Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
MaltoseBeställningar på alla brödsorter, så- Pumpernickel väl matbröd som kaffebröd, mottagas till försändelse med de resp. ångbåtar, som anlöpa sommarnöjena i Stockholms omSkorpor, nejd. D e inom ramen nämda brödsori 3,3 terna rekom. särskildt för hållbarhet. Éf j * många sorter C. W. Hofleverantör. Stockholm, norrlandsgatan 17. Allm. Telef. Bell Telef. Biscuit. På det ej förvexling niä förekomma mellan mitt fabrikat af hållbara och giftfria emaljerade kokkärl och andras af mindre Pris: tnkla med veke god qvalité, men af 4 — 6 kr., extra sosamma utsende, lä- lida 7 — 8 kr., med stes uppmärksam2 vekar 1 2 kr. heten pä, att hvarje Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje kärl af min tillverkköpare. [226] ning är försedt J. HAMMAR, med vidstSende fa30 Malvnskilnadsgaian briksmärke i rödt på svart. Finnas Landsortsboar kunna få hvarjeh. uppdrag utförda geatt tillgå i hvarje väl sorterad jernnom undert. Se annonsen i n:r 14 af handel. Idun Stockholm, N:r 36 (351) Prenumerationspris pr år: Idun ensam _ k r. pl. » 3: — A l i m. telef. Redaktör och utgtfvare: FRITHIOF HELLBERG. Redaktionssekr. : Märta J. Nordling. Utgifningstid: hvarje helgfri TriirÅr.ri AklitboUtfi 7:de Fredagen den 7 september 1894. Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr. Iduns fredag. Lösnummerpris 1 5 ö r e (lösn:r endast för koinplettei ingår.) årg. - r a d. Eketrä. t har jLjl et namn, som? • Et möter oss, har under do senaste dagarne legat på många läppar och öfvcrallt uttalats med känslor af saknad, kärlek och tacksamhet.
Samme talare har äfven omnämnt, att PresteSt. redan vid 1823 års Riksdag medgifvit vissa förändringar, men jag får likväl 364 Den 21 Juni f. m. här tillägga, alt äfven eu högre auktoritet än PresteSl., en auktoritet, sora bör vara och är uphöjd öfver alla partier, nemi. Konungen, redan har uttryckt sin tanka i denna sak, hvilket äfven i Ulsk:s Betänk, är uptaget, och dessutom af Frih. Gederström, Th, jemväl omnämndi. Vidare har uttrycket ”diktatur”, som jag begagnat, befunnits högst anstötligt. Jag tyckes vara serdeles olycklig i raina yttranden på detta rum. Här om dagen hette del, alt jag icke mätte vara en rätt Svensk, derföre att jag öfversäll ordet ”Glaubens-freyheit”, sora är inristad!, icke blott på minnesstenen vid Lutzen, utan ock i hvarje Svensks, hvarje Protestants hjerta, med tros-frihet, i st. f. Iros-tvång. I dag'äler har raan sagt, att jag icke vore någon rätt kristen, derföre att jag icke velat jurare in verba magislri, eller obetingad! hylla Prof. Brings åsigter i denna sak. För öfrigt har jag aldrig sagt, alt Presterskapets inflytande är en diktatur, utan blott, att-detsamma genom Prof. Brings förslag skulle blifva en sådan. Samme talare har äfven omnämnt kringresande andliga fribytare, men jag anhåller, att få fästa upmärksamhelen derpå, att den värde talaren icke tyckes hafva genomläst sista momttet af 2:dra §:n i LagUlsk:s förslag, der denna farhåga redan synes vara förebyggd. Hvad ytterligare talet om proselytmakeri beträffar, så hafva vi derå, redan ett ganska strängt straff, nemi. landsflykt, uti 1 kap. 4:de §:n M.B-.n.
Då blef en stor sorg och uppståndelse öfver hela kungs-gården, ty alla höllo henne kär; men konungen och drottningen sörjde aldramest. Konungen lät så utgå ett påbud öfver all land, att hvem som kunde frälsa hans dotter, skulle få prinsessan och dertill halfva konunga-riket. Då kommo konunga-söner, och ungersvenner, och kämpar ifrån både östan och vestan; de klädde sig i jern, och drogo ut med vapen och följe, för att söka den bortröfvade jungfrun. Men icke många voro de som vände tillbaka ifrån den färden, och de som komma hem igen hade hvarken hört eller sport någonting. Konungen och drottningen sörjde nu öfvermåttan, och menade att de hade lidit en skada, som aldrig kunde botas. Vallaren dref, såsom förr, sitt fä i skog; men han var litet glad, ty den fagra konunga-dottern lekte i hans hug både dagar och stunder. En natt tycktes det vallare-mannen i sömnen, såsom stod den lille Elfve-konungen framför hans säng, och sade: »åt norr! åt norr! der har du din drottning». Då blef svennen så glad att han spratt upp, och vid han vaknade, se, då stod den lille ännu qvar, och vinkade: »åt norr! åt norr!» Derefter försvann gubben, men vallaren visste icke rätt om det hade varit en syn-villa. När nu dager vardt ljus, gick svennen upp i borgstugan, och begärde komma till tals med konungen. Häröfver undrade alla konungens tjenare, och köksmästaren sade: »du har vallat i så många år, att du väl kunde få tillökning i lön och kost, utan att tala just vid konungen sjelf». Men vallaren stod fast vid sin begäran, och lät förstå, att han hade någonting helt annat i sitt sinne. När han så kom upp i salen, sporde konungen efter hans ärende. Svennen tog till orda: »jag har tjenat dig troget i många år, nu bedes jag orlof att få draga bort och uppsöka prinsessan». Då blef konungen vred, och sade: »huru vill du, som går vall med fä, tänka på det som ingen kämpe eller konunga-son mäktat uträtta?
Hvad jag mest afskyr, det är det, att fruntimmer anse sig böra låtsa okunnighet om allt, – den der ömkliga komedien, som hvarje mor anser sig skyldig att lära sin dotter, det der, att slå ned ögonen och rodna för allting, eller – hvad som är sjufaldt värre – att rodna, fnittra och vända sig bort, i den händelse någon fäller ett enda ord om saker som ... som alldeles inte äro att fnittra åt. Jag blir så ursinnig, att jag skulle kunna slå dem.» Selma kunde ej återhålla ett leende. »Ja, tycker du inte det? – kan man inte tala sansadt och allvarligt med hvarandra, äfven om den ene skulle vara en karl och den andra ett fruntimmer?» »Jo visst.» »Det har jag sagt Elvira så många gånger, men det är bestämdt modren, som petat det i henne. När vi ändå en gång skola gifta oss, tycker jag att jag kunde tala med henne som med en riktigt bra kamrat. Det är ju det hon lofvat att vara för hela lifvet, hvad är det då för en komedi, att jag skall sitta och tala med henne på ett sätt, som om vi alltid vore borta på supé? Det är så många verkligt allvarliga saker, som jag skulle vilja utbyta en tanke med henne om, men det går inte. Och på så vis kan man vara tillsamman dag ut och dag in, utan att lära känna hvarandra för det. Jag skall vara ett slags uppvaktande kavaljer, det är allt. Kan det vara klokt?» Selma teg. Hon tycktes ej vilja inlåta sig på spörsmålet. Han hade väntat att hon skulle gå in på hvad han sagt, och nu kände han sig missnöjd, besviken. »Du, hvad säger farbror om partiet?» sade hon plötsligt. »Han säger ingenting; han vet att det icke skulle göra någon verkan. Det jag vill, det vill jag.» »Men du har naturligtvis reda på hvad han tycker?» »Ja, – att jag borde gift mig med en rik flicka i stället.» »Är Elvira fattig?» »Hon har åtminstone ingen vidare förmögenhet. Modern har en pension eller lifränta, så att de ha det bra. Men Elvira är en firad flicka, och det kostar pengar. Jag tänker det går jemt ihop.»
Månad på bordet lagde Betänkande, angående ytterligare fortfarande af den fria HusbehofsBränvins bränningen, blef samma Betänkande, i anledning af åtskillige dervid gjorde anmärk - Deri 37 Decemberi ningar, jemte dessa Anmärkningar till Utskottet återremitterad!. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 20 dennes aflåtne samt den 23 i sammaMånad på bordet Jagde Memorial, angående yrkade ändringar och tillägg uti 1 och 3 §.§.af den för Utskottet hittills gällande Instruction,ble£ samma Memorial, jemte de af Grefve von Schwe* rin, Fredric Bogislaus, samt Herrar Cederskjöld, Pehr Gustaf, Mannerstam, Johan, och Silfverstolpe, Gustaf Abraham, dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. j^agerbeim, Tisdagen den 30 December 1817* Plenum kl. 10 förmiddagen. Öppnade Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot uti Bevillnings-Utskottet efter N:o 84 Grefve Löwen, Fullm. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, och befanns der - 568 Den 30 December. till hafva blifvit utsedd N:o 2x83 Herr Gripensvärd, Fredric, Capitaine. Grefve von Rosen , Robert, hade inlemnat följande , sorn upplästes: Ödmjukt Memorial. Sedan jag till Qfver-HofJägmästare i Nåder blifvit hefordrad och , under fortsatt utöfning af detta Embete, kommit i erfarenhet deraf, att de dit hörande göromål hufvudsakeligast bestå Uti handläggning af Allmänna Ärender, jemlikt Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket den I Augusti 183?, Kongl.
Fransar, Galoner m. rn. 24 Bevillnings-Utskottels Betänkande, M S - Färglådor. Färgträd. Garn. någon nedsättning i tullafgifterna för Blyhvitt och Spansk-gröna icke böra vidtagas. Deremot och enär hos Utskottet blifvit ådagalagdt, alt det i taxan specificerade färgämnet Sappan, belagdt med 6 rst tull, och den under »andra slag, ej specificerade» färger och färgningsämnen inbegripna och således med 3 sk. lull, allt per skålpund, helagda artikeln Fernbock sins emellan ega sådan likhet, att de icke med säkerhet kunna utan chemisk undersökning särskiljas, finner Utskottet sig, till förekommande af den osäkerhet och de missbruk vid tullbehandlingen, som med skiljda lullsatser å dessa varuslag äro att befara, böra hemställa, att å Sappan och Fernbock tullen må bestämmas till 1 sk. skålpundet. Såsom Herr Rosenblad i sin motion anfört, anser ock Utskottet behöfligt att i taxan upptaga den i handeln ofta förekommande artikeln färglådor; och tillstyrker Utskottet, att denna artikel under rubrik: Färglådor med färger och annat tillbehör, äfvensom färger i musslor, glas o. s. v., må i taxan inflyta och åsältas 8 sk. inlorselsafgift per skålpund, med den anmärkning, att afdrag i vigten ej göres för lådan, glaset, musslan eller annat tillbehör. Med någon afvikelse i redaktionen har Utskottet, för öfrigt instämmande i Herr Rosenblads förslag, ansett Färgträd, som nu förtullas efter värde, böra underkastas vigtförtullning och rubriken fullständigas; och hemställer alltså, att artikeln Färgträd med den redaktion taxeförslaget innehåller, må åsättas införselstull af 4 rst lispundet. Jemte det, Herrar Rosenblad och Murén tillstyrkt, att införselstullen å ofärgadt
Sådana framställa sig de grunder StatsUtsk. uppgifvit, då man betraktar utlåt:s innersta väsende, befriadt från tillfälliga biomständigheter, förbehåll och villkor. Hvem vill jäfva dessa grunder, på hvilka, rätt förstådda och tillämpade, ett säkert försvars-systeme för landet sanner Ii - L) c 11 7 Maj e. ra. 347 gen kan byggas? För min del hembar jag Uisk. en skyldig gilld af tacksamhet — jag sager mera — af högaktning för det politiska mod. sorn det ådagalagt genom att vaga / uttala dessa grundsatser i ett ögonblick, då Utsk., äfsensom andra Ulsk., fått till handläggning mottaga en, af politisk ångkraft framtvingad, störtflod af motioner, rör:de försvarsverket, utmärkta af en verkligen vandalisk ifver alt ända intill grundvalarna skaka, nedbryta och tillintetgöra, i stallet att vårda, ordna och fullända detsamma. Alen då jag sålunda, ä ena sidan , oförstäldt tillkännagifver den särdeles belåtenhet, med hvilken jag, både såsom krigsman och medborgare, omfattat Utsk:s ofvannämnda hufvudgrunder för ordnandet af landels förnämligaste försvarsmedel, dess landtarmee, bör det å andra sidan mig icke förtyckas, om jag lika oförstäldt yttrar den öfvertygelse, att Utsk. hvarken följdenligt uppfört byggnaden på de riktigt lagda grunderna, eller, vid detta särdeles vigtiga ärendes behandling, lyckats frigöra sig från inflytelsen af den politiska dogmatik, som man är sysselsatt att importera, och härstädes tyckes vilja nolens volens indoclriuera; helst det varit mer än önskligt, alt Utsk. velat fritaga försvarsverkets reglering från denna hämmande och söndrande inflytelse, emedan omsorgen för landels säkerhet mot yttre våld synes böra hållas i oberoende af dagens inre politiska stridigheter , och företrädesvis få tillgodonjuta den ömsesidiga benägenhet till besinning och försonlighet, som sannerligen finnes — jag älskar att derom vara öfvertygad — på djupet af de stridandes innersta ling och väsende, och som dock slutligen måste segrande framträda i verk och gerning.
Jemfördt med det förra förslaget, som af Krigs-Kollegium bestämdes till 69,000 R:dr, utgör skilnaden endast 3,380 R:dr 74 öre, hvilken summa SekundChefs-Embetet ansåge skulle kunna till någon del minskas genom nedsättning af den Bil. M 3 till Kongl Maj:ts Nåd. Prop. JW 1, om Statsverket 1SC2. 81 den i förslaget uppförda post för transporter, ställningar, instrumcntnlier m. m., såsom, efter Sekund-Chefs-Embetcts åsigt, för högt beräknad; anhållande Sekund* Chefs-Embetet härvid att, i händelse af Nådigt bifall till förestående förslag, få under byggnadens uppförande företaga de jemkningar och förändringar, sorn af oförutsedda förhållanden kunna påkallas, dock med iakttagande att den bestämda kostnaden ej öfverskrides. — Vidkommande härefter kasernerna, har Sekund-ChefsEmbetet ansett deras otillräcklighet att inrymma regementets hela styrka, då densamma år till tjenstgöring sammandragen, ehuru detta vore en väsendtlig olägenhet, likväl kunna i någon mån afhjelpas genom det ökade utrymme, som uppkommer genom arrestoch färgrummens förening med kasernrummen; och skulle derigenom Sekund-Chcfs-Embetets önskan, att hvarje kompani måtte få sig tilldelta alla på samma botten varande lägenheter, utan alltför stora svårigheter kunna verkliggöras för de i norra och södra kasernhusen förlagda kompanier. De i mellersta kascrnhuset kunde deremot icke erhålla en sådan fördel, enär Undcr-Officers-arresterna borde bibehållas, samt första våningen voro upptagen af embetsrum och en del af den andra af Musik-kompaniet; hvarföre den efter ritningen föreslagna inredningen syntes vara lämpligast.
Jag finnér således intet skäl, att begära inställelse af voteringen, i fall icke Herr Grefven och LandtMarskalken förklarar ja hafva öfverröstat nej. Friherre Boje: Jag anhåller om tillstånd att få begagna samma skäl, som Herr Tham, men i motsatt mening. Jag anser, att om tvänne Stånd bifallit, men de öfriga tvänne, återremitterat Betänkandet, så är saken för närvarande afgjord. Jag finner således intet skäl att frångå min begäran om votering, i fall icke återremissen annorlunda blir bifallen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde härefter följande voteringsproposition: Den som bifaller Ekonomiutskottets Betänkande om LandsFiskalstjensternes upliörånde, voterar Ja; I Den 16 Februafii e. rn. 101 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 4r> 42> 4^ och 44 §§• i R’d darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till 7 eftermiddagen, och befunnos vid voteringens slut, klockan half till 9 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voteringssedlarna öppnade, rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 147. Nej — 44. I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans EocccJlence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit Ekonomiutskottets ofvannämnde Betänkande. Herr Ribbing; Arvid: Som trenne
5 Hält. ' 3 18 beviset innehåller, eller under tillverkningen, genom hvad medel som helst, anbringar mäskning i redskapen utöfver det kannetal, hvartill den är slämplad och anmäld, eller begagnar andra utvägar till bränvinsbränning, än han vederbörligen uppgifvit, bote han, ehvad redskapen är hans egen eiler andras, hvarje gång tvåfaldt det belopp, hvartill afgiten »beräknad efter sex månader» för den dervid olofligen brukade bränvins-brännings-redskap, efter behörig mätning, skolat uppgå om denlofligen varit nyttjad; dock alt när, efter sådan beräkning, böterna icke stiga till 16 r:dr 32xsk. banko, förbrytaren piiktfälles lill detta minsta belopp. Beträdes någon, som till brävins-bränning ej är berättigad, eller icke behörigen dertill sig anmält, att hafva tillverkning eller distillering af bränvin anställt eller anställa låtit, bote han tre gånger beloppet af afgiften, enligt här ofvan stadgade beräkningsgrund; men om, efter sådan beräkning, böterne icke uppgå till 25 r:dr b:ko, piiktfälles förbrytaren till detta sistnämnde belopp. »Befinnes någon nyttja bränvinspanna, som innehåller öfver» den högsta tillåtna pannerymd, beräknas böterne till tre gånger afgiften för den högsta pantierymden, och dessutomlilllSridrbankoförhvarjeöfverskjutandekannerum. Då, enligt 32 §, distilleringspannor af högst 6 kannors rymd få af de till bränvins-bränning berättigade obehindradt brukas ifrån den lista Januari till påföljande April månads slut, samt vidare från den lista November till årets slut, må icke, om äfven bränvins-bränningen inställes, distillering under den eljest lofgifna tiden med sådane pannor anses oloflig, eller leda till ansvar; äfvensom distillering må obehindradt utöfvas i de fall, då serskildt tillstånd dertill, enligt 32 §, erhåller. § 34.
x-u l-oZs-mar?nen noga Muskas, samt af dein jämts Upbördsmanne-o underskrttivas och sedan afgä til Konungens Btfailnkngshaf,vandr; Och för at -sinna mcrs ordentejllghxt, sä bär deHa m?del insättas af Upbö-dsmaruum, i Ränterisk fös rn särskiUj öpnad Räkning at L-scZWerkets hjelp. SMrmc» bär detta undergå granskning uti Larrdssamt medlen insattas sch betala-? mi ds? allmänna Riketö källs' elior förwarttigs°r«m, uti dm uti R ket, allmänt gä-uds Myne - svrr, utan afsesndr pä RtkSgaldS. eller L-mra; Sami al Lands - Cammrrrraren knsäiides en §p riri och Hnfwud Räkning, ifrsn alla L Laust wara»,de Härader? och upgifna prrssnerZ bttalra Attskaps -BewLAniag; Böranäes besia des inkomman, de ariiga Attskaps - och BewulaingS-medel, pa drt fatt t>l,redöftal!as Allmän herm, at. Riksén? Ständers Futlmägrig? kundgöra r T-dningarna, huru mycket ifrån hwarje Län, Scad ;ch O.:, af ftidana -neSel lzifiutik. Pa lika särk, ssm sm Redogörelftn pä Landet och granskningen af dstza mede?
”Jag vågar ej yttra ett ord,” sade han tyst och bittert. ”Ni skall väl icke öfvertala henne mot sin vilja?” ”Jag skall göra hvad min pligt bjuder, och hemställer åt Gud och hennes eget hjerta att afgöra,” svarade hon upprörd. Klein tryckte tacksamt hennes hand och skyndade bort. För första gången visade sig modern ej fremmande för dotterns känslor. Med innerlig och djup rörelse slöt hon det älskade barnet i sin famn, och Maria fann sig till och med lycklig genom denna ljufva och ovana tröst. Hon aftorkade sina tårar och försäkrade sin moderliga vän, att hon ville vara stark och göra sig värd hennes kärlek och godhet. Hade fru von Horst nu varit nog klok att lemna flickan en tid åt sina egna tysta, allvarliga betraktelser, jemte den nya njutningen af moderns ökade varma deltagande i dess öde, skulle allt hafva gått bra; men hon, den kloka modern, ville göra som många andra mödrar före henne, hon ville smida medan jernet var varmt, utan att beräkna, huruvida hon ej genom sin ifver skadade den sak hon ville befrämja, framför allt emedan fru von Horst vanligen ansåg sin egen öfvertygelse ofelbar; och då hon tyckte sig kunna inverka på Maria i hennes nuvarande sinnesstämning, begagnade hon sig af tillfället att framställa Billings tillbud, jemte fördelarne deraf. Hon beskref dem med lefvande färger, nämnde löftet att redan om tre dagar lemna honom svar, och slutligen den glädje hon genom sitt bifall skulle förorsaka sin gamla mor, hvars värnlösa ålderdom, liksom dotterns ungdom, behöfde en beskyddare. Alla dessa framställningar gjorde på Maria samma intryck, som om hon skådat de skiftande bilderna i en laterna magica. Hon svarade litet eller intet, hvarken ja eller nej, utan bad blott, att hon måtte få gå till hvila, emedan hennes hufvud värkte, så att hon knappast kunde hålla det uppe. Fru von Horst var nöjd; hon begärde ej mera; det öfversteg hvad hon vågat hoppas, att Maria ej gjort någon invändning, och hon tyckte sig redan kunna anse saken såsom i det närmaste afgjord.
Jag får härvid anmärka, dels att de af Friherre Cederström utur Betänkandet anförde ord endast innehålla att StatsUtskollet för närvarande, och innan en närmare upplysning om behofvet kan vinnas, afstyrkt Förslaget, dels ock att Utskottet ansett frågan härom, först böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, på det förhållandet i alla Länen måtte varda uppgifvit, och ett generelt Förslag upprättadt till grund för Ärendets närmare bedÖmmaiidé. Då jag deremot ej ansett bidrag af Stats Verket någonsin böra till ifrågavarande Tryckning användas, får jag på denna grund anhålla, att Betänkandet måtte afslås. Friherre Cederström: Den till StatsUtskottet remitterade ifrågavarande Motion innefattar påstående, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Kungörelser måtte på StatsVerkets bekostnad tryckas, hvilket StatsUtskottet dock i Dess Betänkande för närvarande afstyrkt. Om nu Betänkandet afslogs, skulle sjelfva Motionen, eller just motsattsen af hvad Herr Berghman yrkat, derigenom bifallas. Herr Grefven oqh Landt Mar skalken gjorde 404 Den 27 Januarii. Proposition till bifall af Stats litsbol tels Utlåtande, hvilken med Ja besvarades. Herr Berghman anliöll, att Betänkandet måtte afslås, under yttrande alt Iian icke rigtigt fattadt att den nyss framställde Proposition angått bifall derå. Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att Målet redan vore af Ridderskapet och Adeln afgjordt. Föredrogs å nyo StatsUtskottcts den 17 dennes afgifne samt den 20 i samma Månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde framställningar om indragning afTalemänsTafRarne. Herr af B rinkmanGustafanförde skriftligen:
– Ja, det är den hedervärde köpmannen Zacharias Jansens brigg, bestämd att göra mycket fredliga resor här emellan och Amsterdam. Men jag svarar icke för, att ej den beskedlige sjövargen på resan kommer att bita ett och annat får, såvida han bara får tid att sätta käkarne i gång. – Jag måste ombord på dender Scylla, sade Vanloo. – Hör hit, Fredrik! Sätt låringsbåten i vattnet! Vill du göra sällskap, Sigurd? – Nej, för tusan, kapten, det går icke an. Zacharias Jansen skulle lukta brändt horn, om han såge mig i ert sällskap. Vanloo lät ro sig öfver till Scylla. – Är er kapten ombord? var hans första fråga, sedan han med ett tag i röstet svingat sig upp på däck. De karlar, som befunno sig på däck, blängde likgiltigt på Vanloo. En af dem gaf sig tid att svara, det deras kapten nyss gått i land, hvarefter han fortsatte det gräl, hvari han var inbegripen med kamraterna. Det folk, hvarmed kapten Zacharias Jansen bemannat sin brigg, var, att döma af „snitten på deras klyfvertar“ snarare egnadt att befolka ett tukthus. Karlen, som besvarat Vanloos fråga, bar ett af fylleri uppsväldt ansigte, vanstäldt af öppna eller med plåsterlappar öfverskylda blodviten. Med den säkra skräfliga ton, hvari han på plattyska utöste sitt ovett mot kamraterna, tycktes han vilja gifva tillkänna, att han under kaptenens frånvaro var högsta hönset i korgen. De öfriges utseende var föga mer förtroendeingifvande. Vanloo gick ett slag kring däcket och betraktade allt med mönstrande blickar. Utrustningen såg gammal och reparerad ut, men den var fullständig, ändamålsenlig och i temligen god ordning. Kanonerna, till antalet lika många som Algernon Sidneys, voro gamla, rostiga och hade med ett ord, utseende af att i många år hafva legat blottställda för vind och väder utanför något kronans förrådshus, men de voro likväl tydligen valda med kännareblick. Nu framträdde till Vanloo en man af besättningen, på hvilken han förut icke gifvit akt.