Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad, Fröt, 97. 98, boskapens utfodring; hafva dess tillverkning och nyttjande ömsom blifvit förbjud» ne, inskränkte eller figifne, allt sorn olika meningar, eller öfvervägande afsigter, än på den Allmänna än på den Enskilda båtnaden, verkat på Svenska Lagstiftare, och olyckligtvis har den sednares inflytande oftast segrat. Under förra Frihetstiden, eller från 1719 till 1772, hafva Riksens Ständer nästan vid hvar Riksdag utfärdat derom stridiga författningar, till* ändtligen Konung Gustaf lil., efter sistnämnda års revolution, förböd all både tillverkning och förbrukning af bränvin. Huru lyckligt hade det icke varit örn detta förbud hade blifvit beståndande! Den kärlek med hvilken Svenska Folket åt sin unga Konung då offrade allt, den vördnad som ett nytt, mera kraftfullt, Regeringssätt fästade vid alla hans bud och befallningar och minnet af en nyss öfverstånden hungersnöd, gjorde honom äfven i detta mål verkligen lydd: Bränvinets både tillverkning och förbrukning upphörde: Smaken för denna fördei fliga vara hade följaktligen om några år hos hela nationen varit aflagd och nu länge sedan glömd; men innan ännu 3:ne år förflutit, försvann detta glada hopp, då Konungen 1775 gjorde all bränvinsbränning och försäljning till Regala inkomster, och lät i hela Riket inrätta KronoBrännerier. Genom denna författning blef fylleriet, på visst sätt, förvandladt Deu 17 Juli. f. m. 77^ från en last till ett slags patriotism; ty ju mera afgång det R-gala bränvinet fick, u mera inkomst tillf', J Kronan. Derföre anlade' Krogar vid alla vägar, alla Kyrkor och marknadsplatser. Hvad inflytande allt detta skulle hafva på nationens lefnadssätt är lätt att finna: den återlifvade allmännare sedligheten förlorades, kanske för alltid. Om det nu mera vore en nästan löjlig Platonism, att yrka ett tofalt upphörande af all bränvin* både tillverkning och förbrukning; torde det likväl tillåta? Patrioten och Menniskovännen att sätta all möjlig inskränkning af båda delarna ibland sina 3frigaste önskningar.
Lindgren kunna öfverkomma större eller mindre kartor öfver Norgeeller norska enskilda provinser eller ställen, jemte beskrif-ningar öfver landet, antingen handskrifna eller tryckta af hvad slag de vara må, så anser h. exc. nödigt, att desamma uppköpas, helst de alltid innehålla något som kan vara nyttigt att känna. Det kunde äfven hända att några broschyrer om arméns organisation o. s. v. finnas utgifna; sådana kan man icke få här, utan böra de köpas på boklådorna i Kristiania. Äfven vore intressant veta om utlän-dingar emottagas för att studera vid Norges nya akademiinrättning och vilkoren dervid; man kunde begagna en sådan tillfällighet för att ditsända personer för att studera och som då kunde fa tillfälle lära känna landet och tillståndet samt samla upplysningar. Det var stor skada att hr generalens mest pålitliga folk dött; torde likväl hända, att någon utväg skulle kunna finnas att anskaffa nya relationer, hvarom hr generalen vid sitt inträffande i Stockholm får tillfälle med h. exc. närmare samtala. Stockholm den 21 januari 1813. J. P. Lefrén. Välborne herr general och riddare af kongl. svärdsorden! För hr generalens graciösa skrifvelse af den 20 dennes får jag härhos aflägga min skyldiga tacksägelse. Jag har berättat h. exc. innehållet. Norrmännens nekande att af-lemna sitt silfver och pretention på en egen bank var en intressant underrättelse; få se, om deraf blifver något vidare. * Inrättandet af en norsk bank omtalades verkligen just 1813 och var icke danskarne emot, eftersom den isolerade ställningen kräfde något dylikt Man saknade emellertid medel att organisera densamma. Rcd.s anm.H. exc., som är hindrad att med denna post svara på hr generalens bref af den 13, hvaruti hr generalen bland annat begär få veta, hvad på de nämde spionerna bör employeras, har befalt mig nämna, att förrän h. exc. kan yttra sig häröfver, önskar h. exc. först bekomma den af kapt.
