Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter erhållen del af det i sistnämnda afseende fattade Nådiga Beslut, har Förvaltningen af Sjö-ärendena samt CommerceCollegium numera upprättat förslag å beloppet af den kostnad, som till inrättande af ifrågavarande Scholor, deras framtida årliga underhåll samt aflöning för Lärare blefve erforderlig, och anmodat Magistraterna i alla Rikets Stapelstäder att höra Handlande och Skepps-Redare, i hvad nion de voro villige att till nämnde utgifter bidraga, i anledning hvaraf vederbörande Handels-Societeter och Skepps-Rederier, uti insända yttranden, i allmänhet erkänt nyttan och behofvet af oftanämnde Scholor, men, nied få undantag, undandragit sig att i kostnaden för desamma deltaga; och har Förvaltningen af Sjö-ärendena och Collegium, med tillkännagifVande häraf, i underdånighet öfverleninat: 1:0 Underdånigt förslag till allmänna stadgar för Rikets Navigations-Scholor, in - Kong/. Maj.-Is. Nådiga Propos. 'N.-o /j. s3 neliållande Scliolörnas organisation och-plan för undervisningen; 2:0 Underdånigt förslag till Instruelion för Lärarna; 3:o Underdånigt förslag till årlig Aflönings-Stat, slutande med en sunima af Femtusende Sexhundrade Riksdaler» samt 4:o Uppgått på den kostnad, sorn erfordras för första inrättningen af Scholorna, utgörande ett sammanräknad! belopp af Tvåtusende R;dr; hemställande Förvaltningen af Sjö-ärendena och Commerce-Collegium härvid i underdånighet: att de för Calrnare och Malmöhus Län fastställda NavigationsScholor mätte inrättas i samma Läns Residence-Städer; att blott personer, som ega förberedande kunskaper, och gjort en eller annan resa till Sjös, må i Navigations-Scholorna vinna inträde;]att uppsigten öfver hvarje Schola må anförtros åt en serskid Direction, hvarvid uppmärksamhet borde fästas derå, att
Andersson Lundberg från Norrbottens, Per Pålsson från Christianstads, Lars Pettersson från Blekinge, Carl Ersson från Westerås, Samuel Samuelsson från Östergöthlands, Sven Jonsson från Jemtlands, Eric Andersson från Stora Kopparbergs, Sven Isacsson från Calmar, Måns Persson från Malmöhus, Jacob Kihlbom från Södermanlands, Anders Andersson från Örebro, förre vice Talmannen Per Ericsson från Wermlands Län; och Såsom Suppleanter: Per Olsson från Upsala Län, Carl P. Myrberg från Westerås, Peter Jansson från Skaraborgs, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands, Peter Haraldsson från Elfsborgs, Anders Johansson från Wermlands, Eric Christensson från Götheborgs och Bohus. Niclas Nilsson från Calmar, Nils Petter Pettersson från Calmar,. Lars Olsson från Stora Kopparbergs, Lars, Norrby, från Gottlands, och Nils Persson från Kronobergs Län. Prot.-Utdp.ig, 413 Den 11 December. Från Högled. Riddekskapet och Adeln. S: D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnde, den 27 sisllidne November 1. m. på hordet lagda, belänkanden: N:o 32, i anledning af vackt motion om bestämmelse af viss tid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 bestämda prtescriplionstid för fordringars utsökande räknas må; N:o 34, i anledning al väckt fråga om förlydligande af de i Lag och serskilda Författningar innefattade bestämmelser, angående straffet för iubrollslöld; N:o 35, i anledning al väckt motion, angående förklaring af 18 Gap. Ärlda-Balken; samt N:o 36*, i anledning al väckt motion ont förlängd tid för besvärs anförande öfver Under-rätts utslag vid husesyner å Prestebohl i Helsingland. S. D. Återremitterades, lill följd af gjorda anmärkningar, Lag-Utskottets den 27 s-istlidue November (. m. på bordet lagda betänkande, N;o 37, i anledning af väckt motion derom, att kongl.
