Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko-Diskont-Verke t i Stockholm R:dr 6,700,000: — Låne-Kontoret i Götheborg „ 3,250,000: — d:o i Malmö „ 1,150,000: — d:o i Wisby „ 225,000: — I den åt Banko-Diskont-Verket anvisade andel af fonden har förstärkning ej erfordrats. Götheborgs Låne-Kontor åter har af Bankens Reserv-fond, förutom de äldre, denna fond tillhöriga medel 650,000 R:dr, som i 54 § af 1860 års Revisions-berättelse omförmälas, innehaft ett belopp af 200,000 R:dr, hvilket likväl numera är vordet till Reservfonden återbetaldt. Den till Malmö Låne-Kontor, enligt nyssberörde § i 1860 års Revisions-berättelse, från Reserv-fonden meddelade förstärkning af 290,000 R:dr är, genom inleverering af 100,000 R:dr, förminskad till 190,000 R:dr. Wisby Låne-Kontor har å Reserv-fonden insatt 30,000 R:dr af de till nämnde Kontor förut anvisade 80,000 R:dr, så att den förstärkning från Reserv-fonden, som detta Låne-Kontor innehar, uppgår till allenast 50,000 R:dr. Af de å depositsamt uppoch afskrifnings-räkning vid BankoDiskont-Verket insatta medel äro derjemte, med stöd af 152 § i Banko-Reglementet, öfverlemnade, för att i Handelsoch NäringsDiskont-rörelsen användas, till Götheborgs Låne-Kontor R:mt 300,000: — Malmö d:o „ 200,000: — § 54. Sedan fråga den 2
Vo» terings-proposition gillades ; Nto 403, med berättelse om verkställd granskning af Chartse-Sigillatae-Contoirets räkens skaper för år 1826, bifölls; N;o 405, i frågan om nedsättning af arä rendet för Skellnora Kungsgåcd, bifölls; N:o 406, i fråga derom, att uppbörden af åtskilliga förvaltande Verks inkomster bör af Stats-.Verket öfvertagas emot erläggande till samma verk af bestämda års-anslag m. m., bifölls; N:o 407, angående åtskilliga omständig« heter, hörande till Riksbokslutet, bifölls. Prot.'Utdrag den 23 Februarii 1830. 237 S. D. Efter föredragning af ExpeditionsUtskoltets Memorial, N:o 398, i anledning af Borgare-Ståndets beslut öfver Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse med ny Förordning, angående Brännvins-bränningsrättigheten, beslöt Ståndet, att till ExpeditionsUtskottet meddela, det Ståndet icke tillåter Utskottet att till Herrar Talmäns underskrift expediera den af 3:ne Riks-Stånd justerade underdåniga skrifvelsen , då Borgare-Ståndet dervid erinrat, att 13 §. af Kongl. Kungörelsen den 19 Maji 1824, angående Brännvinsbränningen, bör, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers redan fattade beslut, bibehållas uti den nya Författningen i samma ämne. Från Hedervärda! BondeStåndet. S. D. Föredrogos å nyo och biföl los Stats; Utskottets Memorial: N:o 404, angående gratification åt StatsCommissarien Westerstrand, jemte arfvoden för andre hos Utskottet biträdande personer; och N.o 408, rörande Reglementet, som för Riksgälds Contoiret skall utfärdas. 238 Prot.'Utdrag den 23 Februarii 1830.
