Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då genom de närmare local-undersökningar och beräkningar som i sammanhang härmed företogos, det blef utredt och bestyrkt, dels att en större vattenmassa, än den i förråd befinteliga, borde finnas atti hast tillgå vid en uppkommen Eldsvåda, och dels att constructionen af vatten - u ppfordringens ledningsrör icke vore till alla delar så fullkomlig och mot behofvet svarande som man en längre tid sig föreställt; samt Banco - Fullmägtige på grund häraf 1 2 Berättelse häraf insett, att Brandanstalterries utvidgande och ändamålsenliga inrättning för båda Bancoliusens behof skulle komma att erfordra ansenliga kostnader, som (ehuru då icke ens förslagsvis uppgjorde) förmodligen ej kunde aflöpa under 20,000 B:dr, anmälde Banco-Fullmägtige hos Rikets Ständers Revisorer år 1825 berörde förhållande, med begäran att, i detta magtpåliggande ämne få emottaga deras råd och yttrande; hvaruppå Herrar Revisorerne uti 4 §, af deras sluteliga skrifvelse till BancoFullmägtige, under den 14 December 1825, förklarade sig ej kunna undgå att tillstyrka, det Banco-Fullmägtige, i samråd med sakkunnige personer , måtte ofördröjligen vidtaga alla de utvägar och anstalter, som till Bankens möjligaste betryggande mot våda af så väl yttre som inre Eld kunde finnas af nöden ; samt öfverlemnade, i förening härmed, specielt till Eullmägtiges uppmärksamhet : 1:0 Undanrödjandet af en mängd inom Banken förvarade, ej behöfliga, gamla Pappersmassor. q:o Bortskaffandet af öfverflödige Panelningar och Brädbekladnader i Vindar och Corridorer; och 3:0 Att vådan af de åt gränderne befintlige Fenster med trädbågar, i händelse af Eldens utbrott i kringliggande hus, blefve ganska stor; hvadan önskeligt vore att från desse håll några säkrare förvaringsmedel kunde bejedas. Sedan af Banco-Fullmcigtige.
Jag fruktar, att då man kommer till bevillningen för slångjernstillverkningen och fråga skulle upstå om en nedsättning deri, man 26 * 404 I)én 22 Mars e. ni. då mötes af det inkast, att denna lindring skulle hafva framställts, då det var fråga om grundskatten. Således är det bäst att, utan hänvisning till framtiden, afgöra frågan nu. En talare har yttrat, att motionären ville, att bergslagerne skulle roteras, och att meningen således skulle vara, att bergslagerne skulle betala, hvad stångjerns-producenten hnge eftergifven Hade den värde talaren fästat upmärksamhet vid motionens innehåll, såsom den är refererad i Betänk., skulle han hafva funnit, att meningen varit, att om eftergiften skulle tillgodonjutas af bergslagerne, skulle de åtaga sig rotering. Det är således ett kontrakt, som upgöres emellan Staten och dem, hvilka vilja åtnjuta den nu föreslagna nedsättningen. Det har således alls icke, enl. min upfatlning, något samband med jernverks-beskattningen i allmänhet. Man har äfven sagt, att jernhandteringen icke vore den enda näring, som vore belagd med grundskatt, och man har, såsom exempel härpå, oberopat mjölqvarnarne. Den värde talaren har häruti visserligen rätt, att en viss afgift till Staten utgår af de s. k. skattlagda qvarnarne; men i och med detsamma Staten tagit eller ännu tager denna afgift, har han äfven förbjudit anläggning af andra qvarnar i närheten af de äldre. Om de, som hafva beskattningen om hand, vilja försäkra bruksegare om en gifven privilegierad rörelse och en gifven inkomst, tror jag visserligen icke, att de skola hafva någonting emot att behålla den beskattning de nu hafva. Slutligen har Gr. Mörner äfven sagt, att jernhandteringen vore i ett florerande tillstånd. Jag kan icke annat än beklaga, om denna åsigt skulle delas af regeringens öfrige medlemmar; ty det skulle bevisa, att det verk, som bör hafva närmaste kännedom om förhållandet och äfven uttalat sin öfvertygelse derom, icke åtnjuter Regeringens förtroende.
