ändamål, torde ett stadgande härom böra, i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, uti 145 § införas”. Skulle ett ordagrannt stadgande införas i 145 §, så borde det icke hela, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, sfi vidi Kont. använder sina medel, utan, så vidt Koni., såsom hittills, använder sina medel. Ar Hr von Hartmansdorff nöjd med denna redaktion, så har jag ingenting emot, att den antages, ehuru den torde förefalla besynnerlig i denna undantags §, sorn endast omnämner de personer och institutioner, hvilka från bevilln. äro befriade. Jag tror derföre att Utsk. rigtigt och bestämdt uttryckt sin mening med ordet ”så länge”.
Skrifvelse iV.-o 34$. Om Solidarisk Bank. 22. §. Solidarisk Bank må ej stiftas med mindre teckningssumma än 25o,ooo R:dr Silfver Specie; och må ej antalet af delegare med solidariskt ansvar understiga 5o. 2 3. §. Delegare i solidarisk Bank, actie-delegare likväl undantagne, ansvara, med egendom och personer, för uppfyllande af alla Bankens förbindelser, i sådan ordning, att, derest, vid anställda utmätningsförsök hos Directiouens Ledamöter, tillgäng i lösören saknas för betalning af fordran, den någon hos Banken eger, borgenären är berättigad, för bristen, vända sig emot den eller de delegare honom godt synes. Har Banken kommit i concurstillstånd, ege borgenären, emot hvardera delegaren, den rätt nu sagd är, änskönt försök lill utmätning hos Directionens Ledamöter icke föregått. 24* §• Delegare med solidarisk ansvarighet, eller dess arfvinge eller sterbhusdelegare, vare ej berättigad att, före privilegiitidens slut, frånträda Bolaget, med mindre Bolaget härtill samtycker, och det i 22 §. stadgade minsta antal af delegare derigenom icke understiges; fortfare ock i ansvarighet till Bankens borgenärer under ett år från det underrättelse om den timade förändringen blifvit till Rätten aflemnad och i allmänna Tidningarne kungjord. Är nyssnämnde tid tilländalupen, vare den afgångne sedan ej ansvarig för annan Bankens skuld, än den, hvarföre han derförinnan blifvit lagsökt, med mindre Bank-Bolaget under tiden kommit i concurs-tillstånd, i hvilket fall hans ansvarighet till borgenärerne skall än vidare fortfara, lika nied deras, som i Bolaget qvarstå. a5. §. Händer del , alt antalet af delegare med solidariskt ansvar så minskas, alt det ej uppgår till 5o, och kan ej Bolaget, inom ett år efter härom erhållen kunskap, med sig förena andra lika ansvarige delegare till det erforderliga antalet; pröfve Kongl. Maj:t, huruvida privilegium, vid sådant förhållande, må fortfara eller icke. Expeditions-Ulskottets Förslag till und.
Staden har, från ganska lång tid tillbaka, grundat sitt bestånd i synnerhet på jordfrukters och finare köksväxters odling, hvaraf producterne dels afyttras bär i staden, dels transporteras utom Länet, mest till Stockholm. Handeln är icke classificerad. Den består hufvudsakligen deruti, att staden och landsorten förses från Stockholm med behöfliga varor, och har, i saknad af öfverskottsproducter från landet, sorn afsätter största delen deraf directe på hufvudstaden, icke kunnat föras till synnerlig höjd, äfvensom de öfriga Näringarne icke kunnat ernå någon större förkofran, i anseende till närbelägenheten af de större städerne Upsala och Westerås. Skogseffecter samt kött, fisk, bränvin, smör, ägg och trädfrukter från omkringliggande landsort, finna afsättning i staden för dess innevånares behof. På landets - 33 dets näringar och konstflit kan staden, för närvarande, icke utöfva märkbar inflytelse. Denna bör dock kunna framdeles vinna för bätti ing, sedan sjökommunikationen med Stockholm, och följaktligen varuförsäudningarnes berj värn het och skyndsamhet numera blifvit genom den igengrodda segelledens uppmuddrande så väsendtligt befordrade. Här finnas i Läder-Fabrik, 2:ne Urfabriker, 3 Färgerier, i Apothek, i g Handlande med i3 HändeUbetjenter, samt 84 Handtverkare i särskildta skrån, med 2g Gesäller och 33 Lärgossar, samt 5 Skeppare och båtförare med 6 Jakter. Nyssnämnde Handtverksidkare, hvartill komma 1 Källarmästare, 6 Tracteurer, 6 Krögare, 16 Åkare, 4 Timmermän och 1 Bagare hämta, i allmänhet, sitt mesta aibete från andra städer och Landsorter, och kunna icke, på eget förlag, drifva det med någon särdeles förkofran eller behållning. De begagna derföre, med flit och framgång, jordbruk och planteringsai beten till binäring.
