Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du söker lyda vindens susning Bland insjöns säf och tång. Du ville tolka rotgelns qviiter T hagtornsliäckens blomsterhägn, Du söker fånga solens glitter Och qvällens stjerneregn. Du undrar, hvi johannismasken Ej vingar såsom sländan fåll, Och hvarför popplarne och asken Så högt mot himlen nått, Då styfmorsblomman fått sig nöja Alt pryda mossbelupen rot. Och liten sippa måste dröja I dunklet vid dess fot. Du frågar, hvem i guldgul vifoa De fem små purpurdroppar stänkt, Och hvem som månens silfverskifva På himlahvalfvet hängt, Hvarför så mången liljestängel Föll vissnad ned, af masken frätt, Och hvarför liten blåögd engel I bäcken mot dig lett. En barnakind med Aslrildsgropar, En blick så ljuf, en purpurmun, Ett guldhår, som i lockar hopar Sig öfver pannans liljegrund, Se der den bild, dit såg i bäcken, Din lilla engels konterfej Med sina blåa frågetecken, Likt två förgät-mig-ej. » » N å j a! » » Adjö! » Sigrid Fredsberg. Skymning. (örgät-mig-ejen » likt vid bäcken, Du lilla, är ditt ögonpar, Två stora, blåa frågetecken, Som bedja jemt om svar. Och ständigt, ständigt får jag höra Ett hvarför stappla från din mun, • » Hvad hade jag väl här att göra? » Du spörjer hvarje stund. » God) e små hvita händerna gledo sakta, nästan smekande öfver tangenterna o c h komino tonerna att ljuda så mjuka o c h dämpade som stilla dyningar; långsamt o c h innerligt smälte ackompagnementet samman med hennes låga, känsliga röst, då hon sjöng: » Hon tänkte på ham i det sidste, men det var der ingen, som vidste » » men det var der ingen, som v i d s t e », upprepade hon ännu en gång, så vekt, att rösten föreföll beslöjad. in, Det tog hastigt i dörren.
S. D. Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets den 5 dennes aflåtne, och föl-s 473 Den 12 Februarii. jande dagen på bordet lagde, Memorial, innefattande hemställan, att Utskottet måtte tillåtas, att öfver den i 24 §. Riksdagsordningen stadgade Canzlibetjening, få antaga en Canzlist, samt att det honom tillkommande arfvode eller tractamente må från antagnings-dagen beräknas; blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till g om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Lördagen den 15 Februarii. Plenum klockan 10 formiddagem Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 7 dennes afgifne, och den 12 derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Memorial, angående tryckning af en uppgift på de hvilande förslag till ändring i Grundlagarne, som Den i5 Februarii. vid denna Riksdag till afgörande förekomma, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit. Herr Stjernfiam, Ludvig, uppläste följande; (Se Bilagan N;o t.) Herr TVuljrath, Carl Guftaf: I anled ning af den station för en ProvincialLäkare i Norra Halland, som Herr Stjernstam nu föreslagit, ber jag blott att få nämna, det jag' ingalunda kan med honom dela öfvertygelsén, att Kungsbacka dertill vore den tjenligaste ort, ty denna stad ligger nära Bohus Läns gräns, då deremot alla som behaga kasta en blick på Hallands charta, skola med mig instämma, att Warbergs belägenhet i medelpuncten af provincens norra del, och der den är bredast, måste göra sistnämnde stad lämpligast för den projecteEade Läkarens stationerande. Lades på bordet. Herr af Dar elli, Jfaac, anförde skrifte! igen : (Se Bilagan N:o 2*) Herr Rofenblad, Bernhard:
Under sådana förhållanden, och då de nu omförmälda hemman ingalunda äro bättre och fördelaktigare, utan vida mera betungade än annan jord, så synes det vara både billigt och rättvist, att den karta, som vid hcmmansköp motsvarar afträdes-afgiften till Amiralitets-krigsmans-kassan, må nedsättas ifrån en procent till en per mille af köpeskillingen, eller till lika belopp med dylik afgift vid åbo-ombyte på andra hemman.» 3:o af A. J. Sandstedt från Jönköpings län: »Emot Bevillnings-Utskottets förslag, att i karta-sigillata-förordningens 3 mom. 11 §. tillerkänna »Domare eller andre, hvilka, i och för deras tjenstebefattning, emottaga skrifter och handlingar», en ersättning af två skillingar banko för hvarje handling, hvars karterin <Jle verkställa, får jag reservera mig, af skäl, att dessa personer, som oftast sjelfve haiva karta-försäljningen om hand och derför åtnjuta den icke obetydliga provision af 5 procent, väl kunna, utan denna föreslagna ersättning, betjena rättsökande, sorn icke sällan utgöras af mindre bemedlade, hvilka merendels på stället köpa sin karta och kanske äro okunnige om, huru med kartans fästsättning och makulering skall förfaras.» STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. 