Yid verkställigheten häraf iakttages, att anbud genom kungörelser i allmänna tidningarne infordras af dem, som kunna vara hugade att tillhandahålla och leverera berörde effekter eller besörja omförmälde tryckningsmed flera arbeten; och bör, innan pappersupphandlingen sker, från Ståndens kansli-direktioner inhemtas upplysning om storleken och beskaffenheten af det papper, som för protokollstryckningen skall anskaffas. För öfrigt ega fullmäktige utse någon bland Riksgäldskontorets tjenstemän, som bör, ej allenast, uppå vederbörliga reqvisitioner, tillhandahålla de upphandlade effekterna, utan ock besörja under riksdagens fortgång ifrågakommande ytterligare inköp, äfvensom verkställigheten af derunder erforderliga reparationer å inventariepersedlarne. § 26. Jemte vidtagande af andra på fullmäktige ankommande åtgärder för verkställigheten af det under denna riksdag fattade och i §:n omförmäldta beslut, angående ett serskildt arkivs inrättande inom Rikets Ständers hus, böra fullmäktige uppgöra och vid nästa riksdags början underställa Rikets Ständers pröfning och fastställelse förslag till sådane regler och stadganden för detta arkivs framtida begagnande, hvarigenom ej allenast der förvarade handlingars förskingring förekommes, utan äfven samma handlingar alltid blifva att tillgå, då de för upplysningars erhållande behöfva anlitas. § 27. Gemensamt med fullmäktige i Rikets Ständers lank, skola Riksgälds-kontorels fullmäktige: Stats-Ulskottels Memorial, N:o 295. 13 a) afgifva sitt underdåniga yttrande och råd till Kongl. Maj:t, i fråga om den ort, der Rikets Ständer böra samlas, i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder göra riksdags hållande i hufvudstaden omöjligt eller för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt (50 § Regeringsformen); b) efter stadgade grunder, uppgöra och utfärda ny bevillnings-förordning, i den händelse alt, vid riksdags slut, bevillningens hela belopp väl vore bestämdt, men Rikets
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den af Frih. Cederström väckta fråga böra förfalla. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att Gr. Spens föreslagit och Hr Lefren äfven begifvit sig dertill, att R. o. Ad. skulle för - Den 26 Maj. 4*3 Hara sig 1 öfrigt finna de af Frih. Cederström öfverlemnade handlingar icke kunna till någon R. o. Ad:s åtgärd föranleda, Hr Lefre'n likväl med villkor att ordet ”tänkvärda” skulle inflyta näst framför ordet ”handlingar.” Gr. Frölich: Jag förmodade verkligen, när Hr Frih. o. Landtm, gjorde framställning till Ståndet, att Frih. Cederströms anmärkn. skulle förfalla, alt saken dermed skulle vara slutad; ty då Ståndet förklarar, att en sak skall förfalla, så tyckes allt vara sagdt, som beliöfves. Det är således med förundran jag hör, att fråga kan uppstå om någon ytterligare propos., och får förklara, att jag ej kan deltaga i någon ny discussion om en så beskaffad proposition. Hr von Heyne: Det har alltid varit vanligt, alt sedan Landtm, framställt propos. och Ståndet besvarat med ja, att en sak skulle förfalla, så har derpå endast följt en förklaring af Landtm., alt efter ett sålunda fattadt beslut, vore ingen annan åtgärd att vidtaga, än den att lägga saken, som varit i fråga, till handlingarna. Jag hemställer om ej vi kunde få en sådan förklaring. Hr Rosenblad: Jag ber att få erinra, att Hr Frih. o. Landtnäs nyss afgifna propos. derom att Frih. Cederströms framställning skulle förfalla, icke kunde angå annot än den delen deraf, som rörde infordrande af ytterligare prot. ifrån Coust.- och StatsULskolten. Hr Munck af Rosenschöld: Jag instämmer med Gr. Frölich och anser, alt Ståndet redan fattat beslut öfver frågan i bela dess vid. Hr Löwenström, Jo b. Jac., förenade sig i hvad Grefvarne Spens och Frölich sist yttrat. Gr. Horn:
