Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta behagade Kongs. Maj:r uppå Kammar Collegii underdäniga anmälan den 22 April 1779 i Näd^r bifalla, med nådigt förklarande: att sedan pantffillingen salunda blifwit erlagd, ff'ulle ar» render för Wenngarns Kungsgård till fullo utgå, pa fält som derom i allmänhet förordnad! är. Dess 5002 D r Sunt med deras fördubbling, äro NU jämwal till fullo asbördade, och Kongl. Majit, och Kronan njuter altfä fulla arrendet, som 3 Z D:e Snut. Riksdaler» ärligen stiger till 166 R:d Z2 st, Specie, i stället för 527 R:dr. 4; st. rst. h>virkill räntan, för denna Kongsgård ejler 1827 ars Markegäng ffulle belöpa. Genom Kongl. Breswet till Kammar^Collegium afven iZ Januarii 1806 ar »orklar,or rut Arrende tiden bör räknas ifrän M,ofastan 1772 hwadan den ej uphör förrän samma lid 1872. 2:0 Rådsmansö eller Gwinö Knngsqärd, z mant l med r Wäderquarn. Skattlagd ri iss hade dä iZz Tunnelands ärligt utsäde samt 2Z2 last hö. Enligt Kongs. Brefwet den 26 Oktober 1750. och contract den 2 Juni, 1755 erhöll käwarande CabinettsSecreleraren, Auditeuren Idöok ifrän midfasta» 1752. zo ars arrende rättighet as denna Kungs» gärd för en ärlig arrende afgift af 247 D:r 22 rst. S:mt hwartill räntepersedlarne, ester 1735 ärö stän» diga Markegäng och spannemälen a 5 Dr SlMt run» nan sig bcstego.
(N;o 136); Remitteiades, jemte hvad i öfrigt inom Ståndet i ämnet yltradt blifvit, lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 14:o af herr Brinck, derom att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att vederbörande må förständigas tillse, att Svenska och Norrska konsuler å utrikes orter, der skälig anledning förefinnes, må tillhållas uppfylla sina pligter, äfvensom alt uppgifva förslag, så att öfriga af motionären serskildt antydda missförhållanden må afhjelpas (N:o 127); uti hvilken framställning Ståndets ledamöter i allmänhet sig förenat. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. l5:o af herr Winge, angående befrielse för kyrkoberdarne ifrån skyldigheten att vara ordförande uti socken-stämmor. (N:o 141); Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 16:o af herr Almgren., angående förändring af 5 § uti Kongl, förordningen den 25 sistlidne Maj, om fattigvården i riket. (N:o 142); Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. 17:o af herr Almgren, angående förökadt stals-anslag för slöjd-expositioner (N:o 143); Remitterades lill Stats-utskottet. och 18:o af herr Fagerberg, angående stals-bidrag till en hamnbyggnad vid staden Hjo. (N:o 144); Remitterades till Stats-utskottet. S. D. Förekommo följande denna dag väekta motioner; l:o af herr Sundler, angående förändringar uti elementar-läroverken i riket, och serskildt, hvad angår Borås stads skola, hvartill begäres anslag, (N:o 147); uti hvilken motion herrar Valley, Sjöstedt, Eriksson och Tauson sig förenat; Remitterades lill Stats-utskottet, 92 Prot.-utdrag den 25 December 1847.
