Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, såsom inom Utskottet blifvit förklaradt, säljaren, i händelse det varder upplyst, att fartyget, innan öfverlåtelsen deraf, under ifrågavarande resa förolyckats, bör drabbas af förlusten, tyckes sådant vara eller kunna komma i strid ined stadgandet i lista morn., enligt hvilket, i fall den resa, hvarunder öfverlåtelse skett, varit förenad med så stora förluster, att möjligen endast en tredjedel eller ännu mindre af fartygets förra värde återstode, köparen skall vidkännas samma förluster. Med afseende härå anser jag, för min del, att Irsta mom. kunnat böra på annat sätt affattas och att, om i sammanhang dermed skolat bibehållas återstående delen af §:n samt här införas det från Tyska Sjölagens 653 art. hemtade stadgande om beräkning af distansfrakt, dervid ett väl icke oväsendtligt ord uteslutits, någon förändring i redaktionen af 2 mom. bort ske. § 8. lista mom. af denna § eller åtminstone deri förekommande orden: »enligt hvad här nedan (§ 12) sägs» har jag ansett, såsom möjligen endast medförande en oriktig och nog icke åsyftad inskränkning uti ifrågavarande frihet från ansvarighet, böra utgå, äfven om 12 §, sådan den nu är affattad, varder godkänd. 36 Särskilda Utskottets Betänkande M 2. § 12 De skäl, som uti motiverna anföras derför att bestämma, det redarne för de förbindelser, hvilka rederiet eller annan efter dess särskilda uppdrag och på dess vägnar ingår, skola, med i denna § uppgifna undantag, vara personligen ansvarige, har jag, för min del, icke kunnat finna giltiga, helst ju åtskilliga rederier utgöras af aktiebolag. Liksom nu gällande Svenska sjölag, innehåller Norska sjölagen af den 24 Mars 1860 icke någon dylik allmän bestämmelse. Tyska sjölagens stadgande härutinnan är indirekt och torde icke kunna vara af alldeles samma betydelse, som kan komma att gifvas åt nu ifrågavarande lagbestämmelse. Månne icke lämpligast kunde varit att blott upptaga i sjölagen de fall. der det egentligen kunde anses påkalladt att bestämma, huruvida redare skulle ansvara personligen eller endast med fartyg och frakt.
Denna handel hade icke heller ännu på långt när erhållit den utsträckning, att densamma kunde sägas nästan hufvudsakligen för sin räkning eller sitt intresse fordra anläggningen af en så dyrbar kommunikation, som en jernväg. Någon på särskild undersökning grundad plan med kostnadsförslag lör de af komiterade föreslagna jernvägsliniernc Örsundsbro—Sevalla, Sevalla—Sala och Sevalla—Westerås hade icke åtföljt det afgifna betänkandet; men på grund af anställda approximativa beräkningar och under förutsättning af stambanans utsträckning från Sala till Westerås, hade komiterade ansett det skola leda till en besparing i anläggningskostnaden af 836,039 R:dr, om banan, i stället för att dragas öfver Örsundsbro direkte till Sala, toge rigtningen till trakten af Sevalla; hvarjemte komiterade antagit, att anläggningskostnaden för linien StockholmÖrsundsbro—Sevalla—Sala skulle med 1,373,716 R:dr understiga kostnaden för linien Stochholm—Upsala—Sala, hvilka båda besparingar lemnade full tillgång för grenbanau från örsundsbro till Upsala, beräknad till 1,597,911 R:dr. Enligt sedermera till Kongl. Maj:t, inkomna, af Kapitenen G-. M. Nerman, efter anställda lokalundersökningar, upprättade planer och kostnadsförslag hade anläggningskostnaden för banan från Örsundsbro öfver Sevalla till Sala, i längd utgörande 5 mil 18,850 fot, öfver en särdeles jemn mark, beräknats till R:dr 2,901,538: — samt för banan från Sevalla till Westerås, 1 mil 24,287 fot i längd, till „ 1,039,136: — Summa R:dr 3,940,674: — Såsom bidrag till expropriation af mark för anläggning af en jernbana från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden hafva, enligt hvad styrelsen för Stockholm—Upsala jernvägs-aktiebolag hos Kongl. Maj:t anmält och med bifogade handlingar styrkt, sarnmanräknadt 115,358 R:dr 25 öre tecknats dels af Upsala stad och dels af socknemenigheter, hvarjemte icke blott
Per Byström från Jemtlands län, om anslag till aflöning åt en Agronom inom Herjeådalen; 2:o. Eric Jonsson från Westmanlands län, om Köpings skolas uppförande å elementar-läroverkens ordinarie stat; 3:o. P. A. Nyström från Westerbottens län, om öfverflyttande på krono hemman af de Skellefteå stads hemman åliggande onera; 4:o. Johannes Larsson från Jönköpings län, om föreläggande för Statsutskottet att uppgöra en tablå öfver Statens samt enskilde korporationers utländska skuld, m. m.; 5:o. Samme Ledamot, om statsanslag för hamnanläggning vid Grenna; 6:o. Samme Ledamot, om Sekreteraren i Landtbruks-akademien Nathhorsts uppförande å allmänna Indragnings-staten till pension; 7:o. Nils Fredrik Andersson från Ostergötlands län, om anslag för inköp till folkskolorne af C. E. Södlings skrift: "Genväg för barn att samtidigt lära Usa och skrifva"; Bih. lill R. St. Prat. 1859 $ 1860. 9 Sami. 16 Prot.-Uldrag den i December i859. 8:0. C. G. Sköldberg från Nerikes län, med hvilken flera Ledamöter instämde, om en lämplig och ständig lokal för Juslitie-omhudsmannens Expedition; 9:o. Olaus Svebilius från Gottlands län, om statsbidrag till nu pågående vägreglering inom Gottlands Norra härad; 40:o. Måns Mänsson från Calmar län, om eftergift af arrende för Arrendatorn J. Ljunglund; H:o.
N:o 13, öfver väckt motion oni rättighet för fordringsägare att hos Konungens Befth-.de erhålla promotorial i lagsökningsmål; samt Lagsamt Allm. B osv.- o. Ekon.Ulsktn: N:o 16, i anledn. af väckt motion om beredande af strängare controller emot missbruk vid gårdfarihandelns idkande; N:o 17, i anledn. af väckt motion om tillägg till 5 § i 5 cap. Byggn.lim; N:o 18, i anledn. af väckt motion om inskränkning af jura patronatus; N:o 19, i anledn. af väckta motioner om dels ändring och dels förklaring öfver stadgandet i 26 cap. 2 § Byggn.b:n, ang:de byggnadsskyldigheten å prostgårdar pä landet. II. B. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 14 December 1844. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prol.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 30 sisth Nov. och II dennes på bordel lagda utlåt. N:o 66, i anledn. af väckta motioner om alla bevillningsmedel samt öfrige statsmedels ingående till Kiksg.cout. Härvid förekom först och bifölls den del af utlåt., hvari Utsk. ansett sig icke kunna tillstyrka någon förändring i afseende å de ordinarie statsinkomsternes uppbörd och leverering. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansäge nödigt, alt Utsk:s uti särskilda punkter afgifna yttranden, angtde lull-, salu-accis-, post-, chartte-sigillataeoch bränvins-bevillnings-medlens samt en del reslantiers inleverering till Riksg.cont., skulle punktvis företagas eller om utlåt, i dessa delar finge i ett sammanhang förekomma. Åtskilliga ledamöter hördes begära det sednare behandlingssättet, hvarjemte 3S2 Den 14 December e. m. Frih.
borde inrättas, hvilka icke skulle få öppnas till försäljning förr, än den allmänna bränvinsbränningen måste för hungersnöd förbjudas; samt att, i afseende på dryckenskap och fylleri, penningeböter, äfvensom Herrar Landshöfdingarnes domsrätt, måtte försvinna, men att deremot sådana brott borde först heifras af en dertill af Sockneinärinen utsedd Ålderman eller Uppsyningsman öfver sedligheten, uti Socknestämmor inför Pastor och visse dertill valde Församlingens Äldste, saint sedermera af Länsmannen. i orten, inför närmaste Domstol, och borde ansvaret blifva första gången stockstraff, andra gången äfvenledes stock, straff och derjemte hemligt skriftermål i SacriStigan; tredje gången, då målet skulle höra till Domstols upptagande, stockstraff tvänne Söndagar å rad och uppenbar kyrkopligt; fjerde gången 8 dagars 1 iSS Den 8 Juni dagars fängelse vid vatten och brod, samt uppenbar Kyrkoplikt; femte gången ett års fästningsarbete; samt sjette gången lifstidsfängelse; äfvenJ som Källarmästare, Tracteurer och Krögare, borde böta 5 ä xo Riksdaler för hvar och en person,’ sorn på deras Näringsställen tagit sig rus; hvarjemte Riksdagsmännen Gustaf Rarsson och Anders Pehrsson önskat, att en sådan Police-Författning äfven kunde utsträckas till hvarje privat Husvärd, sorn på calas uppmuntrade sinagä': ster att dricka omåttligen. 9:0 Ett från. Väll ofl. Borgare-Stå ndet den 13 April remilteraJt Memorial, ingifvet af Carduansmakaren .1 Olof Holmgren, och uti hvilket yrkas, att Sala.
Ankom till Exp.-Utsk, den 20 Nov. 8 29- Betänkande, i anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af Ut?narken å Öland, sannna Utmark åsätta Ränta. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Stats-Ut skottet remitterat ett af Samuel Jonsson och Pehr Jonsson från Calmare Lim afgifvet Memorial, deruti bemålde Riksdags-Fullmågtige andragit, att, sedan Kongl. Majit i Nådig Resolution, den 9 Mars 1824, förklarat Sig icke kunna bifalla Fullmågtiges från öland vid sista Riksdag gjorda anhållan, om befrielse från den Spannmålsränta, som blifvit bestämd att utgöras för den å Hemmanen på öland fördelade utmark, eller den så kallade Alfvaren, på den grund, att samma ränta blifvit vid Stats-regleringen upptagen och påräknad; så funne sig Riksdags-Fullmågtige nu Bih. till R. St. Prof. 1828 och 18294 S. 2 Afd 2 B. 1 utte Häftet. •z Stats samtAllm. Bcsv.- o. Oec.-Utsk. Bet. IV.-o 106. föranlåtne, att med enahanda begäran vända sig till Rikets Ständer. Såsom hufvudsakligt skål för detta yrkande, hafva Motionairerne uppgifvit, och, genom bifogade handlingar, rörande skedda formedlings-skattlåggningar af serskilda Hemman på Öland, sokt styrka, att Allmogen derstädes, från urminnes tider, å ifrågavarande utmark egt betes-rättighet, som vid skattläggningar blifvit bland Hemmanens så kallade Herrligheter upptagna , och ingått i beräkning vid Hemman-talets bestämmande, af hvilket förhållande den slutsålts blifvit bemtad, att genom den nu tillkomna Spannmål s-rån tan dubbel skatt, för en och samma förmon, blifvit Hemmanen ålagd.
De söka då vexlar på börsen, men få der ofta betala en, för en tillfälligtvis existerande större concurrens af sökande, mer än skäligt uppjagad cours. Ägde nu Banken dylika papper, dem hon alltid vore i tillfälle att sälja för åtminstone lika godt pris som den enskilde, så skulle köpmannen säkerligen helst vända sig till Banken. Jag tror altså, att då Bankens enda handel måste vara penninghandel, bör denna jemväl sträcka sig till handel med vexlar på utrikes ort och icke blott till uppköp för att förstärka cassan. Då nu, såsom jag föreslagit, Banken först skulle få använda sina såsom grundfond ägande statsobligationer, samt dernäst berättigas att pantsätta sina fastighetsinteckningar, likväl utan uppsägningsrätt för den blifvande enskilde inne - Den a4 Juli e. m. hafvaren, kunde Banken härigenom operera med en säkerhet, motsvarande tillsammans io£ millioner; och då hon ägde denna i så lätt disponibla papper, samt derjemte 17 millioner i reel cassa, och vid betraktande tillika af Bankens här förut omtalade vinstgifvande egenskap att ensamt få förse hela landet med det lagliga myntet, står vår Bank på de mest solida fötter, om den under en god förvaltning får röra sig fritt och naturligt. Men för att kunna förvalta en Bank val måste man ovilkorligen hafva frihet. Det går icke an att binda någon till händer och fötter, för att sedan bedja honom gå; han måste då falla. Frih. Cederström: Sedan Hr Gr. o. Landtm, numera förklarat, att vi väl kunna taga alla de ifrågaställa punkterna under discussion, men att endast 3:dje punkten nu kommer under beslut, anhåller jag att få yttra mig öfver denna. Utsk. föreslår rättighet för Bancostyrelsen att begagna 2:ne creditiv. Jag anser detta oriktigt, såväl i afseende å det ena som det andra, och förutser, att de skola medföra ränteförluster.
Om, enligt en redan länge känd uppgift, det är en sållning, att dä Lagen bör wara ett urtrock af allmän wilja öfwer ett gemensamt föremal, är en Corps' wilja såsom sädan, lika litet som den enskilda mellin'skans, den sorn i ett dylikt fall bör 494 Expeditioner till Riks-StLnden. komma i fraga, lärer man också medgifwa, att den Lagstiftande Maatens nnwarande fördelning i fyra Stand, med särskilda Corporations-rättigheter och deruppå grundade anspråk, dä den i manga fall förorsakar brist pä tillräcklig upplysning tvid ärendcrncs afgörande, synes egentligen wara gjord blott för bewakaudet och bibehållandet af särskilda interesse», och att den således sä mycket som möjligt tyckes aflägsna den förening till gemensamt nyttiga äudamäl, som bör wara afsigten med all god Lagstiftning. Utskottet har också funnit denna Theori af erfarenheten bekräftad, och har således ej kunnat undgä att erkänna, att uti Ständs-fördelningen lag större delen af anledniugarne till det missförstånd, det uppehåll och den oordning i ärendernes gäng, ändtiigen till de Ständs-twister, som sä ofta söndrat Nationen, skakat Samhälls-ordniugens grundwalar och kullstörtat Stats-Författningen. Utskottets pluralite har i stöd af dessa anledningar ansett Ständs-fördelningen såsom det hufwndsakliga felet i ivar Representation, och har derföre till en början, ivid frägan om de orepresenterades anspråk, ansett sig böra alldeles åsidosätta den om ett Femte Ständ. Dä intercficn redan äro skiljaktigc, lära ej vlägcnhetcrnc deraf afhjelpas igenom deras förökande medelst en ny Corporation, och om man derigenom trodde sig hafwa förekommit händelsen af paria vota Ständen emellan, skulle man mahända snart nog finna, att den anstalt man widtagit för att befordra ärendernes gäng, snarare torde hindra deras afgörande.
Äfven den värde ledamot af det Höglofliga Utskottet, som så korrt förut på det kraftigaste förordat det väckta förslaget och under djup rörelse förklarat sig icke komma att blygas för att sjelf bära sitt knyte med silfver till Banken för att der belånas, ”endast snar och kraftig hjelp erhölles”, hade återvunnit sitt lugn. — Resultatet af Utskottets beslut blef ock, att hufvudändamålet af den föreslagna lånerörelsens införande förfelades, derigenom att minimum af det qvantum silfver eller guld, som kunde få belånas, bestämdes så högt, att den stora allmänheten icke egentligen af denna låneutväg kunde sig begagna. Redan vid 1859 års Statsrevision gjordes hemställan om sådana förändringars vidtagande i denna gren af lånerörelsen, att den skulle kunna motsvara sitt ändamål. Ehuruväl Rikets Ständer vid 1859—1860 års Riksdag, till följd af tre Stånds beslut, (dock med endast få rösters majoritet inom ett af dessa 3:ne Riksstånd) läto ånyo afskaffa den oftanämnde lånerörelsen, väcktes redan under 1860 års Statsrevision, således innan of vanberörde riksmöte hunnit afslutas, fråga om densammas återupplifvande. — Detta sednare förhållande har ock vid innevarande års Statsrevision gifvit Andra Afdelningen, hvars samtliga ledamöter varmt behjertat denna vigtiga fråga, ökad anledning att väcka förslag i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af 1860 års Statsrevision afgifna, ehuruväl Afdelningen kunnat förutse, att de skäl, som blifvit anförda emot förslagets antagande, äfven nu skulle komma att åberopas. Ett bland dessa skäl, och det hufvudsakligaste, har vanligen varit, att en dylik rörelses bedrifvande icke vore ”banhnåssigt”. För den, som icke är invigd i den högre finanslärans mysterier, förefaller det obegripligt, att det icke anses vara ’’bankmässigt’’, att en bank, som likväl utgifver sedlar att vid anfordran med silfver inlösas, och som meddelar lån i många olika former och på papper af allehanda slag, äfven lemnar försträckningar emot pant af guld 92 och silfver.
