Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvaremot Herr General - Majoren m. m, Grefve Ijanjjngshausen anfort följande: X)å Oe* ponpmie-Utskottet uti sitt Utlåtande, i anleda ning jif 'Gottlands Hernmans-åboers anförde besvär öfver en dera ålagd skyldighet att hålla last» tryggor samt bygga Strandridare-Boställen, .yttranden tankan, att detta ärende icke hörde till Utskottets handläggning, utan att detta besvärs» mål ‘ borde till det Hedervärda Bonde-Ståndets Enskildta Besvärs-Utsjcott remitteras, lärer det» ta Oeconornie-Utskottets yttrande skäligen icke kurtna bestridas. Huruvida de af Oeconomie» Utskottet uti dess Betänkande meddeha upplys» nipgär, hvarifrån den Gottlands Allmoge ålagdp skyldighet sig härleder, kunna'gifva anledning till den begärta alen-em issen, då nämde upplysningar äro med rätta förhållandet enliga, och Utskottet j af redan yrkadé skäl, undandragit sig att ingå uti någon pröfning af Besvärandernes anförande, hemställer jag till Högloft.
Nu kan så hända, ”att denna egendom blifver styckad, samt ”att ägaren till hemmanet A vill göra detsamma fritt från alla gravationer; och då ”uppstår naturligtvis den frågan, som man ”genom det nu föreslagna lagstadgandet ve”lat besvara, nemligen: efter hvilken grund ”skall hvarje af ofvannämnde hemman ansvara för den samfälta gälden? Eller med ”andra ord: huru skall man uppställa en ”proportion, som visar, till hvad belopp det ”särskildt intecknade hemmanet bör, sedan ”denna inteckning från hemmanets värde af”räknats, uti den samfälta gälden deltaga? ”Detta skulle, enligt Utskottets förslag, tillgå sålunda, att lill den äldre inteckningen ”skall läggas så stor del af den gemensam”ma gälden, att denna del tillhopa med berörde särskilda inteckning uppgår till det ”belopp, hvarföre hemmanet, i förhållande ”till alla fastigheternas sammanlagda taxeringsvärde, ansvara bör. — Enär nu taxeringsvärdet å hemmanet A utgör hälften af ”alla hemmanens sammanlagda taxerinsbe”lopp, ar det ock, enligt proportionsläran, ”klart, att detta hemman icke bör häfta för ”mer än hälften af samtlige inleckningarne ”eller j)5oo R:dr. Således skulle, efter den ”af Utskottet antagna grund, icke ens lulla ”beloppet af den särskilda inteckningen kom - D c ii 6 November e. in. 33g ”ma att utur ifrågavarande hemman utgå, ”hvilket dock ej lärer vara Utskottets mejdling; ännu mindre blefve detsamma gra'’veradt med någon del af den samfälta gäl”den, ehuru sådant destohäldre mäste anta”gas böra ske, som i annat fall en orättvisa ”skulle äga rum ej blott emot låntagaren, ”derest han å sin sida pantsatt hemmanet, ”för att derigenom i mindre mån gravera de ”öfrige, än äfven emot långifvarne, särdeles ”den, som innehar sista inteckningen, hvars ”förnämsta säkerhet möjligen kan på liem"mahet A vara beräknad. Overkslällbarheten ”af Utskottets förslag torde härigenom vara ”tillräckligen bevisad.
Vid det förhållande att Hrr Nordenfelt och Geijerstam under diskussionen redan ådagalagt den löneförsämring, hvilken för sekreteraren i embetet skulle blifva en följd af ett bifall till Utsk:ts förev:de förslag, skall jag nu icke längre upptaga R. o. Ad:ns tid; och vill endast, hvad beträffar de i ämnet meddelade upplysningar, göra den rättelse, att nuv:de innehafvaren af omhandlade sekreteraretjenst icke, på sätt Hr Nordenfelt antagit, ännu tillgodogjort sig den af R. St:r honom tilldelade rättighet att med sekreterareljensten förena annan tjenst å Rikets Stat, ehuru han har denna rättighet sig tillförsäkrad och sålunda nu är i tillfälle att bereda sig en löneinkomst af tillsammans minst 3,400 rdr, i stället för de af Utsk:t här föreslagna 3,000 rdr. Hr Anckarsvärd: Helst skulle jag önska att K. M:ts Propos. blefve bifallen, men då ingen af de föreg:de värde talarne derom framställt yrkande, anser jag mig böra inskränka mig till en anhållan om bifall till Hr Nordenfelts förslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall dertill med uteslutande af följande mening: »under vilkor att med befattningen ej får förenas annan tjenst med lön på Rikets stat;» framställde Hr Gr. och Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande, 7:de punkten. Hr Huss: Som jag reserverat mig mot det. af Utsk:t i lörev:de punkt fattade beslut, anser jag mig böra angifva de skäl, som dertill föranledt mig. Konstruerandet af värmningsoch ventilations-apparater är ett studium, som icke ännu hos oss vunnit någon särdeles omfattning.