I denna öppna vagn åkte excellensen Brahe, som, stående och med obetäckt hufvud, helsade dem han med största hastighet ilade förbi. Då den långa raden af åkdon med isittande gäster ändt-ligen hunnit till grindarne vid Rydboholms vackra park, öfver-raskades man af att finna hans excellens der stående, välkomnande sitt främmande. Sedan de hunnit ilemna sina åkdon och förmodligen skakat dammet af sig, fördes de af sin nyfuDne värd till en löfsal af vackra parkträd, der en frukost stod uppdukad med mat och champagne i öfverflöd. Att der åts och skålades och lefdes gladt, kan man lätt fatta, då närvarande be-skrifvare påstå att de aldrig sett en så angenäm värd. — Följden var ock, att allt gick upp i glädje och njutning, och politiken blef for dagen undanskjuten. Sedan man ätit och druckit, bars excellensen i en gyldene stol, hemtad från Rydboholms slottsalar, genom parken under sång; och då derefter det gamla herresätets märkvärdigheter skådats och qvällen började, gjordes återfärden. Alla voro belåtna, alla hågkommo med glädje den framfarna dagen, utom en, som dagen derefter blef tillfrågad: » Nå, herr grefve, hur blir det med kabinettskassan? » — Vi veta alla, att den föll. UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF MARCELLUS, KARL GJELLERUP FL. SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFNA AF ARVID AHNFELT ANDRA HÄFTET STOCKHOLM OSCAR L. LAMMS FÖRLAG. STOCKHOLM, CENTRAL-TRYCKERIET, 1881. &lt;chapter name Afhandlade af MARCELLUS " &gt; ” Parlamentariska ” kontroverser och hugskott från 1881 års riksdag. Afhandlade af MARCELLUS. Sällan eller aldrig har väl ett svenskt riksmöte öppnats, hvilket på grund af bristande ämnen till större meningsbrytningar kunnat tillvinna sig mindre intresse än det, som tog sin begynnelse den 15 Januari 1881.
Skrifvelse, IS:o 242. ska anordningar och öfriga detaljer Rikets Ständer visserligen icke äro i tillfälle alt afgifva något omdöme, har likväl inhcmtals, att uppfyllandet af de här ofvan framställda vilkor icke möler några svårigheter, äfvensom alt de i anseende tili Stockholms belägenhet kunna uppnås med en jemförelsevis måttlig kostnad, hvilken Komtnitlérade beräknat lill en summa af 3,650,000 R:dr B:ko. Af denna summa är beräknadt en och en half million till befäslningarne å den för öfverrumpling mest utsatta och följaktligen alltid i första hand vigtiga södra sidan, omkring 1 million för norra sidan och 332,000 R:dr, allt banko, till försäkrande af iidoppet till Södertelje, samt återstoden till spridda verk vid stränderna af Mälaren och Värtan, till stöd för skärgårdsfartygen, in. rn. Utom de ständigt giltiga, rent militäriska skäl, som här ofvan blifvit anförda för Stockholms försäkrande medelst befästningar mot öfverrumpling, finnas äfven andril, af mera politisk natur, och på närvarande förhållanden beroende, som synas Rikets Ständer böra i hög grad verka dertill att det vigtiga företaget ej längre uppskjutas. Dessa skäl äro dels den vida större osäkerhet, som, jern fördi med de nästförflutna 40 åren, under de sednasle liderna inträdt i alla politiska förhållanden inom Europa, dels och i synnerhet den förändrade ställning Sverige sedan den så kallade November-traktatens ingående intagit till Europas stormakter och sina närmaste grannar. Den kraftfulla värdighet, med hvilken de förenade rikenas utländska politik leddes under den sednasle striden i Europa, och hvilken politik var lika egnad att tillvinna sig nationens bifall som utländska makters aktning, skall utan tvifvel äfven för framtiden, fortfarande tillförsäkra Sverige det anseende och den grad af inllylande, som genom dess geografiska läge och verkliga styrka med rälla tillkommer det. Men för en makt, som icke kan utveckla större stridskrafter än Sverige, är det af så mycket större vigt, att nationen kraftigt understöder landets Regering i dess bemödanden att vårda rikets anseende.
