Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men osäker, huruvida tillfälle härtill yppas, får jag nu föreslå den ändring uti nu gällande författningar om uppfinnare-rätten till Grufvor: ”Att uppfinnare af nya eller förr arbetade raalmoch mineral-anledningar må tillförbindas, att hembjuda jordägaren uppfinnare-rätten, emot erhållande af ett, efter anledningens beskaffenhet, visst bestämdt praemium; dock -med rättighet för uppfinnaren att, i händelse jordägaren icke vill betala detta preemium, då ingå såsom delägare, utan öfveräutelse-xätt på annor man, till hälften uti a54 ^en i5 December e. m. nya, och till en tredjedel uti gamla, förut arbetade och kände, malmoch mineralanvisningar, samt att ingen, utan jordägarens medgifvande, må äga rätt att taga mutsedel, eller anställa sprängning eller brytning på närmare afstånd från åbyggnad, vare sig mangård eller uthus, än 5oo famnar, ej eller närmare intill allmän farväg, än på 5o famnars afstånd.” I händelse Lagoch EkonomiUtskotten, hvilka häraf torde få remiss, skulle äska närmare bestämmande af praemie-beloppen, som härmed kan äga gemenskap, torde jag framdeles få tillfälle att desse uppgifter meddela. Lades på bordet. Friherre Åkerhjelm, Guslaf Fredrikj, uppläste följande:
R:dr 389,957: 3a. 7. eller i medeltal för ett år circa , R.dr 97,489: 20. 2. BeriUnings-XJtskottett Bet. N:o 8. 5 samt alt, enligt Sundhets-Collegii uppgifter, Curhus-inrättningarne, utom Militair-Sjukhusen, under samma tid varit begagnade af följande antal sjuka, nemligen: år 1827, af personer . 3173 “ 1828, ... 3720 “ 1829, ... 25l2 Summa personer io,g3i eller, i medeltal för hvarje af förenämnde år, 2733 personer; hvaraf följaktligen visar sig, att sjukantalet under dessa år på det hela icke undergått någon serdeles betydlig minskning emot medeltalet för åren 1824. i8a5 ech 1826, som, efter afdrag för Militair-sjukhusen, utgjort omkring 3ooo personer. Och som Utskottet dessutom, af Revisionsberättelserne ifrån Länen, inhemtat, att i allmänhet
Det har synts mig vara det naturligaste, att de förslag till ändring i grundlagarne, som blifvit af K. M. vid förra Riksdagen framlagda, hade företagits till afgörande framför detta Betänk., emedan antagandet af dessa förslag är ett oundgängligt vilkor för giltigheten af beslutet om bifall å tillägget till RiksAkten. Om denna ordning blifvit iakttagen, hade vi nu troligen sluppit hela denna vidlyftiga discussion, alldenstund förenämnde förslag, ang:de införandet af den s. k. Prins-regeringen, då säkert redan varit afslagne af åtminstone två Stånd. Då emellertid nu så icke varit förhållandet, anhåller jag att få framställa några af de skäl, som föranleda mig alt förkasta l:sta § i berörde förslag, hvilken § också är den, som företrädesvis så väl offentligt som vid enskilda samqväm emellan RiksSt:ns medlemmar varit debatterad. Jag erkänner villigt, att den nuvar:de Interims-regeringen till sin sammansättning är både obeqväm och olämplig, ehuru jag visserligen icke derföre, såsom en talare yttrat sig, anser den såsom någon nförargelseklippan, eller tror, att dess tillvaro gjort nagra 440 Den 18 Februari f. m. »vidriga» intryck på Svenska folket. Under det jag således erkänner de fel, hvarmed denna Regering är behäftad, och bland hvilka det största torde vara, att Norska ledamöter skola finnas i en Svensk Styrelse, utan alt vara ansvarige, anser jag det ganska välbetänkt af Regeringen, att hafva försökt, att i detta fall åstadkomma någon förändring. Men i stället att gå den enkla och naturliga vägen, eller att följa det prejudikat, som varit stadgadt under Konungarne Carl XllUs och Carl XIV:s regeringar, d. v. s. föreslå, att, då Konungen vore af sjukdom eller utrikes resa dertill hindrad, Kronprinsen skulle föra Riksstyrelsen, har man afgifvit ett förslag, som åsyftar att införa en princip, hvilken, åtminstone efter hvad jag har mig bekant, icke är erkänd i någon annan äfven den mest absoluta stat i Europa, nemi. att i grundlagen bestämma ett slags successionsordn. för Prinsar af det Kongl.
Jag har sagt, att Irågan rörer Ståndets värdighet, och upprepar nu della än ytterligare; ty, efter mitt förmenande, vore det Ståndet icke värdigt att, genom att låta en utdöd ätt representeras, olagligen konstituera sig. Riksd.-Ordn. — en af sjelfva grundlagarne—säger nemi. i 12:te §:n: »Ridderskapet och Adeln infinner sig till Riksdag och representeras enligt Riddarhus-Ordningen, hvilken, lika som öfriga Stånds Ordningar, bör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne författad»; och i 2l:sta §:n: »Ridderskapets och Adelns Ledamöter legitimera sig på det sätt Riddarhus-Ordningen föreskrifver.» Ser man nu efter i nämnda Ordning huru R. o. Ad. skall »representeras» och »legitimera sig», så finner man derom följande stadganden, nemi.: § 1. »På Riddarhuset ege hvarje introducerad Att. efter den vid 1809 års Riksdag stadgade nummerföljd, Säte och Stämma, på sätt denna Riddarhus-Ordning föreskrifver»; § 3. »Ej må någon upptaga annan ätts nummer, namn eller vapen»; § 5. »Stamfader för en Att är den, som till samma Ätts värdighet först upphöjd blifvit»; och slutligen i 7:de mom. af 7:de §, hvilken § handlar om sådana personer, som äro från säte och stämma på Riddarhuset uteslutna: »Adelsman, hvars ättledning från Stamfadern ej af Riddarhusets genealogiska tabeller tydligen utvisas, eller, der dessa befinnas bristfälliga, sådan ättledning ej styrka gitter». Om nu Gällareds-grenen af adeliga ätten Lilliehöök af Gällared och Kolbäck, JVs 66, skulle tillåtas representera för den utgångna Fårdala-ätten, så bröte Adeln emot alla dessa nu anförda stadganden i sin Riddarh.-Ordn., och vore således icke representerad enligt förstnämnda grundlags-paragraf.
På del skeppare och besättningar å Svenska krafvel-fartyg, större eller mindre, må komma lill säkert åtnjutande af den fering, som uti Kongl. Maj:ls är 1748 utfärdade Reglemente dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den tullkammare, der lossning sker, af den lull, som för larlvgets medbragta last inflvler, mot behörigt qvitto, erhålla dess loring, utgörande vid fart Irån Östersjön, för en Skeppare 2 R:dr, för en Styrman 88 öre och för de öfriga af besättningen, såväl som gossar, hvardera 60 öre; från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en Skeppare 10 R:dr 78 öre, för en Styrman 5 R:dr 38 öre och lör del öfriga skeppsfolket, hvarje person 4 R:dr 32 öre, samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, för Skeppare 13R:dr 50 öre, för Styrmannen 6 R:dr 75 öre och lör hvardera af den öfriga besättningen 5 R:dr 38 öre, men då tull-beloppet för medförda varor icke uppgår lill minst 75 R:dr, bestås skeppare och besättning ej någon föring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink bygdå samt utländska fartyg äi'o uteslutna. Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Veslersjöhamnar, njule föring, såsom från iMedelhalvel, när tullen för de derifrån i Svenskt farlvg medbragta varor stiger tili en fjerdedel af t ullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade. Vid ett annat förhållande bestås endast, den mindre föringen. Förslag lill Tull-taxa. 527 § 17. För gods, sorn under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, såvida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Ridderstolpe anfört; men enl. den erfarenhet jag har, huru det tillgår hos Hr Fellenberg vid dess landtbi uks-institut, äfvensom Hr Fellenberg derom öfverlygade mig, att man ej på ett experimentalfält kan räkna lika stor afkastning , som på en vanlig landtegendom — och detta är naturligt, emedan man, för att visa huru jorden bör skötas, använder mera arbete derpå, än hvad som passar för den jordmånen och tvertom — så tror jag, alt man icke kan på ett experimentalfält beräkna en så rik skörd, som jorden eljest kunde gifva. 6 : t e punkten. Gr. Mörner, Carl: Jag får säga, att bland de medel, som befordra jordbruket och landtmannanäringen, anser jag de agronomer, som vi hafva här i Sverige , vara ett af de vigtigaste. Här äro, dels af Hr De Marö, dels af Frih. von Kraemer, motioner väckta om anslag för a:ne agronomer i vårt land. Utsk. har förnämligast stött sitt tillstyrkande af afslag å dessa motioner derpå, att det skulle vara ovisst, om icke Jonsson vore hindrad att emottaga en sådan befattning, hvarföre Utsk. endast ansett sig kunna tillstyrka anslag för en enda agronom. Det skäl, som Utsk. åberopat för sitt Den i5 Maj f. in. afslag, stödjer sig mycket på Frih. von Kroemers förmodan att Jonsson icke vidare vore att tillgå för Sverige. I detta afseende får jag äran upplysa, att Jonsson, som för närvar, vistas i Finland, åtnjuter der ett betydligt arfvode, och har för en längre tid blifvit erbjuden lika beskaffade förmåner, men af förkärlek för Sverige bar han afsagt sig detta anbud för längre tid än detta år, hvarföre jag å Kronobergs läns bushållssällskaps vägnar contraherat med honom , alt han i 4 års tid, från och med år i84i, skall vara tillgänglig för länet att anlita; och jag förmodar, att äfven andra län erna begagna hans biträde.
01 ’ g tvunget att uppoffra din bevågenhet, ehuru påkostande det än må vara. Hvad grundsatser beträffar, behöfver du likväl ej befara någon » öfvergång » för D. A: s räkning; utan torde det i detta som i andra fall, vara bäst att sopa rent tör sin egen dörr innan man åtar sig besvär för andras., Ars recensioner af dina arbeten hafva alla varit dikterade af red: s öfvertygelse om rättvisa, alltid med tillsats af välvilja för förf. och i början af en viss entusiasm för hans snille, hvilken numera, jag medgifver det, ansenligen försvunnit. Din klagan oiver, att D. A. återkommer till anmärk-ningarne mot » Det går an », » Amorina » etc., skulle vara rättvis, så vida förf. sjelf återkommit från dessa sina förvillelser om hvad som är moraliskt och estetiskt sant och skönt — men då alltjeinnt samma (enl. D. A: s åsigt) förvillade idéer framskymta, så far förf. förlåta att D. A. också vidblifver sina protester deremot och icke anser de förra för gamla, och genom ångern försonade, synder. Att D. A. haft någon del i förföljelsen mot dig från Elementarskolan, kan väl icke rimligen vara din mening? Nå väl! hvarför skall jag beskyllas äfven derför? Lika absurdt är det att påstå, att D. A. velat » uppäta och förfölja » en förf., som detta blad lofordat mer än någon au-nan i Sverige — och utan tvifvel snarare öfver än under hvad han förtjenat. Men » otack är verldens lön » — det påstår du dig sjelf hafva rönt af andra, och det påstår D. A. sig hafva rönt af dig. För min del beklagar jag mig likväl icke, utan tror mig kunna vara vän af Almqvist utan att derför tycka om hvarken » Det går an » eller » Gabriéle Mimanso ». Vänskapl. W. F. B. Till en vän i landsorten. Stockholm den 25 maj 1864. Redlige gamle vän!
För att, å Riks-Bankens vägnar, deltaga i granskningen af de säkerhetshandlingar, som af delegarne i denna Filial-Bank blifvit aflemnade, hafva Fullmägtige, uppå Filial-Banks-Direktionens begäran, utsett Ombud, men någon anvisning å det till försträckning åt nya FilialBanker vid sistförflutna Riksdag afsatta och i 172 § 3 morn. af Banko-Reglementet omförmäldta anslag, stort 1,000,000 R;dr, har ännu ej ifrågalcommit. 62 § 67- mai-Ranktn Vid revisionen af Filial-Bankens i Calmar förvaltning’ och räkenskaper för år 1860 hafva åtskilliga erinringar vid de FilialBankens grundfond tillhörande säkerhetshandlingar förekommit. Sålunda är vordet anmärkt, att vissa skuldsedlar, ställda till uppgifven person, såsom förvaltare dels af ett sterbhus dels af en donationsfond, icke blifvit på innehafvaren eller aktie-egaren transporterade, utan endast åtföljdes af ett skrifteligt förklarande af nyssnämnde person, till hvilken skuldsedlarne voro utställde, att aktie-egaren hade hans tillåtelse att tills vidare begagna dessa reverser såsom hypothek för sina aktier. I anledning häraf hafva Fullmägtige ansett det höra åligga bemälde aktie-egare att antingen å ifrågavarande skuldebref anskaffa antaglig transport, eller ock för aktierne ställa annan säkerhet, som i vederbörlig ordning godkändes. Vidare och som det befunnits, att transporter saknades på åtskilliga andra af de hypothicerade skuldebrefven, hafva Fullmägtige förklarat, att alla hypothek, ställda till viss man eller order, borde med vederbörliga transporter förses, och att såsom grundfondshypothek ej finge antagas något, endast till viss man ställdt skuldebref, så vida icke derå meddelats sådan påskrift, hvarigenom skuldebrefvet vore gällande uti innehafvarens hand.
Då nu, i förevarande fall, den åtgärd, hvarigenom gäldenären den 28 Nov. 1842ansågs hafva försålt fastigheten, icke. hindrade utgifvandet af ett köpebref den 21 Sept. 1843, hvarigenom samme gäldenär verkligen afhände sig samma fastighet, och hvilket köpebref då genast öfverläts på annan person, som derefter med köpet lagfor; håller jag för härigenom bevisadt och otvifvelaktig!, att ehuru den förstnämnda afhandlingen må hafva innehållit ett aftal om köp, hvars återgång förgäfves blifvit hos domstol yrkad och genom dom afslagen, denna afhandling likväl icke varit eller kunnat vara ett fullbordadt köp, hvarigenom äganderätten skulle hafva .från gäldenären öfvergått på hans köpare. Och då så icke skett, och följaktligen gäldenären intill den 21 Sept. 1843 fortfarit att sjelf vara egendomens ägare; borde den dessförinnan sökta inteckningen för hans gäld i samma egendom beviljas. De så kallade Trippiska godsen i Halland hafva varit föremål för åtskilliga tvister.
Jag skulle likväl för min del helst tillstyrka bifall till Utsk:s betänk., ty jag fruktar, efter den erfarenhet jag gjort, att om det kommer tillbaka, så blir summan inom hvarje | timme, ökad med 1000 r:dr. Utsk. har föreslagit 2000, och redan på denna lilla stund är Ståndet uppe på 4°°° r:dr. Hr Hjerta, Lars: Jag kan, för min del, icke förena mig i den siste talarens tydning af grundlagen, alt här betrakta Hr Lagerhjelms förslag såsom en ny motion. Anloges denna tydning, så skulle för hvarje tillfälle, då ett Utsk:s betänk. rör:de statsanslag föredrages, en enda ledamots yrkande på ett högre anslag, än det Utsk. föreslagit, vara tillräckligt att hindra ett Stånd att bifalla betänk., och detta måtte väl ej vara meningen. I sådant fall anser jag, olika med hvad under motionstiden äger runi, Ståndet äga rättig - ja8 Dan i5 Maje. m. het att afgöra frågan utan remiss af den s. k. nya motionen. Hvad beträffar sjelfva hufvudsalen, så kan visserligen den enthusiasm för Frih. Berzelius, som nu gifvit sig luft, icke förundra någon; men jag tager mig ändock friheten vördsamt hemställa till Ståndet, om det ej vore skäl att gå den medelväg, som StatsUtsk. tillstyrkt, då man från andra Stånd erfarit, att betänkligheter blifvit yttrade till och med mot den rättvisa gärd, som Utsk. velat gifva åt Frih. Berzelii förtjenster. Ännu ett annat skäl synes tala för denna åsigt; Frih. Berzelius har nemi. icke sjelf begärt något anslag; det är till följd af en enskild representants motion, som pensionen blifvit tillstyrkt, och jag är öfvertygad att Frih. Berzelius skall, med den utmärkta blygsamhet, sora tillhör honom, en blygsamhet, lika stor och ovanlig som hans vettenskapliga förtjenst, utan tvifvel med erkänsla emottaga det belopp, som blifver honom af Ständerna tillerkundt, äfven om det icke är högre än StatsUtsk. föreslagit. Gr.
Jern', gjutet. des tillgången å denna, likasom å alla andra varor, som icke underkastas onödigt tvång, reglerar sig efter behofvet, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att ej mindre Herr EhrenhofTs yrkande om exportförbud å Silfver, vare sig i myntad eller omyntad form, än äfven Hans Excellens Herr Gefve Löwenhjelms förslag att 2 procents tull bör åläggas all guldoch silfver-export, måtte lemnäs utan afseende, Beträffande derefter Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms förslag, dels att alla från utrikes ort kommande skepp, såväl Svenska, som andra länders, måtte erlägga alla »hamnutgälder» uti det metalliska mynt, som gäller i det land, hvarifrån de sednast komma, äfvensom att särskilda föreskrifter med anledning häraf måtte Tulloch Banko-styrelserna meddelas, så, och om äfven i fordna tider, synnerligast då Riksbanken varit stängd för utvexling af Silfver eller dess förmåga att upprätthålla vexlingen varit hotad, beslut om tulloch hamn-umgälders erläggande i klingande mynt ansetts för det allmänna förmånlig, lärer likväl, under nuvarande förhållanden och så länge Rikets Ständer »allena ega rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas,» det hvarken kunna anses billigt att någon del af rikets innevånare skulle undantagas från rättigheten att med Bankosedlar få erlägga sina utskylder till Staten eller förmånligt för denna att, i stället för i rikets mynt, nödgas emottaga en betydlig del af sina inkomster i utländsk valuta. Vid sådant förhållande finner Utskottet sig icke eller ega anledning att till de 2:ne sednare punkterna i Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Utskottet öfvergår nu till de uti gällande utförselstarif upptagne artiklar. På sätt i början af detta Betänkande är nämndt, har, uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, Roberl Fedrik Gross från Calmar län föreslagit, att enahanda inoch utförsels-tull af högst 20 å 25 öre per centner måtte åsättas artikeln tackjern.
Innan jag således inlåter mig i diseussion öfver ämnet, och för att icke onödigtvis upplaga R. o. Ad.‘s tid, tager jag mig friheten till Hr Frih. o. Landtm, ställa den förfrågan, huruvida Hr Frih. o. Landtm, på delta Exped.Utsk:s föislag till und. skrifvelse ämnar framställa propos. lill bifall eljer icke. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det icke varit vanligt att framställa propos. lill bifall å något från Exped. IJtsk, inkommet förslag till und. skrifvelse, utan framställdes propostn å dem vänligen genom hemställan, om Ståndet behagade gilla eller godkänna förslaget; och korinne Hr Landtm., sedan discussionen vore fulländad, alt i del afseende! tillkännagifva sin mening. Gr. Anckarsvärd: Under förmodan, att afven jag gjort mig förtjent att bära namnet af Svensk man, och med fullkomlig visshet att jag är en bildad man och hörer till den bildade classen af samhällets medlemmar, tager jag mig friheten bestrida talarens, nast före den sista, till följd af sin svenskhet och stora grad af bildning, här nu afgifua yttrande, hvaruti lian förskottsvis trott sig kunna diet-era, att j Exped.Utsk;s förslag till und. skrifvelse angtde näringsfriheten funnes ett språk, som icke vore värdigt Svenska Representationen. Hvad mig beträffar, hör jag nu till de få som finnas qvar, livilka vid 1809 fils riksdag voro närvar., då R. o. Ad, framlade grunderna till de betydliga concessioner, som då af Ståndet gjordes, under förbehåll att äfven dylika concessioner skulle göras af BorgareSt., på det att Svenska folket skulle komma i åtnjutande af den näringsfrihet, som de flesta nationer redan erhållit.
Sista momentet af 8 §. synes kunna försvinna. Antingen är föreskriften ett öfverflödigt upprepande af hvad 4 §• redan innehåller, eller förutsätter densamma en pröfning af hela Ståndet, hvilket man genom stadgandet i 2 och 3 §§. velat förekomma af skäl Betänkandet upptager. Dessa mina anmärkningar får jag till Högloft. Ridderskapets och Adelns ompröfvande öfverlemna. Jag hyser icke någon förkärlek för dem, och skall icke påkosta något ord lill deras vidare försvar; men jag har trott det icke vara utan nytta, att väcka olika ideer till den uppmärksamhet desse i mer eller mindre nion kunna förtjena. Friherre Stael von Holstein, Jacob Salomon, yttrade, det lian för dess del icke i aB Den 15 Januari!. kunde instämma i den af Utskottets plura-> litet föreslagne utvägen af ett visst antal Uilletters utdelande genom Bänkmans-afdelningarne. Sedan Ridderskapet och Adeln medgifvit främmande åhörares inträde, hörde, i Friherrens tanka, allmänheten jemväl sättas i tillfälle att sjelf söka att få begagna denna tillåtelse, i följd hvaraf Billetter troligen icke af någon Ridderskapets och Adelns Ledamot utlemnades till andre personer än dem, som först tillkännagifvit deras önskan att erhålla sådane. En slik anmälan torde likväl blifva särdeles besvärlig, om Billetterna kornmo att circulera, i anseende till svårigheten att skaffa sig kunskap om, till hvilka Ledamöter af Ståndet, man i sådant afseende borde addressera sig. Med hänseende härtill ansåg Friherren sig böra tillstyrka, att näst före hvarje Plenum en lista i RiddarhusCanzliet funnes alt tillgå, med lika många numror, som de billetter, hvilka voro disponibla, å hvilken lista Ridderskapets och Adelns Ledamöter skulle ega att, så långt billetternes antal medgåfve, uti nästföregående Plenum anteckna sig, hvar och en till erhållande af en hillet, hvilken dock borde blifva gällande endast för den påföljande Plenidagen.
Majit föreslagit, å Sjette Hufvudtiteln, utan bland Fjerde Hufvudtiieln tillhörande extra anslag under Topografiska korpsens arbeten, och en så lydande rubrik: »Till bearbetande af rikets ekonomiska karteverk» samt med vilkor att detta verk mätte ställas under Chefens för nämnde korps tillsyn och ledning, äfven hvad Norrbottens län anginge; och har slutligen motionären uttryckt sin önskan att den personal, som nu är anställd vid det ekonomiska karteverket, malte såsom ett erkännande af dess arbetsamhet och bemödanden varda vid sina inkomster bibebållrie, emot det att de inom \ Topografiska korpsen utföra de arbeten, som af korpsens Chef kunna blifva dem uppdragna. Utskottet, som ansett en närmare utredning af denna fråga vara af vigt för betryggande af det ekonomiska karteverkets fortgång på ett sätt, sorn må tillfredsställa fordringarne på detta för fäderneslandets statistik så inagtpåliggande arbete, har dels förskaffat sig kännedom om hvad vidare i ämnet förekommit, dels af Styresmannen för karteverket förskaffat sig upplysningar om arbetets fortgång och den begagnade arbetsmethoden. Härvid har Utskottet erfarit, att redan den 8 Oktober 1852 dåvarande Chefen för Topografiska korpsen, General-Löjtnanten Akrell, afgifvit ett underdånigt utlålande i fråga om sockenkarteverkets öfverlemnande åt denna korps, uti hvilket utlåtande bemälde Chef, efter alt hafva erinrat om sockenkarteverkets bestämmelse att utgöra den bästa och säkraste grunden för utarbetande af en sockenstatistisk och det stora värde, detta verk eger i ekonomiskt-statistiskt hänseende samt att bedömandet, huruvida detta gagneliga verk bör utföras af Land inä ter i-staten eller Topografiska korpsen, mäste bero af hvardera korpsens i öfrigt egande tjensteåligganden ocb dessas närmare eller fjermare förvandtskap med berörda sockorikartearbeten, yttrat följande: »Topografiska korpsen har, jemte sin militära bestämmelse, den att upprätta ett fullständigt karteverk öfver riket och att deraf sammandraga och utgifva generaloch provinskartor.