As 77. jy dervid, att med räntan af båda kapitalerna en särskild Lektor i ekonomi, physik och naturalhistoria skulle aflönas, hvilket förordnande af Kongl. Maj:t stadfästades den 10 September samma år. Den förste Lektor i berörde vetenskaper vid Carlstads Gymnasium blef af donator sjelf utnämnd, och hade ända till år 1803 ingen annan lön än afkastningen af den Geijerska donations-fonden. Men uppå af Domkapitlet derom gjord ansökning, förordnade Kongl. Maj:t sistnämnde år, att samtlige lektors-lönerna vid berörde Gymnasium skulle vara ambulatoriska och tillträdas efter ålder i tjensten. Fonden egde vid sednaste bokslut ett kapital af Tre tusen Femhundratjugusju Riksdaler Sjutioåtta öre, hvaraf räntan, Tvåhundraen Riksdaler Nio öre, är enligt gällande stat inberäknad i den ordinarie lönen för en af läroverkets Lektorer. In omi ifemösttnds stift: 3l:o högre elementar-läroverket i Hernösand. Genom testamente af A. B. Miller, den 12 Januari 1831, erhöll läroverket till förbättrande af de lägre skollärarnes dä nog knappa löner, Femhundra Riksdaler Banko, hvaraf räntan, Tretiosju Riksdaler Femtio öre, är såsom stats-tillgång inberäknad i fyra adjunktslöner. 32:o högre elementar-läroverket i östersand. Af J. W. Burman skänktes den 12 Mars 1838 till Frösö skola Tvåtusen Riksdaler Banko, med föreskrift, att Rektor, i samråd med Inspektor och andra för lärosätet intresserade personer, eger att besluta om och hvilka behof påkalla att af donationen afhjelpas; varande af gifvaren förslagsvis hemstäldt, att dermed mätte grundläggas en femte klass, sä att ynglingar kunde derifrån direkt dimitteras till ^Universitetet. Fonden utgjorde den 31 December 1858 Fyra tusen Två hundra Åttatiofyra Riksdaler Tjugufem öre, och har icke varit bland Statens tillgångar för elementar-Iäroverken upptagen. 33:o lägre elementar-läroverket i Sundsvall.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att olägenheterna af de föreslagna skolafgifternas erläggande tvifvelsutan måste anses blifva till fullo godtgjorda af de väsendtliga fördelar, som beredas genom den med elementar-läroverkens ifrågaställda nya reglering afsedda utsträckning så i lärotiden sorn i mängden af undervisningsämnen. Då dessutom, efter hvad kändt är, vid åtskilliga af nuvarande elementar - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 207. läroverk, skol-lärarne af lärjungarnes föräldrar eller målsmän uppbära frivilliga gåfvor, ofta motsvarande eller öfverstigande meranämnda skol-afgifter, skulle verkställigheten af utskottets förslag på flera orter icke komma att medföra annan förändring, än frivillig afgifts utbytande mot en till beloppet fastställd. Den skol-styrelserna tillhörande rättighet och pligt att pröfva, om och i hvad mån nedsättning i afgifterna må, i serskilda fall, beviljas, — ett uppdrag, som, efter utskottets tanka, icke lärer kunna anses mindre lämpligt eller med större svårigheter förenadt än flerfaldiga andra nu påbjudna taxerings-förrättningar, — synes utskottet i öfrigt innebära tillräckligt korrektiv emot de af dessa afgifter i öfrigt befarade olägenheter. Enär dessutom samma afgifter blifvit af utskottet tagna i beräkning bland de för elementar-läroverkens reglering erforderliga tillgångar och deras borttagande följaktligen skulle medföra behofvet af motsvarande stats-anslag, har utskottet, hvars i förevarande moment framställda förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet godkändt, funnit sig böra samma förslag vidhålla. Utskottets hemställan uti 2:dra mom. litt. a, angående stats-anslagets för elementar-läroverken tillökning med 90,000 r:dr årligen, är återremitterad af Bondeståndet, inom hvilket flera ledamöter, under åberopande af statsverkets tillgångars för närvarande inskränkta belopp' och sannolikt förestående nya oundgängliga utgifter, yrkat, att berörda anslags-förhöjning måtte nedsättas till den i Kongl. Maj:ts nådiga proposition äskade summa, 30,000 r:dr.