Be* loyy, font af unbfättninggmeblen Blifmit anmänba, om förljåtlanbct meb be älbre unbfättningölånen od) ont förra Alllmänna SOlagafitiöfonbens flätt* nittg fontmer en af meberBöranbe etnbetömerf afgifmen Berättelfe att till tftifeté ©tänberö ©tatgutffott öfmerlemnag. Emitén ®en tillfalla ginang*fontitén Ijar nnber nu ifrågamaranbe tibrymb afflutat fina arbeten mebelft ett unberbånigt Betänfanbe angå* f tp relf e f i g tillbragit feban fifta IRiföbag. 71 ertbc ©merigeS efonomiffa odj ftnanfiella utmedling unber åren 1834 1860, Ijmilfet btifmit på dtåbig befallning till trpdet beforbrabt. ©eban ätongl. 9Jtaj:t låtit imber ben 4 december 1863 ntfårba Äomité för u^göranbe af en i Ijufmubfaflig öfmerenöftämmelfe meb Dvifetö ©tänberö beflut upp
Ständer derom gjorde en underdånig anmälan till Kongl. Majit, med underdånig tillförsigt att Kongl. Majit täcktes derefter lämpa Sina Nådiga föreskrifter till vederbörande om tiden för de Propositioners meddelande, som Kongl. Majit ansåg vara af den vigt, att de af närvarande Ständer borde behandlas. Det är på dessa skäl jag stöder min öfvertygelse, att Högloflige Utskottet hade kunnat skänka någon större uppmärksamhet åt den förtjenslfulle motionärens förslag. Den lagliga Riksdagstiden är visserligen långt framskriden, men så mycket nödigare synes det mig att Rikets Ständer vidtaga alla de steg, som kunna leda till Riksdags-ärendenas snabba gång. Jag reserverar mig sålunda emot Högloflige Utskottets beslut rörande Herr vice Talmannen Hallings ifrågavarande motion”. Uti denna reservation hafva instämt Herr Friherre FriesendorffHerrar Tersmeden j Oxehufvud_, Westfeldt och Hammarskjöld_, Herr Prosten Lundblad, Herrar Christierson och Wallander samt Anders Trysén från Östergöthland, Mäns Månsson från Calmar Län, Niclas Jönsson från Christianstads Län och Matts Persson från Stockholms Län. Af Herr Friherre Raab: ”Vidhållande den mening, som jag under Utskottets öfverläggningar i ämnet uttalat, förenar jag mig i så måtto med Friherre - Allm. Besv, och Ekon. Utsk. Betänkande, N.o ij. herre Hamiltons reservation, att jag anser det Utskottet bordt i sitt betänkande uttrycka den åsigt att alla de af Friherren åberopade skäl skulle ofelbart föranledt Utskottet tillstyrka bifall till motionen, i händelse den tidigare kommit till Utskottets behandling; men att, sedan tiden nu vore så långt framskriden att den ifrågasatte underdåniga skrifvelsen sannolikt ej kunde himm att afgå förr, än den för Riksdags hållande i 80 §. Riksdags-Ordningen bestämda tid antingen redan vore förliden eller hardt nära tilländalupen, så ansåg det Högloflige Utskottet sig af detta skid förhindradt att tillstyrka bifall till motionärens förslag”.
Och när det så kommer till stycket, visar sig beskaffenheten af fru Gyllings bondevänskap i stark dager; hon tillbakavisar med förskräckelse tanken på ett äktenskap mellan sin son och bondedottern. Studenterna, Knut Gyllings kamrater, kasta sig med lif och lust in i den folkliga rörelsen – för att sjelfva bli bemärkta. Det är svårt för en svensk att fälla något omdöme, huruvida Pontoppidans framställning af det grundtvigianska partiet är rigtig. Men jag har grundad anledning att tro, att det kan uppvisa personer af annat skrot och korn och af vida bättre halt än fru Gylling och Friskolelærer Povelsen. Men det är förunderligt hvad Pontoppidan sett djupt i landtbefolkningens inre och yttre lif. Han har trängt ända in till det innersta, det centrala i allmogekynnet, och han har en skarp blick för de sociala förhållandena inom folket sjelft. Han har så lefvat sig in i folkets egendomliga tankeoch känslolif, att han förmår att se på de högre klasserna i samhället med dess ögon. Han förstår t. ex. hvad folk finner komiskt hos en person som Østrup, hvad det är hos denne, som framlockar humorn och skalken hos hans församlingsboar; han vet, att intet bereder dessa större nöje, än då de kunna lura en »ståndsperson» eller komma i tillfälle att ge honom »gliringar». Kyrkoherde Østrup är ute på promenad. Försjunken i tankar, har han icke märkt, att himmelen hastigt höljt sig i moln. Han ser, huru skördefolket kommer löpande ute från markerna för att hinna under tak, innan regnet börjar, och han kan beräkna, att han skall komma torr hem, om han följer exemplet. Men ett dylikt fyrsprång skulle naturligtvis vara oförenligt med hans presterliga värdighet, han slår rockkragen upp, gör sina steg långa samt påskyndar sin gång just så mycket, att det omöjligen kan kallas springande af drängarne, som redan stå inne i portar och stalldörrar och göra sig stormande lustiga öfver dem, som ännu icke hunnit rädda sig undan ovädret. »Men plötsligt afstannade munterheten, då ett långt, svart, drypande jernrör skred genom gatan med långa gravitetiska steg.
Om man häremot nu, vid en allmän öfversigt af KonstitutionsUtskottets tretio anklagelsepunkter, inhemtar, att deribland befinnas anmärkningar angående dels åsidosättande af Regeringsformens 87 § i fyra fall, af 72 § i ett fall, af 60 § äfven i ett fall och af Grundlagens stadganden i afseende å beskaltningsärenden i lyra fall, dels öfverträdelser af föreskrifterna i 65 § om allmänna medels förvaltning och användande vid mångfalldiga, under sexton serskilda punkter anförda, lall och till betydliga summor, af förbudet i 76 § emot Rikets belastande med gäld, derom tre serskilda punkter handla, och af förbudet i 77 § alt afhända Kronan dess fasta egendom, hvilket, icke destomindre vid ett anmärkt tillfälle egt rum; torde det svårligen af någon kunna förnekas, alt så beskalfade anmärkningar angå liera ibland de för Riket och dess innevånare vigtigare ämnen. I betraktande häraf, lärer ock Herr StatsRådets ofvannämnde omdöme visa sig lika välbetänkt, som hans anförande af några un - 387 der den så kallade frihetstiden ti made händelser, så vidt dermed någon jemförelse emellan dem och nu förevarande mål åsyftas. I fall åter, att Herr StatsRådets omdöme blott afsett hans förmening, att större delen af KonstitutionsUtskottets anklagelser icke skulle vara styrkta eller lagligen grundade, måste väl Herr StatsRådet medgifva, icke blott att hans yttrande, i denna bemärkelse taget, är skäligen oegentligt, utan äfven att de å svarande sidan angående de serskilda anmärkningspunkterna anförda omständigheter, likasom de å kärande sidan visade skäl för åtalet, ännu bero på Domarens pröfning och således icke innebära någon osviklig säkerhet för åtalets följder. Hvad Herr StatsRådet i öfrigt anmärkt, i afseende på mitt sätt att utföra rättegången, hvilar hufvudsakligen på den föreställning, att de af Konstitutionsutskottet beslutade åtal emot Konungens Rådgifvare skulle, genom något förfogande å kärandens sida, kunna undandragas RiksRättens
R:dr öre Tufvelramar förtullas lika mod det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, utan afdrag i vigten för taflan, derå anbragt glas m. m. för fotografier, af papp ensamt eller med sammanbindning af glas; se Papparbeten, olackerade. af bronseradt papp; se Papparbeten, lackerade. Anm. Skulle sådana ramar inkomma, som böra tullbehandlas efter värde, må dock denna behandling icke sträcka sig till den infattade målningen eller ritningen, som egaren har att tullfritt utbekomma. Tagel; se Hår. Tagelsurrryat eller s. k. Artificiel Tagel samt till stoppningsmaterial preparerad mossa, tullbehandlas lika med Gräs, ej specificerad t. Talg Fri. Tamarinder 1 skålp. — 4 Tandpulver; tullbehandlas såsom Varor i taxan ej nämnda, arbetade. Tapeter af papper; se Papperstapeter. Tege1, alla slag . Fritt. Tenlikor 1 skålp. — 30 Tenn, oarbetadt, samt arbetadt, gammalt och sönderbrutet Fritt■ arbetadt, nytt: olackeradt och omåladt 1 skålp. — 25 lackeradt eller måladt 1 skålp. — 40 Tennoch Blyaska Fri. Tennfolier; se Folier. Tennsalt och Blortenn äfvensom trädättiksyradt Jern; se Kemiskt-tekniska preparater, ej specificerade. Teriak; hänlöres under Apotheksvaror. Termometrar; se Instrumenter, fysiska m. fl. 1 skålp. — 1 Terpentinolja och Terpentinspiritus 1 skålp. — 3 Terra cotta och Terralith, arbeten deraf; se Krukmakarearbeten. Terra Sigid lata; se Bolus. Tester eller Kratz Fri. The 1 skålp. — 50 Tidningar och Tidskrifter, äfven då de äro tryckta på Svenska språket, så framt i detta fall de, adresserade till Svenskt postkontor, med allmän post inkomma Fria Förslag till Tulltaxa. 57 Qvantitet för 1 Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt.