Har solidariskt ansvarig delegare sin lott å annan öfverlåtit och Bolaget frånlrädt; vare han ej ansvarig för annan Bankens skuld, än den, hvarföre han dessförinnan lagsökt Lirf vit. »9 §• Den, genom Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800, för skuldfordring i allmänhet bestämda pi eseripl ionstid af Tio år, ege ej rum, i afseende på enskilde Bankers tryckta eller graverade credilsedlar och invisningar; ej eller skall bevakning deraf, enligt Concurs-Lagen, erfordras i Bankens Cononrs eller i anledning af års-stämning, sorn vid Bolagets upphörande må utfärdas å dess Borgenäier: hvaremot, när Bolaget upplöses, hvilket Konungei s Befallningshafvande bör, utan dröjsmål, lill Kongl. Maj:t inberätta, Kongl. Maj:t låter utgå Kådig Kungörelse derom, med föreläggande för en hvar, som någon så beskaffad förbindelse af Banken innehafver, att, vid förlust af all betalningsrält, förbindelsen till inlösen uppvisa i Banken, inom två år ifrån den dag, hvarunder Kungörelsen första gången utfärdas; börande densamma en gång under hyartdera af dessa tvänne år från predikslolurne uppläsas. Bancooch BagUt slo! tens Betänkande, No I. 20 §. Direclionen vare skyldig, så väl alt, efter hvarje qvartals slut, till Kongl. Maj:t insända en öfversigt af Bankens ställning, som oek att hålla Bankens räkenskaper och handlingar tillgängliga för den undersökning, som Kongl. Maj:t möjligen kan finna för godt låta anställa; likväl utan att enskildes förhållanden till Banken dervid få för allmänheten yppas. Sedan frenne Riks-Stånd gillat Banco-Utskoltets Betänkande Nio 20, hvaruti, bland annat, Riksdaler curant blifvit antagen såsom mynlenhet; så hafva Utskotten uti detta förslag till Lag jemväl begagnat samma benämning, hvilken likväl, i händelse Rikets Ständers beslut om myntsystemet icke skulle vinna Kongl. Majrts
Den tid borde väl ock redan vara förbi hos ett bildadt folk, då man, såsom förr emot en Ling och hans nitiska bemödanden för Gymnastiken samt emot Orthopedien, begagnade sig blott af löjet och sarkasmen, för att söka bevisa begge dessa stiftelsers oförnuftighet samt obehörigheten och obehöfligheten att med Svenska Statens medel bereda tillfällen för äfven dessa praktiska lärors offentliga pröfning, till ett rätt bedömande af deras uppgifna fördelar. Genom förra Ständers omtänksamma beslut om anslag för pröfmngs-åtgärdens underlättande, hafva ock numera både den ena och den andra, såsom i det allmännas tjenst särdeles nyttiga och erkändt välgörande institutioner, hvar för sig, blifvit på ordinarie stat uppförda och betryggade. Må samma offentliga pröfning lika välvilligt medgifvas den hos oss ännu mindre allmänt kända Homöopathien! 7:0 Såsom ett ytterligare bevis derpå, huru denna nya medicinska läran bedömes i andra länder, må ock här, till Rikets Ständers kännedom, ur motionen anföras, hvad i det praktiska England en Allopatisk Medicinae Doktor Madoughtin, som under kolera-epidemien i London år 1854 var en af allmänna Sundhets-styrelsens inspektörer, i bref till en af läkarne vid ett homöopalhiskt sjukhus derstädes öppenhjertigt yttrar. »Jag måste upprepa» — säger han — »hvad jag förut sagt eder »och hvad jag sagt en hvar, med hvilken jag samtalat, att, ehuru allopalh till grund»sats, uppfostran och praktik, jag likväl, om det vore Försynens vilja att hemsöka »mig med kolera samt betaga mig förmågan att ordinera för mig sjelf, ville hellre »vara i händerna på en homöopathisk än en allopathisk rådgifvare.»
hafwa hos mig i öfwerwäqande kommit de flere skäl hwilka äro talande bade för och emot bifall derä, och för min del sinner jag, art all inkokning uti FideiCommister och Vestas graverande för gäld, enär Testator icke sjelf uti Fidei-Commist-brefwet dertill samtyckt, är stridande emot Fidei-Conimist stiftelse och ledande till sädandc mistbruk, hwilka med iakttagande af all försigriahet icke kunna förekommas, utan förr eller senare skola bidraga till den oundwikeliga följd atk Fivci-Commist-inrättningen, rwärt emot stiftarens afsigt och till kränkning af z:dje mans eller dels leswande, dels ofödde arfwingars rätt, mäste uphäfwas, sä wida icke Borgenärer, Hwilka pä god »ro och i förlitande pä helgden af en utkommen författning skola försättas i lidande, hälst dä man icke kan bestämma hwarje Fidei-Commistarii besittuings-lid, som beror pä dek mäl för hanö lefnad en Högre magt för honom stadgat, och man bör i denna fräga hafwa för ögnamärke, att en Fidei Comviisiarie -fler disponent af FidestCommisi ej annor lun - l?i4 Den 27 November. lunda i detta fall är alt anse, än såsom hwarje Kcono-äbo och Boställs-innchafware; dek will säga, all lika som Boställs imilhafwaren blott sär begagna nyitjo-rälien af det hemman hwartil! Kronan är ägare, sa är det ock öfwcrlätit ät FideiCommisiarien, ari under sin tid exercera endast nyttjaoch dispositions friheten af den egendom, hwartill ingalunda han, utan hela hans Famille, sä födde som ofödde, hafwa ostridig ägande rätt, att som SucceSsions-Ordningen uti Fidei Commisi stiftelse brefwet sinnes sörejVrifwen.
