Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ben 253 Junii e. m. tige i Banken och RiksgäldsContoiret, samt att Utskottets Betänkande, jemte de dervid gjorde anmärkningar, måtte till samma Comittées åtgärd öfverlemna». För min del skulle jag ej anse synnerligen nödvändigt, att Riksens Ständer al sina Medlemmar ägde Ledamöter i denna Comitté; men för principen och pras* judicatet skull finner jag det vara låmpeligt. Friherre Boije: jag begär blott att få rätta en irring. Instructioneme för Allmänna Beredningen och för StatsSecreterarne gifva föreskrifter om hvilka mål, sotn skola i Beredningen föredragas, innan de få anmälas i StatsRådet. Herr af Brinckman, Gusfaf: Det myckna, som både blifvit skrifvit och taladt i förevarande ämne, bevisar bäst, huru svårt det äa: att öfverändakasta inrättningar, som af ålder blifvit antagne och godkände, innan man har nya af redbar beskaffenhet, att sätta i stället. Det är i min tanka högst ofullständigt, att föreslå en förändring i Embetsmanna personalen, att säga det och det skall uträttas, af så och så mångå Embetsman, innan man undersökt, hvilka svårigheter för arbetssättet, som böra undanrödjas, hvilka författningar som i sådant ändamål påkalla förändring eller förbättring. Att derförinnan föreskrifva, att samma ätender, som nu besörjes af flera Collegier, skulle handhafvas af några få Ministrar, vore att antingen bereda en åtgärd utan verkställighet, eller en ■verkställighet utan folkets säkerhet. Ingendesa
Ståts-Utskottet har trott detta wara desto nödigare, som i annatfall någon saker calcul öfwer bchofwet icke kan upgöras, och Riksgalds-Comoirets Fullmägtige khy förutan ffu le försättas i en beiymmersam belägenhet, huru de härutinnan skulle förhälla sig och nar tjenligaste tiden wore att göra kemister. Skats-Utskotlet har med den yttersta granlagenhet öfwerwägat detta amne och funnit, att ivid sä hög cours som Veu närwarande påtänka kemister, wore att helt och hällit förstöra Rikets penningewerk; Utskottet har derföre för sin del ansett, ail RikSgälds-Contoiret icke borde fa göra nagra remisser till gäldande af imcresten ä Utländske län, ware sig löpande eller arriererade, sä lange Coursten är öfwer 52 st. pä Hamb. Banco. Detta bör dock icke bltfwa någon poNlif föreskrift för Fnllmägtigc, att, enär coursin nedfaller till 52 st. pä Hamburg, dä owilkorligen göra kemister, utan om Fmlmagtige inse, att de genom försiktige operationer kunna anmanda sina wäxeltillgängar till delta ändamål nnd annu mera fördel och till ännu lindrigare cours, mä sadant ankomma pä FullmagtigeS egen omtanka och försiktiga behandlande och hwarom de nödige föreskrifter torde ytterligare böra lemnäs och närmare bestammas uri den instruction, som för Herrar Fullmäktige kommer alt Utfärdas.
Utskottet har hvad sålunda förekommit i öfvervägande tagit; men som Rikets Ständer vid sistfördutna riksdag i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t behagat i nåder föreslå, beslutat, att de åt embetsoch tjenstemän på lön indelade räntor och tionde-anslag skulle i den mån, de från embetet eller tjensten afginge, få af räntegifvarue lösas med penningar efter ett hvarje år för de tio sista åren bestämdt medelpris, utan rättighet för räntetagarne att något af berörde anslag till leverering in natura uppsäga samt, då detta beslut träder i verkställighet, all anledning till sådant missbruk, som af motionären blifvit anmärkt, kommer att upphöra; så och då dessutom bifall till motionärens förslag skulle för dem af embetsoch tjenstemännen vid Lunds Akademi, hvilka ej ingå på sagde förändring och för hvilka ej eller förbehåll derom blifvit i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, innefatta ingrepp uti de dem tillförsäkrade löneförmåner, får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion ej måtte till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 3 Augusti 1834. Rättelser uti Stats-Utskottets Utlåtande M 93, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående uppbörden af den åtskilliga hamnar åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter. STOCKHOLM, TRYCKT HOS J0H. BECKMAN, l8Si. Stats-Utskollets Utlåtande, Jtä 226. I jn 226. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S4, kl. 2 e. ra. Utlåtande, i anledning af vackt motion om upplåtelse åt staden Köping af en del utaf kronolägenheten Hushagen.