Oaktadt dessa trakter äro belägna mellan 80° och 81° n. br., trifves renen der tydligen mycket väl och finner äfven om vintern en riklig utkomst på de af stormar från snö rensopade bergsluttningarna, hvilket bevisas af det goda hull, hvarmed åtskilliga af oss derstädes fälda djur voro försedda, och de talrika renspår och rengångstigar, som vi sågo på Castréns ö i maj månad 1873. Ej heller tyckes en vintertemperatur af – 40° till – 50° bekomma dessa slägtingar till söderns hjortarter synnerligen illa. Till och med den norska renen kan uthärda Spetsbergens klimat. Några bland de utskurna dragrenar, som jag 1872 förde med mig till Spetsbergen, och som kort efter det de landsatts rymde, blefvo nämligen sommaren 1875 skjutna af fångstmän. De betade då i sällskap med vildrenar och voro liksom dessa mycket feta. Märkvärdigt är, att renen, oaktadt den förödande jagt för hvilken den är utsatt på Spetsbergen72, dock förekommer derstädes i vida större mängd än på norra Novaja Semlja eller Taimur-halfön, hvarest den varit nästan fredad för jägares förföljelser. Till och med på den lågländta delen af södra Novaja Semlja är renen, oaktadt sommarbetets riklighet, så sällsynt, att man vid landstigning derstädes knappast kan påräkna någon renjagt. Först längre norr ut, å ömse sidor om Matotschkin Schar, förekommer den i något större mängd. Det förtjenar härvid omnämnas, att renen för tre hundra år sedan, då norra delen af Novaja Semlja första gången besöktes af menniskor, icke tyckes hafva förekommit derstädes allmännare än nu för tiden. I berättelsen om Barents’ tredje resa (de Veer, Diarium nauticum: d. 21 juni 1596) säges uttryckligen:
Herr Ehrenborg, Casper, anförde skrifteligen: (Se Bilagan Mo 6)* Herr Grefven och LandtMarikalken fö* reslog, att så väl Friherre Rehbinders ofvanrnämnde Memorial, som Herr Ehrenborgs, i anledning deraf, nu afgifne yttrande måtte till Lag-Utskottet remitteras; hvilket bifölls. Drn 5 Marith, Föredrogs å nyo Herr af Ekenstam», [arnel, den 26 sistledne Februarii eftermiddagen på bordet lagde Memorial om förbud för Ledamöter i HofRätt, att sig emellan byta lottade mål. A Herr Gyllenhaal, Lars Herrman: Ibland den mängd utmärkte talare, som under loppet af närvarande Riksmöte uppträdt på detta ruin, är det visserligen förmätet, att äfven jag höjer min röst Men såsom Ledamot i ett af de EmbetsVerk, emot hvilka Herr af Lkenstams nu uppläste motion är uteslutande rigtad, bär jag ansett min pligt fordra, att bryta den tystnåd, som jag eljest utur så inånga skäl föresatt mig att iakttaga, för att meddela några upplysningar till vägledning för omdömet 0111 beskaffenheten af ifrågavarande motion Härvid skall jag likväl bemöda mig om samma korrthet i mina yttranden, som motionairen, under det jag tillika utbeder mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns öfverseende med det ofullkomliga i min framställning. För hvar och en som åger ringaste kännedom om den i HofRätterne antagne Reglementarisk^ ordning, år det säkerligen öfverflödigt att upprepa, huruledes för rättsökande parter derstädes icke existerar någor» möjlighet, att, genom godtyckligt utbyte af ett lottadt mål, förskaffa sig en annan referent. Ett sådant byte åger aldrig rum i annat fall, ån då Föredraganden, af jåf eller andra giltiga orsaker hindrad, icke emot lag kan eller fät■ handlägga Den 5 Martii. lS5 rnålet, eller då detta har oskiljaktigt sammanhang med något annat redan förut på en af de andre Ledamöterne lottadt mål.
