Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tredje af RiddarhusUtsk:s skäl emot min motion är att, »enl. hvad RiddarhusDirektm upgifvit, Riddarhuskassan icke äger tillgång att förskjuta ett så betydligt förlagskapital.» Hvar och en, som t» e n 10 Ma 1* s. 129 sorn läst den af Riddarh.Direktm till det Högloft. Ståndet vid denna Riksdag ingifna inlaga och berättelse, vet att Riddarh.kassnn utgör öfver 13 0,000 Rdr bko: och det torde icke kunna nekas att, om man vill, så kan man äfven något med en tillgång af så stort belopp. Utsk. slutar sitt tredje skäl sålunda: »under äfventyr att dervid göra en mer eller mindre kännbar förlust.» Jag har upgjort en kalkyl, som utvisar, att med 700 exemplars försäljning upstår det vinst. Om raan mot denna min kalkyl invänder, att boken ej är afsättlig, så vill jag blott taga ett exempel. Om vi antaga att inom hälften af de 10 00 adliga familjer, som finnas enl. Direktms upglfter, finnes för hvarje slägt en person, som vill lägga sig till detta arbete, så blir det 500. Om vi ytterligare antaga, att för hälften af detta sednare antal det finnes två i hvar slägt, som intressera sig derför, så hafva vi 250, eller sammanlagdt 7 50. Eller om denna kalkyl ej medgifves vara riktig, så låt oss antaga, att det blött finnes 500 familjer som köpa boken, så är jag öfvertygad att det finnes 200 icke-adelsmän, som intressera sig för saken och köpa arbetet, emedan de adliga slägterna, på sednare tider, amalgamerat sig med de andra ståuden. Om nu också icke 700 ex. skulle tecknas, så kan man göra såsom utomlands, och äfven här i Sverige brukas, nemi. börja en ny subskription. Detta ifrågasatta arbete är dessutom icke alls af samma natur som en Kalender. Den sednare får lof att säljas på ett år, men detta oaktadt har den haft 1,500 ex. afgång.
Frill, af Ugglas: I fråga om bokföringen af de obligatio ner å tillsammans 2,400,000 (baier, som blifvit ulgifne för premie-lånet, bade fullmiigtige genom beslut af den 18 April 18G1 lörordnat, »att det sammanräknade kapitalbelopp, hvarå alla iliksg.- Konl:ts oinlösta och således utelöpande premie-obligationer ii ro utfärdade, borde endast inom linien i räkenskaperna augit vas»; och då delta belopp filrhölle sig till den iånesumma, för hvilken ifrågavule obligationer utgifvils, såsom G lili! 5. borde Iliksg.-Kontds bokförda skuld, i mån af sådana obligationers inlösning, minskas med § af det sammanlagda belopp, derå Ge inlösta obligationerna lyda. Revisorerna godkände denna åtgärd, och uttryckte endast den önskan, alt, till upplysning rörande anledningen till berörda bokföringssiilt, fullmiigtiges derom fattade beslut måtte, så väl uti hufviidräkenskapen, som i de tryckta räkenskapsutdragen, både till sitt innehåll och tiden då det blifvit meddeladt, korteligen antydas. I anledning af denna Revisorernas hemställan, förordnade ock fullmiigtige, att. meranämmie beslut skall åberopas och dagen, då detsamma lättades, införas uti hufviidräkenskapen. Frågan är således endast, huruvida samma uppgift skall intagas uti do tryckta räkenskaps-utdrag, hvilka komma allmänheten tillhanda. Denna fråga iir visserligen af ringa vigt; men då jag anser allt skäl lörefiunas, att hvarje upplysning, som i dessa läll re Don 10 Januari f. in. meddelas allmänheten, bör vara i möjligaste måtto fullständig, tror jag det icke vara lämpligt, att R. o. Ad. afslur Utskrts förovule framställning. I’å siitt kändt är, utgör beloppet af de premic-oldigntiQner, hvilka blifvit lil färdade för en del af lb60 års jernviigslån. tillsammans 2.400,0(10 Ibaler.
Omkostnaderne vid Syneförrättningen ersätte den Lånsökande. §■5- Förestående Handlingar böra till vederbörande LandthushållningsSällskap (Konungens Befallningshafvande) vara ingifne, sednast Inom den l September hvarje år. De Handlingar, som efter denna dag inkomma, hvila till följande året. §. 6. HushållningsSällskapeme (Konungens Befallningshafvande ) åligge derefter, att pröfva nyttan af de uppgifne Odlingsföretagen, likasom behofvet och gagneligheten af skeende utflyttningar, samt derpå grunda deras afgifvande yttranden om det enas företräde framför det andra, inom hvarje clasS af de medgifne Utlåningarne; hvarförutan de ega bestämma i huru många Terminer, hvart och ett Lane - understöd efter företagens vidd och beskaffenhet må fördelas och utgå , samt deröfver upprätta Sammandrag, som böra åtfölja Låne* handlingarne. §. 7* Sedan alla till belä- Alternativ. Sedan ilning antaglige och cornla till beläning antag. BancoTJts&ottets Betankanden. 959 fdette handlingar sålunda blifvit classificerade, böra de af Landthusliållnings • Sällskaperne (Konungens Befalln ingshafvande) inom den 15 October hvarje år, till Kongl. LandtbruksAkademien insändas. §. 8. KonglLandtbruksAkadernien, sorn jemn* väl inom sistnämnde dag har att från Banquen Undfå uppgift å den Summa, som för följande året är att till nya Odlingslån disponera, bör företaga granskningen af de från Landt* hushållnings-Sällskaper* ne (Konungens Befallningshafvande) inkornne handlingar, och efter skedd jemnförelse emellan alla de företag, hvilka öfver hela
Jag hemställer huruvida icke Hrr Stjernsvärd och Hjerta skulle vilja förena sig med mig om den kontra-propos.: »att E. St:r ingå till K. M. med skrifvelse, och de 2:ne nämnde EiksStm inbjudas. Jag tror att det skulle verka till frågans bättre utgång att göra en sådan inbjudning; det vore att taga ett slags initiativ. Då några talare härvid hördes anmäla sig, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att han straxt skulle upropa dem, men finge hemställa om icke saken vore hjelpt dermed att man först afgjorde hufvudfrågan, enär det derefter, i händelse Nej-propos:n bifölles, berodde på E. o. Ad. att pröfva Frih. Creutz’s förslag ronde inbjudningen. Hr Stjernsvärd: Med anledn. af Frih. Creutz’ upmaning, ber jag att fä uprepa hvad jag förklarat, att då jag först yrkade en enskild skrifvelse från E. o Ad., var det under förutsättning att detta ärende var i de öfriga Stånden afgjord. Då jag nu blifvit uplyst om att frågan endast i ett Stånd varit före, inskränkte jag mitt yrkande till ett blott och bart beslut af E. o. Ad. Hvad åter inbjudningen angår, tror jag icke det vara öfverensstämmande med formen att inbjuda i en sak, hvarom icke är beslutad, hvarföre jag icke velat yrka derpå. 90 Den 14 Oktober. Hr Hjerta: Jag ber att få hemställa till Frih. Creutz om han icke skulle vilja bespara R o. Ad. 2:ne voteringar genom att förena sig med Hr Stjernsvärd. Det hufvudsakliga ändamål, som här åsyftas, skulle i allt fall vinnas, och jag öfverensstiimmer med Hr Stjernsvärd deruti, att det icke är så fullt formenligt att inbjuda de andra RiksSt:u innan man har officiel underrättelse om deras fattade beslut. Frih. Creutz:
3 Stånd bifallit betänk., finnér jag visst, att det icke är värdt att, såsom man uttryckt sig, spjerna mot udden. Jag får nöja mig med att i min mån hafva sökt förekomma en orättvisa, och jag skall icke begära en votering i vädret. Jag får blott i anledn. af Gr. Frölichs anmärkn. förklara, att jag icke ansett mig böra yttra något vid 8:de punkten, och derföre vid denna anfört, hvad jag hoppas skall komma att lemnäs ojäfvadt. Reg:tets fortfarande tillvaro har jag icke att yttra mig öfver. Det tillhör Konungen att deröfver besluta; och jag skall derföre icke tillåta mig att ingå i någon utveckling af de många bevis, jag trolting äga för ådagaläggandet af reg:tets behöflighet. y:de punkten blef R. o. Ad. bifallen. 8:de punkten. Gr. Frölich: Jag anser mig till en början skyldig att förklara Gr. Ridderstolpe, det min mening uti mitt nyss afgifna yttrande icke var att criticera hans föregångna anförande, utan endast att cxcusera mitt misstag om de föredragna punkterna, hvilket föranlät mig att i orätt tid begära ordet. Emedlertid förefinnes nu det förhållande, att 0111 Hr Gr. i afseende å reg:tet nu behagat anföra, hvad han sednast blott såsom argumentation till chefens fördel androg, hade jag varit bättre i tillfälle att anteckna de särskilda mom:n i Hr Gr:s framställning, än jag nu kunnat; och jag får altså på förhand bedja om ursägt, i fall jag misstager mig. Ilr Gr. har såsom prof på reg:tets förträfflighet anfört, att icke någon af manskapet är frånvar. under mötena. Sådant är i militäriskt hänseende ganska bra, och någon anmärkning mot reg:let, då det är tillsammans, har icke heller blifvit gjord. Jag tror, att regttet då är i så complett stånd, som någon kan önska det. Jag är visst 38 o Ben i3 Augusti c. ni. t detta afseende icke competent att döma; men jag har liört andra försäkra, att så är.
Detta Utskott bör och sedermera endast för anteckningar sammanträda en half timme för hvarje utsatt Plenum. Ej må någon af RiddarhusBetjeningcn utan RiddarhusUtskottets samtycke, till någon, eho det vara må, Pollet utgifya vid ansvar efter Ståndets bepröfvande; börandes i öfrigt noga tillses, allden sorn Pollet ordentligen erhåller, äfven genast och ofelbart varder i uppropslistan antecknad. Ej må någon till anteckning anmälas, som sig vid Riksdagen icke personligen infua^ ait, eller Pollet för honom utgifvas. §. 14» Se 6 Häfver Ättemän i behörig ordning antecknad blifvit, äge i sådant fall hufvudman rät tighet, att i grund af behörig fullmagt Säfs fcy? 58 Den 3 Juni i. annsn ätt intaga. Har hufvudman fullmagt ut-* gifvit vare han för den Riksdagen skujd från utöfningen af sin Riksdagsmannarätt , utom i den händelse, att Fullmägtig sin rätt förlorat, eller och utrikes rest, eller sin Pollet till RiddarhusUtskottet återlemnat Dör under påstående Riksdag hufvudman, som Fullmagt utgifvit, iemne Fullmägtig det Säte han pä grund deraf innehaft. Blifver under påstående Rikadag Fullmägtig genom hufvudmar/nens afgång sjelf hufvudman, intage han säte för sin egen ätt, utan att skiljas från egenskap af Elector, Utskotts eller Nämnd» Ledamot. §. is— Se iö$. Den, hvilken första gången såsom Riksdagsman sig anmäler, åligge, att om sin ålder, ifall sådant äskas, uppte bevis genom utdrag af Kyrkoboken, ifrån drn församling der han född är, Finne* ei Kyrkobok, galle då bevis af någon Konungens Embetsman i orten. Företer sig anledning att injemnadt betyg är o~ figtigt, blifve inkmnaren g«n*st tilltalad i laga ordning och erbålle ej inträdespolkt innan han sig inför
Då delta betänk, förra gången förevar, gjorde jag deremot anmärkn., att Utsk. hade ställt frågan i cathegori med vanligen pensionerade embetsman, ehuru frågan är helt annorlunda. Hr Lagerheim blef skiljd från sin befattning genom fransmännens eröfring af Algier och förlorade dervid mycket af sin egendom, utom det alt tjensteii Upphörde; och då han nu åtnjuter på indraga. stat 1000 r:dr Hamburger b:co, som icke på långt när svarar emot befattningens lönevillkor på stället, eller jemnt ^idelen deraf; så kan jag för min del ej annat finna, än att StatsUtsk. behandlat denna fråga ganska oriktigt. Sällan förekomma fall, sådana som detta. Det faller af sig sjelft, att då en embetsman är anställd på utrikes ort, och i följe af krigstil 1 fällen halis tjenst upphörer, hans hus plundras och förstöres under anfallet på staden, der han var anställd, för att bevaka sitt fäderneslands fördelar; så kan man väl ej för en embetsman, som väl skölt sin befattning och träffats af så härda slag som Tit. Lagerheim, göra något mindre, än att bibehålla honom vid en del af sina inkomster, till dess han kan i tjenst åter varda anställd. Jag tillstyrker således afslag å denna puukt. Utsk:s förslag blef af R. o. Ad. afslaget. 58, 5g, 60, 61 och 62 §§:ne. Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 63 §:n. Utsk:s förslag uti i6:de punkten af utlåt. N:o 289 blef äfven uppläst. Hr Lagerhjelm, Pehr! Hela denna fråga är äf så 36o Den i n September e. m, underordnad beskaffenhet, att jag skulle önska alt ingen åtgärd koinme i fråga. Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be hagade bifalla Utskts förslag i dersna punkt. Frih. Cederström: Det lärer väl vara sådant, som betänk. N:o 289 upptager, nemi. att skrifvelsen till K. M. skall afgå.
