Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I början var hennes sömn orolig, och ofta afbruten af orediga fantasier och drömmar; men efter en stunds förlopp blef den lugnare. Så låg hon stilla, leende, och slummern tilltryckte de fina ögonlocken, och hennes händer lågo hopknäppta på bröstet. Längre bort i rummet satt den lilla, framför baronen, med båda de små händerna i knäet, lekande med de pappersdockor och blommor, som baronen klippte, för det hon skulle hålla sig stilla och tyst. Då och då smög han sig bort, lutade sig ned, och lyssnade till andetagen af den slumrande. Nu bredde skymningen småningom sina mörka skuggor i rummet, och endast med möda urskiljde man föremålen derinne. Då smög sig Feodora försigtigt in med en lampa, och då hon såg Arabella sofva, nickade hon förnöjdt: «Det är goda tecken!» hviskade hon. «Läkarne bådo, att man skulle vara mycket uppmärksam på, att hennes sömn ej blef störd; ty om den fortfar lugn till morgonen, blir hon bättre. Dröjer ni här, baron! så vill jag gå i nästa rum med barnet, och laga att det kommer till ro; i annat fall vill jag bli här, ty hon må icke lemnas allena.» Baronen förklarade, att Feodora kunde gå, och sedan den lilla, som redan ledsnat vid tystnaden och mörkret, fann att hon med mera frihet kunde roa sig med pappersdockorna och orospindeln derute i Feodoras rum, tog hon sitt pick och pack, och följde med den gamla. Då baronen blef ensam, prisade han Feodoras omtänksamhet, som försett honom med ljus, så han återigen kunde få betrakta Arabellas hulda ansigte. Han återtog derföre sin plats vid dennas hufvudgärd, och under det han i tankarna genomgick sitt förflutna lif med alla dess omvexlingar af sorg och glädje, lyckönskade han sig till den vändning, hans öde nu tagit; ty att Arabella kunde dö nu, under sjelfva kärlekens vår, det ansåg han icke möjligt. «Inbildningen är en bedragare, men en så älskvärd, att man icke kan, icke vill bryta med honom.» Baronen lyssnade med välbehag till dess röst.
Historien om 90 §. är, att den så åberopades vid 1815 och 1818 års Riksdagar, att den, den 2 Februarii 1818, af Grefve von Schwerin emottog dödsknäcken. Discussionen häröfver kan jag ej annat än på det högsta recommendera till genomläsande af hvarje Riksdagsman. Herr Rosenblad: Den vederläggning Herr Ribbing sökt åstadkomma mot mig, har jag ej funnit grundad på några skäl. I anledning af hvad den siste Talaren anfört derom, att den ena sidan skulle såsom Centralfästning begagna 90 §. RegeringsFormen, får jag såsom en reciprok förklaring äran yttra, att den andra sidan, såsom sin Centralfästliing, begagnar konsten att definiera ord och 288 Den 18 Januari i f, m. tolka Grundlagarna på ett sätt, som ej öfverensstämmer med det enkla Svenska språket. Hvad Herr Ribbings begärdta tillägg beträffar, anser jag det visserligen för enny motion, men vill ej vara emot, att den genast afgöres. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. balf till 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Cederström, Jacob: Herr af Billbergh har ganska riktigt upplyst, att Herr Ribbings anförande är stridande mot g o §, RegeringsFormen; en annan Talare bar väl sagt, att denna §. år 1818 den 2 Februarii skulle mottagit dödsknäcken, men den torde dock få stå qvar, så länge 83 §. RegeringsFormen, som stadgar att Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskilt fall tillämpas, ej fåttdödsknäcken. Om Herr Ribbing åsyftar, att. Rikets Ständer skola hos Kongl. Maj:t begära, att mål, som höra under Domaremakten, skola på ett särskildt eller visst sätt afgöras, så kan ej en dylik framställning ske utan att fela mot formen, emedan, om någon eller några Domare begått försummelse, Rikets Ständer sjelfve hafva en Embetsman tillsatt, hvilken det åligger att mot sådane försummelser väcka åtal. Enligt 2g §.