Men enhvar torde äfven lätt finna, att det för Direktm icke är möjligt att befatta sig så i detalj med denna angelägenhet, utan att arbetet dermed fastheldre bör öfverlemnas åt enskilde sakkunnige personer, dock alltid sådane åt hvilka Direktm har förtroende, på det någon divergens ej mellan deras tillgöranden må upstå. Motionären har också i följd häraf hemställt, att komiteradc måtle varda utsedde för ärendets verksamma bedrifvande; men både han och reservanterna emot Utskrs Utlåt, hafva icke tillkännagifvit, huru många ledamöter som borde utses för den föreslagna Komiléen. Jag skulle för min del anse ett antal af tre vara lämpligt; och om R. o. Ad. fördenskull behagade besluta: »att för granskning och fullständigande af Riddarhus genealogiska tabeller Riddarh.Direktm äger att utse en Komité, bestående af frenne sakkunnige män, och att till deras förfogande ställes en summa af 400 Rdr Bko årligen intill nästa Riksdag»; 630 D mi i3 Maj e. m. så förekommer det mig som om ändamålet skulle i icke ringa mån kunna vinnas. Det är visserligen sannt, att en så omfattande och genomgripande behandling af genealogierne, som Utsk. förutsatt, icke skulle kunna med en så ringa summa som här blifvit föreslagen åstadkommas, emedan dertill fordras en vidsträckt och kostsam korrespondens samt långvariga forskningar i våra ar-kiver; men det närmaste behofvet skulle utan tvifvel blifva afhjelpt, och det är af sådant skäl som jag förenar mig med Frih. Stjernstedt i den anhållan, att reservanternes förslag, helst på sätt här ofvan blifvit närmare utveckladt, måtte af R. o. Ad. bifallas. Hr von Knorring, Erik Oscar: Nyttan af detutafFrih. Stjernstedt framställda förslaget lärer icke kunna bestridas, och i fråga om sättet för dess verkställande är jag tacksam för den reservation som Gr. Lewenhaupt afgifvit. Jag vågar likväl i ett fall vara af olika tanke med honom, samt tror att hvad Frih. Cederström i det afseendet hemställt är ganska lämpligt.
Somlige hafva ingått derpå, andra icke, af ganska gällande skäl, att nemligen omkostnaderne äro så stora, att de kanske öfvergå de allmänna utskylderne. Det går så till, att alla materialicr skola på flere mils afstånd hämtas af dem, som ej hafva sandfält, och de, som äro på stället, skola göra allt. Herrarne finna, att dessa bidrag äro tryckande för jordägarne. Det har händt, att en halfgård fått göra ända lill go dagsverken. Det är mera än sjelfva jordägaren får, när det är fråga om en person, som brukar jorden för andra. Man kan väl säga, att detta ej är allmänt, utan localt. Men jag tror, vid Den 29 Augusti f. m. 229 denna Riksdag, på samma sätt, som vid de föregående, att ett stort ondt på ett ställe hör af Staten blifva understödt. Således anhåller jag, att de personer, hvilka skola bevaka flygsandsplanteringarne, måtte få den fördel att befrias från Bevillning. Det skulle kanske uppmuntra dem att antaga en sådan tjenst. Denna motion torde remitteras till BevillningsUtskottet, ' Friherre Wrangel: Vid föregående Riksdagar hafva medel blifvit anslagne, för att dämpa flygsandens härjningar. Dessa medel hafva varit under Hushållningssällskapens disposition, men befunnits otillräckliga. Exempel derpå äro de onera jag förut omtalat. Jag har visserligen alltid sökt, att icke göra motioner, som skulle öka skatterne, men tillfällen finnas, då jag anser det högst nyttigt. Dämpandet af flygsanden i Halland, som innehåller omkring 8000 tunnland, är så vigtigt, att om man vill pretendera, att Halländningarne skola bidraga till skattehördorne, bör man något hjelpa dem. Halland har varit utsatt för lika mycken missväxt, som Skaraborgs Län, och påkallar lika mycken hjelp, fastän Halländningarne med tystnad motse deras öde. Jag anhåller, att Ridderskapet och Adeln ville behjerta denna sak, och att den måtte blifva remitterad till StatsUtskottet. Dessa trenile motioner lades på bordet. 23o Den 29 Augusti f. m.