Jag kastade på mig och sprang in till Leopolds, der jag blef emottagen som den förlorade sonen.29 Jag såg på alla de lediga rummen, jag fann ett med svartaktigt röda plyschmöbler, ett stort med två sängar. Ena sängen måste ut. Värden var icke hemma, men betjeningen lofvade mig att så fort han kom hem lemna mig besked, om han ville gå in på detta förslag. Så gick jag hem och lade mig på min brits att vänta. På e.m. kom Axel. Jag kände mig obeskrifligt likgiltig för om han kom eller om han gick, och jag lät honom veta det. Jag tror att han kände det behagligt, och han stannade. Jag låg på min brits och han satt i en god stol. Vi kommo öfverens om att rummet kunde vara godt som en dekoration till ”Erik den fjortonde i fängelse”, det fattades bara en vattenkruka och ett bröd på den långa hyllan deruppe.30 Före teaterdags hade jag stält Hilma Hagelbäck till mig. Det hade varit trefligare att få ligga i fred och prata, men hon kom. Axel konverserade henne, öfverlägset, ironiskt: hon var ju modisten och han författaren. Hon hade sina nervösa ryckningar, sökte hålla honom stången men kände sig enkel. Hon talade om att hon är konservativ. Jag tror att hon med ett slags ängslan tyckte sig ha kommit in i ett bohême-lif; det var ju så mot all konvenans, denne unge man, som satt helt hemmastadd i min stol och rökade cigarrett, och jag sjelf, som nyss rest mig från soffan och helt fritt talade om att jag legat när hon kom, och att Axel väckt mig när han kom. Det var ju förfärligt opassande att se oss sitta der, vi två, hon slungad midt in i vår tête à tête och jag vårdslös, med varma kinder och upprufsad i håret. Så gick hon och jag följde henne ut i trappgången. Trots sin hemliga fasa känner hon bestämdt en viss beundran för detta fria konstnärslif. Jag gick in igen och började gå fram och tillbaka på mitt rymliga golf medan jag bakom Axels rygg berättade för honom om alla menniskor här i Hörby samt besvarade hans frågor.
Sammaus. Bevilln.- Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1 och 3, Utlåt. N:o 7 och Mern. N:o 10, Bevilln.-Utsk. Mern. N:o 16 och 22. R. St. underdån. Skrifv. Bergviks bro, om anslag för anläggning af vissa vägar från denna bro i Helsingland till gränsen emellan Vester-Norrlands och Vester-bottens län. Motion N:o 299. Stats-Utsk. Utlåt. Motion N:o 159 och 160. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. Beväringen, att för dess behof icke vidare må af statsverket anskaffas eller underhållas persedlarne: skjortor, strumpor och skor. Motion N:q 238. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 50 och Mern. Beväringsskyldighet, om befrielse derifrån för yngling, som genomgått fem klasser af allmänt elementarläroverk. Motion N:o 165. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Billengren, D. J., Provincial-läkare, om pension åt hans efterlemnade enka, Wilhelmina Dahlberg. Motion N:o 349. Stats-Utsk. Utlåt. Bjerkander, Gustaf, från Skaraborgs län. Motion N:o 19, att tull måtte åsättäs vissa landtmannaprodukter samt tullen å bränvin höjas. N:o 8, Mein. N:o 12, Utlåt. N:o 14, Mein. N:o 15, Betänk. N:o 17. R. St. underdån. Skrifv. Bjerkander, Gustaf, från Skaraborgs län. Motion N:o 20, om kronouppbördens fördelande i tvänne terminer. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk.
Stael von Holstein och Frih. Raab ådagalagt. Förekomma ytterligare sådana tillfällen, så förmodar jag, att det icke är ur vägen, att . en hvar, som uptecknar sådana fall, begagnar sin yttrande rätt utan afseende på voterings-repaetaterne. Hvad angår de föreslagna summorna, anser jag det icke löna mödan att förlänga discussionen, utan, sedan vi fått ett StatsUtsk., som går tekniskt tillväga, troget följande förfädrens sedan år 1809 följda tabulatur, blifver väl icke annat resultat, än att den ena posten efter den andra bifalles, och att då taga bort eller tillägga ett jota, dermed vill jag icke befatta mig. Frih. Raab: En talare bredvid mig här på bänken har sagt, att StatsUtsk. icke har att göra med politiken, att den icke hör hit, och att StatsUtsk. endast har att pröfva behöfligheten af de anslag, som för olika ändamål begäras. På den politiska ståndpunkt, denne talare innehar, anser jag detta tillräckligt för honom, men från den ståndpunkt jag intagit, kan det icke vara nog för mig. Enl. min föreställning måste StatsUtsk. vid pröfningen af hvarjehanda anslag taga i öfvervägande de omständigheter som tala för eller emot beviljandet af dessa anslag, och jag frågar härvarande ledamöter af StatsUtsk., huru de kunna pröfva de omständigheter, sorn påkalla beviljandet af anslag för uprätthållande af, som det heter, Rikets värdighet, så vida icke i sammanhang dermed jemväl tages den yttre politiken. Hvilka fel våra grundlagar än må hafva, hafva de åtminstone icke det att förbjuda en sådan pröfning, såvidt jag har mig bekant. Intet synes mig således hafva hindrat Utsk. att fördröja sitt Utlåt, intilldess DecliargeBetänk. från Const.Utsk. inkommit till R. St:r, och om så skett, hade Utsk. och R. St:r haft mera ledning vid beviljandet af ifrågavar.de anslag. Under sådana förhållanden tror jag, att den blick jag tillåtit mig kasta på den yttre och inre politiken varit mera än väl befogad. Frih. Stael von Holstein:
Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden. och Vällofl. Borgare-Ståndet ansett någon contant afbetalning icke böra aga rum förr, an efter Ett ars förlopp, och det endast till En Femtedel hvarje år, hafva förenade Utskotten, såsåorn Förslag till sammanjämkning af desse 2?ne motsatta Beslut, skolat hemställa;, örn icke den Femtedel af Discont - Skuldeime. sorn, enligt Uögvördige Fråste,-Ståndets och Vallöf]. Borgare-Ståndets sammanstämmande Beslut, till betalning förfaller nästkommande år, må genom anticipation contant godigöras detta år, så fort Eiqvidationen uti Riksgälds-Gomciret kan taga sin början, och i följd häraf Obligationer utställas, endast för de återstående Fyra Femtedelarne af Rotha Canal Bolagssamt Malmö Disconters ifrågavarande Skulders totala belopp, som till Liqvidation förekommer, och hvilka Obligationer skola inlösas på fyra år, att.räkna från utgifnings-dagen, med pn fjerdedel årligen, så att till exempel föl en Tre-procents DiscontBevers å 500 R:dr, erhålles detta år contant 1 od R-dr, år 1819 likaledes 100 R:dr, år 1820 R:dr 100 och så vidare, eller 100 R:dr om året. Men, derest de respective Riks-Stånden icke skulle förena sig om detta Förslag, blir nödvändigt, att Höglofl.
Jemte det ärende, hvarom Rikets Ständers beslut nu blifvit i underdånighet anmäldt, hafva Rikets Ständer till handläggning förehaft en, för den händelse att E. K. Mits Nådiga framställning om hammar-skattens upphörande icke skulle vinna Rikets Ständers bifall, hos Rikets Ständer gjord hemställan, alt nu gällande stadgande om minimi-afgift å hammarskatt måtte upphäfvas och denna skatt utan undantag få utgå enligt den derför i öfrigt föreskriliia allmänna grund : och som en, så vidt möjligt är, utsträckt frihet i afseende å jern-tillverkningens bedrifvande bör medgifvas hvarje dess idkare, samt åläggandet af en högre beskattning för den ringare tillverkningen synes destomindre öfverensstämma med billigheten, som denna beskattning, äfven då den utgår efter samma grunder, måste tyngre drabba den mindre betydliga produktionen, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att hvad uti Kongl. Kungörelsen den 27 April 1846, angående hammar-skattens utgörande, finnes stadgadt om viss årlig minimi-afgift i hammar-skatt måtte helt och hållet upphäfvas och denna afgift hädanefter äfven för stångjerns-härdar eller smält-verkstäder med ringare årlig tillverkning än 400 skeppund, lå utgå i mån af lillverknings-beloppet. Rikets Ständer framhärda åc. Stockholm den 9 Maj 1857. 152 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 72. \:o Vi. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1897. Presle-Ståndct deri 9 Borgare-Slåndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående grunden Jor utgörandet af de till Bätsmans-indelningen i Blekinge län anslagne s. k. öfvers kollsoch reserv-räntor. (Stats-Ulsk:s Ellide N:o 59.) S. A. K.
