Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dock gifvet, att ett arbete, sorn tillhandahålles allmänheten för ett så billigt pris som 5 öre för tryckt ark, icke kunnat åstadkommas utan betydliga enskilda uppoffringar och alt, äfven om förläggaren lyckats få sitt förskott ersalt, författaren dock icke haft någon ersättning för sin möda och sin tid. Öfvertygad att dessa Berättelser ur Svenska Historien redan äro Ståndets ledamöter bekanta, behöfver jag ej uppehålla uiig med något vidlyftigare ordande om deras beskaffenhet. Del bör emellertid vara för enhvar ganska tydligt, af huru mycken vigt detta arbete, som jag ville kalla ett bibliotek i vår historia, bör blifva, om det vid folkskolorna finnes tillgängligt icke såsom läsebok eller lärobok, men såsom en nödvändig handledning för läraren vid undervisningen i delta ämne och äfven, till följd af den kännedom derom som barnen under sin skoltid vinna, såsom en framtida afslutningskurs för dem, hvilka fattat kärlek för ämnet. På sådant sätt. skulle detta arbete så småningom blifva en verklig folkläsning. De redan utkomna häftena af nämnde arbete utgöra, så vida jag är rigtigt underrättad, 5 band å 24 tryckta ark, hvilka, inbundna i särdeles godt välsk! band, lemnäs lill det. synnerligen billiga priset af i R:dr 25 öre bandet och jag vågar smickra mig med att handla i folkskolans och folkupplysningens sanna intresse, då jag föreslår : att Rikets Ständer ville för sin del besluta, alt ett. erforderligt belopp af besparingarne på de för folkundervisningens befrämjande anslagna mede! bör användas lil! inlösen af nämnde arbete till så stort antal, att åtminstone hvarje folkskola må deraf erhålla ett inbundet exemplar. Och vågar jag hoppas att, om arbetet på detta sätt blir kändt, vederbörande skolstyrelser icke skola försumma att sedermera fortfarande tillegna sig hvad deraf utkommer. Om remiss lill Höglofliga Stats—Utskottet anhålles. Stockholm den 29 November 1862, S. P. Rosenberg, från Christianstads län. 636 Motioner i BondeStåndet 1862.
Äfven jag anhåller, all orden—J’å torg, gata eller annan offentlig plats,” måtte borttagas, ty jag har sjelf haft erfarenhet af ett upplopp, som skedde i Götheborg för mångfalldiga år sedan, då folket icke samlade sig på någon gata eller annan offentlig plats, ulan på heden utanför staden. Det är icke sällan sådana händelser inträffa. Jag tror äfven, att det kunde vara godt tillfälle att samlas på varf och dylika ställen , som ej kunna anses såsom offentliga platser, utan äro enskildes egendomar. Jag yrkar således att dessa ord måtte utgå. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga 6 §;ti oförändrad. Ropades nej. 374 Den 14 April f. m. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. 6§:n, med den förändring, att orden ”å torg, gata eller annan offentlig plats” uteslötos. 7 §:«• På begäran af Hr Lefre'n uppläste undert. Ridd.- Secret. ånyo BondeSt:s beslut rör.’de denna §. Hr Lefre'n: Jag anhåller att R. o. Ad. täcktes bifalla ledactionen i detta fall, såsom Utsk. föreslagit den, på det att 3 Stånds sammanstämmande beslut må varda fattadt, och icke den af BondeSt. gjorda förändring må komma att föranleda någon olägenhet härvid, ty jag anser denna förändring vara alldeles oriktig. Det är nyss anmärkt, att den civila myndigheten skulle kunna vara hindrad, eller alt den egentligen tillförordnade civila myndigheten kunde på ett eller annat sätt vara hindrad att infinna sig, och då är det angeläget, att den person af den civila myndigheten, som finnes tillstädes, må kunna uppträda och utöfva den makt, som lagen lemnar, utan att behöfva särskildt skriftligt förordnande , under anskaffandet hvaraf upproret skulle hafva full gång. Frih. Boye:
Som likväl här endast kan vara fråga om fasta Skolor, emedan om flyttande Skolor förekommer motsvarande stadgande i 8 §, hemställes om antagande af den förra meningen, och att stadgandet må lyda, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, såsom i öf rigt instämmande med hvad samtlige Stånden antagit, nemligen: Fast Skola skall, för undervisning, hållas öppen vid den tid eller å de tider, som Skol-Styrelsen bestämmer. § 2 är anlagen af Ridderskapet och Adeln s,amt Borgare-Ståndet. Deremot äro skiljagtiga stadganden beslutade af PresteStåndet: ”Alt uppbygga och underhålla nödige skolhus tillhörer församlingarne, i följd hvaraf hvarje sockens invånare gemensamt böra besörja anskaffandet af tjenlige skolrum, så väl för de fasta, som de flyttbara Skolorne inom socknen; och skola dertill erforderlige medel, utan undantag för serskilde orter, utgå efter grunder, som i lag stadgadt är om kyrkobyggnad, så framt ej öfverenskommelse, på annat sätt, derom träffas. De församlingar, sorn åtagit sig att tillbörligen och värdigt af egna anslag fortfarande aflöna en 12 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Förslag, N.o igo. Skol-lärare, men styrka sig sakna medel alt anskaffa nödiga Skolbyggnader med dit hörande tomteller jordland, må af Stats-anslaget för detla ändamål hugnas med något lämpligt understöd, efter vederbörande Auctoriteters förslag” ; af B onde-St rindet: ”Hvarje Skol-district åligger att anskaffa och underhålla nödiga rum för de Skolor, som inom districtet finnas. I kostnaden härtill skola alla inom districtet boende deltaga. Tillskott i penningar utgöres efter de i 3 Art. Bevillnings-Förordningen föreskrifne grunder, men byggnads-virke, körslor och dagsverken, efter hvad allmänna lagen om kyrkobyggnad stadgar. Belfast Skola skall inrättas, ankommer på försam lings-boerne sjelfve att dess läge bestämma.”
N:o 27, i anleda, af väckt motion om nödvändigheten att tillintetgöra det intrång, som genom correctionisters och fästningsfångars sysselsättning med borgerliga näringar förorsakas städernes handtverkare; N:o 28, i anledn. af väckt motion om sättet för lumpsam1 ingen; N:o 29, i anledn. af väckt motion, att fullmakter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstbefattning, icke måtte meddelas; N:o 30, i anledn. af väckt motion, att förslags upprättande och vals anställande till regala pastorat måtte upphöra; N:o 31, i anledn. af väckt motion om ändring af 16 § i 1836 års militieboställs-ordning; samt N:o 32, i anledn. af väckt motion om förändring af föreskrificrne, rör-.de militiehoställens utarrendering. Äfvenledes lades på bordet följande från Ridd.Utsk. inkomna Hörsa mste Memorial. Sedan från 11. R. o. Ad. blifvit lill Ridd.Utsk. återremilteradt Ulsk» mern. af d. 22 nasti. Aug., angrde utväljande, i vissa fall, af suppleanter till R. Slas Ulsk., har delta ärende hos Utsk. till pröfning ånyo förevarit; dervid de hos R. o. Ad. under discussioncn i ämnet yttrade anmärkmr, — så vidt desamma icke redan, såsom förut framställde, äro i förra mern. lill vederläggning upptagne, eller, vid följdriktig tillämpning af de åsigler, som grundat Utslcs deruti gjorde tillstyrkande af sig sjelf förfalla, — föranledt Ulsk. att, fastän vidblifvande i hufvudsaken sitt förra gången framställda förslag, dock i vissa delar deraf, på sätt här nedanföre sig visar, tillstyrka någon jemkning och smärre förändringar i uppställningen.