1 angående StiiinpltMie Papper 's-afgiften. 8. 3. Allmänna föreskrifter vid Författningens efterlefnad. 3:o. Vid chartering af köpe-, bytesoch gåfvobref å fast egendom på landet och i städerne, som vid Under-Domstolarne, i ändamål af lagfart, företes, äfvensom at fastebref, hvilka derifrån utfärdas, skuldebref och andra handligar, som i nämnde
K. M:s rättighet att slutligen afgöra frågor beror derpå, huruvida de 192 Den 5 April f. m. äro af ekonomisk beskaffenhet eller icke, d. v. s. K. M:s uteslutande rättighet, så att R. St. blott hafva önskningsrätt. Om man helt och hållet utesluter frågan om bevillningen och blott betraktar sjelfva förbudsprincipen, — jag lill och med går så långt i uteslutande af bevillningen , att man föreställer sig att inga tu I la fg i fler finnas, — så är det obestridligt, att frågan huruvida, en vara får ineller utföras, tillhör Rikets allmänna hushållning och således är af ekonomisk beskaffenhet och enligt 8g §:n Reg.F:n kan af K. M. ensam afgöras. Utsk. har jemväl erkänt, alt K. M:s rättighet i delta fall är alldeles obestridlig, och Utsk. har galt ännu längre, då Utsk. tillerkänt K. M. rättighet att nedsätta tull. Jag har för min del icke heller i den delen kunnat gilla Utskts åsigt. Den grundar sig på föreskriften uti 6o §:n Reg.Frn, som säger, ali allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, icke må utan R. St:s samtycke kunna förhöjas, stora sjötullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen; men då man icke får antaga, att allt hvad som icke är förbjudet skall vara tillåtlig!, och en sådan K. M:s rättighet att nedsätta tullen tyckes vara stridande mot så väl 5y, som 6i §§:na Reg.F:n, hvilka stadga, att alla bevillningsafgifter skola utgå till slutet af det år, då R. St. bestämma en ny bevillning; så synes mig Utsk. hafva i detta fall gått så långt det möjligen kunnat, att tillerkänna K. M. rättighet i denna fråga. Della har visserligen mindre inflytande på frågans behandlingssätt; men jag har velat fästa uppmärksamhet derpå, för att fullkomligen kunna bevisa det ogrundade och obefogade i alla de tillmålen och insinuationer mot Utsk:s majoritet, som blifvit gjorda utaf en fraction af tidningspressen äfvensom af enskilda personer.
Det är också till följe häraf som jag förklarar att, under det jag visserligen anser det antal fartyg sorn blifvit äskadt, på åtskillige skäl, bland annat äfven på dem som chefen för sjöförsvars-dep:tet anfört, vara alldeles icke för stort, jag likväl har önskat att, då man icke var beredd att 1 H. 3> 66 Den 30 November f. m. bestämma kostnaden för de fartyg som man ville hafva, man icke heller hort, vare sig i afseende å bestyckning, ångmachiners storlek eller till och med benämning, så bestämdt uttala en mening, så mycket mera som om någonting bör anses outredt i frågan om sjöförsvarets organisation i allmänhet, så är det just rörande lämpligaste sättet att sätta i samverkan med hvarandra ångans och artilleriets makt, och ingen är i närmare kännedom deraf än Hr chefen för sjöförsvars-dep:tet. Jag hade således trott, då jag här endast afser beredande af framgång åt den K. propos:n, att sådant skulle bättre skett, om man antingen utsatt kostnaderne för dessa fartyg, hvilket, om man ansåg sig kunna bestämma bestyckning, ångmachins storlek och tackling så nära som man nu gjort, icke torde varit så alldeles omöjligt, åtminstone temligen aproximatift eller ock alldeles icke uppräknat desamma. Jag vet visserligen att R. St. anhållit om uppgörande af en plan, men jag föreställer mig att den plan som nu är uppgifven lika säkert uppfyllt R. Sl:s önskan, om deruti helt enkelt blifvit sagt, i afseende å de fartyg hvarom jag egentligen talar och hvilka i den s. k. planen benämnas ångskepp och ängfregatter, att, ehuru ångfartyg större och af annan beskaffenhet än de för hvilka kostnadsförslag blifvit afgifne säkerligen komme alt erfordras, K. M. likväl i sakernes närvar, outredda skick omöjligen kunde med bestämdhet yttra sig.