Du leder ditt upphof ifrån Naturens första gryning, och utur Edens skuggrika lunder uppväckte fåglarne hos den första menniskan de första rörelser af din ljuflighet. Från ett så oskyldigt ursprung leder du dig visserligen. Menniskans röst har sedermera gifvit ditt lopp en friare fart; och örat, det fina örat, har omsider bragt dig genom verldens åldrar till den fullkomlighet, den rikedom du äger. Du har blifvit antagen till helgedomens förherrligande; i krigets bruk är ditt tappra ljud ett tecken till triumfen; och du utgör en stor del i fridens ypperligaste nöjen ... Musiken äger en skapelsekraft i menskliga lynnen; hon upplyfter själen till högre betraktelser; hon är talande och öfvertalande; hon sätter lifsandarne i ett lättare lopp. Alla andra af de fria konsterna härma Naturen och afbilda dess behagligheter: men Musiken är sjelf en del af Naturen; sin egen och ingen annans”. Önskligt hade varit, att den författare, från hvilken vi hämtat detta stycke 199, behagat meddela ett fullständigare utdrag. Skildrande huru han sett Musikens tempel stå i sorglig prydnad med anledning af Pihlmans död, fulländar talaren sin målning dermed, att han ur templets innersta hört från sjelfva Gudinnans läppar denna fråga: ”Hvi skall jag, fastän sjelf odödlig, alltid föda och uppamma dödligheter”? Wallenberg. En mera storartad personlighet, både i den utveckling han uppnådde såsom man och i den han bebådade såsom skald, var den redan genom sin första skrift högst populär vordne, men från en knappt mer än börjad författarbana bortryckte Jakob Wallenberg. Angenämt vore i samma mån, att nogare känna hans öden. Men här sträcker sig min kunskap ej långt utom de magra uppgifter, som förekomma hos Hammarsköld. Född 1746 i Wiby socken af Östergötland, och student i Upsala 1763, blef Wallenberg, liksom så många andra obemedlade ynglingar, nödgad att hjelpa sig fram genom informatorskap eller såkallade ”konditioner”.
Rikets Ständers omförmäldta beslut, intaget i 109 § 6 mom. af nu gällande Banko-Reglemente, blef, genom utdrag af BankoUtskottets protokoll den 13 November nästlidne år, för kännedom och efterrättelse serskildt delgifvet Fullmägtige, hvilka ock samma dag meddelade föreskrifter, rörande sättet för liqviden af i Göthe - 39 borg köpta vexlar, utsågo två ombud för besörjande af vexelärendena derstädes samt fastställde instruktion för dessa ombud, allt i ändamål att, så snart som möjligt, bringa Bankens vexelhandel i Götheborg till verkställighet. Någon sådan verkställighet har likväl under den sedermera förflutna tid, som legat inom Revisorernes granskning, icke följt, och detta oaktadt Banken, genom det för Svenska Statens räkning upptagna lån, egt en betydlig behållning i Hamburg att medelst vexeltrassering disponera, samt, enligt de framställningar, som tid efter annan blifvit hos Fullmägtige gjorda om anvisande af någon del utaf berörde behållning till försäljning i Götheborg, kursen derstädes stått högre, än i Stockholm. Till stöd för åtgärden att inskränka vexeltrasseringen till Stockholms börs är hos Fullmägtige åberopad hufvudsakligen den omständighet att, under då varande stora vexelbrist här på platsen, ändamålet att genom trassering förekomma silfver-uttag från Banken skulle, enär sådana uttag kunde ske endast i Stockholm, till väsendtlig del förfelas i samma mån som den utrikes behållningen icke här användes, utan anvisades till försäljning på Götheboi'gs börs.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 84, i anledning af väckt fråga om vissa friheter och förmåner för de till presterskapets aflöning i sednare tider anslagna hemman och lägenheter; / Prol.-Utdrag den i Augusti 1857. 465 N:o 85, i anledning af vackt fråga om befrielse från kronotiondes utgörande af de komministers-boställen i Stockholms län, som efter 1850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belagda; och N:o 86, i anledning af väckt motion, att de räntegifvare, hvilkas räntor äro till Sala silfververk anslagna, må komma i åtnjutande af de med skatteförenklingen åsyftade förmåner. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 94, i anledning af väckta frågor, att räntor och tionden, anslagna till embetsoch tjenstemän, hvilka icke äro skyldige att derför emottaga lösen efter markegångs-pris, ändock måtte på detta sätt få lösas, samt att ersättning af den för embetsoch tjenstemännen härigenom uppkommande förlust måtte af statsmedel varda, anvisad; och N:o 95, i anledning af förnyade framställningar om nedsättning af den föré skrifna räntan för Hjelmare kanals och slussverks underhålls-fond, samt om förändring af hittills gällande stadgande, angående bevaknings-åtgärder i afseende på samma fonds lånehandlingar. S. D. Föredrogs ånyo B evillnings-UIskottets Memorial N:o 14, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i afseende å ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om allmänna bevillningens utgörande. Med förblifvande vid förut fattade beslut, godkände Ståndet de föreslagna voterings-propositionerna, äfvensom den angående Bevillnings-förordningens 12 8 § gjorda anmälan lades till handlingarne. * Den 1 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Företog Höglofl.