« Närvarande: Hans Excellens, Justitia;-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Räden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe. Departements-Chefen, Stats-Rådet Grefve Gyldenstolpe uppläste derefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts här förut sålunda fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Sländer, angående pension åt Regements-kommissarien J. L. Aberg vid afskedstagande!; Och täcktes Kongl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga hemställan, berörde förslag i Nåder gilla samt förordna att, i enlighet dermed, Nådig Proposition, sådan den finnes detta Protokoll vidfogad, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo J. Ax. Torenstedl. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Febr. 18S4, kl. 2 e. ra. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om understöd af allmänna medel åt Tidl-statens Enskilda Pensions-inrättning; Gifven Stockholms Slott den 13 Januari 1854. Då Kongl. Maj:t uti Nådig Proposition af den 2 December 1847 hos Rikets vid 1847—1848 årens Riksdag församlade Ständer föreslog, att såsom årligt Statsbidrag för Tull-statens Enskilda Pensions-inrättning måtte anvisas en summa af Tio Tusen Riksdaler, att utgå af Kronans andel i de vid Tullverket inflytande konfiskationsoch bötes-medel» Kongl. hl<ij:ls Nåd. Proposition, M 44.
Man kan likväl tänka sig möjligheten, att vid en valförrättning så vidlyftig, som då den skall verkställas inom ett talrikt Stånd, in pleno, händelsen så fogade, att bland de ledamöter, som blifvit invalde i StatsUtsk., ingen utsåges till ledamot i Heml. Utsk.; icke derföre att StatsUtskotts-ledamöterne personligen vore eller ansågos otjenlige till ledamotskap i Heml. Utsk., men derföre, att Heml. Utsk. utgöres af en färre personal, nemi. af endast tre utaf hvarje Stånd, under det StatsUtsk.består af nio utaf hvarje Stånd. R. o. Ad. kunde möjligen dela sig i fråga om hvilka af dessStatsUtsk:s ledamöter företrädesvis vore tjenligast att i Heml. Utsk. ingå. En ringa minoritet kunde lätteligen under en dylik majoritetens splittring bestämma valets utgång och utse ledamöter, hvilka tilläfventyrs icke tillhörde StatsUtsk. Deremot låter det knappast tänka sig, att inom de öfriga St:n, der valen fortfarande ske genom Elektorer, oaktadt dessa Stånd äro mycket mindre talrika än R. o. Ad. har rättighet att vara, afseende ju icke tillbörligen fästes vid det förhållande jag nu haft äran antyda; hvadan, derest i StatsUtsk icke funnes någon enda R. o. Ad:s ledamot från Heml. Utsk., de råd och anvisningar, som af Heml. Utsk:s ledamöter kunna vara att inom StatsUtsk. anföra, icke skulle kunna vitsordas utaf någon af R. o. Ad:s ledamöter, i anseende till bristande kännedom i det Heml. Utsk:s förhandlingar. Vice versa, skulle i Heml. Utsk. inga från StatsUtsk. tillgängliga uplysningar under sådana förhållanden vara att å de adliga ledamöternes sida förvänta, enär de saknade personlig kännedom om de StatsUtsk:s tillhörande ärenden. Vore väl sådant förenligt med R. o. Ad:s värdighet och Ståndets rättmätiga fordringar?
Statsverkets tillstånd och behof föreslagit att årliga hyres-ersättningen till Musei kamererare skulle upphöra, Rikets Ständer jemväl måtte anvisa det belopp af 333 R:dr 16 sk. B:ko, eller 500 R:dr Riksmynt, som nu från Nya Elementar-Skolan till Landtbruks-Akademien för enahanda ändamål utbetaltes, och att denna summa måtte å Akademiens stat uppföras. 8 Stats-Ulskotlels Utlåtande N:o 212. Denna fråga har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Rikets Ständer redan visat sin frikostighet mot nya Elementar-Skolan genom beviljande af det vid sistlidne Riksdag för ifrågavarande nya läroverks-byggnad äskade, icke obetydliga, statsanslag, samt derjemte, med bifall till Kongl. Maj:ts derom vid innevarande Riksdag gjorda Nådiga framställning, beviljat Musei kamererare löneförhöjning, i följd hvaraf Skolans Direktion befriats från vidare utbetalning af den bemälde tjensteman, jemlikt Kongl. Brefvet den 3 Oktober 1855, tilldelade, här ofvan omförmälda, hyres-ersättning å 450 R:dr B:ko, anser Utskottet vidare understöd från Statens sida i och för ifrågavarande skolhusbyggnad icke skäligen böra ifrågakomma, utan hemställer, att ofvanberörda, af enskild motionär framställda, förslag, må lemnäs utan afseende. Ank. till Exp.-Utsk. dea 5 Jan. 1858, kl. lif. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Den calcul Herr Hjerta uppgjort, kunde vara riktig, om man fick glömma, att hästen äfven begagnas och är nödvändig under fredstid, och att priset på de hästar, som vid krigstillfället skulle köpas, alltid blefve högre; jag betviflar högeligen, att någon under krigstid åtager sig 264 Den 7 Oetober e. m. att tillsläppa en Artillerihäst för yl tunnor spannmål om året derest icke ett förut ingånget contract, dertill förbinder. Det är sannt, som Herr Hjerta åberopat, att Rustliållarne vid det afsuttna Cavalleriet icke betala mera än bvad de nu skulle erhålla för presterandet af Artillerihästen, men denna åtgärd ingår i andra förhållanden med Indelningsverket, som icke nu höra till ämnet, och dessutom är detta contract för hästlefverans till Artilleriet icke ensamt förbehållet Rusthållare att ingå uti, utan öppet för hvem som kälst. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm: Jag är förekommen af Friherre af Nordin i afseende på grunderne för de contracter, som om hästarne skola afslutas. Jag tillstyrker bifall å anslaget, emedan jag anser det nödvändigt för Artilleriets fullkomnande, och den, som vill målet, måste äfven vilja medlen. Herr Lefrén: Jag instämmer med Herr Hjerta deri, att ett mindre antal hästar, hållna hela året om, skulle medföra större öfning för manskapet, och måhända icke större kostnad för Staten, än det nu föreslagna större hästantalet under blott 6 veckors exercistid; men till organisations-principen hörer, att hafva det minsta möjliga antal hästar i fredstid, och full tillgång derpå, då krig inträffar. Hvad beträffar, att 7i Den 7 Octobcr e. m. a65 tunnor skall vara för dyrt för en häst, som endast begagnas i 6 veckor, beror sådant på subjecliva åsigler. För min del tror jag det icke vara skadligt, när det kommer jordbruket till godo. Jag tillstyrker bifall till Utlåtandet i denna punkt.
