Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 7, i anledn. af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot Catholicismens utbredande. Allm. Besv.- o. Ekon-Utskottet: N:o 95, i anledn. af väckt motion om tillåtelse att årligen få utföra 50,000 skeppund tackjern; De» 4 December e. m. 85 Expeditions-Utskottet: N:o 10, ang:de bestämmande af dagen, då nästa lagtima riksdag skall taga sin början. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 4 December 1844. Plenum kl. G e. m. Justerades 1 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes ett prot.utdr. från Hederv. BondeSt. af d. 2 dennes, innehållande inbjudning lill Medsländen att deltaga i det, vid föredragningen af StatsUtskis utlåt. N:o 63, i anledn. af hegardt anslag i st. f. den hemmansägare inom Landa socken af Halland tillerkända, men dem frånröfvade utflyttningshjelp, af BondeSt. fattade beslut, alt ett till 500 r:dr b:co nedsatt belopp borde i nämnde afseende utaf allmänna medel utgå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att denna inbjudning måtte fä läggas på bordet, för att förekomma i sammanhang med pröfningen af StatsUtskis på R. o Adis bord hvilande utlåt. N:o 63; hvilket bifölls. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk-.s d. 23 och 27 sisth Nov. på bordet lagda betänk. N:o*ll, angide grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. 62:dra punkten, angide redactionsfbrandring i tf.8 § af hevilla.stadgan; 63:dje punkten, angide infordrande af statistiska upplysningar i afseende på uppskattningen af fastighetsvärdet inom länen; och motion i fråga om fortfarande lindring i bevillningen för Borås stad.
Efter en sädan werkstald granskning af allt hivad rörande de Ridderskapet och Adeln tillagdt förs m^ner möjcligen kunnat sammanlctas, har Utffottck författat det sammandrag af Ridderskapet och AbelnS no ägande Privilegier, som till dctz upplysta pröfning härmed Lfwcrlemnas, och hmaruti, ehuru ej i 172Z ärs Privilegier upptagen, Utskottet ansett stg aldraförst bordt utmärka den rättighet, att wid Riksdagar genom en Person af hwarje lcfrvande -Ätt utgöra Rikets första Ständ, som Ridderskapet och Adeln frän längst förslutne tider tillkommit» Utskottets innerliga önskan stadnar e) hermid akt detta sammandrag och den granskning hivarpä det blifmik grundadt mä i möjlig ste mätto hafwr nalk-US fullftändighctcn, den utsträcker sig äfwcn dertill, att den nyttiga öfwerkygelse derigenom mä stadgas och bis behällas som Höglofl. Riddcrjkapet och Adeln med de härutinnan ästade upplysningar äsyftat. Stockholm den 16 Ock. 1809. Pä Riddarhus-Utskottets wägnar: K» Lennet. s. ^clisrsirasiis. Isiurs von Sammandrag. > § 1.
Om, såsom jag hoppas, detta ieke bestrides af plnraliteten, torde det af 58 och 62 §§• i RegeringsFormen vara klart, att den nya Staten icke gäller förr än året efter det Be 45 H. 22 338 Don 1.6 October f. m. villningcn blifvit åtagen. För min del drar j,ag ieke i tvifvel, alt BevillningsUtskottet medhinner innan årets slut inkomma med förslag till fördelning af Bevillningen. Hvad den yttrade farhågan för taxeringen angår, så bevisar den blott, alt man ej har kännedom om huru dermed tiilgår, ty på Landet verkställas taxeringarne i April och i Städerne i Februari månad. Jag kan ej annat än på det högsta bestrida, att något särskilt beslut om tiden för Statsregleringen fattas, enär det redan är så klart uttryckt i Grundlagen. Herr von Hartmansdorff: Jag befarar, att den siste Talaren under ifvern att tvista ju längre ju bättre, glömmer, att den Statsreglering, som nu utgör öfverläggningens föremål, blott angår utgifter, och icke inkomster, hvilka redan för längesedan äro med undantag af bevillningen reglerade. Med erinran derom, och utan att inblanda mig i den Grundlagsstrid, som uppstått, får jag ödmjukast anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade derom tillkännagifva sin mening. Herr Skogman: Jag hemställer, om icke, då Ständernes beslut, i afseende å Statsregleringen, äfven bör innefatta vilja att fullborda den, nu borde bestämmas, att den nya Statsregleringen skall börjas med år i83o. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då, enligt 61 I Den 16 October f. m. 33g §.