När Bergstjenslerna icke blifvit ordinarie tillsatta, sedan 1823, så har följden naturligtvis redan varit alt unge, män fruktat inträda på en så oviss bana. När det då slutligen inträffar, alt personer, som tjenat der hela sin tid, icke få det ringaste för sin ålderdom, huru skola då unge män vilja egna sig åt denna gren af allmän tjenst? Hvad beträffar de 1,600 R:dr, så instämmer jag med Frih. af Ugglas och Gr. Mörner derutinnan alt om Konungen skulle taga denna summa af de medel, som dertill blifvit anvisade, nemi. af de medel sorn äro gifna till Bergsbrukets befrämjande, sä skulle naturligtvis tillgångarne i detta hänseende derigenom förknappas. Frih. Cederström har åberopat huru betydliga anslag Utsk. tillstyrkt i andra fall; men sådant godtgör icke bristerna på detta anslag. Här vill Frih. spara på 800 R:dr för Bergslags-Staterna, men månne han kommer att spara på 800,000 R:dr, när det blir fråga om jernvägarne? Jag tror att man bör göra rätt åt dem, sorn hafva billiga anspråk; derföre anhåller jag att R. o. Ad. ville återremittera denna punkt. Frih. af Ugglas: Här har blifvit yttradt att R. St. länge uttalat den åsigten att Bei'gs-Coll:m borde indragas. En värd talare som yttrade delta medgaf dock alt K. M. vid 1847—1848 års Riksdag framställde ett förslag, af enahanda syftning som af R. St. afslogs. Det skulle då varit vid sista Riksdagen som R. St. framställt den åsigten; men huru uttalades den då? Jo sålunda att R. St. anhöllo hos K. M. att han ville omorganisera BergsColhm så att lönerna måtte minskas med ett belopp motsvarande Presidentens ordinarie lön, utan att R. St. bestämdt anhöllo att Colhm skulle indragas. Huruvida delta kan kallas att hafva bestämdt uttalat den åsigten att Bergs-Colhm skulle indragas det lemnar jag derhän.
Skälet är icke endast, att den o c h den fick ha vin, utan ock att — det alltid blir så lifvadt, när man får skåla riktigt. Och där ba vi barnbalerna i deras mest afskyvärda gestalt. Mamma försöker nog att hålla sig vid buffeten mellan danserna o c h se till, att de unga herrarne ej klinga med för många solfjädersviftande unga damer, men medan dansen pågår, vaka icke ens dessa välvilligt öfverseende ögon. Då märker ingen, huru ett par unga glopar smyga in o c h störta i sig ett glas — naturligtvis ytterst civiliseradt — en skål för den lilla sötnosen i skära sidenet eller henne med de ljusa lockarna. Stämningen blir allt högre. — Nej, förlåt, jag kan ej skildra denna vämjeliga syn af t. ex. en pojke, s o m vinglar kring salen under tappra försök att hålla sig på sina ben, en annan, som med högrödt ansikte sitter och sofver på galoschhyllan i tamburen. Med indignation talar man o m, att det händt, att några rusiga gossar på hemvägen från balen h o s den o c h den ställt till oväsen på gatan o c h fått följa med polisen till vaktkontoret. Men samma indignerade föräldrar kunna ej neka sina små älsklingar att traktera med vin på deras barnba! eller att antaga bjudning till hus, där man vet det går så till. Det sägs, att en familj ej håller sig på samhällets höjder mer än högst fyra generationer. Hur stor procent af denna ungdom representerar ej denna sista generation, o c h hur många af dessa skola ej vandra utförsbanan, tills de sjunkit ned bland draggen af det mänskliga samhället. Ännu en fruktansvärd följd ha dessa nattliga rus för edra söner. I mödrar, hafven I aldrig tänkt på, att när er vackre gosse raglar gatan fram i gaslyktornas obestämda sken, är han ett lätt byte för den första, s o m vill locka h o n o m in i lastens b o n i n g a r? Se där den konsekvens, hvartill jag ville komma!