Maj:t i underdånighet bönfalla, att Stor-Hertigliga Badenska Hofvet förmås till en tydlig declaration om sina afsigter i detta ämne, och att, i händelse Förklaringen ej finnes nöjaktig, Kongl.Maj:t i nåder täckes med seqvester belägga, ej allenast all den arfsrätt, som kan tillfalla f. d. Prins Gustaf, efter Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen, utan ock den pension, som honom hittills af Riket varit tilldelad; hvarom de respectiva MedStånden skulle, genom detta Protocolls Utdrag, vördsamt och vänligen underrättas. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan sista Riksdag; Gifven Stockholms Slott å Rikssalen , den 6 Mars i8ij. F) märkeliga år, som förflutit sedan Kongl. Maj;t såg Svea Rikes Ständer inför sin Thron församlade, hafva varit så rika på stora och ovanliga händelser, att deras minne förmodligen aldrig ur häfderna kommer att utplånas. Svårligen lärer ett föregående exempel kunna uppsökas af £)en 7 Maré: 107 af en så håstig och så välgörande förändring, sorn den Europa, rinder denna korta tidrymd, erfarit. Erån höjden af en Thron, byggd på segrande vapen och af LydKonungars Throner omgifven, herrskådö en kraftfull Man, från Niemen till Tajo, från Sundet till Calabriens yttersta gränsor. Ryssland. skyddadt genom sin magt, Sverige genom sitt afskillda läge, England genom sin 'nationalanda och hundrade seglar på hafvet vundna, samt den Spanska halfön genom sina söners mod, voro ännu de enda länder, der Franska Örnarna ej hunnit att befästa sitt välde, och der antingen i blodiga strider, eller ock endast på afstånd, ljudet af deras ledares bud förspordes. Men huru länge hade denna lemning af Europas frihet kunnat motväga lyckans och öfvermodets kraft, om det fruktansvärda Härtåg nått målet för sina beräkningar, som Kejsar Napoleon, i Juni månad 18 12, rigtade emot Ryska Riket?
I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, om Kronohetjeningens påskrift å Allmogens Kungörelser, innan de från Predikstolarne uppläsas. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottets den 3 dences under Dm 25 Junii J. m. N:o 106 afgifne, samt den ig derpåföljde eftermiddagen, på bordet lagde Betänkande, i anledning af föreslagen förändring uti Examina för inträde i de Civile Embetsverken. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, anförde skrifteligen, (Se Bilagan N:o i.) Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adein ansåg EconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning af Friherre Anckarsvärds dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremitteras, Ropades Ja. Föredrogs ånyo Statsutskottets den 26 sistledne Maj under N:o 180 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen , på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers, åren 1B20 och 1822, afgifne Berättelser, rörande granskningen af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper och Förvaltning för de sednare åren. Herr Munck af Rosenjkjbld} Eberhard, anförde skrifteligen: (Se Bilagan Nso 2.) 508 Den 2Ö Junii J, m. Hvarefter Herr Munck af Rosenskjöld munleligen tilläde: Jag vill ej nu anföra mera i detaillerne.
