Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En i Förnätra af Nätra socken uti Norra Ångermanland funnen kopparmalms-anledning, bearbetad af ett bolag, synes dock hafvande. Hviloständ hafva under samma period på viss tid blifvit beviljade för: 1846 1847 1848 1849 1850 Summa. Län hafva under de fem sistförflutne åren följande fern masugnar, dock icke alla under hela tiden, varit i gång, på sätt nedan skall i underdånighet förmälas: l:o Galtström i Njurunda socken med privilegier af 1673. 2:o Lögdö i Ljustorps socken, privilegierad 1685. 3:o Söderfors i Atrnars socken med privilegier af 1767. 4:o Bollsta i Ytterlännäs socken med privilegier af 1737, då en redan på 1600-talet i Öfvergårds-ån af Sollefteå socken inrättad masugn ödelädes. 5:o Utansjö i Högsjö socken med privilegier af år 1833, der endast Dannemoramalm hearbetas. Härförutan privilegierades 1843 masugnar vid Björkå och Forse bruk i Öfverlännäs och Långsele socknar, men dessa äro ännu ej uppbyggda. Under de ifrågavarande fern åren har tackjernsblåsningen inom Länet bedrifvits sålunda: Masugnar i Blåsningst.Y1 Uppgifven tackjernsAnlal friTionde-Tackjern. Sang. tillverkning. iljgn. Tackjerns-vlgt.
Denna bestraffningsart användes allt mer och mer i brottmålslagstiftningen, och det torde derföre vara af så mycket större vigt att stadga och enhet vid verkställighet deraf från början beredas. Genom granskning af inkomna fångförteckningar från fängelserna i riket inhämtas nemligen, att för straffarbete tidsbestämningen En månad blifvit så olika förstådd, att månaden inom några län beräknats till Tjugoåtta dagar, inom andra efter kalendern och inom de öfriga till Trettio dagar, hvilken sistnämnda åsigt mera allmänt gjort sig gällande. I detta afseende företer sig äfven det egna förhållande, att till och med 181 vid två Särfekilda häkten inom ett och samma län månaden blifvit, vid det ena ansedd till Trettio dagar och vid det andra efter kalendern. För den åsigt, att månaden motsvarar Tjugoåtta dagar, kunde väl hämtas någon grund af det uttryckliga stadgandet i Tryckfrihets-Ordningens 5 § och 15 morn, att, om den, som efter samma lag blifvit till böter fälld, saknar til gång att dem utgifva och förty bör i stället umgälla sin förbrytelse med fängelse å fästning, hvarje månad deraf skall till Tjugoåtta dagar beräknas; och samma mening saknar ej heller stöd uti 10 Kap 1 § UtsökningsBalken, enligt dess lydelse i 8 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, hvarigenom vid böters och vitens förvandling till fängelse, efter det fängelsetiden till Fjorton dagar uppgått, såsom ytterligare straffgrader utsättas Tre veckor, En månad, Fem, Sex och Sju veckor samt Två månader, hvilka bestämningar nog tydligt angifva, att här med månad bör förstås Fyra veckor eller Tjugoåtta dagar. Nu ohmämnda straffarter torde dock vara af väsendtligen olika beskaffenhet, äfven derföre, att straffarbete kan till exempel för stöld, bedrägeri och förfalskning ådömas på vida längre tid (tio år, till och med på lifstid), och just det förhållande, att Exsekutorerne endast uti ett mindre antal län, nämligen 3, tillämpat beräkningen af Tjugoåtta dagar på månaden, lärer icke böra lemnäs utan allt afseende.
S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets, sedan den 4 i denna månad, på Ståndets bord hviiande Memorial 42, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut öfver åtskilliga delar af Betänkandet, JV° 35, angående reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen bankovinst; dervid Prot.-Utdrag den 17 Juli 1863. 475 1: sia punkten, lades till handlingar ne, hvaremot Ståndet, med vidblifvande af sina förut fattade beslut i ämnet, godkände de i 2:dra, 3:dje och 4:de punkterna föreslagna voterings-propositioner. S. D. Vid punktvis skedd föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets sedan den 4 i denna månad på Ståndets bord hvilande Betänkande, JVJ 12, i anledning af frågor om förändring och förklaring af gällande stadganden, angående skyldighet att bygga och underhålla kyrko-, prestgårdsoch andra i 26 Kap. Byggninga-balken omförmälda allmänna byggnader, fattade Ståndet följande beslut: 1:sta punkten, uti hvilken Utskottet hemställt, att Rikets Ständer måtte lemna utan afseende ett af Herr Doktor Runsten framstäldt förslag, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla dels om förklaring af 26
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banco-Utskottels nedannämnde, den 28 sistlldne September på bordet lagda, memorial, utlåtanden och betänkande : N:o 9, i anledning af vackt fråga om inställande af silfver-utvexlingen från Banken; N:o 11, i anledning af f. d. Fendriken Carl Forslunds ansökning 0111 eftergift af straffränta å discontlån; N:o 12, i anledning af Camereraren vid Låne-contoret 1 Götheborg, E. S. Winbergs, ansökning örn eftergift af öfverränta å discont-lån; N:o 13, angående afskrifning af Irenne från Låne-contoret i Malmö, utgifne discont-lån; samt N:o 14, i anledning af Uppbördsskrifvarén L. Heidenbergs ansökning om ersättning för åtskilliga bankosedlar, som genom eldsvåda skola galt förlorade. S. D. Föredrogs ånyo och lades till liandlingarne Banco-Utskottets den 28 sisllidne September på bordet lagda memorial, N.o 10, i anledning af gjorda amärkningar vid utlåtandet, N:o 4. 196 Prot.-Utdrag, den 2 October 1844- Från Hög v. Preste-StIndet. S. D. För enskilda angelägenbeters ombesörjande' anhöll Pastor Prima rius Doctor Pettersson om befrielse från sina Riksdagsmanna-uligganden från och med morgondagen den 3 dennes till och med den 17 af samma månad, och hade Herr Doctorn hos Ordföranden i Stals-Utskottet, hvaraf Herr Doctorn är Ledamot, anmält sin afsigt alt i Ståndet göra anhållan om nämnde tjenstledighet: Denna anhållan bifölls; och som Prosten Lundblad redan förut var af Ståndets Electorer utsedd till suppleant i Siats-Utskottet, skulle han genom protocolls-utdrag i vanlig ordning legitimeras att i sådan egenskap fungera under Doctor Petterssons ofvanberörde permission.
Jag borde kanske tveka att uppstå, för att tala i ett ämne, der jag vet mig vara af en stridig mening emot mängden. Jag hade bordt hemta denna tvekan från den ovilja, hvarmed en tankeyttring här blifvit mött, innan den fått begagna sin rätt, att 88 Den 11 December f. m. gifva eftersatsen till en yttrad premiss. Jag hade trott meningar inom detta rum böra mötas med meningar, och talorganerne böra nyttjas företrädesvis framför fotterna. Jag frågar Eder, mine Herrar! Hvilken ibland oss kan icke vara i behof af ett tillfälligt och ögonblickligt tålamod? Och, om delta behof blir för alla gemensamt, önskar jag att det ijfVen matte blifva en gemensam lag. Entusiasmen är en vacker hansia. Den åstadkommer stora ting, men blott under vilkor, att den är på sitt rätta ställe. Den bör aldrig finna inträde inom en rådslående församling, sorn har den lugna pröfningen sig föreskrifven och det öfverlagda beslutet till sitt föremål. Efter den emot en ej ens tilländalupen tankeyttring uttryckta materiella ovilja, uppkommer hos mig ett stort obehag, att vid detta tillfälle begagna yttranderätten. Men då böjelsen kommet* i strid med pligtcn, så är det böjelsen som måste vika, och pligr ten som, äfven under äfventyr att misshaga, befaller mig tala efter min öfvertygelse. Jag bade icke ämnat yttra mig öfver Kongl. Maj:ts förevarande Nådiga Proposition, utan i sådant ändamål afvagta tillfället till dess den, återkommen från Ut-_ skottet, vunnit en utveckling, som , åtminstone för mitt omdöme, behöfves, för att lemna en fullständigare vägledning; men Den 22 December f. m. då den Kongl. Propositionen nu blifvit föremål för en så nilman granskning, anser jag äfven min pligt vara, att deröfver afgifva mina åsigter. Vid första uppställningen af det behof för 3:dje HufvudTiteln, som nu visar sig utöfver anslaget vid sista Riksdagen, fäster jag först och främst uppmärksamheten vid det belopp af 185,877 sorn uti den Kongl. Propositionen angifves så* sorn det ökade behofvet.
