Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Munck af Rosenschöld: Hr Lagerheim har i sitt anförande bevisat motsatsen af hvad han velat bevisa. Han har, under åberopande af 16 §:n Pieg F:n, sagt, att Konungen äger ingens frid störa eller störa låta; men han har tillika sagt, att denna § icke får gälla för dem, som bryta mot samhällets rätt och lagar. Han har påstått, att lurendrejaren bryter, icke blott emot enskild räll, utan äfven emot samhällets lagar. Jag antager den satsen, och bevisar genom den det grundlagsvidriga uti husvisitationen, ty det är icke blott hos dem, som bevisligen innehafva lurendrejerigods, utan hos hvarje Svensk medborgare, som lagen tillåter alt fred slöra. Hr Hjerta: Mig synes, att det är öfverflödigt, att om betydelsen af 16 §:n Reg.Ftn längre disputera, ända till den utsträckning, som vi hört några talare hafva gjort. Deremot, oell som jag icke vet, huruvida, efter den allmänna discussionen, det blir tillåtet att yttra sig äfven öfver de särskildta momm, anhåller jag att få tillägga några omständigheter lill närmare förklaring och utveckling af den ena utaf de förändringar jag förra gången tog mig friheten föreslå, nemi. om nödvändigheten alt höja minimibeloppet af det varuvärde, som bör anses berättiga till beslag. Hr Printzensköld har vidrört detta förhållande och sagt, att den handlande kunde med tulljournalen styrka, att den pjes blifvit förtullad, som förlorat sin tullstämpel. Jag får fästa hans uppmärksamhet derpå, att den handlande ofta i samma factura förlullar en mängd pjeser af samma sort, och att tulljournalen således icke kan utgöra någon verification för honom, sedan han försålt en del utaf pjeserna. Jag skulle tio, att denna omständighet utgör ett tillräckligt skäl för min anmärkning; men ännu mera — och det glömde jag tillägga då jag förra gången yttrade mig — måste man besinna hvad inflytande husvisitationsrätlen hos enskilde måste äga, ifall den icke omgärdas med stränga föreskrifter, nemi. i fråga om varuvärdets minimibelopp, sorn berättigar till be - Den 26 Maj. slag.
Cederström: Hvad PresteStåndet beslutat, eller icke beslutat, öfver ifrågavarande redactions-förslag, ändrar icke en bokstaf af hvad jag anfört, angående ett af Ståndet fattadt föregående beslut, som rörde ett särskildt fall med Upsala Academi, Undertecknad RiddarhusSecreterare ti 11- kännagaf, det någon underrättelse från Högvördige PresteStåndet, om Dess beslut i afseende å förevarande redactions-förslag, ännu icke till Ridderskapet och Adeln ankommit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af den föreslagne nya redactionen. Ropades Nej. Den 26 Februari i e. m. 267 Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde redaction, Ropades Ja, x4 §• 4 Morn, Götheborg sände Tre egne Fullmägtige; Städerna af första Classen hvardera Två; De af andra Classen, med rätt att ställa Två, hvardera minst En, samt Städerna af tredje Classen, äfvensom Fahlu Bergslag, hvardera En Fullmägtig. Städeroa af de öfriga Clas serna äge att sända hvardera En Fullmägtig; dock med rättighet att förena sig Två, högst Tre, om En person, hvilken dock måste vara tillRiksdagsman vald för en af dessa Städer, der han sjelf Magistratsperson, eller Borgare är. Riks dags Fullmägtig för Stad af tredje Classen må jemväl kunna tillika emottaga fullmagt för en annan Stad af lägre Class. Denna redaction blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln antagen, x4 §.
