Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, med i3,ooo invånare, vore för stort, och Länsmannen der ej kunde medhinna alla de honom åliggande göromål, sedan Fjerdingstnannen i Häradets Norra del aflidit och hans på lön innehafde boställe indragits, Rikets Ständer måtte bevilja lön, 200 Ridr för en Länsman i det district, som innefattade Nykyrka Motala, Vinnerstads och en del af Krigsbergs socknar. Till hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit och af behofvet oundgängeligen synes påkalladt, tillstyrker Utskottet bifall, i följd hvaraf de ifrågaställde tillökningarne i bilagde Tabell utförts med 1,400 Ridr; b) Jemväl får Utskottet hemställa, att, i enlighet med den Kongl. Propo sitionens vidare innehåll, 100 Ridr för hvarje Län till tryckning af Konungens Befallninghafvandes Kungörelser måtte fortfarande, intill nästa Riksdag, utgå af 6:te Hufvud-Titelns förslags-anslag till skrif-materialier och expenser. c) Kongl. Majit har äfven föreslagit, att nedannämnde summor måtte ifrån denna Titel till Allmänna Indragnings-Staten öfverflyttas, nemligen: De, enligt Kongl. Brefvet d. 3 Februari 1841, Landshöfdingen i Kronobergs Län, såsom liushyresersättning, tilldess Residence i Wexiö blifver färdigt, beviljade 3oo: hj^ra för embetsrummen derstädes 25o: —• — Transport Ridr 55o: 4 Stats-Utskottets Utlåtande, IV.-o 3g. Transport R:dr 55o Landshöfdingen i Elfsborgs Län, jemlikt Kongl. Brefvet den i5 Februari 1841, i ersättning för Residensets i Wenersborg begagnande till embetsrum åt Länsstyrelsen, tillagde 3oo; Summa R:dr 85o: Och som beloppet är af egenskap att förr eller sednare upphöra, tillstyrker Utskottet, att detsamma förflyttas till Allmänna IndragningsStaten, vid hvars reglering
Uldr. d. >8 Nov. 1840. l:o en, med anmodan lill Stats-Utskottet alt skyndsamligen förelaga revision af Stals-Verkets räkenskaper förar 1838; oell 2:o en, med yrkande, att alla de, intill närvarande lid, definitiv t afgjorda delar af ordinarie stals-regleringen må, utan hinder af alia dermed mer och mindre sammanhängande, dels ännu omtvistade, dels på omröstning i Förstärkt Stats-Utskott beroende frågor nu genast varda i behörig ordning till verkställighet befordrade, på det att desammrna må kunna, ifrån och med 1841 års ingång, lända till efterrättelse; i anledning af hvilken motion flera yttranden äro afgifna, som komma att remissen åtfölja. S. D. Med godkännande af en utaf Herr Bagge gjord framställning, hvaruti hufvudsakligen fästes uppmärksamhet på behotvet för Expeditions-UtskoLtet af en Ordförande, som, fri kallad från ordförande-befattning uti annat Utskott, må kunna egna sin tid åt Expeditions-Utskottets göromål, hvilka , enligt hvad anfördt är, derförutan ej kunna skötas med behörig drift, beslöt BorgareStåndet, med afseende på nuvarande förhållande, alt bos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vänligen begära, det Bancooch Expeditions-Ulskotlen måtte blifva försedde med hvar sin serskilda Ordförande. SD. På grund af gjorda framställningar, återremitterades följande Expeditions-Utskoltets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse: N:o 139, angående förnyad besigtning och skattläggning af utmarken på Öland; cch N:o 142, angående Lagmansoch Häradshöfdinge-räntans samt sterblius-afgiflens upphörande. Från Högvörd. Preste-Ståndet.
en komité, som hade att undersöks flickskolornas nuvarande tillstiind och att derom afgifva ett utlatande. Flickskolans vanner hoppas, att följden hlraf skall blifra en kungiig proposition till riksdagen med anhiillan om ökadt anslag till flickskolorna. Komithrades förslag utkom p&amp; hösten 1888. DA styrelsen för det fjarde allmanna flickskolemötet skulle var det naturligt, att den kungliga komit6ns uppsatta mötets utlitande fick slappa till diskussionslmnena. Komitérade hafva t a ~ k sig, t att vhra högre flickskolor i framtiden skulle vara endast sjuiriga, och i de kommuner, der shdant late sig göra, efterföljas af s. k. fortsattningsskolor med fullkomlig valfrihet. T i l l dessa skolor skulle dh uppskjutas läsningen af: konsthistoria, kyrkohistoria, literaturhistoria m. fl. amnen, som nu trangas i den egentliga barnskolan. Detta förslag delades i allmanhet af mötet. Manansag att den egentliga skoltiden skulle sluta med flickans 16: de Ar, och att en friare lasning sedan skulle följa. Bettinkligheter mot denna anordning framkommo egentligen friln nhgra af landsortens representanter. Orsaken hartill tycktes egentligen kunna uttryckas med den gamla satsen: " man vet hvad man har, men icke hvad man fir ". Landsortsskolornas kamp mot en elandig ekonomi leder ganska naturligt till ett dylikt resonnemang. Man tordes ej tanka p&amp; fortsattningsskolor l i t oss d i htminstone behilla vir gamla &amp; tonde klass. Man tycktes nlstan hafva glömt, att det icke var om nutidens smilstadsskolor, i b t t a fall understödda af sparbanker, branvinsbolag eller onskilda personer man talade, utan om framtidens flickskola, kraftigt understödd af stat och kommun. Ifrigare och hetare blef debatten om huruvida enligt komiterades förslag undervisning borde meddelas i endast tvi frammalide sprhk P den egentliga barnskolan och det tredje spriilet uppskjutas till fortstittningsskolan.
Jag har icke föreställt mig, att någon sådan tanke tillhörde den, som motsatte sig förevar, förslag. Strängare straff än de, som verkligen erfordras för afhållande från brotts begående, tror jag af alla lagstiftare anses onyttiga. De öfverskrida sina gränser och motverka snarare än de underhjelpa säkerheten för samhället. Det nya lagförslaget tror jag för min del, att alla önska målte till sina hufvudgrunder snart kunna antagas till verkställighet. Jag har äfven i frat derför och sökt framställa förslag ledande dertill; men det är en väsendtlig skilnad emellan det nya lagförslaget och den nuvar. lagen, emedan det förra stadgar fängelse äfven för stöld, och den gamla lagen åter stadgar för första och andra resan stöld blott böter, och del är blott i saknad af tillgång dertill, som kroppsstraff skall äga rum. Den brottslige skall första gången böta 3 gånger och andra gången 4 gånger det stulnas värde. Då är brottet icke urbota, emedan derför kati botås med penningar, och vid sådant förhållande kan ej heller arrest äga rum. Således måste det vara ovedersägligt, att efter den nya lagen blir stöld skäl till arrest, men icke efro H. 28 ai8 De ii aa Juli c. m. ter den ou gällande lagen, ifall uppenbara kyrkoplikten borttages; oell på della förhållande, sorn jag trodde allmänt bekant, liar jag slödt mitt påstående derom, att del ofia skulle inträffa att tjufveri, som kunde gripas med bördan på ryggen, måste släppas och ej kunde arresteras. Det är visserligen sannt, alt ofta, när man ser brottslingen straffas, väckes medlidandet, och man tycker att det är synd med honom; men delta är likväl ett nödvändigt ondt. Man kan icke undvika straff, ty huru skulle det annars tillgå? Jag vet icke på hvad sött man utan straff skulle kunna bibehålla ordning och säkerhet i ett samhälle. Emedlertid är det ganska säkert, att olika personer se sakerna från olika synpunkter. Deri ene betraktar blott brottslingen och bans lidande, den andre ser mera på samhället i det hela, på hurudnna tankarne i allmänhet i landet äro, och hvad verkan det skulle göra om man nu borttog en påföljd, för hvilken man har mycken respect.
Län, jemte det han fästat uppmärksamhet på de flere olägenheter, som uppkomma deraf, att tjenstemän tillåtas innehafva tjenstebefattningar i flera embetsverk, föréslagit, att, till beredande af en ändamålsenlig förändring härutinnan i afseende på Rikets Ständers eget Verk, Banken, det måtte stadgas såsom framtida vilkor för ingående på stat derstädes, eller för befordran, i följd af egen ansökning, till annan tjenst eller till högre syssla inom Verket, att den sökande bör afsäga sig all tjenstebefattning i Kongl. Majrts och Rikets embetsverk, eller i städers korporationers eller allmänna stiftelsers tjenst. 1 anledning häraf får Utskottet upplysa, att det vid sednaste Riksdag för Banko-Verkets styrelse och förvaltning utfärdade Reglemente i 45 § innehåller: att ”till Kommissarie i Banken, äfvensom tili Banko-Sekreterare, må ej någon befordras, utan med förbehåll att, sedan han kommit i åtnjutande af full lön, och sålunda inljent begrafningshjelpen, lemna annorstädes innehafvande tjenst; och anses för öfrigt vid alla befordringar inom Banko-Verket det vilkor fästadt, att den, sorn innehar syssla vid annat Verk, skall, derest den ena tjenstebefattningen finnes för den andra hinderlig, vara förbunden att från endera afgå, när Fullmäktige sådant äska; skolande erinran härom göras uti de till tjensterna utfärdande anslag”. Då uti Banko-Reglementet således redan innefattas ett bestämdt förbud för innehafvare af vissa befattningar inom Banko-Verket att dermed förena annan tjenst, och det i öfrigt på Banko-Styrelsen ankommer, att, med begagnande af den nämnde Styrelse enligt åberopade § tillagda rättighet, undanrödja de olägenheter, som kunna uppstå i följd deraf, att Bankens tjenstemän innehafva sysslor i andra Verk, har Utskottet, ehuru med erkännande af den goda syftningen i motionärens förslag, skolat hos Rikets Ständer hemställa, att ifrågavarande motion ej må till någon åtgärd föranleda.
Då ej heller i lagstiftningsväg någon åtgärd vid detta ämne sedermera mig veterligen tillRommit; liar jag bordt, med åberopande af de skäl, berättelsen innehåller, öfverlemna ärendet till det afseende, som detsamma i sådan väg kan finnas förtjena. Enahanda förhållande är med den af mig väckta, i samma års berättelse (sid. 55) förekommande fråga om tillämpning af Kongl. Förordningen den 10 April 1810 angående mildring i straffet för lägrad qvinna; och då behofvet af det tillägg i lagen, jag härom föreslagit, ej upphört att röja sig uti fortfarande misstag vid lagtillämpningen, hvilka mer än en gång föranledt till åtal och vederbörandes fällande till ansvar, men lagens efterlefnad onekligen dessutom innebär ett högst olämpligt bestraffningssätt, vare sig enligt allmänna lagen eller högstberörde Kongl. Förordning; har jag funnit äfven detta ämne böra till åtanka i lagstiftningsväg ånyo anmälas. Huruvida något för närvarande vid brottmåls-lagstiftningen i dess helhet är att göra, derpå har jag föga tänkt under den tid, som förflutit efter den till Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställning i ämnet, som finnes redovisad uti 1848 års berättelse, sedan något afseende bära icke blifvit fristadt. Imedlertid har jag ej kunnat undgå att af daglig erfarenhet undervisas om det trängande behofvet af förbättring i de gällande straffsätten. Straffens ändamål äro att afskräcka och att förbättra, och om det sednare ej kan vinnas utan de svåra och kostsamma reformer, som vore nödvändiga för införande af ett dertill syftande straffsätt; så följer dock häraf icke, att straffens afskräckande egenskap imedlertid kan umbäras eller behöfver åsidosättas. Detta är likväl, hvad som sker genom användande af det i allt afseende odugliga och ändamålslösa fängelsestraffet vid vatten och bröd. Verkan deraf är lika litet afskräckande, som det i de flesta fall innebär något verkligt straff; och det vore mer än besynnerligt, om under allmän tillämpning af detta straff vid böters förvandling samt på vissa urbota brott, hvilka förut varit strängare bestraffade, det icke skulle hända, att brottens antal ökas.
FÖ1.t # ia tydligen eii vlin a.f starka fiirger, och Iion liar i c h sparat pb clem förm a t t f&amp; finin koi.iti: aster. 8oin lairi or1ikrii.g liela iieniia iiioi: .al.iska banlii: iitt, iii %lar lioii iiatiirbildei. af eii fiigriiig, soni iii is ta ii iiï b6d8raiide. ~Rrlaii shg inte] .iiiifire iiattnreiis liiirligliet, iileii iiiaii 1; iinrle ilen, iriari anade cleii, cliack cleii - lefde cl.en! Söderiis hela l~einliglietst ' nlla, lifssta.iulz.a, tO-jiisniiig (1ai.rnde omlxiiig en., - Meii sliitackordet blif \ ler. a iiiitida B iit ' \; c ?ii det. ' I %oii.stiiiireii Iiacle rnFdat eii tafla, geiiialislc, inecl cyniska detaljer, föi: estiillaiide - en kviiilig varnpyi8 iiled iiiidei ' skrifteii: » la feinnie)). Y&amp; Iiaiis niista tafla, soiii vacliei. &gt;ett 1~olossa.lt iippsee.i ' d~ B&amp; saloiigeii », ar vampyren, soni tittar fram » öf vei. ett af kiisteiis lilippbloclc~ linii sjalf, och deii p; P i.; O~gor.n~ giiiignndr. kyskt liöljda, dödix kvinnaii &gt;nia fenimes. T7hba kviriliga föi: fattare Imf va., i4.f veii ile, atit af liiir~skapeiis tiiid 1-4 godt och ondt.
Koloniens räkenskaper för revisions-året skolat uppgöras af dervarande Guvernements-sekreterare, hvilken, under Justitiarien och Räkenskaps-föraren Fredrik Carl Ulrichs tjenstledighet från den 8 Juni 1857 till den 6 Juli 1858, varit förordnad att jemväl bestrida räkenskapsförare-befattningen, men att, sedan bemälde Sekreterare, dels i anseende till sjukdom, dels af andra inträffade hinder, tid efter annan nödgats begära uppskof med aflemnandet af dessa räkenskaper och slutligen, inför protokollet, hållet i Finans-konseljen uti staden Gustavia den 8 Juni innevarande år, antagit Justitiarien Ulrichs redan förut gjorda och dä förnyade anbud att helt och hållet öfvertaga bestyret med ifrågavarande räkenskaper samt tillse deras ordnande och afslutande inom kortaste möjliga tid, samtlige detta arbete tillhörande handlingar blifvit afiemnade till Ulrich, som, enligt hvad Herr Stats-rådets skrifvelse vidare innehåller, i egenskap af tjenstförrättande Guvernör å Barthelemy, uti underdånig rapport af den 27 förlidne Juni förbundit sig, att lemna ingen möda ospard för omförmälda räkenskapers skyndsamma afslutandé och öfversändande till Sverige tillika med 1858 års redogörelse, sorn redan vore färdig och blifvit till öns Finans-konselj aflemnad. - 199 - Utom hvad här ofvan är vordet omförmäldt angående Revisorernes besök å statens invid hufvudstaden pågående jernvägsbyggnad, å Kongl. Serafimer-lazarettet samt vid Institutet för döfstumma och blinda, få Revisorerne meddela, att de under sin gransknings-förrättning jemväl besökt följande veyk och allmänna inrättningar, nemligen: Kongl. Myntoch Kontroll-verken. Carolinska Medico-kirurgiska Institutet, Garnisons-sjukhuset, Stockholms allmänna Barnhus1, Teknologiska Institutet, Kongl. Bibliotheket, Nationalmusei-byggnaden, Kongl, museum, Naturhistoriska riks-museum samt hospitals-byggnaden vid lägenheterna Hedvigsoch Conradsberg på Kungsholmen, äfvensom Revisorerne besett Kongl.
Jag tror äfven med Frih Ehrenborgh, att charliesigillatae-afgiften kan betydligen höjas och blifva en icke olämplig inkomstkälla. I Österrike är det ej tillåtet att föra sina böcker på annat än på lågt charteradt [rapper. I Frankrike skall charta finnas äfven på böcker för de handlande, och der är det så strängt, att de större näringsidkarne måste en gång om året uppvisa sina böcker. Det är naturligt, att, i samma mån rörelsen är stor, drabbar skatten och kan bäras. Jag tror, att en låg beskattning i detta fall vore nyttig, likväl endast på skuldsedlar och publika handlingar. Äfven jag vill, såsom Hr v. Hohenhausen, hafva spel beskattadt; men jag tror ej som han, att afgiften hör erläggas af hvarje person, som spelar. Denna skatt skulle blifva orättvis. Den, som dagligen spelar, stundom föroch eftermiddagarna , skulle betala lika med den, som endast spelar någon gång för tidsfördrif, den fattige lika med den rike. Då jag tror, att en beskattning på spel är nyttig, önskar jag likväl, att den måtte erläggas genom stämpelafgift. Dock liar jag ej förbisett den stora svårighet, sorn uppkommer vid controllen af denna afgift. Vi veta, att i intet land kunna kort erhållas till så lågt pris som i Sverige, och det oaktadt sker ändå mycket underslef med stämplingen. Det har handt, att då man betalar för iooo spel, får man 4°°° stämplade. Detta bar handl, och, för att icke göra mig saker till beskyllningar, vill jag ej nu uppgifva livar och när; men att det händt, är säkert. I andra länder ålägger man denria afgift på ett lätt sätt. Man tar ett kort af leken, som skall köpas särskildt, och för att complettera de lekar, som från fabriken handlas, skall man skaffa sig till exempel hjerter äss. Hvarje lek, som har ett hjerter äss, ar confiseabel. Jag vet ej, om detta kan låta sig göra här; men man bör gå försigtigt tillväga för. att ej än vidare uppmuntra de underslef, sorn ägt rum.
Ej må Sedelbank utgifva creditsedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank till större sammantaget belopp, än som motsvaras af 1:0 behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar, 2:0 af återstoden å deposition i Rikets Ständers Bank, och 3:o af sådune BoBiU. lill B. St. Brot. 1834 och 1835. 6 Sami. 2 Afd. 3 Häftet 3*. ■ 8 Hör lill Bancooch Lag-TJtskpttcUs Utlåtande N.o 4- lagets odisponeracfts tillgångar i guld och silfver samt hypotheker, som i 6 §. omnämnas. Bankens egna lånehandlingar sålunda icke härvid inräknade. £■ 9- Upplåning, vare sig i form af försträckning, deposition eller creditiv, må ej heller af Sedelbank ske till ett belopp, som öfverstiger hälften af hvad å tecknad grundfond blifvit i Banken insatt. Alla för dylik upplåning ulgifvande fordringsbevis skola ställas till viss person eller Yerk, samt uttryckligen innehålla, att öfverlåtelse deraf ej må ske, utan till viss man och efter föregången an mälin i Banken. I händelse af concurs, ege innehafvare af dylike fordringsbevis, derföre pant icke blifvit ställd, ej rätt till betalning förr, än sedan, under Bankens utredning, alla inom nedan stadgad prescriptionslid anmälde creditsedlar och in visningar å Rikets Ständers Bank blifvit inlöste; men lyftning, emot ställd säkerhet, kan af Rätten, efter omständigheterna, beviljas 10. Derest Sedelbank ej med Rikets metalliska mjmt, eller med sådane sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser dess eredit-sedlar, eller för bristande betalning återkomne in visningar, eller öfrige förbindelser af hvad namn de vära må, kan Bolaget ej tillslädjas B nkröselsen längre fortsätta, och vare skyldigt, jemte kostnads-ersäl Irring, betala sex för hundradet om året å det oguldne beloppet lills betalning sker.
Och som han kom till Jordan, voro Juda män komne till Gilgal, till att draga neder emot Konungen, att de skulle föra Konungen öfver Jordan. Och Simei, Gera son, Jemini sons, som i Bahurim bodde, hastade sig, och drog neder med Juda män emot Konung David. Och med honom voro tusende män af BenJamin; desslikes ock Ziba, den tjenaren af Sauls hus, med hans femton söner, och tjugu tjenare, och de skyndade sig öfver Jordan; Och beredde färjona för Konungenom, att de skulle föra Konungens tjenare öfver, och göra det honom till vilja var. Och Simei, Gera son, föll neder för Konungen, då han for öfver Jordan; Och sade till Konungen: Min Herre, tillräkna mig icke den missgerning, och kom icke ihåg, att din tjenare förtörnade dig den dagen, då min herre Konungen gick utu Jerusalem, och Konungen lägge ett icke på hjertat; Ty din tjenare känner, att jag syndat hafver. Och si, jag är i dag den förste kommen utaf Josephs hus, att jag skulle draga neder emot min herra Konungen. Men Abisai, ZeruJa son, svarade, och sade: Och skulle icke Simei derföre dö, som bannade Herrans smorda? David sade: Hvad hafver jag beställa med eder, I ZeruJa barn, att I viljen i dag varda mig till Satan? Skulle i dag någor dö i Israel? Menar du att jag icke vet, att jag i dag är vorden Konung öfver Israel? Och Konungen sade till Simei: Du skall icke dö; och Konungen svor honom. Kom också MephiBoseth, Sauls son, neder emot Konungen, och hade intet ryktat sina fötter, eller sitt skägg, eller tvagit sin kläder, ifrå den dagen Konungen bortgången var, intill den dagen då han kom med frid. Då han nu till Jerusalem kom, till att möta Konungenom, sade Konungen till honom: Hvi for du icke med mig, MephiBoseth?
Då de 2.'ne Riks-Stånd, sorn med nämnde förklaring godkänt Utskottets förslag, ansett den tillökade afloningen; sorn jemväl till någon del blifvit af Kongl. Majit äskad, endast! böra beviljas för den händelse,att Kongl. Maj:t skulle fidna lämpligt att, i öfverensstämmelse med Dess förut förklarade Nådiga vilja, forordna om en mera utsträckt undervisning vid nu ifrågavarande Institut,.torde, vidinärmare öfvervägande häraf, inses, att denna fråga eger ett oskiljagtigt sammanhang med löne-anslagen, och icke kan hänföras till de uti 34 §•, Regerings-formen omförmälde önskningsmål; helst, i sådant fall, den.följd deraf skulle uppstå, alt, äfven om samtlige Riks-Stånden vöre ense derom, att aflÖnings-tillökning;;för Institutets1 Lärare endast bordé ega rum, i händelse de, gmom ut vidgad undervisning, erhölle ökade göromål ! t]en ändock komme att utgå, om;än Kongl. Maj:t icke funné lämpligt att om en dylik utsträckning förordna. Med afseende å allt hvad sålunda är vordet yttradt, och då, äfven örn Utskottets förslag blefve af Förstärkta Stats-Utskotlet gilladt, det likväl ankomma på Kongl. Majit attå framställningen om tillvägabringandet af den förut beslutade utslräcktare undervisningen göra det afseende, sorn Kongl. M;ij:t för godt finnér, då, i händelse denna framställning ej gillas, deraf följer, alt . det för motsatt fall 1 anvisade tillökade anslaget icke begagnas, bär Utskottet ansett sig bora hemställa,'. att,.så framt Borgareoch Bonde-Stånden vidblifva de af dem i hufvudsaken fattade beslut, Ridderskapet och Adeln samt Preste Ståndet numera måtte medgifva, att votering, enligt den framstälda propositionen, må försiggå. i8:de punkten; angående åtgärder för beredande af ökade pensions-rum för i Generaler.
I afseende på dispositionen af de nja lönerna och tillgångarne derför, har Kongl. Majrt jemväl behagat meddela den föreskrift, att sedan, enligt hvad stadgadt; blifvit angående magazins-departementets personal och aflöning, ifrån de å nja staten uppförda löner afdragits, dels å anslaget för ledamöterne, den till föredraganden för magazins-ärendena utgående aflöning af 1,732 R.dr samt å anslaget till Kanslisterne, den aflöning af 438 R:dr, Kanslisten i magazins-deparlementet åtnjöte, dels ock de löner, som under förutsättning af magazins-kontorets indragning äro vordne beräknade för en Bokhållare med 1.200 R:dr, en Kammarskrifvare med 600 R:dr samt en Vaktmästare med 300 R:dr, och hvilka, vid ofvannämnde förhållande, tills vidare icke ifrågakomme, borde för den öfriga personalen iakttagas: a) att å anslaget lill remisslage, emot upphörande af hvad Räntmästarne uti sådan inkomst åtnjutit, såsom ersättning derför skulle utgå hvad desse tjenstemän, utöfver nu innehafvande löner, borde undfå eller 2,572: b) att å anslaget till aflöning för Chartse-Sigillatae-verket anvisades: för Kainmarförvandten i Kammar-kontoret 1,200: » Kassören 1,116: » en Kammarskrifvare i nämnde kontor 600: » 2:ne Vaktmästare 600: 551g. c) att å anslaget tili Chartae-Sigillatae-omkostnader borde, emot upphörande af den Kassören tillagda provision, utgå' såsom arfvode och aflöningsfvIInåd för denne tjensteman 484: d) att de till arfvoden för extra biträden i kansliet och kontoret beräknade 1,200: äfvensom e) det till gratifikationer för extraordinarier afsedda 900: hvilka belopp, i det närmaste motsvarande de hittills utgående, men genom den nja regleringen försvinnande ijuspenningarne, borde för innevarande år utbetalas af 7:de hufvudlitelns besparingar, hvarefter Kongl.