Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas, att från lagstiftningen icke en sådan propos. skall framställas, helst det i alla fall beier af Konungen, om han skulle finna det 30Ö Den ai Augusti. nödvändigt, att utfärda ett dylikt förbud. Jag afstyrker motionen på det högsta. Frih. Gederström, Jac.: Jag gör den rättvisa åt motionären, att han gjort sin framställning af omtanka för en möjligen blifvande nöd och brist på hvad för folket är angelägnast; men jag betviflar, att en individ kan äga den noggranna kännedom om tillståndet, att han kan bedöma förhållandet. Först sedan Konungen från alla sina 13ef:h:de erhållit underrättelser ora skörden kommer Han i tillfälle att •bestämma, huruvida någon eller ingen inskränkning kan vara behöflig. Det är alltid en olycka, när Styrelsen finner sig i belägenhet att nödsakas utfärda restrietiva författningar; men det är också på andra sidan sannt, att det första behofvet i ett samhälle är födan, och då folkets väl måste utgöra högsta lagen, måste Styrelsen vaka öfver detta beliofs fyllande framför alla andra considerationer. Jag anhåller, att detta yttrande måtte få åtfölja remissen, Hr Silfverhjelm: Med afseende å Frih. Ehrenborghs omdöme, att det vore menligt för allmogen, om ett brännvinsförbud ägde rum, emedan det skulle lägga hinder i vägen för den att betala sina skatter, får jag bekänna, att denna motion stödjer sig just på ett samtal, jag haft med ett talrikt antal af BondeStts ledamöter, hvilka sagt mig, att kanske pluraliteten af Ståndet delar samma öfvertygelse, som jag yttrat, och är färdig att gå in på motionen. Med afseende på hvad Gr, Horn anfort, har jag redan yttrat, att jag ej gillar principen att lägga band på näringsfriheten; men då så utomordentliga händelser som en realisation fordra en sådan åtgärd, måste andra considerationer vika och afsteg från principen vara tillåtliga, I afseende på hvad Frih.
Om så är förhållandet, synes mig naturligast vara, att just de, som motsatt sig den lika arfsrätten, skulle nu i samma intresse och i konseqvens med de opinioner, som ligga till grund för deras åsigter i ämnet, vara angelägna om alt få en så beskaffad utsträckning af testamentsrätten, att den kunde equivalera den vidsträcktare arfsrätten; och det förvånar mig således hvad den siste värde talaren har nämnt, att han icke med sin röst skulle vilja bidraga till att reparera ett så beskaffadt fel, som han mäste anse här hafva blifvit begånget. För min del har jag städse tillhört dem, som ifrat för den lika arfsrätten, äfvensom jag länge ifrat för en utvidgad testameutsfrihet. De två sakerna hafva således, hvad mig beträffar, icke haft något sammanhang med hvarandra, men jag erkänner att jag alldeles icke tror annat än att en utsträckning i testamentsrätlen, den må vara inskränktare här npfattad än hvad jag motiverat, skulle vara lill fördel för såväl R. o. Ad. som öfrige medborgare. Jag kan icke föreställa mig att den inskränkning, som här blifvit föreslagen i afseende på förvärfvad egendom, skulle kunna vara af någon väsentlig vigt för en far, som har något sinne för sina barn. Hvad arfvejord beträffar, så vet man ali f. n. ega föräldrar icke rätt, i afseende på någon del af arfvejorden, alt gifva företräde åt det ena eller andra af sina barn. Hvad de således i lestamentsfrihet förlorat i afseende pä förvärfvad egendom genom detta lagförslag, det återvinna de i afseende på den ärfda. Jag kan icke hnna annat än att en persön, som eger många slägtingar, t. ex. kusiner, bör fä bestämma till hvilka ibland dem han vill gifva sin förmögenhet. Jag känner speciellt en ganska rik man, som endast eger arfvejord och en ganska betydlig arfvejord, och som, när han dör, har emellan 20 och 30 kusiner, sorn skola dela denna jord.
II iN:o Hunne fich Halleberg, utsyning derifrån för Ase Märadsboer „ dito för Thuns m. fl. skolor Husaga, om dess afskaffande Svar på återremiss , llussar-Regemente, Kronprinsens, förhöjning i anslaget för . ... Husesyner, om lid för klanders anställande emot syn, som af enskild person hålles med dess landtbo Hushällnings-sällskaper, upphörande af landshöfdingars sjelfskrifvenhet att vara deras ordförande Husmän och torpare å kronans egendomar, tryggad besittningsrätt för .. Huspredikanter, om rättigheten att kalla dem m. m Husvisitalioner efter olofligeu införd! gods, om afskaffande af Heen, ang:de dagsverkskyldighelen å ön . Hoilfeldtska, Stipendii-fondens förvaltning. Hvitfeldtska Slipendii-inrällningens hemman, om Kiksdagsmaniia-arfvodcs utgörande af dem „ om rättighet att till skatte 15 lösa desamma samt om vidtagande af åtgärder att åboerue derå inåtte rättvisa vederfaras Hypotheks-förening d Gottland, ang:de „ Hi/potheks-föreningar, om upphörande af IIikansson, P, 1V. f. d. fastighetsegare, se Eftergift. Häktning, om domares och polismyndigheters rätt att häkta och skärpt kontroll derå Härads-atlmänningar, ang:de vården deraf fri diposition och fördelning deraf . om lörändradt hushåilnings-sätt å Häradsrätt, om minskuing i domlördt antal nämndemän derstädes, se Nämndemän. Häradsskrifvare, lönefyilnad ät den i Calix fögderi „ dito dito i Ölands Norra Mot „ lönförhöjning för åtskillige Häslafvelns förbättrande inom riket, . PresteStå lidet. Oorgare Ståndet. b. 15 April b. 25 Juli b. 9 Maj a. a. 10 Juli b. 11 Mars h. 22 Sept. b. 21 Mars b. 6 Maj b. 5.
BetänKanden. 95 De Kongliga och Furstliga Hofvens LivréeBetjening 24 — För Ecclesiastique-, Academias-, Gymnasiioch ScholseStaterne skrifvas LysningsSedlarne på stämpladt Papper alldeles efter enahanda beräkningsgrund , som här förut om LysningsSedlar för Civile och Militaire Embetsman och Betjente stadgadt är. Skulle dock i följd deraf en och annan understiga 24 skillingars stämpel , må likväl en mindre icke nyttjas. För Presterskapets Adjunc* ter likaledes 24 sk. För ringare ScholasBetjente, hvilkas Fullmagt blott stämplas med 3 sk 18 sk. För Klockare i Stockholm och öfrige Stapeloch större UppStäder, så väl som i LandtFörsamlingar , hvilka öfverstiga 50 hela Hemman, samt på sådanao ställen, hvarest de äga KlockareBord med Åkerbruk, eller i Skåne och Blekinge viss lön i Spannemål R:dr I : 24 sk, X mindre Stadsoch i de LandsFörsamlingar, som öfverstiga 30 hela Hemman . 24 sk, I de minsta , , 12 — Organister och Sångare , hvilkas tjenster ej äro med Klockaretjensten sammanslagne, i Slockholm och de större Städerne , , . 36 På Eandet och i de mindre Städerne 24 — All annan Under-Betjening vid Kyrkorna : I Stockholm och de större Städerne 24 —. På Landet och i de mindre Städerne ia — g6 BevillningsTJtstt. Betänkandeiu X de minsta Stadsoch LandsForsamlingar 9 — Innehafves Klockareoch Organist-tjensterne af en och samma person med serskilte löner , uträknas Chartan efter den lön sorn sti" ger högst.
Raab med sin motion afsett att _de sålunda bildade arbets-kompanierna skulle användas till fästningsbyggnader, och arbetskommenderingar från arméen således ej blifva dertill behöfliga; hvaremot Anders Persson yrkat arbets-kompaniernas användande i första rummet till allmänna arbeten inom länet och, om sådane ej funnos, å andra orter; men i brist af allmänna arbeten, borde dessa kompanier få af enskilda bolag begagnas. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 8t>. 5 Utskottet har förskaffat sig underrättelse angående arbetsfängarnes antal den 3 I sistlidne December och huru de sysselsättas. Det har blifvit upplyst: 1:o att lifstids-fångarnes antal då var 1,294. Deraf voro 129 förlagde i Christianstad och sysselsatte med vall-raseringsarbeten samt arbeten för artilleriets räkning; 160 i Carlskrona och sysselsatte med arbeten för flottans räkning; 132 å fästet Kronan vid Götheborg och sysselsatte med arbete för Ingeniör-korpsens räkning; 125, hvaribland till icke ringa del ålderstigne och mindre arbetsföre, å Ny Elfsborg och sysselsatte med dels arbete för Ingeniör-korpsens räkning, dels diverse arbeten; 302 i Landskrona och sysselsatte med ylleväfnads-fabrikation för enskild entreprenörs räkning m. m. samt om sommaren dessutom med hamnbyggnads-arbete; och 446 förlagde i Warberg och sysselsatte dels med fångbeklädnads-arbeten, dels med stenhuggnings-arbete för enskild entreprenörs räkning. 2:o att straff-fångarnes på viss tid antal var 1,526. Deraf voro 780 förlagde i Malmö och sysselsatte med hamnarbete om sommaren samt i öfrigt med fångbeklädnadsoch diverse arbeten; 532 å Långholmen och sysselsatte med stenhuggning, fångbeklädnads-arbete m. m.; 15 förvarade i länsfängelserna på grund af särskildt stadgande i utslagen; samt 199 likaledes der förvarade på grund af 27 § i Kongl. Förordningen om ansvar för stöld m. m. den 4 Maj 1855. 3:0 att de försvarslöses antal var 1,036.
Derjemte har nyssbemälde Olof Olsson uti motion , sorn blifvit hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och lill Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad, föreslagit, att, som Rikets vid sisla Riksdag församlade Ständers beslut, angående Krono-tiondes och afrads-spanmåls samt öfriga räntors utgörande af hemman och lägenheter, efter ett medelpris af de sist iörflutne tio åren, ännu icke blifvit satt i verkställighet, oagtadt Ständerne stadgat, alt början med berörde förändring skulle ske år 1835, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla ora utfärdande af Författning i ämnet, att gälla från och med innevarande år. Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget, hafva Utskotten gemensamt t3git i betragtande; och som Stats-Utskollet redan, uti afgifvet Betänkande N:o 170, utlåtit sig i frågorne, så väl om undanrödjande af de olikheter i beskattningen, hvilka de serskilda jord-naturerne m. m. medföra, som äfven om sättet, hvarpå all Krono-tiondeoch afrads-spanmål, samt de af hemman och lägenheter utgående räntor, som till Siats-Verket skola utgöras, Stafssamt Ailm. Besv.- ocK Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 49• 27 Böra lösas; anse Utskotten sig icke kunna i dessa hänseenden meddela något vidare yttrande. Hvad åter beträffar Lars Larssons från Örebro Län framställda yrkande, att säterier måtte åläggas alt, i likhet med den öfriga icke privilegierade jorden inom Riket, deltaga i hållskjuts-, vägoch brobyggnads-skyldigheter, samt publika byggnaders uppsättande och vidmaglhållande ; så få Utskotten först upplysa , att säterien i Sverige , med undantag af de i Skåne, Halland och Bohus
Då sådan skola funnes inom hvarje stad och socken, skulle hinder ej möta för gossen, om han äfven vid afgång från skolan eller sednare förändrade vistelseort, att med öfningarne fortsätta, enär han vore ålagd att enrullera sig vid exercis-skolan på den plats, dit han sig begifvit. Som någon till andra ändamål disponerad arbetstid för dessa öfningar icke bör tagas i anspråk torde lämpligast söndagseftermiddagar dertill kunna anslås, och till instruktörer användas arméens underbefäl, mot erhållande af någon ringare ersättning eller fördel. Hvarje militär-distrikt bör tilldelas de skolor, som inom distriktet äro belägna, och dess befäl ålägges att ansvara för öfningarnes ändamålsenliga ordnande och fortgång, derigenom att Kompani-cheferna åläggas att hafva tillsyn öfver de inom kompani-distrikten varande exercis-skolorna. Tiden för deltagandet i exercisskolornas öfningar torde lämpligast böra bestämmas till den, som ligger emellan afgång från folkskolan och inträde i beväringsåldern. 3:o. Då de militäröfningar som vid folkskolan kunna ifrågakomma ej böra få den utsträckning, att några särskilda militär-instruktörer derför erfordras, utan dessa öfningar af folkskoleläraren utan något betungande kunna ledas, bör något anslag i och för denna sak åt dessa skolor ej heller ifrågakomma, men som uppmuntran alltid lifvar till ihärdig verksamhet, föreslås: 160 Motioner hon Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 62. att några passande belöningar mätte bestämmas ät de folkskolelärare, som bevisligen egnat ett utmiirktare nit ät denna del af sitt lärare-kall. 4:o. Oaktadt här icke kan ifrägakomma att afgifva nägot detaljeradt organisations-förslag beträffande exercisens anordning vid skolorna, fordras dock för bestämmandet af de ätgöranden och uppoffringar, som af Staten böra vidtagas, att nägot vidröra härmed sammanhängande förhällanden. Det torde vid öfningarnes ordnande inom de särskilda läroverken, kunna förutsättas, att vissa äldersgränsor komma att bestämmas för öfningarnes olika utsträckning.
Banco, sorn Tull-Comileen föreslagit, äro ännu frestelse nog för smugglaren; men en minskning i hans vinst hade i alla fall varit önsklig. Stångjern. Under det man arbetar på att genom de inhemska handens lossande förbättra och, om möjligt, förstora tillverkningen af denna vara, synes det mig mindre klokt att höja utförsels-tullen derå utöfver den nedsättning till 16 sk. per Skeppund, Kongl. Maj:t redan en gång beviljat. Jag måste visserligen ogilla de monopolier, man tillagt Stångjerns-fabrikanter; men i det ögonblick, då man sträfvar att kasta hela tullbördan på producenten af export-varor och landtmanna-varor, måste man söka att lindra åtminstone utförsels-tullen på dylika varor. Kreaturj lefvande. Om ingen annan än de, som fabricera inexportabla varor vore i behof af understöd från utländska ladugårdar, så skulle skäl deri linnas till den förhöjning i tullen af nära joo procent, hvarmed ifrågavarande artikel blifvit belagd. Men flere andra och deribland en stor del jordbrukare behöfva ännu detta understöd och då införseln af alla soj-ter lefvande kreatur år i838 endast utgjorde i,3oa stycken, måste jag anse denna tilltagna enorma tull orimlig. Sirup. Den, som vet, alt denna vara står ^5 procent högre inom landet än utom, lärer hafva svårt att begripa, hvarföre den blifvit till införsel förbjuden; jag förmodar, att sockerbruks-intréssets rikedom är enda orsaken dertill. Detta förbud har ock den omständigheten, att, då Sirap starkt efterfrågas, har satt sockerbruks-idkaren i den lyckliga belägenhet, att de på reqvisitioner af Sirup svarat, att sådan icke utlemnades, derest 4 o B//. Bevil’nings-U skottets Utlåtande3 N:o 3o. inan icke tillika koper ett visst, föreskrifvet, qnantum socker.
Om jag ej misstager mig, innehöll Friherre Tolls anförande i anledning af Herr Hjertås Motion ett önskadt förbud mot införsel af Danska hästar. Jag instämmer gerna uti den mening, att de dåliga hästar, hvilka under denomination af Danska hästar, lill Sverige inkomma, hafva i många afseenden ett meimiigt inflytande på Landets liästcultur. Likväl tyckes mig ett förbud på all införsel at Danska hästar vara olämpligt, och jag delar ingalunda i detta afseende Friherrens åsigter. Till stöd för min opinion örn origtigheten af ett sådant förbud, får jag upplysningsvis äran nämna , att ehuru merendels till Sverige endast införts dåliga hästar, likväl i Danska staterne finnas sådane, genom hvilkas införande jag tror Sveriges hästcultur icke skulle lida. Hästarne från Fredriksbergs Stuteri äga redan ett afgjort företräde framför de vanliga Danska hästarne. lett härad på Jutland lärer finnas och propageras en liästrace ursprungligen från Yorkshire och af lika godhet med Yorkshires-racen. Dessutom Den 19 December f. m. 347 är ett privat Stuteri anlagdt på ön Alsen af Hertigen sf Sonderburg Augustenburg, vid hvilket Stuteri hästar af Engelska fullblodsracen uppfödas. Af dessa skäl anser jng att förbudet generaliserat till alla Danska hästar vore origtigt. Att åter pnrtielt tillämpa förbudet lärer svårligen låta sig göra; emedan det förutsatte ett reqvisitum af hästkännedom för Tullstatens lägre tjenstemän , hvilken kunskap man svårligen af deni kan vänta eller fordra. För ögonblicket tror jag ej ett förbud mot införsel af hästar vara verkställbar!, då, om jag ej missminnes mig, på detta rum blifvit yttradt: att ej ulan införskrifning landets behof nu kan fyllas. Jag för min del vågar hysa det hopp att sedan, genom våra Stuteriers organisering till Landtstuteri-inrättning, en bättre hästafvel i Landet blifvit spridd, och den inhemska racens företräden i kraft och uthållighet vunnit förtroende och i landet blifvit värderad, den stora importen af dåliga Danska hästar skall utan några prohibitivförfattningar snart af sig sjelf upphöra.