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har af Anders Pehrsson från Christianstads län väckts motion, N:o 339, derom, att „Rikets Ständer måtte för sin del besluta inrättande af sedelutgifvande provinsbanker uti alla de provinser, som så„dant önska, utan annan vinst lör delegarne, än den, som ligger i den billiga låneräntan och lånens beqväma återbetalning på kort tid genom amortering,, samt, för den händelse detta förslag ej vunne bifall, „att Rikets Ständer måtte hos ,Kongl. Majit anhålla, att denna fråga måtte, om provinsbankers bildande, uppdragas åt en af Kongl. Maj:t i nåder utsedd komité, för utredning efter de af „motionären antydda hufvudgrunder., Dessa hufvudgrunder har motionären angifvit sålunda: att provinsbanker bor - .Banlco-Utslcottets Utlåtande N:o 23. 7 de inrättas inom alla rikets provinser, med grundfonder, efter provinsens behof, af en till tio millioner Riksdaler, oktrojerade pä minst 50 är och berättigade att utgifva egna banksedlar; att grundfondssäkerheterna borde utgöras endast al inteckningar i landtoch stadsfastigheter; att delegarne skulle erhålla en emot grundfondssäkerheterna svarande lånerätt i banken, emot sex procents ränta, deraf hälften, eller tre procent, ansåges såsom egentlig ränta och återstående tre procent såsom kapitalafbetalning, men föröfrigt icke få någon annan vinst, än den, som läge i nyssnämnda låga ränta och fördelaktiga amortering af lånen, utan vinsten tillfalla provinsen, från hvilken denna vinst aldrig finge skiljas, sedan densamma blifvit förvandlad i klingande valuta; att en särskild banklag borde utfärdas med föreskrifvanele af stränga kontroller i afseende på bankrörelsens bedrifvande, samt att provinsbankernas sedlar skulle i allmänna uppbörden emottagas.
För min del anser jag detta förslag, att genom Stats-oblitioners införande, undergräfva National-förmögenheten och skuldsätta kommande slägter, till sin riktning och påföljder så vådeligt, att ten» dencen derföre* som förflutne tid sig visat, bör alfvarligeri hejdas, med afseende hvarpå jag vördsammeligen anhåller* att StatsUtskottets Utlåtande om Statslån, sorn* skiljdt ifrån andre Betänkanden särskildt kart behandlas, må* utart äterreriliss afslds ; mert skulle mot förmödan återremiss deraf medgifvas, anser jag vid Betänkandet böra anmärkas, att genom det föreslagne upptagande af Lån för 3 procent, borttages Lånetillgångar för de Lånbéhöfvände, hvilket omdöme äfven sista Riksdag ingick i beräkning, för deras afskafFande, hvarjemte emot Utskottens förmodan att Låne insättningar för 3 procent Ven 2 Julii e, m. icke någonsin skulle komma att saknas, och ingen fond för deras inlösande beböfvas, det torde kunna invändas, att försigtigheten tyckes bjuda en större varsamhet i detta afseende, helst vid inträffande af oförmodade handels - conjuncturer, cours - förändringar, krig , kanske en riksdags-kallelse, hvar och en sannolikt återfordrade sine insatte Capitaler, utan att deremot svarande insättningar af andra, voro att påräkna. Men, då jag nu tillstyrkt afslag på Utskottens Utlåtande, i afseende på Stats-obligationer, får jag förklara det jag ansedt mig böra söka upplysning om de nu sökte bidrag af allmänna medel, och utvägarne till deras beviljande, i ändamål att genom framställning deraf söka ådagalägga att åtminstone de angelägnaste fordringarne kunna uppfyllas, genom sig företeende tillgångar, utan biträde af Statsobligationer. Af* Tabellen N:o 4, sorti ar Utskotterts Betänkande bifogad, upplyses att Banquens Ränte, vinst, till användande för ändamål hvarom nu är fråga, uppgår till 1,096,398
Han såg det allt och han njöt. Det var som smakade han på sjelfva luften, hans bröst spände sig ovilkorligen ut och han andades i långa, djupa drag, som om himlen hvälft högre här än annorstädes – medan hans ögon drucko dagrarnes vexlande spel och rika skiftningar. Om han varit målare skulle han velat pröfva sina krafter på denna luft och dessa klippor, som än lågo så underligt nära, än veko tillbaka långt i fjerran, och hvilkas färg skiftade i olika belysning, från bjertaste rödbrunt till grått och blått i finaste förtoning. Men han var inte målare, gunås! Han vände sig om och gick upp i röksalongen. Så snart William kommit någorlunda i ordning, packat sina saker upp och placerat ett par ark rent hvitt skrifpapper på den halfdel af ett rundt bord, som jemte en säng, en byrå två stolar och en kommod utgjorde hela möbleringen af det rum i Kyrkviken, som han hyrt för 1,25 om dagen, gick han ut för att se på folket. Han dref långsamt förbi societetshuset och restaurationsbyggnaden ned emot badhusbron. »Nej – hördu du! Stopp litet!» hörde han en röst bakom sig och