Uti en tid, då man anser som en pligt att, så vidt möjligt är, erkänna gjorda tjenster, och när en man af utmärkelse bortgått, måste väl den offentliga tacksamheten böra på en sådan mans närmaste anhörig öfverflytta den gärd af rättvisa eller erkänsamhet, som icke mera kan egnas åt den bortgångne personligen. Nu mera framlidne Excellencen Gr. Adlersparre var väl under nuvar. statsskick en af Sveriges utmärktaste män. Till bildandet af detta statsskick har lian i väsendtlig man bidragit. Men jag behöfver icke orda om hvad Sverige är honom skyldigt; jag anhåller derför blott få hafva äran föreslå, att fäderneslandet genom R. H. St. måtte, genom en lifstidsränta af 1,000 r:dr b:co åt den bortgångnes efterlemnade maka, Grefvinnan Adlersparre, egna en gärd af skyldig hyllning åt den bortgångnes minne. Remitterades till StatsUtsk. Frih. von Döbeln, Napoleon, uppläste en så lydande motion: R. M. bar under innevar. riksmöte aflåtit en nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af 1 § 23 cap. Ärfdab:n och tillägg i 7 §. 20 cap. samma balk, och har härigenom galt R. St:s önskan till mötes uti delar, som röra förmyndarevård: men ännu har ej mig veterligen af någondera statsmakten något förslag blifvit gjordt till en utveckling af 4 § 19 cap. Arfdalnn, som den så väl synes behöfva. Denna § innehåller väl, att ”den som för vanvett, slöseri, eller andra orsaker ej kan vårda gods sitt, varde under förmyndare ställd;” men den säger hvarken af hvilken förmyndare kan ställas, eller i hvad form detta skall ske, och måste således lemna rum för missbruk, hvarpå ej torde saknas exempel.
Kungörelsen den 17 Februari 1749 jemväl vore förutsatt, befunnits under verkställandet omöjligt eller genom olyckshändelse ruinerats, icke blifvit styrkt, bemäite domstol förklarat, att då, enligt innehållet af ej mindre ifrågavarande lottsedlar än deruti åberopade författningar, intressenterne i sagde företag tillförsäkrats att å de förskjutna kapitalerna njuta Sex procents ränta från den Uste — 53 — Mars 1750 till samma tid 1753 och derifrån i 100 års tid Tolf procent årligen, ansåges Kongl. Maj:t och Kronan icke kunna undgå att inlösa lottsedlarne ined den deruti förskrifna summa, eller 143,500 Daler Silfvermynt, jemte ränta, hvilken ränta borde till förfallodagen, den 1 Mars 1853, beräknas efter 9 procent årligen eller efter det belopp, hvarmed räntan från år 1763 utgått; varande derjemte, efter sagde förfallodag, 6 procents, med bevillningsafdrag minskad, årlig ränta å hela det fastställda beloppet lottsedels-innehafvarne tillerkänd. Uti denna dom har, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, ändring blifvit sökt hos Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stockholms Stad Stockholms Län . Upsala d:o Westmanlands d:o Örebro d:o . Wermlands d:o . Skaraborgs d:o . Elfsborgs d:o Götheborgs och Bohus Hallands d:o Christianstads d:o Malmöhus d:o Södermanlands d:o Östergöthlands d:o Jönköpings d:o . Kronobergs d:o . Blekinge d:o . Calmar d:o Gottlands d:o Kopparbergs d:o Gefleborgs d:o . Jemtlands d:o Wester-Norrlands d Westerbottens d:o i Norrbottens d:o . d:< Summa Väglängd A n t a 1 G ä s t g ifve rier A i tal u t g ä n g ri e H ä star i medeltal i städerna å landet Tillsammans vid Gästgifverier i städerna vid Gästgifverier å landet Tillsammans. mellan Gästgifveri e r n a. med entreutan entreSumma. ined entreutan entreprenad.