Det insända finner nog plats i sinom tid, men trängseln är mycket stor på dessa afdelningar. Prenumerantska 4.0 år. Slika tillkännagifvandeu tillhöra annonsafdelningen. » Välkommen ». Orsaken var helt enkelt, den, att annonsen kom för sent till förra numret. Ni finner den inne i detta. K. Det torde ingalunda vara ett dåligt val. Utsikterna och löneförmånerna i brancben ställa sig jämförelsevis gynnsamma för en nitisk och i yrket studerad person, men utländska studier anses i allmänhet vara nödvändiga. Fattig flicka. Om vi beviljade er begäran, skulle vi bli öfverlupna med dylika upprop, och därtill är tyvärr tidningens utrymme alldeles for begränsadt. » Prenumerant i Finland. V i kunna ej upplysa om orsaken till denna skillnad i postbefordringsafgiften, hvilken senare bestämts af finska postverket. Red., Innehållsförteckning; Hilda Petrini; af Gunnar ILsger stolpe. (Med ' porträtt.) — Eko; poem af C. V. Modin. — När mammas älskling blifvit stor; af Janne. — I kåsösen; skiss af Maria Haquin. — Bör kvinnans äktenskapsälder höjas? F. T. Borgs motion i Första kammaren. — Mat och matlagning; för Idun af O. H. — Talande siffror. — Från läkarens mottagningsrum. — Teater och musik. — Besegrad; ber. af Elisabeth Kuylenstierna. (Forts, och slut.) Förslag till matordning för veckan 16 — 22 febr. — Tjenarne. — Matlagning. — Hushållet. — Köket. — Näringsmedlen. — Efterrätter. — Fönsterträdgården. — Tvätten. — Klä- dedräkten. — Toaletten. — Helsovård. — Lä- kareråd. g rislista å Vin. Prisen äro beräknade emot kontant betalning med fria buteljer. A id beställningar från landsorten torde likvid medsändas emedan efterkraf å vin icke är tillåtet. Vin leverera vi fraktfritt och emballagefritt vid alla järnvägsstationer och hamnar i Sverige, då beställningen uppgår till minst 50 kronors värde. r fherru. Dinner Sherry, Pr flaska. ett godt bordvin Kr. » pr | fylligt, Golden Sherry, ett smakligt vin.
BorgareSt. ankommet prot.-utdr. JYs 513, innehållande inbjudning till instämmande i dess vid pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. JYS 325 fattade beslut. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskrn inkomne Mern., Utlåt:n och Betänk., nemi. från Stats-Utskottet: JYS 327, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om beskattning å hränvins tillverkning och destillering; JYS 328, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksSl:us skiljaktiga beslut i fråga om ett aktorats-arfvode; Banko-Utskottet: JYs 66, med förslag lill ändring af åtskilliga föreskrifter i l:sta afdeln:n af Banko-Reglementets 4:de artikel, ang:de diskontverkens organisation ; JYS 67, med förslag till ändring af föreskriflerne i 2:dra afdelmn af Banko-Reglementets 4:de artikel; 2* 20 Den 25 Oktober. M 68, öfver väckt motion, all fastigheter i köpingar må få hos Banken belånas; 'M 69, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande Banko-Reglemente ; M 70, i anledn. af ett utaf Capitainen 0. Adelborg gjordt ackords-anbud; M 71, i anledn. af Daniel Olof Perssons och Enkan Brila Andersdotters ansökan om eftergift af återstående ogulden öfverränta å Diskont-lån ; JYs 72, i anledn. af Rådmannen A. M. Bolins ansökan oro eftergift af räntan å Grosshandlanden J. Wennerslröms skuld lill Banko-Diskontverket; M 73, anguie öfverlemnande från Banken lill Kongl. MyntKabinettet af 125 st. utländska sifvermynt; Lag-Utskottet: JVe 48, i anledn. af gjorde anraärkn:r vid Ulsk:s Belänk.
Med afseende häruppå finner jag mig föranlåten, att hos Rikets Höglofliga Ständer anhålla, det måtte åt Kollega Magister Zacharias Grape i ersättning för hans oförvålladt förlorade lönetur beviljas ett anslag af 1,500 R:dr Riksmynt. Om remiss till Höglofl. Stats-Utskottet anhålles likaledes. Stockholm den 19 November 1862. Isr. Bergman. At Prosten A. F, Sondén: Angående behof vet af en ny författning till ordnande af skyldigheten att deltaga uti omkostnaderna till byggande af de i 26 Kap. i § Byggninga-balken om nämnda byggnader. 26 Kap. 1 § Byggninga-balken lyder såsom bekant är som följer: Alle de, sorn i soknen bo, skola kyrkio bygga och uppehålla och hvad ther till hörer: såsom klockostapel, kyrkiomur, socknestufvu och fattigstufvu. Byggningsverke, körslor och annor kostnad utgöres härtill efter hemmantalet och dagsverken efter matlagen. Innan något i thy mål företages, skola socknemännen kallas tillhopa att therom samråda och sig förena. Denna grundval för ännu gällande byggnadsskyldighet inom församlingarne, här tydligt vittnesbörd om landets utvecklingsgrad på den tid då lagen utgafs. I industrielt hänseende vittnar den om den ståndpunkt, då antingen allt måste ske genom naturaprestationer eller dessa åtminstone anses vida lättare att åstadkomma än penningetillskott. När man vid denna industriela utvecklingsgrad, skall med samlade krafter åstadkomma något för gemensam räkning, t. ex. en byggnad, så släpar man fram hvar sin stock och hvar sin sten till dess behofvet. är fylldt. Släpper jordegaren, bonden, dertill sin ök, så är billigt, att torparen och hackstuguhjonet biträder honom med sina armar vid byggnadsarbetet; om dessa armar äro dertill mer eller mindre öfvade, behöfver man ej, eller kan man taga i beräkning. Om någon noggrann proportion mellan den enes och andres börda kan ej heller vara fråga. Man får åsämjas derom så godt man kan — när fråga är om en sockens gemensamma byggnad — på sockneståmma.
Derefter förekommer en kolumn, upptagande summan på utbetalningarne för alla 3 åren, samt ytterligare en kolumn, som kommer att utvisa huru mycket af de utaf Kongl. Maj:t disponerade summor vid 1847 års slut ej blifvit uttaget, utan i Riksgälds-Kontoret innestår. Räkenskapen upplyser således icke allenast för hvarje särskildt af Kongl. Majit anvisadt anslag huru mycket derå blifvit uttaget, utan ock hvad som under året blifvit in summa utgifvet af hvarje i Reglementets särskilda momenter anvisad anslagssumma. Då räkenskapen på sådant sätt uppfattas och förstås, tro Kommissarierne, för deras del, att någon giltig anmärkning mot dess uppställning icke torde böra äga rum. Herrar Revisorers uppgift, att uti den ifrågavarande afräkningsboken icke skall finnas någon egentlig ”hufvudräkning,” på sätt Herrar Fullmäktige skola förordnat, utan att, i dess ställe, blifvit upprättade 3:ne general-sammandrag, synes grunda sig på ett missförstånd om Herrar Fullmäktiges ifrågavarande föreskrift, hvilken i nämnde hänseende endast har den lydelse, att afräkningsboken skulle, utom sjelfva hufvudr ährlin gen, innehålla särskilda sammandrag för hvar och en af de titlar, hvarunder de ifrågavarande statsutgifterna i Reglementet förekomma. Med ordet hufvudräkning kan, enligt Kommissariernes förmenande, här icke förstås annat än sjelfva afräkningsboken, sådan densamma här ofvan blifvit beskrifven. Herrar Fullmäktiges protokoll omtalar icke alls någon särskild räkning, som skulle hafva namn af hufvudräkning, samt lemnar följaktligen icke heller någon föreskrift om huru en sådan hufvud - — 103 räkning skulle vara inrättad, och Koramissarierne hafva derföre saknat ail anledning att låta upprätta en sådan särskild räkning. Hvad slutligen angår Herrar Revisorers uppgift, att afräkningsboken ej vore afslutad för hvarje Ar, så lärer denna uppgift motsägas af det utaf Herrar Revisorer vitsordade förhållande, att sammandragen äro afslutade, hvilket naturligtvis icke kunnat ske med mindre sjelfva afräkningsboken förut blifvit afslutad.
Revisorer föreslagna förändringar i berörde formulär godkändes af rikets sednast församlade Ständer, som, i anledning deraf, för sin del beslöto: l:o att en kapital-räkning borde i riks-hufvudboken intagas, för sammandragande af alla de special-fonder, i hvilka stats-kapitalet fördelas, och med bifogande af 2:ne hjelp-konti, det ena ett sammandrags-konto för all inkomst och det andra ett dylikt konto för all utgift, från hvilka hufvudsummorna borde ingå till kapital-räkningen, för att der sammanställas med inoch utgående balanser; 2:o att den i Kollegiernas förslag till kapital-räkning, äfvensom i de flesta af förslags-hufvudbokens fond-konti, förekommande sammanföring under högst fyra hufvuddelar, nemligen inoch utgående balanser samt inkomster och utgifter, borde å alla fonders konti tillämpas; 3:o att de i förslags-hufvudboken använda benämningar: missväxt-undsåttnings-fonden och allmänna magasins-fonden eller fonden för äldre missväxt-undsättningar måtte ändras, den förra till undsättning s-fonden och den sednare till magasins-fonden', 4:o att å konti för stats-utgifterna borde anmärkas när anslaget är förslags-anslag eller reservations-anslag eller ock beggedera; samt 5:o att redogörelse för den Rikets Ständers Riksgälds-kontor tillhörande förvaltning af allmänna medel jemväl borde uti riks-hufvudboken intagas; — och har slutligen Kongl. Maj:t, genom högstberörde nådiga bref den 15 Februari 1855, meddelat fastställelse å ifrågavarande formulär till ny riks-hufvudbok med ofvan anförda förändringar och tillägg, dervid Kongl.
En hvar bör visserligen vara rädd om sitt namn, och sin aktning, men det kommer derpå an, af hvem man vill aktas. Förmodligen endast af dem, hvilkas omdöme är något värdi, och hos dem tror jag icke, att Svensken förlorar något, derigenom att han söker värna siu Statsreligion. De värde ledamöter, som yrka, att Statskyrkan icke skall försväras med lagens svärd, hafva dock ingenting emot, att lagen skyddar dem lill lif och egendom. Är då den verldslig,! egendomen mera värd att . försvaras, än den andliga, eller medborgarues tro och bekännelse? Om sådant tal hade blifvit hållet å den lid, då Guslaf II Adolf, för Svenska Kyrkans uprätthållande, drog ut i 30-åriga kriget, hvad skulle man bafva tänkt om de Svenska medborgare, som sålunda yttrade sig? Frih. Cederström har omförmält det stora anseende, presterskapet skall åtnjuta i de länder, hvarest religionsfrihet finnes, och Idand desse äfven nämnt Frankrike. Den värde ledamoten har måhända varit der sednare än jag, men om hösten 1851, dä jag sednast var der, kunde jag alldeles icke förmärka delta stora anseende. I detta land är det militären, men ingalunda Kyrkans tjenare, som stå högst i anseende. Till bestyrkande häraf, vill jag anföra följande händelse. På Allhelgona-dag, afhörde jag i Paris en berömd predikant i en Kyrka vid Rue St. Honoré. Han bemödade sig att öfvertyga sina åhörare, det ett helgon icke vore någon narr. Detta uttryck undföll honom väl icke, men derpå gick saken ut. Man kan lätt föreställa sig, hvad anseende presterna skola bafva i ett land, hvarest helgonen icke stå sig bättre, än att sådan benämning erfordras. Man har äfven talat om de förföljelser, hvilka här i landet utöfvats mot dem, som affallit från den Evangeliska läran.
På dessa skäl och då mången gång torde inträffa, alt i ett Utskott en Ledamot af något bland de ofrälse Stånden finnes vara den mest skicklige och Ljetiiige att föra ordet, anser Conslitulions-Utskoltet rätteligen böra åt Utskotten sjelfva öfverlemnas att genom val inom sig utse Ordförande. Samma skäl gälla för beviljande af enahanda rättighet ej mindre ät Utskottens Afdelningar, än ock åt öfrige delegationer af Riksens Ständer, hvad de senare beträffar så mycket mera, sorn, uti några af dem Ordföranden, i händelse af -paria vota vid omröstningar, eger afgörande löst. Och som, af berriiilde delegationer, Full magt ige 1 Banken och Riksgälds-Contoiret innehafva deras befattning en tid af flere år, synes det äfven vara lämpligt, all de företaga nytt val till Ordförande, enär ett år från nästföregående valet förflutit, hvarvid dem naturligtvis är obelagel alt samma person å nyo till .Or dförande -utse. Coust ilut iuns-Utskottets Memorialj N:o 22. I öfverensstämmelse med dessa å sig te r, får Conslilntions-Utskoltet, för den i Grundlagarne föreskrifna behandling, hos Riksens Sländer föreslå, all 3y. Riksdags ordningen må erhålla nedanstående förändrade lydelse: J, j Riksens Ständers Utskott J Revisorer och Nämnder samt UtskottsAfdelningar välje inom sig Ordförande; Äfvenså Fullmägtige i Banken och Riksgä/ds-Contoiret, hvilka dock skola efter hvarje års förlopp nytt val företaga. Främste närvarande Ledamoten af Ridderskupet och Adeln före ordet j innan val skett, samt i fall Ordföranden för något tillfälle icke är tills!ädes. Skulle Ordförande utöfver en vecka vara förhindrad alt Ordförandeskapet bestrida, ankomme det på Ledarnöterne j Revisorerne eller Fullmägtige att nytt val anställa. Ordförande i Utskott före äfven ordet j när Utskottet förstärkes. Stockholm den i3 Juli 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Juli, kl. i 3 e. m.
Den 3o Mars 1838 tillstyrkte Konungens Rådgifvare /), att kostnaderna för Corporals-skolorna för Smålands Husaroch Skånska Cavallerie-Regementerne 1837 borde, för den del de egt rum för truppen, utgå af nya Passevolance-fonden; att kostnaderna 1887 för Corporals-skolorna vid Lifregemenles Dragonoch Husarsamt Jemtlands HästjägareCorpser jemväl för manskapet borde utgå af nya Mötes-Passe volance-fonden, men för befälet af gamla Mötes-Passevolance-Cassan, samt att utgifterne för i838 och följande års Corporals-skoior vid alla dessa Regementen och Corpser borde äfven bekostas för manskapet af nya Mötes-Passevolance-fonden, samt för befälet vid Smålands Husaroch Skånska CavalleriRegementerna af exerciee-squadrons-medlen, och för befälet vid de öfrige Corpserna af gamla Mötes-Passe volance-Cassan. Under erkännande af Instructions-Bataljoners och Corporals-skolors nytta och af den frukt, som de dertill använde medel troligen komma alt bära, synes dock rustoch rote - u) Närvarande voro Tit. Rosenblad, Mörner, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, v. Schulzenheim, Hård och Grip. v) Närvarande voro Tit. Rosenblad, Stjerneld, Adelsvärd, Åkerhjelm, J. Lagerbjelke, v. Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal, Ihre och Grip. x) Tit. af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Poppius, v. Schulzenheim och Riben. y) Tit. Rosenblad, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, v. Schulzenheim, Gyllenhaal och Grip.
Det Wällvflige Borgare-Ständet biföll till alla delar och utan nägot tillägg eller' förändring hwad Stats-Utffottet föreslagit. "Hög - Den 20 September.- LO7 "Högwördige Presteoch Hederwärda BoN"de-Ständen, som afwcn bewiljat summan, an"sägo fördelningen deraf böra till Kongs. Mants "Nädiga pröfning öfwerlemnas." Desia Ständens beslut jemförda med hwarandra, utwisa att deraf icke uppkommit något resultat hwad fördelningen beträffar; emedan 2:ne Ständ beslutat densamma till Kongl. Maj-.ts Nädiga profning öfwerlemna, men enligt de öfrige Iwännes beslut borde hwar och en af Forsta Armeen ätminftone erhälla sä mycket i ärlig Eppectancelön, som Stats-Utstottet för bwarje grad föreslagit. Sädant oagtadt har Riksdagsbeslutet blifwit i följande ordalag författadt: "ck 12. Dä Finska Armeen genom "sitt tappra förhällande, sina uppoffringar och "sitt bemödande till ett gemensamt Fosterlands "förswar, gjort sig berättigad till Nationens "tacksamhet, hasme Wi titt nägon ersättning "för Officerare, Under-Officerare och Soldater "af denna Armse, som antingen redan hit öf"werkommit, eller ock sist inom den irsta nästkommande Junii sig här till tjenstgöring in"ställa, anslagit en summa af 64,505 R:dr, "med öfwerlemnande titt Kongl. Majst, att "efter Nädig pröfning berörde summa till §p, "pectance-löner fördela och, i underdänig förhoppning att de Finsta Officerare , som önsta "atti Swensk tjenst qmarstanna, blifwa i män "af yppade ledigheter, till Stats-Werkets lätt"nad af Kongl. Maj:t hwar i sin grad, inom "Armeen befordrade." I enlighet med detta Riksens Ständers beslut har Kongl. Majck i Räder sörordnat cn Com - Lv8 Den 20 September.
Med afseende å dessa förhållanden och enär, såsom ofvanföre är omförmäldt, så väl Kammar-Rätts-Råclet Lindberg som Iläradsskrifvaren Halldin, genom Rikets Ständers vid 1834 —1835 årens samt sistförflutne Riksdag lättade beslut, fått sig medgifven afskrifning, den förre lill hela beloppet och den sednare till tre fjerdedelar af de skulder, hvarför de i följd af Hojlings balance hos Stats-Verket häftade, har Utskottet trott sig icke sakna skäl att tillstyrka, det Rikets Ständer jemväl måtte förunna Lundqvist eftergift af det honom ådömde ifrågavarande balance-belopp, 2,3 n R:dr [2 sk. io r:st B:co; hvarom, i händelse af bifall, underdånig skrifvelse torde till Kongl. Maj:t i underdånighet allåtas. Stockholm den i3 December 1844- Häremot reserverade sig Herr Valley, som ansåg Utskoltet ej hafva bordt tillstyrka denna balance-summas afskrifning, enär förre vice KronofogBih. lill R. St, Prot, i$44j 4 Sand. 1 Afd. 2g Haft. ' 3 i8 Stats-lStskottets Utlåtandej N.-o 11 o. den Lundqvist blifvit, i och för sitt förhållande, dömd till 8 års fästningsstraff, samt att beloppet borde än vidare uti räkenskaperne balanceras, alldenstund gäldenären framdeles möjligen kunde blifva i tillfälle att betala denna skuld. N:o i r o. Ant. till Exp.-Utsk. d. i5 Dec. kl. n f. nr. Utlåtande, i anledning af Kongl. Mai:ts Nådiga Skrifvelse, angående den af Hans Exc. Herr Friherre Löfvenskiöld i underdånighet sökte förlängning af arrendet å Sundby holms Kungsgård i Södermanlands Län. fJ. A.) Kongl. Maj:t har, uti ingifven skrift, En af Rikets Herrar, f. d. en m. m.
Om detta Utsk. för sina beslut måste äga en ledare, så är det verkligen högst beklagligt, att det såsom sådan icke kan anse sin ordförande. Emedlertid får jag söka, så vidt jag kan, trösta mig för obehaget att hafva ådragit mig Hr Gr:s ovilja derför, att Hr Gr. i allmänhet D e 11 4 Maj 1- in - 45 icke funnit pluraliteten inom sitt Ulsk. så medgörligt, som Ur Gr. önskat. I afseende på den nu förevar, hufvudfrågan, eller b:coreglementets öfverlemnande till K. M:s pröfning, är för öfrigt redan så mycket både inom och utom detta rum taladt, att föga torde vara att tillägga. Jag anser mig dock böra begagna detta tillfälle för att ytterligare utveckla några af de åsigter, som utgjort ledningen för mig vid denna frågas behandling. Jag röstade vid riksdagens början emot den då föreslagna förändrade redactionen af 72 § i Reg.F., emedan jag ansåg ej allenast denna redaction i formelt hänseende oriktig och bristfällig, utan ock den ifrågaställda förändringen i sak under nuvar. förhållanden obehöflig och ofördelaktig. Jag har äfven under riksdagen bestridt antagandet af den utaf K. M. föreslagna brcolag, emedan jag ansåg densamma oförenlig med berörde grundlags-§ enligt dess oförändrade lydelse. Likaledes har jag sökt motarbeta det väckta förslaget om b:coreglemenlets öfverlemnande till K. M:s sanction, emedan detta förslag synts mig leda till samma resultat som den af R. St. förkastade grundlagsförändringen. Jag har icke heller kunnat inse behofvet af någon sådan sanction, hvilken deremot för framtiden sannolikt skulle komma att medföra lika obehagliga som vådliga collisioner emellan de begge Statsmagterna; och att frågan egentligen angår rättigheten för K. M. att sanctionera det uppgjorda b:coreglementet torde väl numera icke skäligen kunna bestridas, oaktadt man visserligen undvikit att begagna detta uttryck.
Dec. 2 A. P. 46, 166, 172, 182. 254 Lyckeby Qvarnar, rörande Revisorernes anmärkning angående förskjutne medel till deras reparation. Lysning till äktenskap, om tiden inom hvilken hinder derföre hör anmälas. Lån, om uppskof med återbetalning af ett från BancoDiscontVerket år 1818 utgifvit. Aug. P. 4o3. Aug. 2 A. P. i3i, 257. — angående, å utifrån införskrifne artiklar, hvilka här i Riket förädlas och exporteras. Lånebiträden, Bankens, till JernContoiret, Strömrensningsfonden m. m., om fortfarande af. Febr. P. 809. B. pöo. Mars P. 223, 281. LåneContoir i Vestra och Södra Provincerne. •— angående ansvarighetslag för de blifvande Directionerne vid; se AnsvarighetsLag. — om åtgärder till betryggande af Bankens och Enskiltes säkerhet i afseende på Assignationer som derifrån utfärdas ; se Assignationer. LåneContoir, Handels, angående inrättande deraf i Götheborg. Febr. P. 630,692,724. Junii P. 727. Julii P. 1057, i?3o. Dec. P7- LåneReglemente, RiddarhusDireclionens, angående. Julii P. 1040. B. 355. Oct. Nov. P. 623. 255 Lånerättigheten, angående utsträckning af den i Banken medgifne, å de såsom pant antagne Metalleffecter. Oct. P. 222, 280, 33o. Låneundsättning, angående för Landtbrukare. LäneBanker, om inrättande af private. Länsmän, om deras skiljande från andel i böter. Febr. P. 737. B. 846. Mars P. i8r, 215. — om förbud för, att taga befattning med andra auctioner, än sådane som det åligger dem att å tjenstens vägnar förrätta.