Summa 2,033,190: 33. 2. 1,852,117: 34. 10.' §■ 1- Till utgående af det, på öde lmfvudtiteln uppförda, anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m., hafva för Kongl. Förvaltningen och Kongl. — 129 — Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition år 18418. år 1849. gemensamt anordnats 4,260: 19. 7. 4,974: 37. 5. hvartill komma, af anslaget till oförutsedda utgifter, till Kommando-expeditionen lefvererade samt för dess, med expenser likartade, så kallade extra utgifter använda och uti särskild räkenskap redovisade 800: 800: Utgifterna för skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m. för Kongl. Förvaltningen och Kommando-expeditionen hafva alltså utgjort tillsammans 5,060: 19. 7. 5,774: 37. 5. Häraf visar sig, att under revisionsåren enahanda förhållande inträffat, som, enligt sista revisionsberättelsen, under föregående åren ägt rum, nemligen: att förenämnde anslag, utgörande 2,500 R.dr för hvartdera året, icke på långt när varit för ändamålet tillräckligt; varande bristen, på grund af Kongl. Maj:ts för hvarje år särskilt meddelade nådiga föreskrift, af besparingarne inom lmfvudtiteln betäckt; hvilket förhållande Revisorerne, som icke funnit något att emot utgifterna anmärka, ansett sig böra anmäla. §. 2. Revisorerne instämma i hvad föregående Revisorer anmärkt i afseende å bristande materialoch inventarie-konti uti stationernas samt lotsverkets hufvudböcker. Dock böra Revisorerne icke lemna oanmäldt, att Rikets sist församlade Ständer, under den 16 April innevarande år, till Kongl. Maj:t nflåtit underdånig skrifvelse i ämnet. (Extra statsanslag en.) De för tillfälliga behof anvisade nedannämnde anslag redovisas i Kongl. Förvaltningens räkenskaper sålunda:
Ståndet vidblef sitt beslut och godkände Voterings-propositionerna. Åttonde Hufvud-Titeln. 48:o. De till denna punkt hörande Voterings-propositioner, sådane som de i Utskottets nu ånyo föredragna Memorial N:o 321 upptagas, gillades. 49:o Voterings-propositionen godkändes. Nionde Hufvud-Titeln, 50:o Den föreslagna Voterings-propositionen godkändes. 51:o Ståndet vidblef sitt beslut och godkände Voterings-propositionerna. 52:o Voterings-propositionen godkändes. De i dessa 6 punkter uppgifna Voterings-propositioner fann Ståndet skäligt bifalla. Allmänna Indragnings-staten. 59:o Volerings-proprositionerna godkändes. 60:o Ståndet godkände Utskottets afstyrkande af ett ytterligare Pensionsrum för Amiralsgraden, hvilket af Kongl. Majit blifvit äskadt, 620 Fröt. Utdr. d. 16 Sept. 1840. Till följe häraf kommer och den Yoterings-proposition, som i denna punkt blifvit framställd, att förfalla. 61 :o Yoterings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogs Högloft. Ridderskapets och Adelns, genom Protocollsutdrag denna dag, meddelade inbjudning att biträda det af samma Stånd och Vällofl. Borgare-Ståndet fattade beslut om förhöjning af lönerna för HofRätts-Råden i Rikets Hof-Rätter till 1,800 R:dr, och för Assessorerne i samma Hof-Rätter till 1,500 R:dr Banco årligen. Preste-Ståndet, som bifallit Stats-Ulskottels Utlåtanden N:ris 40 och 193, i afseende på afstyrkandet af lönetillökningar för Hof-Rätls-Råden och Assessorerna i Rikets Hof-Rätter och derjemte under denna dag redan godkänt den af Utskottet i memorialet N:o 301, 4:de punkten föreslagna voteringspropositionen, fann sig af uppgifna skäl också förhindradt antaga Högloll.
Jag ber, att till Protocollet få anteckna, att jag ej deltager i det beslut, som nu är i fråga, ehuru jag skulle önska att kunna instämma med Grefve von Schwerin i frågan om uppskof; men jag har blifvit ytterligare tvehågsen genom den tystnad Ministerens Ledamöter iakttaga i denna fråga. Friherre af NordinCarl Johan: Till svar å hvad Grefve Horn yttrat, får jag endast åberopa 4 §• i RegeringsFormen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde följande Voterings proposition: Den, som anser, att val af Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoiret, å Ridderskapets och Adelns vägnar, böra å nästkommande Thorsdag den 16 Julii anställas, voterar Ja; Den i3 Julii f. m. 245 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, komma berörde val, att tills vidare uppskjutas. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 4 b 4a> 4^ och 44 §§• i Riddar liusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till 1 eftermiddagen; och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sora. följer: Ja — 74. Nej — 44. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att Rid-p derskapet och Adeln således beslutat, det valen af Fullmägtige, å Ridderskapels och Adelns vägnar, i Ranken och RiksgäldsContoret skulle å nästkommande Thorsdag den 16 dennes anställas. Hvarefter Hans Excellence föreslog, att valet till Ridderskapets och Adelns Full-, mäktige i Banken måtte genast vid början af Plenum å förmiddagen, samt valet till 246 Den 13 J u I i i e. m.
Jag kan icke heller för min del finna skäl att deltaga i förkastande af ett förslag, som, i förbigående sagdt, har den egenheten, att det förebrås vara icke nog konungsligt, ehuru det blifvit af Konungen framlagdt och förordadt till antagande, icke nog folkligt, för att begagna ett, om än icke allmänt antaget, Svenskt och uttrycksfullt skandinaviskt ord, ehuru varmt förordadt af Borgareoch Bonde-St:n, som väl närmast borde känna behofven och önskningarne hos den samhällsklass det skulle afse, för att ej tala om de hånade deputationerna af arbetarno sjelfva; hvilket förslag, som, om det än icke i alla dess delar fullt öfverensstämmer med mina åsigter, dock, efter min uppfattning, på ett ganska tillfredsställande sätt, och långt bättre än nu gällande R. O., afser landets behof, och detta allt utan någon annan säkerhet om någonting bättre, än ett förslag, som man haft all omsorg att icke låta komma till vår kännedom; — i sanning, kanske nästan för långt sträckta anspråk på obegränsadt förtroende! För mig synes redan detta icke tillfredsställande, men synnerligen då ett sådant yrkande framställes från den sida, som säger sig icke vilja göra något utan positiva garantier. Åtskilligt kunde visserligen ännu vara att yttra i denna vigtiga fråga, men grannlagenheten fordrar att icke för länge upptaga Ståndets tid. Jag ber derföre blott få tillägga, att om än laglig rättighet, hvilkens giltighet aldrig kan af mig förnekas, finnes för R. o. Ad. att afslå den Nåd. Proposm, anser jag dock rättare alt, såsom säkerligen tillfälle ofta varit för Ståndets ledamöter i det enskildta lifvet, äfven när man har lagen på sin sida, låta hjertat och förståndet tala så, att man icke håller på en sådan rättighet, och att, om man till stöd för afslag åberopar grundlag, man ej får glömma Konungens grundlagsenliga rätt att nämna så mångå Adelsmän, att sakens framgång derigenom försäkras och att således i verkligheten af alla Riks-St. R. o. Ad., enligt grundlagen, eger minsta förmågan till ett verksamt motstånd, och någon revolution skall således visserligen icke, såsom här blifvit antydt, erfordras för målets vinnande.
Då Kongl. Majit nu inför Riksståndens sjelfskrifne eller valda Bih. till B. St. Skrifvelse, N:o 80. ombud framträder med ett pä sä beskafladt valsätt uppgjordt^1 förslag, bar Kongl. Maj:t icke kunnat hysa nägon tvekan, att ju icke Rikets Ständer, med den varma känsla för ett älskadt fosterlands väl, och den beredvillighet till uppoffringar för hvarje stort mål, som städse utmärkt svenska folket, skola vara färdiga att eftergifva den representationsrätt, som af Stånden nu utöfvas, samt antaga en vallag, hvarmedelst en allmännare valfrihet komme att införas, utan att derigenom erfarenhet, bildning och förmögenhet skulle sakna sin tillbörliga andel vid uttalandet af nationens behof och önskningar. En serskild artikel, innefattande föreskrifter, huru tillgå bör vid den riksdag, då den föreslagna Riksdagsordningen blifvit af Rikets Ständer antagen, har måst uppgöras för att bereda verkställighet åt Riksdagsordningens stadganden. Då dessutom, genom nämnde Riksdagsordning, en större del af de i Regeringsformen befintliga föreskrifter dels komme att alldeles utgå, dels ock betydligen ändras, samt nummerföljden af §§ derigenom skulle erfordra cn större förändring, hvilket åter lätt kunde leda till oreda och förvillelse, har jemväl förslag blifvit uppgjordt till ny Regeringsform, deruti dock blifvit bibehåline de föreskrifter i nu gällande Regeringsform, sorn icke varit beroende af den föreslague Riksdagsordningen. I sammanhang med förslaget till Riksdagsordning, öfverlemnar följaktligen Kongl. Majit äfven dessa förslag till serskild artikel och till Regeringsform till Rikets Ständers bepröfvande. Kongl. 33aj:t, som, med fullt förtroende och orubbad tillförsigt till Rikets Ständers klokhet och omtanka om fosterlandets ära, lugn och välgång, funnit Sig böra vidtaga detta vigtiga steg, förblifver Rikets Ständer med all Konungslig nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms slott den 1 Maj 1848. OSCA R. G. A. Sparre, Kungl. Maj:ls Nåd.
Jag ber för öfrigt, att få fästa upmärksamheten på ett förhållande, som blifvit af BankoUtsk. tillstyrkt, och hvilket innefattar ett våld mot nuvarande låntagare. Det står i 11 :le punkten: ”Bankostyrelsen må berättigas att till inbetalning inom den i förbindelserna utfästa tid upsäga de lån, hvilkas innehafvare vägra att fullgöra sina liqvider med Banken efter del förändrade sätt, som blifvit beslutadt.” Detta förslag innefattar en bestämd förändring af låntagarnes till Banken uthändigade förbindelser, och man kan väl icke rimligen föreskrifva nya vilkor vid ett så hårdt äfventyr, som det alt, om låntagaren icke vill fullgöra hvad del nya stadgandet föreskrifver, skall han blifva af med lånet. Olämpligheten af förslaget visar sig desslikes deraf, att om t. ex en i Slockholm boende person eger i Skåne eller Småland en fastighet, som är inteckuad för ett lån i Banken, då lian med mycken beqvämlighet kan sjelf verkställa sina årliga afbetalningar i Banken, så skulle han, i fall detta förslag lhfölles, hindras ifrån att insätta medlen i Banken, och i stället tvingas alt nedsända dem till upbördsmannen i det Fögderi, der hans egendom är belägen. Kan väl sådant vara rimligt, kan det innefatta någon rätts-eller billig - Den 12 April f. m. 349 hetsgrund. Äfven della visar alt förslaget är onyttigt, och jag tillstyrker fördenskull afslag å detsamma. Många ledamöter hördes ropa på propos. O Ilr Akerman: Jag skall icke förlänga diskussionen, i synnerhet som jag förutser utgången, utan ber endast att få besvara eli par mindre anniärkn:r. Hr Bråkenhjelm har sagt, alt det icke går an att bestämma ett annat sätt för liqviden än det, som är intaget i förbindelsen, och Hr Printzensköld, att det är ett våld att vilja förändra kontraktet, för att tillvägabringa ett nytt liqvidationssätt.
Vi gingo ut ur staden ett stycke och mötte oupphörligen pilgrimer, dels på kameler med mångahanda slags sadlar, dels också utan sadlar, dels på åsnor, följda af slägtingar och vänner, som gått ut att möta dem, bland hvilka flere äfven hade hemtat musikanter med sig. Man såg också skaror af qvinnor, som gått ut för att möta kanske en son eller en husbonde, men kommo gråtande och jemrande hem, lika ensamna som de gått ut. Han hade ej kommit tillbaka, utan dött på den besvärliga vägen! Deremellan syntes flera skaror, som firade en omskärelse, med den renade ibland sig sittande på en häst och ganska grannt utstyrd i glitter och guld, föregången af musikanter och kämpar med käpp. Pilgrimerna sågo icke så litet stolta ut, det var med en viss stolthet och värdighet de gåfvo sin selam åt höger och venster, då de af glada vänner besvarades med bissalameh. Äfven jag kände en viss fröjd och tänkte med längtan på den tid, då kanske äfven jag någon gång skulle komma hem från en dylik pilgrimsfärd, samt längre fram någon gång emottagas hemma af vänners och slägtingars glada anleten. Vi stannade i flera cafén, kommo genom Mahmod in i flera stora sällskaper och jag togs af alla för en moslim. Vi drucko kaffe till oändlighet, mer än jag vet mig någonsin förr hafva druckit, så att jag började känna knipningar i magen, isynnerhet derföre att jag ingen mat hade förtärt om morgonen. Äfven började tiden synas mig något tråkig och lång; ehuru vi ej sett Amir elhagg, som sades först i morgon komma med Mahmil, var jag glad att jemte de andra få stiga upp och gå hem. Jag gick på eftermiddagen till Bokti, tog pengar och underrättade honom om den öfverenskommelse jag träffat med Mahmod, att helt och hållet bo och lefva hos honom i hans hus och i hans familj; men jag fick till svar att det var absolument omöjligt, att jag då ej kunde njuta något skydd af konsulatet.