Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vädjar till den värde Ledamoten sjelf, hvars vigtiga anmärkning jag så mycket mera erkänner, som jag redan flere månader förut vid detta ämne inom ConstitutionsUtskottet tillkännagifvit min uppmärksamhet, jag vädjar till hans eget upplysta bedömande om det hade varit rättare af ConstitutionsUtskottet, att ändra ett fattadt beslut i ett ämne, för det att några månader derefter samma ämne fästat andras uppmärksamhet, utan alt denna uppmärksamhet gifvit sakens för - 446 Den 27 Maji. hållande ett förändradt skick, hvarigenom ingen förändring påkallades uti Beslutet, sorn rätt eller orätt fattadt, borde således, efter min öfvertygelse, då ämnet förblef oförändradt, också icke förändras. Beträffande åter den värde Ledamotens yttrade förmodan, att Utskottet icke med behörig skyndsamhet upptagit, behandlat och afgjort dess till detsamma remitterade anmärkning, får jag den äran förklara, att då ConstitutionsUtskottet för någon tid sedan af Högh Ridderskapet och Adeln erhöll påminnelse, att ofördröjligen inkomma till RiksStånden med svar på alla de anmärkningsfrågor, som till detta Utskott voro remitterade, företogs genast dessa mål till afgörande; och som det af Herr Hertzenhjelm anmärkte, genom af mig omnämnde beslut, redan var afgjordt, ansåg ConstitutionsUtskoltet sig likväl böra, såväl af skyldig aktning för Ridderskapet och Adeln , som äfven för den värde anmärkaren sjelf, genom en avis, tillika med de andre Besluten, i förhand tillkännagifva förhållandet. Delta verkställdes genast, och företogs till afgörande in pleno hos Ridderskapet och Adeln den 25 April, då det * beslöts, på Herr Hertzenhjelms egen anmälan, att ConslilutionsUtskottet borde till Ridderskapet och Adeln inom slutet af dåvarande månad, med sitt SlutBetänkande, hvaruti svaret på Herr Hertzenhjelms anmärkning var intaget, inkomma. Den 26, som var en Söndag, ankom denna remiss till ConstitutionsUtskottet. Den 27 var plenum i RiksStånden. Den Den 27 Maji.
Cronhjelm i ett senare afgifvet yttrande af den 17 sistlidne Mars, i så måtto sjelf frångått det i Hörbergs namn gjorda tryckningsanbud, som Grefven förklarat, det Exp.-Utskottet icke borde ovilkorligen fästa sig vid det i motionen framställda exempel, ulan endast taga det till ledning, då någon besparing i allt fall förmentes skulle kunna ega rum, äfven oin det i motionen upptagna minimum för tryckningskostnaden icke kunde tillvägabringas. För att få utredt verkliga förhållandet med det i Hörbergs namn gjorda anbud, har Utskottet låtit uppkalla Hörberg och honom i ämnet hort, Ejp.rUukoltcts Ulli!'i tule JV.-o 8. dervid lian förklarat, alt han, för en längre lid sedan, uppå 2:ne personers tillfrågan, rörande kostnaden för ifrågavarande Bihangs tryckning, uppgifvit de allmänna grunder, hvarefter Hörberg, med andra Boktryckares biträde, skulle hafva varit benägen åtaga sig nämnde tryckningsbestyr, vid hvilket samtal Hörberg dock ej erbjudit sig att öfvertaga manuscriptels utskrifning; samt ett, då efter detta samtal flere veckor förflutit, utan alt berörde anbud synts leda till någon påföljd, och Hörberg emedlertid åtagit sig annat vidlyftigt arbete, Hörberg numera icke vore i tillfälle att hela Bibangets tryckning ombesörja; dock ville han ej undandraga sig att, i nödfall och i händelse Exp.-Utskottet deraf hade behof, till mindre dei med tryckning tillhandagå för ett pris af i3 R:dr 16 sk. Banco per ark, efler 1200 exemplars upplaga, papperet oberäkuadt. Exp.-Utskottet har öfverväga! hvad sålunda förekommit, och får till en början vördsamt upplysa: att, sedan Höglo!!.