Jag tror, för min del, att så länge bevillnings-grunderna äro så beskaffade, som f. n., det är nödvändigt' at-t bibehålla hvad som nu är stadgadt, för att åtminstone få något af dem, sorn verkligen äro skyldiga att till Staten erlägga skatt. Kunde man slutligen vara nog lycklig att få Taxerings-komitéerna så sammansatta, att de fullgjorde sina åligganden så, att den ene ledamoten icke Den 28 Mars f. m. sökte hjelpa den andre att nedsätta hana taxerings-upgifter, för att derigenom undandraga Staten dess tillständiga rätt i förhållande till personens inkomster, tror jag att minimi-tnrifferna klefve fullkomligt öfverflödiga. Men intill dess en sådan förändring siger rum, tror jag att de böra bibehållas, så mycket mera, som BevillmsUtsk. här tydligen ådagalagt, att följden af den vid sista Riksdagen beviljade nedsättningen just utgjort motsatsen af hvad R. St:r i detta afseende beräknat. För min del tillstyrker jag således godkännande af Utsk-.s förslag i denna del, äfvensom i livad det gäller den förhöjda tariffen, enär det är den enda möjligheten att, sedan bevillnings-proe:n. blifvit nedsatt till hälften, åtminstone i någon män kunna erhålla en bevillning, som motsvarar hvad rättvisan kräfver. En talare har här anmärkt, att Taxerings-komitéerna äga till pligt och rättighet att, när någon fabrikseller närings-idkare befinnes vara i så medellösa omständigheter, att han verkligen kan antagas vara i behof af nedsättning under det i tariffen stadgade belopp, en sådan nedsättning bevilja. Vid sådant förhållande har ju den fattige all den säkerhet han behöfver för att vinna en lind ring, som lagstiftaren också åsyftat. Jag protesterar således mot hvarje åtgärd, som kan leda till minimi-tariffernas borttagande under n. v. förhållanden. Gr. af Ugglas: En eller annan af R. o. Ad:s ledamöter torde måhända påminna sig, att jag under föreg:de Riksdagar framställt yrkaude om minimi-tariffernas borttagande ur Bevilln:s-Förordmn.
Utlåtande, i anledning af en utaf Riddarhus-Secr eteraren gjorda till Utskottet remitteradj anmälan, angående vården emellan Riksdagarne af Utskottens handlingar och inventariipersedlar, tillika med ett, i anledning deraf, af gifvet yttrande af Ilerr Grefve Horn, C. F. (Rgs Afd.) Ofvanberörde anmälan innehåller: alt då emellan Riksdagarne samtlige Utskottens, utom Statsoch Banco-Utskottens, handlingar hittills förvarats uti Riddarhus-Archivet, hafva Rikets Ständer vid hvarje Riksdag beslutat, att Utskottens Secreterare ej skulle få uppbära sista utbetalningen af deras Riksdags-arfvoden förr, än de kunde förete bevis från RiddarhusSecreteraren, alt det Utskotts handlingar, vid hvilket de tjenstgjort, blifvit till Riddarhus-Archivet aflemnade. Men, enär emedlertid den förändring sedan sistlidne Riksdag inträffat, att samtlige Utskotten erhållit egna, åt dem för beständigt anvisade rum, och då dessutom, genom Riksdagshandlingarnes vidlyftighet i senare tider, ganska snart utrymme inom Riddarhuset saknas till lämpligt förvar af alla dessa handlingar, har Riddarhus-Secreleraren hemställt, om icke det skulle finnas lämpligt, att Utskottens handlingar, ej allenast för denna och kommande Riksdagar, utan äfven från och med 1809 års Riksdag, förvarades uti Utskottens rum. Der borde då äfven förvaras åtminstone Ett Exemplar af Bihanget till Riks-Slåndens Protocoll, hvaraf vid hvarje Riksdag vissa Exemplar för den föregående tilldelas Utskotten, så att i tidens längd en complett samling deraf, icke sällan ganska angelägen för Utskotten att tillgå, derstädes kunda finnas.
Fristedt, för felaktigt och lagslridigt förfarande vid utöfningen af det honom anförtrodda domareoch justitiarie-embete, hvarvid följande omständigheter blifvit honom till last förda, nemligen: l:o obehörigt dröjsmål att afgöra och lill ena parten aflemna slutligt utslag uti ett hos rådstugurätten i nämnde stad år 1836 anhängigt skuldfordringsmål; 2:o försummelse att i stadgad tid och ordning hos Kongl. Hofrätten anmäla, om och hvilka lestamentsoch arfshandlingar, som under åren 1838, 1839 och 1840 vid rådstufvurälten Just.-Ombudsma.ns 58 blifvit bevakade af den beskaffenhet, att bevillning derför skolat erläggas; 3:o underlåtenhet att inom bestämd tid och i fullständigt skick till Hans Exellens Hr Justi tie-Stals-Ministern insända förteckningar å de hos rådstulVurätten år 1838 handlagda brottmål och civila rättegångsärenden; 4:o uteblifven renovation af rådstufvurättens lagfarts-, intecknings-, äktenskapsförordsocb förmynderskaps-protokoll för flera månader 1841; 5:o otillständigt uppehåll med expedierande af rådstufvurättens den 14 December 1840 gifna utslag angående en för hustjufnad tilltalad och häktad person, samt bestyrkande med embetsbetyg af veterligen sanningslösa uppgifter om denna person i Engelholms kronohäktes fånglistor för år 1841; 6:o obehörigt dröjsmål att till Kongl. Hofrätten insända rådstufvurättens ransakning och den 7 April 1841 beslutade, underställda utslag angående en för förfalskningsbrott dömd person, hvilken sålunda kommit att längre tid än vederbort i häkte qvarblifva; 7:o olagligt uppskof med befordrande till delgifning och verkställighet af Bjäre häradsrätts utslag den 21 Maj 1841 angående en för hustjufnad anklagad person, som af sådan anledning i häkte oskäligen qvarhållits; 8:o uteblifvande med renoverade exemplar af rådstufvurättens domböcker för åren 1830 till och med 1840, och 9:o yppade hvarjehanda oordningar och brister i afseende på domböcker, protokoll och andra handlingar, hörande till rådstufvurättens arkiv; öfver hvilket allt