» Det är bara en flicka, ledsamt nog, » säga faroch morföräldrar, fastrar och mostrar. Intet ståtligt sällskap samlas för att följa den nyfödda till kyrkan och öfvervara döpelseakten, och ingen festlig familjemiddag anordnas till hennes ära. Endast fadren, gudfadren och gudmodren tillika med amman, en ärbar bondhustru i aragonesisk eller asturisk nationaldräkt, gå helt stilla, kanske i skymningen dagen efter hennes ankomst till världen, med henne till kyrkan, där hon vanligen erhåller samma namn som gudmodren eller också uppkallas efter det helgon, som firas den dag hon föddes. Högtiden till ära sänder dock gudmodren sedan till modren en enkom beställd krokanlik tårta af en egendomlig, men ganska välsmakande deg, utsirad med grannlåter af socker. Hade det varit en gosse, hade kakan blifvit dubbel så hög, och man hade satt en vacker ängel på toppen och i hans hand den spanska röda och gula flaggan, men för en flicka gör man sig ej så mycket besvär. Då husets vänner sedermera komma på besök hos modren, mindre för att katolska kyrkor, och smörjer barnets panna betrakta det lilla hårdt lindade barnet i sin: därmed, hvarefter hela den högtidsklädda skavagga än för att beklaga den missräkning ran troppar sin väg igen. De leende och hon varit utsatt för och önska » bättre lycka belåtna ansiktena vittna om, att de anse sig nästa gång », måste de enligt bruket alla förhafva fullgjort en kär plikt. Sällan beträder man någon helgdagseftermiddag en landtkyrka, tära en bit af denna kristningskaka. utan att träffa på en liten skara kvinnor, Såsmåningom komma dock både moderskärlek hvilka utan tillhjälp af någon präst fullgöra och modersstolthet den lilla Mercedes, Concha, denna uti deras ögon heliga handling. Caridad, Assunpciou, Luz eller hvad hon nu I ett klimat sådant som Spaniens är det må heta till del, ty i allmänhet äro spanej underligt, att barnen nästan hela dagarne skorna utmärkta just som mödrar. Hon förvistas utomhus.
In fidem Protocolli. G. Helsingius. N:o 4* Ankom den 3 April 1823- Betänkande till Rikets Häglof. Stander, i anledning af en från Hedera. Bonde-Ståndet remitterad Motion, angående tillåtelse för Läntagare, att till undvikande af omgångar, Banco.Utskottets Betffnkanden. 7g och kostnad aflemna sine Räntebetalningar för Banco-Lun i närmaste Ränteri eller till Kronofoddar i Otterne T^-iksens-FulImägtige från Malmöhus Län, David Rasmundson, har uti ett till Hederv. Bondeståndet ingifvet Memorial framställt det förslag, till afhjelpande af en, särdeles för Allmogen känbar olägenhet, att vid inbetalningarne för erhållne Banco-Lån, nödsakas begagna biträde af enskilde Commissionairer, hvarigenom Låntagaren, utom Postporto, betunga* med Arfvodeskostnader, det måtte hädanefter den rättighet förunnas, att sådane Medel i närmaste Ränteri inbetala, eller om detsamma vore aflägset, få aflemna penningarne ti 11 Kronofogden i orten; för att genast derefter, genom vederbörandes försorg, till Låne-Banquen insändas. Banco-Utskottet har i anledning häraf ej kunnat undgå taga i betraktande, att utom det hvarje enskild Man, som vill begagna Lånerättighet, vare sig i Banquen, eller i andra Allmänna Verk och inrättningar, dessförinnan måste hafva beräknat de dermed förenade kostnader, i jämförelse till den fördel, som afLånebiträdet beredes, skulle för öfrigt den föreslagne utvägen att, antingen genom Ränterierne eller Kronofogdarne, liqvidera skulder till Banquen, äfven om det förutsattes, att intet äfventyr eller annan olägenhet dervid kunde uppstå, i alla fall sannolikt medföra Gäldenären större förlust och kostnad än dea icke 8o JBanco-Uiskottets Betänkan len. särdeles betydliga utgift begagnandet af ett eget pålitligt Ombud förorsakar.