För trävaror har afsättningen varit mindre förmånlig under åren 1848 och 1849, men deremot särdeles förmånlig under åren 1846, 1847 och 1850, men det är ock naturligt att i samma mån afsättningen tilltager och priserna höjas, anlitas skogarne mera. De år då trä varuhandeln varit förmånlig har äfven betydlig förtjenst beredts torpare och inhysesman genom skogsarbeten, samt i allmänhet medelst körslor. Genom utläggande af den förut så vanliga taktäckningen med näfver och takved, samt takstickors allmännare användande i stället, har en icke ringa besparing i skogsödandet uppkommit. Stengärdesgårdar äro deremot icke allmänna, utan gagnas ännu såsom stängsel på de 43 flesta ställena sönderklufven ungskog med störar, ett slängselsätt, som för skogen är högst menligt. Då Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anlydt huru skogarne vanvårdas, torde det äfven kunna fordras att medlen för en sådan van vårds förekommande angifvas, men detta torde i högsta grad blifva vanskligt, troligen omöjligt, enligt hvad jag förut haft nåden nämna, synnerligast i händelse fråga blefve om 'ett totalt förekommande af vanvård eller missbruk. Att det icke rimligen kan fordras af en kronobetjent att han skall hafva en noggrann uppsigt öfver kronoskogen lärer få antagas för gifvet vid det förhållande, alt flera länsmansdistrikter finnas i Länet, hvilkas område hvart för sig utgör större areal än hela härader i andra Län, ja till och med än hela Län. För bibehållande af en jemn uppsigt, så vidt nemligen en sådan ligger inom möjlighetens gräns, fordras således, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande redan under den 25:te Ju ni 1844 i underdånighet och under den 21 Oktober 1847 hos Kongl.
Hr Liljewalch yttrade alltid, att förenämnda små binäringar — med undantag af pottaske-tillverkning, hvilken kan drifvas i stor scala — hufvudsakligen vore alt betrakta såsom medel att vänja de egentligen fattige till någon Den 7 Mars e. ra. 3o3 slags industri, i utbyte mot det nog öfverhandtagande tiggeriet, oell da Ilr Liljewalch, för att uppmuntra arbetet, betalte dessa i allmänna handeln mindre användbara artiklar högt, har han derpå förlorat minst >5,ooo r:dr, hvarå ensamt på artikeln björksvamp omkring hälften af denna summa. Allt måste betalas i början nära dubbelt högre, än hvartill det kunde fås, sedan folket vant sig vid insamling och beredning. Till vissa socknar afsändes en mängd Engelska kransågar, med uppmaning lill de skogägande inne vånarne att lära sig begagna dem till handsågning af plank, för att få nytta af sin förträffliga skog. Följden blef, att handsågade plankor redan på följande sommaren levererades för omkring 25,ooo r:dr r:gs. Det visade sig snart, att den af Kronan mottagna spanmål var otillräcklig, vid underrättelse hvarom Ilr Liljevalch, på eget förlag, successivt afsönde ytterligare omkring 16,000 t:r spanmål och mjöl lill olika hamnar inom länen. Ehuru ingen kunnat neka oss, att för denna sednare chargera högst möjliga pris, fick jag uttryckliga order att sälja den till samma priser, som den af Kronan emottagna, oaktadt vi, i anseende till sädesbristen i orten, lika lätt kunnat erhålla minst 3 r:dr högre pris pr tunna. Ensamt härvid anser jag således Hr Liljewalch hafva åt orten eller rättare åt det nya undsättningssysteinet gjort en uppoffring af /[o ä 5o,ooo r:dr. Innevånarena känna och erkänna tacksamt detta förhållande. — På sommaren 1834 efter det svåraste missvextåret såldes spanmålen i Norroch Westerbotten till lägre priser, än der varit vanliga, äfven under goda år.