Då tingsledamöterne äro valde för flera år, synes mig att det varit vida enklare, att låta vice ordf:de väljas vid slutet af tinget, då man sluppit den här omtalade ålderspresidenten. Frih. Tersmeden: Denna § synes mig ganska enkel och tydlig. Vice ordf:de skall fungera endast i händelse af den or* diuaries sjukdom eller annat förfall, och den omtalade ålderspre* sideuten skall endast presidera vid valet till vice ordf:de. Jag anhåller om bifall till §:n. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc, Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om bifall till §:n, blef propos. derå fram* ställd och med ja besvarad. §§:na 28—31 samt g 32 enl. Utskits förslag. Tillkännagåfvos vara antagna af PresteSt:t och biföllos. Härefter blef den vidare pröfningen af förslaget upskjuten till nästa plenum. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och Mern. nemi. från StatsUtskottet: N:o 202, i anledning af K. Skrifvelse ang:de ifrågasatt uphörande af de så kallade frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk och socknarnes rotering; 180 Den 10 Oktober e. ra. N:0 204, i ani. af verkställd omröstning i åtskilliga till 8:de och 9:de hufvudtitlarne hörande anslagsfrågor; N:o 205, i ani. af RiksStms beslut rör:de de i StatsUtsk:ts Utlåt.
Det förefaller mig, sorn om ett missförstånd här uppkommit om frågans beskaffenhet , derföre att den genom Nämnd skall afgöras. Frågan förvandlas ej der igenom till B^villningsmål, ty alla sådane frågor, som ej skola förfalla, mäste genom Nämnd afgöras, de må vara af hvad be»kaff nhet -om helst, då de skilja sig i detai.lenie. Hat lär förhållan* 1 IVen 57 Oeltbr.r e, m, det vara precist sådant, och det involverar ej saken. Del star i 7:de punkten af Betänkandet: “Inrättningen af ett sa kalladt creditupplag, hvar"om Ulskottets jemknings Utlåtande i 7:de punkten utförligt förmäler, har ho* Högvördige Pre”steStåndet och Hedervärda BondeStåndet vunnit ”fullkomligt bifall ; Högloflige Ridderskapet och ”Adeln har äfven antagit det härom gjorda för» ”dag, men dervid tillagt, att icke allenast de ”Städer, i hvilka creditupplag komme att anläg”gas, borde anskaffa tjenlige byggnader, hvilka ”kunde till Magaziner användas, utan äfven underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t göras, det ”täcktes Kongl Maj:t i Nåder tillse, att, genom ”creditupplagels beviljande, någon skada icke ”matte tillskyndas de Fabriker och Näringar, ”hvilka, härstädes uppdrifna till någon höjd. lor”dra Statens beskydd och omvårdnad; hvaremot ”Vällofl. BorgareStåndet funnit det bero på Kongl, ”Majus Nådiga pröfning, huruvida i alla Stapel”Städer meranämnde creditupplag må äga ruin.” Otn denna uppfattning är riktig, hvilket ej lär kunna betvifla*, så följer deraf, att genom Nämnd skall sfgöras, huruvida det af Ridderskapet och Adeln gjorde tillägg, eller BorgareStåndets beslut, eller Utskottets jemkni ngsförslag är det, sorn skall utgöra Riksens Ständers gemensamma tanka. Detta är det naturliga af saken.
