Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han yttrade sin förvåning öfver att Regeringen, då den framkommit med ett förslag, som tager i anspråk så många milhr, icke ens utvecklat sina motiver till ådagaläggande af behofvet af en så vidtuseende skuldsättning, att det underlåtits att framlägga en tafla öfver det landets tillstånd, som kunde rättfärdiga en sådan åtgärd, att StatsBåds-prot:t befinnes blottadt på all utredning af ämnet i denna del o. s. v. Det synes mig som den värde talaren förbisett, att det icke är Regeringen sorn i detta fall tagit initiativet, utan att det var K. St:r som vid förra Riksdagen begärde framläggande af en fullständig plan till Statens jernvägsbyggnader. Det måste således förutsättas, att frågan om redan var afgjord, och det kunde då icke vara ens passande för Regeringen att underlägga R. St:rs framställning motiver, som redan bort vara pröfvade. Frågan huru, är deremot i den K. Proposm fullt motiverad. I denna skulle visserligen äfven jag hafva funnit åtskilliga jemkningar önskliga; men då jag betraktat förslaget i sitt fullständiga sammanhang med de dermed gemenskap ägande yttre förhållanden, såsom den beräkneliga arbetsstyrkan å särskilda orter, tillgången å erforderliga qvalificerade Ingeniörer, behofvet af vissa vidlyftigare förberedelser för arbetena i den närmaste framtiden, de tekniska vilkoren för materialiers fortskaffande o. s. v., har jag trott att subjektiva meningar böra, då de icke äro allt för maktpåliggande, underordnas angelägenheten deraf, att icke berörde sammanhang rubbas. Inom Utsk. hafva emellertid skiljaktiga meningar gjort sig gällande, hvarigenom den K. Propos. blifvit i vissa delar rubbad, i så måtto, som föreslagna bandelar af Utsk. uteslutits och andra deremot tillkommit. Det är detta förhållande, som framkallat den af mig afgifna reservation, hvilken egentligen endast går derpå ut, att fortsättningen af vestra banan till Hallsberg bordt gifvas företräde framför de bandelar, som Utsk. föreslagit utöfver den K. Proposm. Men ehuru angelägen jag anser denna utsträckning af vestra banan vara, anser jag dock en annan omständighet af ännu större vigt, nemi. att icke skuldsättningen blir alltför stor.
Min bestämda öfvertygelse, och häri kan jag påräkna talrikt medhåll af landsmän inom alla klasser, hvilka studerat historiens lärdomar eller med oförkonslladl omdöme betrakta tidshändelsernas gång, — är likaledes, all en yrkad sparsamhet i delta fall vore så mycket mindre på sitt ställe, som land och folk skulle kunna komma alt vidkännas långt tyngre kostnader och måhända oersättliga förluster, om R. St. nu åtskiljdes utan att lemna Regeringen nödiga medel för Rikets värnande, och landet sedermera tilläfventyrs blefve med krig öfverfallet, eller i den allmänna fejden oförberedt indraget. — Den vetgirighet, som här gifvit sig luft, synes icke heller vara på sitt ställe. Om vi laga i betraktande andra länders parlamentariska förhandlingar samt dervid gängse bruk och plägseder, så finna vi visserligen, att det t. ex. i England är gan ska vanligt, alt representanterna begära upplysningar af Regeringen ang:de de förekommande politiska frågorne i utrikes äreuden ; men om någon af dess ledamöter uttryckligen förklarar, att tidsförhållanderna och landels fördelar icke medgåfvo sådana nplysningars lemnande, har inlerpellanlen alltid måst med detta besked sig ålnöjas. Hvi skulle dä hos oss vidsträcktare förklaringar kunna framtvingas, än Regeringen i så grannlaga hänseenden, som dessa, funnit för det allmänna fördelaktigt atl afgifva? Jag hemställer således vördsamt, alt R. o. Ad. måtte bifalla Utlåt. Ty hvad bör väl vid delta tillfälle utgöra vår önskan? Om ej att vi under nnvande allvarsamma tidsomsländigheter, hvilka lätt kunna blifva hotande, i alla händelser betydelsefulla, mätte få vårt krigsfolk öfvadl, våra krigsförråder fyllda, våra försvarsanstalter ordnade och fnllständigade ?
Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition j angående tillägg uti 25 Cap. 5 §. Rättegång s Balken. S. A. K, Sedan E. K. M., — som, efter öfvervägande af hvad R. St., i Skrifvelse den 16 Mars innevarande år, i underdånighet anfört, angående gränsen för HofRätts skärskådande och pröfning af UnderRätts ransakning och Utslag i så kallade Underställningsmål vid de tillfällen, då en för något af de i a5 Cap, 5 §. RättegångsBalken uppräknade brott anklagad person jemväl är för annan förbrytelse till ansvar fälld, gillat de grunder, hvilka föranledt R, St:s uti berörde Skrifvelse framställda Förslag till tillägg uti nyss åberopade Lagrum, — den8sistlidne September å RiksSalen lemnat R. St. del af de skäl, hvilka hindrat E. K. M. att samma Förslag oför - 174 Exp. Utsi;. Forsing till und. Skrif v. N:o 281,282, ändradt antaga; så har E, K. M., till vinnande af det utaf R. St. åsyftade ändamål, genom Nådig Proposition af den ij i samma månad, till R. St:s pröfning och antagande föreslagit den förändrade redaction af det nödigt ansedda tillägget uti 25 Cap. 5 §. RältegångsBalken, att uti samma §., näst före sista punkten och efter orden: ”så ock delaktighet i thesse missgerningaimå införas följande mening: **Arden , sorn för sculant brotta eller för delaktighet deruti tilltalas, jemväl för annan förbrytelse anklagad, varde Utslaget, i hvad det honom rörer, i hela dess vidd Hof Rätten understälidt.” Denna Nådiga Proposition hafva R. St. antagit; med tillkännagifvande hvaraf, R. St. framhärda etc. 2V:o 282. Uppl. o. gotik, hos Ridd. och Adeln d. 17 Dec. 1829*.
» någon ljuflig dröm Om guld och gröna skogar, Ett trefligt bo, en hälft så öm, etc.» Men Fru W., »föreståndarinnan för den frivilliga krans-bindnings-anstalten», ser på det unga paret. Flickan spritter till, fulländar i hast sitt uppdrag och sätter sig helt sedesamt vid bordet bland de andra. Ynglingen vaknar ur sin dröm, tar sin hatt, bugar sig och går. Men nu till de våra. Aurora kom först. Rodnande nämnde hon sitt namn och begärde att få infläta några blad i sin kusins, kandidaten Strömbergs krans. Hon hade knappast hunnit sätta sig, innan Albertine anlände i likartadt ärende, blott med den skilnaden att hon nämnde sin brors namn. De båda flickorna helsade och satte sig bredvid hvarandra. – Det är väl din kusins krans? frågade Albertine med en försåtlig rörelse. – Naturligtvis, och du håller på med din brors? – Det förstås. Hvilken annans? – Hvem vet? Men din är bredare. – Nej, det är din. – Jag tror bestämdt att jag har rätt. – Visst icke. – Får jag se? De bägge flickorna bytte kransar, för att bättre kunna jemföra deras dimensioner, och började betrakta dem mycket uppmärksamt. Hvaraf kommer det sig att deras ögon nu äro lifligare än nyss? Och hvad tänker Aurora på? Hon börjar ju infläta myrtenqvistar i en krans, som ej är hennes kusins. Hon måtte hafva misstagit sig, glömt att kransarne äro ombytta. Och Albertine märker icke förvexlingen. Äfven hon skyndar att sticka in några blad i en krans, som icke är hennes brors. En minut förgår, kransarne äro färdige. De unga flickorna se litet häpna, litet förlägna på hvarandra. Derpå småle de. »Deras hjertan hafva förstått hvarandra.» Engelska parken. Hvad Upsala än lider brist på, icke saknar den promenadplatser. Vi nämna blott: Lilla förderfvet, äfven »Strömparterren» kalladt, som har att skryta med Fyrisån och sin paviljong. Botaniska trädgården med sina snörräta gångar, klippta häckar och pyramidformade granar.
