Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref och Protocoller för en tid, hvars räkenskaper icke tillika granskas, icke uppfyl - Betänka nelen, N:o 28G, 287. 3g3 Jer ändamålet af en ordentlig undersökning i förevarande afseende, ansett sig icke böra tillstyrka bifall till Ur Friherre Anckarsvärds ofva oberörde motion, hvilken af anförde skäl Utskottet tror böra förfalla. N:o 287- Ullåtancle, i anledning af väckt motion om rättighet för Hemmansägare i Herjeådalen lill Skatteköp af visse KronoFisken. Uti ett ifrån H. BondeStåndet till Usskottet remitteradl anförande bar RiksdagsFullmäktigen Eric Andersson Bång anmält, att sedan år 1822 med ätski 1 lige i Herjeådalen befintelige smärre Kronofiskeri af K. M:ts Befallningshafvande i Orten vidtagits den åtgärd, att de förauetionerats på vissa år till den mestbjudande, bade under sådane omständigheter och för alt undgå vidare tällan någre Hemmansägare sökt att fa köpa det af elem under arrende inropade Fiske till Skatte, men hvilken ansökan, i stället att befordras, K. M:ts Befthde ex incommunicato afslagit, på den grund att 77 §. RegeringsFormen skulle förbjuda allt skatteköp af ifrågavarande lägenheter; oell då åberopade § af RegeringsFormen ingalunda lade något hinder för sådane skatteköp, utan allenast stadgade, att KronoFisken och andre nämnde lagenheter ej må af Konungen, utan R. Sttrs samtycke, genom försäljning Kronan afhändas, har Motionären anhållit om 3g4 Stats-Utskottets R. St:rs bifall dertill, att alla omförmäldte vid Hemmanens Land och Strand inom Härjeådalen belägne för K. M:t och Kronan allt för obetydliga, men för innehafvarne omistlige, Fisken måtte få till Skatte lösas, på de grunder K. KammarCollegii CirculaireBref den 22 Sept. 1802 utstakade.
I detta afseende är den uti 7 § af RegeringsFormen uppförde skilnad emellan öfriga allmänna Ärender och de Ministeriella samt Commandomål bibehållen, och i enlighet dermed samt med Konungens Nådiga Proposition är äfven föreslaget, att de 11 och 15 §§ af Regerings-Formen skulle uteslutas. På beskaffenheten af denna Ärendernes naturliga fördelning har Utskottet äfven grundat sitt förslag i anseende till antalet af de Ministrar, det trott sig kunna bestämdt uppgifva, och har derföre till de närvarande endast tillagt en StatsMinister för Krigs-Ärenderne. Då i anseende till de öfriga Utskottet icke ansett sig kunna bestämma hvarken det behöfliga antalet eller Ärendernes fördelning dem emellan, har det icke heller trott, att en sådant stadgande borde ingå 488 Biksdagen 1812. i Grundlagen, utan att det borde vara Konungen förbehållet att efter behof och omständigheter ibland Stats-Råden utse till Ministrar, hvilka och huru inånga han funne tjenligt. Det enda Utskottet i afseende så väl på ämnets beskaffenhet och vigt som uppå allmänna rösten för dess vård trott sig böra iakttaga är, att omsorgen för allmänna uppfostran och fattigvården jemte Ecclesiastique-verket alltid måtte utgöra en särskild persons befattning, och således icke med de öfriga ärender förblandas. Då frågan om ett förökt antal af Stats-Rådets Ledamöter uti ett särskildt Betänkande är upptagen och hvilar sedan de 2:ne föregående Riksdagar, har Utskottet icke heller ansett sig böra uti närvarande förslag denna fråga ytterligare vidröra. A id tillfälle af dessa öfverläggningar om Riks-Arendernes förvaltningssätt har icke heller undfallit Utskottet att, ehuru med den omfattning, Konungen täckts gifva åt sin framställning, och i afseende på vissa i densamma förekommande benämningar, en Departemental Styrelse icke på sådant sätt skulle kunna utan nu föreslagne ändring i Regerings-Formen införas, skulle likväl densamma under en något olika form, men med en nära motsvarande verkan, kunna utan rubbning i närvarande Grundlags föreskrifter efter behag verkställas.
S. D Föredrogs ä nyo Stats Utskottets ben 22 Nowember pä bordet lagde Betänkande rörande Friherre Uuädsclrs Förslag att inom wista Provineer upräkta, förlägga och underhälla. 1000 a 1200 man Soldater utan Kronans synnerliga kostnad och äswen med Landels fördel förenadt; Och dä härwid ätskrllige anmärkningar gjordes, beflöts att berörde Betänkande skulle äkföljdt af detza anmärkningar, kill Stars Uti skottet återremitteras; hrvarom de öfrige Resvective Ständen genom Utdrag as Protokollet, wänstgen skulle underättas. blc Laxra. i§4 Den 4 December. S. D. Föredrogs ä nyo, Allmänna Beswärs och Oeconomiae Utskottets den 27 Nowember pä Bor» der lagde Vekänkande, i anledning af yrkad rättighet för Allmogen att hwar som hälft pä egna ägor der lägenhet derrill finnes, fä inrätta Wäder och Wattenguarnar samt Sagar, för akt dem till egit lehöf gagna, uran art derföre erlägga skatt. Och blcf UiskottctS i afseende hära upgisne Förslag af Högloft. RidLerskapet och Adeln kill alla delar ogilladk; hwar om de öfrige Respective Ständen genom Protocolls-Utdrag, wänligen skulle underrättas. S. D. Föredrogs ä nyo Allmänna Beswär^ och Oeconomiae-Utjkottetö den 27 Nowember pä bordet lagde Betänkande, angående Lots och Bak asgif, terne; och sedan derwid ätskillige anmärkningar bliswir gjerde, bcsiötö att berörde Betänkande atsöljdt af dessa anmärkningar ritt Utskottet skulle äterremitteras; Hwarom de öfrige Respective Ständen genom Proto» colls Utdrag wänligen skulle underrättas. Or 8upra. S. D.
I afseende å värdet af den inom Skaraborgs, Elfsborgs, Götheborg.» och Bohus, Hallands och Gottlands Län nu växande Ekeskog, hvilken, enligt de till Förvaltningen af SjoÄrendena, under den 27 Augusti 1825 och den 26 October 1826, från Herr Öfverste af Borneman insände rapporter, blifvit af bemälde Herr Öfverste åren 1824, 1825 och 1826 besigtigad, hafva Utskotten icke kunnat erhålla en lika upplysning, som för de först undersökte 11 Län här ofvan intagen blifvit, enär de undersöknings-journaler och uträkningar, deraf en sådan upplysning skolat hemtas, vid skedd efterfrågan i Kongl. Majas Krigs-Expedition och a8 Stats, samt Allm Besv-o. Oec-Utsi. Uti.N.o 34. Förvaltningen af Sjö-Arendene, förklarats icke vara till någotdera Embetssiället inkomne» "Dessa för närvarande saknade, men efter all anledning, i Herr Öfverste af Bornemans en» skilda förvar befintlige Journaler och uträkningar, hvilka tvifvelsutan redan äro fullbordade med samma utmärkta ordning och fullsiändigliet som öfverallt anträffas i de af Herr Öfversten aflemnade äldre Berättelser och uppgifter, torde af Kongl, Majit, uppå Rikets HöglofK Ständers derom tillgörande undeidåniga hemställan, blifva infordrade, för att fogas till öfrige handlingar, hvilka böra läggas till grund för den blifvande luseskillingen för nu. å Kronoskär tejord växande Ekeskog.
Innan lossning bevillias* skall Godségare eller deras ombud till ÖfverinSpectoin, eller, då denne icke finnes på stället, till Controlletiren ingifva ordentlig inlaga, ont lastens beskaffenhet och varans värde, samt fcecognitioiisafgiften derföre clarera, hvarförinnan frisedel till lossning icke utfärdas må. §■ 9‘ Befinnes en sådan inlaga i någor måtto falsk eller med underslef behäftad, och varans quantitet eller qualitet origtigt upp - 1060 Eesv. och Ekon. Utsk. Eetånkanäerl. gifven, skall af hela lastens och fartygets rätta värde utöfver den årliga recognitionen botås med sex procentAf dessa böter tillfaller fdel Kongl. Majit och kronan, Jdel vederbörande stad, der lossningen sker, och •§- del Öfverinspectorn och samma stads samtliga Tullbetjenter, till fördelning sålunda, att Controlleuren undfår dubbel lott mot en vaktmästare, och Öfverinspectorn dubbel lott mot Controlleuren. §. 10, Nederlagsmagaziner och förvaringsställen böra vara säkra för åverkan, samt förses med bommas-, tre dyrkfria lås och nycklar, af hvilka en förvaras af Öfverinspectorn eller Controlleuren på stället, en af någon dertill bland Stadens Äldste utsedd pålitlig man, och den tredje af godsegaren eller dess ombud. §. u. Öfverinspectorn ansvarar Kongl. Majit och kronan samt vederbörande stadens äldste, att kronans nederlagsvaror alltid förblifva vid sin behöriga quantitet; egande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, när hans öfriga göromål det tillåta och honom nödigt synes, förordna om visse eller alla nederlagsmagaziners öppnande och inventerande. Best), och Ekon. Utsk• Betänkanden, ioSx §. 12.
Dlifdbaler femtio öre; böranbe fåbatt fonfertgifware, teaterförefiåtibare, fonftibfare etter för emi far e/ innan tiflftåitbet mebbetad, ftprfa antingen att bett fiabgabe afgiften, för bett tib etter bet tillfälle tittftånbet omfattar, blifvit titt fullo betalb, etter att gobfättb fäferl)et berför blifvit titt tneberböranbe uppbörbéman aflemttab; od) ffafl, i febnare Ijänbelfen, afgiften atttib wib f) varje utånabd flut för famina måitab titt fullo liqvibetad, åligganbe bet ben betalningdffplbige att, truh bet tillfälle fåbatt liqvib erlägged, titt nppbörbdmaitnen jemväl öfverlemna bewid, i ftab från weberböraitbe ftffal od) i föping eller på lätthet från ländiitannneit i orten, ont antalet giftta fonferter etter förewidttingdbagar, Ijwilfet bewid bör åtfölja uppbörbdtnantteitd rebowidnittg öfwer be influtna afgifterna. Uppbörbömamteitd qvitto å erlagb betalning för fcbnaft inom rifet giftta reprefentationer bör befjutom owilforligett af Ifwar od) en fåbatt utlänbning, bå l)att i fagbe ättbatnål titt annan iittifed ort anfommer, företed innan nptt tittfiåitb jottom uiebbelad. m fontrott bera att ifrågawaranbe afgift blifvit i behörig orbttittg erlagb, ffafl bet åligga, i flab ftffal od) i föpittg etter på lanbet (äiidntan etter bett, font ber innehar motfvaranbe befattning, att, efter hvarje l)alft ård utgång, till Äo
Ledamöter jern* val yttranden afgifvit; 5:o Herr Palanders, angående en undersökning af förbållandet, i afseende på Lotsarnes aflöning; uti hvilken motions innehåll Herr Korin instämt ; 6:0 Herr Lundehl, angående åtgärd till afvisande af sysslolöse och för allmänna säkerheten farliga personer ifrån hufvudstadens torg och hamnar, der de sig uppehålla; i anledning af hvilken motion flere af Ståndets Herrar Ledamöter yttranden afgifvit; 7:o Herr Fridstedts, angående förändring i bestämmelsen af P10- tocollsoch Domslösen vid Rådslufvu-Rätter, samt lösen för fastebref och Prot.