12-pundiga och 24~pundiga fältbatterierna, beviljar ett belopp af 22,000 R:dr afräkningsvis, att, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, från Riksgäldskontoret utgå» voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer för nyssnämnde ändamål afräkningsvis beviljat 20,000 R:dr att, på sätt Kongl. Majit föreslagit, från Riksgäldskontoret utgå.» Resultatet af omröstningen har varit 61 Ja och 38 Nej; och då således Ja vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 3:dje Voteringen (enligt 2:dra punkten i mern. JV° 261). »Den, som vill, att till anskaffning af gevär Rikets Ständer må till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisa en summa af 200,000 R:dr, att från Riksgäldskontoret under åren 1851, 1852 och 1853, med en tredjedel årligen utgå», voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer till anskaffning af gevär anvisat till Kongl. Maj:ts nådiga disposition en summa af 160,000 R:dr, att frän Riksgäldskontoret under åren 1851, 1852 och 1855, med en tredjedel årligen utgå.» Voteringen har utvisat 64 Ja och 55 Nej; och då således Ja vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. 4:de Voteringen (enligt 3:dje punkten i mern.
Under de strider, som stodo i sammanhang med residensets förflyttning från Kioto till Jedo (Tokio), hade en grupp upproriske bemäktigat sig denne då minderårige prins, som under namn af RinnojiNo-Miya var öfversteprest i ett tempel, och försökt göra honom till mot-kejsare. Planen misslyckades, och till följd af den försonlighet efter slutad strid, som på ett så hedrande sätt utmärkt de många invecklade och blodiga politiska stridigheterna i Japan under de senare åren, hade detta äfventyr ingen vidare påföljd för honom, än att den forne öfverstepresten sändes till en tysk krigsskola. Derifrån återkallades han snarare än ämnadt var med anledning deraf, att han ville ingå ett europeiskt giftermål, som ansågs under Mikadoättlingens värdighet. Efter hemkomsten blef han förklarad för närmaste tronarfvinge, för den händelse Mikadon skulle dö utan manlig afkomma, och hans namn Kita-Shira-KavaNo-Miya ändrades ännu en gång till Yohi Hisha. Det förra namnet stod under det tal, han vid festen höll för oss och som han lemnade mig, det senare, med tillägg af »Prinz von Japan», på ett visitkort. Festen var fullt europeisk, med en mängd tal, företrädesvis på europeiska språk, men äfven på japanska. Framför hvarje deltagare i middagen låg en karta i form af en solfjäder öfver norra Asien, å hvilken Vegas väg fans utsatt. Till minne af festen lemnades mig några dagar derpå en stor medalj i silfver med indrifvet guld, af hvilken en afbildning meddelas å motstående sida. Vi återfördes till Tokios bangård i europeiska ekipager, på samma sätt som vi blifvit hemtade till festen. Under måltiden utförde japanska spelmän från kejserliga flottans musikkår europeiska musikstycken med stor färdighet. Japaneserna tycktes vara mycket stolta häröfver. Den 17 september förmiddagen förestäldes vi i Tokio af svensk-holländske ministern för Mikadon. Vi afhemtades vid bangården af kejserliga ekipager, hvilka utgjordes af enkla, men prydliga och beqväma suflettvagnar, förspända med ett par vackra svarta, ej synnerligen stora hästar.