Detta namn synes mig vara så mycket lämpligare, som j daler alltid hetat mark, och således :j riksdaler bör hela riksmark, hvartill kommer, att den äldsta r:drn specie verkligen var indelad i 4 mark. 2:o Myntenhetens tiondedel måste nödvändigt få eget namn, emedan i vårt allmänna räkrtesystem hvarje 10-fald har eget namn: tio — hundra — tusende, samt tiondedel — hundradedel — tusendedel. Jag föreslår derföre, att myntenhetens tiondedel må kallas Krona samt således 1 riksmark Min tanka är, att detta myntstycke bör försvinna, samt att i dess ställe präglas 2:ne myntstycken, det ena l af myntenheten (20 penningar), det andra af myntenheten (10 penningar 1 krona). Dessa begge myntstycken böra innehålla finsilfver i förhål - Den S Mars f. m. 87 lande till den del de utgöra af myntenhelen, men slås af 8-lödig halt, hvarigenom de blifva lagom stora, det förra något större än nuvar. r.dr Specie (] af enheten 12 sk. r:gds), det sednare något mindre än delta. Enligt detta förslag skulle silfvermynten blifva följande: 1 å 4 riksmark T o fl finsilfver — iJa & koppar hruttovigt TJS 8. Hioff ti finsilfver — 8 koppar bruttovigt TBB #. 1 a J riksmark — r:dr specie innehåller: 1 »Vffff ti finsilfver — ,nVoo ti koppar bruttovigt , J o 8. 1 ä y riksmark (2 kronor 20 penningar): töVö ti finsilfver — TBVe 8 koppar bruttovigt 1Ö?5B ti. 1 ä y1^ riksmark (1 krona 10 penningar): VffaVo ti finsilfver — 1Ö'Ö% B ti koppar bruttovigt ö ti. Remedium för de 2:ne minsta 8-lödiga mynten kunde bestämmas lika med det, sorn nu är gällande för 1's r:dr species (12 sk. rgds).
— Vidare och då med 3:dje kompaniets tillkomst hela pontonier-bataljonen blefve, hvad truppens numerär beträffar, fullständig, samt dermed inträdde behofvet af en fullständig lefälspersonal, ehuru detta behof, hvad staben angår, redan varit för handen allt sedan 2:dra kompaniet börjat uppsättas och vid flera tillfällen varit ganska svårt att fylla; har korps-chefen anhållit om anslags beredande härtill, i öfverensstämmelse med förslaget, enär det vore till fullo bekant, hurusom Ingenior-korpsens personal, hvarken i hänseende till befäl eller trupp, står till siri numerär i samma förhållande till den öfriga arméens styrka, som inom andra europeiska arméer, utan är tvärtom vida fåtaligare, hvilket Bil. N:o 3 a. till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 63 redan i fredstid vid åtskilliga tillfällen vållade svårighet att rätt kunna bestrida de Ingeniör-korpsen åliggande tjensteskyldigheter, men skulle vid ett krigstillfälle i äimu högre grad blifva händelsen. Enligt hvad jag förut baft tillfälle anföra, återstår att för pontonier-bataljonen, innan den blir fullständig, uppsätta dess 5:dje kompani, jemte bataljonens stab.
Öfver medelmåttan. Summarisk Tabell öfver Skörd arne Vestmanlands Län nedannämnda år. Fögderi. Strömsholms Kungsöhrs Bergslags O O Sahlbergs Wäsby Hela Länet Westerås Strömsholms Kungsöhrs Bergslags Sahlbergs Wäsby Hela Länet Westerås Strömsholms Kungsöhrs O Allmänt bedömande om Sädesafkastningen. O Medelmåttig Höstsäden nära missväxt. Vårsäden mycket god Höstsäden under medelmåttan. Vårsäden medelmåttig (Höstsäden: Hvetet under medelmåttan ) < Rågen: missväxt . f (Vårsäden: medelmåttig J Höstsäden svag. Vårsäden ymnig Jemlikt dessa från Fögderierne inkomne uppgifter kan årsväxtei sammantagen för anses: Höstsäden under medelmåttan. Vårsäden öfver medelmåtta Ar 1842. Höstsäden medelmåttig. Vårsäden god Medelmåttig Bland de förmånligaste i öfrigt, men Rågen medelmåttig. Medelmåttig Hvetet rikt. I öfrigt medelmåttig Nära medelmåttig Jemlikt dessa från Fögderierne inkomna uppgifter kan årsväxtei sammantagen för anses Jlvetet förmånligt; i öfrigt medelmåttig Är 1848. Rågen under medelmåttan. Öfrige sädesslagen gifva fullt medelmåttig äring Under medelmåttig. O * * •••, Ganska god med undantag af råg, hvarå blifvit allmän missväxt Kornets föröknin g efter utsädet. Afkastning af Rotfrukter. Foder-Afkomst. Hvete. Råg. Korn. Blandsäd. Hafra. Arter. Potates. God. God. Mycket god. God. P öfver medelmåttan. Under medelmåttan Ytterst usel. Summarisk Tabell öfver Skördarne Fögderi. Kornets förökning efter utsädet. /Afkastning af Rotfrukter. Föder-Afkomst. Allmänt bedömande om Sädesafkastningen. Hvete. Råg.1 Korn. Blandsäd. Hafra. Ärter. Potates. Sahl bergs Wäsby Al Hvetet medelmåttig.
Exempelvis ståltrådsdragerierna, der det mjuka jernet från Taberg genom husfliten spinnes till trådar och utvandrar till Danmark och Norrige; m. e. o. allt visar, att om det får gå den naturliga gången, så att näringarna grunda sig på husfliten, hvarvid icke samma beräkningar behöfva iakttagas, som uti fabrikerna, så är det den säkraste vägen lill förkofran, och den väg, som också är grundad på något vida vig ti gare än de materiella beräkningarna; jag menar nemi., att jemte fliten i boningarna följer också oftast ett dygdigt lefverne, då deremot lättjan föder mycket ondt. Jag tror derföre, alt, vid uppgörande af en tulltaxa, bör man framför - D c ii 29 Juli c. th. för nllt hafva för ögonen, att man afser massan af nationen och huru den sysselsät tes, nSrrs cidi leifves. Jag skulle vara en af dem, soiri för enskild nytta gerna ville obetiugadt biträda det förslag, sorn här blifvit framsläldt i afseende på skydd genom en hög tull för till, men jag kaii icke utan villkölderpå ingå, ehuiu jag, lika med Frih. Boye, anser, att en allmän hög (lill vöre en betydlig uppmuntran för ullpfoductiönen. Hallands och Elfsborgs län och, såsom jag tror, äfven norra delen af Skåne; hafva icke annat medel att afbörda sig sina kronoutskylder och anskalFä sina öfriga behof, än alt anlita husslöjden till bearbetande af gröfre eller Jntsk ull; För denna husslöjd är det ett oeftergiflig t villkor att få införa råämnet ullen, som vi tili icke tillfyllest för béhofvet inom landet producera, och i samma strind man lade en allmän tull på ali ull, utan afseende på om den är fin eller grof, skulle man till en del förtrampa de fattiga arhetarné, soiii behöfva den för arbete och nödtorftig utkomst.
Men, äfven om afseende icke fästes å dessa betänkligheter, skulle dock en dylik liqvidations-operation i verkställigheten möta betydliga svårigheter och olägenheter, hvaribland ensamt erhållandet af en rättvis grund för skatter 2* - 12 nes behöriga och jemlika fördelning å samtelige jordegendomar och utförandet deraf icke voro de minsta. En vigtig omständighet är dervid äfven, att ett så stort belopp räntebärande obligationer, som i följd af nämnde åtgärd komme att utgifvas och sättas i omlopp, ©tvifvelaktigt skulle hafva betydligt inflytande på penningeställningen i landet och kunna deruti åstadkomma rubbningar, hvilka svårligen på förhand äro tillförlitligt beräkneliga. Om likväl, oaktadt allt hvad i det föregående är anmärkt, en så beskaffad skattejemknings-åtgärd finnes lämplig och kunde med rättvisa utlöras, synes dock någon, emot dermed förenade olägenheter svarande vinst för de skattskyldige derigenom icke uppkomma. Följden af den ifrågavarande operationen, för framtiden, blefve nemligen endast, att egendomarnes värden i förhållande till ökade eller minskade skatter förändrades, hvadan förvärfvandet af de egendomar, hvilkas skatter blifvit lindrade, fordrade ett större capital än lörut, och ökad behållning, i propor tion till köpeskillingen, ändock icke uppstode, enär hvad, som försvunne i egenskap af skatt, utginge såsom ränta ä högre köpeskilling, samt således för den skuldsatte medförde icke blott ränteutan äfven capital-gravation, hvarigenom vinsten af jemkningen i skatterne blefve ganska problematisk.
Stockholm den 24 Februari 1840.. StatsUtskottets Utlåtande N:o i5. 3 N:o 13. Antom till Exp.-ötsk. den 24 Febi-., kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om HiksgäldsContorets befrielse frän Charlce-Sigillatcc-afgift och Expedit ions-lösens erläggande. (UGS. A.) Med' anmälan-, att Riksgälds-Contoret hitintills, i följd af gammalt .bruk, val it nödsakad! lösa de exemplar al doniar eller utslag, som för Coniord blifvit utfärdade i detsamma rötande mål, hafva Fullmägtige hos Stats-Utskoltet hemställt, huruvida icke Riksgälds-Contoret, hvilket ej, såsom Banken, hade egna fonder att förvalta, utan endast dit ingående, för Statens behof beviljade bidrag, och sådane medel, som på Statens garanti kunde upplåuas, borde, i likhet med hvad för Kongl. Stats-Contoret samt Kongl. Majlis och Kronans öfriga Embetsverk egde rum, icke allenast varda befriad!, från revisions-skiliings erläggande, utan ock berälLigadt att få för dess räkning utskrifiia, samt dess Ombud tillställda domar och utslag uti alla Contoret rörande*, vid Domstol eller annat Embetsverk anhängiga mål, utan att derföre behöfva vidkännas Chartoe-Sigillatag-afgift och F.xpedit ions-lösen. Vid öfvervägande af hvad Fullmäktige sålunda anfort och härvid för öfiigt förekommit, har Utskottet funnit Riksgälds-Contoret, i dess egenskap af Uppbördsverk för allmänna bevillniugen och öfriga dit ingående skattebidrag, böra, på enahanda grund, som Statens andra Embetsverk, vara befriadt, ej mindre från utgörandet afdon under benämning Expeditionslösen stadgade afgift till Domare m.. fl. Embetsoch Tjenstemän, än ock från öfriga, för väckandet eller fullföl jandet af ifrågakommande påståenden hos Domstolar och Embetsmyndigheter i allmänhet fastställda kostnader.
Borgenären slutligen ledsnat vid en fåfäng väntan och vid nödtvånget att öka sin förlust, med skyldigheten att utbetala ett månatligt ehuru knappt underhåll åt den, som hans harm infordrat i häckteSåledes göres, genom det ifrågavarande stadgandet, låntagaren olycklig, utan att långi fvaren deraf har någon fördel, så att i sjelf* va verket, de enda som sluteligen något deraf vinna, äro SlottsCanzlioch ExecutionsBetjenter. Ty för dem är det ett ypperligt medel att preja sig till stickstyfrar från tvenne händer. Men en tredje, som häruppå mycket förlorar är Staten, som skall underhålla fängelse* rum, bevakning, värma och belysning, för att få en mängd af sina förut gagneligt användbara söner förvandlade till oduglingar och i grund förderfvade, för det att någre enskildte Procentare må kunna drifva sitt spel och släcka sin harm deröfver, att olaga räntor och fördubblade CapitalSedlar icke längre; kunna uttvingas, eller också för det att den perso» nella bitterheten må hafva fältet öppet att efter godtycke chicanera. Man skall agta sig för Procentare, heter det. Denna regel är lätt sagd, men icke lika lätt efterlefd af den betryckte i denna tid af allmän förlägenhet, då allmänna crediten är störd och Rikets RöreiseCapital stadnat på några få händer, ur hvilka, åtminstone ur flere Den 10 Felruarii* af dera 5 det icke åter utgår till biträde för redelige, men r. ö ist alide medborgare, mot la-' ga ränta, men väl till vinglande Judar, döpte elier odöpte, för att till följe af d ras bernedling, bära trugt tili 25 procent. Under en sådan tid o.-h sådana förhållanden är det svårt för den, sorn har att mot uppstegrande priser köpa lifvets förnödenheter, sora har dryga skatter att betala 0 s. v. alt icke falla, i hvad man kai ar Judehänder.
R:dr 5 öre blifvit under år 1863 utbetald, Revisorerne få jemväl bifoga utdrag af 1863 års räkenskaper dels öfver de medel, till belopp af högst 2,700 R:dr årligen, hvilka Kongl. Koramerse-kollegium, jemlikt Kongl, brefvet den 30 Januari 1830, är berättigadt att från Kongl. Stats-kontoret uppbära till godtgörande af Svenske och Norske Konsulers förskott till nödställdt Svenskt sjöfolks understöd och hemförskaffande, dels ock öfver det genom Kongl, brefven den 14 September 1843 och den 6 Augusti 1858 å Handels-och Sjöfarts-fonden till Kongl. Koramerse-kollegii disposition anvisade årliga anslag å 2,000 R:dr, att användas till ersättande af sådana bevisliga utgifter för Svenskar, hvartill Konsulerne, antingen i anseende till utgifternas beskaffenhet eller svårigheten att derå anskaffa fullständiga verifikationer, ej äro, enligt förut gällande föreskrifter, berättigade till godtgörelse af allmänna medel; varande dessa räkenskaper jemväl i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, A förstnämnda anslag uppgick behållningen vid 1863 års slut till 6,098 R:dr 25 öre, hvilka dock voro förskottsvis till Konsuler utbetalde och om hvilka medels indrifvande från vederbörande rederier Kongl. Kommerse-kollegii Advokat-fiskals-embete fått sig uppdraget att besörja. Behållningen åter å det sednare anslaget uppgick vid samma tidpunkt till 882 R:dr 83 öre, sedan likväl, på grund af Kongl, brefvet"den 2 Oktober 1863, af Handelsoch Sjöfarts-fondens medel blifvit till Kongl. Kommerse-kollegium utbetaldt ett belopp af 1,500 R:dr, hvarmed Konsulernes under år 1863 bestridda utgifter för Svenska undersåter öfverstigit det för samma år anvisade anslag.
Nåväl, der finnes en vällyckad kopia af det rike, öfver hvilket fursten af Monaco herrskar, en furste som har den oskattbara fördelen framför andra potentater, att han från sina slottsfönster kan öfverskåda hela sitt område, ty alla hans landamären äro jemnstora med ett af våra mindre fideikomisser och sjelfva hufvudstaden, Monaco, liknar mest en af dessa leksaksstäder, vi lekte med i vår barndom, i det vi läto tennsoldaterna marschera förbi husraderna. Det var ett högst oskyldigt nöje och borde icke också »hans höghet» i Monaco på samma vis inskränka sig till att leka krig med sina 40 i ljusblått uniformerade soldater, i stället för att förvärfva sig en sorglig ryktbarhet genom att gynna en inrättning, hvars offer för hvarje år ökas? En Torsdag i Monte Carlo. Efter att i det föregående hafva lemnat en flyktig teckning af organisationen af spelbanken i Monte Carlo, vill jag nu söka skildra sjelfva stället och det egendomliga, i många hänseenden intressanta lifvet derstädes. Monte Carlo erbjuder mycket för de mest olika iakttagare. En psykolog har der rikt tillfälle att studera passionernas inflytande på menniskorna. Han kan följa deras uppkomst, framsteg och utveckling med samma säkerhet som en läkare en bröstsjukdom. En sedetecknare kan här samla råämne till många målande folianter, ty inom Monte Carlos trånga gränser finnas församlade så oändligt mycket upplysande, så öfverväldigande många karakteristiska drag för det nittonde århundradets sjuka mensklighet och dess raffinerade laster. Monte Carlo kunde således lemna stoft till både djupgående och utförliga analyser, men i stället vill jag blott med kåsörens rättighet att fladdra lätt öfver tingen gifva en bild af stället, som jag uppfattat det efter många upprepade besök på platsen och tager mig derför friheten att inbjuda till en tur till Monte Carlo en torsdag, ortens mest »fashionabla» dag.
Då alla äro underkastade samma offentlighet, så måste hvar och en i sin stad bemöda sig om upplysning och rättskaffenhet. I samma mån, som detta bemödande allestädes är rådande i afseende pä allmänna angelägenheter, kan den enskilte medborgaren vara förvissad om, att de som deribland beträffa honom, vare sig uti Lagskipning, Statsförvaltning eller Lagstiftning, skola med all möjlig urskilning, och oväldighet blifva behandlade. Ändamålet med offentligheten är, att alla medborgare skola sättas i beröring med alla, att summan af hela Samhällets upplysning och rättsinnighet skall komma hvarje enjkitdt för hans del till godo; att det förståndigaste och ädlaste, som i sam - Den Januarii. 5l hållet kan tänkas och göras, må blifva rätte" snöret för allmänna ärenders behandling. Men de förståndigaste och ädlaste äro icke de flästa. Det är följakteligen icke den okunniga, ombytliga och vanligen egennyttiga mängdens, utan de förras mening, som bör inhämtas och göras gällande. Alla Samhälls^ former hafva åsyftat, och skola åsyfta, att lösa denna uppgift, antingen Styrelsen med öfvervägande afseende på enhet och stadga, uppdragas åt en, eller med öfvervägande afseende på frihet och föränderlighet, uppdrages åt flere. Upplösningen var icke möjlig 6å länge enväldena fortforo, och behandlingen af allas angelägenheter måste blifva beroende af en endas eller några få personers upplysning och rättsinnighet. Antingen skulle de vara kunnigare och ädlare än alla andra medborgare tillsammantagna, hvilket ej är tänkbart, och i hvilket fall de ej behöfde sky allmänhetens blickar och omdömen , eller ock skulle de känna sin okunnighet och sin ensidighet, samt följaktligen söka, att under hemlighetens slöja dölja sina brister, eller gifva sina åtgärder, ett sken af vigt, som de ej förtjente, och detta har vanligtvis varit händelsen. Af mörkret äro okunnighet, misstag och våldsamma botemedel både å de styrdas och de styrandes sida, naturliga^följder.
Om Norrige härtill bidroge i förhållande af sitt skeppslästetal, som synes billigt, så skulle, efter nuvarande proportion i nämnde lästetal, utgörande för Norrige ~, Norrska Stats-Verkets bidrag göra för år 77,000, eller minst 70,000 R:dr, och Svenska handelns och sjöfartens bidrag 123,000, eller minst no.ooo R:dr Banco. Hvadan det vill synas klart, att allt hvad Norrige bidrager med mindre än 3o,ooo Norrska Species, utgörande hvad Norrska Stats-Verket förut högst erlagt och motsvarande omkring 65,000 R:dr, skulle blifva alltför litet, helst Norrska sjöfarten under senare åren synes hafva varit i ständigt tilltagande, hvilket icke inträffat med den Svenska. Under de sista 6 å 7 åren har det Svenska bidraget i convoy-och läst-afgifter uppgått årligen i medeltal lill 270 a 290,000 R:dr och det Norrska till 60,000 R:dr; men sedan lästafgifterne upphört, kan summan ej för någotdera antagas så högt. Skulle åter Norrska Stats-Verket få undandraga sig att utgöra dess andel i rättvist förhållande, och endast lemna i5,ooo D:r Sp, årligen, som Norrska StorTin^et lärer erbjudit, så motsvarades derigenom ej mer än omkring halfva Le loppet af hvad som borde utgöras. Och hafva R. St., med framställning af dessa förhållanden, skolat hos E. K. M. i und. anhålla, att å desamma det Nådiga afseende måtte fästas, att med Norrska Staten varder tillvägabringad en sådan reglering om dess andel uti de samfällda kostnaderna för Svenska och Norrska handelns skyddande, som med rättvisa och billighet öfverensstämmer. Hvad Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse TU.-o 29;. 9 Hvad serskildt beträffar
Svårare har jag deremot alt uti ett medvetande sammanfoga och förena tvenne af Grefvens yttranden. Han godkänner nemi. den princip, som ligger till grund för 1809 års lagstiftning, nemi. ali ett mer än tillfälligt allmänt tänkesätt om nyttan af en grundlagsförändring borde linnas innan någon förändring blefve vidtagen, men anser derjemte, att en grundlagsförändring hurde kunna blifva hvilande, oaktadt den endast af 2:ne Stånd blifvit godkänd och förkastad af de 2 öfriga Stånden. För mig är omöjligt alt förena dessa båda yttranden. Det stadgande, att ett mer än tillfälligt allmänt tänkesätt skall linnas, innefattar 2:ne raomenter: först all tänkesättet skall vara allmänt, och sedan alt denna allmännelighet skall vara mer än tillfällig. I vår representation vet jag icke, att ett allmänt tänkesätt kan uttryckas på annat sätt, än genom åtminstone tre Stånds sammanstämmande beslut; ty om det icke blir mer än 2 Stånd, som bifalla ett förslag, så måste tänkesättet derom icke kunna anses vara allmänt. Det 2'dra mom. i samma sals innehöll, att delta allmänna tänkesätt skulle vara mer än tillfälligt. Ett tillfälligtftänkesätt anser jag det vara, som gör sig gällande och yttrar sig vid ett tillfälle, t. ex. vid en riksdag, men för att blifva mer än tillfälligt, måste det väl blifva fortfarande under liden lill nästa riksdag, och äfven då göra sig gällande. Huru skulle del gä, om eli förslag blefve gödkändt af tvä Stånd och förkastadt af de andra 2 ne, men likväl blefve hvilande till nästa riksdag, för att vänta pä clt vindkast af det allmänna tänkesättet. Om detsamma då blefve antaget, icke kunde det då sä gas vara antaget pä grund af ett mer äu tillfälligt allmänt tänkesätt.