Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nyss förut hade den dervarande Svenska Kyrkans prest, Ferelius, gifvit honom sacramentet med tillfrågan, om han ej nu funne sig böra återkalla det mesta af sina theologiska skrifters innehåll? Swedenborg yttrade då, upprätt sittande i sängen och med handen lagd på hjertat, dessa ord: ”Allt, hvad jag der har skrifvit, är så sannt, som att Ni nu ser mig. Jag kunde meddelat mycket mer, om det hade blifvit mig tillåtet. Efter döden skall Ni få se allt bekräftadt; och då skola vi ha mycket att säga hvarandra om detta ämne”. – Märkligt är, att jemväl hans fader haft andesyner (enligt egen berättelse, i en å Skara Bibliothek befintlig otryckt sjelfbiographi); äfvenså, att jemväl hans morfader, som hette Albert Behm, hade varit en Bergs-Collegii-Assessor.
Götheborg skulle hafva fått sig tillerkänd en större del af länearislaget, än det behöfver, sedan en privatbank der blifvit inrättad, så får jag erinra derom, att korrektivet deremot ligger just uti det upplästa stadgandet, att det är tillålet för bankofullmäklige, att efter sig företeende omständigheter öfverflytta summorna frän del ena lönekontoret till det andra. Jag tror att R. o. Ad. icke bör draga i betänkande att bifalla denna punkt. Hr Rosenblad: Jag skall icke borttaga R. o. Ad:s lid genom en onödig fortsättning af polemiken, utan vill endast bär erinra och förklara, alt jag har begått ett misstag, då jag yttrade alt banko-fullmäktige förut hade, i afseende pä denna del af diskonlröielsen, samma rätt, som i afseende pä de andra,alt kunna efter oraständigheterne jemka lånefonderne. Detta erinrar jag mig nu vara ett misstag af mig, och erkänner således det föreslagna nya stadgandet vara en förbättring. Hr von Hohenhausen: Jag skall endast i korthet anmärka, att, efter mitt förmenande, Frih. Raab tyckes hafva salt sig så in i privatbankerna, att han endast ser pä deras intresse, och att han derföre bedömer andras tal derefter, I annat fall skulle det hafva förefallit honom klart, alt nuvar. BankoUtsk. icke kunnat göra några inskränkningar i den ullåningsrätt, privatbankerne genom sina oktrojer äga, och att jag icke heller kunnat vara så enfaldig att yrka något sådant. Frih. Cederström: Godkännande den af Utsk. härvid omfattade grundlanke, som jemväl af flere talare blifvit ytterligare utvecklad, må det tillåtas äfven mig alt uttala den öfvertygelse, att en sund och gagnelig åsigt gjort sig gällande, då man, med insigt af affärsförhållandenas sanna inbördes ställning, erkänt det allmännas fördel företrädesvis vara iakttagen medelst anvisande af fonder för öppnande af kreditivrörelse enskilde och banken emellan, hvarigenom en långt verkligare källa till industriens lifvaude vidmaklhålles, än någonsin kunnat ske genom en vidsträckt diskonteringsrätt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då nu alla de ledamöter, sorn anmält sig, haft tillfälle att afgifva sina ytlrani den, något annat icke äterstode, än att. H. Ex., dels i anledn. af Hr Cedcrschjölds framställning, finge tillkännagifva, att då någon fråga om huruvida Hr Silfverstolpes yttrande vore förolämpande mot PresteSt., icke blifvit i behörig ordning väckt, H. Ex. ej kunde framställa någon propos. till ett beslut, som skulle innefatta ett bedömmande af detta Hr Silfverstolpes yttrande, och dels i afseende på Hr Lagerhjelms begäran att discussionen måtte ur protocollet uteslutas, borde fästa uppmärksamheten derpå, alt då, enligt Riksd.Ordn., ett sådant uteslutande ej kunde äga rum i annat fall, än då de ledamöter, som yttrat sig, lemnat sitt medgifvande dertill, men dylikt tillstånd ej blifvit meddeladt, discussionen måste qvarstå. 398 Den 7 Maj f. m. Hr von Hartmansdorff: För min del medgifver jag gerna, att mina yttranden må ulga, så vida de öfrige ledamölerne instämma uli samma medgifvande. Således förenar jag mig uti Hr Lagerhjelms hemställan, att af denna discussion ingenting annat må qvarblifva i prot., än Hr Silfverstolpes yttrande, hvilket må qvarstå, i händelse han det sjelf äskar. Hr Lagerhjelm: Uti den framställning jag gjorde, un dantog jag Hr Silfverstolpes yttrande. Således anhåller jag vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes göra en framställning, huruvida R. o. Ad:s öfrige ledamöter skulle finna lämpligt att låta deras yttranden ur prot. utgå, på det all af denna öfverläggning icke måtte qvarstå något annat än Hr Silfverstolpes anmälan. Hr Mannerskantz:
Det till fabriksidkaren återlemnade qvitterade exemplaret af anmälan eller ock vidimerad tydlig afskrift deraf, äfven på tryckt blankett, skall alltid finnas i bränneriet upsatt å samma ställe, sorn de i 26 § påbjudna anslagen. § 29* Afgiften för bränvinshränning i denna klass erlägges förskottsvis, på sätt ofvan stadgadt är, med 3 rtst. banco för hvarje kanna af mäskekarets rymd, som inmäskas och kommer således att minst utgöra för hvarje söcknedag i månaden 3 r:dr 4^ sk. 6 r:st b:ko, motsvarande minsta lofliga inmäskning af 750 kannors karrymd. S 30. Yill fabriksidkaren utvidga brännerirörelsen inom det i § 17 llör lill Beri lin.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-V Iskof tens Betänkande, R:o i. 13 medgifna omfång, antingen genom begagnandet af större eller tillägg af flere mäskekar, ege lian all derom bos Kongl. Majrts befallningshafvande göra anmälan, och loge dervid förnyad upgift pä samtliga både förut varande och tillkomna redskap och käril, på sätt i 14 § föi eski ifves. Sådan förändring må först med ny bränningstermins ingång inträda. § 31. Mom. i. Om förändring annorledes i bränneriet företagas vill, genom ändring till form, storlek eller antal af de bränvinsbränningsredskap eller käril, som äro upgifne att der finnas och äro stämpling underkastade, bör skriftlig ansökan derom, med vidfogande af mätningsoch stämplings-bevis å de nya eller förändrade redskapen eller kärilen, hos Kongl. Majrts befallningshafvande göras minst en vecka förr, än ändringen sättes i verket och t i 11— stånds-resolutionen, såsom § 26 föreskrifver, i afskrift bifogas de öfrige anslagen.
Virket af de andra löfträden är än mindre pålitligt, af ofta i det förekommande röta, troligen härflytande utaf afskinna q vistar vid den starka löfning dessa träd undergå. Att tillgången å ek årligen minskas är emellertid uppenbart; försäljning af ek till skeppsvirke och tunnstäfvar har blifvit en inkomstkälla för allmogen, sedan den fått tillösa sig skogen, men denna källa begagnas så flitigt att den för de fleste inom ett decennium torde vara uttorkad. 12 Till befrämjande af en hällre hushållning med skogarne hvartill hemmansbrukarne af deras fortgående förminskning, och sig jemnt ökande behof af bränsle, för den ständigt tilltagände folkmängden på ön, allvarligt uppmanas, bar Länets Hushållnings-Sällskap bestämt flere premier för att tilldelas dem bland hemmansägare, som utmärka sig genom skogssådd, och i stället för vanliga gärdesgårdar af trädvirke uppföra stenmurar, samt jordvallar med lefvande häckar. För sistnämnde ändamålet har sedan flera år tillbaka genom Hushållnings-Sällskapets försorg bandpil blifvit hitförd från Skåne och kringspridd på landet. Larix och Svartpoppel, den sednare för dess hastiga växt, hafva äfven blifvit införde att försöka deras framgång i den Gottländska jordmånen. Utom den genom Eders Kongl. Majrts Nådiga försorg allmänt kringspridda grundliga afhandlingen om skogshushållning, författad af Hof-Jägmästaren af Ström, har Hushållnings-Sällskapet föranstaltat om en tryckt kortare underrättelse om skogs-sådd och anläggande af lefvande häckar, för att göra saken för allmogen väl begriplig.
Menniskor äro så fasligt olika, så. Somliga skola alltid gå och bli kära», hon drog ordet så långt som en bräkning, »men så är der andra som bara kunna hålla af folk. Och det är rysligt stor skilnad på de två sakerna, skall jag säga. Hon gjorde en paus och såg frågande på honom för att utröna om han kunde följa med djupsinnigheten af hennes resonnemang. Han satt alltjemt upptagen af den der kyssen som han icke kunde få ur tankarne, derför bara nickade han. Hon tog det som ett erkännande. »Ja visst det», sade hon lättad, »jag kan inte finna att det kan vara något härligt med det. Man kan inte se tråkigare varelser än kära menniskor, och jag har många gånger föresatt mig att det skulle då åtminstone bli osanning, att jag skulle bli lika sliskig som andra förlofvade flickor. – Se jag hade ju egentligen tänkt att aldrig gifta mig», tillade hon förtroligare. »Jag hade alltid trott att jag skulle taga mig fram på egen hand. Men så är det så många om och men så ... Hade jag bara någon som ville hjelpa mig en smula! – För jag skulle allt gerna vilja bli något ändå.» Hon tittade förstulet på honom, för att se hur pass hågad han kunde vara att gå i denna snara. Han satt och betraktade henne med ett dåsigt uttryck i sina ögon, något liknande som när man riktigt steker sig framför ugnen och redan blifvit för lat att gå derifrån. Så såg han åtminstone ut, tyckte hon: röd och blank i ansigtet och så med halfslutna ögonlock. Hon hostade med någon skärpa, och tårar af förargelse stego i hennes ögon. »Jag ville mycket hellre bli någonting än gifta mig!» utropade hon, skrämd af hans stereotypa leende. »Hvad vill du bli?» sporde han, med makt slitande sig upp ur sitt älskogsrus. »Målare», svarade hon sakta, »hjelp mig till det». Hon lutade sig framåt i det hon fattade hans händer och såg upp i hans ansigte. Denna käcka natur hade ett sätt att vara smeksam, när hon ville! Han såg ned i dessa bedjande ögon, klara och skiftande som hafsvattnet, när vinden står stilla och solen lyser. Var hon icke vacker!
Med Bytesoch Liquidationsmål samt öfrige dermed sammanhängande ärender lärer komma att förhållas på sätt derom redan är stadgadt; hvadan den, för dessa invecklade ärender* utredning särskildt, tillförordnade Division uti Kammar-Collegium, med dertill hörande Contoir, bör fortfara, intilldess allt hvad hit hörer blifvit afslutadt, då både Divisionen och Contoiret indrages. Samma förhållande torde äfven böra iakttagas med frågor, om recognittonsskogarnes användande, så att den för detta ändamål tillförordnade särskilda Division likaledes bibehålies , intilldess att alla dessa mål hunnit afgöras. För Landtmäteriet, som Committerade anse vara en af de, på Styrelsens åtgärd beroende, mest vigtiga anstalter till landtculturens upphjelpande, hafva de föreslagit bibehållande af Genera 1-Landtmäter i-Contoiret. De förändringar , som uti detta Contoir* Instruction kunna vara nödige, böra på en gång med de Landtmäteriet rörande författningar föreslås, och emedlertid synes den nuvarande kunna tjena till rättelse. Bihang till Rikt-St. Commltterade hafva föreslagit afskaffande af all Collegial befattning med Bergverken, utom för vården och inseendet öfver Kronans bergverk, hvilken blifvit flyttad till Kammar-Collegium; och skulle således Bergs-Collegium komma att indragas. Detta verk leder sin första uppkomst från det General-Bergs-Amt, som den a 6 Februarii 1630 upprättades, och hvilket skulle vaka öfver Bergsväsendet, samt ega rätt att protestera emot Kammar-Collegii författningar, så framt dess anstalter för Bergverken voro mindre fördelaktige. Bergverken behöfva nu mera icke något
Flyttar han utrikes, gifve ut sjette penningen af all sin egendom, Konungen och staden till tveskiftes, der ej annorlunda emellan begge riken slutet är. Förer han egendomen ut eller bjuder han till att skaffa den bort, förr än afgiften betald är; håfve då förverkat hälften deraf. Flyttar han till annan ort inrikes, vare för afgift fri, der ej annorlunda särskildt stadgadt är. Flyttar han förr, än han burskap uppsagt och bevis undfått, att han sin borgarepligt fullgjort, bote femtio daler och njute dessförinnan ej burskap i annan stad.»
N:o 43 55 Det skall således icke sällan hända, att a£ en stor egendom Mott ett dylikt mindre , stycke ligger vid gränsen, och att den, som med en liten egendom möter, verkligen halen lika stor, om icke större, ega derintill. Nyttan af mellanstängseln är då alldeles icke öfvervägande på den sidan, som har, efter total-massan räknadt, det vidsträcktaste ego-området, Men i allt fall är det ej nyttan, som varit eller kail blifva allmän grund för stängselskyldigheten, När en by, bestående af flere hemman, skall i gränsen mot ett enstaka hemman stänga för sitt fulla hemmantal, kan det ej påstås, att byn har motsvarig nytta af stängseln, emedan den gagnar blott det hemman, sorn ligger ytterst, i fall detta slänger sig ifrån do öfriga. Äfvenså? lärer det svårligen kunna sägas, att ett hemman innom byn, som inneslutes af fyra med detsamma lika stora ego-omfång, drager mindre nytta af hägnaden kring sina egor, anett annat med alldeles lika egobelopp, som omgifves af fyra hälften mindre lotter; men det oaktadt, måste det senare taga vida större del i stängseln på alla fyra sidonie än det förra. Huru litet nyttan bestämmer hägnadsåliggandet, efter nu gällande Lag, ur häraf klart. Ett fruktlöst försök vore <6 Bil. t K. M. Mddigtt f.opot. N*o 43, det ©«k »’■ att derifrån vilja härleda råMiförhållandet i allmänhet för framtiden. Det år ej två motsatta nyttor , hvilka, såsom serskilda storheter, med hvarannan skola jernförås, utan det är egande rätt, sorn ställes i bredd med egande rätt. De äro hvarannan fullkomligt jemlika, ty den mindre jordegaren kan tvinga den större till afstängning, äfven så väl som den större kan tvinga den mindre, Ingfenting är då naturligare, ån att dessa jemlika rättigheter medföra 'jemlika skyldighetef, så att kostnaden till afstängningen delas midt i tu.
Stad lill en annan förläggas, Utskottet i dess förste betänkande afgifse yttrande gillades. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 22 sistlidne Augusti, under !N:o 44°» äfgtfrm samt den 2 dennes e. m. på burdet lagde Memorial, i anled ning af Rik Ståndens särskildta Beslut, rörande Pension till framlidne RiksRådet .Grefve Liljencrantzks dotter, Friherrinnan Tornerhjelm, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med godkännande af de i Trot. Vt dr. A. 5 Sept emit. 1S23. §87 »amma Memorial föreslagne voterings propositioner, öfverlemna frågan till förstärkta StatsUtskottets afgjörande. S. D. f. m. "Wiel förnyad föredragning af Con titutions Utskottets, den 19 sistlidne Augusti, under ISi:o 44 afgifne* samt den 27 derpå följde e. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till ett 7 mom. i 14 Jb Riksdagsordningen, fann Ridderslcapet och Adeln för godt, att det, i förstnämde Memorial hem-, stäldte förslag, till den behandling 56 jf. RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af ConstitutionsUt kottet , den 21 sistlidne Augusti, under b :o 45 aflåtne, samt den 27 derpå följde e. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om upphörande af Konungens 2:ne röster i Högsta Domstolen; afgjorde Ridderskapet och Adeln jemlikt 81 Jb Regeringsformen, att Ståndet ville öfver samma Nådiga Proposition vid nästföljande Riksdag besluta. S. D. f. m.
Om nu det finnes vara en sanning, att en hård beskattnings resullater äro så olycksdigra, och att det är lika fåfängt under dess bibehållande, att genom periodiska undsättningar eller artificiella arbetsförtjenster , eller genom hvad slag af faltigvårdsimättningar som helst, söka bola eller förekomma den öfverhandtagande pauperismen, sorn att med tull-lagar och privilegier söka upprätthålla fabriker ocli manufacturer i eli land, der capital-förmögenheten antingen är alltför ringa eller ock så illa fördelad, alt de, som kunna köpa, äro alltför få, emot dem som vilja sälja; — så är det ju nära ähdamålslöst, att R. St. bråka sina björnör för att i rind. önskningsväg utfundera och bereda plåster åt de varbölder, som på statskroppen öfverallt och successivt slå ut, derest de icke i beskaltningsväg söka bota sjukdomen något radikalare. Beskattningen, den möjligen minsta nemi, eller den oundvikliga för slatsmachinens gång, får icke heller ansvarsfrilt kastas på hvilket föremål som helst. Det är icke bkgillligt för samhällets förkofran — om också för statscassans — antingen man skatt lägger folkets personer och deras capital, eller deras consumlion och deras inkomster. Af alla fyra 1111 uppräknade föremål, är det förstnämnda eller skattläggning af personer den hårdaste och minst rationella. Den som ingenting äger mer än sin kropp, och med denna, ilall den håller målet och icke är missbildad, slår i pligtband' lill det allmännas försvar, den synes icke njuta mycketskydd af Staten, för hvilket han behöfver betala. Det lilla han kan förvärfva utöfver sitt uppehälle borde lian inom communen få använda till sin egen och sina barns moraliska och intellectuella förkofran, annars blir han sjelf, liksom afföda!), snart lösdrifvare. Att sedermera vilja beskatta deni såsom sådana — för ”ali den skada samhället af dessa lider, ’' — är en grundsats så originell orimlig, ali den förtjénar eli eget namn efter sin uppfinnare. 1 ordningen derefter är beskattning på capitaine den minst tillrådliga.
Län på lön anslagna Kungsgården Noret, angående dispositionen af medel som influtit för skedd —: IV. 516; R. V. 10; B. X. 247, 282, A. 282; E. XI. 115. Extra förrättningar, angående förhöjd ersättning till Nämndemän för —: B. lil. 206, A. 265. F. Fabriker och Handtverk, angående tillägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852 i afseende på minderåriga personers användande vid —: B. V. 240, 278, 284. A. 288. Fabriksoch Handtverks-Ordningen af den 22 December 1846, angående ändring i: B V. 58. 238, A. 238. —, angående ändring af dess 33 dje g, i fråga om utfärdande af Gesäll-bref på landet: B. V. 58, 238, A. 238. Fabriks-rörelse, angående rättighet för utländsk man att i Rikets stapelstäder drifva grosshandel och idka större fabriks-rörelse: B. XI. 116, 251, A. 251, E. 315. Fahlskog N:o 2 angående återbäring af oriktig debitering af rotefrihets-afgift å sagde hemman: B. lil. 313, 457, 526, A. 526, E. 638, Fahlu Bergsskola, angående dess flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet: IV. 516; B. V. 11; B. XI. 116, 251, A. 251, E. 32S. Fahnehjelm, Gustaf, dess yttranden : IX. 298; XI. 369, 375. Fakulteterna, de juridiska och medicinska, vid Universitetet i Upsala, angående deras flyttning till hufvudstaden: B. X. 219, 247, 271, A. 272, 275,'279, 280.
Ständer ansett sig höra hufvudsakligen bibehålla hittills gällande bestämmelser, utom hvad beträffar dels artiklarne Filar, Bomullsgarn, ofärgadt, Trädfrukter, friska och torra, Guld, musiv-, pudereller unsen-, Handskar, Koppar-bleck och spik till fartygs förhydning, Silfver, musiv-, målare-, pudereller unsen-, Becksömseller Sjöstöflor, Gjutstål, Vagnar och Åkdon, Segelduk och Tältduk, för hvilka införseltullen blifvit nedsatt; dels artiklarne Sappan och Ost, för hvilka införseltullen, samt Sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå, hvarför utförselstullen blifvit förhöjd; dels artikeln, Porslin, oäkta, hvarå införselförbudet funnits böra upphäfvas emot åsatt tull, äfvensom vid artikeln Kläder tillåtelsen att, emot stadgad tull, införa sådana af till införsel lofgifna tyger blifvit utsträckt äfven till andra än Fruntimmerskläder; dels artiklarne arbeten af Kautschuk samt sådana Kopparstick, Estamper och Lithografier, hvilka ej tillhöra tryckta arbeten, hvilka artiklar hittills fått tullfritt införas, men nu fått sig tull åsatt; dels artiklarne Gutta Percha, oarbetad, och Böcker från utrikes ort återkommande, i Sverige tryckta, hvilka, hittills med införseltull belagde, nu funnits böra få tullfritt införas, sistnämnde artikel dock under förbehåll, att böckerne reklameras af författaren eller förläggaren, eller att två besigtningsmän, af hvilka åtminstone den ene bör vara boktryckare, intyga, att böckerne äro i Sverige tryckta; dels artiklarne Broderade arbeten af Guld och Silfver, Cider, Coelfurer, Flintor, Bokguld, Hängslen, Kimrök, Marinmctall, Boksilfver, Skinn, finare för tillverkning af handskar m. m., samt Flor, Gaze, Tyll, alla slag, i afseende hvarå förändrad tullberäkning ansetts böra ega rum; dels åtskilliga redaklions-förändringar, som funnits erforderliga för att gifva Taxan mera tydlighet och fullständighet samt lätta tillämpningen deraf, äfvensom E. K.
Lifbeväringsregementet, angående anslag till .231. 13 Utlåtandets Nummer och Moment. Lifbevärings-regemenlet, angående voterings-propositioner rörande anslag till ... 265. » angående utgången af voteringen .274. Likaremåttoch vigthkare, angående anskaffande af 222. Liljevalch, Eberh., angående pension till 167: 59. Lillelfven, angående statsbidrag för en flottbro öfver 158: 14. Lindberg, L. G. N., angående pension till 167: 58. Undberg, Svante P., Landskamrer, angående eftergift af honom ådömd ersättnings-skyldighet . 225, 257. » angående omröstning i fråga om dito .273. Lindby Tall, angående skatteförsäljning af .35. Linde, angående ersättning till Rektor i 148. Linde och Köping-Hult-banan, i fråga om en jernväg mellan 235: 4. Linköpings domkyrka, angående förvandling af lånet till anslag . 237. Lindgvist, N. A., angående pension åt hans enka 167: 97. Lindskog, Serafia, angående danaarf efter 133. Ljunggren, Joh. Olof, angående pension till 167: 77. Ljusneelf, angående upprensning af 158: 52. Luleå, angående läroverket i . 148, 162. Lungren, Joh. Peter, angående pension till 167: 65. Långebro, angående statsbidraget för ombyggnad af 32. Långhalsen, angående sänkning af 158: 42. Länsfnansdistriht i Skaraborgs län, angående ett nytt .121. Lärohus i Wexiö och Wisby, angående förhöjning i anslagen till 148: 103 Löneförhöjning åt embetsoch tjenstemän för år 1857 .
Gä vi till 1 kap. 1 §:n M.B:n, finne vi, att den, som bégår det deri omförmälda brott af berådt mod, skall mista lifvet, hvaremot, om det härleder sig af lättsinne, brottet bestraffas af 50 dalers böter. Hvilken skillnad finnes icke emellan dessa tvänne straff? Men jag vill tillägga ett annat skäl för det högre straff, Utsk. föreslagit. Om man hade bibehållit ett så ringa straff, sora 50 daler, hvad hade följden blifvit? Jo, alt deltagarne i dessa dissenter-församlingar hade sammanskjutit dessa böter åt dera, som utdelat Sakramentet, och hela saken hade då aflugit med ett litet obetydligt tillskott af hvar och en. Detta är orsaken, hvarföre Ulsk. ansett sig böra bestraffa utdelandet af Sakramenten strängare, än den som gör gäckeri med Sakramenten af lättsinne. De som mottagit Nattvarden, hafva gjort det med berådt mod, och derföre att de mottagit den af annan person, än den dertill efter bestående kyrklig ordning utsedde, böra de hafva att vänta näpst och betydliga böter, hvarje gäng de till sådan förbrytelse göra sig skyldige. Jag tror alltså, att LagUtskis Betänk., om man vill vinna ändamålet, är välgrundadt, och anhåller alltså om bifall till detsamma. Frih. Rehbinder: Jag erkänner att jag uttryckte mig otyd ligt, då jag förra gången hade ordet. Förhållandet var, att jag trodde, att, på grund af de gjorda anmärkn:ne, Betänk, skulle återremitteras, och då syntes mig tydligt, att LagUtsk. skulle finna, alt enl. min åsigt icke hela 2 §:n 1 kap. M.B:n skulle uphäfvas; ulan min mening var, att detta lagstadgande icke vidare skulle tillämpas på ifrågavartde förbrytelse, hvaremot det Utsk. nu föreslagit, borde blifva ensamt gällande. Att detta stadgande är högst nödvändigt, kan jag icke förneka; ty förbrytelsen må ske af fullkomlig öfvertygelse eller af lättsinne, så innefattar den alltid ett groft och otillständigt gäckeri, som måste bestraffas.
Å. .02, 164. XIX. U. 399. XX. A. 98. E. 758. XXI. A. 5. j\:o 33. med ytterligare hemställan i anledning af RiksStåndens olika beslut, i fråga om Beredningsoch Taxevings-comiteerna på landet. XVII. B. A. g4- XXVI. E 101. ( 52 ) Bevillningsutskottets Memorialer, Betänkanden och Utlå tanden: — N:o 34- i anledning af RiksStåndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. XVIII. B. 244- XIX. A. 3i 1, 32t, 351, 44i. XX. U. 117. XXI. A. i5. XXI. U. 224. XXII. U. 460, 597. XXIII. A. 118. A. 186. A. 188. XXVI. E. 101. — N:o 35. angående stämplade pappersafgiften. XVIII. B. 294. XIX. 341. Å. 4f7- XX. 3. U. 647. XXI. 5. A. 45. XXII. U. 597. XXIII. 188. XXIV. A. 3o2. XXV. U. 86. A. 128. XXVI. E. 62. — N:0 36. i anledning af erhållen återremiss å betänkandet X:o g, angående åtskilliga motioner om stämmoböters upphörande eller förminskning. XVIII.