Ä n kommo tonerna liksom i sluten kolonn, fast och bestämdt, än skingrade de sig till en samling enstaka strof vare; de blefvo lättare och gladare och förvandlade sig ' slutligen i hennes fantasi till elfvor och genier i lätta ringar. Hon såg alltsammans i ljusa, skimrande bilder, hvarje ton sammansmälte med en färg. Ur detta kaos af toner bryter plötsligt en liten bit af en folkvisa, som höjer sig likt en menniskoröst ur det trolska virrvarret. Snart dör den bort i en suck, men efterföljes af en annan och ännu en annan melodi. » Så synd att han inte spelar något till slut — det fins dock ingen, hvars musik jag så gerna lyssnar till; pianot ljuder så annorlunda under hans händer, så vekt och innerligt och ändå utan pjunk. H ö r nu blott dessa toner, hur på en gång friskt och smekande de brusa oeh välla! » För henne förvandlas hvilstolen till en båt, som sakta föres framåt, förbi susande alar; vattnet klappar och sqvalpar mot dess sidor. Hon tycker sig förnimma den lekande sommarvinden öfver sitt anlete och den manlige ynglingens berusande närhet. Hon drömmer: » Hur ljuft att glida framåt, lutad mot din arm, hur fast och kraftigt den stöder. — Älskade! » — Med ens försvann drömmen, Hervor slog upp ögonen. Det var mörkt i rummet, musiken hade tystnat. Hennes hjerta bultade våldsamt, och hon strök sig med handen öfver pannan. tidi ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas Men se, nu böriar en fågelqvitter liknande kör: » Äro vi skrockfulla, visst inte; huru kan ni då tro detta? Måhända under mormors eller farfarsfars tid, men nu, hvilken idé, vi äro alldeles ej vidskepliga! Usch! Fy! En sådan förmodan! » o. s. v. i oändlighet.
Mine herrar! det är ur politisk synpunkt en vigtig fråga vi här gä alt bestämma, den nemi. huruvida constitutionel enhet och politiskt samband finnes i vårt land, eller om, såsom en värd talare i f. m:s, jag vill hoppas oförtänkt, yttrat sig, hvardera statsmakten ägde att sörja för sin egen värdighet. Det sednare fallet skulle förutsätta' en fullkomlig söndring emellan de båda statsmakterna, och om denna sats ej uttalas, af den värda Grefven ensam,futan sanctioneras af någondera statsmakten genom dess åtgärder, så blifver ofvannämnda söndring deraf en ovillkorlig följd, hvilken söndring en hvar af herrarne torde finna förlamande verka på hela statsmachinens gång. En sådan söndring framställer sig för mig såsom den största våda för samhället, emedan den ovillkorligen föranleder en kris, hvilken kanhända endast en ultima ra tio förmår bryta, en utgång, ifrån hvilken Gud bevare oss. Funnes äfven en söndring inora .Staten, så vore det i min tanke opolitiskt att öppet uttala densamma. Der ej politiskt samband finnes emellan de buda statsmakterna, der hafva aktning och anseende för dem försvunnit tios främmande makter, och dessa skola visserligen icke underlåta att till egen fördel begagna sig af det svaghetstillstånd, i hvilket ett sådant samhälle befinner sig; de skola begagna detsamma för att betinga sig fördelar, hvilka denna stat icke äger kraft att dem bestrida. Gr. Anckarsvärd uppgaf i f. m., att en ledamot yttrat, det en främmande stat skulle kunna i denna sak inblanda sig och uppträda såsom fordringsägare. Jag tror alt detta var ett missförstånd af den förre talarens yttrande, hvars mening säkerligen var, alt en främmande stat, utan att uppträda såsom fordringsägare i denna fråga, kunde begagna sig af de spända förhållanden, som emellan begge statsmakterna funnes. Gr. Frölich har sagt, att exempel väl illustrera, men ej V Den 27 Februari c. m. 733 bevisa något. Jag medgifver detta i allmänhet, men tror dock, att exempel, hemtade utur historien, något bevisa.
De hade sitt tillhåll på den öfre slätten, der de öfverallt utgräft korta, djupa och ovanligt breda, med två öppningar försedda gångar att sofva i. Derifrån flögo de vid vår ankomst i stora skaror fram och åter till det närbelägna hafvet. Deras mängd var nästan jemförlig med alkornas å de arktiska fogelbergen. Tejstarne och skarfvarne höllo till på klipporna i fjär-området. De ryggradslösa landdjurens antal uppgick till kanske 30 arter. Talrikast voro Machilis, Vitrina, Lithobius, Talitrus, några tvåvingar och skalbaggar. De lefde alla på strandens inre bälte, der marken var ovanligt fuktig.» Beringön skulle utan svårighet kunna föda stora boskapshjordar, kanske lika talrika som de hjordar af sjökor, som fordom betade vid dess stränder. Sjökon hade för öfrigt valt sin betesplats med urskilning, i det att hafvet Alg från Bering-öns stränder. Thalassiophyllum Clathrus Post. & Rupr. 1/4 af nat. storl. här, enligt dr Kjellman, är ett af de algrikaste i verlden. Hafsbottnen betäckes på gynsamt belägna ställen af 20 till 30 meter höga algskogar, hvilka äro så täta, att skrapan med svårighet tränger ned i dem, en omständighet som mycket försvårade draggningen. Vissa af algerna användas af infödingarne till mat. Under färden till fångstplatsen blefvo vi vid en rast, ungefär halfvägs mellan densamma och byn, i tillfälle att deltaga i ett högst egendomligt fiske. Raststället var beläget på en jemn grässlätt, snarlik en naturlig äng hos oss, genomkorsad af en mängd smärre bäckar. Dessa voro fulla med flere olika fiskarter, deribland en sik, en liten forell, en medelstor långsträckt lax med nästan hvitt kött, ehuru med purpurröd hudfärg, och en annan laxart af ungefär samma längd, men mycket bred och med en puckel på ryggen. Dessa fångades lätt.
Så väl det uti Rikets Ständers sist församlade Revisorers Berättelse omförmälda, vid 1843 års slut balanserade, förskott af 12,108 R:dr 45 sk., utgörande kostnaden för utarbetande af en Författnings-samling rörande krigsmakten till lands, samt för utgifvande af samling utaf stadganden rörande rotehållare» och soldaten vid indelta InfanteriRegementerna, som ock ett för samma ändamål, af expensmedlen, förskjutet belopp af 303 R:dr 20 sk., eller tillhopa 12,412 R:dr 17 sk., hafva, på grund af Kongl. Brefvet den 12 Augusti 1845, blifvit af Kongl. Stats-Kontoret ersatta utaf det å Riksstatens 4:de Hufvudtitel uppförda anslag för ”oförutsedda utgifter.” Revisorerne hafva utaf en dem tillhandakommen skrifvelse från Krigs-Rådet m. m. Forsberg och Kapitenen m. m. Stjernsvärd, angående fortsättningen af berörde arbeten, inhemtat, att, sedan den 10 Oktober 1845, blifvit af trycket utgifna: l:o Af det större arbetet: Samling af gällande Författniugår rörande Arméen, dess styrelse och förvaltning, 2:dra Titeln, Arméens sammansättning och förläggning, innehållande 20. 14:de „ befordringar, transporter, tjenstebyten och afsked inom Arméen, 10 samt 3:dje „ Arméens rekrytering och remontering, hvilken Titels granskning är så nära fullbordad, att tryckningen kunnat börjas, beräknad att innehålla 16. Tillsammans 46 tryckta ark. 2:o Af det mindre arbetet: Stadganden rörande rotehållare» och soldaten vid indelta Infanteri-Regementerna: Tryck 137 T ryckta: 3 Art. Skaraborgs Regemente 3b 7 „ Dal-Regementet i* 8 „ Helsinge Regemente 3. 10 , Westgötha Dals Regemente 5. 16 „ Wermlands Regemente 3. Tillsammans 16 ark. Under tryckning: 11 Art. Bohus Läns Regemente. §. 6.
Vidkommande således de från Staten på räknade tillgångar för Pensions-Inrättningen; sa,' emedan det, genom Kongl. Kungörelsen den 29 Junit 179&, anslagne belopp af 10,000 R:dr år-' ligen, vid sednare verkstälde Stats-Regleringar,' blifvit af Riksens Ständer uppfördt, att fortfarande utgå och disponeras, på sätt högstberörde Kungörelse bestämmer, samt Riksens Ständer jemväl, under den 52o Julii 1815, uttrryckligt öfverlemnat samma belopp till den blifvande Pensions-Cassan för Rikets Civila Stat, hafva Riksens Ständer nu godtfunnit bifalla, att detta Stats-anslag må, för den kommande tiden, till enahanda ändamål användas, med iagttagande af det utaf Committerade föreslagne vilkor, att de afskedade Embetsoch Tjenstemän, som , före Pensions-Inrättningens början, från meranämnde Summa njuta understöd eller dertill berättigade finnas, varda på Inrättningens Stat öfverflyttade. Hvad dernäst angår de till Arméens Pensions-Cassa inflytande |:delar, så väl af Centor nalén, 1 procent, som af Befordrings-eller vanligen så kallade Wadstena Krigsmanshus-afgifBihang till Riks-St, Fröt, lc'.Ht Strul, 1823. *9 4 50 Underdåniga Skrifvelser. ten, 2 procent utaf Civile Embetsoch Tjenste^ mäns löner; så hafva Riksens Ständer inhemtat, det förstnämnde afgift, genom Kongl. Rescriptet den 23 September 1690, och Befordrings-afgiften åter, medelst Kongl.
Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse, bos Kongl. Maj:l anhålla, att en fullständig undersökning mätte varda vidtagen, till noggrannt utrönande ej mindre af alla biskoparnes olika slags löneförmåner och inkomster, efter medium af eli visst antal år, till deras serskilda natur, beskaffenhet och titlar, såsom utgående dels ifrån kronan, dels 12 Allm. Bcsv.- och Ehon.-Utslcoltets Betänkande, N:o 68. af enskilda fundationer och inrättningar, än äfven af hvad innehafvarne deraf lillgodokommer, dels i deras egentliga egenskap af biskopar och läroverkens ephorer, dels i egenskap af kyrkoherdar öfver serskilda församlingar, antingen efter allmänt gällande indelning, eller efter Kongl. Majlis nådiga medgifvande lör en eller annan personell, sedan ifrån dessa löne-inkomsler likväl alräknats hvad lill prebende-pasloral-vårdens uppehållande genom vikarier, komminislerslöner derstädes m. m. skäligen erfordras, samt att Kongl. Majit derefter läcktes för Rikets Ständer framlägga det lörslag i ämnet, sorn, lill följd af de erhållna upplvsningarne, Kongl. Majit må finna lämpligt.” Ofvanstående uppställning af au underdånig anhållan om blifvande utredning af inkomsterue eger, efter min tanka, följande företräden framför den af Utskottet afgifna: l:o äro de omständigheter, i hvilka upplysning önskas, mera fullständigt specificerade; 2:o har man dervid icke, på sätt Utskottets framställning innebär, på förhand yttrat sig i lönefrågan, hvilkens rätta bedömande synes böra bero just på den utredning, som ännu saknas, och på hvars resultat Utskottets ordalag synas i viss mån innefatta en anlicipalion.
Utskottet, som erkänner Akademi-Adjunkten Ramslröms mångåriga och stora förtjenster om skolväsendet inom fäderneslandet, anser sig likväl icke kunna understödja motionärens förevarande framställning om en årlig pension eller gratifikation åt honom, helst så vidt Kongl. Maj:t, på derom skeende underdånig anmälan, skulle finna Akademi-Adjunkten Ramström förtjent att komma i åtnjutande af något allmänt understöd, medel dertill icke saknas å anslagen på 8:de hufvudtiteln. k Vid sådant förhållande får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 22 Juli 1851. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i fråga om grunden för beräkningen af reservrantonia vid båtsmans/tältet i Blekinge, dels enskilde i ämnet väckte motioner. (/• .i).
Jag vill derföre endast tillägga, det jag funnit Hr Gripenstedt, i fall jag icke allt för mycket hört orätt, hafva begått ett Den 7 October. 53 misstag, då lian (rott, att i händelse Bancofnllm. genom invisningar på en metallisk behållning i Hamburg minska sin silfvervaluta, så skulle derigenom proportionen mellan silfver och sedlar rubbas. Det är, efter min öfvertygelse, just motsatsen som inträffar, emedan om Banken ökar sin metalliska valuta, den må ligga hvar som helst, genom silfverköp contant efter 128 sk. curs, så förbättras i stället proportionen. När man åter gifver anvisning på denna valuta, förekommes derigenom den export af silfver frän Bankens hvalf, som eljest skulle äga rum, och sålunda måste alltid den omtalade proportionen vinna på denna operation. En annan fråga som Hr Gripenstedt äfven vidrörde, som jag tyckte, vardén, att Bancofnllm. efter 112 § i bancoreglem. vore oförhindrade att ingå den ifrågavar. transaclionen. Sä är dock icke förhållandet; det lärer nemi. icke vara köparen, hvilken det vid alla tillfällen tillkommer att föreskrifva köpevillkoren, det torde tvertom vara säljaren, som i sådant fall har det mesta alt säga, och om denne påslår sig icke vilja aflemna sitt silfver i Stockholm utan i Hamburg, så lärer det icke låta sig göra att tvinga honom lill något annat. Jag yrkar bifall till Utsk:s mern. emedan en äterremiss vöre, som Hr Rosenblad visat, detsamma som ett afslag. Hr Hjerta, L ars: För mig vill del visserligen synas sannolikt, som om R. o. Ad., genom antagande af förevar, betänk., på visst sätt kan anses taga på hand pä eli kommande beslut, det nemi. som afscr att gifva Bancoslyrelsen rättighet ali äfven sälja vexlar; men jag anser likväl, alt man af denna omständighet icke bör låta förhindra sig att bifalla förslaget.
Kongl Bergs-Cotlegii upgift, följande lägenheter, neml.r Ädelforsi Bruksgård med Ladugårds byggnad och nödige Hus för Werkets arbetare; Äkskillige Byggnader och Inrättningar för Guldmalmens tillgodogörande;, En Knipsmrdja till Werkets betjening; Ädelforsi eller Guaforsi Tull Mjölkvarn; En Husbehofs Sägqwarn;^ Ätstillige Byggnader »vid sjelfwa Grufman; Äua stycken ä Werkets Hemmans ägor upförde Back-stugor; och Kibbe Enllmjölqwarn med a:ne par stenar, inköpt af friwillige Gäfwvr till en, fattigbösia wid Ädelfors samt följande Hemman: Germunderyd N:o 1, i mant. flatte Krono-Rusthäll. Ibidem, Ebbegärd N:o 2, Z mant. Skatte Kromo Augment, Skirö Käragärd N:o 4, ^ mantal dito dito, U swanäs östergård N:o 2, ^ mantal Skatte Krono Rusthäll. Slätäkra Mänsgärd eller Trulsagård N:o i, § mant. Frälse. Rapperoa Backegård el. Hagebslet N:o i, ^ mant. Frälse Ibidem Gästgifwaregård N.o Z, ^ mant. Skatte Den 22 Zebrr larri. -271 Augment och under samma Gärdsbruk s mane. Frälse. Jbidem Källagärden N:o A, 1 mantal Skatte Krono Rusthäll. Jbidem Drakegård N:o 2, i mant. Frälse. Gastorp N:o i, i mant. Frälse. Kopparp N:o i ^ mant. Frälse; utgörande deste Hemman tillsammans 2^ mant.; Hwarjamte Pauliströms Jernbruk med dertill hörande Masugn, Stångjerns hammare med i Hard och 5.0 stepp.
Om till exempel en Park bestode af 400 tunneland, deraf vid skeende undersökning 201 tunneland, som ostridigt utgjorde största delen af Parken, ansågs åtgå till ersättning för hemxnans-ägares mulbetes och utsynings-rätt, skulle Den 17 Octoler /, m, 9 ]Uj efter den conclusion , hvartill Utskottens Förslag ger anledning, hela Parken kunna komma att emellan hemmans-ägarne fördelas. Ifrågavarande tillägg anser jag derföre icke lämpligt; Kronan skulle derpå förlora hela Skatteköpsskillingen, ty säkert blifver ingen mark öfrig för försäljning; och jag tillstyrker således för min del att detsamma må förfalla. Dernäst hafva Utskotten föreslagit något, som egenteligen icke hörer till saken, det nemligen, att då flere enskilde per» soners de sednare åren till Kongh Maj:t ingifna ännu oafgjorda ansökningar om tillstånd att upptaga odlingslägenheter å Kronoparker och Allmänningar skulle, före verkställigheten af de nu tillstyrkte anstalterne med desse skogar, enligt nu gällande Författningar afgöras. Jag får i anledning häraf upplysa, att jemlikt nuvarande skogsordning är enskilde tillåtit, att å Kronoparker och Allmänningar emot frihets år och ränta samt under laglig besittning i odlings ändamål erhålla upplåtelse af oländiga och i deras närvande skick till skogsväxt och bete oduglige kärr och mossar, och att alla ansökningar, angående dylika odlingar å Härads-Alltnänningar blifvit behörigen afgjorda; men redan år 1814 fann man, att å Kronoparkerne för mycken mark, genom beviljandet af dessa ansökningar bortgår, helst understundom äfven fastare och till skogsväxt duglig mark under namn af kärr blef i odlingarne inbegripen; att dessa i allmänhet små lägenheter icke af sig sjelfve kunde bestå utan att deras innehafvare hämtade till en del sin Näring af den kringliggande skogen och såmedelst bidrogo alt Öka antalet af skogstjufvar. Detta gaf ock anledning till det beslut Kongl. Den 17 Öctoler /. m.
Anledntn till denna min åsigt är enkel, nemi. den, att Konungen, vid valet af sina rådgifvare, icke bör vara inskränkt ensamt inom den class af embetsman, som äger tillräcklig enskild förmögenhet, för att utun afsaknad kunna hvad dag som helst afgå från Statens tjenst. Denna class är inom vårt land icke synnerligen talrik, och måhända äro stalsmanna-talangenia inom den icke mindre tunnsådda, än inom de öfriga classerna. I alla fall, och utan afseende på den större eller mindre mängden af sådana talanger, lärer det vara ett ändamål, som måhända aldrig bör lemnäs ur sigte, att söka så begå, alt Konungens rådgifvare må kunna vara på en gång de mest upplyste, dugligaste, ärligaste och skickligaste män inom samhället. Till vinnande deraf är också nödvändigt, alt valet måtte vara utsträckt till så många classer inom samhället, som möjligt. Om man åter antager den stränga lagstiftning, som Const.Utsk. nu föreslagit, torde det blifva omöjligt för en tjensteman, som icke har enskild förmögenhet och måste vara betänkt på sin familjs underhåll, att våga sig in på den vådliga banan att vara Konungens rådgifvare. Man vet att de parlcmentariska majoriteterna i alla länder förändras under olika skiften. Den som vågar försöket att på dessa höga platser gagna fäderneslandet, måste derföre alltid vara beredd att förr eller sednare lemna dem. Den som föreställer sig något annat, räknar åtminstone pä hvad som är ganska osäkert. Således blir ju slutsatsen den, att antingen måste den man, som, utan enskild förmögenhet, eller då han är beroende af den lön Staten lemnar honom, emoltager Konungens kallelse, af fosterlandskärlek drifva? ända derhän, alt han är färdig uppoffra sitt eget och sin familjs väl, eller också måste lian afstå från försöket att på den banan vara sitt fädernesland nyttig. Jag kan icke finna, att någon våda uppstår genom antagande af den motsatta meningen. — Gr. Horn har visserligen talat om, att Konungen kunde incommendera tjenstemän till sin Conselj, för att på kort tid begagna dem för vissa åtgärder.
Ett annat sätt är att följa japanesernas exempel, hvilka om sommaren hålla sitt kött friskt genom att lägga det i en porslinsterrin och slå mycket hett vatten däri, så att det är fullkomligt betäckt, hvarpå de hälla olja på vattnet. På detta sätt afhålles luften fullkomligt och köttet står sig väl, hvarvid just det varma vattnet spelar en viktig roll, i det ägghvitsbildningen på ytan af köttet bidrager till dess beväring. Drycker. ÄppledrickaEn kruka fylles till tre fjärdedelar med äppleskal och litet af kärnhusen, sedan med kokhett vatten. Krukan öfvertäckes med en mångdubbel handduk, därpå lägges en tallrik och sist en filt eller dylikt. Då det stått på detta sätt 1 k 2 dygn, silas det och tappas på väl torkade buteljer; i hvarje butelj lägges ett russin och två teskedar socker. Korkas och hartsas väl. Färdigt efter en månad. Ett lämpligt sätt att tillvarataga skalen vid äppelskalningen, hvilka vanligen annars ej bli till någon nytta, om man ej har för vana att koka äppelsoppa af dem, då man tillägger en bit kanel, en citronskifva och litet socker samt några hela äpplen eller äppelklyftor, då den silats och afredts. Olga. Konservering-. Blåbär såväl som körsbär hålla sig för vinterbehofven, om de nyplockade skakas i svallade buteljer, därpå öfverhällas med några teskedar socker samt korkas och hartsas. Svafveltråden hålles brinnande i buteljen, så att denna fylles med ånga, bären ihällas samtidigt, utan att taga smak af svaflet. Närmare upplysningar meddelas af hr pastor A. N Y M A N i Lindesberg. (G. 219B3) [2470] Finare inackordering K n bildad och anspråkslös 19-årig prästdotter önskar sig plats i familj för att undervisa barn i vanliga skolämnen och musik. Hon är äfven villig att hjälpa till i husliga göromål. Svar till » K. B, », Göteborg, pöste restante. [2453] V ärdinneplats sökes af ett fruntimmer, som i flere år innehaft dylik anställning. Rekommendationer finnas.