i det han vände sig om såg han ett par långa ben som i fullaste fart stretade utför backen från societetshuset. »Pelle? Är du här?» »Javisst – faen! Goddag på dig, gamle!» – Och den långe, som bemäktigat sig Williams hand, tryckte den med en hjertlighet som var alltför eftertrycklig för att icke vara uppriktig. William var i grund och botten lika glad åt sammanträffandet som den andre, men höll sig dock enligt sin vana betydligt mer reserverad och kunde icke ens neka sig nöjet att slunga den långbente vännen en sarkasm i ansigtet. »Dig kan man då bokstafligen aldrig undgå.» »Äh, börjar du nu med det igen.» »Hvad gör du här?» »Sköter min helsa och målar.
Föredrogs utdrag, JVs 426, af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll den 12 dennes, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden 604 Prot.-Utdrag den 19 September 1863. att förena sig i Bonde-Ståndets vid pröfning af Sammansatta Bankooch LagUtskottets Betänkande JVs 2, med förslag till lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar, lättade beslut rörande förslagets 7 §, som blifvit godkänd med den ändring att, i stället för slutorden »tvä millioner riksdaler riksmynt», borde insättas orden: »fern hundra tusen riksdaler riksmynt» Som Preste-Ståndet i frågan fattat enahanda beslut, ansågs inbjudningen ej föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo utdrag, JVs 411, af Vällofliga Borgare-Ståndets protokoll den 14 dennes, innefattande dels bemälda Riks-Stånds beslut vid pröfning af Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande, JVs 3, i anledning af väckta motioner angående förändring af lagens stadgande om ränta, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda samma beslut, så vidt det rörer första punkten, som blifvit godkänd med den förändring, att det komma, som finnes näst efter ordet »egendom» framfivttas näst efter ordet »förskrifning». Denna inbjudning blef af Preste-Ståndet antagen. Från Vdllofl. Borgare-Ståndel. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, JVs 56, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JVs 36 öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående antagande af en författning om nya Strafflagens införande och hvad i af seende derå iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed sammanhang egande ämnen.
Denna förklaring må af mången anses sorglig, men jag helsar den med glädje; ty innan denna sanning fullt och oförbehållsamt blifvit erkänd, så har det varit föga hopp om att få en genomgripande förbättring. Men, Mina Hrr! detta är dock icke tillfyllest, ty, äfven om man måste erkänna att en fast vilja är den bästa verkmästaren, så är det likväl gifvet att, då man icke klart kan inse hvad mål man bör sträfva att uppnå, så intages sinnet af oro öfver ställningen. Nu har dock, genom en särdeles Försynens skickelse, just då man riktigt börjat känna behofvet af en reorganisation i vårt sjöförsvar, en Svensk mans snille förskaffat oss medel, hvilka synas vara särdeles lämpliga att afhjelpa detta behof. Jag vill söka att närmare förklara mig. För att visa hvad Sverige af sin flotta bör fordra, ber jag att först få säga några ord om sjöförsvaret i allmänhet. Då man afhandlar Sveriges sjöförsvar, så är det gifvet att blicken i första hand kastas på Ryssland, af det enkla skäl att detta land är vår mäktigaste granne, och om vi hafva ett sjöförsvar, som kan skydda oss mot denne granne, så kunna vi vara fullkomligt tryggade mot anfall från hvilket annat land som helst. — Jag har velat förutskicka denna anmärkning, på det att man icke må missförstå det som jag vidare kommer att yttra. — Om Ryssland vill göra ett anfall . mot Sverige, så måste det först hafva satt sig i besittning af Östersjön. Detta är nödvändigt, äfven om man tänker sig att det ville skicka en en armé landvågen, rundt omkring Bottniska viken, ty en på strandvägar tågande armé mäste sjöledes erhålla sina förråder, och om vi vore herrar på Östersjön, så kunde vi ju hvar som helst i ryggen på den framtågande korpsen kasta en truppstyrka, som helt och hållet skulle afskära dess förbindelse med moderlandet. Skall Ryssland kunna åstadkomma något riktigt verksamt mot oss, så måste det rikta sitt anfall mot hjertat af Sverige, mot Stockholm, d. v. s. det måste skicka sin armé öfver Östersjön.
