Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-regleringen deraf påräknade 800,000 R:dr, behagat föreslå, det Rikets Ständer måtte deraf anvisa följande belopp, nemligen: l:o. Till nedannämnda ändamål, att årligen utgå under de frenne åren 1855 —1857, för hvilka nu skeende Slats-reglering blifver gällande: a) anläggning eller förbättrande af vägar, utöfver hvad, i sammanhang med den före slagna regleringen af 6:te hufvudtiteln, blifvit i Nåder äskadt, R:ko R:dr 25,000: b) beredande af odlings-företag, medelst vattenafledningar » » 125,000: c) för ett ökadt antal agronomer, samt bildande af elever, i och för meddelande af undervisning i landthushållning » » 10,000: d) för ett ökadt antal lägre landtbruks skolor » » 10,000: e) för ett nytt högre landtbruksinstitut . » » 12,000: f) åt de i länen inrättade hushållnings sällskap, för hvilka Reglementen blifvit af E. K. M:t i Nåder fastställda, tillsammans » » 24,000: Transport B:ko R:dr 206,000: 400 Expeditions-Otskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 147. Transport B:ko R:dr 206,000: g) räntefria lån åt jordegare, som tillväga bringa ändamålsenliga tork-inrättningar för sädens bättre förvarande ...» » 40,000: h) inrättande af stam-holländerier i län, der de ännu saknades » 20,000: i) för häst-racens förbättrande » » 20,000: k) till undersöknings-kostnader för jern , vägs-anläggningar » » 20,000: tillsammans B:ko R:dr 306,000: årligen, eller för 3:ne år 918,000: 2:o.
Ni kan derför vara lugn. Och nu svarar han på den ofvannämnda frågan. Jag kan ej svara på det. Inför denna förändring står jag rådlös. — Det är allt en för situationen passande stämning i dylika vändningar, vill jag tro. I akt 1 scen 2 svarar i originalet Mannelja Ernestos oro för skvallret att hederliga personer med ädla sträfvanden bry sig fögaomverl-dens prat och ju högljuddare det pratas desto suveränare och djupare förakta de skvallret. Lindau eller Wijkander svänga om det till något sådant som: Man kommer ingen vart med prat Det är bara saken som har betydelse. Och i följande scenen vill Ernesto tolka sin tacksamhet genom att säga sig vara dugtigt bortkommen (1) när hon skall ge luft åt sina känslor, men hjertat, det var nog fullt det. Hvarjehanda dylika för situation, karaktär och nationalitet ytterst platta stilprof torde kunna uppletas med lätthet, men det må vara nog.i originalet mycket mer lefvande och dominerande och djupare. Likaså mannens varma kärlek och chevalereska sinnelag för Julia. Manuels intresse för Ernesto är i originalet ömmare och gjelfmant framträngande och hans känsla af tacksamhetsskulden till Ers fader vida mer finkänslig, lefvande och varm. I originalets andra akt kommer visserligen Julia för att hindra Ernestos duell, men såväl der som förut och efteråt lyckas äfven hennes omedvetna känslor för honom ej vara af den art, att det skulle någonsin kunnat det minsta böja hennes sinne från mannen, medan Ernesto — dock ej förr än i andra akten — tyckes börja hängifva sig åt mera passionerade känslor. Af-slutningen är på det hela taget tämligen trogen. A ett håll, der man ej » sett » originalet, men hört berättas om dess innehåll och dervid fått hvarjehanda om bakfoten, har utspridts, att i originalet skulle upplösningen antyda att Ernesto sannolikt följande dagen skulle falla för Severos hand, medan man förblefve i ovisshet om Julia föredroge att sluta sitt lif eller gå i kloster. Med någon liten egen eftertanke borde väl orimligheten af det första momentet insetts. En sådan förf. som Echegaray torde nog draga sig för att uppträda som framtidsprofet om en så tillfällig sak som utgången af en duell.
Nu åter går jag, såsom Husets Tjensteman, att på Herr Grefvens och LandtMarskalkens befallning upplysa, att, enligt de vid sista voteringen förde Protocoll, lära fyra Ledamöter i voteringen deltagit, hvilka torde böra anses såsom Skyldemän till någon Den 20 Ju I ii. 45 af de personer, hvarom ConstitutionsUtskottets DechargeBetänkande handlar. Dessa fyra Ledamöter, så vida de inom Cancelliet uppgjorde anteckningar rörande de nied Konungens Rådgifvare beslägtade Ledamöter, icke innehålla någon felaktighet, iiro följande: Grefve Adelsvärd, Eric Reinhold; Friherre Cederström, Jacob; Friherre Wrangel af Adinal, Henning och Herr Munck af Rosensköld, Eberhard. Friherre Boije, Fredrik: Jag tänker ej blanda mig i hufvudsaken; jag vill blott hemställa, om icke RiddarhusSecreteraren, på det man icke oskyldigtvis framdeles må beskylla honom att förbyta natur, bör, då han talar, såsom Ledamot af Ståndet, yttra sig, liksom alla andra, från sin bänk; då visste man genast, när han talade i egenskap af Representant, eller i egenskap af RiddarhusSecreterare. Friherre Wrangel, Henning: Med den vördnad jag hyser för Lagarna i allmänhet, och våra Grundlagar i synnerhet, får jag förklara, att jag på förhand gjort mig underrättad, huruvida jag vore berättigad, eller icke, att deltaga i voteringen sistlidne Lördag. Enligt de underrättelser jag erhållit, har min slägtinge Hans Excellence Herr Grefve Fleming icke i StatsRådet öfvervarit de mål, hvarom ConstitulionsUtskoltets Betänkande handlar. Han hade re - 46 Den 20 Jnlii. dan lemnat sin StatsRådsbefattning, då åtgärderna i afseende på Skeppshandeln vidtogos; Grefve Wirsén var hans efterträdare. Jag protesterar således emot all jäfaktighet, intill dess jag blifvit upplyst örn ett annat förhållande, och yrkar* alt detta måtte styrkas genom utdrag af StatsRådsProtocollen.
Hvad åter den sednare delen af Revision Den II Martii. hens föremål beträffar, eller huruvida Kongl. Majits höga Dispositioner och Beslut blifvit med tillbörlig hushållning verkställde och PassevolanceCassans tillgångar efter föreskrifter och med omtanka och uppmärksamhet för«! valtade, samt medlen behörigt redoviste, skulle väl synas som nödig controll i detta afseende redan vore stadgad, då Kongl Maj:ts och Rikets KammarRätt åligger ej allenast att till siffran granska sjelfva redogörelsen, utan äfven, enligt Kongl. Brefvet dsn ro September 1731, att tillse det KrigsCollegii dispositioner och Förvaltningen af medel och hvad dertill hörer, äro med Författningarne och en god hushållning öfverensstämmande, samt, om några anmärkningar dervid göras, dem genast till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifva, sorn säkert med högsta onåd, skulle se sig nödsakad att inskränka sine truppers öfningstider, genom cassans oskickliga förvaltning; men då jag i hvad som rörer denne sednare del af revisionen, befinner mig vara en redovisande Embetsman, deltagande i Passevolanceverkets styrelse , så får jag blott framställa den önskan, att den noggrannaste och offentligaste granskning, som Konung och Ständer kunna pröfva nödig, må äga ruin. Herr von Qvanten, Carli T anledning af Herr Cocks Memorial af 672 Den 11 Martti, den 28 Februarii går jag att vördsammast göra några anmärkningar. Herr Cock benämner Bankens räntor, öfver 700,000 R:dr, som ett öfverskott samladt på medborgares bekostnad , och säger att mycket nyttigt till allmänt bästa, borde med detta öf* verskott kunna uträttas. Jag erkänner dettaj men huru stridande mot denna framställning, är ej Herr Coeks förslag, att Banken skall öfvertaga Götha Canal, och evärdeligen försäkra dess actieägare 5 procents ränta.
Riksdags-Ordningen, eger antaga, ställas till dess förfogande, att utgå i mån af behof och allt efter som de tjenstemän eller betjente, för hvilka ifrågavarande arfvoden äro afsedda, i tjenstgöring inträda; varande ett notarie-arfvode beräknadt att uppbäras af den Utskottets tjensteman, som har sig anförtrodt det närmare inseendet Öfver tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll; ett kanslist-arfvode af denne tjenstemans närmaste biträde; ett notarieoch ett kanslist-arfvode att lika fördelas mellan de tvänne personer, som ansvara för korrekturläsningen å nämnde Bihang; ett kanslist-arfvode att utgå till motläsaren härvid; ett dylikt arfvode att framdeles tilläggas den tjensteman, som, när ökade göromål sådant påkalla, biträder sekreteraren med expeditioners uppsättande; ett kanslist-arfvode att åtnjutas af den person, som sköter registrators-göromålen och har sig ålagdt att upprätta det s. k. allmänna registret öfver meranämnde Bihang; ett dylikt arfvode att tilläggas den tjensteman, som har vården om Rikets Ständers särskilda arkiv af Riksdagshandlingar m. m. samt tillika tjenstgör i Utskottets kansli, och de öfriga sju kanslist-arfvodena att fördelas emellan så många personer, som det finnes nödigt att efter hand antaga till att besörja renskrifning och kollationering af de memorialer, lorslagcr till underdåniga skrivelser och till §§ i Riksdagsbeslutet m. m., hvilka från Expeditions-Utskottet aflåtas, samt de memorialer och betänkanden, hvilka från de öfrige Utskotten blifva till tryckning inlemnade; äfvensom Bih. lill R. St. 4 Eåfl. i Ö Expedilions-Ulshotlels Memorial, tiris 2 och 3. de tre vaktmästare-arfvodena, att tilläggas lika många vaktbetjente, behölliga till förefallande talrika budskickningar m. m. Stockholm den 1 December 1853. På Högloll.
Vigtigt och magtpåliggande är det alltså, att utfinna medel och utvägar, för att göra Landet lyckligt och välmående. Vi böra påminna oss, att Utlagorne äro förökade, och troligen blifva det ännu mer, om vi skola vara tryggade, Säkre och sjelfständige för framtiden. Genom en ökad Production inom Län - 508 Den i5 April. det och minskad Consumtion af öfverflöd, samt genom tillåten och under vissa former och vilkor hegard Näringsfrihet, och slutligen genom en fri Handelsrättighet, mot en sådan afgift till Staten, som i KonungaRiket Dannemark erlägges, tror jag med visshet, att vårt Sedelmynt kan utan indragning, utan att Banquen inköper Silfver, och utan att sådana medel behöfva vidtagas, som Högloflige Utskotten föreslagit, likväl med hvarje år förbättras. Högloflige Utskotten hafva väl förklarat, att de för framtiden vilja utlemna Odlingsoch Fastighetslån, samt understödja Jordbruket; men Utskotten hafva icke förökadt de i detta afseende vid j 815 års Riksdag bestämde Summor, oansedt Utskotten till BergVerken, som förut ägde Disconträttighet, beviljadt Lånehiträde; äfvensom Utskotten icke yttrat sig, angående det belopp, hvarom Banquen i Discontväg måste biträda de omkring Götheborg och Malmö belägne Orter. Jag anser det vara nödvändigt, att Disconterne på sistnämnde ställen bibehållas under BancoFullmägtiges vård och inseende, på det Rörelsen icke måtte afstadna. Skulle åter detta vara stridande mot Opinionen, eller anses menligt för Banqueus Credit, hemställer jag, om icke en RiksgäldsContoirsDiscont borde inrättas, så att Allmänheten mot noga bepröfvad säkerhet icke saknar tillgång på Penningar. I annat fall och om detta mitt Förslag icke bifalles, tror jag att hvarken Utlagorne till Staten och dess Em - Den i5 April. 509 betsmän utgå, eller att allmänna lugnet och säkerheten kan bibehållas, eller Jordbruk, Näringar och Idoghet vidmagthållas, utan skola dessa i stället aftyna och förfalla.
Af flera vigtiga skäl, dem jag anser öfverflödigt att upprepa, får jag hafva äran förklara, att jag är förhindrad emottaga den plats i Banco-Utsk., hvartill jag blifvit utsedd. Jag begagnar den rätt 23 §:n Ridd.Ordn. medgifver, för att anmäla min afsägelse af detta förtroende. Gr. Mörner, Carl: Jag värderar på det högsta det förtroende It. o. Ad. behagat genom sina Electorcr visa mig, då jag blifvit vald till ledamot af Ridd.Utsk.; men af flera vigtiga skäl nödsakas jag afsäga mig detta förtroende. Hr von Hartmansdorff, August: 19 §:n Ridd.- Ordn. innehåller, bland annat, följande mening: ”Electorei”ne må ej sammanträda till val, utan föregången anmodan ”derom af Landtm, in pleno, samt derefter gjordt anslag.” Så vidt jag kan påminna mig, är ingen sådan anmälan af Hr Frih. o. Landtm, gjord. Jag anhåller, att Hr Ridd.Sedet. måtte upplysa, huru dermed förhåller sig, och att jag derefter måtte få fortfara. Underl. Ridd. Se cr et. anmälde, att i prot. ingen anmodan blifvit upptagen till Electorerne att sammanträda. Ur von Hartmansdorff: I sådant fall kan jag icke annat än anse de nu gjorda utsk:s-valen olagliga, och hemställer således till det Högh Ståndet, äfvensom till Hr Frih. o. Landtm., huruvida de icke må förfalla, eller hvilken åtgärd som hör vidtagas. Frih. Boye, Ludv.: Då jag understödjer den siste talarens anmärkning, sker det ingalunda i afsigt att få det verkställda valet tillintetgjordt, ty det skulle etter min tanka tjena lill intet; men det sker, för att visa huru ange - 84 Den i I>' e b r u a r i. lagné om våra lagars efterlefnad de äro, som skola gifva oss exempel af livad denna riksdag kan åstadkomma. Första olagligheten var voteringen i bänkm:s-frågan , och detta är den andra.
M:ts framställning i ämnet, då svaren utföllo med många nej och några ja; hvarefter och sedan propos, på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt besvarats med många ja Den 28 Februari f. m. och några nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Mom. c, d oeh e. Utsk:ts hemställanden biföllos. 13:de punkten. Mom. a. Hr af Kleen, Johan: Ehuru jag hyser den förhoppning, att R. o. Ad:n skall bevilja hvad K. M:t i sin Nåd. Propos. äskat och Stats-Utsk:t tillstyrkt för uppsättandet af ett 3:e-Pontonierkompani, anser jag mig dock böra nämna några ord till närmare upplysning huru och på hvad punkt denna fråga nu sig befinner. Enligt den af Chefen för Ingeniörkorpsen till K. M:t inlemnade plan för ordnandet af arméens Pontonierväsende, borde personalen, ställd på krigsfot, bestå af 3 kompanier värfvad trupp å 120 man med 80 man beväring, således inalles 600 man, bildande en Pontonier-hataljon och bestående af jt stamtrupp och | beväring jemte nödigt öfveroch underbefäl. Med denna personal skulle, normalt taget, 5 ponton-equipager kunna serveras, men i nödfall 6 equipager, hvilket är den bryggmateriel, som Svenska arméen behöfver. Beviljas nu hos Ständerna anslaget till detta 3:e kompani, så är den normala personela staten, hvad truppen betra (Tar, kompletterad, ehuru någon tillökning i krigstid behöfves för befälet, som endast är afsedt för 3:ne kompanier. Men denna brist kan lämpligare framdeles fyllas. Hvad i öfrigt denna materiel angår, så finnas 2:ne äldre equipager och ett nytt, hvartill anslag beviljades vid sista riksdag. Om nu det af K. M:t begärda 4:e equipaget beviljas, så felas blott 2:ne.
OOO OO oo OO 0 I I Ladugården har gifwir genom försäljning af Ost/ Smör och Kreatur OO Hälften i en Enbladig skattlagd Säg-Qwarn OO Mjöl-Qwarnen med o pär Stenar. OO — Hemmanets Fiske uti dl. dl. Ström eller Sjö oo Afyttra! Skogs-kroäuHer och arhällir Allon-Penningar til ett belopp af - » » OO Dlgsten eller andra Stenbrott - Kalkugnen Humlegarden Trägården Pä ooo R:d. capital, som ar Ullänt/ 6 xroCents Ränta OO O OO oo OO OO Lumms OOO OO — Den Zv Mars. 1517 af Hemman, enligt Hederwärda Bonde-Ständers 1'OIMulLII^ Rd. tz. r^ Utgift. Förledit ärs Utsade 0 Tunnor Rag 3 0 R:d. o fl. O Tunnor Korn ä o N:d. o Tunnor Hafre ä o R:d. o H. OO OO Krono-Urstylder, inberaknad or6in»ne Ranta, Krono-Tionde. Bewillning m. m-, samt Prästoch Kyrko-Tionde tilsammans ! OO 00 g:diedelen uti Soldatsoch Bärsmanö-Rustningen Til Gårdens, Säg-Werkets, Qwarnens och Fiffets ffötsel m. m. fordras twä Drängar och en Piga, hwilkas underhall och aflöning beräknas sammanlagdt til För allman Byagnads-ssyldighet kcp3r-it>on a Gardens byggnad, stängsel och waglagning samt andra smärre utgifter ätgär - « « Således blifwer Behållningen - OO OQ OOO I l OO OO > OO OO Lumma ,OOOlOO Lades pä bordet. Un - r;i8 Den zo Mars. Under upläsningen häraf äterkom Hans Lxcellence Herr Grefwe kuutk, och Grefwe vela, och gjorde redo för sina Beskickningar.
Sill ^årabe^åEteiiae ombpggnab m. m. 100,000; 3;o Sill 5ångclfe^bygtjitnbcr i Stocholm od) 2\ifct9 öfriga ftnbcr 300,000; eller tillfammanö 9v:br 1,300,000; 3$* ^crfu>at0tt»crfet tiU lott&ö: l;o Sill fomplettering af rebjfapS, ris, anfpannS och ftaK*perfeb(ar för $em batterier af §ä(t«artiHeriet 24,000; 2;o Sill fompletteranbe af Refermförråbet för SSemäringSmanffapetö befläbnab, i flället för berifrått uttagna perfeblar . 30,000: 3;o Sill famnia görråbö förfeenbe rneb materiel för ptterligare 500 man 30,814: 22: 4, 4:o Sill utgifter för ©emärSfabrifationen, utom ben för famina föremål unber fifllibet år af £>£ fdrffilt anjlagtm fumma af 36,ooo R:br 250,ooo; - Sranöport 334,814; 22; 4. 1,300,000; 19 Sranéport 334,814: 22: 4. 1,300,000: 5:o Sin fSefäftning&arbeten å^apfyolm odj i @tocff>olmé (FärgårD, meD inte* räfning af Det å 1841 årö anflag fär< fFilt beroiljaDe förlott af 4,000 EK:Dr, 200,000; 6:o Sill £arlt?borgö fäflntngMn;ggnaD, utom 1840 åré anflag 50,000 £R:Dr föc famrna föremål, men inberäfnaDt
Constance kände sig mycket tillfreds med den hyllning, som nu i dubbelt mått visades henne. Nu var hon ej allenast den vackra fröken Koskull, hon var den blifvande friherrinnan Hall. Man ansåg henne på ett helt annat sätt, man insinuerade sig hos henne helt annorlunda än förut. Det var något så underbart solidt i att ej allenast vara Götheborgs vackraste fruntimmer, utan också dess rikaste. Hon spelade, som om hon varit född därtill, rollen af en skön, glad och nådig drottning. Alla herrar, unga och gamla, John Hall inbegripen, uppmuntrades med ett tjusande, eggande småleende och en liflig eller trånsjuk blick ur de underbara, violblå ögonen. Constance Koskull doftade af friska rosor och lyste af blixtrande juvelers glans! Fästfolkets privata lif förlopp ej i så alldeles orubbadt lugn. Under uppvaktningen hos den vackra fästmön visade sig John som oftast alltför entreprenant och förälskad, och då vardt Constance afvisande och snäsig, hvarpå John blef stött och surmulade, hvilket åter hade till följd, att Constance måste kokettera tillbaka den förlorade terrängen. En morgon hade det åter aflupit på tok. – John Hall har varit alldeles insupportabel, ropade Constance till fadern, när denne visade sig, sedan fästmannen tagit afsked. – Hvad kan han nu ha funnit på? – Jo, föreställ sig! Jag satt med ryggen mot dörren och tittade i eldbrasan och hade tankarne långt borta från alla John Hallar i världen, och vips kom han in genom dörren och gick på tå öfver golfvet och, utan att jag hade minsta soupçon därom, stod han bakom min stol och kysste mig i nacken. Jag blef alldeles perplex, men syrprisen renderade honom också en ljudande örfil. – Hvad pratar du? Har du blifvit vanvettig, Constance? Hur upptog han detta? – Förträffligt. Jag blef litet inquiet i förstone, men det gick alldeles syperbt. Han var vid ypperligt kurage och inte tjugo örfilar skulle rubbat honom. Nej, nej, se inte så konsternerad ut, han fick blott denna enda. Det var därför att han haft lyckan med sig, som han var så medgörlig.
Jag har icke sagt, att personer borde vara förfallne till lösdrifvare, blott för det de hafva arbetskrafter, utan att de, som lefva i lättja och sysslolöshet böra, om de ej vilja underkasta sig samhällets stadgar, erhålla tillstånd att få lemna Riket. Här är icke fråga om dem, som vilja taga tjenst eller arbeta, men icke hafva tillfälle dertill. Om Herr Cederschjölds mening antages, bör en jordägare och näringsidkare icke eller vidare vara skyldig att underhålla dem, som i lättja förspillt sina krafter, eller försummat, att i goda år genom sin arbetsflit bespara något till underhåll ett svårare år. Men så länge 20 Den ao Januarii f. tn. en sådan skyldighet varar emot i förtid af sig komne, eller i bördiga år lättjefulla personer, måtte lagstiftande makten äfven äga rätt att vidtaga så beskaffade författningar, sorn nu äro i fråga. Rättigheter och skyldigheter måste naturligtvis följas åt. För öfrigt kan jag icke i allo antaga Utskottens förslag, eller anse krigstjensten såsom ett straff. Grefve Brahe: Jag har endast begärt ordet för att svara Grefve Horn. Grefven tyckes hafva förstått mitt yttrande så, som om jag velat införlifva de föreslagne Ar bets-compagnierne med Indelta Armeen. Det bar icke varit min mening. Jag har blott yttrat mig om de värfvade Regementerne, att jag icke ansåg förenligt med deras esprit att erhålla en tvungen förstärk ning. Men af Arbets-compagniers inrättande skulle visserligen den fördel uppslå, att de kunde användas till handräckningar, och GardesRegementerne derigenom befrias från sådane arbeten, som stundom äro mindre förenlige med den esprit och tenue man af desse Regementer äger rätt att förvänta. Herr Cederschjöld: Att döma af denna discussion fruktar jag, att något missförstånd ägt rum. Jag tror icke andra böra kunna dömas till correctionshus, än de, som genom brott eller på sin höjd genom tiggande förverkat sin frihet. Utskotten hänvisa till Den ao Januarii f. nr. 29 1 §• af i8o5 års Legostadga.
N;o ip5, öfver väckt fråga om kungörande, att någon prsescriptionstid för emottagandet i Kronans uppbörd och inlösen i Banken af dess på 14 och 10 skilling kopparmynt utfärdade sedlar icke är föreskrifven. S. D. Föredrogos Stats-TJiskoltets följande Utlåtande och Memorial; N;o 577, i anledning af Kongl. Majps Nådiga Remiss å Christinehamns Stads Äldstes underdåniga ansökning om eftergift af Kronans rätt till ett i nämnde stad fallet Dana-arf. Bifölls. N;o 5y8, i aledning af Kongl. Maj.-ts Nådiga Remiss å afgifna yttranden med tillhörande kostnadsförslag, rörande ifrågasatt anskaffande och inredning af annan tjenlig local för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Stall-Stat, i stället för de nu dertill upplåtne, å Kongl. Maj;ts och Rikets Commerce-Collegii egendoms-tomt befintliga, trädbyggnader. Bifölls. N:o 58i, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skil jagtiga beslut, i fråga om skyldighet for Bruks-ldkaren Gyzanders sterbhusdelegare att erlägga ränta å deras skuld till Stats-Verket i följd af ingången uppbördsborgen. Votcrings-proposilim en gi 'lades. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskotlels följande Memorial ; N:o 565, med förslag till den afdelning af Riksgälds-Contorets Reglemente, som aogir detta LVerks utgifter, i följd af ordinarie Statsregleringen; N:o 566, med förslag till reglementariska föreskrifter, i anledning af de Riksgälds-Contoret ålagde serskilda utbetalningar. N;o 567, med förslag till reglementariska föreskrifter, angående Riksgälds-Contorets inkomster. Prat. Ut dr. den 8 Juni 18 41 ■ Från V ä 11 o f liga Borgare-Ståndet.
Sedan jag till prot. yttrat min mening vili jag afstå från begäran om propos. derå, emedan denna skulle, såsom jag har anledu. befara, endast fruktlöst uptaga tiden. Förevar:de del af Utsk:s Utlåt, blef, uppå härefter framstäld propos., af R. o. Ad. bifallen. Hr Tersmeden, Nils: Som R. o. Ad. torde nogsamt erinra sig, blef vid sisth Riksdag, sedan R. o. Ad. till pröfning förehaft K. M:s då aflåtne Nåd. Propos. i skatteförenklingsfrågan, hvilken Propos. omfattade 3:ne delar, nemi.: l:o de i ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling; 2:o förändrade stadganden i afseende på indeldta räntors och kronotiondes utgörande; samt 3:o ändrade föreskrifter, ang:de de årliga markegångsprisens bestämmande, af R. o. Ad. förklarad!, att R. o. Adis beslut afsåge de i StatsUtsk:s öfver den K. Propos. afgifne Betänk, framställde tillstyrkanden och förslag såsom ett oskiljaktigt helt, hvaraf icke någon del kunde lösryckas, utan alt i följd deraf R. o. Adis till de öfriga delarne lemnade bifall knmme att förfalla. Ett med Ad:s likstämmigt beslut fattades af PresteSt. Dessa tillkännagifvanden blefvo likväl icke intagna i R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., emedan de 2:ne andra Stånden deruti icke instämde. Nu är det allmänt bekant, huru 7 H. 16 242 Den 20 Maj e. m. mycken vigt man fästat, vid den andra af nyssnämnde punkter eller det förändrade sättet för räntornas utgörande, huru stark agitationen för det derom fattade besluts sättande i verket varit, samt att denna agitation slutats dermed, att Konungens rådgifvare blifvit inför Riksrätt åtalade, derföre att de, som det heter, icke efterkommit och till verkställighet befordrat berörde beslut.