Hr Grefven liar vidare an - Den 7 Norember f. m. i5i fört, att man af inträffade händelser vet, alt häradsskrifvarens controll icke medför någon säkerhet för de skattskyldiga. Den inträffade händelsen, på hvilken Hr Grefven förmodligen häntyder, är mig ganska väl bekant, och jag får lill svar derå nämna, att om vederbör, skattskyldige, hvaribland äfven befunnos Rikets högste embetsman, behagat på kronouppbördsstämman betala sina utskylder, hvilka blott på en hand utgjorde 542 r:dr, hade häradsskrifvaren kunnat controllera dem och anteckna dem i sin rapport till Konungens Befthtde. Det hade derföre varit önskvärdt, alt någon eftergift icke ägt rum, utan att de, som icke behagat iakttaga stadgade föreskrifter, fått vidkännas följderna deraf och således lärt sig alt en annan gång infinna sig vid uppbördsstämman. Jag kan icke neka, att jag fann denna eftergift ganska oväntad och ansåg den till och med oriktig. Hvarifrån Hr Grefven fått den föreställningen, att under nuvar. förhållanden kronofogden skulle kunna debitera högre utskylder, än sorn vederbör, begriper jag icke ; ty del är icke kronofogden, som utfärdar debetsedlarna, utan häradsskrifvaren. Det är nemi. denne tjensteman, som genom debetsedlarna bestämmer kronofogdens debet och sedermera genom annotationerna controllerar hans credit. Hr Grefven har vidare sagt, att det skulle vara ganska lämpligt att införa den nya föreslagna controllen, emedan man hade tillfälle att hos K. M. begära vidtagande af de åtgärder, som dermed stå i sammanhang och erfordras för sakens fullkomnande. Jag mäste beklaga, att motioner framkomma, ledande till förändring uti redan bestående ordning, hvilka äro så ofullständiga, att man måste taga sin tillflykt alt bedja K. M. fullkomna hvad man ansett sig sjelf icke kunna åstadkoinma i sin helhet. Det har vidare af Gr.
Utdrag af wällöf!- Borgare - Ständets pro. tocoll, häller wid Urtima Riksdagen i Arebro den i Junii 1812. S. D. Remitterades till Bewillnings-Utstottct: Herr Grosshandlaren Fredric Aberg An, ders sons Memorial, angående eftergift i Bewill ning - Den i Jun i i. 409 ning för Uddewalla Stad; och skulle Utskottet derjemte underrättas, att Herr Borgmästaren ^Ullberg, för hwad rörer Städerne Umea och Ostersund, Herr Borgmästaren Nensen, i anseende till Upsala och Herr Borgmästaren Ornberg för Pi, tea och Lulea uti denna motion sig förenat. Stats-Utskottet: Herr Lagmannen och vice Talmannen Sandbergs, Herr Borgmästaren Kjel landers och Herr Borgmästaren Lindqwisrs Memorial, angående tillökning i Lönerne för Hofoch Öfwer-Rätlerncs Embetsman och Betjente. Herr Handelsmannen Be ekströ ms motion angående medel till den ätskilllge Embetsmän förut bewiljadc Löne,tillökning. Herr Grosshandlaren Wilckes och Herr Assessoren Doctor Galleens Memorial om belöning för Chirurg!-?-Magistern Osbeck. Lag-Utskottet: Herr Borgmästaren Kjellanders Memorial, angående Domare, Magtens oberoende af den exeMliva. Ut suxrri. klx krotocollci, f. ^ Lerjström. Utdrag af Borgare, Ständets prstocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i (örebro den i Junti 1812.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, hvad anginge proportionen af de afgifter, som hvar och en borde åligga, R. o. Ad. torde erinra sig, att under ett föregående plenum genom tvänne voteringar hade blifvit afslagna tvänne förslag, det ena af Hr Gripenstedt och det andra af Hr von Hohenhausen, hvilka innefattat precist detsamma, som det förslag Gr. af Ugglas nu framställt. Hr Gripenstedts för - a6o Den io Mari f. m, slag hade varit: ”Sockenstämma må besluta afgifler för communala behof, dock icke af andra an dem, som i stämman röstägande äro. Vid afgiflers uttaxering följes samma beräkningsgrund, som gäller för rösträttigheten.” Gr. af Ugglas’ förslag vore, att afgifterna skulle beräknas alt af hvarje röstberättigad församlingens ledamot utgå, i mån af den rösträttighet han äger. R. o. Ad. behagade finna, att bär, med några mindre skiljaktigheter i ordalagen, sjelfva saken vore alldeles densamma. Ilr Landtm, hemställde således till R. o. Ad., huruvida icke R. o. Ad. behagade finna, att, ehvad olägenhet som kunde uppkomma genom den lucka i författningen, som uppkommit genom Ståndets föregående beslut, denna olägenhet i alla fall vore mindre än de vådor, som kunde uppkomma genom upphäfvandet af beslut, som förut blifvit fattade. Gr. af Ugglas: Jag tror att det finnes någon skilnad emellan det förslag, jag nu afgifvit, och det, som i ett föreg:de plenum var framstäldt. Det förslag, som då förevar, åsyftade att till alla communalutgifter, hvarå ingen specification var utsatt, afgifter skulle utgå, på sätt förslaget bestämde. Detta förslag mötte motstånd, åtminstone enligt de skäl, som uttalades, derföre att det kunde blifva en hop afgifter, i följd af ett så generelt stadgande, hvilka kunde vara mindre nödvändiga för communen och onödigtvis skulle komma att betunga dess ledamöter.