-Utdrag, den 24 Augusti 1844• 87 burbref i städerna; uti hvilket ämne Herr Ekholm jemväl yttrande afgifvit; 8:0 Herr J. von Kocks, angående närmare bestämmelse, i afseende på ny allmän, för Sverige och Norrige gemensam, och på reciprocitet grundad författning om inbördes Handelsoch Sjöfarts-förhållanden emellan nämnde Riken; 9:o Herr Brincks, angående förändringar i 1834 års Patent-författning; uti hvilken motion Herr Boström instämt; 10:o Herr Ekholms, angående förändrad reglering af Rikets Elementar-Läroverk; uti hvilket ämne Herrar Petre' och de Maré jemväl afgifvit yttranden; liro Herr Wcerns, angående befordrande af lättad Post-communieation emellan Sverige och England; 12:o Herr K. A. Almgrens, i fråga om enahanda rättighet för Väfveri-idkarne i hufvudstaden, som för landtmannen eger rum, att derstädes sjelf ve, eller genom ombud, uti husen sälja sina väfnader; 13:o Herr Gustafssons, angående indragning af Förvaltningen för Sjö-Ärendena; l4:o Herr Gustafssons, angående undersökning i afseende på af kronan användbare persedlars och effecters försäljning; l5:o Herr Åkerbergs, angående en ändring i ti § 2 Cap. uti Kongl.
— Statsutgifter och bevillning, Riks-bank och Riksgälds-kontor äro likväl angelägenheter, 138 Den 20 Januari. som i nationens lif hafva sin stora vigt; och i afseende på sä väl ställningen till regeringen, som betydelsen inom representationen och för nationen, kommer utan tvifvel den kammare att gälla mest, som sålunda disponerar öfver folkets penningar. Enkammar-systemet ligger således inclusive i det föreslagna tvåkammar-systemet; och den vådan lärer väl icke kunna räknas till de ringare. Funnes ingen annan brist i det nu framlagda förslaget, — sannerligen den vådan borde vara tillräcklig att afskräcka från dess antagande. — Utsk:t har menat, att sådan öfvervigt bör ligga hos den andra kammaren, eftersom den »representerar flertalet af de skattdragande». Dervid har dock Utslct förgätit Just.-Stats-Ministerns yttrande, att »begge kamrarna utgå från hela folket», äfvensom att det »icke är representantens uppgift att vara målsman för skilda klassers, utan för allas intressen», samt att bela den nya national-representationens, således båda kamrarnas, »nödvändigaste egenskap är, att vara ett sannt uttryck af tänkesättet hos majoriteten af den politiskt tänkande delen af nationen.» Vill man redan nu utkasta misstroendets frö emellan de båda kamrarna, genom att låta den Första representera minoriteten och den Andra majoriteten af de skattdragande; då finnér man lätt, hurusom den nuv:de ställningen icke tilifver förändrad genom det nya representationssättets antagande. Formen blir en annan, men misstroendets anda blir densamma; och ett förslag, som i en vigtig grundprincip innebär ett frö till sådant misstroende, kan icke anses uppfylla anspråken på tvänne kammare »med lika behörighet och myndighet.»
StatsAkstottet har äfwen nu ansett högsta warder böra upragas till 20 Rtdaler, men derjemte ansett ett stort antal Caponer wara mycket lägre i wärde: och wid betraktandet af detza skillnader i wärdén, har Utskottet trott sig äga goda stal att anse den nedsatte förslagssumma» såsom alldeles tillrackelig. Grefwe De la 6arclie trodde denna summa sä mycket säkrare wara tillrackelig som alla Capotrerne icke ännu wörö gjorde när frägan härom upkom, och att den ursakte summan af 96,000 Riksdaler wore beräknad efter hela beloppet för 6000 man, och akt dä enligt hwad han nu hört, Kronan skulle kunna anskaffa dem till ett lägre belopp än 170 Den 9 Iulii. än 20 R:dr för hwarje Capote, han trodde tit! och med ett öfverskott skulle kunna blifva ä der wida större amal som ännu ej wore af Marne sjelfwe anskaffade. Grefwe Märner, ^ttolpla 6öran, hemställde huruwiba en arelhmetiff noggranhet i ett mäl af denna beskaffenhet wore möjlig. Man kunde ej häruti widare göra an stadga allmänna grunder, och hwad werlställigheken beträffar mäste man wäl ga till wäga med nässon tillförsigt till personers urjkil-' ning och redlighet. När det är sagt, art ersätt, ningen skulle maöras efter Capotrernes »värde »vid inköpet, sa ar juderas rätt, svin bestätt dem, be»varad.
St. alt så icke skulle ske, utan att dessa hemman då och för framtiden skulle bibehållas vid utskrifningsnenningarne, hvilket beslut också af Konungen gillades, och på grund hvaraf ifrägavar. hemman icke heller sedermera förrän vid förra riksdagen varit en sådan rotering underkastade. Omkring dessa äldre förhållanden har likväl tvisten icke hufvudsakligen vändt sig vid de tillfällen då man yrkat utsockne frälsets ordinarie rotering, utan hafva de som drifvit denna sals förnämligast fästat sig vid de förhållanden, hvilka inlrädt efter 1809. De hafva således i främsta rummet grundat sig på ett misstag om 5* 68 Den 22 Fcbrua rf. R. St:s beslut vid 1810 års riksdag, hvilket npgifvits innefatta, alt all oroterad jord skalle roteras, i st. f. ”extra” roteras. Hr Bildt har redan förut utvecklat, huru dermed förhåller sig, men Ilr Bildt har i sitt referat uteglömt ett beslut, som våra vedersakare jemt och ständigt gjort sig till godo, men hvilket blifvit af dem uppenbarligen misstydt. Det är 1823 års riksdagsbeslut, hvaribland annat dessa ord förekomma, ”att alla sädane hemman, ”sorn, enl. författningarne äro underkastade ständig rotering skulle ”från extra rotering uteslutas.” Detta R. St:s beslut blef nemi. af Regeringen tillämpad.! på det sätt, att all annan jord än det s. k. ypperliga frälset förmentes vara af R. St. fdagd ordinarie rotering, men sådan var pä intet sätt R. Sirs mening. Se här i korthet förhållandet. R. St. lingö år 1823 från K. M. emottaga ett af Krigsoch Kåmmar-colhne år 1822 afgifvit betänk, i frågan om grunderna för extra voteringen, hvarom vid flera föregtde riksdagar från 1810 varit tvistadt. Detta betänk, remitterades till Ekon.-Utsk., och frågan behandlades också ensamt af delta Utsk., utan någon StatsUtskrs biträde. Ekon.Ulsk. afgaf då sitt betänk.
Det kunde lätt hända, att malkan af Nationen en gång anfåge dem mindre berättigade än andre Jordägare att vid Riksdagar röfta. I den mån den allmänna vilijan arbetade på deras utellutande, i famma mån tvungos deffe Polfesfionater till motftånd, och deras inflytelfe vid Riksdagsmanna-valen fkulle då verka en lkadelig öfvervigt i refter, till defs de nödgades vika för mängden, hvaraf ett inbrott i ägande rätten, än mera lkadligt för Samhället, blefve att befara. Utom den fördel forn ofelbart fkulle härflyta af en mer concentrerad national-anda, kunde med jord-jemnandet äfven förbindas en annan, härledd från de grunder hvarpå detta jemnande uppgjordes. Ett nödvändigt villkor för Samhällets lugn är, att ägande rätten, fådan den en gång kommit till ftadga, blir utan minfta rubbning bibehållen. Ur denna grund kail hos ofs den privilegierade jorden icke be. laftas med de onera forn utgöras af ali annan jord, få framt icke en compenfation utfinnes, hvilken håller den få kallade Frälfejorden qvar .uti defs en gång tillkomna värde. Om fåledes de onererade egendomarne ' någonlin Ikulle vinna deltagande i bördor af de frälfta, måfte de förre tillköpa fig en fådan förmån af de fednare, ända till det belopp, att en full erfättning är af della vunnen. Men då det blefve alltför betungande att häftigt aflluta detta köp, bör det famina göras fmåningom och efter en uträkning forn gör utgiften min> dre kännbar och icke hinderlig för Landtörn, karens induftrie. Vid denna jperation, forn härvid komme i fråga, borde ett för alla Medborgare gemenlamt och lika allmänt intereffe fäftas, och detta interefle torde kunna utfinnas i den utrikes Statsfkuldens öfverflyttning på den nu privilegierade jorden. Mitt födlag i fådant affeende är följande: Urno
Hvad gjorde han nu? Månne han någonsin spelade mer och med hvem? Nu var han på sitt embetsrum — nu, just nu tänkte han på henne, det kände hon! Hvad skulle det betyda? Hade han hypnotiserat henne eller älskade hon honom! Nej, nej, det gjorde hon inte, men nu som alltid, då han ej var tillstädes, tänkte hon på hans goda egenskaper, och han hade ju så många, men hon behöfde blott föreställa sig, att han satt där midt emot henne och tummade på hennes sysaker eller yttrade sitt lite docerande, nervretliga »fröken får ursäkta«, som så ofta frestat henne till en snäsning, för att hon genast skulle säga till sig själf, ibland halfhögt, när hon var ensam: Nej, det är omöjligt! Men hon kunde ej låta bli att tänka på honom, och så brefven från vännerna därnere i Kristianstad, alla hade de så mycket att berätta om honom. Här hade hon nu ett bref från Betty Sjöstedt, som skref: »Säfve är alldeles förändrad sedan du rest. Kära Edith, det har du på ditt samvete. Konversabel har han ju egentligen aldrig varit och någon utmärkt sällskapsmänniska fick inte engång du honom till, men nu går han nästan aldrig bort och ser ut som ett spöke, mager och blek. Anna slår fortfarande mycket för honom, men utan framgång, tycks det. Kommer du inte ner i vår och spelar duetter med honom? Han längtar liksom vi alla efter dig, ja det har han naturligtvis inte anförtrott mig, men man har sina misstankar. Är det alldeles omöjligt? Tänk hvad det vore roligt att ha dig bosatt härnere och så är det så synd om den hederliga själen, som inte kunde finna någon Kristianstads-flicka i sin smak och går och suckar efter sin bättre hälft». Hvad det var för ett enfaldigt bref! Liksom det var hennes skuld, att han såg sjuk och klen ut, det gjorde han ju alltid. Och så dumt af honom att inte gå bort, dra sig undan så där, det var ju att göra sig löjlig, att riktigt affischera sin korg.
Tills vidare förräntade medel: genom uppköpta obligationer, med inberäkning af derå upplupna och förskottsvis godtgjorda räntor, R:dr 604,421: 2. — och genom utlemnade lån 202,200: 804 621: 2. — » - Summa R:dr 2,091,882: 42. 1. Inkomsterna hafva .således under första hälften af innevarande år öfverstigit utgifterna med 947,728: 41. 4. — 43 — Utom de Riksyäldssedlar, hvilka, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, fatt med tillsammans 1,216 R:dr 2 sk. 8 rst. B:ko inlösas utaf den, för invexlandet al de, under åren 1801 och 1802, i allmänna rörelsen utgifna kopparmynts-po letter, afsalia och å särskild räkning i Rikets Ständers Rank innestående behållning, hafva, genom invisningar å denna behållning, dylika poletter invexlats med följande belopp, nemligen: under år 1847 med B:ko R:dr 240: , motsvarande R:dr R:gs 360: — „ „ 1848 med „ „ 186: 32. —, dito „ „ 280: och under Januari med September månader innevarande år med , „ 133: 16. —, dito „ , 200: eller med tillsammans B:ko R:dr 560: — —, motsvarande R:dr R:gs 840: De vid sistnämnde månads början utelöpande kopparmynts-poletlerna skulle, enligt Riksgälds-konlorets räkenskaper, lyda å en sammanlagd summa af R:dr R:gs 110,522: 47. 3. För alt komplettera och fortsätta den i 1847 års Revisionsberättelse, sid. 14—16, förekommande utredning öfver den till
Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande; och hvad först angår Herr Bobergs framställning, att svarande part borde befrias från skyldigheten att i Hof-Rätt lösa protokoll; så enär Hof-Rätternes protokoll uke lagligen må utskrifvas, hvarken åt kärande eller svarande parter, utan att de sådant begära, eller då något beslut i rättegången måste genom protokolls-utdrag kungöras frånvarande part, som icke lör sig ställt ombud, h vilket när är, och Herr Bobergs berörde förslag således afser afskaffande af eu skyldighet, hvilken icke eger rum, får Utskottet vördsamt föreslå, att Herr Bobergs framställning i denna del lemnas utan afseende. Beträffande sedermera frågan om upphäfvande af skyldigheten för svarande part att lösa ett exemplar af Hof-Rättens dom eller utslag, sä får Utskottet till en början erinra, att den olikhet, som härvid företer sig uti förfaringssättet uti Konungens Högsta Domstol, emot hvad uti Svea och Götha IIof-Rätter lärer brukas, bar en naturlig grund deruti, att sistnämnde Domstolars beslut kunna underkastas ytterligare skärskådan och pröfning och således böra för parterne finnas att tillgå, innan tiden till ändringssökandet är ute, hvaremot ett sådant förhållande icke eger rum med Ivoiigl. Maj:ts Nådiga beslut. Den ledning för omdömet, som man velat hemta derutaf, att hos Kongl. Maj:t endast ett exemplar af dom eller utslag utskrifves, saknar således tillämplighet i alseende på Hof-Rätterne; och då man vill ingå i pröfning utaf hvad som med hänseende till desse sistnämnde Domstolar synes böra i allmänhet mest leda till befrämjande af parternes bästa och fördel, torde det icke höra förbises; att hos Hof-Rätterne fn
Banco för hwarje Mantal, som gör 43,523: 1Z, 4 Återstoden 1401 R:dr. 34 §. 8 r:st. kan med säkerhet päräknas af Städerna, hwilkaS MantalSstrifne folknummer upgär till omkring 160,020 1,401: 34. 8- Summa 64,725: — —- Det Hbgwördiga Prcst-Ständet, läsom närmast i tillfälle att inse och erfara nddmändighetcn af en förbättrad Medicinal-wärd pä Landet, har redan gifwlk bewiS pä betz nit och bercdwillighet till upoffringar för det allmänna bästa, genom Stagande af att betala en 164 Den 6 September. ökad afgift till Medicinal-Fonden samt till deltagande häruti inviterat sina rcspcctivc Mcdständcr. Med flät förmodas att hwarZe Hemmans och Jordägare sinner denna afgift ganska lindrig emot den förmän att äga pälitelig Läkare-wärd för sig, hustru, barn» tjenstehjon, soldat, inhySingar, m. ff. manligen omkring 20 a zo pä ett Hemman wistande personer, hälst derigenom äfwen wärdén om soldatens hälsa l fält befordras. Det är ingen anledning förmoda att detta förslag skulle medföra en större reqvisition af Läkemedel pä allmän bekostnad; snarare torde alla som möjligtwiS hafwa räd, betala de medel de sä lätt kunna erhälla och hwilkas nyttiga werkan de sätt erfara z); man ser att qwacksalware narra till sig betydliga firm, mor af Allmogen för deras skadliga kurer 4). Dä Provincial-Medicus e) bchöfde göra sä mänga ock widsträckta resor som nu, kunde betydclig besparing winnås i reseoch dagtractamentS-pcnningar. Men sjclfwa sakens natur fordrar mera fridel än hittils i wal af medicamenter som för allmän räkning förcffrifwaS, hwarfbre Medicinal-Fonden äfwen i betta afseende behöfwer ökas.