Stals-Utslottets Utlåtande, JSfto 484. 9 ning i föreskri fterne, angående denna utlånings verkställande, borde medgifvas, enär genom ett ordagrannt iagltagande af samma föreskrifter, det stadgade utlåningssättet med tillhörande förvaltningsoch controller.ingsbeslyr komme att blifva alltför inveckladt samt besvärligt och tidsödande, ej allenast för Directionen, utan äfven för Riksgälds-Contoiret. I öfverensstämmelse med denna åsigt, hade Directionen alltså uppgjort en mera enkel plan för ifrågavarande medels förvaltning, hvilken plan förutsatte en sadan fördelning af bestyret härmed, att Directionen komme att, på eget ansvar och utan Riksgälds-Coutoirets medverkan, ombesörj t utlåningen samt vårda dervid erhållne låne-handlingar, intilldess en så stor tillgång hunnit samlas, att det lönade molan utlåna densamma emot inteckning i fast egendom, hvarefter de sålunda erhållna säkerhetshandiingarne för detta belopp skulle till Riksgälds-Contoiret afiemnns. Enligt berörde plau borrie Directionen följaktligen få innehafva och utlåna ifrågavarande räutemedel, åtminstone intilldess beloppet deraf uppginge till 5,ooo R:dr, hvilken summa, efter planen och med tillhjelp af erbjudna smärre tillskott från Bolagets sida, skulle vara samlad vid slutet af år 1845, då således fullständiga och i omförmälle Reglemente föreskrifna lineoch säkerhelshandlingar för samma belopp borde första gången till Riksgälds-Contoiret ingifvas. Vid 185o års slut borde åter dylika handlingar för ett belopp af 6,ooo R:dr kunna nämnde Contoir tillställas samt vid 1854 f*rs s^ul ytterligare för 5,ooo R:dr, o. s. v.
Vid tillämpningen härutaf är så mycket mindre tillfälle till våld eller godtycke, sorn dervid iagltages en varsamhet, som till och med utesluter möjligheten a£ förhastande; i afseende häruppå förekommer nemligen, att endast Kongl. Maj:t eller, med Dess Nådiga bifall, Öfver-Rätt eger förordna om en persons hållande i strängt fängelse, för att till bekännelse förmås; att beslut derom ej fattas, utan att den noggrannaste undersökning i målet förutgått, och sådan bevisning emot den tilltalade blifvit förebragt, att för gifvet kan antagas, att, derest Jury egde i dylika mål härstädes utlåtande meddela, den tilltalade blefve åt saken fälld ; att denna utväg blott anlitas i de gröfre brottmål, der menniskolif blifvit spildt, eller allmänna säkerheten i större nion våldförd, och den tilltalades omedelbara Ingifvande skulle sätta denna säkerhet ytterligare i våda; att en sådan fånge ej är underkastad någon hård behandling, utan uteslutande sysselsattes med undervisning i religionen och förmanas af Presterskapet, samt alt berättelse år - ^8 Lag-Utskottets Betänkandej N:o 170. ligen till Kongl. Maj:t aflemnas om hans förhållande under fängelse-liden, på hvilket beror, huruvida han, i fall bekännelse uteblifver, må, efter längre eller kortare tid, lösgifvas. På dessa skäl, och då ifrågavarande Lag-stadgande står i noggrann öfverensstämmelse med de i öfrigt, enligt 17 Cap. Rättegångs-Balken, gällande bevisnings-grunder, samt följagtligen ej bör upphäfvas, så länge dessa grunder bibehållas oförändrade, finner Utskottet sig böra hemställa., att motionen ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 19 November 1840. STOCKHOLM, Elméns oca Granbergs Tryckeri. i84o. Lag-Utskottets Utlåtande, N\o 171. 1 N:o 171. Ant». till Exp. Utsi;, den 22 Dcc-, kl. 1 e. m.
DA Utlåtandet likväl är af 3 Stånd bifallet, vill jag icke yrka återremiss, men får vördsamt erinra, att Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, af den ro December 1833, icke bestämt innehöll, att de uppgifna viIkoren utgjorde förbehåll för Creditivets lyftande; utan ordalydelsen är, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad de förut yttrat om en fri och obehindrad spannemålshandel, hade trott sig böra hos Kong/. Maj:t i underdånighet hemställa vissa vilkor vid Creditivets anlitande. De af Rikets Ständer föreslagna vilkor blefvo tillämpade så vidt omständigheterne det medgåfvo; men tiden medgaf icke specifika uppgifters infordrande ifrån Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; ock kungörandet af de reqvirerade spannemålsqvantiteterna i allmänna Tidningarna ansågs icke lämpligt. Herr von Hartmansdorff: I saken är t 44 Den a Febr tiar ii f. m. jag af samma mening som Herr Skogman. Skälet, ii vårföre man i Utskotten .bestämde vissa vilkor för Creditivet, var fruktan, att om sådant icke skedde, man uter skulle få se den gamla MagazinsDireclionen upplefva i någon förändrad gestalt, såsom flere Talare nu ansett ny Iligt och nödvändigt. Då erfarenheten visat, att de villkor, Rikets Ständer, år iSaS, bestämde för Credilivets begagnande, och hvilka äro desamma, som Utskotten nu tillstyrkt, icke hindrat Styrelsens åtgärder, att på olika sätt förse Länens innevånare med Spannemål år 1826, och då inga anmärkningar deremot blifvit gjorda, utan ändamålet vunnits, så synas samma 'vilkor äfven nu vara antagliga. Någon förhöjning i summan En-million torde ej heller vara behöflig; enär den var tillräcklig år 1826, ty svårare missväxt lärer icke hafva inträffat sedan i^83. Vi böra då hoppas, all någon värre icke heller förestår..
Ridderskapet och Adeln för dess Protokoll åt Rectörn nu mera Herr Cantzli-Rådet G. A. Silfverstolpe, Vällofl. Borgare-Ståndet åt dess Sekreterare Herr Bergs-Rådet 'Robsahm samt Hedervärda Bonde-Ståndet ut Riksdags-Fullmäktigen från Gefleborgs Län Johan Olsson Stängberg. Tryckningen af Bihanget åter skulle besörjas af Expeditions-Utskot-' tets Sekreterare; och bestämdes upplagans storlek till 500 Exemplar af hvardera utaf RiksStå mlens Protokoll, samt 1000 Exemplar af Bihanget. Utaf redogörelsen för de till 1815 års Riksdagskostnader anslagne medel har Stats-Utskottet låtit uppgöra härhos Tab. Litt. A. bilagde räkning öfver Utgifterne i och för tryckningen och forsäljr.ingetj af Bihanget, hvilken utvisar, att hela utgiften uppgått till 8270 R:dr 414 Stats-Utskottets Bettinianden. 9 8 sk2 r. Banko hvarutaf t;enorn Prenumeration oell försäljning ingått 1^78 R:dr 18 sk., så att Statens tillskott utgör 6701 R:dr 10 sk. 2 r. Banko. Riksens Högloft. Ständer hade icke bestämt huru med förvaltningen och dispositionen af de tryckte Exemplaren efter Riksdagens slut borde förhållas, eller hvilken som dermed, sedan Expedirions-Utskottet upphört och tryckningen vore fullbordad, borde taga befattning, utan endast förordnat, att de af Expeditions-Utskottets betjening, som efter Riksdagens slut besörjde , den återstående tryckningen af Bihanget, hvilken då knappt mera än till hälften, oaktadt all använd skyndsamhet, hunnit verkställas, skulle derföre åtnjuta ett arfvode af 100 R:dr.
Riksdagsmans behörighet att i Stånden vinna inträde, kunna uppkomma, och jag anser mig icke i närvarande fall, som icke alser frågans hänvisning till »laglig åtgärd», behöfva iidåta mig i någon strid med Utskottets majoritet om rätta tydningen af dessa ord i förstbemälde ^1 men hvad jag detepiot nödgas på de{. kraftigaste be-* 22 Konstitutions - Utskottets Memorial JW 4- strida, är, alt de i 14 och 18 §§ uppräknade behörighelsvilkor, om de redan blifvit af vederbörande domstolar i afseende pä någon v iss person pröfvade, skulle å nyo kunna underkastas Riks-Ständens pröfning. En sådan rätt skulle, om den godkändes, kunna medföra de efter länk ligasle följder; den skulle, konseqvent tillämpad, leda lill upphäfvamle af ali laglig ordning i samhället, i och med detsamma den upphäfde helgden af den lagskipande myndighetens domslut. Ur denna synpunkt har ock der förre Borgare-Ståndets Talman, enligt min öfvertygelse, rätteligen förfarit, då han, under åberopande af 90 § Regerings-formen, vägrat proposition å den af Herr Boman väckta fråga, hvilken, enligt ordalydelsen i Högsia Domstolens protokoll, blifvit så afgjord, alt, enär Wallenberg, »såsom hur skaf se g ande. och mantalsskrifven i Sundsvall», måste anses vara der bosatt, Högsta Domstolen ej fann skäl att göra ändring i del slut, till hvilket Konungens Befallningshafvande i målet kommit.
Emot rättsgrund, så vida förmoner, beviljade åt Civila och Militaira tjenstemän, icke äfven skulle tillämpas på Eclesiastique Tjenstemän, och, emot billighet, då häraf hända kan, att större delen af Prostetunne-Inkomsten åtginge till Bevillningen, hvilket senare jag af följande exempel vill bevisa: Om en 6 Bil, ti Bevilln• Utskottets Betänkande N:o 18, Contracts-Prost taxeras för en ordinarie och extra ordinarie inkomst, utom Prostetunnorne, uppgående till 1,200 Rtdr, så betalar han derföre efter 2 procent 24 R:dr. Okar man nu denna Inkomst med 4 Tunnor Spannmål a 5 R:dr, så blir hela Ziöne-Inkomsten 1,220 R:dr, hvarå 3 procent skall beräknas, då bevillningen belöper sig till 36 R:dr 38 sk. 10 rst., hvaraf skulle följa, att för 4 Tunnor Spannmål, uppskattade till 20 Rtdr, har han endast i behåll 7 Rtdr 9 sk. 2 r:st. Will man åter rådfråga äldre stadganden i detta ämne, så lemna de det starkaste stöd för denna min åsigt. Kongl. Resolutionen på Presterskapets Besvär den 10 Mars 1719, lyder sålunda: ”Prostärne må, i anseende till det Em-betet vidhängande hvarjehanda besvär, Correspondance och Sysslor, oförryckt och frie för all contribution, njuta den dem bestådde Spannmåls-Tunnan af hvarje tillydande Församlings Kyrkoherberge.”1 I öfverensstämmelse med denna Kongl. Resolution hafva Prostetunnorne i de äldre Bevillnings-Författningarne varit expresse undantague. Rikets Ständers Bevillnings-Förordning den 21 October 1756, då den förordnar om Presterskapets Lönebevillning, innehåller vidare; Bil. t Bvilln^Utskoltets Betänkande N'o J.8. ^ ,JDock undantages härifrån allt hvad tillförene varit fritt, *- såsom ock Prostetunnorne.