Vill jag, hjertans kära syster, gifva eder tillkänna, att Vi, Gudi dess lof, äre temmeligen väl till hälsan, och unne Oss den nådige Guden alltid, att detsamma om eder spörja. "Nu, då mig lägenhet gifves, att med herr Nils få hjertans kära syster denna sedeln tillhanda, vill jag eder, hjertans kära syster, icke förhålla, hurusom dessa svåra oenigheter emellan H.F.N. Hertig Carl och H.H. herr Klas Erikson, eder herre, mig till sinnet månde gå. Och beder jag eder kärligen, hjertans kära syster, att J ville använda allt ert inflytande hos Hans Herrlighet, att han måtte denna striden till en ända komma låta; seende huru under all denna fiendtligheten hela riket lider, och huru man väl af all denna oenigheten inom salig konung Gustafs bus, alltför mycken sorg och suckan haft att bestå, och blodsutgjutelse och skada inkommit. Derföre, hjertans kära syster, ville J icke afslå min tjensteliga begäran, det J ville förena eder med mig, att söka någon fredlighet åstadkomma, och bedja Hans Herrlighet, att han dock icke ville i det sista så hårdt stå på konungens rätt, då deraf numera endast blodsspillan och landets förhärjelse komma kan. Är ock väl H.F.N. den, som makten hafver, att drifva sin vilja igenom, gifve Gud till fosterlandets välgång. Synes mig ock detta landet af partier så sönderbråkadt, att en starker hand vid styret behöfves; det ock Hans Furstelige Nåde bättre torde kunna styra, än Hans Majestät Konung Sigismundus, den sig så i de Polskes händer befinner, att han väl aldrig detta oroliga landet med rätt styrka styra kunde. Alltså, och då herr Klas är såsom ett hufvud öfver finnarne, så skulle fred och rolighet snarligen i landet blifva, blott han ville mera sig Hertigen underkasta, och vilja vi tro, att om H.F.N. än regeringen eftertraktar, han dock icke till kronan sträfvar, såsom han med så många heliga förbindelser försäkrat.
Lägges nu härtill att de lägste tjenstemännen, innan de kunnat fullgöra akademiska prestanda för vinnande af inträde uti Räkenskaps-verken, ofta varit nödsakade att skuldsätta sig; att de få vänta 8 å 12 år innan de vinna befordran inom ett Embetsverk med fåtalig personal; och att för stämpladt papper till fullmagt samt till betäckande af krono-utskylder och kommunal-utgifter åtgår ett för en obemedlad person ingalunda obetydligt belopp, så kunna dessa tjenstemän i lägsta graden, med en lön, af blott 1,000 R:dr för år, sägas vara vida sämre lottade än t. ex, en med 600 R:dr i lön försedd förste Vaktmästare, som icke behöft genomgå någon akademisk kurs, eller på hvilken fordringarne för öfrigt icke äro stora. Afven Kamereraren inom ofvanberörda Kontor har, jemförd med hans vederlikar inom Tulloch Postverken, ingalunda erhållit en i förhållande till hans trägna och ansvarsfulla göromål afpassad allöning. Kamereraren inom Tullverkets Kammarkontor åtnjuter nemligen, enligt årligen upprättande stat, en aflöning af 4,500 R:dr, och ät Kamereraren inom Postverket är, förutom möjligen tillfälliga arfvoden, garanteradt minst enahanda summa i lön, hvarjemte åt honom blifvit upplåten en boställsvåning, hvars hyresvärde vid taxeringen år 1861 upptogs till 1,500 R:dr; men till Kamereraren i Stats-kontorets Kammar-kontor är för närvarande såsom lön på stat uppfördt endast 3,500 R:dr, sålunda ett belopp vida understigande hvad som åtnjutes af hans 2:ne ofvannämnda vederlikar. På grund af hvad jag här haft äran ådagalägga, föreslår jag alltså följande, nemligen: l:o.
Doetors Bref i Theologie» 1 i Juridiken ^4N:d. 24 tz. i Medicinen ^ I Philosophie» eller sa kavade Magister-Bref, Twa Riksdaler. Tiv de utan prof ever gratis utfärdade Doetorseller Magister,Bref fördubblas Stämpel-af, giften; Och stola alla, ftin erbella Graden, fadano B.ef utlösa, hwaröswer Rectorcr wld Acadcmiernc böra hand halla wid det answar 24 § utsätter. Collaiions-Bres ä Patronella Gäld, lika som för andra Pastorater. Collarions-Bref för Capeklaner för Lön af Kronan i Penningar och Spannemal, likasom andre Tienstemans Fullnragtcr, men i anseende till deras inkomster af Församlingarne, nemligen, för Landt-Församlingar, Tre Skillingar för hwarje Helt Mantal i Församlingen och proportionaliter för de mindre; CavcllanS, och Prcsteborden oberäknade, för Stads-Församlingar En sjettedel af den Charl», ftin för Pastors-Sosilan i samma För, famlina a den harwid bilagde Förteckning utsatt ärFullmagter för rinaare Schole, Betjente och Pedagoger, ftm äro. utan Boställen pa Landet och hast Den rZ Augusts: 2Z4S Kongl. Majus Cancelli, ft-Mt Desi och Rikets Cellegier, Embcremän, Consisio.ier och kc siera r denna Förordning nämnde Werk och Inrättningar, scm antingen expediera Fulnnagtcr pa Sicher roed ständig
ConstitufionsUtskott aflagt en bekännelse af vår svaghet, af vår väld i omdöme, af vår böjelse för Em. betsmannaMagtens inviolabilitet, af vår fruktan för passionernas medverkan i våra öfverJäggningar om Rådgivares förhållande, och håfve vi såmedelst påkallat det förslag ill ändring uti 107. §., som af ConstitutionsUtskoU tet förelägges oss. eller anser man tillfället, då en pluralitet visat liknöjdhtt lör sina rättigheter - Den 23 Maji. 161 tigheter i denna del, böra begagnas, för att äfven betaga Efterkommande möjligheten att utöfva den Opinionsdom öfver Ministéren , som är en borgen för Folkets friheter uti Constitutionella Monarchier. Med all agtning för Friherre Adlerbeth , med vördnad för de prof af Frihetsvän, jag om honom här hört åberopas, täger jag mig friheten bestrida den tydning, han med så mycken framgång afgifvit om rätta förståndet af Lagstiftarens mening med I07 §:s andra Moment: Jag djerfs å min sida försäkra, att Grundlagen år J809 ej blifvit antagen i den esprit, man åberopar nu, om meningen icke, åtminstone i denna del, varit klar och tydlig för dem, sorn, drifna utaf känslan för Landets väl, försökte och lyckades att återföra friheten till tröst för ett olyckligt Folk, och hopp om mera säkerhet mot framtida inkräktningar uti de rättigheter, hvilkas upphörande lätt för, byter friheten uti slafveri. Att nu åberopa 1809 års ConstitutionsUtskotts esprit, måste blifva ett inkast af föga värde för tydningen af Grundlagen , när Utskottet då, som nu, blott var ett medel för utvecklingen af NationalRepresentationens esprit. Ägde Svenska Folket i 1809 års erfarenhet ej tillräcklig anledning att för Rådgif. vare bestämma ansvarighet? Discussionerne öfver AnsvarighetsLagen vittna nog härom. Är Lagen otydiig, då han i ic6 §. bestämmer Ridd. 0. Ad. JProt. VI. B. II.
Nog tycker jag, att mattorna i Norska afdelningen, hos » hemslöjden », hos våra Handarbetsvänner och hos Giöbel gör mig lika glad, ja mycket gladare än de där gamla mattstumparna, som tar sig grufligt litet ut, äfven när de är hela. Och hvad den där » bråten » af gamla porslins ?«tor angår, så kan den rakt inte inspirera upp mig till ens den lägsta grad af förtjusning Jag föredrar helt och vackert porslin, jag, sådant som man får se både hos Danskarna och hos oss, och när man så får höra, att » bråten » till på köpet är värd tusendetals kronor, så tycker man just att samlare är ett bra onormalt folk. Det enda riktigt vackra i hela utställningen är Turken till häst, som sitter där, skimrande af guld och sammet och juveler, och så den där verk 246 ligen rent underbara » koranen » af guld, i ett glasskåp, fast när man tänker på läran den förkunnar, så blir den inte vacker ändå! » Byströms villa » har jag bara sett » annexet » till, efter den ligger så på höjden, att man nu i värmen omöjligt orkar sträfva dit upp förr än efter klockan 6, och då är den stängd! Nå, går an, att de i annexet exponerade sakerna just inte gifvit mig smak efter mer. Nog finns där en bra vacker ostindisk servis, som jag riktigt önskar att jag rådde om, och smycken och annat som man kan se på — men taflorna! Ja, dem kan man inte se på, det är säkert. Besynnerligt, att taflor får vara presis hur oanständiga de vill — bara d e är » antika », och det fast antiken just var typen för den anständiga nakenheten — ty sådan finns det med! Jag var riktigt glad, att Ruffen satt utanför och väntade, och när en hustru får den behållningen af » att se på taflor », så måste man medge, att konstnjutningen allt varit litet kom si kom sa. I Teateroch musikutställningen var det så vackert, lugnt och högtidligt som i kyrkan. » Man märker, » sa jag åt Ruffen, som jag nu lyckats locka med mig in, » att här bor idel stora andar. » (Hur sannt jag sa, visste jag inte då!)