Då jag tillhör den klass af jordbrukare, hvilkas afsättning är beräknad på Stockholm, bör det visserligen synas de värda Talare, hvilka yttrat sig mot den sista Finska handelstractaten, såsom vore jag särdeles intresserad att se denna handel inskränkt; det oaktadt bör jag, i enlighet med rättvisan, förklara, det jag anser denna Tractat hafva beredt producenterne allt det skydd, som, utom åsidosättande af andra fördelar, för det närvarande stod att erhålla. Herr Cederschjöld har aktat ringa den lättade afsättning, som derigenom blifvit beredd för 288 Den i4 September c. m. åtskillige Norrska exportartiklar; men huru har den värde Talaren kunnat förbise, alt, då en handelstractat afslutas mellan de förenade Rikena och en fremmande Magt, Norriges fördelar dervid hvarken kunna eller höra åsidosättas, och att en beredd fördel för Norrige äfven skall hafva inflytande på Sverige. Hvad hvalfisktran beträffar, medger jag, att den ej utgör någon synnerlig exportvara för närvarande; men våra fiskerier ligga neder; industrien bör rigtas åt ett annat håll. Det är äfven föreslagit, att utsträcka dem till (frönlands-fart, såsom Frankrike, Holland och Danmark m. fl. Riken göra; och det torde således ej böra anses orätt af Styrelsen, att på förhand söka bereda afsättning af en product, som den velat framkalla. Jag tillstyrker bifall å Betänkandet. Herr Hjerttij Gustaf: Jag vill ej inlåta mig i något yttrande om nyttan eller skadan af den sista Tractaten med Ryssland; jag bör tro alt den varit nyttig, men jag hade förmodat, att Rikets Ständer skulle af Utskotten fordra närmare upplysningar. Till bevis, huru Utskotten för sig behållit de upplysningar Utskottet fått, skall jag anhålla alt få uppläsa följande yttrande ur Betänkandet: Och som Utskotten, hvilka ansett sig böra taga kännedom af den med Ryssland sednast af slutade handels conven tion j
Bonde-ståndet har Lag-utskottet fått till behandling emottaga framställningar i dessa ämnen: 1 :o af riksdags fullmäktigen Jöns Jönsson från Christianstads län, som, under åberopande deraf, att nu stadgade förbud i afseende på svedjande å sandmo, bergaktig och stenbunden mark dels innebure ett ingrepp i individens rätt att förfoga om sin egendom, dels ock saknade ändamålsenlighet och nytta, hemställt, huruvida icke 53 § i Kongl, förordningen om skogarna i riket den 1 Augusti 1805, sådan densamma lyder i Kongl, kungörelsen den 2 Mars 1819, kunde sålunda ändras, att enhvar egare af frälse-, kronoskatteoch all jord, förenad med verklig eganderätt, blefve tillåtet att, utan föregången ansökning och Konungens befallningshafvandes tillstånd, efter godtfinnande, svedja hvad jordmån som helst; till stöd för hvilket förslag ytterligare anförts, att åtskilligt besvär och kostnad jemte tidsutdrägt vöre med utverkande af ett sådant tillstånd förenadt; Och Lagsamt Allm. Pehrsson från Blekinge län, som anmärkt, att då inom Blekinge län jorden icke är skiftad i de serskilda slags egor, å hvilka, jemlikt gällande stadganden, svedjande är tillåtet, ulan endast upptagen under de allmänna benämningarna ”utoch mägor”, häraf inträffat, att, oansedt genom Kongl, brefvet den 1 Augusti 1845 förklarats, det de för svedjande inom riket i allmänhet stadgade föreskrifter äfven skola vara gällande för Blekinge län, hemmansegare, hvilka svedjat i beteshage och således å den mark, der lag sådant tillåter, härför blifvit tilltalade och fällde till bötesansvar, jemte förlust af den växande grödan.
Maj i835, äro under tidrymden från sista Riksdag, dels för hvarje halft år, uppgifter till ådagaläggande af Vexel-Bankens Ställning_, dels vid hvarje års utgång till och med år i838 Öfver sigt er öfver Bankens hela ställning efter hvartdera årets Bokslut, tryckte och genom Fullmägtiges försorg med allmänna Tidningarne utdelade, under iakttagande dock af den förändring, i afseende på nämnde Halfårs-uppgifter, att, efter införandet af den för Banco-Verket provisoriskt fastställda nya organisation, den förut varande Titeln: "Uppgift öfver Vexel-Bankens ställning/’ förändrats till benämningen: "Uppgift öfver förhållandet emellan Bankens Metalliska Gassa samt utelöpande Sedlar och Depositions-Skuld.” Berättelse af Banco-Fullmäktige. 5 Sedan dels Directionen vid Låne-Contoret i Götheborg, uti skrifvelse af den 28 Augusti 1838, anmält, att af de 2:ne, för Högv. PresteStåndet sisth Riksdag utsedde Suppleanter i Directionen vid nämnde Låne-Contor, den ene, eller då varande Professoren, numera Domprosten och Ledamöten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Herr Doctor A. Bruhn, afflyttat till Staden Westerås, samt att ovisst vore, när den andre, eller Domprosten och Ledamoten af samma Orden, Herr Doctor D. M. Hummel , hvilken en längre tid varit sjuk, blefve till helsan så återställd, att han, i händelse af inlrälFande behof, kunde i Directionen ingå, dels ock Directionen vid Låne-Contoret i Malmö, uti skrifvelse af den 16 April 1889, tillkännagifvit, att förste Suppleanten för Vällofl. Borgare-Ståndets
Brefvet den 23 September 1747 angående Praestanda till Bruken, af Aboerne å de utaf Bruks-Idkare till Skatte köpta Kronohemman, nu åter föredrogs, blef detsamma, i anledning af Ctt deremot inkommet Anmärknings - Memorial , och åtföljdt så väl deraf, som af tby åtföljande handlingar, till Höglofl. Utskottet återremitterade. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. V id ytterligare föredragning af Allmänna Besvärs.- och Oeeonomie-Utskottets sista Pleni dag o pa lUn 12 Juni. 437 på "Bordet lagda Betänkande, angående yrkad inskräkning uti den åt Invånarne i en viss trakt a£ Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka gårdfarihandel, ingaf Riksdagsmannen från samma Län Anders Danielsson ett deremot författadt anmärknings - Memorial, hvarmed åtskilige andre Ledamöter sig förenade. I anledning hvaraf Hedervärda Bonde-Ståndet fann för godt att ofvanberörde Betänkande, af anmärkningarna åtföljdt, till Höglofl. Utskottet återremittera. Ut Supra. Ex Rrotocollo Olof Werlin. nr S, D. X ill Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskottets uti Memorial af den 6 Juni gjorda, den 8 derpå följande på bordet lagda och nu åter föredragna hemställan, att de a:ne af Utskottet först antagne Cantzlister måtte anses berättigade att ifrån den 6 April till åtta dagar efter Riksdagens slut njuta Notarie-aflöning, samt att Utskottet må, utom de 'Sex redan antagna, fa förordna ännu en Cantzlist med arfvode frän den 6 Juni, fann Hedervärda Bonde-Ståndet skäligt lemna bifall; hvarom Vederbörande skulle underrättas. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Upp. Den ia Juni', Uppläst hos samteliga Riks - Stånden den 12. Juni. Storrnägtigste Allernådigste Konung!
Hvad först beträffar de af Utskottet föreslagna termins-afgifter af lärjungarna vid elementar-läroverken, så enär, på sätt nämndt är, Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden äro ense derom, att dylika afgifter böra erläggas, ehuruväl, i hänseende till beloppet, Preste-ståndet yttrat en från de öfriga tvenne förenämnda Riks-ståndens skiljaktig åsigt, lärer följaktligen Bonståndets härifrån afvikande beslut, enligt hvilket dylika afgifter ej skulle äga rum, kommma att förfalla. Vid sådant förhållande och derest icke Presteståndet skulle finna för godt att med Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet sig förena i godkännandet af hvad Utskottet i lista momentet utaf 2i:sta punkten i utlåtandet Nio 124 tillstyrkt, angående termins-afgifternas belopp och deras användande, får Utskottet, för denna frågas afgörande föreslå följande voterings-proposition: Den, som, i öfverensstämmelse med Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet bifallna hemställan, vill, att Rikets Ständer forsin del besluta:
Jag hyser således den öfvertygelse, att då en stor del af de frågor de af Hr Stjernsvärd upgifna HufvudTitlarne innefatta, är af ganska stor vigt, då R. o. Ad., mera än de andra Stånden, är i tillfälle att lemna uplysningar i dessa frågor, då de andra Stånden utan tvifvel önska att erhålla sådana uplysningar, bör man äfven göra försöket och hoppas att detsamma skall leda till ett godt resultat. Jag har visserligen hunnit samla den erfarenhet, att man icke bör allt för mycket öfverlemna sig åt förhoppningar på framgång af de företag man försökerj men jag hyser äfven den åsigt, att om saken är god, bör man ej låta afskräcka sig af ett misslyckadt försök, utan framhärda i försöken till dess något af dem lyckas. Det är på denna grund jag, för min del, tillstyrker bifall till Hr Stjernsvärds förslag. Hr Brakel, Mauritz Gustaf: För min del kan jag ej gifva mitt bifall till Hr Stjernsvärds förslag i hela dess utsträckning, enär det, i min tanke, ej är lämpligt att alla 4 Stånden sammanträda för att punkt för punkt genomgå StatsUtslcs blifvande Utlåt. ang:de 4:de, 5:te och 9:de HufvudTitlarne. Sådant skulle gifva anledning till ett vidlyftigt och i de flesta fall alldeles onyttigt ordande. Icke heller anser jag det vara lämpligt, att discussionen skulle fritt få hvälfva sig kring alla de till dessa HufvudTitlar hörande frågor, ty då skulle det kunna inträffa, att den ene talaren yttrade sig om skjutskolor, den andre om artilleriets och kavalleriets hästar och fouragering, eller att en talare, som ordat om indelningsverket, efterträddes af en talare, som afhandlade frågan om Stockholms befästning o. s. v. Men på samma gång jag således ej kan erkänna lämpligheten af Hr Stjernsvärds förslag i hela dess vidd, får jag förklara, att jag anser detsamma till sitt hufvudsyfte vara godt och således förtjena all upmärksamhet.
Det af motionären sålunda framlagda förslag synes hufvudsakligen åsyfta, dels att få fordringarne på prestens bildning, så vida nemligen som denna kan genom lag föreskrifvas och medelst examina pröfvas, i väsendtlig mån höjda, dels ock att få examensväsendet så ordnadt, att, efter afslutandet af den akademiska kursen, endast ett rent praktiskt förhör inför vederbörande domkapitel skulle återstå, och pastoralexamen sålunda komma att upphöra. I förra hänseendet påpekar motionären nyttan och nödvändigheten deraf, att presten, utom kristligt nit, så väl för att sjelf klart fatta och inse hvad han skall lära, som för sin ställning och verksamhet såsom lärare och själasörjare i församlingen, eger den bildning, att han ej tilläfventyrs, i föremålen för allmänt menskligt intresse, står efter sina församlingsmedlemmar, eller, vid uppstående inkast och tvifvel hos dessa, antingen blir svarslös eller endast kan taga sin tillflykt till upprepande af allmänna dogmer eller till obestämda känsloutgjutelser. I det sednare åter, eller i fråga örn pastoral-examens afskaffande, framhåller motionären att de fordringar, på hvilka pastorandi måste släppas igenom, enligt sakens natur blifva sådana, att absolverad examen måste komma att bero mera af konsiderationer, än utgöra resultatet af verkliga prof på examenskunskaper, hvadan ock den garanti för tillvext i kunskaper, sorn genom denna examen skulle vinnas, mera blir nominel än reel. Hufvudsakliga skälet härtill anser motionären vara, att det är endast under ungdomen bildningen eges i sådan form, som fordras och visas i examensprof, hvaremot, vid en mera framskriden ålder, sedan år och krafter blifvit använda i praktisk verksamhet, bildningen och lärdomen, utan att derföre behöfva hafva sjunkit, dock är till och gör sig gällande på helt annat sätt, än hvad sorn kräfves och mates i en examen. Redan vid sistlidna riksdag blefvo åtskilliga förslag i nästan enahanda syftning framställda; men dessa förslag vunno icke Rikets Ständers bifall.