Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föröfrigt tror jag, att om vi vid denna Lagtima Riksdag vinna den frihet och de rättighet, sorn jag i detta mitt vördsamma memorial vågat tillstyrka, skall den (öreslagne reali-ationen framdeles med lätthet för sig gå, landet blifva lyckligt, och Riksens nu församlade Ständers minne med tacksamhet ihogkommas och välsignas af samtida och efterkommande, Om jag misstagit mig om medlen till landets uppkomst, så utbeder jag mig derföre Riddetskapets och Adelns öfverseende. Mine afsigter äro rena, och mitt samvete skall aldrig förebrå mig, att för enskilta orsaker hafva föreslagit annat, än hvad pligt och fosterlandskärlek mig ålägga. Grefve Horn, Claes Fredria Jag skulle anse mig illa hafva uppfyllt min pligt som Riksdagsman, om ej min svaga 236 Den i» Februarii, röst blandades med deras, som här i sanningens nakna drägt framställt taflan af landets bedföfliga tillstånd. Må det tillåtas mig, att af egna känslor sluta till de ädle mäns, sorn inom detta Stånd nödgas försvara en sanning, hvarpå ingen sakkunnig Medborgare tviflar, om han också i taflans skuggsida skulle finna någon öfverdrift, den likväl jag icke upptäcker j hvarföre jag upprigtigt btkänner, att hvad här blifvit anfört till hevi', af en stigande nöd i landet, såsom följd af alla näringars ahynande under en allmän financiel förlägenhet, fullkomligt öfverenstämmer med den sakkännedom jag inhämtat. Det är icke utur en politisk synpunct jag betragtar mitt lidande fosterland, icke från en falsk eller låtsad frugtan för utländsk inflytelse, eller från den dålda inhemska ärelystnadens förtrytelse, öfver ett förloradt anspråk på betydenhet inom Europeiska Statssystemet, sorn jag hämtar anledning till öfvertygelse om landets bekymmersamma ställning j vår inre styrelseförfattning är dertill en tillräcklig orsak, utan att behöfva frukta en yttre verkning, och jag motser med bekymmer de säkra följderne af fortfarande brister i administrationen.
Skrifvelse JVs 83. 7 a) att skjutsnings-besväret för närvarande hvarken kan eller bör på det sätt från jordbraket skiljas, att de skjutsnings-skyldige från särskilda utgifter för befordringsväsendet befrias; b) att gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsningen likväl icke vidare bör vara en jorden åliggande natura-prestation, utan så väl skyldighet som rättighet för de skjutsskyldige att bestrida sådan skjutsning upphöra, och hemmanens indelning i skjutslag icke eller bibehållas. c) att postförings-skyldigheten bör från jordbruket skiljas, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade, — samt, såsom följd deraf, posthemmanen tillförbindas att i likhet med annan skjutsskyldig jord, deltaga i det allmänna skjutsnings-besväret, såsom detta kommer att utgöras; d) att alla hemman, som, enligt lag oell författningar, äro skjutsskyldige, men för närvarande af en eller annan anledning icke utgöra gästgifveri-, hålleller reservskjuts, — i hvilket slag af jord jemväl posthemman, derest postförings-skyldigheten blefve dem frånskiljd, inbegripas, — framdeles böra, lika med dem som nu äro till skjutsning indelade, bidraga till kostnaden för skjutsningens uppehållande, samt att städernas andel i detta bidrag bör bestämmas efter ett visst, rättvist förhållande till de skjutsnings-skyldiges å landet; e) men, att deremot i afseende å kungsoch krono-skjutsnings-besväret, annan förändring icke bör vidtagas, än att, under förutsättning att gästgifverioch postskjutsen upphör såsom natura-prestation, samtlige skjutsskyldige hemman i riket förklaras'böra i kungsoch krono-skjutsning deltaga. Bland dessa hufvudgrunder är den, att de författningsenligt skjutsskyldige, men nu icke till gästgifveri-, hålleller reservskjuts indelade hemmanen skulle lika med dem, sorn nu utgöra detta besvär, bidraga till skjutsningens uppehållande, både i och för sig riktigast och innefattar tillika det nödvändiga vilkoret för verkställbarheten af de förslag till skjutsnings-besvärets ordnande, som Kommittéen i öfrigt framställt.
Det är olyckligt, att, såsom hos oss, representationens ställning är sådan, att allt beror på våra Utskott, och att Utskotten ensamt bilda något helt, hvaraf också skall följa, att de småningom tillvälla sig makten; att de afgöra för Rikets Ständers räkning; och ty värr fatta sådana begrepp, att kunna behandla oss på sätt vi nu förnummit. I anledning af dessa anmärkningar, anhåller jag att Utskottets Memorial måtte återremitteras. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Då jag nu går att meddela några upplysningar i anledning af Friherre Anckarswärds anmärkningar, sker det ingalunda i mening att bestrida återremiss. Det är Representantens rättighet att få förklarad hvarje punkt i ett Betänkande, och det är en pligt för Utskottet, som afgifvit det, att a44 Den 19 Junii f. rri. nöjaktigt meddela en sådan förklaring. Utskottet får dervid icke afse de mödor detta förorsakar; men hvarje Ledamot deraf har rätt att få sin opinion respecterad, och lemnad fri utan försök till impuls. Jag upptager först anmärkningen emot Utskottet, att icke hafva fästat sig vid de uti räkenskaper ne från år 1822 till 1825 upptagne poster. Jag får dervid erindra, att Revisorerne sjelfve äro enligt 2 §. i deras Instruction berättigade, att af StatsContoiret infordra alla för räkenskapernes granskning erforderlige handlingar. När Rikets Ständers Revisorers Berättelse af Ständerne vid Riksdag öfverlemnas till deras Statsutskott, synes detta Utskotts åtgärd dermed inskränka sig till att fästa sig vid de af Revisorerne gjorde anmärkningar, utreda och underställa dem Ständernes pröfning. Till någon ny revision skulle Utskottet lika så litet hafva tid, som det torde vara lämpligt, att förordna controll på controll; hegge Autoriteterne äro representanter af samma principaler. Uti Revisionsberättelsen finnes icke ett ord af anmärkning vid de nämnde posterne; ej heller af 1823 års Statsutskott.
Ad:s vägnar, genom skrifvelse till de öfrige Stms Talmän, gåfve tillkänna, att R. o. Ad:s klubb hädanefter, såsom hittills, är för de öfrige RiksSlms ledamöter öppen hvarje afton, då plenum ä Riddarhuset icke inträffar, samt att förslag till denna skrifvelse blefve upsatl för att i nästa plenum justeras. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.uldr. från de öfrige RiksStm, nemi. från PresteSt. af d. 23, 28 och 30 sistl. Dec. och d. 4 dennes, samt från Borgareoch BondeStm afd.28 och 30 sisth Dec. samt d. 4 dennes; hvarjemte föredrogos och lades till handlingarne 2:ne från BondeSt. kommunicerade motioner, den ena af Johan Hörnfeldt från Vester-Norrlands län, ang:de Biskopslönernes reglerande, samt den andra af Ola Mänsson från Christianstads län ang:de reglering af skjutsväsendet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 2 e. m. In fidem protocolli Albert Munck. 94 Den 11 Januari. Lördagen den 11 Januari 1851. Plenum kl. I e. m. Justerades 5 prot.utdr. för d. 8 dennes. Uplästes till justering samt godkändes Exp.Utskis under N:o 3 afgifna, d. 8 dennes på bordet lagda förslag, till R. St:s und. skrifvelse till K. M., i fråga om åtgärder för upförande af en byggnad emellan Carl Xllbs torg och Operahuset. Äfvenledes uplästes och godkändes följande förslag till den i sednaste plenum beslutade skrifvelse från H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, till Hrr Talmän i de öfrige RiksStm: I anledn. af den R. o.
Dessutom vill jag ej lemna Oanmärkt, att jag anser det vara bättre för Bonden att få afbörda sig KronoRäntorne Den 13 Maji» 349 in natura, än med penningar, ty i sednare fallet säljer han Spannmålen och förstör penningarne innan betaln^ngs-tiden är inne, hvaraf följden blir, att han kommer på restlängd. Utan att vilja bestrida Återremiss, vill jag blott nämna, att detta ämne blifvit så mycket innom Utskotten discuteradt, innan Betänkandet författades, att jag tror, att ifall af Återremiss Betänkandet kommer utan förändring till RiksStånden tillbaka. Friherre Wrangel, Henning: Jag anhåller att få veta om Herrar Landshöfdingar äro Ledamöter i de Comitéer, hvilka bestämma Mar* kegängen» Friherre Drufva: Ja, utan rösträttighet. Friherre Cederström, Jacob: Det är ostridigt, att olikhet äger rum, så väl med denna RänteSpannmåls utgörande , sorö med alla andra GrundRäntor, hvilka utgå af Jord å Landet. Jag kan således icke anse lämpeligt, att i de, angående Ränte och AfradsSpannmålens lösande,' utkomne Författningar nu göra någon serskild ändring, förrän en jemnkning och reglering i allmänhet af KronoSkatter, till beredande af deras lika fördelande, kan för sig gå, utan tror att intill dess sådant föregått, ingen ändring är möjelig. Våra nu gällande Lagar ärp icke lika med de, som tjente till efterlefnad år 1803. Jag tror att det nu icke går an, att fråntaga en Embetsman den rättighet , sora honom blifvit en gång förunnad, nemligen att 35° Dm 13 Maji. upptaga den honom anslagne SpannmålsRänta örn han så behagar in natura, med mindre han denna rättighet frivilligt atstår. Jag kan ej finna nyttan af en Återremiss, och ehuru jag är öfvertygad om billigheten af en lika Beskattning tor Jordbrukaren, anser jag likväl sådant icke annorlunda kunna åstadkommas, än såsom Utskottet tillstyrkt, småningom.
På Prest-Ståndets vägnar vägnar C ari Mörner J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman På Borgare-Ståndets På Bonde Ståndet-e vägnar vägnar H. Schwan • Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst hos Samteliga Puks-Stånden den 7 Juli, Stormägtigste Allernådigste Konung! Då Bik sens Ständer besinnat, att möjligtvis inom den tid, som för Lagtima Biksdag är bestämd, den händelse kunde inträffa, att Hans Kongl. Höghet Alf Prinsen Oscar, till befästande af sin Att, och ett af hela Svenska Folket efterlängtade stadgande af Dess bibehållande på Sveriges Den 7 Juli» 737 SverigesThron, inträdde i äktenskap, hafva Riksens Ständer i likhet med den åtgärd, som vid Riksdagen år 1809 Och 1810 vidtogs , trott sig bora bestämma en summa, som i händelse äf Rikets då varande Thronföljares förmälning, kunde, vara att påräkna för den tillökning i Dess HofhålR ningskostnader, som derigenom skulle uppkomma. I följe deraf, och sedan Riksens Ständer tillstyrkt den förhöjning i Hans Kongl. Höghet Arf Prinsens Hofstats-Summa, att den ifrån nästa års början kommer att utgöra 50,000 Ridr* hafva Riksens Ständer bestämt ett nytt anslag af <25,000 R:dr, att, om Hans Kongl. Höghet före nästa Riksdag skulle sig förmäla, då upp» bäras årligen, jemte ofvannämnde Hofstats-Summa, eller tillsammans 75,000 R:dr; hvilket be» slut Riksens Ständer härmedelst i underdånigt het till Eders Kongl. Maj:t velat öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup ung dersåtlig Vördnad, trohet och nit Storfnägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdåmgsté, tröpligtigste tjenare och urtdersåter
Stations-chefen anbefaller upphandling. 8. Anbud infordras (det lägsta antages.) 9. Kontrakt mellan Kronan och Leverantören uppgöres. 10. Räkning å varan inlernnas. 11. Varfs-chefens ordres om besigtning. 12. Resigtnings-förrättningen med biträde af Magistratsperson (som åtnjuter 2: 50, för hvarje dag han kallas); besigtigar varan med utlåtande. 13. Förvaltaren qvitterar varan till uppbörd. 14. Räkningen annoteras hos Revisorn. 15. Granskas af Kammarförvandten. 16. Anordnas och kontrasigneras af Kamrern. 17. Utbetalnings-ordres af Stations-chefen. 18. Inregistreras af Kassören. 19. Medlen lyftas och qvitteras af Leverantören. 20. Ny reqvisition af posthafvanden. 21. Dep-.ts-chefen attesterar behofvet. 22. Vaffs-chefens ordres om utlemning. 23. Förvaltaren utlemnar varan. 24. Varan pålöres posthafvande Underofficers liqvid. 25. Afföres uti verkstads-journalen. 26. Extraheras af Förvaltaren. 27. Införes uti generalsammandraget för verkstads-utgifterna. 28. Ingår uti material-förrådets hufvudräkning. Obs. Till denna procedure behöfves åtminstone tjugufyra (24) namnunderskrifter.» Sådan är gången för att erhålla en dylik obetydlighet. Redogörelsesättet är dessutom så ärligt, att fartyg finnas, till hvilka materialier uppgifvas hafva åtgått i dubbelt så stort antal emot hvad verkliga förhållandet varit. Jag har derpå bevis i mina händer, och skall, om så behöfves, vid frågans slutliga afgörande framlägga desamma. Detta redogörelsesätt har varit sådant, att det inträffat att man vid de olika stationerna fått debet och credit att gå ihop, och att slutligen Förvaltningen måst 78 Den 15 November f. m. så till sägandes fantisera ihop debet och credit.
Brot. 18S6 & 48S7. 7 Sami. 1 Afd. 24 Haft. 1 2 Lag-Utsknltels Betänkande M 4<>. landsförvisning och förlust af all arfsrätt här i riket, som för sådan öfvergång stadgas i 1 Kapitlet 2 § Kyrko-lagen och I Kapitlet 3 § Missgernings-balken, anser Kongl. Maj:t, till följd häraf, böra försvinna, äfvensom och då ej heller med syftningen af nämnda § i Grundlagen står tillsammans, att hinder lägges för svenska kyrkans medlemmar att utom den offentliga gudstjensten sammankomma för gemensamma andaktsöfningar, sa vidt ej vid dessa sammankomster något företages, som strider mot ordning eller sedlighet, Kongl. Maj:t likaledes anser Plakatet af den 12 Januari 1726, angående förbud mot särskilda religionssammankomster, jemte de flera föreskrifter, som i samma ämne blifvit meddelade, böra till ali kraft och verkan upphäfvas. Men ehuru Kongl. Majit finner de band, som våra lagar hittills lagt på religionsfriheten, böra lossas och lemna rum för en efter nuvarande tids rättsbegrepp lämpad fördragsamhet, hvilken vid minnet af fordna för allmän trosfrihet utkämpade ärofulla strider höfves svenska nationen framför andra, har Kongl. Majit likväl icke förbisett angelägenheten deraf, att å ena sidan den medgifna friheten icke må urarta till sjelfsvåld hos lättsinnet, eller blifva en uppmuntran för ogudaktigheten att förhärda sig i en otro, som söker undandraga sig ali inflytelse af det uppenbarade ordet, och att å andra sidan fritt utrymme ej må lemnäs åt det af verIdsliga afsigter ej sällan ledda omvändelsenitets försök att för sina villfarande lärosatser tillocka sig anhängare.
nom fönstret och sedan genast till tant » Hvilken ljuflig dag det varit — jag kan Emelie för att be om förlåtelse. » knappast tro på en sådan lycka. » » Förlåt mig, fru Skog, att jag tar dem Fru Skog lutade sig med välbehag tillden här vägen. » baka i den bekväma länstolen, som var Då han väl fått ut sina små flickor geSommaren led till sitt slut. En ljuflig sommar hade det varit för fru Skog och Annie, hvilka båda — ovana som de voro vid landtlifvet — njutit af alla dess behag med en mottaglighet och känslans friskhet, långt utöfver det vanliga måttet. Under de gångna veckorna hade fru Skog och tant Emelie närmat sig allt mera till hvarandra, och medan Annie var sysselsatt med sina små elevers undervisning i skolrummet, sutto gummorna ofta under ett lummigt träd i parken, språkande om gamla och nya tider, under det att deras fingrar förde nålen eller strumpstickorna. Fru Skogs ögon voro nu så friska, att hon kunde återtaga några af sina gamla sysselsättningar. Brukspatronen hade ej ännu kommit åter från sin utländska resa, men väntades hvarje stund, hvarför man också var sysselsatt med att putsa, feja och göra allt i ordning till hans mottagande. Inom hus skurades och dammades, och i trädgård och park gingo krattan samt saxen dagen lång. » Valter har ej många fel, » sade tant Emelie, där hon i dag satt på gungbrädet utanför köksfönstret och skalade äpplen, » men ett af hans förargligaste är att han aldrig låter en bestämdt veta, när man får vänta honom, utan kommer öfver en som regnskuren en aprildag. » » En äppelkaka ska jag ändå ha i ordning, ifall han skulle komma redan i dag, » tillade hon och skar så energiskt itu ett äpple, att halfvorna hoppade åt hvar sitt håll och trillade utefter hennes stora, rödrandiga förkläde ner i sanden. Fru Skog, som också hade sitt knä fullt af frukt, skulle just gifva ett svar, men sprang i stället så häftigt upp från sin plats, att äpplena rullade utåt sandplanen.
Lagsimt Allm* Bc:v. och Oecon.-Vt sköttens Xltlctmde N;o 41'. r N:o 41. * Ankom tili Exp.-TJ-tsfe. den ao Jan. Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 2o_> i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående det vid sista Riksdag framställda förslag till en ny Stängsel-Förordning . Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskotten återförvisat omförmälde Betänkande på grund af dervid gjorde anmärkningar. Hos Höglofl, Ridders\apet och Adeln: af Herr Grefve Horn, Herr Ulfsparre och Herr Hjärne. Hos Högvördige Preste-Stånaet: af Herr Prosten RosénHerr Doctor Bexell, Herr Prosten Agardh, Herr Pro fessor Grubbej Herr Doctor Nibelius , Herr Dom-Prosten Heurlin > Herr Contracts-Prosten SvedeliuSj Herr Doctor Grenander3 Herr Biskopen af Wingårdj Herr Prosten Ödman , Herr Doctor Grevillius 3 Herr Doctor Björkman och Herr Contracts-Prosten Nordin. Hos Fällofl. Borgare-Ståndet? af Herr RubinHerr Santesson, Herr Linderholm3 Herr Sahlin3 Herr Petre, Herr Olbers ocli Herr Friis. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet; af Anders Danielsson fran Elfsborgs Län, vice Talmannen Jon Jonsson, Peter Jönsson från Jönkopings Län, med hvilken flere Ledamöter sig förenat, Sven Heurlin från Kronobergs Län, Nils Persson från Södermanland, uti hvars anförande åtskiilige Ledamöter instämt, Anders Ericsson från Örebro Län, Lars Hansson från Bohus Län, Botvid Jonsson från Östergöthl Sik, till R. St. Prof. i834 °ck 1835. 7 Sami. 2 AJck i3:de Häftet. s. a Lagsam Allm. Btsv. och Oecoti,-Utskottens Utlåtande N\o 4f. land, Nits Insulin från Stockholms Län, Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Tre ukänadcr kill ända gatt, enär saiuklige Standen sadanr begära. §- 8r, Dä Riksdag, i öfwcrcnsstämmclse med nästföregående fulländad är, träde Landt» Marskalken och Talemännen, efter föregånget beslut i sina Ständ, till Konungen och anhälle, dek Han wiste läka asty» sa Riksdagen och Stäuderne pä Rikssalen upkalla. Sedan, efter förrättad Gudstjenst, Srändcrne sig a Rikssalen infunnit, och Landi-Marffalken och Talemännen, hwar i sin ordning, inför Konungen nedlagt Ståndens tacksamhet och wälönskningar, upläses Riksdagsbefluret. Deruppå förklare Konungen Sjelf, eller genom StatI-Ministern för Utrikes ärenderne, Detz bifall till Riksdagens stukande och hemförlofwe Ständerne. Innan Riksens Sländer ätskiliaS, gäre be, medelst Deputation»'!', sina rinderdäniga aWdS, up» wakrningar bos Konnngen och del Kongl. Husek, samr lage äfwen genom Deputerade afsteo frän hwar» andra. Grefwe l-llamilron äterkom med den assände Depmarienen, och förn»ältc a!t Preste» Ständer sörledne gärdag afgjort a« den nya Bcrvillningcn kommer att »frän början af ar igro beräknas, och alt samteliqe de Tre Ständen lofwar kaga i öfwerwägan, de de Den» af Ridderstam och Adeln gjorde communicarioncr. Herr Grefwe»» och La ndt-M arstalken frågade om de» af Expeditions Nanotti t sammansatta, de Riksdags - Ordningen , hwilken medföljde den sist upläste expeditionen till Kongl. Masil skulle behöfwa för Nidderstaper och Adeln upläsas.
Då den förmögnares egendom särskilt beskattas, anses de personela skydds-afgifter, hvilka visserligen drabba den fattige till lika belopp som den rike, icke vara obilliga, hvaremot de afdrag, som, under namn af bevillning, ske å tjenslemäns vanligen knappa löner och arfvoden, äro för dem mera tryckande. Uppbörden af krono-utskylder försiggår med mera ordentlighet och mera lättnad, så länge böter äga rum för den som åsidosätter att i behörig tid erlägga sin skatt. Bland de tyngre utskylder som vidlåda jordbruket, räknas vanligen tionden, i synnerhet den som är före - 12 nåd med forslings-skyldighet, hvarigenom lösnings-priset mer än billigt steeras. o Af Jordeboks-räntan äro anslagne till boställs-, rusthållsoch augmentshemman vid Skånska Kongl. Hussaroch Dragon-regementerne: Knekte-rote-frihets-medel utbetalas endast af städerna för den dertill lydande och till hemmantal uppskattade jord. Politie. Uti detta Län äro, till ordningens vidmakthållande, ej andra allmänna anstalter vidtagne, än som lag, författningar och instruktioner ålägga vederbörande tjenstemän. 5 Kronofogdar, 25 Krono-länsmän , 2 Landsfiskaler och Stadsfiskaler i städerna hafva hittills kunnat handhafva polisen, och uppfyllt sitt kall, så vidt oordningar på förhand kunnat förekommas. De anstalter, som härmed hafva sammanhang, äro fängelser och korrektionshus. Länshäktet här i staden, som utgöres af sex rum, är både för inskränkt till utrymmet och till läget ännu mera olämpligt, emedan desse rum äro placerade i samma byggnader som korrektionsoch fästnings-rummen, derigenom en ständig kommunikation med länsoch fästnings-fångar beredes och är omöjlig att förekomma. Något särskilt rum för dem som skola afstraffas med vatten och bröd finnes ej att tillgå, utan har man hittills fått begagna plaiser härtill utaf fästningsrummen. Ledamöter af Kongl. Fångstyrelsen, som‘årligen besöka stället, äfvensom Rikets Ständers Justitiae-Om» budsman vid sin härvaro, hafva tagit kännedom om förhållandet, hvilket är enahanda med Landskrona länsfängele.
Så spatsera vi ner åt hamnen. Vi blefvo ju narrade på månskenet i går! — Nej Harry, jag vill ovilkorligen att du skall gå i afton, jag vill inte på något sätt draga dig ifrån ditt kamratlif, jag vet hvad herrar säga om fruntimmer, som försöka det. Det vore en vacker början, innan vi ens äro gifta. Hvad jag skall göra? Se igenom räkningar och bränna upp allt möjligt. Det är tid att ordna mina affärer, när det lyser i morgon för tredje gången. — Ja, ändtligen! Det har varit förfärligt långa veckor och det här skall hetas vara en kort förlofning! — Nå, Harry, hade du gift dig med en ung flicka, hade du fått vänta ännu mycket längre! Jag har min utstyrsel färdig, och två månader anses inte i allmänhet för en ovanligt lång förlofningstid. — Jaså, hvad vet du om det? Och det var sant, när får jag komma i morgon? Det är söndag i morgon. — Kom klockan half två! — Inte förr? — Nå, ett då! Hon nickade till honom och vände sig om för att gå in. Han stod med handen på dörrlåset. — Skall jag gå utan en afskedskyss? frågade han. — Å nej. Hon räckte honom kinden. Han drog henne till sig och tryckte henne mot sitt bröst i en passionerad omfamning. — Nej släpp mig Harry, du får inte kyssa mig så. Hör du, jag blir ond! Hon drog sig undan hans famntag. — Hvarför gör du så? Hvarför får jag inte kyssa dig? — Jag tycker inte om sådana där kyssar, sade hon kallt, och jag är för resten alls inte van att bli smekt! Gå nu Harry, du har inte mer än ett par timmar på dig! Adjö, roa dig bra i afton. Hon nästan sköt honom ut genom dörren och gick in i sitt hvardagsrum, ett af rummen i den lilla våning, hon bebodde i fadrens hus, alldeles öfver föräldrarnes. De hade suttit här nyss, deras stolar stodo ännu midt emot hvarandra. Hon flyttade undan hans och satte sig på sin förra plats. Hon stödde armbågen mot bordet, lutade hufvudet mot handen och började grubbla. En lätt rysning for igenom hennes kropp. Hon steg upp och stängde dörren till tamburen. Så satte hon sig ner igen i sin förra ställning.