För att hafva rättighet att nedsätta sig såsom Handtverkare eller Fabrikant, eller att fortsätta en redan i gång varande rörelse, äfven såsom enkling eller enka, då man sjelf dertill ej äger erforderlig insigt och skickligmåste man antaga i sin tjenst, antingen en verkgesäll eller en verkmästare som är skicklig att leda arbetet; och skall en sådan verkgesäll eller verkmästare med inrättningens ägare dela ali ansvarighet för producternas godi het, då de från verkstaden utgifvas. Hvarje öfverenskommelse, som för längre eller kortare tid träffas med en verkgesäll eller verkmästare, rörande uppsigten öfver en sådan verkstad eller fabrik, bör stödja sig på skriftligt contract, hvaraf en duplett jemte ,afi Den II •April e, m. skrift af verkgesällens eller verkmästarens skicklighetsbetyg, till vederbörande Magistrat bör inlemnas. Om det är bevisligt, att en dylik verkstad eller fabrik är i gång, utan att förestås af en person, som äger bevis om dertill erforderlig skicklighet och sorn beständigt med sin uppmärksamhet följer arbetet på sjelfva stället, så skall, utom de i i Art. 3 Mom. stadgade böter, en sådan verkstad eller fabrik tillslutas, och verktygen under 6 månaders tid förblifva förseglade j efter hvilken tids förlopp ägaren, i fall han vill rörelsen fortsätta, åligger att bevisa antingen att han sjelf äger den af lagen fordrade skicklighet, eller att han såsom tillsyn vid sin rörelse antagit en behörigen qvalificerad person. Hvarje verkgesäll eller verkmästare, som öfverbevisas att utan att verkligen förestå en verkstad eller fabrik, antingen i egenskap af föreståndare eller bolagsman, endast dertill lånat sitt namn, skall böta beloppet af verkstadens eller fabrikens löpande Kronoutskylder, för de år under hvilka dendrifvits, utan rättighet att yrka deras återgäldande i kraft af något slags contract. Om idkandet af tn handtering i Bolag. 1.
Lagerbjelkes anroätkn., tog mig friheten i början af diskussionen föreslå, så vill jag icke motsätta mig densamma, men eljest synes den mig öfverflödig. Ifall man efter orden ”skrifva läsligt och räkna” tillägger ”så vidt prof förut icke blifvit aflagdt, eller offentlig examen blifvit genomgången” eller något dylikt, som utmärker att sökanden innehar de kunskapsprof, som här äro föreskrifna, så vore ju saken hjelpt. Sådant har skett flere gånger förut under denna Riksdag och jag inser icke hvarföre en sådan obetydlighet skulle föranleda en återremiss. Hr Munck, Carl: Af den diskussion, som i Utsk. förevar öfver detta ämne, blef jag icke öfvertygad om nödvändigheten af den ifrågavande förändringen, men då ledaraöterne i Utsk. voro serdeles enträgna och då icke nekas kan alt missbruk egt rum, så ansåg jag mig icke böra motsätta mig förslaget. Men jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, att när vi komma till den 6:te §:n, så finna vi, att ingen förändring i kunskaps-profs afläggande för landthandlande blifvit föreslagen. Om nu R. o. Ad. bifaller förevar:de hemställan, skulle äfven landthandlande blifva skyldige, att inför fullmäktig från handelsförening undergå det ifrågavar:de profvet. Som jag anser detta högst olämpligt, skulle jag helst önska, att punkten blefve afslagen, men om detta icke bifalles, har jag ingenting emot en återremiss, hvarigenom Utsk. blifver i tillfälle att befria landthandlande från skyldigheten alt undergå prof inför fullmägtig från handelsförening. Frih. Raab: Då det ingalunda är qvinnor förmenadt, att drifva handel, skulle de vara skyldige att framträda inför, samt examiueras af de ifrågavande examens-kommissionerna. Jag hemställer huruvida sådant vore lämpligt. Då återrremiss nu är begärd, och jag icke kan förmoda annat än att åtminstone en af dem, som framställt ett sådant yrkande, derigenom önskar få saken förfallen, synes det mig vara bättre, att genom eli afslag på en gång göra af med saken. 334 Den 27 September f. m.
Ått deremot en fråga, sådan som denna, kan deflnitift afgöras, stadgas i 49 § Riksd.Ordn-.s 2 morn., hvilken innehåller uttryckligen att icke allmänna frågor kunna defmitift afgöras. Hr Björnstjerna torde häraf finna att det åberopade stadgandet i Riddarh.Ordn. om remiss aldeles icke hindrar att tillämpa det stadgande, som finnes i 49 § Riksd.Ordn., om frågans definitiva afgörande. Hr von Knorring, Oscar Erik: På det att icke Hr Björnstjerna må anses vara ensam om yrkandet af remiss, så får jag derom förena mig med honom, under åberopande af den af Hr Björnstjerna sjelf anförda 41 § i Riddarh.Ordn., som börjar med de orden: ”Väckes fråga in pleno om ändring uti denna Riddarh.Ordn., bör en sådan alltid remitteras till Riddarh.Utsk.” Då Hr Gr. o. Landtm, icke här antagit Hr Björnstjernas motion vara grundlagsstridig, såsom andra talare här yttrat, så får jag instämma med Hr Björnstjerna och Hr Printzensköld i anhållan att motionen måtte till Riddarh.Utsk. remitteras. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, efter hans upfattning af Riddarh.Ordn:s 41 §, densamma egentligen innehölle ett sådant 252 Den 17 December f. lii. förtydligande af 49 § Riksd.Ordn., som i allmänhet berättigade RiksSt:n, att genast afgöra hvar och en fråga af enskild beskaffenhet, att icke en ändring i Riddarh.Ordn. må kunna ske, utan att motionen derom blifvit behandlad af Utsk., men att deri icke lage ett bestämdt hinder för Ståndet att lägga en sådan motion till handlingarne; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, ansåge sig derom kunna framställa propos. och nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade besluta att förev:de motion må läggas till handlingarne.
Sedan Hr von Hartmansdorff upgifvit för Ståndet, att innehållet af hans kalhegoriska förklarande, alt Utsk. saknat läkare inom sig och än mera läkare-kunskaper, har reducerat sig derhän, att Hr von Hartmansdorff anmärkte att Hr Ekströmer hade sagt, att placerandet af ett visst antal kor vid Velerinär-inrättningarne icke vore lämpligt, så ber jag, att få fästa Hrrmes upmärksamhet derpå, att Hr Ekströmer aldrig har sagt detta, så vidt jag kunnat fatta. Han har sagt alt år 1832 eller 1834 inköptes fyra kor till Veterinär-inrättningen i Stockholm, af hvilka en fick koppor. Jag får äran uplysa, att det förhåller sig med kreatur likasom med menniskor och alla organiska varelser i allmänhet, att de äro susceptibla för smitta den ena gången, men icke den andra. Jag vill till Hr von Hartmansdorffs kännedom nämna, alt såväl i London som Berlin finnas hela kostall, der koppsmillan förflyttas ifrån det ena djuret till det andra, och att således methoden i andra länder är godkänd. Om någon kännedom i detta afseende har fattats för Utsk:s ledamöter, så får jag äran nämna, att vi icke varit så försumlige, att vi ej på andra ställen sökt skaffa oss nödiga uplysningar. I öfrigt torde till svar på Hr von Hartmansdorffs anmårkn., i detta afseende vara tillräckligt att anföra, hvad som icke lärer kunna förnekas, alt i nästan alla stora städer i Europa hållas stall för erhållande af vaccin, och alt hvad som i långliga lider praktiserats i andra länder icke eller måtte vara för Sverige olämpligt. Hr Ekströmer: Då mitt yttrande i afseende på lämpligheten eller olämpligheten af Utsk:s förslag, alt vid de båda Velerinär-inrättningarne i riket stationera ett antal kreatur, för beredande af tillgång på äkta vaccin, blifvit olika upfattat af 2:ne af de talare, hvilka sedermera sig yttrat, får jag förklara, att jag, på sätt Hr von Hartmansdorff anfört, ansett det vara mindre lämpligt, att vid Veterinår-inrättningarne stationera de ifrågavar. djuren.