Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Något fint och genomskinligt låg i hennes tycke, och kroppen tycktes vara blott en lätt omklädnad för den liffulla själen. Hennes sätt att vara och tala hade något mycket intagande, och röjde lyckliga naturgåfvor och mycken bildning. Förlofvad med en förmögen handlande från Nordlandet, skulle hon denna höst gifta sig, men kom dessförinnan att tillbringa någon tid med sin bror och hos en annan nära slägtinge i Hallingdalen. Susanna kände sig litet rädd för Alette; bredvid denna fina, halft etheriska varelse fick hon för första gången en obehaglig känsla af att vara – klumpig. Ifrån stunden af Alettes ankomst till Semb, föregick en viss förändring derinnom. Hennes angenäma väsen och gåfvor för sällskapslifvet gjorde henne snart till en föreningspunkt, kring hvilken alla samlade sig. Äfven fru Astrid rönte hennes inflytande och stannade om aftnarne qvar med de andra, och deltog i samtal, som Alette förstod att göra intresserika. Men öfverstinnan sjelf bidrog ej mindre dertill, när hon stundom liksom glömde sig sjelf, för samtalets ämne, och yttrade då ofta ord, som buro vittne om en djupt kännande och tänkande själ. Susanna betraktade henne då med glädje och beundran. Men ofta tycktes en plågsam tanke rycka henne från de vänliga intrycken, något dystert minne tycktes spöklikt träda emellan henne och glädjen, – orden dogo då bort på hennes bleknande läppar, – handen fördes mot hjertat, och hon hörde och märkte ej mer hvad som föregick omkring henne, – till dess samtalets intresse åter förmådde fästa hennes. Ofta lästes högt. Alette hade häruti en verklig talang, och det var en njutning att från hennes läppar höra skaldestycken af Velhaven och Vergeland, hvilka båda unga män, ehuru personliga ovänner, räcka hvarandra broderlig hand deruti att de uppriktigt älska sitt fädernesland, och ha skänkt mycket skönt och förädlande åt dess litteratur. Emedlertid blef Susanna allt mindre väl till mods. Harald sökte ej mer som förr hennes sällskap, och tycktes nästan ha glömt bort henne för Alette.
RegeringsFormen;, att dömas af sine rätte domstolar, så att, derest de kunna bevisa, att hemmanen icke äro under kyrkomes eganderätt, på sätt 1819 års Författning antyder, sådant må stå dem öppet;” samt att hos Kongl. Mäjrt jemväl mätte begäras, ”att, i fråga om eganderätten till de i Halland varande så kallade kyrkohemman, må; utfärdas den förklaring, att alia derom fattade administrativa beslut icke kunna anses hinderliga för frågornes upptagande vid vederbörlig domstol, hvarvid Kongl. Maj:t täcktes låta behörigen, bevaka Kronans rätt.”' Och halva i öfrigt flere af Bonde-StåndétsLedamöter med Bengt Gudmundsson och Anders Danielsson sig förenat. 1 anledning häraf få Utskotten yttra, att de, genom sitt tillstyrkande i förra Betänkandet, alt en undersökning malte i underdånighet begäras, till utredande och urskiljande, om och hvilka af de så kallade kyrkoliemmanen i Halland,; tillhöra Kongl. Mäj:t och Kronan samt böra med åboer af Kronan, förses, eller äro af den; beskaffenhet, att kyrkorne till dem hafi SlatstAtnt GtconomieUtskottensi Utlåtande IV'.o 3i» Si ra egande-rätt och kunna dem bortstädja, anse sig hafva gått Molionairens fordringar så. långt lill mötes, sorn i sakens närvarande skick kunnat ega rum.
Jag är till och med öfvertygad, att det ökade förlag, som N bingarne genom dessa Bancolän skulle bekomma, och i flere år saknat, skulle åstadkomma en ökad production, öka derigenom exporten och minska importen, samt dymedelst kunna 'verka fördelagtigt på Cours, och äfven Agio, och bereda ökade tillgångar hos Nationen, att i en framtid, kanske om y år, realisera Sedelmyntet. Man torde invända, att ej så mycket Silfver kunde till räntorne skattas. Härigenom sättes ju en gräns för en öfverdrifven utlåning. Utomdess hafva Utskotten calculerat på ett Lån i Silfver innom Landet af tre Millioner. Ännu snarare skulle man använda Silfver till räntor, än till lån åt en Banque, sorn så ofullkomligt honorerat sina förbindelser. För att förekomma Sedelmyntets förbättring har jag föreslagit Silf v ers inlösen af Banquen med 108 sk. i Sedlar, och för att förekomma dess försämring, en så stor säkerhet för de Bancn-sedlar, sorn enligt min plan utlånas, genom Silfver*valuta och inteckning, att Coureen ej troligen kan ytterligare stiga (åtminstone ej mer, ån den i allt fall skulle göra), om cj inlösningen satte gräns derföre: Sjelfva invexlingen af Silfver, om den ock verkställdes med 744 sk. för I R:dr Hamburger Banco, skulle bereda en dubbelt större Silfverfond mot den derigenom utsläppta Sedel - « Den 23 April, 177 delstock , 'an den som nu är i förhållande till den redan utgifne, nemligen 4 mot Sedelmassan, då den nuvarande utgör blott |:del. Men Banquens Utlånings-belopp jemte ingående Silfverfond borde lika som andra publiqua l.åne.tillgångars revision, Allmänheten årligen kungöras. Detaljernes uppgörande af min Finance-plan öfverlemnar jag åt dem, som mera förstå sig på dem än jag, om de ock icke skulle mera klart än jag, se det stora hela i ali sin omfattning. Således har jag ej emot, om i stället för i proCent, 2 proCent i Silfver årligen på de af mig projecterade Banco»Lån afbe» talas.
Ui skotten afstyrka således bifall till de härutinnan gjorda framställningar, men hemställa, i likhet med de förenade Utskotten vid 1828 års Riksdag i deras senare Betänkande N:o 2g, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla> det Kongl. Maj:t täcktes i IS åder anbefalla vederbörande embetsrnjndigheter att i alla de delar af Riketj der tillfälle till tångtägt egde rum} och en reglering af behafvet påkalladeSj söka 22 .lagtillvägabringa vänliga dfverenskommelser, hvarigenom, utan inskränkning i någons lagliga rätt, möjligheten att få begagna ifrågavarande för jordbrukets framgång nyttiga produet, kunde beredas äfven för de jordegarej hvilkas hemmans områden icke sträckte sig till hafsstranden. Stockholm den 3o November 1840. Ani. till Exp. Utsk. den i ’4 December, kl. 7 e. m. 'Betänkande, i anledning af väckt motion angående föreskrifters meddelande i afseende pä husesyner å klockarebohl. Hos det Hedervärda Bonde-Ståndet har vice Talmannen Per Ericsson uti ingifven och till Lag-Utskottet remitterad motion anfört, att, genom Kongl. Brefvet den 17 November 1748, samt Resolutionen uppå Presterskapets besvär den ig Januari 17S7, §. 8, val vöre stadgadt, det ”husesyn å kapellansbohl å landet, vid skeende ombyten, eller då eljest nödigt pröf■yas, skall förrättas af Häradshöfding med Nämnd, hvarvid den husbyggnad, som i 27 Gap. 3 §.
Wördjgmt ^lemoriLl. Sedan samtelige UespeÄive Niks-Ständen uri meddelte krotocolls-Utdrag af den 27 och 29 sistlidne Januarii bifallit Stats-Ulssottets förftag til uptagande af inrikes Län; sä fär Stats-Utssottet, hwad de bokförde eller ^nnuitets - Länen angär., til Riksens Högloft. Stander ^vördsammeligen öfiverlemna de tormulairer lil Anteckningsbok l-n. til ()uittence-bok I^it. ö., och til IntLrs88e-Uträkning l-it. e., hwilka Herrar Fullmägtige i Riksgälds-^ontojret, uppä derom gjord anmodan, til Stats-Utffottel inlemna!. Wid desse i^ormulLirer har Stats-Utssottet, hwad l-it. 6- e. angär, icke nägot at erindra; men i anseende til Un. L. eller <)uiltenci.'-Boken, har Utssottet wid närmare öfwerwägande ansett: 1:0. at den icke borde ställas pä namn eller witz person. Stars-Urssomt har wäl uti detz Betäm kande af den 14 Augusti förlider är föreflagit, ar jemte Läne-8umma„ äfwen Längifwarens namn ssulle uptagas; men Stats-Utssottet inser följden deraf möjligen kunna blifwa, at desse <ZuKrLucs . Böcker ssulle Den rz Mars. e. m. rooz fiulle derigenom kunna föranleda til hwarjehanda mihbruk. Och 2:0. ar den föresiagne Förbindelsen af Riksgälds-Lontoirets Fullmägtige bör uri t)untencL Boken aldeles uteslutas, såsom innefattande en slags k evers eiler Försäkran, hwilken emot naturen af dessa
Skrifvelse, om upplåtande af jord utaf IVisingsborgs Kungsladugårds egor, till ökadt utrymme för Wisingsö Kyrkogård. (Stats-TJtsk. N:o 224.) S. A. K. Inom Preste-Ståndet har fråga blifvit väckt derom, att, 5 anseende till behof för Wisingsö Församling, att erhålla utvidgning af dess å Wisingsborgs Kungsladugårds gärde belägne Kyrkogård, så mycken jord utaf samma Kungsladugårds egor måtte till Församlingen varda öfverlåten, som erfordras, dels för Kyrkogårdens nödvändiga utsträckning i paralel med Kyrkans läge, dels ock till utrymme så väl för sockenoch fattigstuga, som för hästar och åkdon; och, som Rikets Ständer förut för dylikt ändamål upplåtit E. K. M. och Kronan tillhörig jord, anse Rikets Ständer, för deras del, icke något hinder förekomma, emot upplåtandet af den jord utafWisingsborgs Kungsladugårds egor, som, efter vederbörlig pröfning, kan finnas erforderlig, dels för Wisingsö Kyrkogårds utvidgning, och dels till plan för sockenoch fattigstuga, med nödigt utrymme för hästar octa åkdon. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underd. anmäla.. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 September 1884. 200 Expeditions-Utskoltets Förslag till tind. Skrifvelse JY.o Ji3. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ii Sept. i834- Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den n Rikets Ständers underd. Skrifvelse> om anvisande pä RiksgäldsContoret af ett Creditiv för spanmälsundsättningar vid inträffande svårare missväxtår. (Stats-Utsk.
Ateister finnas j u såväl inom som utom socialismen, men hvem äger rätt att döma dem eller bedöma sanningen af deras läror? — Hvar o c h en, s o m lefver i full enlighet med sitt samvetes röst, s o m alltid söker göra det rätta, han vandrar för visso den rätla vägen, äfven o m han icke kan tro på den babyloniska förbistrngen eller helvetets alla fasor! Er till tröst, bekymrade moder, vill jag citera Viktor Rydbergs ord i » Grubblaren »: » Han är i den, s o m ej hans namn anammar, men i hvars hjärla sanningskärlek flammar. Han är i den, som rätt ej honom kände, men kämpar i hans flock för de elände. » Olga Seensson. — cr^gD — Damer på bicycle. Några ord i en fråga för dagen. f en mänskliga kroppens träning synes allt mer och mer vinna fält för sig, och ej blott för mauneu, utan äfven för kvinnan, ej blott för gosses), utan äfven för flickan. Den tid är dock ej så aflägsen, då det feminina elementet af människosläktet ej deltog i hvad vi mena med sport, och ändå var Diana, en kvinna, utsedd till jaktens högsta beskyddarinna. Tiderna ha förändrats! Ej blott Jupiters och Latonas dotter Diana skördar nu lagrar på sporteus skiftande fält, ej blott en sagotyp från antikens Ephesus går nu segrande från en liflig jakt i skog och mark, nej äfven kvinnor af kött och blod ha nu visat sig kunna täfla härutinnan både med Diana och — skapelsens herrar. Jakten är nu ett af de sporifält, å hvilket våra dagars kvinnor slagit in. Men vi finna äfveu audra. Utan att nu i en hast uppräkna alla, kunna vi ju nöja oss med att nämna Tennis, Football, skridskoåkning, segling, simning och nu ändtligen bieyck-sporten. Man kan nästan utan öfverdrift säga, att bicycle-åkningen är sportlifvets modernaste lifsyttring, åtminstone om man tar hänsyu till de kolossala framsteg denna gjort under lop pet af närmaBt svuuna år.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande X 120, i anledning af väckt motion om beviljande af förlagslån till brandskadade näringsidkare i Carlstad. S. D. Efter förnyad föredragning godkändes Banko-Utskottets Memorial X 30, angående föreskrifterna i 10:de artikeln af Banko-reglementet om Bankens pappersbruk Tumba. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Memorial och Betänkande!): X 17, i anledning af återremiss utaf vissa punkter i Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande X 1, öfver väckta motioner om ändring af gällande stadganden, angående skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse. Utskottets yttrande å sidan 1 lades till handlingarne och biföll Ståndet, med frånträdande al förut fattadt beslut rörande 2 punkten i Betänkandet X 1, den å sidan 5 gjorda hemställan X 20. i anledning af väckt motion om ändring af 1 mom. i 13 § Kongl. Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864. Idfölls. X 21. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande X 7, öfver väckta motioner om rättighet för röstegande i konsistoriela pastorat och sacellanier att begära fjerde profpredikant. Med ogillande af det framställda iörsiaget till voteringsproposition förklarade Preste-Ståndet för sin del, att frågan skall anses hafva förfallit, så framt Utskot - Prot.-Utdraq dm 2 Juni 1866. 351 tets till Borgareoch Bonde-Ståhden ställda inbjudning icke blifver af någotdera utaf dessa Riks-Stånd antagen. JVs 22, i anledning af väckta motioner angående dels utfärdande af ny Skiltes-stadga, dels ändringar i den nu gällande. Bifölls. Från Vdllofl. Borgnre-Ständet.
M:t med en skrifvelse, innehållande att K. M:t ville låta utreda, om ett universitet i hnfvudstaden är behöfligt, skulle ju detta vara detsamma som att söka kasta en skål kallt vatten öfver den entusiasm, som gjort sig gällande. Mig synes att man bör lemna fritt utrymme åt denna entusiasm att verka så mycket den kan, och icke söka hålla igen eller på något sätt motarbeta det stora mål, hvartill den syftar. 32 Dea 3 Januari. Man har äfven såsom skäl för ett hufvudstadsuniversitet åberopat utländska exempel. 1 detta afseende bör man fästa sig vid hvad utländska exempel i allmänhet lära, och då hafva vi flerfaldiga sådana, som hos R. o. Ad., åtminstone med de åsigter som der hittills gjort sig gällande, böra väcka åtskilliga betänkligheter. Jag tror icke, att denna vetenskapens förmälning med politiken, som en talare förespeglat, är så högligen eftersträfvansvärd. Denna har kanske icke i allmänhet verkat så nyttigt, och mig vill det synas bättre, om de unga vetenskapsidkarne, medan de ännu äro lärjungar och således icke, såsom man säger, fulltlugna, befattade sig med sina studiers fullföljande, än med politiken. Man har icke velat böra talas om exemplet från Frankrike och sagt, att Fransmännen icke äro Svenskar, men många gånger får man höra sägas att Svenskarne äro Nordens Fransmän, och då finnes emellan de två nationerna många jemnlörelse-punkter. De olika uttrycken omvändas emedlertid allt efter som det ena eller andra passar i stycket. Vidare har det blifvit anfördt, att i Christiania studentlifvet skulle vara så särdeles sedligt. Härom har jag icke någon sådan kännedom att jag kan uttala något säkert omdöme, men tror dock att äfven i Christiania, såsom i andra större städer, det sedliga tillståndet, då man granskar det i detalj, icke är utan sina rätt synbara fläckar. Åtminstone har jag af de under Kammar Rättens handläggning komne mål, beträffande från Norge fordrad ersättning för i Christiania åt Svenskar leinnad sjukvård, förnummit att det betydligt öfvervägande antalet afsett kostnadsersättning för sådana patienter, som å Christiania hospital behandlats för sjukdomar, hvilka icke härlcdt sig från någon särdeles sedlig orsak.
Nå väl! sedan man gjort husbehofs-bränningen omöjlig, hvilken likväl till sin beskaffenhet är sådan, att den ej kan uppjaga produclionen, skall man få se det ena konst-bränneriet efter del andra i allt större och större scala uppvexa i hvarje by af landet och i en hittills oerhörd grad formera tillverkningen och med den älven consumtionen. Det tyckes falla af sig sjelfl, att så måste ske, ty i samma nion ett dylikt bränneri kan utvidgas, lättas ock beskattningen, och i samma mon kan priset för consnmenlen nedsättas. Men, jag vill icke bär inlåta mig i en vidlyftig vederläggning af alla de skenbara skäl, sora blifvit åberopade för husbehofs-bränningens motverkande; jag anser tillfyllest att upprepa, hvad hela Svenska allmogen enstämmigt skall besanna, att den med de band, hvilka man nu har för afsigt att lägga pä dess ifrågavarande näringsgren, går en gifven förstöring till mc tes.’* Jonas Jokansson fi ån Jönköpings Län; ”Jemte det jag förenar mig uti den af Herr Friherre Klingsporr algifna reservation, anser jag mig uppmanad att för Herr Friherren hembära min högaktning och tacksamhet, för det han så sanningsfullt och klart uttalat det förtryck, som Utskottens förevarande beslut uteslutande pålägger den fattigare jordbrukaren.’’ Jon Olsson från Gefleborgs Län: ”Emot Utskottens beslut, att bevillning skall erläggas efter den utaf Utskotten ansedda afverknings-förmåga lika för alla pannor om ao kannors rymd och derutöfver samt med en obetydlig nedsättning för mindre pannor, får jag vördsamt nedlägga min reservation. Lika varmt, som någon annan, känner jag mig nitälska för nykterhet och minskad bränvins-consumtion, men ali delta mål kan vinnas på Sevillu. och Ekon. Utskottens Betänkande, N’.o 2. 61 den väg, Ulskolten nu utstakat, derom lärer ingen kunna öfvertyga mig. Jag tillhör en provins, der måhända icke mer än hälften af det bränvin, som förbrukas, tillverkas, men man har likväl aldrig blist på denna vara.
Slals-lltskuttels Utlåtande, N:u 31$. 1 M:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Okt. 1854, ki. 1 e. m. Utlåtande, anledning af väckt motion, om ersättning af allmänna medel till innehafvaren af Hagshults slom för honom åliggande roterings-sky Idig het. (U. A.) Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet remitterat ett inom bemäld a Riksstånd af numera afl. Riksdags-fullmäktigen Peter Mårtensson från Jönköpings län afgifvet Memorial, deruti blifvit föreslaget, att, som Kongl. Maj:t, jemlikt Nådig Dom af den 11 Januari 1848, medgifvit, att komministers-bostället Mjöhult Bossgården, jmantal inom Wexiij Stift, finge utbytas mot det till Trveled såsom moderförsamling hörande stomhemmanet Hagshult om $ mantal, såsom beläget i närheten af annex-församlingen Hagshult, men sistnämnde hemman, hvilket vore roteradt för 1 mantal, icke kommit i åtnjutande af ersättning för roteringsskyldigheten, i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 25 Februari 1835, innehafvaren af numera komminister-bostället s. k. Hagshults stom, måtte af allmänna medel få sig tillerkänd ersättning till så stort belopp, som motsvarade ifrågavarande roterings-skyldighet; och har motionären ansett denna framställning desto heldre böra bifallas, som det förut varande bostället Mjöhult från rotering var befriadt och utbytet af ifrågavarande boställen endast medfört fördel för komministrarne och annex-församlingens innevånare, derigenom att vederbörande prestman nu finnes inom socknen boende. liih. till 11. St. Prot. 1S53 & US54.
Då förnuftet, sinnenas regulator, är overksamt, då anden under sömnen har flytt, är hjernans verksamhet endast mekanisk, vi tillhöra icke mera oss sjelfva, denna kropp, som icke mera är vår, lyder måhända dessa dunkla makter, som vi icke känna; instinkten, vanan tar den om hand och låter den uträtta saker i hvilka anden har ingen del. Liksom ett uppdraget urverk eller mekaniken i ett positiv låter cylindern kringvridas och hvarje af dess kuggar anslå strängarna i dess bestämda ordning, så röner hjernan sina sensationer under sömnen, framkallade af dessa demoner, hvarom bibeln talar; de meddela sig med nerverna, som i sin ordning sätter kroppen i rörelse; sinnena äro verksamma, men utan reflexion, och handlingarna blifva följder at en oredig blandning af minnen och intryck, påverkade af en kratt, som icke är andens, icke vår egen, Malkolm tystnade åter, och Alf tyckte sig som läkare väl kunna hafva anledning till åtskilliga anmärkningar emot sin väns något godtyckliga system och besynnerliga slutsatser, men han inskränkte sig att säga: — Du frågade mig om jag tror på ... på hvad? — Nå väl, med andra ord och utan omsvep, tror du på andar? — Hvilken fråga! — Ja eller nej? — Nej. Naturligtvis, — Märkvärdiga enfald och egenkärlek! Så svara alla, då man framställer denna fråga direkt, och likväl finns icke en enda, som icke någon gång anat, att det sväfvar omkring dem tusen onämbara saker, att nattens slöja i sina veck gömmer varelser, som väcka vår rysning. Hvarifrån kommer denna aning, denna fruktan? Är den väl alldeles utan grund? Finns väl något utan anledning, existerar väl en verkan utan orsak, och har icke hvarje instinkt, hvarje tanke och känsla i vår själ en motsvarighet i verkligheten? Vi känna ieke orsakerna, men väl verkningarna, instinkten eller aningen har gifvit oss initiativet till hundra upptäckter, som vetenskapen bekräftar. — Men Malkolm, hvart vill du komma med allt detta? — inföll Alf, orolig öfver sin väns besynnerliga vältalighet,som tycktes gömma en betänklig troslära.
Blotta smides rättigheten och byggnaderne wid bruket, strljda ifrån de hemman hwilkas äboer Utgöra körflorne kill bruket, och ifrån stogarne pä hwilka kohl tillgängeu är beräknad, äro lör närwaiande af föga warde; och om, detta oacktadt berfö - den z Mgusti, so7 re i bevillning stulle erläggas en witz afgift för hwarje skepp, af tlllwerknuigen isrän 2 tz. till 24 tz, more sädant direck stridande emot den i bewillnings projecret aniagne princip, att egendoms warde och betz afkastning bör tjena kill grund för hetz befattning. Aerr vyn blcksteät, lillias, anförde strifteligen; Högloft. Bewillnings-Utjkottet har föreflagil gtt pensionairer, gratia'ister med stera§ stola arsagga 4 pro enks bewillning af deras pensioner, gratialec etc. dä de upgä till 25 Rchr. Dä detza personer dels för werkel-ga förstensier dels för wärkligt behof, erhållit en sadan inkomst, oftast otillräcklig till deras bergning, syneS det wara lika obilligt, att yred wista procen s afdrag minsta densammq, som a«t bestämma en dylik afaift, för sädane fattiga som njura underhäll wid Fatkiglörsörjnings anstalter, hwarest deras underhäll säkerligen npgär till nämde summa ärligen, och hwilken afgift, de således endast krmde utgöra derigenom, att de singö smälta wista dagar om ä, ret, för atk inspara denna summa. När en penfionaire icke äger annan förmögenhet an sin pension, och densamma ej upgär till 200 R:dr tyckes det wara nog, om han erkägger oapitations afgift, och blifwer fri frän afgift för förmögenhet.
Det är besynnerligt, att i detta despotiskt styrda land hafva, utan afseende på lifegna, alla af den classen af samhället, som ej kan hänföras under cathegorien husbönder, mycket större frihet än i Sverige. Något svarande mot vår egna, kanske nog barbariska, lag om husaga finnes icke: det är lika såsträngt förbjudet för husbonden att våldföra sig på tjenaren, sorn för tjénaren att göra det mot husbonden ; och derigenom att alla hafva sitt försvar i passbyreaun, kunna de flytta, när de vilja; jag tror det ej kunde vara skadligt 0111, med undantag för landet, tjenstefolksclassen ej vore bunden vid alldeles så sträng stadga som den vi nu hafva. Infördes denna af mig föreslagna metod, klefve ingen utan försvar, som sjelf hade vilja att förskaffa sig ett sådant, isynnerhet om den personella skatten ej blefve för hög, och man besinnade, att det ej är förmågan att arbeta, utan den som drager nyttan af arbetet, som bör skatta derför; ej fattigdomen utan förmögenheten, som bör beskattas. I Danmark betala alla tjenstehjon, vid särskiljd uppbördsstämma, sjrlfve sin skatt, och hafva rätt att flytta månadsvis, om de på sådana villkor legt sig; sådane, som här kallas försvarslöse, äro i Köpenhamn, så länge de ej begått något brott, skrifne hos polisen; och åligger det dem, om de under tre dagar ej haft arbete, tillsäga i poliskammaren, då de genom polisens omsorg erhålla sådant, eller i brist deraf, — om jag ej missminner mig, — 8 sk. om dagen, lika med hvad de Danska fångarna få, tills polisen blir i tillfälle skaffa dem arbete, hvilket då, om jag ej minnes orätt, ej betalas högre, än då Kronans fångar af enskilda begagnas till arbete, eller med ofvannämnda summa, dock med ^förökning af så mycket, som värdet af det bröd Kronan består hvarje fånge om dagen.