Enligt hvad Witterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien anmält, har Dybeck företagit forskningsresor hufvudsakligen inom Mälare-provinserna, men äfven till aflägsnare orter inom riket, om hvilka resor han årligen till Akademien aflemnat berättelse, åtföljd af förteckningar öfver fornlemningarne i ett visst antal socknar; han har derunder granskat och aftecknat talrika runstenar, hvaribland mångå förut icke varit kända, samt årligen i lithografiskt tiyck allmängjort ett eller två häften, innehållande afbildade runstenar, jemte text, under titel i »Svenska run-urkunder» och »Sverikes run-urkunder», al hvilka, enligt nådig föreskrift, 50 exemplar blifvit till Kongl. Majits nådiga disposition i Ecklesiastik-departementet allemnade. Stats-Utskuttets Utlåtande IS:o 139. (Fortsättning.) 55 Emedan dessa båda af Dybeck utgifna plancheverk endast upptaga teckningar al’ runstenar, som linnas i Mälareprovinserna och såväl inom dessa som andra landsorter återstå mångå runmonumenter att afteckna och beskrifva, tillstyrker Utskottet, att jemväl för nästa statsregleringsperiod måtte tili uppsökande och aftecknande af runstenar samt ritningarnes utgifvande, anvisas ett årligt anslag till belopp af 1,500 R:dr, eller för 3 år tillhopa 4,500 R:dr. 137:o. Uti underdånig skrifvelse den 11 Augusti 1862 hade, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, Riks-arkivarien anmält, att det anslag af 9,000 R:dr R:int, hvilket Rikets Ständer vid sednaste riksdag, i likhet med hvad vid den nästföregående egt rum, beviljat att med 3,000 R:dr årligen under nu löpande statsregleringsperiod utgå till bekostande af Registratur* utskrifning inom de särskilda ajdelningarne af Kongl.
Akademiens anspråk på dessa medels utbekommande icke kan af Akademien vederbörligen styrkas; så iiar vederbörande tjensteman blifvit anbefalld att dem till afskrifning hos Consistorium anmäla. 3:o Stats-Revisionen har funnit sig föranlåten yrka, att, ehuru Inspectores iErarii och Kamreraren intygat, det Akademiens lånehandlmgar linnas förvarade i Räntekammaren, en fullständig förteckning likväl icke blott, såsom hittills skett, öfver de under årets lopp tillkomna nya lånehandlingar, utan ock öfver de sedan förra åren befintliga dokumenter, med anteckning om den säkerhet, sorn för hvarje år presterats, borde räkenskapen åtfölja. Då denna förändriag i verifikationssättet för Akademiska tjenstemännen icke är förenadt med något särdeles ökadt besvär, men Revisionen ansett densamma höra till god ordning och tjena till fullständigare upplysning för kommande Stats-Rerisioner; så har Consistorium, för dess del, visserligen icke något deremot; men Consistorium bör dock härvid i underdånighet anmäla, att större delen af dessa utlånta medel utgöra privata stipendiestiftelser vid Akademien, och äro följaktligen icke att i detta hänseende anse lika med Akademiens egna kapitaier. 4:o f afseende på de i Westerås Läns Ränteri, från äldre tider, befintliga depositioner, utgörande tillsammans 298 Rdr 27 sk. 8 rsi., hvaraf 78 Rdr 10 sk. 4 rstallt sedan 1796 berott på Kongl.
Man hegar eljest det fel, soln åt alla planlösa handlingar bereder motgång och ånger, att nemi. ej allena gå miste om de åsyftade fördelarna — möjligen äfven framkalla oförutsedda olägenheter —utan ock för en lång tid aflägsna möjligheten af att begagna en idde, som, väl utförd, hade blifvit troligen hyllad, men emot hvilken, i form åfelt omoget försök, allmänna opinionen med motvilja kan kasta sig. För att undvika, i möjligaste målto, dylika misstag, torde man höra än närmare undersöka villkoren, hvarpå en god cmumunal-styrelse efter rationella grunder kan till vägabi ingas och beslå. Första frågan synes vara, om den är förenlig med aiu dan i våra grundlagsenliga förhållanden och synnerligen med den grad af monarkisk princip, som här erkännes, efter en genuin och ärlig uppfattning deraf. Beklagligen nödgas tilan då erkänna, alt ingenting bestämdt, hvarken i lagen eller opinionen 0111 dess rätta uppfattning gifves till säker grund alt hygga på. Under ett sådant förhållande, och i en tidpunkt, då en djupgående meningsstrid fortgår, dervid öfvertygelsen hos den nuvar. Regenten synes vara orubbligen bestämd, så ofta den yttrar sig i handling, men hos folket delar sig i oändliga skiftningar, måste man skåda saken alternativt, helst det torde anses alltför förmätet, att våga förespå åtminstone för den närmaste framtiden, hvilkendera mening som skall tillkämpa sig segren. Har man då gilltiga anlednir att förmoda, det II. M. Konungen anser lör siri pligt, att, i större mån än sorn monarkiska constitutioner (efter vanliga begrepp derom) innebära, personligen intränga i alla styrelse-detaljer, så all desr sa, ehvad mångå instanser de än måste genomlöpa, innan de kunna framläggas för Hans ögon, likväl lagligen sortera under Honom, och af Högstdensamme slutligen måste erhålla pröfning; anser H. M. ännu, oaktadt sin höga ålder, en så uppfattad regerjngspligt för sig möjlig och tillika angenäm att uppfylla; finnas ännu, icke allenast bland haus rådgifvare och närmaste omgifning, utan äfven ibland vissa classen inom
Man har å ömse sidor icke förstått hvarandra, och följden deraf har blifvit, att man fördömt hvarandra. Jag tror derföre, att ett stort steg vore taget, om representanterna gemensamt kunde utvexla hvarandras åsigter och i öppen och ärlig kamp strida för hvad man ansåg vara rätt. Men dessa gemensamma öfverläggningar åter kunna icke tillvägabringas, utan att R. o. Ad. representeras genom val; ty är det väl tänkbart, att de öfriga Stånden skulle träda tillsamman med ett Stånd, som kunde fluetuera i antal, ned ifrån 20 ända till 1,200? Af dessa skäl, och i öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, instämmer jag hufvudsakligen med Gr. Frölich, men skiljer mig dock från honom i några omständigheter. Uti första punkten af hans förslag fann jag någonting obestämdt, som jag icke kan godkänna. Jag skulle tro, att den gemensamma tankan kunde blifva: 1:0 att R. o. Ad. representeras genom valda ombud ; 2:0 att alla Stånden, bragta till ett lika antal ledamöter, öfverlägga på ett rum och rösta per capita; 3:o att en öfre kammare må väljas, med ledamöter, valda för flera riksdagar på en gång, och 4:o att såväl den öfra som den nedra kammaren må tillerkännas absolut veto. Jag skall nu vända mig till en annan sida, nemi. till dem, sorn sträckt fordringarna på förändring vida längre, än jag, och påyrkat allm. val. De må hafva utgått från en rättsgrund; men kan den väl tillämpas? Antoge man den nemi. såsom utgångspunkt och vore consequent, så skulle icke blott alla män, utan äfven qvinnor vinna lika delaktighet i valen. Man finner altså, att särskilda kategorier nödvändigt måste uppställas; och deri läge genast ett aflägsnande från den uppgifna rättsgrunden. För individen är rättigheten att deltaga i styrelsen af oändligt mindre vigt, än den att blifva val styrd. De styrelseformer, som derom försäkra, äro ock de bästa; och jag skulle t. o. m. rösta för enväldet, så vida erfarenheten hade vitsordat detta styrelsesätts företräde.