Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Necognitionslkogarnes lämpligaste oä) bästa omvändande. io:o. O!» sältet till förmedlade Hemmans deltagande uti wägdelningar. l i:o. Om indragning af sadane bland allmän -heten utelöpande All>manachor för i8rc> I deruti det fordna Den lo December ,8 ro är först Circulairer till Col, legierne i detta ämne afgangne. Sedan har Kongl. Äiaj-t fö.-ordnal en Comité till granstningen af de Betänkonden, med hwilka Collegierne inkommit. Den is Januari! 1810 har i detta ämne Circulaire algatt till samtelige Collegierne. Den 2, Ianuar. 1811 ärhäromKuiv görelse utfärdad. Afgjordt genom KonglMaj:ts Nådiga Bref till Kammar-Collegium den l s Januarii »810. Den 29 Ianuar. l8io är härom Circulairer till Landsyöfdingarne cxpediejrade. Kon - Mars d. Li. Mars d. 21. Mars d. 2i. April den 2. April den 2. Den -z April. kl07 Konungahuset finnes infördt. 120. Om alffilliga förändringar uti nu gällande Författningar om Tackjerns-handcln. Om Adelfortz Guldwerks framtida disposition när Contractet upphörer. 14:». Om en undersökning! rörande Sala Silfwer-grufwa. is:o. Om en förändrad författning i afseende pä Fangssjutscns utgörande. 16:0. Riksens Ständers hemställan att Äbo erne a de af DrottningChristina till Adrian Tripp förpantade hemman/ maga fa de samma igenlösa - Den ro April 18 ro har BergsCollegii underdåniga utlåtande härom blifvit infordradl; men hwilket ännu icke inkommit. Den 26 Mars igro har Bref till BergsCollegium härom afgalt. Härom har befallning afgatt till Bergs-Collegium d. 26 Mars i8ro.
Under sådane förhållanden, som de nu antydde, torde fattigförsörjningen inom de i förordningens 1 § nämnda fattigvärdssamhällen, en socken eller ett pastorat, blifva svårt betungade för medlemmarne deri, och utvägar skola tilläfventyrs icke alltid finnas lill nödens och armodets bistånd. Men hvad ett fattigvårdssamhälle med svårighet skall kunna förmå, det skola flera dylika samhällen gemensamt lätteligen åstadkomma, och så skall tanken väckas på en förening, särskilda fattigvårdssamhällen emellan, till bildande af en gemensam arbetsinrättning eller vidtagande af annan gemensam åtgärd i afseende på deras fattigvård. (Se § 2, 3 morn.). Otvifvelaktigt skall inom kort förslag komma å bane att bringa till stånd en gemensam fattigvårdsinrättning för flera fattigvårdssamhällen, kanske för hvarje län. Jag tycker mig hafva stöd för denna min åsigt i flere allmänna angelägenheter och särdeles Brand-' stodsbolagen till försäkring af lösören och fastigheter ä landet, hvilka uppspirat ifrån socknevis bildade föreningar till deras nuvarande vidsträcktare omfattning. Då Den 2 December. 113 Då cn förening således lagligen kan bildas lill gemensam fattigvård, åtminstone i vissa delar, för flera kommuner, eller för ett belt län, torde böra tillses på hvilka grunder en dylik inrättning skall kunna till vägabringas.
Cn högst bctydclig artikel för wära behof har dock hittills warit lämnad utan synnerlig uppmärksamhet, ehuru den minst ksstar Rikets jnwänare omkring En och en half Million Riksdaler om äret, och gör en högst betydclig werkan pä handels, wägen och curscn. Jag menar Salt som ärligen mä, ste införskrifwas till ett qvantum af 2 till ZOO,ooc> Tunnor, och hwaraf man wid förefallande krig antin, gen b.farar blifwa alldeles utan eller ock att fä beta, la öfwcrdrifwit, säsom nyligen händt, dä en Tunna Salt kostat Tio till Tolf Riksdaler Banco. Att brist pä dugligt wakten till Saltkoknkng warit ett hinder för a^a försök med Saltkokniliz inom ^ 724 Den Zo Octsber. Swerige är rn gammal sägen, som kanske kiss en belpvlig grad wunnit häfd och styrka af de misslyckade försök som för Regeringens Räkning wärkstäldes uti Drottning Llstst.ILHI>l^8 tid, mcn utom det att den tiden, Swerige icke ägde nägon hamn wid Wästcrhaftvet utan försöken gjordes med ästersjöwattrn, hwars salthalt är alltför obctydelig, torde ock ben mindre nit eller interesse de för desse försök infirffrifne utländningar med kanske wisse den tidens warandc SalthandlareS egcnnyttige eller cnsediga afstgter, mycket hafwa bidragit att allt misslyckades; men sedan denna tid hafwa wi fält ätkvmst till Wästerhafwet, hwars waln befinnes 4 gänger mera Salt än ästcrsjönS watn , utom het att Salikällor blifwit funné och angifnc, säsom i Skaraborgs Län, pä Hemmanen Skar, Smedtofta, Backagärde», Qwänum, Wänga, Simontorp. Elfsborgs Län: pä östeby, Swalheds, Rön och Torpa. Götheborgs Höfdingedöme:
Ser du jag är ibland så rädd för Gud jag har så litet brytt mig om Gud om han skulle vara ledsen på mig O, Bella min, ingen af oss är ju värd hans nåd. Men du vet ju, vid hvem vi få trygga oss. Ja! hviskade Bella matt. Om en stund slog hon armarna om Hannas hals och frågade: Hanna min, skall du sakna mig mycket om jag nu skulle dö? Hanna försökte göra rösten stadig när hon svarade: jag har ju ingen i verlden kärare, än dig. Bara Gud! hviskade Bella åter. Ack, icke ens Gud, sade Hanna sorgset. Jag har icke kommit så långt ännu, att jag skulle älska Gud öfver allt Men du ser så trött ut, tala icke mer, utan försök att sofva. Bella nickade. Jag ville så gerna lefva! hviskade hon och försökte småle. Derefter föll hon i en lätt slummer med Hannas hand i sin. Morgonen ljusnade och fann dem i samma ställning. Hanna var dödstrött, men nändes icke draga sin hand ur Bellas, icke röra sig för att ej väcka henne. Fru Palmfelt kom insmygande med oroligt frågande blickar. Hon sofver! hviskade Hanna gladt till svar. Denna sömn, var den till lif eller död? De lyssnade med spänning till andedragen, som blefvo allt djupare och lugnare. Dödens engel sväfvade åter förbi. Han rörde ännu icke den halfmogna frukten, han spred blott med sin vinge en fläkt af allvar i två unga hjertan. Dekoration Dekoration Det var i slutet af Mars. Hanna hade flyttat hem till sig, sedan Bella ej mer behöfde så trägen tillsyn. Tystnaden i hennes eget lilla rum var så välgörande, det var som om tankarne strömmat öfver henne rikare der, än annorstädes. Och hon kastade sig med nytt, brinnande intresse öfver studierna. Så knapphändigt de än fylde hennes törstande ande, voro de likväl det bästa hon för närvarande kunde få. Tant Karin hade erbjudit henne ett rum hos sig, men Hanna afslog det, vänligt, men fast. Jag vill icke stå i för stor tacksamhetsskuld till dig, tant, sade hon, och det skulle dessutom vänja mig vid onödig vällefnad. Men hon var ofta hos tant Karin, så ofta hon icke var hos Bella.
Jag har en förnimmelse, som om jag tappat lifvets ariadnetråd och nu är räddningslöst förlorad i labyrinten, allena i kaos ... och ensam inom mig sjelf, hemlös i jagets egen sjelferinring, sjelf kaos med denna ena och enda tillfälliga fasta punkt, som är min momentana sjelfförnimmelse men hvilken inom kort skall dyka under, äfven den, och spårlöst försvinna, likt alla de andra ... Tåget saktar farten, stannar, står. En paus. Derpå en hvissling, ett ryck; och stönande sätter sig lokomotivet åter i rörelse ... Med ens förekommer det mig, som om jag gjort denna resa förut någongång. Derute är det ju bälmörkt, och jag kan icke urskilja ett enda föremål; men det är mig, som om dessa nejder, genom hvilka tåget rullar och som äro dolda för min syn, vore idel bekanta. Förnimmelsen, jag sitter med, klarnar och fördjupas; och blir nu en bekant förnimmelse, en förnimmelse, som jag haft förut vid ett annat tillfälle, — blir en erinring. Hela denna färd och hela denna kväll, icke blott alla enskildheterna, men sjelfva stämningen, måste vara en upprepning; precis så har jag redan en gång sutit, en kväll som denna, å just detta tåg, genom just dessa samma trakter, — som jag inte kan se. Jag känner igen allt, alltsammans tager mig med hela styrkan af en erinring; och likheten, identiteten, mellan nu och detta andra sällsamma parallelfall i det förgångna är så fullständig, att jag spörjer mig sjelf, huruvida jag icke nu drömmer om något och om icke detta andra varit den egentliga realiteten. Och det är icke allenast detta ena enstaka, som kommer opp i mitt minne; det står visserligen åskådligast der, åskådligare till och med än det närvarande; men det fins ett mera, omgifvande detsamma, såsom en utåt allt oigenomskinligare atmosfär omsluter en fast kropp: minnet af en hel annan verld, i hvilken jag en gång lefvat.
De i 4, 5, 6 och 7 §§ om förening eller förändring af straff meddelade föreskrifter skola tjena till efterrättelse ej blott då någon på en gång för flera brott lagföres, utan äfven då någon, som till straff dömes, förut blifvit ålagd annan, icke verkställd, bestraffning; och skall domstolen alltid utsätta de särskilda straff, som å hvarje brott följa bort, och derefter, i händelse någon förändring af straffen, efter hvad ofvan sagdt är, skall ega rum, derom meddela erforderliga bestämmelser. Förekomma till verkställighet på en gång flera domar, hvarigenom samma person blifvit till straff dömd, och äro straffen af beskaffenhet, att de, efter ty i föregående §§ stadgadt är, ej kunna, jemte hvarandra, verkställas; göre Konungens Befallningshafvande om förhållandet anmälan hos Hof-Rätten, som förodnar huru straffen sammanläggas skola. 9 §. Nu kan så hända, att någon, sedan han blifvit till straff för ett brott dömd, varder öfvertygad att förut hafva föröfvat annat brott; då skall han så dömas, som hade han på en gång varit för båda brotten lagförd; och varde, vid straffets tillämpning, afräknadt. hvad han af det honom förut ådömda straff redan kan hafva utstått. 10 §. Har någon, sedan han blifvit till straff dömd, men innan han det till fullo undergått, föröfvat nytt brott; då bör straffet för detta brott, med iakttagande af do hår ofvan stadgade grunder, förenas eller sammanläggas med hvad af det förra straffet återstod, då det nya brottet begicks; och skall å det sålunda bestämda straffet afräknas hvad af sagda återstod kan vara verkstäldt efter det nya brottets föröfvande. 24 ExpeditionsUtskottets Förslug till underd. Skrifvelse. Der lagen utsätter särskildt sträft för den, sorn ånyo begår brott, skall det straff ej ådömas, utan då sådant återfall skett sedan den brottslige till fullo undergått det för förra brottet honom ådömda straff. 12 §.
Utlånta medel med upplupna räntor •••• Revisorerne hafva ej funnit anledning till någon erinran vid dessa räkenskaper: och vid iten 4 Oktober anställd inventering befunnos säkerhetshandlingarne i behörig ordning. Danviks hospital. denna, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade, räkenskap fraragar följande förhållande emellan inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1861: Spanmftl. Penningar. J i:nor. kpr. R.dr ore Tillgångar 9. 201,222: 52. Penningar. T:nor. kpr. R.rlr. öre. Hyiesmedel — 715: — Kostoch underhållsmedel — 14,982: 70. Tolagsmedel - 5,337: 23. Qvarlåtenskapsmedel 4,409: 84. Försålda inventarier — 1,429: 44. Rekognitionsmedel — 360: — Skatteköpsmedel — 10,551: 60. Fastighetsförsäljningsmedel - 300: — Gåfvooch armbössemedel - 300: 10. Diverse inkomster — 92: Balans till år 1863: Skuld 37,130: 73. Spanmål. Penninear. Balans fran ar 18b 1: T:nor. kpr. R:dr. öre. Afskrifningar och afkortning ar: Underhållsbidrag till Stockholms hospital — 24,000: —• Husgeråd och inventarier - 848: 87. Nybyggnader och reparationer 5,836: 9. Penningar T:nor. kpr. R:dr. öre. Restitnerade medel — 56: 63. Hästarnes utfodring — 600: — Diverse utgifter — 3,543: 56. Balans till år 1863: Kontant behållning —- 9,815: 71. Fastigheters värden — 97,500: — Behållning af spanmål 1: 15.
Arrendatorer äfven med största ansträngning att afjorden erhålla den högsta afkastning, ändock icke kunnat, jemte utgifterne för jordens skötsel, sine åtagne Arrenden utgöra; Hvaraf följden ofta trög varit den, att de, efter uppoffrade enskilde tillgångar, måst afträda Arrendet, åt andre Personer, Sorn, i anseende, lill den då emottagne Egendomens utmärglade beskaffenhet, ej sällan, efter någon tids förlopp, råkat i samma obestånd, sorn deras företrädare; synes Statens mellankomst härvid påkallad både ål' skyldig omtanka för idoge Medborgares trefnad och välstånd, och af nödig försigtighet att, så väl för 111 d e 1 u i 11 gshafv a r e n enskildt, sorn, för det Allmänna afböja de förluster, som med en fortsatt utarrendering på så beskaffade vilkor ärp förenade;A3ch, på grund bär - S,tats-Utsk-otlets Bé tält nanden. 527 af, tillstyrka Utskotten Riksens Ilögloflige Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att vid sådane tillfällen du Indelningshafvare at, genom ' Stathus försorg utarrenderade, Militiaa-Boställen borrtgå, eller flyttas, det fnå vara År ren da torerne tillåtet, att Conlracteh uppsäga och från Arrendet blifva befriade; Men, beträffande den inom Hedervärda BondeStåndet väckte fråga, om jemnknihg i nu gällande vilkor för Kungsgårdars ochdylika Krönolägenheters utarrenderande, så; enär erfarenheten visat, alt desse vilkor icke i allmänhet haft enahanda ofördelaktiga inflytande på A rrendatorernes förmåga, att med eget bestånd arrendet utgöra, och hvilket troligen härleder sig derifrån att det betydligare Arrendet för desse slags lägenheter hindrat mången öerfaren eller mindre varsam
N:o 179.) S. A. K. I anledning af gjorde framställningar om inrikes vexelrätts införande, och efter tagen kännedom, ej mindre om det på E. K. M:s Nådiga befallning uti Skrifvelse till Commerce-Collegium den 12 Junii 1816 afbemälde Collegium upprättade och den 11 Junii i833 tili E. K. M:s Handelsoch Finance-Expedition inkomna förslag till förnyad Vexel-Stadga, än äfven om åtskillige, dels från Stockholms Börs, dels från andra städers HandelsCorpser, till bemälde Expedition inlemnade yttranden, rörande fördelarne af inrikes Vexlar, hafva Rikets Ständer tagit detta ämne i sorgfälligt öfvervägande, ooh för sin del stadgat följande grunder derför: a') att alla vexlar, antingen de komma under namn af inrikes eller Utrikes, böra ställas under en och samma Vexel-Lag, utan annan skiljaktighet, än att, i afseende på de förra, en viss minimisumma bestämmes; b') att, i stället för åtskilliga af de till liden högst inskränkta fatalier, hvarpå, enligt 1748 års Vexel-Stadga, vexel-innehafvarens hela belalningsrätt emot vexelgifvare och öfverlåtare nu beror, andra mera enkla och mera lätt iakttagna bevaknings-åtgärder böra föreskrifvas; och att följaktligen, enär vexelgifvares och öfverlålares rätt kan bevaras derigenom: 1:0 att, då vexel är förfallen till betalning, sådan genast fordras; 3:0 att, när Expeditions-Utskottets Förslag till tind. 133 vexeln är ställd att betalas vid eller efter uppvisandet, densamma varder inom viss kort tid uppvist; och 3:o att innehafvare af protesterad vexel, inom viss kort tid ifrån förfallodagen, gör sin återgångslalan gällande; -— Lagens föreskrifter, angående hvad innehafvaren måste iakttaga, för att emot vexelgifvare och öfverlåtare bibehålla sin rätt, alltså synas böra till nyssnämnde åligganden inskränkas.
N:o 98. tSxpeéitions-UtskolMs Förslag till und Skrifvelse, !V.-o q8. > CJppläjt och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 3i Maj 1848. Preste-ståndet den 3l Borgare-ståndet den 3l Bonde-ståndet den a Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Assessor en J. A Törnenians berättigande att å allmänna indragnings sta ten bibehålla inneha/vande kommissarie-lön (Stats-utsk. Uti., N:o 165.) S. A. K. Då E. K. M:s vid sistlidne riksdag gjorda nådiga Framställning, angående rälligliet för kommissarien i revisions-kontoret för allmänna magazins-ärendenas utredning, assessoren J. A Törnemans att å allmänna indragningsstaten fortfarande bibehålla den lön, 777 r:dr med derunder inbegripna 74 tunnor spänmål, hvilken han i och för nämnda kommissarie-tjenst uppburit, endast i så måtto blifvit af Rikets Ständer bifallen, att assessoren Törneman förklarats berättigad att, från den tid, hans tjenstgöring vid berörda kontor komine att upphöra, å allmänna indragningsstaten åtnjuta 426 r:dr 32 sk. årligen, har has Rikets nu församlade Ständer väckts fråga derom, huruvida icke, med afseende å den långa tjenstetid af 36 år, som Törneman inora magasins direktionen tiilbragt samt de maktpåliggande och ansvarsfulla befattningar, han så väl dervid sorn i utrednings-kontoret innehaft, sistnämnda summa finge från och med år 1850 förhöjas med 350 ndr 16 sk. årligen, eller till ett e-raot kommissarie-lönen svarande belopp. Af förlrandlingarne vid föregångna riksdagar, äfvensom af de för frågans sålunda påkallade pröfning hos Rikets Ständer företedde handlingar har blifvit upplyst, att, enligt Rikets Ständers år 1823 fattade beslut om allmänna magazins-direktionens upplösning m. in. samt E. K.
Skrifvelse, N.o 123. 3o5 morgonen, då, i händelse någon förbrytelse icke skulle finnas vara begången, beslagaren bote 33 R:dr 16 sk. banko, egarens ensak. Våldföras vid dessa och dylika tillfällen Kronooch Stadsbetjente eller andre tillförordnade beslagare, eller sker våld, i anledning af redan gjordt beslag, eller föröfva beslagare sjelfve våld i oträngdt mål, gånge dermed, såsom Allmänna Lagen i 18 Cap. 8 och 9 §§ Missgernings-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, för slika fall utstakar. Skulle under den tid, bränvinsbränning är tillåten, beslagare vilja anställa undersökning om pannerymden, vare han skyldig, om pannan nyttjas, när han sig i detta ändamål infinner, att afbida tiden, då den afrun nit, så att undersökningan icke må för panne-egaren medföra olägenhet el ler skada. § 60. Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna Författning, sjelf bryter deremot, förmedelst olofligt innehafvande af bränvinsbrännings-redskap, bränvinstillverkning eller försäljning, vare han förfallen till dubbla böter, och miste tjensten, § 61. Beträdas de i 58 § omförmälde betjente eller de, som förordnas att bränvinsbrännings-redskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn, dem åligger, öfver hörsammandet af hvad här föreskrifves, må de, efter omständigheterne, alldedeles eller på viss tid af vederbörande från tjensten skiljas, eller ock varda belagde med det i 1 Cap. 7 § Utsöknings-Balken utsatta ansvar. § 62. Alla i denna Författning utsatta böter, utom de, hvartill beslagare, enligt 59 §, fällas, skola, då de komma att utgå, i vederbörlig ordning fördelas sålunda, att Församlingens fattige tillfaller en tredjedel och målseganden, derest han saken vid Domstol sjelf utförer, två tredjedelar. Varda förbrytelserne hos Fiscaler eller
Memorial, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande N:o 11, öfver vackt motion om arfsrätt för efterlefvande maka. Högvördiga Preste-Ståndet har den 10 sistlidne Januari till Utskottet återremitterat ofvanberörda Betänkande, genom hvilket Utskottet hemställt, »det Rikets Ständer måtte för sin del besluta en författning, hvarigenom såsom tillägg till l:sta, 2:dra och 3:dje Kapitlen Ärfda-Balken skulle förordnas som följer: »Finnes ej någon, som rätt till arf eger, efter hvad i l:sta, 2:dra och 3:dje Kapitlen Ärfda-Balken sagdt är, och var den döde vid dödsfallet gift; då falle qvarlåtenskapen efterlefvande make till, der ej makarne vid dödsfallet skilde voro till säng och säte, eller endera sökt skilnad i äktenskapet och rättegång derom vid dödsfallet oafgjord var.» Enligt hvad det vid tillfället förda diskussions-protokollet gifver vid handen, har återremissen föranledts af åtskilliga talares yrkande, att den efterlefvande makan endast för sin lifstid borde få behålla qvarlåtenskapen, som deremot ej skulle tillfalla dess arfvingar.
Och när Mose gick in uti vittnesbördsens tabernakel, att med honom skulle taladt varda, så hörde han röstena med sig tala af nådastolenom, som var på vittnesbördsens ark, emellan de två Cherubim; dädan vardt med honom taladt. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala med Aaron, och säg till honom: När du uppsätter lamporna, skall du så sätta dem, att de alla sju lysa framföre ljusastakan. Och Aaron gjorde så, och satte lamporna upp till att lysa framföre ljusastakan; såsom Herren hade budit Mose. Men ljusastaken var af tätt guld, både hans lägg och hans blommor; efter den eftersyn, som Herren hade vist Mose, så gjorde han ljusastakan. Och Herren talade med Mose, och sade: Tag Leviterna utur Israels barn, och rena dem. Och alltså skall du göra med dem, att du dem renar: Du skall stänka skärvatten på dem, och allt slätt afraka allt deras hår, och två deras kläder, så äro de rene. Sedan skola de taga en ung stut, och hans spisoffer, semlomjöl, blandadt med oljo; och en annan ung stut skall du taga till syndoffer; Och skall hafva Leviterna in för dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och församla hela menighetena af Israels barn; Och hafva Leviterna fram för Herran; och Israels barn skola lägga sina händer på Leviterna. Och Aaron skall veftoffra Leviterna för Herranom utaf Israels barn, att de tjena skola i Herrans ämbete. Och Leviterna skola lägga sina händer på stutarnas hufvud; och den ene skall Herranom till ett syndoffer, och den andre till ett bränneoffer gjord varda, till att försona Leviterna. Och du skall ställa Leviterna inför Aaron och hans söner, och veftoffra dem Herranom; Och skall således afskilja dem ifrån Israels barn, att de skola vara mine. Sedan skola de ingå till att tjena ut i vittnesbördsens tabernakel. Alltså skall du rena och veftoffra dem; Ty de äro min gåfva utaf Israels barn; och jag hafver tagit dem till mig för allt det som öppnar moderlif, nämliga för förstfödingen i all Israels barn.
Läsning af Protocoller. Anmärktes af Klintébergs inne95. hafvande af 2ne tjenster på en gång. Anfordran af Protocoller, angående Skjutsförordningen, och Riksdagens flyttning, samt öfver de 3ne sistl. år afslutne freder, fortsattes: Läsningen af Stats Rådets Protocoll. Läsning af Protocoller 98. Fortsättning af Protocollernas läsning 99. Uplästes Friherre Adlercreutz’s 100. Memorial, angående LTpploppet den 20 Junii 1810, och om Vermländska fördelningens aftåg till Norrska Gränsen. Pehr Olssons Memorial, om Fullmäktige i Banqu. och RiksG. Contoiret. Secreteraren Cocks antagande till 2 :dre Canzlist. Den 4 September: 22 :o den 7 September: 23 :o den 15 September: 24 :o den 18 September Uplästes ankommet Protocoll om Riksdagens flyttning. — Uplästes Protocollerna, angående frederna med Ryssland, Dannemark och Frankrike Föreslogs Hyllnings-ed åt Hans Kongl. H. KronPrinsen samt Dess Trohets Ed åt Kongl. Maj :t Öfverläggning om Schartaus och Pehr Olssons anföranden ang. Fullmägtige i Banquen och RiksGlds Contoiret. — Forssåns Memorial om val af Electorer i Preste Ståndet. Borgmäst. Victorius Memorial, och förklaring af 14 § i Riksd. Ordningen. fortsatt läsning af Protocoller. Uplästes Protocoller för Handels och Finance Ärender fortsatt Läsning Öfverläggning om Forssåns Memorial ang. Electors Val ibland Presterskapet. Victorius Memorial företogs. Öfverläggning — om af Klintehergs beklädande af 2 :ne sysslor på en gång. Om Stats Rådets pligt att yttra sig öfver Befordrings Ärender. Om Utförsel af Sill. Om Stats Rådets tystnad vid Charta? Sigillata? Förordningen. Friherre Cederströms Memorial, angående omröstning per Capita.