Län anförande, i anledning af Olof Olofssons från Westerås Län, denne dag remitterade, motion, angående inskränkning uti allmogens i Småland rättighet att, i åtskilliga orter inom Riket, försälja smiden och ståltråd, m. m.; 2:o Måns Månssons från Calmar Län motion om indragning af Biskopslönerne i Riket och deras användande till folkbildnings-anstalter; 3:o Lars Larssons från Örebro Län motion, angående utsträckning af hvarjehanda Bergsmans-rättigheter; 4:o Densammes motion, angående förhöjning i skjutslegan, m. m.; 5:o Anders Trjsens från Östergöthland motion orri upphäfvande af Kongl. Majrts Skrifvelse den 23 Februari 1838, angående afgäld till Stockholms stadscassa för införande af landtmanna-varor, m. m.; 6:0 Hindric Hanssons från Elfsborgs Län motion, angående skjuts-legans förhöjande; Bill. till R. St. Utdr, d. 7 Mars i§4o. 7:o Anders Janssons från Westerås Län motion om fri och obehindrad handel med jern-producter; 8:0 Pehr Mårtenssons från Jönköpings Län motion, angående förhöjning af skjuts-legan, 111. m.; 9:o Pehr Ericssons från Wermland motion om förändring af Gästgifveri-inrättningen i Wermland, m. m.; 10:o Pehr Båtelsson Burges motion om förläning af full nederlagsoch transito-rätt åt Slitö hamn på Gottland; 11 :o Peter Pehrssons från Calmar Län motion om ny Instruction för Läns-styrelserne; 12:o Jan Anderssons från Westerås Län motion om förändring i skjutsstadgandet, angående rättighet för flere personer att åka efter 2:ne hästar, m. m.; och 13:o Håkan Nilssons från Skåne motion, angående inskränkning i Pap« pers-bruks-egares rättighet att antaga och kringsända lumpsamlare.
Alla hemliga ränterullor, jemte tillhörande uppgifter, insändas till Finanzministerium, i hvars kansli åt hvarje skattskyldig gifves ett särskildt, hans person representerande tecken i tal och bokstäfver (t. ex. 1 y, 3z, 2ab), hvilket tecken sålunda skyddar honom för hans namn yppande. För sådant ändamål erhåller han från finansexpeditionen en sluten debetsedel, upptagande öfverst hans namn (hvilket kan bortklippas) och derunder det bestämda tecknet, skattebeloppet, uppbördstiden och uppbördsorten. Likartade rullor, men utan namnen, emottaga uppbördsmännen. Då skatten skall erläggas, afklipper den skattskyldige namnet på debetsedeln och kan genom annan person aflemna debetsedeln jemte skattebidraget samt derå erhålla qvitto. Uppbördsmännen eger ej rätt att efterfråga namnet. Sker ej denna skatteliqvid inom 8 dagar efter uppbördstermincns början, så infordrar uppbördsmännen af distrikts - 200 kommissarien uppgift pä namnet för det i uppbördslängden slående tecknet oell härmed inträder det vanliga förfarandet vid restantiers indrifvande. Förutnämnda fördel förloras, om uppgiften icke är insänd före den 12 Januari, om den skattskyldige liar deklarerat två klasser för lågt. eller, vid belopp öfver 5,000 Thaler, lägre än rätta beloppet, eller om Iian för ett följande år uraktlåter att anmäla en möjligen inträffad stegring af två klasser eller, vid belopp öfver 5,000 Thaler, -,\:s stegring. Ändring uti af skattekommissionen påförd skatt sökes hos distrikts-skalterådet (Kreissteuerrath), öfver hvars utslag klagan får ske hos finansministern. Underslef begår den, hvilken på skattekommissionens förfrågningar antingen vägrar eller icke sanningsenligt lemnar upplysningar angående ett skatt underkastadt yrkes art eller omfång, eller som rörande andra förhållanden, hvarpå skattebidragets bestämmande beror, lemnar origtiga uppgifter. Straffet är böter till fyra gånger skattens belopp och, om beloppet ej med säkerhet kan utrönas, böter från 1 till 50 Thaler, efter domstolens pröfning.
» Du gamla, du friska, du fjällhöga nord, D u tysta, du glädjerika sköna, Jag hälsar dig, vänaste land uppå jord, D i n sol, din himmel, dina ängder gröna! Du Då Jag Ja, tronar på minnen från fornstora dar, äradt ditt namn flög öfver jorden; vet, att du är och förblir hvad du var! jag vill lefva, jag vill dö i norden! » Åh, den gamla visan kunna vi ju alla! utropar man. Värdaste, det är inte så sä- kert ändå! Jag var nyligen i ett sällskap af tio a tolf personer, där denna sak kom på tal, och det begaf sig, att ingen af de närvarande kunde felfritt nppläsa de båda verserna. Den ena kunde ett par rader, den andra också ett par, somliga ingenting alls. Men den enkla sången, den anspåkslösa visan, har ju också för längesedan flytt från våra samkväm, ja, från våra bygder. T y den, som nu skall våga uppträda och sjunga för vår hyperkritiska allmänhet, äfven i det enklaste, mest privata sällskap, måste vara en talang, eller i alla fall utropad som så- dan, om prestationen icke skall mottagas med likgiltighet eller löje. Det är numera icke fråga om att uppfatta orden till sången - det är blott tonerna det gäller, och ju konstigare dessa drillas fram, dess bättre. Ej ens i folkets, det arbetande folkets mun höras numera några konstlösa visor: det enda i den vägen man får höra är möjligen en halffull bonddrängs på lördagseller söndagskvällen framskrålade skillingsvisa. Ty i folkskolan sjunges ej mera unisont, utan » i stämmor »; i elementarläroverken naturligtvis aldrig. Psalmerna sjungas visserligen unisont, men icke går man för sig själf och trallar en psalm! Det faller ingen in — och väl är det. Men skolan — först och främst folkskolan och sedan äfven den förnämare elementarskolan — borde göra sig angeläget att hos sina alumner inprägla kärleken till sång, till den enkla sången, den som består däri, att man » kan » en melodi till ord, som säga något i och för sig, och som blifva något mera, därför att de framsägas på ett musikaliskt sätt.
Jag tror, att ett bland hindren för manga, att ge* nom noggrann läsning lära känna, och fullkomligt minnas innehållet af våra Grundlagar, är just dessa lagars onödiga vidlyftighet. Den föreslagne §;s lydelse är redan ordagrannt intagen i RiksdagsOrdningens 56 §. Jag ser således icke, hvarföre den ej skulle kunna ur RiddarhusOrdningen utgå. Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt, ( io6 Den 4 Julli.1 Gustafi jag instämmer visserligen med Herr Munck at Rosensköld i den mening, att våra Grundlagar äro något vidlyftiga, helst flere stadganden i Riksdagsordningen jemväl före» komma i Riddarhusordningen; men om detta skäl skulle föranleda till uteslutande af dea under öfverläggning varande §., borde det ock för consequencens skull tillämpas till alla de fö' reskrifter, som i båda förenämnde lagar äro enahanda Och dä darina förändring i RiddarhusOrdningen i afseende på motionstiden ät påkallad af en dylik i Riksdagsordningen, hemställer jag, att den nu må af Ridderskapet och Adeln antagas. Grefve Dr, la Gardie: I händelse Herr Munck af Rosenskölds skäl ansåges gällande, skulle vi få gå tillbaka, för att ur Riddarhusordningen borttaga flere § $. hvilka äro lika med andra i Riksdagsordningen. Herr Munck af Rosenschöld: De föregående §. §. af RiddarhusOrdningen hafva, så vidt jag kan påminna mig, icke något gemensamt med Riksdags-Ordningen. M^n hvad den nu föreslagne §. angår, ser jag icke något andt uti, att den här går ut, då den förut finnes i Riksdagsordningen. Och så snart någon sådan §. hädanefter förekommer, som redan är på annat ställe i Grundlagen intagen, skall jag taga mig friheten göra anmärkning, och yrka, att dm måtte utgå. Hans Excelltnce Herr Grefvin och Landt. Den 4 Julii. 107 Marskalkm hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den nu föreslagne 36 §. böra qtur Riddarhusordningen utgå. Ropades Ja och Nej.
Af hvad sålunda blifvit anfördt, behagade Eders Kongl. Maj:t Nådigst inhämta, att sammanjemkning dels af det ypperligare frälsets olika cathegorier, dels emellan serskilda slag af Allmänna Frälset och Kronoskatte jorden, icke möter någon väsendtlig svårighet; men derigenom vunnos de stora fördelar, att all dylik jord endast behöfde upptagas under de tvänne afdelningarne: Säterier samt Frälseoch Skatte-egendomar, och att de många serskilda underafdelningarne försvunno. I närmaste sammanhang med frågan om förenkling al nuvarande 6 §• Om skatskiijaktigheter emellan hemmans naturer, förekommer den af Eders Kongl. uenndae,u' Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands Län gjorda, till Comiterades uppiäme krohandläggning i Nåder öfverlemnade underdåniga framställning om förlä- n0|0‘ nande af skattemannarätt, utan lösen, åt innehafvarne af de för närvarande under åborätt upplåtne kronohemman.