Se N i ksgalds-00 nko>r, Fullmagtiga, klnancc-bisn, Brännvinsbränning, 6»neo,- Skulder, Upfka t tning, Bewillning, Polletter, Lo»v07 - L omkili s ks rl s ksr, Tryckning, von 11 e r »I , n s ko II, Grefwe Lsil. 40. 126. 721, »erm elin, Friherre Simmel, ZI. Herti gar ne. Se Eafwa. Hertig Lsrl? Särskrllda yttranden i Oecons-ni-. V«nrilarivji om desi bibehållande såsom Ledamot i Oeeonom, o-Utskottet. Klemvrial tlti kubiicitets-Fragasi. 48. Itscrrs, Friherre Hr. 72;. 706. 708- II i! öebr » n g , Herr llrviä Lottbsril. Ilsuttlamm sr, Herr lantviz. 526. !LZ7- Hollt, Herr ^I<s 6örail. 17. 44. 6o. !^s-:l,loris! om puliliciret of Nissens Ständers Usneooch Niksgnldss Werk. Z2. II u m m e l t> i e I m , Herr Larl ingrie. 42. Hu s hä ll s - S a llskap, Friherre Aborts blemori->l om et HushållsSällskap i Skäne. lo8- Kongl. Maj:ts ittlärande. 442. I. von ^aeokslon, Herr lillis. 41. 4Z. sileaninFr, Herr ktiUip. 774. lv8i. InstruÄion: För k'onco - Ulskottct, angide 41, Z4. 84. -För Bcwir-Inings -Ut stöttet. Friherre Lsöerlträmr d.! tnoris!. 114 Ventilation. iztzf !j. 14^- sölj.
Ertappades hon då på bar gerning, så vankades aga och förmaningar. Länge dröjde likväl ej, förr än hon ånyo höll i handen någon Svensk Poet, eller den då nyss försvenskade Telemaque, eller någon Fabelsamling, någon Resbeskrifning, något utdrag af Verldshistorien. Dessutom var hon aldrig säker, att ju äfven midt för modrens eller lärmästarinnans ögon försjunka i tankar, som än sökte betrakta lifvets och verldens underfulla inrättning, än spelade på sammansättandet af någon saga eller vers. Stundom smög hon sig ock till den afundade skolkammare, der en Student från Upsala underviste hennes yngre broder i Latin och Tyska; tills hon ändtligen, genom faderns bemedling, fick också med sin moders vetskap, ehuru blott då och då, uppsamla några smulor från det rika kunskapsbord, der brodern redan kände sig öfvermätt. Denna flicka var Hedvig Charlotta Nordenflycht110. Hennes fader hade, till belöning för sina förtjenster såsom Kamrerare i Kongl. Kammar-Collegium och dess General-Afräknings-Contoir, blifvit upphöjd i adeligt stånd och korat sitt namn. Modren, af den gamla prest-slägten Rosin, var befryndad med åtskilliga biskopar och adliga ätter. Bägge, utmärkta genom en äldre tids allvarsamma dygder, vårdade hennes uppfostran med omsorg: men utan att förstå, huru hennes utomordentliga lärgirighet borde behandlas. Väl hade hon fått vid fyra års ålder lära sig läsa Svenska: men det bruk, som hon genast började göra deraf, liknade sig till att bli långt vidsträcktare, än för hennes kön och bestämmelse syntes dem tjenligt.
Han anhäller om bidrag deraf till upprensande af Kungsän, som utgör afloppet frän de inom Börstils och flere Socknar af Frödsäkers Härad belägne mänga och widsträckta samt odlingsbara mostar. Motionären uppgifwer, att delägarne i dcsta mostar nied »nycken kostnad öppnat en Canal af en mils längd till deras utdikande, men att hindren i nämnde ä, oagtadt mänga försök att undanrödja dem, gjort detta deras kostbara arbete fruktlöst. hsils llrisiilin frän Stockholms Län, som anhäller om allmänt bidrag till fördjupande och upprensande af segelleden i Stakar-, Kalf-, Brewjksoch Stängö-Sundcn inom Rädmansö Socken i Roflagen, såsom för hela den kringliggande orten af högsta wigt. Motionären anför, att kringboende hemmansägare ej möjligen utan allmänt bidrag skulle kunna tillwägabringa denna, till affättningen af ortens produkter synnerligen bidragande, rensning, och anhällcr derföre att anslag dertill mätte af Strömrensningsmedlen bewiljas. Li-ic L1-850n frän Stockholms Län, hwilken yrkar anslag af Strömrensningsmedlen till uppmuddring af en »- gengrundad farled emellan Sandhamn och Stockholm igenom Lillströmmen, Fisksundet, Kohlströmmen och södra Stäket, med tillägg att nyttan af denna upprensning biff»vit intygad af Lots-Dirccteuren, samt sättet att wcrkställa den undersökt och tillstyrkt af f. d. Strömrensnings-Comittln ären 1824, 1822 och 1826, hwarwid kostnaden befunnits komma att uppgä till »5,700 R:dr. Motionären anser detta arbete wara af högsta wigt, och medföra mängfalldigt större nytta, än mänga af de Strvmrensningar, four medtagit »vida större kostnader. L.XXIV StatS-> B:cosamt A. Besw. o. Ekon.
Om man icke vore fullt öfvertygad om den karakterens redbarhet och hedersamhet, som alltid utmärkt Gr. von Platen, skulle man sannerligen känna sig frestad tro, att ordandet om grundsatser endast vore en mantel, hvarunder man velat dölja frånvaron af dylika. Jag vill försöka lemna en annan förklaring häröfver. Gr. von Platen har antagit att de anförda orden inneburo en grundsats, men hvarje gång denna skolat bestämdt formuleras, har den flyktat undan, likasom en dimma. Jag skall nu söka redogöra för den method jag, om än fruktlöst, användt för att komma till något resultat. Djupgående och grundgående trodde jag skulle bestämmas efter något visst farvatten, så att de fartyg, som der kunde gå fram, borde tillhöra det inre sjöförsvaret. Jag tänkte först på Stockholms skärgård såsom bestämmande faktor, men då äfven ganska stora fartyg kunna, om än med mer eller mindre beqvämlighet, komma upp på Stockholms ström, passade den ej. Jag försökte derefter Kalmar sund, genom hvilket man kommer med 14—15 fots fartyg, och Ostergötlands skärgård, hvars inskärsled har djup för 12 fots; men då enligt dessa grunder både monitorerna och kanon-ångsluparne skulle förts till det grundgående försvaret, fann jag att grunden ej var den rätta. Derefter använde jag Göta kanal, hvars slussar genomsläppa fartyg af 9—10 fots djupgående; men då jag fann att de mindre än 8 fot gående kanon-ångsluparne blifvit förda till det yttre sjöförsvaret, så måste någon annan orsak vara dertill verkande. Denna orsak trodde jag mig finna deruti, att de äro försedda med master och segel, hvilket skäl ock finnes i »Grunderna» anfördt. Det var således icke skråfvets djup under vattnet, utan masternas höjd öfver detsamma, som varit den bestämmande principen. Jag måste Den II November f. m. 93 erkänna, att jag blef mycket öfverraskad öfver att finna denna utgångspunkt för delningen, men gladde mig åt att åtminstone hafva funnit en ledande grundsats. Men då kom jag till monitorerna, hvilka äfven blifvit räknade till det yttre försvaret, ehuru de icke hafva annan tackling än en flaggstake.