Och för honom, lika litet som för någon af de öfriga tyckes ens en aning ha uppgått om, att med Liszts död en konstepok gått till ända, hvars räckvidd mot framtiden ännu ej låter mäta sig, att med honom en af de fa verkliga storheterna gått ur tiden. Denna storhet, så mångsidig, så rik och framför allt af ett så stort inflytande på den samtida konsten, att detta endast kan förklaras ur den andliga öfverlägsenhet, som på snart sagdt alla områden kännetecknar hans personlighet, erhåller sin bästa belysning från de andliga rörelser, som tillhöra Liszts ungdomstid. Och för att rätt förstå gången af * Huru han icke desto mindre spelade ännu ett par år fore den i nekrologen betecknade tiden, få vi må hända längre fram tillfälle att vidröra.hans utveckling såsom konstnär, lika väl som de starka motsättningarna i hans karakter, måste man åtminstone an-tydningsvis erinra sig de vigtigaste af dem, hvilka mera direkt ingripit i hans lif och tillika med den gestalt detta redan vid unga år tog utgöra förutsättningarna för univer-saliteten i såväl karakter som konstnärslynne. På fädernet ungrare, på mödernet tysk, erhöll han hela sin uppfostran i Frankrike, för att först under en senare period i sitt lif, vid sidan af de bestämmande inflytelserna häraf, emottaga andra för hans konstnärsståndpunkt ej mindre afgörande inflytelser från moderns fädernesland. Det hem, der han skådade dagens ljus, var enkelt och borgerligt, lefnadsvilkoren mycket blygsamma, men långt innan barnaåren ännu voro förbi, hade förändrade förhållanden gjort honom till salongernas och boudoirernas » enfant gaté », för hvilket intet sällskap var nog aristokratiskt, som i Fau-bourg S: t Germains och Faubourg S: t Honoré^ mest högättade kretsar umgicks såsom fullkomlig jemlike. Hans af naturen svärmiskt religiösa sinne erhöll under moderns fromma händer en riktning egnad att ytterligare utveckla detta, och som bekant tog vid ynglingaålderns inträde svärmeriet en sådan öfverhand, att han på fullt allvar funderade på att öfvergifva konstnärsbanan för den prester-liga. Men motsatta inflytelser göra sig snart gällande i ynglingens lif.
Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Utskottets Betänkande om det Jyckligtvisvis blir bifallet, skall afhjelpa den mängd af brister, som hitintills årligen uppkommit mellan räntegifvare och räntetagare 5 Ven I ■> Maji e. m. jag har mig bekant, att en stor räntetagare i flere år sjelf icke befattat sig med uppbörden af sina inkomster, utan öfverlåtit den åt en Kronobetjent , hvilken för sin möda vill blifva vål betaldt, och hvilket derföre understundom för. anledt till ett skamligt ocker, så att det till och med begårts 6 R;dr utöfver Markegångs-priset; oell detta kan bevisas. Emellertid anhåller jag att få göra en anmärkning vid Utskottets förslag i afseende på Markegångssåttningen. Det år sagdt, att Konungens Befallningshafvande bör tillkalla de felande personér, som skola bringa antalet af räntegifvare och räntetagare till likhet vid dessa tillfällen. Väl år det ganska riktigt, att ett lika antal räntegifvare och räntetagare bör vid Markegångssåttningarne vara tillstädes^ men sättet huru detta ändamål skall vinnas finner jag ej vara i Betänkandet nog fullständigt uttryckt. Ridderskopet och Adeln åger sjelf välja sina Deputerade ; och dessa val ske nästan alltid så sent, att föga tid derefter för Konungens Befallningshafvande återstår att tillkalla de personer, som erfordras, för att få ofvannåmnde proportion iakttagen. Det har stundom håndt att Ridderskapet och Adeln alldeles glömt utaf denna sin val-rättighet. I den province jag bebor, hafva de 2:ne sista åren blott s:ne Ledamöter röstat. Om nu det skulle inträffa att ingen brydde sig om att välja, sä finnes ej stadgadt, huru då borde förfaras. Landshöfdingen har sjelf sagt mig, att han i ett sådant fall skulle råka i förlägenhet.
I afseende härpå förekomma, att sedan, med anledning af de vid 1856 års inventeringar af nämnda förråd, särdeles i Carlskrona, yppade skiljaktigheter emellan verkliga behållningarna i förråden och räkenskaperna deröfver, Kongl. Maj:t under don 1 Mars 1859 anbefallt Förvaltningen af Sjöärendena att i underdånighet föreslå de åtgärder, som utöfver då redan för rättelse derutinnan af vederbörande gifna föreskrifter kunde vidtagas, för att framdeles förekomma dylika skiljaktigbeter samt i allmänhet tillvägabringa större ordning och noggrannhet i förrådsredovisniugen, hade det i följd häraf från Förvaltningen inkomna förslag, hvaruti förordats anställande vid förråden af s. k. Virkes-inspektorer, dock endast såsom kontrollanter, af Kongl. Maj:t don 20 September nämnda år blifvit i nåder pröfvadt, men ogilladt under förklarande, att, då någon säker tillsyn öfver Flottans virkesförråd och tillförlitlighet i redogörelsen derför ej kunde vara att påräkna utan att allt virket ställdes under uppbördsmanna-ansvar, Kongl. Maj:t endast under detta vilkor medgåfve inrättandet af en särskild tjenstebefattning för berörda tillsyn vid Carlskrona och utgående af särskildt arfvode till enahanda ändamål vid Stockholms station; hvarjemte åt Förvaltningen uppdragits att ej mindre med första vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom allt vid Kronans varf då befintligt och derefter dit inkommande virke, som icke kunde inom lås förvaras, blefve så ordnadt och sammanfördt, att tillsynen deröfver underlättades och möjlighet, bereddes att detsamma vid först inträffande inventering af Flottans ekevirkesförråd under uppbördsmanna-ansvar öfvertaga, ån ock till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva det ytterligare utlåtande, hvartill den ansvarighet, som borde med omförmälda befattningar förenas, kundo föranleda. Efter föregången skriftvexling i ämnet med Befälkafvarne vid Flottans stationer hade Förvaltningen afgifvit det sålunda infordrade förnyade betänkandet samt dervid till nådigt bifall anmält hvad bemälde
Daler Sm:t och fråga väcktes i Rådet om användandet deraf, blef beslutadt, att derföre inköpa Ekolsunds gods; hvarpå Konung Fredric, genom egenhändigt påskrifven transport på pantbrefvet, öfverlät Ekolsund åt Prins Gustaf, den enda egande rätts-handling, som Konung Gustaf lil derå hade, emot det att Hessensteinska Familjen derföre godtgjordes med 70,000 plå» tar, eller 42°,°00 daler kopparmynt; att Konung Gustaf lil, i November 1785, rent af sålde Ekolsund lill George Seton, Grosshandlare i Stockholm och Svensk Adelsman, med successions-rätt för hans systerson Alexander Baron, sedermera adopterad Seton, för 120,000 R:dr Specie. Erbjudande sig Motionairen, att, om ytterligare upplysningar i ämnet äskas, desamma Stats-Utskottet meddela. Utskottet bar förskaffat sig närmare upplysning i förevarande ämne, och inhemtas utaf de hos Utskottet, i authentika afskriften, företedde handlingar, att högstsalig Hans Majrt Konung Gustaf III, genom Salubref af den 9 November 1785, till Grosshandlanden George Seton upplåtit och försålt dess egande och under frälse-rätt nyttjade Ekolsunds gård och derunder hörande hemman och lägenheter; äfvensom att, efter ågångne 3:ne laga uppbud ulan klander, Fastebref blifvit, under den 14 November 1788, ulfärdadt. Vid detta sålunda upplysta förhållande, har Utskottet ansett sig sakna anledning tillstyrka vidtagande af någon åtgärd ifrån Rikets Ständers sida, oell alt, 6åsom en följd.' häraf, motionen måtte förfalla. Slockholm den 4 Julii 1334* STOCKHOLM, Ecksteinska Trtckeiuet, i834- Stats-Uiskotlets Utlåtande N:o lo?. r N:o iS?. Ankom lill E.\p. Ulsk. den i3 JunII.
Antalet af de särskilda slags fångar äfvensom barn, hvilka under 1850, 1855 och 1860 på en gång, nemligen sista dagen af året, varit uti rikets samtlige läns-, kronooch polishäkten äfvensom uti straffoch. arbetsfängelserna förvarade hade, enligt Fångvårds-styrelsens underdåniga berättelse för revisionsåret, utgjort: Uti läns-, kronooch polishäkten: 1850. För ransakning samt vatten^ och bröd-straff 1,071. » aftjenande af böter 79. » försvarslöshet och kringstrykande 139, » brist af försvar till arbete dömde 35. Bysatte personer 59. Uti straffoch arbetsfängelser samt vid pionieroch kronoarbetskårerna. Straff-fångar på viss tid > 1,201. 1,501. 1,765. Yid jemförelse mellan dessa summor och rikets folkmängd vid slutet af ofvanberörde -frenne år visar sig, att vid 1850 års slut hvar 625:te, vid 1855 års utgång hvar 623.dje och vid slutet af år 1860 hvar 768:de person, i riket varit friheten förlustig. Om deremot antalet af de frivillige a frii k nas, så befinnes, att vid 1850 års slut hvar 660:de, vid 1855 års slut hvar (;64:dé samt vid 1*860 års slut endast hvar 830:de person mot sin vilja varit beröfvad friheten, Uti nedanstående, på grund af Kongl. Fångvårds-styrelsens underdåniga berättelse uppgjorda, tabell lemnäs redogörelse för antalet af de fångar, som under revisionsåret dels varit intagne uti allmänna straffoch arbetsfängelserna, i länsfängolserna och vid kronoarbetskåren för att förrätta dem ådötndt allmänt arbete, dels hållits uti enskildt fängelse för att förmås till bekännelse af brott; hvarförutan uppgift deri lemnäs å det antal, som af en eller annan orsak från fängelset afgått. Qvinkön. Sum ma.
I London uppsökte ~i ockss % de båda. redaktriserna för nämnda tidskrift, +ss Bessie. Rayner Parkes och miss. Emily Paithfiill; den senare var. dessutom föreståndarinna, för ett boktryckeri. med uteslutande k~inliga sättare, det första i sitt slag i England. P&amp; grund af deras anvisningar togo vi kännedom om åtskilligt a f .det, som blifvit gjordt af 2 the Society for promoting the employment af Women., för att underlätta kvinnors bemödanden att erliålla ' arbetsförtjänst. Däribland hkgkommer jag upprättandet af ett, Register. för att sam-. manföra arbetssökande och arbetsgifvare, Needle Women ' s Home, med uppgift att bereda hem och tillfälle till arbetsförtjänst å t sömmerskor, och Law-Copying Office (renskrifningsb yrå). Vi besökte äfven ett nyligen inrättadt Ladies ' Reading-Room (läsrum för damer). Alla dessa anstalter buro dock vittne om, att de befnnno sig i första stadiet &amp; f sin tillvaro och i ganska anspr&amp;kslösa villkor. De nämnda damerna uppmanade oss lifligt att ej farsumma ett möte af den s. k. %National Association for the promotion of social Science *, som i medlet af Augusti skulle äga rum i Dublin; och där äfven de ämnade komma tillstädes. S&amp; mycket hellre fö1; jde vi denna anvisning, som därtill enclnst behöfdes en liten omkastning i vår resplan, och vi intraffade. följaktligen i Dublin till kongressens öppnande. Vi bevistade densamma under särdeles gynnsamma - förhållanden, i anledning af en introduktion som vi ' medfört till den framstaende läkaren och arkeologen, d: r, sedermera sir William V i l d e och hans beg&amp;fva; de maka, livilken under pseudonymen r ~ ~ e r a n z a. uppträdt såsom skaldinna och hvnrs sånger särsliildt äro anmärkningsvärda ' genom den glödande patriotism, som genomgår dem. I deras gästfria hem fingo vi också tillfälle a t t göra bekantskap med många af de utmärkta. personligheter, som närvoro vid kongressen.
Men då de sportler som AdvokatFiskalerne upbära, endast äro sådana, som bero af desse tjenstemäns arbetsamhet, nit ock skicklighet, och då skillnaden emellan HofR-.sSekret:s sportelinkomster i så måtto härfiöto från enahanda, grund som de sportler, som tillfalla sistnämnde tjenstemän oberoende af deras eget arbete, nemi. andelar i den s. k. domslösen, blifvit beräknade att utgå till lika belopp för Sekrct-.e i Sven och Götha IIofR:r och med obetydligt högre belopp för Sekret, i den Skånska HofR-.n; så ansågo de Komiterade sig ej böra föreslå olika löner för de ifrågavarande tjenstemännen utan tillstyrkte, att de hvar i sin grad borde få åtnjuta samma lönebelopp. Såsom jag redan omnämnt, har K. M. under åberopande, af en helt annan grund än den af Komiterade antagna, frångått deras åsigt och föreslagit åt de oftanämnde tjenstemännen de af mig förut omför - 360 Den 23 Mars e. in. malde olika lönebeloppen. Men om man verkligen följt den åberopade grunden, skulle man i konseqvens dermed, hafva kommit till ett helt annat resultat, emedan någon skillnad nu icke blifvit föreslagen emellan lönerne för AdvokatFiskalen i Götha HofR:t och den i Skånska HofR:n, af hvilka tjenstemän den förra har 250 proc. större sportelinkomst än den sednare, men deremot för AdvokatFiskalen i Svea HofR:t som endast har 5 0 proc. större sportelinkomst an hans vederlike i Götha IIofR:t, föreslagits 500 Rdr lägre lön än för AdvokatRiskalen i sistnämnde HofR:t. Inkonseqvensen häri faller genast i ögonen och följden skulle påtagligen blifva den att arbetet och arbetets belöning i stället för att vara afpassade efter hvarandra, tvärtom komma i ett omvändt förhållande, så att det tyngre arbetet erhåller en jemförelsevis mindre belöning än det lättare arbetet.
Så t. ex. utgör den handel, sorn ifrån många Svenska hamnar går öfver Stockholm, der varorna ned-. Dm 27 April. 6g5 läggas, och hvarifrån de dels säljas att qvarblifva inom landet, dels ock för att utskeppas, en till sättet, fastän icke till V3rorna och orterna enahanda transitohandel, som den i Götheborg och flerestädes särskildt förunnade med utländska varor; den förra dock kanske icke alltid på lika förmånliga vilkor, ehuru ämnad till varornas beqvämare afsättning. Herr Santessons uppgift (sid8, rad. 27, 2S), att man föregifver att Nederlagshandel drager penningar ifrån andra Näringar, utan att besinna, det utländsk vara ej köpes för Svenskt mynt, kan lika väl tillämpas all handel, hvarigenom utländska varor införas från sådan ort, der icke vara Bancosedlar, eller annat hos oss gångbart mynt emottages i betalning derför; men på de utrikes orter, hvarest verkligen våra Bancosedlar emottagas i betalning, kunna troligen utländska varor kö pas för Svenskt mynt. Om importhandel i allmänhet skulle kunna bedrifvas med Svenskt mynt , hvarföre icke äfven Nederlagshandeln, åtmindstone för allt det, som af nederlagsvaror införes till qvarblifvande i landet, hvarest så väl ifrån nederlag, som genom en direct import, utan. föregånget nederlag, inkomna utländska varor köpas dagligen för alla slags Svenska penningar; om således Herr Santessons skäl af myntslagets oanvändbarhet emot dess begagnande i Nederlagshandeln må anses gällande, så måste det afven kunna tillämpas dess begagnande i en stor del af hela importhandeln, som säkerligen tilt sitt belopp ett och annat år vida öfverstiga 686 TJm 27 April. det af vår exporthandel.