4 Den 9 Julik kännelsen, att, förda till wara yrken af ged wilja och nit för delta Fäderneslandet gagnande arbete, kunna wi uti sa okända företag, ej berömma of; af all den nödiga kunskap, som endast erfarenhet kan lemna, efter den hittils i Fäderneslandet, ja äfwen - andra land, warit gansta sällsynt; helst företagets vfanteliga widsträckthet och stora omfattning, gör dess fullbordan pa den utsatta tiden ej tänkbar, om ej genast fran början arbetskrasterne kringspridts pa hela linien under flerfaldig ledning; och jag wagar med tillförsigt i underdånighet försäkra, att om detta förflutna aret pä flere ställen med rätta bär namn af läro-ar, sa har det ock redan pä manga ställen framkallat natursgafwor, hwilka för sa wäl CanalWcrkct, som Fosterlandet, lofwa en rik ersättning. r:o Har wid 2:ne Stationer pa ömse sidor om Söderköping, der Westmanlands Regemente war stationeradt, det missödet inträffat, att sedan arbetet war i full gang, inrotades en allmän Farsot hos Truppen, hwilken brytande alla arbetslag, nästan dageligen, under Arbets-Chefens frånfälle, och rubbande flere andre förhållanden, hwara arbetet grundade sig, nödvändigt ffulle minsta arbetshågen hos Truppen och om intet göra flere werksamma tillställningar under en annars driftig och nitisk ledning, som nu mäste wända hela omtankan pa Truppens hälsa, hwilket äfwen lyckades, utöfwer hwad yran torde hoppats. Utom att samma farsot war gängse i Landsorten, wagar jag tro, att Regementet såsom större delen Bergsboar, hade nog stark känning utaf ombyter uti Lefnadssätt och Climat wid Sjökusten, ett ombvte som i Krigstider troligen hafwit de swaraste föstder! hwarföre det nu torde fa anses såsom en för Regementet, ehuru ej för arbetet, Den 9 Julii. iz75 ket, högst nyttig förberedelse; dock torde isynnerhet till dessa ställen om möjligt, manskap fran Sjökusterne böra anwandas.
Han, vid elt tillfälle då en Hans klagande undersåte nalkades Hans person för alt för Honom utgjuta sina bekymmer, nödgas svara: ”Jag har i detta fall icke någon pröf nings-rätt; det är Regerings-R:n som skall afgöra denna fråga och jag kan derpå ingenting inverka. Jag kan således icke gifva någon tröst derigenom att jag granskar edia förhållanden och ser till om ni har fog till eder klagan eller icke”. En sådan institution är ju rakt stridande emot den monarkiska principen i vårt samhälle. Jag erkänner att man här har funnit en utväg, hvarigenom Depart:s-Chefernas öfverhopande göromål skulle för9 H. 13 Den 12 J u I i I m. minskas, men sådant borde kunna låta sig verkställa utan att sönderbryta det system, hvarpå vår Reg.F. hvilar. Man kan ju ganska väl tänka sig att en Regerings-Rätt kunde inrättas med bibehållande åt Konungen af den rättighet, att, om Han så för godt finnér, derstädes intaga säte och stämma med samma rätt som uti Statsrådet. Hetta är väl icke något som strider emot begreppet om pröfning i högsta instansen. Vi hafva embetsverk uti instansen näst Konungen, hvilka äro så inrättade, att Chefen, då han är tillstädes, ensam eger beslutande rätt, hvaremot hans Kolleger, då han icke är närvande, utöfva denna rätt. Man har icke funnit delta olämpligt, och jag kan således icke finna det ringaste skäl, hvarföre man icke här kunde införa samma ordning, på det att man måtte kunna bibehålla den grundsats orubbad, att det är Konungen som beslutar i nndersåtarnes alla angelägenheter med undantag af dem som tillhöra Justitire-ärenderna. Jag finner således på denna grund en så vigtig betänklighet möta mot antagandet af den föreslagna institutionen, att jag anser den i sitt närvar :de skick böra förkastas. Det andra lytet hvarmed jag anser denna institution vara behäftad, är den ofullständighet hvarmed Const.Utsk. gått tillväga vid bestämmandet af sättet för Regerings-R:ns verksamhet.
Kyrkoherden i församlingen eller den, hans tjenst förestår, ansvare derför att stämpel af föreskrifvet värde åsättes de fullmagter och andra antagningsbevis, som genom protokolls-utdrag eller på annat sätt till Kyrkobetjeningen utfärdas, innan de tillträda sysslorna. 16:o Ordförande i Magistrat ansvare att borgareoch mästarebref, behörigen med stämpel försedda, uttagas. 17:o Ehuru stämpelpapper i hela ark icke vidare kommer att tillverkas, må det likväl vara såväl vederbörande Domstolar, Embetsverk och andra myndigheter, som ock enskilde personer tillåtet att, så länge tillgång pä dylikt s t ampelpapper finnes, detsamma i fö r e s kr ifvert ordning reqvirera och förbruka. Sådant stämpelpapper må ock, i stället för beläggningss tärnplar, begagnas; dock anses detsamma ej giltigt, så framt ej både värdestämpeln och den i sjelfva papperet anbragta vattenstämpeln äro i behåll. 38 Bevillnings-Ltskotlets Betänkande l\':o 7. § 9. Anskaffning och försändning af stämpelpapper. Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor skall alltid hafva i beredskap tillräckligt förråd af stämpelpapper utaf alla de särskilda slag och värden, hvilka, efter denna författning, erfordras, på det att ingående reqvisitioner deraf må genast kunna expedieras. Kollegier, Konsistorier, Embetsverk och Embetsmän erhålla i föreskrifven ordning, efter reqvisition hos Stats-kontoret i Stockholm och hos Kongl.
Åt de stympade bör naturligtvis gifvas större underhåll, på det att de må sorgfälligare skötas; och då aijag öfvertygad, ätt äfven den stympade lefver hellre bland sina anhöriga, eller i den ort, der lian är född, samt att hans underhåll blir tillräckligt, om man der gifver honom lika mycket, som hans underhåll nu kostar vid Ulriksdal. T allmänhet är det säkert, på sätt redan blifvit framsläldt, att om den kostnad, som nu användes på invalidinrätfnjn, skulle begagnas till invalidernes uttingande på landet hos anhöriga och bekanta; så skulle man kunna få 2 underhållna för hvad en kostar på Ulriksdal. Jag kan således icke annat, än, med all aktning för välmeningen med denna inrättn., anse henne förfelad. Uti Hr Ribbings yttrande om de till invalidinrättntn anslagna adelsfane-indelningar, instämmer jag. Det var utan tvifvel aldrig meningen med indelmsverket, att anslå hemman till pensionsinrättntr, utan meningen var att använda hemman och hemmansränlor till den stående härens underhåll. Sker någon förändring med Ulriksdal, så anser jag indelntn och räntor böra återgå till den stående armeen, särdeles som jag under öfverläggningen om 3:dje hufvudtiteln hört, huru väl man behöfver en stående stam, som icke är mindre, utan öfvergår den nuvar. i antal. Frih. Cederström: Af de argumenter, man anfört emot invålidihrättnm, är dervar. sysslolöshet det enda, söm har något skäl med sig. Om denna sysslolöshet verkligen tinnes, är den dock, såsom jag sednast yttrade mig, icke ett Den i5 Maj f. ra. fel !af sjelfva inrältnZn, utan af dem som hafva uppsigten deröfver, ty der bör finnas både bibliothek och verkstäder.