Jag har försökt uttänka och tror mig hafva lyckats finna ett sådant medel, beräknadt hvarken för den tid, i hvilken vi lefva, eller ens dess närmaste morgondag, det är sannt; men då jag gör till mili upgift att verka »för efterkommande», följer jag den föresyn, sorn lemnäs af den äldsta och mest frejdade af Sveriges Akademier. De tillgångar, jag eger, har jag sjelf förvärfvat, och då jag saknar bröstarfvingar, åt hvilka jag kunde lemna dera efter min död, är jag sinnad att, om Högloft. R. o. Ad. dertill lemnar sitt Hen 14 A ptil f. m. 1S7 samtycke, använda dem på en stiftelse, Ilvars frukter visserligen äro beräknade på en långt aflägsen framtid, men som då och sedermera allt framgent kan försätta i stort välstånd, ej allenast dem som då lefva af den slägt jag tillhör oell det namn jag bär, utan äfven lända den då lefvande generationen al U. o. Ad:ns ledamöter till högst väsendtlig fördel. Jag har nemi. beräknat att ett kapital af 100,000 rdr, förräntadt till 5 % årligen, med ränta på ränta, fördubblas pål4V» år och bl ifver 110 millioner efter 144T/2 år, samt att samma kapital, förräntadt till 6 proc. årligen, med ränta på ränta, fördubblas på 12 år och blifver 110 millioner efter 122 år. Utöfver denna gräns, som vida öfverskrider den, hvarvid man vid innev:de Riksdag stadnat i frågan om gagnet af ekplanteringar, vill jag ej sträcka raina beräkningar.
2:o 1 stället för Utskottets af ett Stånd redan afslagna och af tre Stånd återremitterade, men nu åter framställda förslag af samma punkt, litt. k. som innehåller en ytterligare inskränkning af den lagliga räntan, föreslås vördsammast lill samtlige Riks-Slåndens antagande Ridderskapet och Adelns beslut, i likhet med gällande Banko-reglemente § 211, litt. m, så lydande: »Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom Reglemente, som kommer att till Kongl. Majrts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.» Om någon motivering vore af nöden, så torde det vara ett tillräckligt skäl, att Utskottet nu i sitt sednare betänkande höjdt räntan, som blifvande Filial-banker skola erlägga till Riks-banken, från två till tre procent på låne-försträckningen. 5:o. Då det är att förmoda, att Bankoreglemente! hädanefter såsom hittills kommer att vid hvarje Riksdag något , litet ändras, men man i allmänhet ej bör hvarken gifva nya föreskrifter retroaktiv verkan, eller föranleda varande och blifvande Filial-banker, att efter hvarje Riksdag söka ändringar i sina oktrojer, anser jag, såsom hvarken nödigt eller nyttigt, den nu i mom. 4 af Utskottet tillagde punkten, rörande nuvarande Filial-banker, böra utgå.»
Uti anslaget till städers friheter inbegripes en förslagssumma af 13,ooo R:dr, utgörande den så kallade källarfriheten för Stockholms stad; oell då beloppet af denna utgift är beroende af tullen på viner och, enligt hittills gällande Tull-Taxa, utgått med 8,880 R:dr årligen, hafva Rikets Ständer ansett detta anslag med omkring 4.000 R:dr kunna nedsättas; i följd hvaraf anslaget för städernas friheter, hvilket förut är vordet upptaget till 19,698 R:dr 37 sk. 6 r:st, nu blifvit till 15,700 R:dr förminskadt. Då i öfrigt någon förändring uti de å 8;de Hufvud-Titeln förut uppförda anslag icke egt rum, kommer denna Titel att upptaga följande belopp, nemligen; Lyshållning för Kronans publika hus i Stockholm R:dr 4'00o: —• Accordsförskolt och ersättningar — 6,000: .— Fångars skjuts och underhåll m. m — 245,38o: — Remisslage — 3,5oo: — Observationsoch Uppbörds-procenter — 10,000: — Mantalsskrifuings-provision — io,5oo: •— Restitutioner —. 4-00°: —■ Byggnader och reparationer i Stockholm — 64,000: — Dito Dito i Landsorterne — 48.800: —. Städernas friheter —. 15,700: — Flyinge Stuteris dagsverks-ersättning — 1,584: 8. Strömsholms Dito — 2,120: —. Häst-afvelns förbättrande — 8,000: — Transport R:dr 418>584: 8. 384 Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 2/2. Transport
Sigrid tar kaffekannan och går ut till vänster. Pastorn lägger ifrån sig papperna. PASTORN. den lediga platsen i hemmet. Jag fruktar, fru German, att vi nu ha en aspirant på VÄRFLOD FRU GERMAN. Sitt ned, herr pastor. De sätta sig. PASTORN. afton i förra veckan, färdig till hvad uselhet som hälst. det i dess egna nästen, fick sedan reda på henne hos ha bott der sen hon, för tre månader sen, kom från Jag mötte den arma förvillade varelsen på gatan, en Och fru Lundström, som är outtröttlig i att uppsöka elänen hederlig snickarfamilj ute på Kungsholmen. Hon lär landet med ett spädt barn. Förut har hon varit sömmerska här i Stockholm. Men nu äro krafterna slut, hon har intet arbete och kan inte betala för sig. FRU GERMAN. Kära PASTORN, nöden är stor? PASTORN. som är första steget till frälsning. Beklaga inte henne, Den rätta nöden känner hon inte än, syndanöden, men beklaga oss. Hvad tack ha vi för vårt arbete i sed lighetens tjänst? Hvad förmå vi mot detta lättsinne, detta trots... trots, fru German? Särskildt förefaller mig denna Maria Andersson... FRU GERMAN, afbryter. Maria Andersson... sömmerska... sade PASTORN? PASTORN. Ja? FRU GERMAN i tankar. Det är inte möjligt... Sigrid återkommer med kaffekanna och kopp samt ordnar på bordet för PASTORN. FÖRSTA AKTEN PASTORN. Skulle fru German... FRU GERMAN. Det var bara ett minne, inte gladare än andra. i det han serverar sig och åter sätter sig. PASTORN, Nej, nej, PASTORN... Var så god, en kopp kaffe... Fru Lundström var hos mig i går med henne. Naturligtvis vill hon inte in på hemmet utan ha eget, själfständigt arbete. Alltid detta arbete! arbete! Hvem vill frågade jag... Jag är en hederlig kvinna Ja, fru German känner till det där. SIGRID, häftigt. ge er arbete, som så många hederliga kvinnor behöfva?
Förhållandet är, att fullmägtige aldrig hos TJtsk. gjort någon förfrågan, om medlen skulle utbetalas eller ej; ty då hade Utsk. haft skyldighet att antingen sjelf afgifva en förklaring i ämnet, eller hemställa saken till RiksStm. Utsk. har deremot blott, till svar på fulimägtiges anmälan att ett sådant behof förefanns, sagt, att Utsk. afsett detta behof vid beräkningen af Riksg.contrs ställning; och detta är något helt annat än en pröfning, om medlen bort utbetalas, hvilken pröfning ej kan äga rum, förrän revisorerna granskat i832 års räkenskaper. Något förvillande i Utskrs åtgärd torde således icke finnas. Hvad åter de omtalade förslagsanslagen angår, finnes icke, på sätt Hr Dalman trott, någon § för närvar, i reglementet, som stadgar utbetalning af det belopp, hvarmed utgifterna t. ex. för fångars underhåll öfverskjuta det derför beräknade förslagsanslaget; och om nu ingenting härom stadgas, skulle Riksg.cont. således kunna vägra en sådan utbetalning. Dessutom finnes en hel hufvudtitel, som endast angår förslagsanslag, nemi. allm. indragningsstaten, hvars belopp aldrig kan på förhand vara kändt, och om man således, såsom Hr Dalman velat, skall vara så fasligt fullständig, att i reglementet upptaga hvart enda anslag af den beskaffenhet, att ersättning derför vid uppkommande brist måste äga rum, skulle man blott onödigtvis få en hel hop paragrapher i reglementet i stället folden generella, Utsk. nu föreslagit. Jag finner för min del icke heller i detta förslag någon tvetydighet, enär med statsverkets utgifter måste menas sådana, som äro i stat uppförda, Deri i3 April c. m. och inga andra. Hvad controllen på Constit.Utskrsvägen angår, kan jag ej biträda deras mening, som tro, att denna control! tjenar till intet; ty om så vore, behöfde vi i sanning här ej disentera något enda ämne, och det vore då häst, att vi aldrig komme här tillsammans, särdeles om man, såsom Hr Dalman påstått, har representanter, som bifalla ett betänk, hvarom de icke tagit kännedom.
Ständer för desammas bestridande beslutat upplaga. VI. B. 164. Å. 184. IX. U. A. 582. — angående beredande af tillgångar å Banken för det till dem beviljade serskildta creditiv. VI. B. 358. A. 452. — 1848 års, förslag lill författning om utgörande af det serskildta skattebidrag till gäldande af. Rådhusbyggnad i Wexiö, angående ränlefrihet å anvisadt belopp för. Se Wexiö. Rådstufvurätterne, angående den ersättning de böra åtnjuta för be 16 - ( 122 ) handlingen af tullrätlegångsmål. I. 334. R. 335. III. B. 248, 313, 374. A. 393. Råfelt, Anton, yttranden. III. 110, 212. IV. 375. Råå fiskeläge, angående beviljande af stats-anslag för en sammanläggning vid. I. R. 441. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 194. Iläddningsanstalter, om beviljande af ett årligt statsanslag till vanvårdade barns inlösande på för dem inrättade. I. 462. R. 531. Ränteförsäkrings-anstalter, om inrättande af i hvarje Län. I. 118. R. 142. VIII. B. 322. VII. A. 128. Räntekammaren, Kongl., angående förändring i sättet för uttagande derifrån af vissa statsanslag. IX. B. 561. A. 563. — angående förlängning af den i 30 Capitlet 1 § af, stadgade pruescripiionstid. I. 466. R. 467. B. 37 5. A. 410. — om förändring af stadgandet uti 11 Capitlet 10 §. B. 299. A. 358. — om förändring af 17 Capitlet 16 § angående formulär för vittneseden.
Ingen må under sådana förhållanden förtänka honom, om lian tvekar att kosta arbete och tid och penningar på ett företag, der han icke ens njuter så mycken uppmuntran från det allmännas sida, att det tillåter honom deraf draga all den fördel, som, utan andras förfång, genom omtanka och klok beräkning står att vinna. Vill man för öfrigt ett allmännare införande af en ordnad skogshushållning i ett land Sådant som vårt, der, till följd af landets ofantliga utsträckning, samma förfaringssätt omöjligen kan öfver allt vara lika lämpligt, måste lagstiftaren uppgifva hvarje försök, att begränsa skogshushållningsmethoden till den enda att afverka endast grofva träd. Det gitves nemligen flerestädes skogsmark, som ymnigt och jemförelsevis hastigt frambringar små - 20 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse M 49. vext skog, men der denna aldrig uppnår en gröfre vext; och äfven andra särskilda förhållanden kunna göra det ekonomiskt fördelaktigare att, i likhet med hvad som flerestädes i Skottland och äfven, efter hvad jag hört uppgifvas, i Preussiska Rhenlandet eger rum, ställa skogsafverkningen på en kortare cirkulationstid. Att låta allt gälla hvad det kan gälla, är en regel, icke mindre giltig för skogshushållningen än för hvarje annan hushållsgren. Man söker ju ej förhindra utförsel af hafre, för att framtvinga produktion af det dyrbarare hvetet? Slutligen utbeder jag mig att få fästa Eders Maj:ts nådiga uppmärksamhet på följande omständighet, hvilken bättre än något annat visar, att det upplysta tänkesättet inom landet icke vidare anser de hittillsvarande exporthindren för vissa skogseffekter lämpliga eller nyttiga.
Så betänk dock det, att fienden försmäder Herran, och ett galet folk lastar ditt Namn. Gif dock icke dins turturdufvos själ vilddjurena, och förgät icke så platt dina fattiga kreatur. Tänk uppå förbundet; ty landet är allt omkring jämmerliga förhärjadt, och husen äro nederrifne. Låt icke de ringa afgå med skam; ty de fattige och elände lofva ditt Namn. Upp, o Gud, och uträtta dina sak; tänk uppå den försmädelse, som dig dagliga af de galna vederfars. Förgät icke dina fiendars skri; dina ovänners rasande varder ju längre ju större. En Psalm och visa Assaphs, att han icke förgicks, till att föresjunga. Vi tacke dig, Gud, vi tacke dig, och förkunne din under, att ditt Namn så när är. Ty i sinom tid skall jag rätt döma. Jorden bäfvar, och alle de derpå bo; men jag håller hennes pelare stadiga. Sela. Jag sade till de stortaliga: Berömmer eder icke så; och till de ogudaktiga: Trugens icke uppå välde; Trugens icke så fast uppå edart välde; taler icke så halsstyft. Det hafver ingen nöd hvarken af östan eller vestan, eller af de berg i öknene. Ty Gud är domare; denna förnedrar han, och den andra upphöjer han. Ty Herren hafver en skål i handene, och med starkt vin fullt inskänkt, och skänker derutaf; men de ogudaktige måste alle dricka, och utsupa dräggena. Men jag vill förkunna evinnerliga, och lofsjunga Jacobs Gudi; Och vill sönderbryta allt de ogudaktigas våld; att de rättfärdigas välde skall upphöjdt varda. En Psalm och visa Assaphs, på strängaspel, till att föresjunga. Gud är känd i Juda; i Israel är hans Namn härligit. I Salem är hans tjäll, och hans boning i Zion. Der sönderbryter han bågans pilar, sköld, svärd och strid. Sela. Du äst härligare och mägtigare, än de röfvareberg.
Fem par qvinnoblickar hvilade undrande och spörjande på honom, brasans knastrande döfvade enstaka fnissningar och belyste med ett fladdrande osäkert sken hvita tänder, som beto vildt i mjuka ressjälar. Gutten satte sig på långbänken, spejade med flyktig blick bort öfver bäddarne; de upphängda klädningarna fångade hans uppmärksamhet, och han tycktes grubbla starkt öfver meningen med dess draperier, dock utan att kunna lösa gåtan. Flyttade han så blicken till våra öppet gapande renslar, och hans ställning liknade en kycklings, som djupsinnigt betraktar det äggskal, som varit hans vagga. Tänkte pojken möjligen tillreda sig ett hufvudgärd af dem? Våra tankar slöto ring kring chokoladen. Kanske fick han bud derom på tankeläsningens väg, ty han slängde hastigt af sig västen och ullstrumporna, kaflade upp benkläderna, som om han skulle vada, grep sin gule halmhatt och tryckte den fast på hufvudet, tog golfvet tvärs öfver stugan »i ett byx», och hoppade upp på sängkanten, der våra två vägvisande kamrater lågo. Vi sågo dem slå armarne kring hvarandra flickorna förstås vridande sig i tyst skratt, sågo gutten, vig som en apa, äntra upp för den ena sängstolpen och försvinna i en slags koj öfver våra kamraters säng. En femfaldig suck af lättnad, ännu några spridda fnissningar, och elden från den husliga härden och månstrålarne från fönstret gycklade ensamma i den tysta säterstugan. I daggryningen ljöd budejans röst genom dörren: »Tobias! Tobias!» och mina ögon, som allena voro vakna, var det förunnadt att se denne vår rumskamrat äntra ned från sitt upphöjda läger; hatten hade han på, benkläderna voro ännu uppkaflade. Kanske han alltid plägade att gjäte eller vada i drömmen. Sedan budejan mjölkat och släppt ut boskapen ur fjöset, kom hon in och sporde, om vi ville ha kaffe. Jo, jag skulle lemna bönor. Nog tyckte jag mig taga till en bra portion, men hon såg på den med samma min som en stor konstnär betraktar fuskarens försök. »Skall det här bli kaffe?» »Ja-a.»
Socf?n för ar 18 ; 97amn. giibeffc. § 0 Snncbafwattbc (ämbete, S£jenj} effei (Ja. vadet, egattbe eftcv atvcnbevabe Cgenbo; mat odj iiägenbetcr, SBerf odj Snrättntngat inom ©fattffrifningS.biflrictet, famt cganbe fartog. UttbertccCnab . •SSnfitii •jbemmaiuavanbe ©öster odj SDfgitblingat 9? SBibatc ttppgifiuas följanbe i min roretfe anftäffbe, utom bu8 boenbe, petfoiter, nemligen • ©tefaten å mitt fartog (©viggen 9f 9? OO (äftcrS brägtigbeti 9?. 91 Sotbåffarcn 9t. 9?, boenbe i (bär uppgifmes bo. (labett) ©efäffcit 91. 91. b:o b:o b:o ^ävfovutan uppgifmcS: aff bvämoinStitfmevfniugbä odj. bifHffcringS.rebfTap, forn ietc är tiff begagnanbe anmäfb, odj be ffrifrocS rebftapen tiff panttcrpntb odj beffaffen. bet, meb uppgift på fläffet, ber ben finnes. &nnunar 91ät(8;9Jäb8 farafter, enligt gullman af ben . * spä mina egor bo för öfrigt 9?. 91. Dbfertjcta§: