Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mer än overkfam vore den Regering som åsidosatte denna vigtiga del af Statens och dess medlemmars fordringar: lyckligtvis, tror åtminstone jag, att denna overksamhet icke kan lempas på vår Regering, ehuru den Statistiska kännedomen hos oss ännu icke hunnit den fulländning den kan få, genom fortsatta bemödanden att samla tillförlitliga upplysningar oin hvarje orts, Läns och Sockens olika Local, Näringsoch Jordbruksförhållanden. Jag tror så mycket hellre detta, som om icke flera genom trycket utgifna enskildta Staiijii/Iia uppgifter skulle kunnat gifva Höglo!BmliningsUt[kottet den upplysning, att det åtminstone fått kännedom af hvarje Läns 112 jDen 12 Maji /, m. elika hufvndnäringar, det enda Utskottet saköade tor att kunna antaga ifrågavarande projeCt tyckes mig att de af Regeringens omtanka och verksamhet infordrade och nu utdelade Landsbojdingarnes Fefflirsberatteifer bort, jag kan och vili icke betvifla det, åtminstone gifva Utskottet ifrågavarande upplysning, äfvensom om de i Länens olika hufvndnäringar jurefaline förändringar. Således kan icke jag medgifva att Utskottet saknat tillfälle att förskaffa sig den Statijlifka upplysning sorn erfordrats: denna Utskottets förevändning, hoppas jag åtminstone, icke kunna vara med rätta förhållandet öfverensstämmande, ty då är Fäderneslandets Statistiska kännedom mindre än ringa, och vår belägenhet både såsom Representanter och Medborgare ho a fl beklagansvärd. Men om man också medgåfve, att Utskottet Saknat så tillfyllestgörande kännedom det önskat om Länens olika hufvndnäringar, skulle jag dock tro att derpå hvilat icke så mycken vigt att, om Förslaget nemligen i öfrigt var godt och ändamålsenligt detsamma blott derföie bort åsidosättas. Jag tror nemligen att om äfven ett eller annat
Jag ämnade också besvara hvad som i afseende på predikanter för jordegendomar blifvit anfördt, samt dervid upplysa, att hvad Tosterup angår, som har ett af de största jordbruk i Skåne, så finnes en kyrka vid sjelfva gården samt 2tne vid hvardera gränsen af egendomen, dit arbetarne utan svårighet kunna gå, hvarföre en särskild predikant derstädes ej synes vara nödig. Gr. Hamilton: Jag har också i hufvudsaken blifvit helt och hållet förekommen af Hr von Hartmansdorff och skulle således gerna afstå från ordet, om jag icke önskade justera mitt yttrande om huspredikanter i så måtto, alt jag ej sätter i fråga, att de ju icke möjligen kunna göra någon nytta, men alt jag anser den nytta, de verkligen -göra, vara sådan den af Hr von Hartmansdorff blifvit qvatificerad. Hvad åter angår förhållandet vid landtbruk och jernbruk, så förekommer den skilnad, alt vid jernbruken en stor mängd af menniskor är concentrerad inom en mindre rymd, hvarföre det längre afståndet till kyrkan är en olägenhet för dem alla, äfvensom derstädes jordbruket vanligen är obetydligt, i följd hvaraf barnen sakna sysselsättning, såvida icke bruksägaren för dem håller en särskild skollärare, hvaremot barnen vid landtbruket ganska tidigt kunna deltaga i arbetet. Vid en större jordegendom har icke mängden af arbetare långt till kyrkan, fastän en och annan kan hafva det, och dessutom hofva de vanligen hästar, hvilket ej är förhållandet med smederne. Frih. Gederström, Anders: Jag är en oskyldig anledn. till denna discussion genom det förslag jag gjort, att huspredikanter måtte erlägga samma bevilln.afgift som informatorer; men då, såsom Hr von Hartmansdorff redan upplyst, här icke är fråga om utsättande af afgiftens belopp, så synes mig discussionen lämpligast kunna uppskjutas tills sådant kan ske, och jag afstår derföre från vidare yttrande. Hr Ribbing:
Den mindre jordbrukaren, vanligtvis obemedlad, skulle ofta icke ulan känbar uppoffring och stundom alldeles icke förmå fullgöra sin stängselskyldighet, utan till äfventyrs endast af denna orsak tvingas att afträda den ringa jordlott, som var påräknad för hans och hans farn ilies uppehälle. En annan olägenhet skulle jemväl uppkomma genom den nya delnings-grunden, nemligen att jordegare, som vid egodelning erhållit antingen sämre jord lill större rymd, eller ock flere serskilda lotter, äfven skulle få en ökad stängsel-skyldighet. Alt, på sätt man velat påslå, denna olägenhet skulle genom egoskifte kunna afhjelpas, torde vid närmare eftersinnande finnas osannolikt, helst den fullkomligaste Skiftes-Författning icke kan förändra jordens natur eller förekomma, att icke lika högt uppskattade egendomar ofta måste utläggas i olika stora skiften. Den enda utväg, som i detta fall kunde vidtagas, vore att uti jord gifva ersättning för den större hägnadsskyldighet, som åtföljde den vidsträcktare areala vidden eller! det större antalet skiften; men ett stadgande i denna syftning skulle oundvikligen stödjas på en helt annan grund än på den såkallade hälftenprincipen och vara lika fremmande för Förfaltnings-förslaget soia för den gamla Stängsellagen. Det har icke undfallit Utskotten, alt hemmantalet utgör en ganska osäker måttstock för fördelningen af hägnadsbesväret, mången gång ledande till ojemnheter, och stundom jemväl till obillighet, men om olägenheterne, som äro oskiljaktiga från den nya och gamla delningsgrunden med hvarannan jemföras, torde den enas eller andras företräden icke vara serdeles öfvervägande, och då en stor del allmänna besvär utgå efter mantal samt folket vant sig att dei'efter i allmänhet mäta sina rättigheter och skyldigheter, lxafva Utskotten ansett hemmantalet jemväl hädanefter böra såsom Ätängseldelningsgrund bibehållas.
Först blef en propos. framställd och besvarad; derefter en annan, och öfver denna begärdes votering. Sedan uppstod tvist om contrapropos. och votering begärdes derom. Slutligen återgår man till den första proposm, hvaröfver ingen votering var begärd. Hr Lagerhjelms begäran cvm votering i aniedn. af proposm till bifall är således undertryckt, och sådant kan ej stå tillsammans med ordning. Jag reserverar mig emot behandlingen från början till slut. Gr. Horn instämde med Frih. Palmstjerna. Frih. E hrenborgh: Jag begärde ordet för att instämma i Hr Dalmans sista yttrande. Jag kan icke gilla behandlingen; men jag önskaae, att saken öfverlemnades åt glömskan. Hr Hjärne: Äfven jag begärde ordet för att instämma med Hr Dalman; men sedan Frih. Palmstjerna och Gr. Horn reserverat sig, lärer hela discussionen få qvarstå. Likväl begagnar jag nu ordet för att tillägga mitt förra yttrande, att jag visserligen ansåg, lika med flera andra talare, Hr Dalman hafva grundlagsenlig rätt att få sin begäran om återremiss intagen i contraproposm; men att Hr Gr. o. Landtm., genom sin afgifna förklaring i detta afseende, ställt frågan i det skick, att Hr Dalmans rättighet var afskuren, så vida ej Ståndets pluralitet var af annan tanka än Hr Gr. o. Landtm., dä Hr Dalman, sedan Constit.Utsk. pröfvat saken, möjligen en annan dag kunde få sin mening pröfvad. Hr Dalman: Det lärer falla af sig sjelf, att om discussionen skall utgå, böra reservationerna icke heller qvarstå; men det är naturligtvis reservanternas rätt att deröfver bestämma och sålunda jemväl, huruvida det öfriga skall utgå eller icke. Den a Octo bfr f. m. 35 Gr. von Fersen: På det vi snart må komma til] votering förklarar jag, att jag önskar, det mina yttranden inå qvarstå , helst sedan 2:ne ledamöter reserverat sig; ty jag har endast hegart, att vi må få votera om contraproposrn. Gr. Horn:
Öpnades Hrr Bänkmäns lista vid val af en Elektor efter N:o 220 Erih. Palmstjerna, Carl Otto; och befanns dertill hafva blifvit Utsedd: N:o 678 Hr Bildt, Didrik Gillis. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att det först å föredragningslistan upförda mål vore af beskaffenhet att ej böra af honom föredragas, samt anmodat den främsta närvide LeRamoten, Grefve Gyldenstolpe, Adoff Predrik Nils, att intaga Ordfideplatsen; så och efter det H. Exc. afträdt, föredrogs StatsUtskits den 14 och 17 dennes bordlagda mern. N:o 7, ang:de godtgörande af Hr Landtm:s och Hrr Talmäns ökade riksdagskostnader, äfven - Deri 21 1) ecember. gom, i sammanhang dermed, ett från Hederv. BondeSt. ankommet prot.utdrag med inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. att förena sig i BondeSt:ts beslut, att det månadtliga anslaget till Hr Landtm, och hvardera af Hrr Talmän skulle bestämmas till 750 R:dr R:mt, Frill. Åkerhjelm, Johan Carl: Jag anser mig böra för klara, att jag fortfarande, likasom da denna fråga förekom till behandling inom StatsUtskottet. anser det löreslagua månadtliga arfvodet åt Hr Landtm, och Hrr Talmän icke vara för högt tilltaget, utan att det borde vid denna, likasom vid sistförflutna Riksdag, bestämmas till 900 R:dr R:mt i månaden; men då dels dea händelsen inträffat, som ieke torde vara obekant för R. o. Ad., att 2:ne RiksSt., nemi. Borgareoch BondeStm, beslutat att bestämma detta månadtliga arfvode till 750 R:dr Runt, och då dels H.
När dessa äro en t u m långa, planteras a flagga ren lika djupt i jorden, som stjälken befunnit sig i vattnet. Ficus rotar sig alla tider på året. Dock snabbare i mars. Ofta åtgå likväl två eller tre månader, förrän rötterna nått en tum i längd. Hanna. Af silfVerkartoiinage kan man göra tafvelramar. Kan man måla, gör en bukett eller blomma effekt, annars kan man ju brodera. Karlia. Om Vivika insänder sin adress jämte porto till Iduns expedition erhålles brefsvar å hennes förfrågan. — Bra inackordering ei hålles i norra London, i frisk och sund trakt, hos M:rs C. White, Glendale Villa, 11 Ribblesdale Road, Hornsey London N \, samt hos en familj Bilfour, hvars adress dock ej f. t. kan uppges. Om närmare upplysning Önskas erhålles den N y b r o - gatan 78 n. b. t. t. För förkylda händer gifves det rådet att alltid tvätta händerna i varmt vatten, med glycerintvål af bästa sort, och att o m vintern alltid begagua kastorhandskar, emedan alla andra handskar kyla. O. B. — Tag en half kopp linolja, slå dit tva näfvar pulvriserad krita samt tillsätt något lim. Värm detta öfver elden och blanda det väl. Stryk sedan med en pensel denna blandning på händerna och låt det torka. Händerna erhålla däraf en hvit färg. » Polererska » tillrådes att i en bokhandel köpa » Träindustriens tekniska full - ändniugsarbeten pller träets slipning, betaning, polering, lackering, målning, förgyllning och bronsering af Louis Edgar Ande ' s. Pris 1 kr. 50 öre, allmännyttigt handbibliotek nr 135. På sidan 70 lemnas d e n upplysning som ö n - skas, i * — t. Om - sömmerska » uppgifver sin adr., s k o l a d e ombedda namnen gärna sändas. E. Jansson. Adr. Kungsholmen, Karlskrona. Vattna under jan. och febr. m å - nader ej oftare än då krukan vid knackning afger ett svagt klingande ljud, så mögla de icke.
Controllerne öfver dessa arbetens ändamålsenliga fullbordande, i förening med nya undersökningar och planers uppgörände till företag i samma rigtning, påkalla en rastlös verksamhet, , hvarföre jag anser, alt Utskottet nu saknat skäl minska med 1,766 Slats-Utshottets Utlåtande, N:o 156. 29 B:dr 32 sk. den aflönings-stat, Kong!. Maj:t Nådigst för denna administra tions-förvaltning föreslagit.’' Vid 38 punkten, om Stipendier för Elever vid Mariaeberg: af Herr Lagerborg: ”Jag reserverar mig mot Utskottets beslut, angående det af Kongl. Maj;t äskade anslaget af stipendii-medei för Civil-Ingenieurscursens genomgående på Mariaeberg, hufvudsakligen af följande orsaker: De flesta europeiska eller andra civilicerade Stater hafva erkänt civilingenieurs-yrket som en serskilt vetenskap och ansett detsamma, om jag så får uttrycka mig, som scbacktningarne till ett förbättradt eller mera betryggadt handelsoch näringslif i allmänhet, och detta ur synpunkten af naturvetenskapens application dervid. Sådan är nutidens fordran, som tyckes sträfva till att söka bannlysa eherlataneriet och egoismen, åtminstone i detta afseende. Bevisen dertill igenfinnas i det ändamålsenligare sättet att anlägga väg-communicationer, hamnar, canaler m. m.; och i sättet att ändamålsenligt kunna underhålla gjorda anläggningar. Den practiska öfvertygelsen hafva samma länder förut vunnit, att okunnigheten, tilltagsen sjelfklokhet m. m., förslösat stora summor både för det allmänna och den enskilde uti dylika företag, icke allenast vid planernes uppgörande, utan äfven vid deras utförande, såsom t. ex. i sednare fallet. Hvilka betydliga summor hafva icke ovana Arbets-chefer förstört, blott genom illa fördelta dagsverken, illa bedömde och begagnade materialier, obekantskap med nya förbättrade methoder m. m.? och derföre tillhör det Staten att förminska möjligheten af sådana misstag och att med den öfversigt af vetenskapernes framsteg, som den eger i sitt våld, äfven i detta afseende taga initiativen.
STOCKHOLM, TRYCKT IIOS ERIC WESTREtL, 1838. _[ öfverensstämmelse med stadgandet i 5 §. af den för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd oell förvaltning den 26 Maj 1841 utfärdade Instruktion, få undertecknade, inom Riks-stånden utsedde och genom Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse af den 12 Maj detta år sammankallade Revisorer, härmedelst afgifna berättelse orri hvad som förekommit under deri nu fulländade granskningen af Riksgälds-kontorets räkenskaper samt de i afseende på Kontorets förvaltning af Fullmäktige fattade beslut och vidtagna åtgärder. Då Rikets sednast församlade Revisorer, enligt hvad den af dem afgifna berättelse innehåller, granskat Riksgälds-kontorets för åren 1855 och 1856 upprättade hufvudböcker, samt genomläst de hos Fullmäktige till och med den 13 Augusti 1857 förde protokoller, hafva Revisorerne nu läst och genomgått protokollerne för liden efter den 13 Augusti 1857 till och med den 12 sistlidne Augusti samt tagit kännedom om Kommissariatets protokollsdiarium för samma tid, äfvensom granskat såväl Riksgälds-kontorets för är 1857 af slutade hufvudbok, som den för samma år upprättade särskilda redogörelse för de till jernvägsanläggningarne anvisade eller upplånta samt utgifna medel, jemte öfrige under nämnde tid i Riksgälds-kontoret förda räkenskaper. Riksgälds-kontorets skulder, som vid 1856 års slut uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 9,645,620: 30. 9. hafva under sistlidet år blifvit minskade med » 2,077,774: 19. 11. så att desamma vid årets slut utgjorde R:ko R:dr 7,567,846: 10. 10. De öfriga, räntefria, skulderna utgjorde alltså » 4,525,593: 45. 6. Bland de räntefria skulderna inberäknas följande outtagne anslagsbelopp, nemligen:
T öfrigt lärer det vara en oriktig uppgift, att det är Krigscollegium, som här är part och äfven häruti dömmer; fy Krigscollegii domslut, om det a4 D e n 15 A p r i 1 f. m. så skall kallas, är redan afkunnadt innan tvisten kan uppstå, enär Krigscollegium på förhand bestämmer livad som skall ske. Sedermera skola revisorerne granska hvad verkstäldt är, och uppstår då tvist, så blir, efter generalmönstringen, frågan hänskjuten under K. M:s afgörande, hvaremot Krigscollegii beslut icke angår annat, än den stat för beklädna» den, som årligen bestämmes. Jag skulle tillstyrka afslag å detta betänk., om icke det Hederv. BondeSt. återremitterat detsamma; men i det skick frågan för närvar, är, anser jag en återremiss vara lämpligast, på det att Utskm måtte komma i tillfälle att, efter tagen närmare kännedom om ifrågavar. måls behandling, frångå sitt tillstyrkande att de må öfverleninas till Kammarrätten, emedan det icke är Krigscollegium, som slutligen afgör tvisten rörtde beklädnadsdireclionernes räkenskaper, och man ej heller beliöfver draga till domstol dessa frågor, som i administrativ väg böra och måste afgöras, för att icke åstadkomma alldeles ofantliga hinder och svårigheter vid indelta armeens beklädnad. Jag nödgas således inskränka mig till anhållan om återremiss af förevar. betänkande. Hr af Dalström, Gust. Jac.: Sedan jag nu finner att betänk, kommer alt i sin helhet företagas, är det vid samma punkt jag ämnar fästa mig och anhåller att derå få fästa R. o. Adis uppmärksamhet, som den siste värde talaren fästat sig vid.
Prot. 1845. 9 Sami. 80 634 P, 'ot.-Utdrag j den 10 Februari 184S. af denna punkt, som rörde anslaget till stipendier för de ifrågavarande eleverne, tili följd af deremot gjorda anmärkningar, återremitterades, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg det af Kongl. Maj't äskade serskildta anslaget af 1,000 R:dr årligen för sistnämnde ändamål jemväl böra beviljas; 39:de punkten, angående ett anslag för anskaffandet utaf hingstar af utländsk ädel race för Strömsholms och Ottenby stuterier, äler re initierades, till följd af deremot gjorda anmärkningar; Slutligen och sedan sålunda beslut blifvit fattade, i afseende å alla uti ifrågavarande utlåtande upptagne punkter, remitterades till Stats-Ktskottet ett derefter af Herr -von Troil, Samuel Gustuf, afgilvet anförande, såsom egande sammanhang med den beslutade återremissen af l:sta punkten. Den 10 Februari. Från Vällofl. Borgare-StIkdet. S. D. Tili Stats-Utskottet remitterades en af Herr O. Lundgren, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, att ett lån, stort Tio Tusende Riksdaler Banco, malte till staden Sölf vilsborg för befordrande af redan påbörjad quaie-byggnad derstädes, jemte upprensning af stadens hamn, beviljas, att ifrån Riksgälds-Contoret utgå. S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Högloft. Ridderskapet och Adelns protocoll den 11, 14, 15, 17, 18 och 20 sistlidne Januari, omfattande nämnde Riks-Stånds beslut, i anledning af Bevillnings-UIskattets betänkande, N:o 12, angående tull-bevillningen:
Här begäres nu endast att de skola blifva befriade från skyldigheten att taga lots, när de göra reguliera turer, d. v. s, på sådana linier, der de lätt kunna hitta, sedan de gått någon tid. Det är rent af en beskattning att vid sådant förhtde tvinga dem taga lots. När R. St:r vid sistl» riksdag anhöllo om befrielse för ångbåtar att taga lots, roen icke lyckades deri, utan tvertom en ökad beskattning pålades dem, synes det vara beböfligt att ännu en gång uttrycka den åsigt, sorn R. St:r dä hade och som jag förmodar ännu hafva, hvarföre jag, i öfverensstämmelse med reservationen, anhåller att R, o. Ad» cnåtte besluta att Svenska ångfartyg, som, enl. på förhand uprättade - D-en 12 September e. m. 145 tade reseturer göra reguliera resor, måtte befrias från skyldigheten ett taga kronolots, Hr Bildt: Lika med den siste talaren anser jag äfven det sammansatta Utskrts framställning i denna del vara orättvis och att Utsk:t icke gifvit den utredning åt frågan, som den förtjent. Det är verkligen något uplifvande att gå ner här vid Riddarholmen eller Skeppsbron och se den vackra ångbåtsflotta, vår industri framkallat utan understöd af statsmedel, och synnerligast kan Sverige med stolthet betrakta den, då det i sådant afseende jemnför sig med våra närmaste grannar både i öster och vester, som icke mäktat åstadkomma något dylikt, oaktadt de ega hvad som fordras för dess upkomst, nemi. lättad trafik genom sjöns inträngande i landet. Såväl i Norige som Finland hafva dylika ångbåtslinier endast upkommit genom statens mellankomst, och i Norige likasom Finland tror jag ännu de hafva understöd af statsverket. Vår ångbåtsflotta företer dessutom en ganska hedrande ståndpunkt, jemförd med utlänska, såväl med afseende på ångbåtarnes konstruktion som deras befäl. För närv:de har konkurrensen sträckt sig så långt, att man nästan hvarje år ser fullständigare, bättre och beqvämare fartyg framträda såsom täflande på kommunikationslinjerna.
En talare har anfört, att i andra Europeiska länder man kommit till den öfvertygelsen, att det icke är skäl att spärra, och att vi voro alltför mycket efter vår tid, då vi vilja bibehålla dessa spärrningar. Jag vill häremot anmärka, att Danmark under sistl. år icke spärrat sig; men jag tror, att detta land fått erfara följderna deraf. Jag förbigår, alt Danmark ännu hlöder af de sår det tillfogats genom den underlåtna spärrningen. Såsom exempel på skadligheten af den der så mycket lofordade fria passagen, får jag anföra staden Jönköping, då koleran år 1834 utbröt i Götheborg. Artisten Kollberg for derifrån lill Jönköping, som icke var spärrad. Hans ankomst till staden föranledde kolerans utbrott der, hvilken härjade så förfärligt, att, såsom jag tror, nära |-del af befolkningen utdog. Må detta vara nog till stöd för spärrningarne. Jag förenar mig i Hr von Hartmansdorffs åsigter, och, då jag afstår min begäran om återremiss, anhåller jag i stället om afslag å Betänk. Hr Ekströmer: Sedan Irenne RiksStånd beslutat en underd. skrifvelse i detta ämne, kan naturligtvis bär icke vara fråga om huruvida detta skall ske eller icke, men väl, såsom jag sagt, då jag första gången hade ordet, orri sättet för eller upställningen af denna underd. skrifvelse. Ar nu Utsk:s förslag lämpligare, må det antagas; men är PresteSt:s förslag bättre, hoppas jag, att detsamma inom R. o. Ad. vinner afseende. Jag har redan sökt visa olämplighcten af de liesta punkterna i Ulsk:s för - Den 31 Maj I. m, 493 slag, och flere talare hafva med mig deruti instämt. I afseende på den väsendtligasle, eller första punkten, har jag visat, att PresteSt:s beslut är mera omfattande, än Utsk:s förslag, och likaledes, att andra punkten i nämnde beslut är lämpligare, än de tre punkter af Utsk:s Betänk., som röra samma ämne.
Ledamöter hädanefter kan hända ofta kallas utur det enskilta lifvets kretsar, så inträda ju der män, af hvilka man ej kan begära, att de skola hafva en noggrann kännedom om våra lagar, eller alltid sjelfförtroendet att dem tillämpa; och hvem undgår väl, att inse den förökning i magt och inflytande, som derifrån tillfaller StatsSecreterarne, hvilkas meningar, på såd-ant sätt, snart kunde blifva orakelspråk. Blir deremot Beredningen qvar, och blir den sammansatt af personer, som äro mägtige sitt kall, så är en motvigt gifven; ty då har StatsSecreterarens mening varit föremål för Beredningens pröfning, och när målet föredrages i StatsRådet, hafva också andra meningar, än blott en enda, blifvit gifne att der framställas, och StatsRådet, som annars af ren nödvändighet sett sig föranlåtit, att sluta sig till StatsSecreterarens mening, har nu jemväl andra omdömen att gå efter. Jag täger för gifvet, att i StatsRådet aldrig inträder någon, om hvars goda hufvud och omdömes-förmåga fråga kan upstå; men huru mycket skulle man icke då skada en sådan person, om man hindrade honom, att få se sakerne från flere sidor. — På alla desse skäl tillstyrker jag afslag å den föreslagne Grundlagsförändringen. Den 23 Februarii e. m. 9^ Herr von Hartmansdorff, August: Till de skäl för bibehållande af Rikets Allmänna Ärenders Beredning, som af andre Talare blifvit anförde, anhåller jag att få upgifva ett, det nemligen, att af alla så kallade Besvärs-mål, som till Allmänna Beredningens pröfning föredragas, lära få finnas så invecklade och vidlyftiga, som uti Ecclesiastiqve väg. För alla andra ärender finnes i allmänhet en Collegial-behandling i 2:dra instantien, innan de komma till Kongl. Maj:t, men icke för dessa. Om nu Allmänna Beredningen borttages, så skulle de komma till StatsRådet i ett mindre utredt och väl behandladt skick, än andra ärender.
Vplästes ett Protocolls-litdrag frän Bew!siinngs-Urstotket af denna dag, hwarllti, efter tillkännagiswande att Bonde>Sländet ensamt Magit, Niell 74S Den 15 Augusti. men de öfrige Riks-Standen godkännt Utstkotlets förslag i betänkande af den ?:de dennes, angående updrag kill Iiiksens Ständers Justilia Ombudsman, akt genom andrings sökande i behörig ordning, jemlikt 75 § af Regeringsformen, bereda, dä dek behöfwes, en billig jemkning i de ärliga markegangs-taxorne öfwer hela riket, Uiflottet hemställer, alt denna sräga , uppå anförde >M, mätte wara ansedd wara afgjord genom z:ne Ständs sammanstämmande bestut, hwaraf ärer torde följa atl Riksens Ständer ät dest Constilutions-Utstotl updraga, att sörestä nägor stadgande enligt detta bestut, såsom tillägg uti Jnstructionen för Ständernes Justikiä Ombudsman. (Zrefwe törnar, 6»ran: Riksens Ständers bestut om denna befästnings updragande ät Justitiä Ombudsmannen, hade, när der fattades, den grund, att koppstalten möjligen kunde komma act bestämmas efter dagswerken, hwilkas tvärve ä er ffulle genom markegängssältningen determineras. Denna grund har nu blifwit förändrad. Will man likafullt, i afseende pä andra till minnande ändamäl, lata pä sätt Bewillnings-Utstottet i sitt Prorocolls-Utdrag förestagit, lemna Justiliä-Ombudsmannen det åliggande, att i wänlig wäg söka möjelig nödig ändring i markegangssättningarne, har jag för min del ej något deremot att erindra.