Silfversköld, om ersättning för Ofverste, för det honom vid Pomerns afträdande förlorade accord; Stats Utskottets betänkande, bif, af Presteståndet, s. 34o. af borgareståndet, s. 567. återrem. af Adeln, s. 572. af bondeståndet, s. 709., Ytterligare Utlåtande, lagdt till Handlingarne af A. deln, s. 1038. SilfverWerket i Sala, om; StatsUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 719, af Bondeståndet, s. 734. af borgareståndet, s. 808. af Auoln, s. 823. Sillfisket, om understöd för, i bohusländska Skärgården; StatsUtskottets betänkande bif. af Adeln, s. 167. af borgareståndet, s. 175. af bondeståndet, s. 176. af Presteståndet, s. 185. Sjöfartens, örn svenska, skyddande mot spanska kaperier StatsUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. ii93* af Bondeståndet, s. 1201. af Borgareståndet, s. 1208. af Adeln, s. 1314. isr Sjölagens öfverseende, om EagUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 725. af Bondeståndet, s. 790. återrem. af Borgareståndet, s. 829.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, på sätt Hr Braunerhjelm hemstält, behandla 17:de §:n, innan den 16:de §:n pröfvades, ropades Ja, hvarpå nu föredrogs § n. Hr Braunerhjelm: Efter mitt förmenande synes den af Utsk. föreslagna afgift vara alltför hög. Ehuru orsaken till denna höga beskattning icke torde hafva varit någon annan, än att minska bränvinets bruk, tror jag likväl, att den af Utsk. föreslagna afgiften endast kommer att upmuntra lönn-krögerier, ty att bestämma afgiften till 16 sk. b:ko per kanna, kan icke leda till annat, än försök att i smyg sälja bränvin. Jemte det jag således tror, att afgiften bör nedsättas till 8 sk., kan jag icke 7* i 00 Den 8 Augusti. heller inse hvarföre afgiften vid minuthandel och utskänkning skall vara olika, helst nu sedan Ulskrs förslag är ändradt, så att man nu får utminutera ^ k:a i st. f. en. Under sådana förhållanden kan man med skäl hnna det besynnerligt, att skatten å en kanna bränvin är på ena stället 16 sk. och på det andra 8 sk., ehuru ingen annan skillnad dem emellan förefinnes, än att på det ena stället får man sälja en sup, och på det andra icke mindre än en ^ k:a. Man invänder troligen, att man åsatt mindre skatt på ulminuterings-ställena, för att derigenom förskaffa folket tillfälle att för bättre pris än på utskänknings-ställena erhålla bränvinet, och hvarigenom äfven det förderfliga kroglifvet kunde undvikas. Enligt min tanka blifver sådant icke följdeu, ty minuthandlaren lärer väl icke nedsätta priset på bränvin, äfven om han får betala mindre skatt. •lag föreslår således vördsamt, att skatten måtte blifva lika för minuthandel och utskänkning samt nedsättas lill 8 sk. b:ko per kanna. Frih. Raab:
Rikets sannskyldiga nytta, icke med oväld, nit, skicklighet och drift, sina Embeten utöfvat. Och, ehuru de fleste af Rådgifvarena, mot hvilka anmärkning egt rum, redan erhållit afsked ur Konungens Conselj och att en anmälan å Rikets Ständers sida således icke för dem kan ega den påföljd, Regeringsformen utstakar, i händelse Kongl. Maj:t gillar Ständernas åsigt, håller jag dock före, dels alt Lagstiftarens mening måste hafva varit, att de Stats-Råd eller Föredragande, som på detta sätt gjort sig oförtjente af Representationens förtroende, icke borde framdeles kunna dit återkallas, dels, och hufvudsakligen, att det klander, Rikets-Ständer derigenom uttala, gäller ej blott personerna, utan ännu mer det system de följt, och att det är detta, som Representationen önskar se förändrad t.” Af Biskop Nibelius: ”Då i detta Betänkande, Konungens Rådgifvares åtgärder, under den tid, som varit föremål för Utskottets granskning, framställas på ett sätt, som, enligt min åsigt, icke kan för Riksens Högloft. Ständer, vid den slutliga pröfningen af dessa åtgärder, vara rätt ledande, måste jag mot detsamma reservera mig. Många af de gjorda anmärkningarne har jag, på sätt de i Utskottet förde protocoller utvisa, och hvilka Constitulions-Utskottets Memorial, N:o 13, 5 jag här får åberopa, icke biträdt: några, emedan jag ansett det anmärkta förfarandet både kunna och böra gillas; andra, emedan de rört ämnen af så ringa vigt, att de icke förtjenat omnämnas; vid andra åter, der anledning till ogillande förevarit, bar jag likväl icke, till den grad, som Utskottets majoritet, funnit handlingen klandervärd eller följderna riksskadliga.