Missgernings - Balken stadgade grunder, dels att bevisningssättet för en slik förbrytelse kunde sålunda förändras, att enahanda undersökning, som uti 52 Cap. 2, §. samma Balk medgifves, måtte varda tillåten, när åverkan skett; att då sådant träd finnes hos en apnan, innehafvaren må vara förbunden visa sin åtkomst dertill; oell att likasom - Den 19 Juni. Jcasom för vakter blifvit stadgadt, de personer, hvilka såsom tillsyningsman tillsattas, må äga rätt att med Éd vita, hvad de kunna utröna under åliggande bevakning och deras vittnesbörd gälla såsom halft skäl, samt bevisningen anses fullkomnad, då en person dessutom derom afgifver sammanstämmande vittnesmål. Då det kraftigaste medel att för framtiden förekomma en med skäl befarad skogsbrist ofel-, bart finnes i folkets egen omtanka och benägenhet, att genom plantering bereda skogarnas återväxt, och Kongl. Maj:t, Som med synnerligt Nådigt välbehag ansett den anstalt , hvilken invånarne uti Malmöhus Län, der berörde brist redan stigit till siri höjd, i detta afseende vidtagit, finner det vara af vigt, att skydda ett så gagnelig! företag ifrån tillgrepp och förstörelse génom bestämmande af ett emot ändamålet svarande straff; så har Kongl. Majtt, med afseende å hvad sålunda blifvit anmäldt, härå velat fästa Riksens Ständers uppmärksamhet och genom öfverlemnande af Landshöfdingens underdåniga hemställan, samt de särskildta yttranden, som Stats - Rådets Ledamöter och Högsta Domstolen afgifvit, bereda Riksens Ständer tillfälle, att föreslå den författning sorn i detta hänseende kan anses nödig; hvarefter Kongl. Majit vili sitt beslut i saken fatta, Kongl, Majit förblifver Riksens Ständer med all Den 19 Juni. 717 all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slutt den 31 Maj 1S15. C A R L. L. P. Risell. Stormägtigste Allérnådigste Konung!
Borgare-Ståndet d. 14 Bonde-Ståndet d. is Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående stämplade pappersafgiften. (Beviiln.-Ulskts Betin m. m. Ntris 10, 17 och 23, samt Först. Stats-Utsk:s Mern. N:o 255.) S. A. K. Med öfverlemnande af förslag till nj författning angående stämplade pappersafgiftens beräkning och utgörande från och med nästkommande år, få Rikets Ständer underdåningst anhålla, att E. K. M:t täcktes låta till efterrättelse kungöra allmän författning, i öfverensstämmelse med detta förslag, som i nedannämnde delar skiljer sig från nu gällande Chartffi-sigillatffi-förordning, nemligen: §• 3. Då bland de uti punkten 3:o uppräknade handlingar, till hvilka skola begagnas biläggnings-kartor af den särskilda beskaffenhet Kongl. Kungörelsen den 15 Maj 1846 föreskrifver, äfven synes böra införas äktenskaps-forord, enär desamma i fråga om kartering redovisas pä enahanda sätt som de uti domstolarnes intecknings-protokoll intagne handlingar, hafva Rikets Ständer ansett ett sådant tillägg erforderligt samt ifrågavarande punkt i öfrigt böra erhålla den förändrade redaktion, sora förslaget innehåller. Enär stämplade pappers-afgiften numera i (lera fall utgår med viss procent af förekommande skiljaktiga belopp, hafva Rikets Ständer funnit nödigt, att del i 9 §. 1 mom. af nu gällande förordning, med afseende å lvsningssedlars kartering, intagne speciela stadgande, angående stämpelpappers-afgiftens utgörande, då denna vid uträkning slutar med runstycken eller med visst skillinglal under 1 R:dr, öfverflytlas till de Expedilions-Ulskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o i 5 i. i " g. inlagna allmänna föreskrifter, samt alitsa i 3 §. 9 mom. infört ett stadgande i sådant hänseende. §•