I den händelse att vid innevarande riksmöte fråga skulle uppstå, att ytterligare stegra den redan höga tullen på »Tobaksblad» och »Stjelk», tillåta vi oss alt fästa uppmärksamheten på det oriktiga och för landet i ekonomiskt afseende ofördelaktiga deri, att tuilsatserne å nämnde artiklar, derest de komma att höjas, ställas lika. Skall en förhöjning ega rum, bör den, enligt vår öfvertygelse, bestämmas så. att tullen på blad blifver högre, än den på stjelk. Yi vilja i korthet vidröra de skäl, hvarpå vi grunda denna åsigt. Under tiden från den vid sista riksdagen beslutade högre tullafgiften på tobaksblad och stjelk intills nu, äro endast 2:ne sorter stjelk importerade, nemligen »Kentucky» och »Richmond Virginia». Enligt bilagde originalfakturor kostar den förra sorten H c. och den sednare 2i c. per &, som. om den jemförelsevis obetydliga importen af Richmond-stjelk äfven antages till J af det hela, gifver ett medelpris af 1f c. eller 7 öre per ■&, Af blad äro deremot införskrifna mångfaldiga sorter till högst olika pris — från Havanna-bladet, deraf skålpundet kostar 3 Thaler Louisd’r, eller närmare 9 R:dr R:mt, till Virginia-tobaken, varierande i pris från c. till 9| c. per ffi, såsom af de bilagde fakturorna inhemtas. Enär det, vid dylika prisvariationer, är svårt alt bestämma ett tillförlitligt medelpris, antaga vi det lägsta möjliga, eller 50 öre för ett skålpund blad. Det visar sig således, att, enligt nu gällande tullbestämmelser, en artikel, hvars primitiva värde är 7 öre, drabbas af lika hög tull som den, hvilken på produktionsorten betingar ett med sexhundra procent öfverstigande pris! Skulle tullen på blad och stjelk nu undergå en ytterligare, lika förhöjning, skall det ofvan anmärkta förhållandet hafva till följd, att importen af blad kommer att ökas på bekostnad af stjelkimporten.
Nu såg han, att hela vägen var full af sådana. Hästarnas hofvar hade sparkat undan det tunna gruslagret och blottat dem. Där låg en hand, hvars fingrar sammanhöllos af svartnande senor, och där en benpipa och där en bröstkorg. — Han började med käppen rota i jorden. Mellan grus och ler fann han kota på kota, skalle på skalle. Det var som om döden sått sitt utsäde med fulla händer på denna mark. Den nya, stolta vägen var fylld med förvittrade människoben. Några veckor senare stod landshöfdingens kalesch och väntade utanför biskopshuset i Visby. Kusken hade medfört ett bref, hvari nådig friherrinnan anhöll, att biskopen skulle komma ut till Roma. Landshöfdingen hade insjuknat och led af svåra fantasier; hoppandes hon nu, att biskopen kunde lugna honom, hvilket väl vore. Den vördige herren satt snart i vagnen, som tungt och rasslande rullade fram öfver Visby gator, förbi de gamla, skrofliga, liksom med järn sargade stenhusen med deras höga trappgaflar; förbi de små låga, svarttjärade träbyggnaderna med de hvitramade fönstren, bakom hvilkas fyrkantiga, gröna rutor de röda blomstren lyste; förbi de små trädgårdstäpporna, som voro fulla af rosor, liljor och doftande kryddor; förbi stora torget och sankt Karin; längs stenmurar och under hvalf, nedför hvilka murgrönan kröp, och så till sist ut genom Österport. Där vände sig biskopen om i vagnen för att betrakta stadsmuren, som här alltid gaf honom intryck af ett moriskt fästningsverk och som tillika med hela det öde, liksom förbrända landskapet påminde honom om en tafla öfver Jerusalem, som han en gång sett. Så fram utåt den soldränkta landsvägen, hvars hvita kalkdamm de tunga vagnshjulen hvirflade upp. I början for vagnen längs grönskande fält med brokiga ängsblommor. Längre fram kantades vägen af mjuka kullar, på hvilka rikt blommande hagtornsbuskar klättrat upp.
Af nu anförde orsaker har äfven brist för Hufvud-Staden uppkommit, ty innan Vintren inföll, hade dess behof bordt vara uppfyldt, och Skånes och ÖsterGöthlands tillgångar voro dertill fullkomliga, ehuru dessa Provincers Jordbrukare ej till vanpris ville sälja sin Säd. Att Stockholm, dit ali Landets Rikedom strömmar, skall någon gång dä det behöfver Spannmål, fordra den till ett pris, tiU.och med lägre än det, hitfördt från andra Europeiska Länder, kan erhållas, är en orättvisa mot hela den öfriga Nationen. För den fattige äger jag 666 Den 30 December. lika omt hjerta, som någon annan, och billigar omsorgen för deras välj men att under omvården för dem, äfven skall inbegripas fördelar för Stockholms rika Innevånare , på bekostnad af Svenska Jordbrukaren, är en lära som aldrig min öfvertygelse kan gilla. I anledning af hvad jag nu haft äran anföra, och till ytterligare stöd för min mening i detta ämne, åberopar jag de skäl, hvarpå Oeconomie-Utskottet grundadt sitt Betänkande, och tror derjemte, att om efter Friherre Focks uppgift, några Län behöfva understöd , kunna behofven fyllas, om ej af tillgångarne innom samma Län, åtminstone med visshet af den, som i andra Provincer befinnas: Med ett nu blifvande Bränvins-Förbud skulle motsatsen af det sökta ändamålet blifva en följd, och den strida Säden, som nu sparas, hastigt användas innan Förbudet hinner atr utfärdas. Vinsten skulle falla på dem , som äga stora Bränvins-lager och på Lönnbrännarne; och förlusten på den redan nog tryckte Jordbrukaren, hvilken i förtröstan på Consequence i Riksens Ständers Beslut, derefter inrättadt sin hushållning. I dessa skäl grundar sig mitt nu uppgifna Yttrande, hvarigenom jag ådagalagdt mig vara lika Vän af mitt Fädernesland , som den , hvilken ifrar för Förbud mot Bräuvins-bränning. Jag anhåller att detta mitt Anförande till Oeconomie-Utskot-, tet må blifva remitteradt. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Begärdes på bordet.
Man har ytterst, mindre emot sjelfva saken än dess närvarande inskränkning, invandt, att det ej särdeles skulle löna mödan göra någon förändring i byggnadsskyldigheternas utgörande, då likvisst så många andra onera återstå, hvilka efter hemmantalet skola utgå. Jag vill ej säga, att detta inkast nog liknar ett tyst begifvande, men otvifvelaktigt synes det mig, att icke detta inkast kan väcka den minsta betänklighet. Menniskan fortskrider, i alla hänseenden, långsamt allenast till fullkomlighetens mål. Sådan är hennes lott, och, om hon skulle försmå, att borttaga en brist derföre, att hon, icke förmår på en gång BeWé ock Ekon. Utsk. Betänkande»; afhjelpa alla, hvad skulle väl blifva deri yttersta följden? Eller kunna väl Riksens Höglofl. Ständer af sina trägnaste hernö, danden och i sitt djerfvaste hopp förvänta något mera, än att minska en eller annan af de olägenheter, som trycka, och att småningom framgå till ett bättra Rättstillstånd. Man har ock sagt, att en jemn fördelning af alla jordbrukets onera skulle säkrast en gång för alla tillvägabringas på det sätt» att de bättre lottade hemman erhölle ve* derbörlig lösen för de förmåner, som de borde försaka. Jag dröjer gerna vid hoppfulla lofvande utsigter: — men är det väl möjligt, att till något allmänt pris uppskatta dessa förmåner, som icke allenast för särskildta hemman äro högst olika, utan äfven derjemte måste mätas efter vevederbörande Socknars och Häraders större eller mindre gemensamma bördor, och derigenom framställa sig i snart >sagdt oräkneliga skiftningar? Är det vidare tänkbart» att, om äfven en eller annan hemmansegare skulle mäkta och villja genom en bestämd lösen befria sig fran en del af de bördor, han Enner tryckande, alla de, som inom Socknen och Häradet innehafva svagare hemman, skulle på en gång vara färdige prestera en slik lösen, och att likaledes alla de, som besitta bättre lottade hemman, skulle vid samma tid vara böjde, att emottaga denna erbjudna lösen — utan hvilken Bes v. och Ehon. Utsh.
Efter sjelfständighetsförklaringen inträdde väl en Unionspresident och en Congress i utöfningen af de hufvudsakliga rättigheter, som förut tillkommo Englands Konung, men de särskilda stalernes grundlagar och representation förblefvo med få förändringar desamma som förut, och för den, som känner litet mer än ytan af detta lands historia, visar det sig otvifvelaktig!, alt den Amerikanska democratiens skönaste och renaste tidehvarf icke varit efter sjelfständighetsförklaringen, utan under den lid, då Nya Englands Stater, erkännande Englands Monark såsom sin Konung, inom sig framvisade den likhet i förmögenhet, tänkesätt och bildning, samt den enkelhet och renhet i seder och lefnadsätt, som utgöra villkoret för de vanligen så kallade republikanska dygderna. I motsats mot de misslyckade försöken, att efter en förment rationel allmän typ ordna samhällen och deras representation, visa sig de, som på nationel grund byggt samhällsförfattningarna, d. v. s. på det folks egna förhållanden, för hvilket den nya lagstiftningen göres. På denna grund bar hvarenda politisk lagstiftning hvilat, som vunnit en framtid och sålunda kunnat uppfylla dess föremål, att grunda slägtens lycka, trefnad och skydd. Bland de inångfalldiga exempel, historien erbjuder, vill jag endast anföra tvänne.
Vi hade sålunda före 1814 fått in i vår Reg:sF:s 28 §, hvilken i väsendtlig mån utesluter utländska män från Svensk medborgarerätt, men ingen syntes erinra sig eller besinna vid unionen med Norge att samband uti de sociala förhållandena är den enda basis, hvarpå en verklig union kan byggas, dels emedan då genast upkommer ett föremål för verklig enhet, ett frö nedlägges som småningom utvecklar sigoch slår rötter för alltid, dels ock emedan det icke kan vara öfverensstämmande med någondera Rikets värdighet att hvad som är folkens ensak skall hero på ansökning af Nådebevisning af Konungamakten. En sådan enhet existerar nu icke, ehuru Regeringen såväl under Högstsal. II. M. Konung Carl Johan som sedermera gjort åtskilliga försök att motarbeta de separatistiska åsigler, som hos Norrmännen gjort sig gällande. Jag erkänner nu alt sedan rätta tiden försummades år 1814, det varit mycket svårt att afhjelpa detta förhållande; ty dertill fordras försl grundlagsförändring i Sverige och sedan grundlagsförändring i Norge emedan ingenting mindre är fullt tillfyllestgörande. Hvad angår den tvekan som försports hos Svenska representationen att befatta sig med denna sak, så tror jag bestämdt att den härleder sig icke från ogenhet mot brödrafolket utan från en felaktig upfattning om medborgarerätteus natur och huru den bör upfatlas i elt konslilutionelt samhälle. Det är likväl ingalunda min mening alt om de båda nationerna genom ömsesidig gåfva af medborgarerätt, trädde in i en fullkomligare och verklig union derigenom skulle kunna lillvägabringas en så beskaffad amalgamation att Norrmännen derigenom skulle hindras från alt stifta sina egna civila och criminala lagar. Detta mål är för närvartde icke ens önskansvärdt och fordrar måhända seklers inflytelse ehuru jag anser att det i tidernas längd kan ske och blifva välgörande lika för båda rikena, men aldrig så framt icke lika medborgarerätt försl banat vägen. Äfven så sent som vid sednaste
Stats-Secreteraren tillstyrkte i underdånighet, det Kongl. Maj:t, angående delta ämne, täcktes fatta och Rikets Ständer till Bil. till K. M. Nadina Skrif v. N.o So. 3r svar meddela sådant Beslut» som innehölls i ett af Sats-Secreternren författadt och härvid uppläst Förslag till Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer. På Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande täcktes Kongl. Maj:t lemna Dess Nådiga bifall till hvad Stats-Secreteraren sålunda i underdånighet hemställt; i följd hvaraf Skrifvelse till Rikets Ständer skulle, i enlighet med det upplästa Förslaget, sådant det finnes-vid detta Protocoll bilagdt, sky ndsa mligen exped ieras. Ex Protocollo CT IV. Riben. I afskrift meddelad Exp.Utsk. d. 23 Sept* 182g. KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer , angående tillägg uti 25 Gap. 5 Rättegångs-Balken; Gifven Stockholms Slott den 11 September 182g. Efter öfvervägande af hvad Rikets Ständer, uti Skrifvelse af den iG:de Martil 32 Kongl. Maj;ts Nådiga Propos. N.-o St. innevarande år, i underdånighet anfört, an* gående gränsen för Idof-Rätts skärs-skådande och pröfning af Under-Rätts Ransakning och Utslag i så kallade underställnings-mål, vid de tillfällen, då en för något af de i 25:te Capitlet 5:te §. RättegångsBalken uppräknade brott anklagad person järnvä] är för annan förbrytelse till ansvar fälld, har Kongl. Majit, som gillat de grunder, hvilka föranledt Rikets Ständers i berörde Skrifvelse framställda förslag till tillägg uti nyss åberopade Lagrum, den 8:de i denna Månad, å Rikssalen lernnat Rikets Ständer del af de skäl , hvilka hindrat Kongl, Maj:t att samma förslag oförändradt antaga; och vill Kongl. Kongl.
Utsk. har trott sig med den här ifrågavar. grundlagsförändringen kunna åstadkomma det ändamål att framdeles förebygga de långvariga disputer om rättighet till återremiss af grundlagsändrings-förslag, som vid denna riksdag ägt rum; men detta har ^ej lyckats Utsk., i6S Den iG Maj. emedan ännu quarstår sjelfva tvistämnet, nemi. hvar gränsen är emellan väckta och nya eller icke väckta frågor. Det skulle just vara ett erkännande af denna tvist, om man medgåfve hehofvet af en grundlagsförändring bär, och R. o. Ad. bör således antingen få in sin tanka derom i voter:spropos:n, eller ock låta hela frågan förfalla. Dessutom anser jag det vara oformligt af Ulsk. att nu komma med ett nytt förslag till Ståndet att frångå sitt redan fattade beslut; ty numera måste frågan af förstärkt Constit.Utsk. afgöras. Utsk. ljar väl sagt: ”vi upptaga den ej i vötertspropos:n;” men detta är dock Utsk:s skyldighet. Jag har väl märkt, att R. o. Ad. nyss frångick sin förr yttrade åsigt, då det rörde ett annat RiksSt:s beslut; men nu gäller det 11. o. Ad. sjelfva, och jag hoppas, att man nu ej måtte frångå, hvad man förut beslutat. Kommer det att ske, protesterar jag deremot. Frih. Cederström, Jac.: Utsk:s förslag åsyftar att förekomma onödiga discussioner genom undanrödjande af missförstånd om grundlagens mening, i mom. 56 § Reg.F. gifver anledn. att fatta olika begrepp efter de olika räder, man läser äf detta mom. Ståndet har väl fattat en gemensam tanka i ämnet, som dock icke är något beslut, ty sådana få ej fattas vid första riksdagen; men R. o. Ad. har nu i sin gemensamma tanka intagit åtskilliga nya förslag, såsom t. ex. att förstärkt Constit.Utsk. skulle bestå af 3o ledamöter af hvarje Stånd, hvilken fråga, såsom ej väckt i Constit.Utsk., icke kunde upptagas, och vidare, att K. propos:r skulle hvila till den nästk. riksdagen jemte RiksStms contraförslag i ämnet, — likaledes något alldeles nytt.
Län motion om återvinning från Rikets Ständers Bank af en utaf honom utbetald Bankens fordran i Majoren, Friherre C, Bosses concurs. Den 27 Augusti.. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln* S. D. Vid förnyad föredragning af Slals-Ulskottels den 26 dennes på bordel lagda Utlåtande, N:o 10, i anledning af ålerremisser å memorialet, N:o 7, angående aflönings-förskolt, till den hos Riks-Slånden och Utskotten anställda betjening, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bitalia berörde Memorial, JN:o 7, med den förändring, sorn uti Utlåtandet, INto 10, blifvit föreslå gen. Prot.-Utdrag, den 27 Augusti 1844' 125 S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarnc Lag-Ulskollels den 24 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Propositition, angående bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordegande-rätt till de så kallade kyrkohemmanet!, i Halland. S. D. Remitterades lill Stats-Ut skott et: Herr Nordenanckars, Fredric Wilhelm, den 24 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående det af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag af Stats-medlen beviljade understöd lill upprensning af Emni-ån i Calmar Län; tillika med de i anledning deraf denna dag afgifne yttranden; Herr Du RitzJs, Fredric Gustaf, den 24 dennes e. m. på bordel lagda motion, angående fördelningen af anslagen för Flottans underhåll och nybyggnad samt exercis; tillika med ett i anledning deraf denna dag afgifvel yttrande: