Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd af läkarebetyg får jag härmed äran afsäga mig R. o. Ad:s förtroende att vara ledamot af Banko-Utsk:t, under anhållan att vara i åtnjutande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, och Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i Banko-Utsk:t efter Hr Lagerhjelm. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^10 e. m. In fidem, 0. Brakel. 37 fi D«n 1# Maj. Lördagets den 16 ?Iaj 1863. Plenum kl. 10 f. rn. Justerades 3 prot.-utdrag för den 13 dennes. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R o. Ad. blifvit öfverlemnade 15 inträdeskort till K. Landtbruks-akademiens sammankomst nästa Måndag den 18 dennes, samt anmodade ledamöter af Ståndet, som deraf ville sig begagna, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af Elektorer efter N:o 35 Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils, N:o 398 Frih. Ihre, fullm. Hr Tersmeden, Nils, och N:o 2261 Hr af Horneman, fullm. Hr af Klint, Erik Magnus; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 25 Gr. Wachtmeister, Rutger, med 36 röster; » 62 Frih. Mörner, fullm. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, med 24 riister; samt » 2183 Hr Gripensvärd, Jakob Olof, med 36 riister. Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 283 för den 12 dennes, innefattande inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att förena sig i det beslut, som Borgare-St. och Bonde-St., vid behandling af 11 :te punkten i StatsUtsk:ts Utlåt.
Utari att inlåta mig i någon undersökning, huruvida dylika kostnader och besvär ligga i sjelfva sakens natur, vill jag blott anmärka, att de förutgående kostnader och besvär, som vanligen vidlåda näringarne , icke äro Kronoutskylder för tillverkningarnes afsättning, logen fråga är, att icke Stämpelafgiften allt för väl knöde fortfara, i händelse Tidningsrörelsen här vore att i något hänseende förlikna med hvad den är uti Frankrike, England, Noria America och Tyskland. Der utgör den ett fullvuxet träd, som tål att qvistas och klippas; här utgör den en spad telning, sorn icke tål att så handteras, ehuru han är af samma slägte med det frodiga trädet. En väsendtlig skillnad exsisterar i öfrigt emellan Tidnings-skrifveriet och andra handtverk. Handtverkaren i en liten Stat har jemförelsevis enahanda afsättning och publik med handtverkare i en stor Stat, har en krets af kunder att betjena. Denna krets ar nästan lika talrik i Sverige sorn i Frank - Bil, lill B t vllin. Uiskol. Betänk. N:o 15. 39 rike, fast kretsarnes antal är så betydligt o» lika, Tidriings-skrifvaren deremot har lika många kunder, som personer finnas, hvilka tala hans sprak. Talas detta af en half million, så kan han äfven med den största skicklighet icke få mera än tjugondedelen af den afsättning, som en lika skicklig Tidningsskrifvare, hvars språk talas af 10 millioner. Således, då man kan utan orättvisa beskatta en handtverkare, efter lika grunder, i Sverige och i Frankrike, blifver det deremot alltid en orättvisa alt , äfven med förutsättande af den högst drifna skicklighet hos Författaren och vetgirighet hos Nationen, lika beskatta en Tidning eller skrift i Sverige och i Frank, rike, i hvilka Länder de till Tidningsväsendet hörande förhållanden äro så högst skiljaktige. Denna betraktelse hade bordt förmå oss att sist lägga consumtions-afgift på Tidningar, fast vi likväl först hafva lagt den på dessa.
Ständer godkänna detta Förslag , böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet göras, och dermed äfven till vinnande af så väl den ordning , att Postinrättningen må skiljas från allt hvad dess egenteliga befattning icke rörer, sona till en mera bestämd reglering af Postlnkomsterne, förenas den underdåniga önskan, det måtte den fordran af 124,000 R:dr Banco, sona Svenska PostVerket, enligt de till Utskottets kännedom lemnade räkenskaper , äger hos Norr. ska Styrelsen , så fort omständigheterne sådant medgifva , till Postverket aflemnas, för att der behörigen redovisas. f Slutligen får Utskottet till Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning framställa , om ej , till ethållande af en ännu säkrare Controll , i afseende på de , från en till annan Landsort afsände Bref, den anstalt torde blifva af nöden , det böra hvarje af de öfrige PostContoiren i Riket, varda , i likhet med hvad för Hufvud - SevillningsTJtsL Betänk anim. 142 Confoiret i Stockholm är förordnadt , försedde nied en särskildt Stämpel, för att påtryckas alla afgående Bref. Hvilket allt likväl nied vördnad öfverlemnas till Rikets Höglofl. Ständers upplysta bepröfvande. Stockholm den I Maji 1818. Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott s Utlåtande. i anledning af de mot Projectet till en förnyad ChartceSigillatceFörordning gjorde Anmärkningar. De hos Högvördige PresteStåndet och Vällofl. BorgareStåndet gjorde Anmärkningar, äfvensom den erindran en värd Ledamot af Höglofl.
Denna hemställan har blifvit bifallen af Presteoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet förhöjt anslagssumman från 2,000,000 R:dr till 2,250,000 R:dr. Bih. till B. St. I följd häraf, och sedan Presteoch Bonde-Stånden afslagit de båda andra Riks-Ståndens inbjudningar att i deras ofvanberörda beslut sig förena, får Utskottet, för frågans afgörande i Förstärkt Stats-Utskott, framställa följande voteringsproposition: Den som, i öfverensstämmelse med bvad Stats-Utskottet föreslagit samt Presteoch Bonde-Stånden beslutat, vill, att Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i sådant afseende äskat, till komplettering af bristande trafikmateriel å Statens redan anlagda stambanor anvisa det för detta ändamål nödiga belopp, i jemnadt tal med Två millioner (2,000,000) Riksdaler, att från Riksgälds-kontoret i mån af behof utbetalas, mot det att den från och med år 1867 uppkommande behållningen å trafikinkomsterna frän Statens jernvägar varder till nämnda kontor levererad, röstar Ja j Den, det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att till komplettering af bristande trafikmateriel å Statens redan anlagda stambanor anvisa det för detta ändamål nödiga belopp med Två millioner tvåhundrafemtiotusen (2,250,000) Riksdaler, att från Riksgälds-kontoret i mån af behof utbetalas, mot det att den från och med år 1867 uppkommande behållningen å trafikinkomsterna från Statens jernvägar varder till nämnda kontor levererad. 2:o.
Hvad som iner an alla bocker, rner an Schelling och Hegel, Eddan och Beckers vSirldshistoria hidragit ' till Fredrika Bremers utveckling, var den ovanliga inangd af framstlende personligheter, med hvillra hon kom i beroring: FranzBn, Brinluuan, Geijer, Fahlcrantz, Sodermark, Qv~ll.nstriim, Lindblad, Jenny Lind m. fl. Till och med i Norge har hon tidigt haft forsankningar inom den litteriira varlden, s l de blda fienderna, Wergeland och TVelhaven, som just d i befunno sig i striden om)) Norges Dzeming~). Retydelsefullast for Fr. Bremers utveckling blef dock den. TJppsala-lwets, som under denna den svenska vitterhetens gyllene tid brukade sarnlns fredagsaftnar i ofverstinnan Silfverstolpes salong till liisning och litterara samtal. Det vetenskaplign detaljarbetet, specialiseringen hade denna tid Bnnu icke hnnnit utveclclas i en grad, som kunde bli hotande for tankeutbytet mellan beglfvade illsin och kvinnor. &amp; m u fanns godt om autodidnlrter p6 bLda hhllen, och ett jgktande, nivellerancle skollif hade annu icke hunnit i fortid utrota de allmiinna intressena. Herrar och damer forde vidlyftiga brefvaxlingar med hvmandra i de hjartligaste ordalag om religione ens och moralens grundsnnningar och dar fanns fullt upp med viinskapsfi~rh~landen af idee ' l och alskviird natw. Den nutidn generationen kastar ofta i pessimistiska stunder liingtansfnlla blicksr tillbaka till detta si fiiga blaserade s8llskapslif, att motstycke till det, soin i Berlin grupperade sig kring Rahel Varnhagen.
Utan att dock våga yttra något, gick hon att tillkalla Lisa, visade henne rocken, lemnade åt henne silket och bad henne gå i krämarns bod, för att köpa mörkare silke, och välja det i färgskiftning lika rocken. Fru Margaretha vågade ej sätta sig för att försöka reda sin knyppling, ty hon visste att mannen skulle anse det som ouppmärksamhet emot det arbete, han ålagt henne. Hon satt derföre med rocken i famnen till dess Lisa återkom. "Hvad tänker du på, flicka", sade fru Margaretha fräsigt, och med en slags belåtenhet omfattande tillfället att få låta emot någon den harm utbryta, som började koka inom henne, "ser du då inte, att det der silket är ljusare, än det du fick till prof, och du skulle ju köpa mörkare." "Silket är ju rätt bra likt", inföll Jörgen, "men du är alltid otålig, hvem kan göra dig i lag." Lisa gick och frun satte sig att stoppa med det olika silket, men arbetet blef naturligtvis ej vackert, utan stoppen blef ganska synbar. "Jag hade kunnat skicka den ut att lagas", sade Jörgen, när frun lemnade honom rocken. "Det synes nog på arbetet, hur villig du var att göra det." Fru Margaretha vågade ej invända, det hon gjort sitt bästa och att silkets färg var anledning till att det syntes; men den orättvisa beskyllningen för ovillighet sjöd i henne. Jörgen Bähr fortfor nu en lång stund, under tystnad, att låta gungstolen gå. Fru Margaretha knypplade i tysthet. Slutligen yttrade Jörgen torrt: "Fru Ebba och hennes döttrar torde snart vara att förvänta, blir allt i ordning?" "Jo, snart hoppas jag allt är ställdt enligt dina ordres. Welam for ut till Hufvesta. Han erbjöd sina rum, för att de fångna damerna skulle kunna få mera utrymme, efter hans rum just stöta intill deras." "Du kan ju taga dem alla." Fru Margaretha såg på sin man, för att få reda på, om det var så hans verkliga mening; men han vände sig ifrån henne emot fönstret. "Skall jag då låta bortföra alla onödiga möbler ifrån dessa, liksom ifrån de andra båda rummen?" Nu vände sig Jörgen om, och fru Margaretha såg att han var nästan blek af vrede:
Vid hvarje Riksdag, Svarar mot §• vare sig Lagtima eller Urtima, vålje Ridderskapet och Adeln in pleno, på sätt föregående ^ § stadga, 3:ne Fullmågtige uti Riksens Ständers ELnk, och ett lika antal Fullmågtige uti Riksens Ständers RiksgäldsContoir, samt förordne dessutom, enligt 68 §. Riksdagsordningen, på sått Ståndet lämpligast finner, om Revisorer till de derstädes anbefallta särskildta granskningsförrättningar. Hvarförutan Ståndet äfven, enligt 69 §. Riksdagsordningen på sätt det lämpligast finner, förordnar om ersättandet af de, genom dödsfall eller andra tillfälligheter, uppkommande ledigheter bland Fullmågtige eller Revisorer. 29i Ven 18 Augusti e, m, Fullmägtige och Revisorer taga sina såten efter de Åtters ordning i Matrikeln, hvilka de tillhöra. I anseende till personerne, hvilka till dessa befattningar kunna komma under omröstning, iakttages hvad Riksdags. Ordningens 70 §. härom stadgar. §• 46. Till befrämjande af Svarar mot 48 §« nödig ordning vid Ridderskapets och Adelns allmänna sammankomster, är särskild stadga upprättad, som i Riddarhussalen alltid bör vara till efterrättelse anslagen. §. 4ji Svarar mot 4g §, RiddarhusUtskottet består af tolf Ledamöter. Inför detta Utskott skola Ledamöter afRidderskapet och Adeln, hvilka, efter de tvenne första anteckningarne3 vid Riksdagen sig infinna, styrka deras behörighet lill såte och stämma och utbekomma polletter.
T:nr k:pr R:dr sk r. R:dr sk r. R:dr >k r. R:dr sk r. Götha Canal Bolags f. d. Discont. Utelöpande Banco-Attester för Insättningar på förra Directionens Räkning: En Attest af d. 7 Jan. 1814 • • R:dr 200. „ af d. 3o No v. 1816 „ 1400. — - ,Goo. 3 proCents Reverser: . Capital # . • * . 8730. ■ Ränta till d. i Octob. 1817 123r: 4 *.5.^^q j. ^ 5^ Innestående Medel emot 3 proCent på Afskrifnings-räkning: Capital • • 3i4. ■ ■ Ränta till d. i Octob. 1817 >88: i3.6. 5o3.l3.6. Förre Directionens utelöpande Assignationer på Banken . io,58o. ■— - Götheborgs f. d. Discont. Utelöpande 3 proCents Reverser: J ,3^; /fI 5, Förre Directionens utelöpande Assignationer på Banken 7294: Capital Ränta å 3 proCent till d. 1 Nov. 1817 „ å 6 proCent till d. 1 Oct. 1818 Malmo f. d. Discont. Utelöpande Banco-Attester för Insättningar på forre Directionens Räkning: Capital. R:ta till fV 1818. S u rn m a B:co R:dr Malmö f. d. Discont-Directions på Banken dragne Assignationer, utbalancerades till d. 1 October 1818, med inberäkning af de i Cassan varande, till ett sammanlagdt belopp af R:dr Under inlösningstiden hafva dylika Assignationer blifvit i Banken presenterade och inlöste, till en Summa af R:dr 118,080 och har således blifvit infriat utöfver det uppgifne utelöpande beloppet RMr .
så stor, ali han ej ens trott propos. till bifall å betänk. kunna framställas. I anledn. häraf tager jag mig friheten fästa talarens uppmärksamhet på det mom. af 56 §:n Reg.Fm, som säger: ''Utskottens förslag skola först i Slån”dens plena framställas till antagande eller förkastande utan ”förändringar eller tillsatser.” Hvad beträffar det motiv en annan värd ledamot, Frih. Cederström, Jaeob, framställt, i anledn. hvaraf Hr Lagerhjelms nu här i e. m. gjorda anförande borde betraktas såsom ny motion, så erinrar jag endast att de anmärkntr, som här blifvit gjorda, icke innefatta någon ”under riksdagen inträffad händelse.” Detta hindrar visserligen icke återremiss, men kan icke leda till förslagets betraktande som en ny motion. 1 anledn. af den 3:dje talaren, Frih. Ridderstolpes anmiirkn. får jag nämna, att jag icke tror det behöfvas någon Europeisk, utan endast en Svensk känsla, för att erkänna Frih. Berzelii förtjenster. 2 o : d e punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag yrkar vördsamligen, att den pension, som Prosten Ödman för Capellmästaren Haiffners enka begärt, nemi. 200 r:dr, och hvilken af Utsk. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridder.skåpet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1854. Åttonde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, 1834- Måndagen den 3 Juni 1834- Plenum kl. 9 f. m. Justerades 1 prot.utdr. för d. 28 sistl. Maj e. in. Justerades pleni-prot. för d. 24 sistl. Maj. Upplästes ett från Exped.Utsk. inkommet memorial af d. 29 sistl. Maj, i anledn, af återremiss af Utsk:s förslag tilL underd. skrifvelse N:o 33, angrde de af K.
Nio 88. Motion Nio 72, om ett tillägg till 2 morn. 28 § i Kongl, förordningen den 7 December 1860, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Nio 4. R. St. underdån. Skrifv. Nio 170. Motion Nio 198, angående förändrad grund för utmyntningen af Svenskt silfvermynt och tillvägabringande af likhet i de Skandinaviska ländernas myntförhållanden. Banko-Utsk. Utlåt. N:o 25. Motion N:o 199, om nedsättning i tullen å sydfrukter och annan lindring i afseende på deras förtullning Bevilln -Utsk. Betänk A:o 8 och Mern. R St underdån. Skrifv Nio 148. Motion N:o 311, angående underdånig anhållan hos Kongl. Majit att Dess regering må i samverkan med andra Stater, som garanterat Wienertraktaten, å diplomatisk väg påyrka Konungariket Polens återupprättande. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk N-.o 114. Motion Nio 319, om uppdrag åt Expeditions-Utskottet att genast besörja tryckning och utdelning af ett Stats-Utskottets protokoll. Exped.-Utsk. Utlåt. Blanche, A. Th. Motion N:o 4, om anslag och annat understöd från Statens sida för skarpskytteföreningarne i riket. Stats-Utsk. Utlåt. R St. underdån. Skrifv. Nio 133. Motion Nio 110, om anslag till lön åt en Intendent för Riks-musei pa lseontologiska afdelning och förökande af dess samlingar, m. m. StatsUtsk Utlåt. Nio 139 R. St. underdån. Skrifv N:o 169. Motion N:o lil, om afskaffände af prygelstraffet. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Hvad beträffar sednare delen af Hr Grins yttrande, så bardet redan många gånger blifvit antydt, huruledes i alla händelser, efter Utsk:ts förslag, samtlige banker skola beskattas med samma proc. för sin inkomst, och således större för större inkomst och mindre för mindre; men att derjemte, då man vill beskatta ett privilegium, som dessa banker hafva, vilja göra det efter den större inkomsten, kan väl icke kallas billigt. Det visades nyss, att en bank kan hafva en ganska stor inkomst, utan att i vid - 11 c ti 22 Augusti e. m. sträckt mån begagna sin sedelutgifningsrätt. Vore det då billigt, att beskatta denria rätt efter hela inkomsten? Jag tror det icke, och anhåller fördenskull fortfarande otti bifall till Utskits förslag. Gr. Sparre: Det, är ganska lätt, att komma till riktiga slutsatser, då man griper sina premisser ur luften. Hvarifrån halden siste värde talaren fått, att det är sedelutgifningsrätten, sorn skall beskattas? Förslaget går ju ut på att beskatta inkomsten, och den värde talaren säger sjelf ouphörligen, att detta är förslagets förnämsta förtjenst. Hvarifrån har den värde talaren nu fått, att det icke är inkomsten, utan sedelutgifningsrätten, som skall beskattas? Gr:n säger, att orsaken till olikheten emellan be vi 11- ningen för landtoch stadsfastighet, var den olika inkomsten. Nå väl, då säger jag, att samma förhållande bör ega rum i niirv-.de fall, så att den högre inkomsten på ena stället bör föranleda högre beskattning, än den lägre på ett annat. Skulle man beskatta sedelutgifningsrätten särskildt såsom ett privilegium, så komme man till ett alldeles nytt beskattningssystem. Då skulle man säga till apothekarn<* att de borde betala först och främst efter sin inkomst och sedan särskildt för privilegiet. Men sådan är icke förslagets mening. Att R.
En sådan förbindelse emellan hufvudstaden med 100,000 invånare och Upsala med nära 10,000, hvilka ömsesidigt hafva behof af en liflig kommunikation sinsemellan, kan ej annat än åstadkomma den måhända största passageraretrafik, som på någon lika lång jernväg i Sverge uppkommer; men dertill fordras det vilkor, som endast den östra linien uppfyller, nämligen minsta längd och till följd deraf billigaste afgift. Genom de många vägar, som från flere sidor leda till Upsala och äfven från den östra delen af Stockholms län träffa samma linie vid Rotebro och Norrsunda samt flere ställen, måste denna trafik dessutom väsendtligen ökas i jemförelse med den, som tillstöter den vestra linien, hvilken på samma väglängd icke förr än mot ändpunkten träffar de tvänne der sammanfallande landsvägarne från Westerås och Sala. Då alla förhållanden öfverensstämmande visa fördelarne att medelst jernväg öster om Sigtunafjärden förbinda Stockholm och Upsala, är det också naturligt, att man för Norra stambanans fortsättning bör söka den kortaste linien till Sala, på sätt Kommittén låtit utstaka densamma. Denna linie går midt igenom ett distrikt, som redan nu producerar spannmål till afsalu och genom deromkring varande stora odlingstillfällen inom kort skall komma att betydligt öka denna produktion, för hvilken afsättning måste sökas antingen åt norr och nordvest på bergslagsorterna, eller åt söder på Stockholm. I hvilkendera rigtningen som helst har denna bana ett särdeles fördelaktigt läge, för att såväl från de densamma skärande, i norr och söder gående landsvägar upphämta tillförseln som transportera varorna direkte till Dalarne och Gestrikland, eller till Stockholm öfver Upsala, hvarest dessutom på kort distans segelleden träffas. Liniens läge, 3i mil norr om Mälarens strand, blifver äfven gynnsamt för den del af mellanliggande trakter, som hafva största behof af kommunikationer. Likaså är linien beqvämt belägen för de på dess norra sida befintliga socknarnes ej obetydliga afsättning af trävaror och slöjdalster på Upsala och Stockholm.
Majit likväl, med afseende derpå, att vid Sekreterare-lönens bestämmande den då brukliga Kansligebiihren ingått i beräkning, utan att före utfärdandet af nådiga Förordningen den 30 November 1855 någon förhöjning i samma lön ägt rum, velat i Nåder anbefalla Kanslers-Embetet förständiga Konsistorierna vid de båda Universiteterna att tillse, i hvad mån skälig ersättning, för hvad Kanslers-Sekreteraren genom Kansligebiirens upphörande årligen i medeltal kan anses förlora, må genom lönens förhöjande honom af Universitetens tillgångar beredas.» Då jag derefter hade att, i hvad på mitt embete ankom, bedöma den sålunda väckta frågan, fann jag mig böra i första rummet tillse, af hvad anledning så kallad Kansligebiihr i allmänhet blifvit pålagd dem, som lösa fullmakter, och kunde dervid icke upptäcka, att nämnda afgift varit genom uttrycklig författning tillåten eller anbefald annorlunda, än i Kongl. Majt:s nådiga Taxa för Dess och Riksens Ständers Kansli den 25 Juni 1720, deruti stadgades, att »för fullmakter, Vocationer samt tillökningar på lön och Karakter betalas 5 procent af ett års lön »och förbättring räknadt,» hvilken afgift genom Kongl. Förordningen‘den 3 December 1812 förhöjdes med 50 procent. Då likväl lösen för fullmakter ifrån andra Embetsverk eller Myndigheter icke heller torde kunna visas hafva varit i lag bestämd, hade antagligtvis dessa Embetsverk och Myndigheter, i saknad af annan föreskrift, tillämpat de grunder, sorn i nämnda taxa funnits följda och, så snart förhöjning deri ägde rum, jemväl beräknat densamma sig till godo. Uppbärandet af Kansligebiihr för fullmakter, utfärdade af dessa Myndigheter, trodde jag följaktligen icke någonsin hafva varit fullt lagenligt, utan, på ofvanantydda sätt tillkommet, under tidens lopp för sig vunnit ett slags häfd.
I vetenskap och konst vet jag icke, att de förvärfvat sig något företräde framför andra folk, icke heller framför vårt, huru fåtaligt det än må vara. I förvärf hafva de likväl en stor öfverlägsenhet, medgifves; men hon torde ändock icke vara tjenlig att taga till efterdöme. Personer, skicklige alt förvärfva, hafva också funnits hos oss före Judarnes hilkomst, och torde helt säkert vara till finnandes äfven nu. I sparsamhet kunna Judarne visserligen lära oss mycket; men vi hafva landsmän t. ex. Smålänningarne, hvilka i den vägen kunna tjena till föresyn. Vilja vi blott taga de sparsamma, de Den 19 Mars f. m. 49 de näringsflitige bland dom till efterföljd, så bade vi mera att lära än hvartill de fleste torde vara böjde. Aro vi åter ohjelplige slösare och misshushållare, så ser jag intet farligare för oss, än att sprida öfver allt i landet personer, sora bättre än andra veta begagna sig af misshushållarnes obetänksamhet. Man har talat om fördom mot Judarne och brist på uplysning hos deras motståndare. Månne någon af detta Stånds medlemmar, som fällt sådana uttryck, anser Judendomen medföra ett högre mått af menskliga framsteg, än del christendomen åstadkommer? Det betviflar jag. Gra ingen har tänkt att uplysningen vore i våda, derest Judarne icke finge större insteg, hvarföre då lala derom? Skulle Judarne, om de spriddes öfver landet, öka dygderna hos Svenska folket? Några Prestbevis öfver deras upförande hafva naturligtvis icke kunnat lemnäs. Emellertid har man anfört härvarande Polismästares intyg och några af K. Bef;h:de hafva äfven meddelat sädane yttranden. Jag sätter dessas tillförlitlighet icke det ringaste i fråga, men Mine Hrr! hvilken skillnad är icke mellan förhållandet med Judarne här i landet och annorstädes? Jo, den att Judarne här äro få till antalet, till förmögenheten väl behållna, understundom rika, och till bosättning inskränkte inom 4 Städer.