I följd häraf och under antagande af byggnadskostnadens fördelning på två år, hafva Rikets Ständer, såsom bidrag till uppförande af en ny byggnad för Wenersboi’gs högre elementarläroverk, beviljat dels ett anslag af 60,000 R:dr och dels ett låneunderstöd af 40,000 R:dr, samt utaf dessa summor anvisat på Riksgälds-koutoret för år 1867 såsom anslag 30,000 R:dr och och såsom lån 20,000 R:dr, emot enahanda vilkor för detta låns åtnjutande, som i mom. a) härofvan i afseende på låneunderstöd för lärovcrksbyggnaden i Upsala blifvit föreskrifna; allt under förutsättning att Elfsborgs läns landsting eller Wenersborgs stad anvisar det belopp, som utöfver de härofvan såsom statsbidrag beräknade 100,000 R:dr kan för ändamålet erfordras. d) Till utvidgande af läroverksbyggnaderna i Christianstad hafva hos Rikets Ständer statsanslag blifvit begärda till belopp af dels 75,000 R:dr, dels 70,000 R:dr och dels 60,000 R:dr. Enligt företedda ritningar och kostnadsförslag är en del af det nuvarande skolhuset afsedd att qvarstå och inrymma, bland annat, bostad åt rektor; och hafva stadsfullmägtige i Christianstad vid sammanträde den 22 sistlidne Januari beslutat, att till uppförande af den föreslagna läroverksbyggnaden, hvarför kostnaden beräknats till 76,959 R:dr 27 öre, bidraga med uppskattade värdet af nämnda boställslägenhet eller 7,666 R:dr 67 öre.
St. anvisas. Jag tillstyrker således bifall till Ulsk:s betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag kan icke instämma med den siste värde talaren, som synes hufvudsakligen hafva betraktat de fördelar, hvilka skulle uppkomma derigenom, att en befästad handelsplats funnes vid Slitö, och trott att de skulle öfverväga olägenheterna af en sådan befästning. Då detta mål varit hos K. M. anmäldt, och det icke vunnit någon handläggning, så förmodar jag att vissa förhållanden der förekommit, hvilka böra konsidereras i detta afseende. Men man kan sälta de stora yttre förhållandena å sido och blott betrakta de inre som röra Sverige enskildt. Det synes mig då, som de åsigter, hvilka Frih. Cederström förebragt, icke ära tillräckliga för denna vigtiga frågas bedömande. Den första olägenheten är onekligen den af smuggling. Då man känner bestämdt att Englands manufakturtillverkning är generad af en stor mängd varor, som sakna afsättning, och man vet med säkerhet att nederlag af sådana varor redan finnas vid Östersjöns kuster t. ex. i Lybeck, och då man kan förutse att det Engelska systemet icke kan bära sig utan nya utvägar till afsättning; huru skulle man då kunna tro annat än att en sådan afsättningsplats, som denna, skulle begagnas af de Engelska handlande och till befordrande af Englands stora mål, en ökad afsättning. Inga uppoffringar å Englands sida äro för stora, att vinna framgång i detta hänseende, en framgång hvarpå beståndet af detta lands fabriks-system ytterst hvilar. Östersjöns vidsträckta kuster äro ej att förkasta, och åtkommas mycket lättare från Slitö, än från England. Jag anser för min del att de skäl, som blifvit förebragta, äro tillräckliga för att utverka R. o. Adis förkastande af Utsk:s förslag Den 12 Februari f. m. 425 och jag undviker att, förrän jag finner att nödvändigheten det påkallar, ingå i någon ytterligare granskning af ämnet, men för min del afstyrker jag vördsamt R. o. Ad. alt ingå på hvad Ekon.Utsk. i denna del föreslagit. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Frih.