St:s Bank befintliga silfverförråd, så förefinnas i rikt mätt grundade anledn:r till tvifvelsmål om detsammns tillräcklighet att, vid möjligen inträffande särskilda omständigheter, genom en oafbruten silfverutvexling upprätthålla värdet af såväl denna banks sedelmynt som de enskilda bankernas derpå grundade sedlar. Det torde dock kanske vara för mycket fordradt, om man skulle yrka, att de hos oss inrotade gamla missbruken och de häfdvunna fördomarna mot ordning och reda uti våra myntförhållanden nu genast skulle upphöra; men då man allmänt förklarar sig vilja lemna den gamla banan och beträda en ny, synes det mig i sanning vara nödvändigt att genom de fattande besluten åtminstone förbereda den tidpunkt, då andra förändrade förhållanden kunna med säkerhet motses och då det icke vidare beror ensamt på statsmagternas omvexlande opinion för dagen alt, utan lagarnas våldförande, godtyckligt nedsätta hvarje Svensk medborgares contanta förmögenhet. Exemplen från den framfarna tiden borde väl ännu lefva i så friskt minne, att de vore tillräckligt afskräckande, för att R. St. skulle vidare fortgå på den hitintills tillryggalagda banan; men samma exempel måste äfven uppmana Representationen att på allt sätt söka för framtiden förekomma dylika financiella misstag som de, hvilkas olyckliga följder för landet vi nu alla beklaga. — Med den kännedom, jag äger om de rådande opinionerna inom RiksStrn uti nu ifrågavar. hänseende, vågar jag likväl icke hysa någon förhoppning, att mina åsigter i denna vigtiga omständighet nu skola af R. St. Den ig Mars f. ia. 3j9 godkännas och anlagas. Emedlertid har jag ansett mig höra, om också endast såsom en reservation för ulin räkning, öppet uttala den mening, att privatbankerna väl icke genast, men efter en viss tid, höra vara förbundna att inlösa sina sedlar med klingande mynt, så vida ej inträffande, nu oförutsedda omständigheter och förhållanden skulle föranleda Konung och Ständer att dessförinnan annorlunda förordna. — I öfverensstämmelse med denna åsigt får jag afgifva följande förslag till redaction af den §, som kommer att motsvara den io:de i Gr. Frölichs förslag: 10 §.
Återvinning, enligt nästförestående § , får icke af Directionens Ledamot emot annan Lottegare anställas, så vida ej denne jemväl är Ledamot af Directionen. Vid slutlig utredning fördelas den brist, som i Bankens tillgångar kan yppas, emellan samtlige Lottegare, i mon af hvarderas lotten $• 27. Lottbref skall ställas till viss man. Och medför öfverlåtelse deraf icke rätt att i Bolaget inträda, utan Directionens, för dess del, lemnade och af Bolaget, vid nästföljande Bolagsstämma, stadfästade samtycke. Då lottbref, genom laga fång, kommit i annor mans ego och nye innehafvaren vägras inträde i Bolaget, eller då nya egaren icke vill i Bolaget inträda, vare-Bolaget skyldigt, efter i båda fallen skedd anmälan till Directionen, minst tre månader löre ordinarie Bolagsstämma, alt lottbrefvet, för Bolagets räkning, inlösa med det belopp, som deri blifvit insatt. $. 28. Vid inträffadt ombyte af egande-rätt till lottbref, förblifve alltid förre innehafvaren, eiler hans arfvingar, qvar i solidarisk ansvarighet, intill den, ett år efter nästa ordinarie Bolagsstämma, påföljande Stämmans slut, då förre Lottegaren, i fall Banken ej iråkat obestånd, eger återfå sina förbindelser. S*9- Jemte den, enligt 5 §., i allmänhet stadgade inprotocollering ock Kungörelses utfärdande, skall Rådhus-Rätt, beträffande solidarisk Bank, i sitt Protocoll och Kungörelserne låta inflyta namnen å samtlige Lottegare i Bolaget. Och skall Directionen ofördröjligen, efter hvarje ordinarie Bolagsstämma, till Rätten inlemna uppgift å alla dåvarande Lottegare, hvarefter densamma, på Bolagets bekostnad, af Rätten, i vanlig ordning, & nyo kungöres. Med lior till Banco* och Lag-Utskottens Utlåtande IV.o 4. Med Herr Grefve Frölich hafva instämt: Herr Bogemanj Herr Prosten Afzelius och Herr Doctor Engeström. Herr Friherre Stjernstedt: "Då Högloflige Bancooch Lag-Utskotten vidblifvit sitt i Bet.