Alla dessa njutningar äro mer och mindre af hågkomsten förädlade; men i synnerhet gäller detta om landtnöjet och den vackra naturen, som alltid skola påminna honom den sorgfria ålder, som mottog första intrycken af deras behag. Än mer skall landtnöjet röra honom, om han genom odlingar beredt sig det; om han förvandlat det träsk der nu den blomstrande ängen lyser, den ljunghed som nu prydes af mognande skördar; om han planterat den lund i hvars svalkande skugga han hvilar, den trägård hvars läskande frukt han njuter. Och hvad hindrar honom att öka denna förtjenst mot sitt fädernesland, eller ännu densamma förvärfva, genom den aktning han skänker åt den första af alla näringar, genom dess idkares uppmuntran? Jag vidrör allenast ett ämne, förädladt af Svenska Georgikernas skald 7, till hvars lärorika sånger jag hänvisar dem, hvilkas för naturen slocknade känsla behöfver uppflägtas. I denna krans af dygder, som förljufva den redliges ålderdom, bör ännu infästas en blomma, kanske den yppersta: han är filosof; men i ordets sannaste mening. Om jag för ett ögonblick ägde Rousseaus känsla, förent med Demostens kraft och Fenelons behag; så skulle denna höjd af vältalighet beundras i målningen af den åldrige Vise. Förblindar mig kärleken för mitt ämne? eller framställer ej sjelfva det sinnliga i detta begrepp en af de sublimaste syner i naturen? Denna snö, som förödelsens il skuddat öfver hans hjessa, förhöjer den ej anblicken af det mildt strålande ögat, som vittnar om sinnets oförändrade lugn? Denna vissnadens färg, som utbreder en lätt skugga öfver hans anlete, är den ej ända till en förtjusande grad genomträngd af hjertats godhet, utan hvilken äfven de blomstrande behagen säga ingenting? Och denna skullra, med hvilken värdighet böjer den sig under det öfvervägande antalet af år, tunga af erfarenhetens skörd? – Det är icke en förblindelse; men utan snillets skaparemakt och med blotta hänförelsen af mitt nit, bör jag våga fullfölja denna målning, i döda bokstafven söka uttryck som afbilda den åldrige Vises själ?
Att erhålla lån mot låg ränta och högre förskrifning, än hvad som incasseras, är utan tvifvel fördelagtigt för sådane statslån, som det är meningen att sent eller aldrig återbetala, som t. ex. de Engelska 3 procents Stocks; men för lån, hvaraf återbetalningen börjas genast och skall vara fullbordad inom 3^ år, är det ganska fattligt att återbetalandet af en niondedel större capital än man upplånt måtte vara ganska betungande. Jag skulle önskat, att Stats-Utskottet velat uppställa en riktig beräkning öfver RiksgäldsContorets debet och credit, om det säljer sina 4 procents obligationer för 90 procent, och utlånar dem, 12 Den 12 Fe br u a-r ii e. ra. sorn föreslaget är. Det förste raan då finner, är, att sjelfva ränteberäkningen är alldeles illusorisk, ty fyra för 90 är ej 4 procent, utan 4f proc. Årliga räntevinsten blir således ej 1 procent, utan blott procent, hvarmed först skall betalas 1procent capital-förlust, d. v. s. bela vinsten för 20 år. Derutaf torde vara beyist, att utaf de lån, som RiksgäldsContoret på föreslaget sätt kommer att upptaga och åter utlåna, och hvilka efter 20 år komma att återbetalas, har RiksgäldsContoret ingen behållning, till betäckande hvarken af risk eller förvaltningskostnad; att af de capitaler, som före 20 år återbetalas uppstår dessutom en verklig capitalbrist, och att vinst ej uppstår på andra än dem, som återbetalas senare än efter 20 år. När 1111 afbetalningen skall ske årligen under en tid af endast 3^ år, så finnes lätt, att vinsten af de längre lånen endast obetydligt kan öfverskjuta förlusten af de kortare. Att StatsCtskottet ej bifogat sitt förslag en ordentlig beräkning deröfver, förundrar mig verkligen; emedlertid torde inses, att vinsten af lån mot låg ränta och höga förskrifningar är ingen, då tiden ej är mer än 3^ år.
synas nu helt sympatiska — i korthet, magHos mången har jag också bemärkt den tangenterna i vår hjärnklaviatur hafva börjat ovanan att sönderstycka steken på tallriken i spela och utföra den storartade symfoni, som en mängd små bitar och sedan lägga bort knifkunde uttryckas i orden: » lifsandarnes uppven med en min, som ungefär säger: » Se så vaknande ». ja, pass på — nu griper jag verket an. » — Att gifva middagar är en konst, som Äfven detta hör ej till god ton. Man skall måste läras; därtill hör en god dosis upphela tiden behålla knifven i handen, sönderfostran, bildning och takt; det är ingen lätt stycka köttet bit för bit och så mycket som uppgift att välja sällskapet och placera gä- möjligt begagna sig af hvardera verktygen. — sterna; det erfordras ett skarpt öga och en Måtte de aktade läsarinnorna ej ogilla mig utpräglad smak att duka bordet, så att det för detta ingående i detalj; det täcka könet ej ser öfverlastadt ut, men ej heller gör inäter i allmänhet mera taktfullt än det manliga, tryck att vara vårdslösadt. hvilket bevisar, att föräldrar i detta fall ägna Den mest passande och tillika skönaste mer omsorg åt döttrarna än åt sönerna, och prydnaden är utom all fråga blommor. Om just därför vill jag göra mödrar uppmärksommaren, i synnerhet ute på landet, där god samma på denna omständighet, så att de i tillgång på sådana finnes, kan man till och hemmet må uttala ett förmanande ord och med slösa därmed, utan att behöfva befara, äfven göra sina män uppmärksamma härpå, att harmonien stores. Hvad som för öfrigt om ock med fara att erhålla ett öfverlägset bör ibågkommas äro bländande hvitt duktyg eller till och med vresigt svar. samt blixtrande klara glas och kristaller. Jag var en gång i utlandet i tillfälle att Effekten af allt detta höjes naturligtvis se en landsman spela en bra ömklig roll vid ännu mer, om man spisar vid eldsljus. Ljusens en table d ' höte.
Det är Kongl. Brefvet till Commercecollegium den 4 Februari 1766 om brottsligas dömande till arbete på spinnhuset i Stockholm; uti hvilket nådiga Bref särskildt för hulvudstaden stadgas, det Domstolarne måge hafva frihet att jemte straffets utsättande efter lag döma brottsliga personer, hvilka beträdas med itererad tjufnad, eller för någon grof vanart andra gången skola lida straff, på längre eller kortare tid, efter brottets och personens egenskap, till arbete på Spinnhuset här i staden. Huruvida en sådan förhöjning i straff, som bär tillätes särskildt för hufvudstaden, kan företrädesvis der vara af nöden, är måhända icke lätt att afgöra. Jag bör endast anmärka, att i brist af full visshet, huru härmed förhåller sig, också fullgiltig grund saknas för en lagstiftning, som stadgar ett så beskaffadt undantag. Men om ock en sådan undantagslag för hufvudstaden må anses nödig; så vore det, efter min tanka, dock alltid olämpligt, först och främst att hvarken bestämma måttet af det straff, som kan ådömas, eller ens sjelfva brottets art och beskaffenhet, som skall bestraffas, utan låta benämningen grof vanart användas efter godtfinnande på huru skiljaktiga arter af vanart som helst, och dessutom att öfverlemna åt domarens välbehag, antingen han vill använda det tillåtna straffet eller icke.
Jag skall likväl för min del ej lägga mig emot Hr von Ilartmansdorfifs förslag; men jag tror ej, att någon nytta dermed vinnes. Hr Printzenskjöld: Just med afseende å de svårigheter, som Gr. Cronhjelm nyss omnämnt, har Ridd.-Utsk. ej trott sig böra göra anmärkning dervid, att pensioner stundom blifvit utdelade efter lottning, äfven der det icke särskildt varit föreskrifvet. Om nu Hr von Hartmansdorffs motion skulle bifallas, blefve följden den, att Ridd.-Direct:s ledamöter nödsakades inom sig sjelfva anställa lottning för bestämmandet af sin röst i hvarje fall, och då synes mig lämpligare, att lottningen sker inför Directionen. Hr Riben: Jag delar den åsigt, som här blifvit framställd af 2:ne ledamöter i Ridd.-Direct. samt en ledamot i Ridd.-Utsk., och jag stödjer mig härvid på den erfarenhet, jag inhemtade under 1818 års riksdag, då jag var secreterare uti Ridd.-Utsk., hvilket, enligt då gällande Ridd.-Ordn., under riksdagen fullgjorde Ridd.-Directts functioner. Det hände nemi., att Utsk. skulle bortgifva 2 eller 3 pensioner åt gamla adliga fruntimmer, och der hade inkommit en sådan mängd ansökningar från gamla fröknar och enkor, som styrkte sin skröplighet med alla möjliga betyg, att det skulle varit ganska svårt för Utsk. att genom omröstning bestämma, hvilka voro mest förtjenta alt erhålla de lediga rummen. Det var en verklig välgerning, att Utsk. kunde taga sin tillflykt till lottning. Gr. Cronhjelm: Såsom tillägg till hvad jag förut yttrat, vill jag blott anföra ett exempel, som jag nu påminner mig, nemi., att bland 80 ansökningar, som en gång inkommit, funnos 12 å i3 från personer, som alla voro öfver 68 år gamla, och från åtskilliga, som voro baita, lama eller blinda.
Maj på bordet lagde Memorial N:o 4,9» angående arfvodeu för utskrifning af åtskilliga vidlyftigare återstående Riksdagshandlingar. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 29 sistlidne Maj på bordet lagde Utlåtanden: N:o 202, i anledning af väckt motion, angående tillstånd för Rotehållare atta Krono-parker eller allmänningar taga virke till sine knekte-stugors uppförande; N:o 2o3, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 164, angående rotejemkningen vid Vesterbottens Regemente^ m. m. Från Högvördig a Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utkottets den 29 Maj sistlidne å bordet lagda Memorial N;o 556, med förslag till voterings-proposition, i anledning af skiljagtiga beslut öfver N:o 609, angående anslag till aflöning för adjungerade Ledamöter i Kongl. Götha Hof-Rätt. Pjoter ing s-propositionen gillades. N:o 55p, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i afseende på det så kallade mindre Creditivet. Ståndet, sorn vidblef sitt i ämnet fattade beslut, godkände den nu föreslagna voterings-propositionen. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens följande Memorial, den 29 Maj sist), bordlagde: N;o 200, med förslag lill votering i Förstärkt Stats-Utskott, i anledning af Hiks-Siåndens skiljagtiga beslut, angående anvisandet af ett Creditiv lill behöfvandes undsättning i missväxtår. Voterings-propositionen gillades. Prot. Utdr. den i Juni 1841 - 493 N:o 201, med förslag lill samtnanjemkning af Riks-Slåndens skiljagliga beslut, i fråga om lindring uli postföringsbesväret. Ståndet, som icke antog inbjudningen, utan vidblef sitt beslut, godkände deremot den föreslagna voterings-propositionen. S. D.
Gullström och hos Bonde-ståndet af Riksdagsfullmäktige», förre vice Talmannen Pehr Eriksson från Wermlands Län ; uti hvilka motioner hufvudsakligen blifvit anfördi, att då Rikets Ständer vid 184?-och 1841 årens Riksdag beslutat landshöfdinge-ackordenas inlösande med vilkor att 6 procents ränta å den summa, som i ackord blifvit utbetald, skulle årligen af lönerne vid de landshöfdingebefattningar, sorn från ackord befriades, till statsverket ingå, intill dess den förskjutna summan med 4 procents, ränta derå, blifvit godtgjord, hade vid tillämpningen af detta till syftning och allmänna verkningar förtjenstfull» och gagnelig», beslut, det missförhållande inträffat, att åtskilliga landshöfding.!!' med ringare löneinkomster finge gälda högre ränteoch amorlissementsbelopp än andre, som innehade större löner; att det högsta af dylika ackorder, sorn genom Rikets Sländers beslut blifvit inlöste, vore det, som med 20,000 r;dr banko vidhäftade landshöfdingebefättningen i förenämnde län, — ett ackord serdeles drygt och betungande i förhållande till landshöfdingelönen derstädes, utgörande 5,000 r:dr banko, hvaraf nuvarande innehafvare» måste vidkännas, till ränteoch kapital-afbetalning å ett ackord, som icke han utan företrädareh i embetet både utfästat och återbekommit, en årlig utbetalning af 1,200 r:dr, eller nära fjerdedelen af hela lönen —; att återstoden deraf hvarken vore tillräcklig för landshöfdingens utkomst eller motsvarade embetets vigt och dermed förenade ansvar, hvadan embetets utöfning. förknippad med kostamma resor i det vidsträckta länet, kräfde enskilda uppoffringar, dem samhället likväl icke borde ålägga en embetsman, på hvars nit och mödor, till det allmännas tjenst och gagn, anspråken voro så stora och ständigt stigande, och att slutligen, om nu varande innehafvare» af landshöfdingeplatsen i Wermlands län, vid hvilkens tillträde löneafdraget till ackords-amortissementet tagit sin början, skulle under en tidsföljd af tillsammans några och tjugo år bibehålla nämnde befattning, blefve deraf en följd att han till kapital och ränta finge betala ackordssumman, till företrädarens och efterträdarens förmån, hvilket ej syntes med billighet förenligt.
Slutligen lillkännagafs Hans Maj:ts önskan alt erhålla ett bestämdt svar å följande frågor, nämligen: l:o huruvida de allmänna satser, som blifvit framställde såsom börande ligga lill grund för de förenade Rikenas ifrågasatte neutralitet, vuono Danska Regeringens bilall i hvad beträffade sjelfva systemets grundval, och huruvida bémälde Regering likaledes vore sinnad att för det ifrågasatte fallet antaga en neutralitet, stödjande sig på samma grundsatser; 2:o om Danska Regeringen, med antagande af nämnde grundsatser, hade några anmärkningar alt framställa i formen eller detaljerne, för hvilken händelse Kongl. Maj:l gerna rättade sig derefter, så framt de icke angrepo systemets grund eller voro oförenliga nied de förenade Rikenas inre förhållanden; 3:o om, under antagande af ett jakande svar pä den första frågan, Danska Regeringen skulle vara med Kongl. Majit ense derom, alt de meddelanden, hvilka uti ett visst förutsatt fall skulle till vederbörande Hof allåtas, blefve likstämmigt affattude och samtidigt gjorda genom de båda Monarkernes representanter. Redan samma dag dessa skrifvelse!- afgingo, infann sig Kongl. Danska Sändebudet härstädes hos Stals-Ministern för Utrikes Ärendena för att fullgöra ett genom dépeche af den 10 Juli erhållet uppdrag i enahanda syftning och lemna ett medde - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. 35 lande, hvilket i hufvudsaken instämde med det som, enligt Slafs-Minislerns föreskrift, skulle Danska Kabinettet gifvas. Sedan derefter uti ytterligare dépéche af den 19 Juli till Kongl. Majis Chargé d’Affaires i Köpenhamn skiljaktigheterna mellan de från de särskilda Kabinetten utgångne förslagen framhållits och skärskådats, samt Danska Kabinettet uttalat sitt bifall till de gjorda framslällningarne, blefvo efter öfverenskommelse underhandliugarne någon tid hvilande under afvaktan af utgången af den i Wien öppnade konferensens bemödande att på fredlig väg bilägga stormakternes stridigheter.
Vid kejsardömet var det en af de första bestämmelserna i den Napoleonska Staten att gifva civil-äktenskapet en fast form, och detta vid alla tillfällen så, att, civiläktenskapet skulle vara det nödvändiga vilkoret för det kyrkliga, den som ville begagna sig af detta sednare, hvilket således lika så lätt genomfördes i den RomerskKatholska som i den Protestantiska kyrkan, och är gällande i denna dag. (efter Rud.). Tyskland, der är Civil-äktenskapet i de flesta Tyska stater antaget, och der hvarest det icke redan skett, såsom några få stater, står man i begrepp att införa det. Danmark har infört Civil-äktenskapet sedan några år, och skulle lika litet vilja återgå till det kyrkliga sacerdotala igen, som det i politiskt hänseende skulle vilja åter sätta sig tillbaka uti de absolutistiska tiderna löre 1848, Beträffande skiljsmesse-lagarne, torde slutligen och i förbigående några ord böra yttras. Här. som öfverallt, har Staten att ställa sig på ståndpunkten af de verkliga förhållanden i verlden och lämpa sina lagar efter de vanligast, förekommande omständigheter, då ingenting på jorden, i hvad det rörer menniskors sammanlefnad, är absolut, utan underkastadt vexlingarne mellan godhet, svaghet eller ondska. Detta, emedan begreppet Stat och Statens tillvaro, hörer till den ändliga, 330 Den 8 Februari f. m men Religion, för såvidt densamma är kristendom, är oiindlig och evig. Statens lagar kunna således icke vara absoluta, d& kristendomens deremot icke kunna vara annat. Kristendomen, som har att göra med själen och regerar menniskornas samveten, utgår från eviga principer, och kan, beträffande äktenskapet, icke erkänna någon annan skiljsmessegrund, än äktenskapsbrott (adulteriurn) (Math. 5: 31, 32 — 19: 9) och hvilket, principielt taladt, ur kristendomens yttersta synpunkt, som ser till hjerteställningen, på samma gång är skiljsmessa från Gud, der nemi. ett verkligt, ett. kärlekens äktenskap blifvit brutet.
St.‘r i dess ställe borde hos K. M:t hemställa, att, ehvad StatsSecreterarne voro blott tillförordnade eller med fullmagt försedde, de måtte få åtnjuta StatsSecreterare-lönen under den tid de Embetet förrättade. Hos YällofJ. BorgareStåndet hafva åtskillige Ledamöter, Hrr Noreusj Rydström, Montan, Santesson och Stahle yrkat, att ifrågavarande löner matte bestämmas, såsom i Hr Le/rens reservation föreslagit blifvit, till 4ooo R:dr; äfvensom Hederv. BondeStandet, sedan en del ansett lönerne böra förhöjas till blott 3ooo R:dr och en del protesterat emot all uppsättning utöfver deras nu varande belopp, denna punct till Utskottet återremitterat. Jemnlikt 3o §. Riksdagsordningen åligger det StatsUtskottet, att utröna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch R:g:sVerkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagne. Rättigheten och skyldigheten, att tillstyrka de utgifter sorn böra äga rum, är genom detta stadgande lika gifven för Utskottet, som rättigheten och pligten, att verkställa möjliga indragningar. I intetdera fallet har Utskottet, vid den föreslagne Statsregleringen, underlåtit, att pröfva så väl nödvändigheten af det ena som möjligheten af det andra; och då, i afseende på tillökning i lönerne för HofCancelleren och JustitiaeCancelleren Utskottet ansett, hvad jemväl Hr Crusenstolpe 14 Stats -Utskottets medgifvit, att billigheten fordrar, vid bestämmandet af löneförhöjning åt StatsSecreterarne, att icke förbigå de 2tne Embetsmän, hvilkas befattningar med de förres äro lika upphöjde och vigtige, tror Utskottet sig till förslaget om förändrade löner äfven för HofCancelleren och JustitiaeCancelleren hvarken hafva saknat anledning af behofvet, eller genom framställningen deraf, på sätt som skedt, felat emot Grundlagens föreskrift.
Dito till GarnizonsSjukhuset och 2:dra Gardets Casei Af StatsVerkets Öfverskott 1828—29 Af Bankens Räntevinst för år 1828 . Af Finska Medlen Af MagazinsFondens utredning . Extra Tillgångar för andra ändamål. StatsVerkets Öfverskott för år 1827 . Af Bankens Räntevinst för 1829—1834 Afbetalningar från Staden Ystad Af Trollhätte och Södertelje Actier . Af Götha Canal-Actier Af Tackjerns-Bergslagens Lån Återbetalning af Lånet till Stuteri-Inrättningen Tillgångar genom upplåning. Af Götha Canal-Insättningar Af Allmänheten . För utgångne Lån, enligt Beslut vid denna Riksdag: Till Staden Borås Dio Öregrund Trollh. Canal o. Slussverk Staden Jönköping Till Allmänheten för upptagne Lån „ Götha Canal-Bolag „ St:rs Förstärkta StatsUtskolls Memorial, ang:de verkställd omröstning i fråga om de 70,000 R:dr, sorn blifvit anvisade för KrigsCollegii Departementers Materiella behof och rut-till verkningskoslnaderne. Sedan, i anledning af StatsUtskottets hemställan, att nyssberörde Summa måtte årligen af Öfverskotten på StatsVerkets Ordinarie och Extraordinarie Inkomster för åren från och med i83o från RiksgäldsContoiret utbetalas, så vidt de dertill lemna tillgång, men någon ersättning för hvad som för ett år brister i berörde 70,000 R:dr, icke får tagas af Öfverskotten för ett annat år, de respective RiksStånden stannat i skiljaktiga beslut, och under den i5 och 16 i denna månad bifallit StatsUtskottets, till följd deraf i Memorial N:o 441 afgifna Förslag till voterings-propositioncr, för frågans afgörande af Förstärkt Statsutskott; så liar, i Grundlagsenlig ordning, Förstärkta StatsUtskottet denna dag anställt omröstning, efter de godkände propositionerne nemi.: 1:0 Den som bifaller, att, i öfverensstämmelse med Högv.