Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:l nådigst äskat, utan anvisas blott för nuvarande nja statsreglerings-period, dock med de inskränkningar häruti, som för särskilda läll befunnits lämpliga. Derjemte och då, lör rättigheten att komma i åtnjutande af dylik löneförhöjning under njssberörda period, vissa förbehåll funnits böra stadgas, hafva Rikets Ständer nu för de civile ernbetsoch tjenslemännen i allmänhet loreskrifvit nedannämnda vilkor, att under ifrågavarande tid blifva gällande; varande, der undantag härifrån medgifvits, sådana med anmälan om Rikets Ständers beslut i afseende å sjelfva anslagsfrågorna, för hvarje fall serskildt omförmäida. a) Ljuspenningar och spanmålsförhöjning under lönerna upphöra för alla dem, som tillträda löneförbättring, och desse löntagare, så vidt de tillhöra rikets Kollegier, skola afstå från sportler af lösen för verkens utgående expeditioner, hvarmed dock diariibevis och afskrifter icke förstås. Dessa sportler redovisas årligen till Kronan och aflemnas lill Statskontoret emot åtnjutande af provision med sex procent å de influtna beloppen. b) Embetsoch tjensteman, som kommer i åtnjutande af ifrågavarande provisoriska löne-tillökning, äfvensom innehafvare af ny tjenst, hvarför lön vid denna riksdag anslås, skall, efter hvad i allmänhet eller för särskilda fall kan varda af E. K.
Då hade de en lätt öfversigt och behöfde endast en rapport från cassören, att silfverutvexlingen gått så långt, att cassan utgjorde mindre än 3 millioner; och jag tror, att man, först då det kommit derhän, kunde hysa någon farhåga, att vexlingen skulle kunna medtaga hela fonden. Skulle man åter vilja antaga den princip, Utsk. framställt, att ett förhållande bör bestämmas emellan reella fonden och utelöpande sedlarna, tror jag, att man icke bör antaga den första punkten, att med sedelstock bör förstås alla Bankens förfallna skulder, d. v. s. jemväl alla creditiv och på räkning insatta medel, utan tror jag, att det vore nog att räkna den verkligt utelöpande sedelstocken; ty att jemväl beräkna det öfriga skulle leda derhän, att missförhållandet uppstode långt förr, än några åtgärder till fondens förstärkande behöfdes. Man har sett, att depositionsräkningarna i Banken aldrig understigit 2 millioner, och man skulle nästan kunna bevisa, att alla i Stockholm varande publika verk och cassör behöfde hafva ungefär denna summa i Banken för deras möjliga behof. Jag vet således icke, hvarföre man då skall räkna den såsom förfallen skuld lika med de utelöpande sedlarna. Alla publika verk och inrättningar måste hafva fonder stående i Banken, för att vid förefallande behof disponeras, och då dessa fonder uppgå minst till 2, om icke till 3 millioner, tror jag, att man gått längre i försigtighet, än omständigheterna påkallat. Såsom jag Maj f. m. redan nämnt, får jag tillstyrka, att Utsk. må föreslå en bestämd siffra för att, sedan reella fonden sjunkit tillden, åtgärder må vidtagas till fondens förstärkande. Hr Skogman, Carl Da v., uppläste följande:
Blom-Carlsson, uppå anmodan, i ämnet afgifvet yttrande, enligt hvilket nämnde Arkitekt emot ritningen icke haft något att erinra samt vid kostnadsförslaget endast anmärkt att det, i anseende till för högt beräknadt pris på kalk, borde kunna nedsättas med 343 Ridr, men att deremot det till »byggnadsarfvode och oförutsedda händelser» upptagna belopp, 1,300 R:dr, vore nog lågt beräknadt. Sedan Kongl. Majit, uti nådig Skrifvelse den 9 Mars 1860, till Rikets då församlade Ständers pröfning öfverlemnat, huruvida tillgång till det för nu ifrågavarande byggnad, jemte det i 17:de punkten härofvan omförmälda stall, ett för lärlingarne afsedt boningshus och en byggnad för Schäferiet, erforderliga anslag måtte kunna beredas; så förklarade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 15 nästpåföljde Oktober, att, i betraktande af de ansenliga anslagsbelopp, som vid dåvarande riksmöte blifvit beviljade och då Statsverkets tillgångar för nästföljande statsregleringsperiod derigenom vore i det närmaste medtagna, Rikets Ständer funnit sig icke kunna anvisa medel för samtliga berörda byggnadsföretag; i följd hvaraf och då af den nådiga Skrifvelsen, äfvensom af hvad i öfrigt hos Rikets Ständer förekommit, det synts, som uppförandet af de två sistnämnda byggnaderna skulle vara företrädesvis angeläget, Rikets Ständer ansett sig böra anvisa de dertill erforderliga, jemförelsevis mindre betydliga, belopp med tillhopa 31,540 R:dr. Sedermera hafva Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer, hvilka genom delegerade besökte Ultuna Landtbruks-institut, fästat uppmärksamheten dervid, att antalet bostäder för betalande elever vore otillräckligt och att, enär flere personer, som vid Institutet sökt inträde, just af nyssnämnda anledning icke kunnat derstädes emottagas, nödigt syntes vara, att åtgärder vidtoges för anskaffande af dylika bostäder. Enligt hvad Utskottet fått sig meddeladt, är vid ifrågavarande
Men hvad serskildt beträffar Herr Hjertås anförande, som tycktes utmärka, att han ansåg ordet äska i io5 § innebära en rättighet för ConstitutionsXJlskottet att äfven granska åtgärder, som blifvit vidtagne under Riksdagens lopp, så får jag, utom livad 11 § Ansvarighetslagen innehåller, och den analogi som deraf kan dragas för Grundlagens mening, äfven i af - Den 16 Mars f. m. seende på ordalydelsen anmärka, att Utskottet, för att uppfylla sitt åliggande att äska StatsRåds-Protocollen, ej kan äska andra Protocoll, än de, som blifvit förde, hvilket io5 § också uttryckligen stadgar; och vid Riksdagens början, då ConstitutionsUtskottet sättes i verksamhet, kunna icke Protocoll öfver de åtgärder, som sedermera vidtagas, ännu vara förde. Skulle således ConstitutionsUtskoltet icke inskränka sig dertill, att vid Riksdagens början en gång för alla äska de dittills förda StatsRåds-Protocollen, så skulle Utskottet under Riksdagens lopp för hvarje vecka ånyo äska Protocollet efter hvarje Conselj; och jag hemställer, huruvida en sådan förklaring kan instämma med Svenska språkbruket eller med Grundlagens både anda och ordalydelse. I afseende på verkningarne af ett erkännande utaf den princip, som i ConstitutionsUtskottets Memorial finnes uttryckt, gifver just Herr Hjertås anförande ett ytterligare stöd åt min öfvertygelse om visheten hos 1809 års Lagstiftare, då de icke utsträckte ConslitutionsUtskottets granskningsrätt längre än till början af den Riksdag, då Utskottet sammanträder. Ty då Herr Hjerta, med anledning af några nu inträffade vägrade sanctioner åt föreslagne Lagförändringar, omtalat vigten deraf, att Rikets Ständer borde kunna uttala sitt missnöje med dylika afslag å Konungens sida, så hemställer jag, 66 II.
Beträffande den anmärkning, som blifvit framställd i afseende på den tillstyrkte försäljningen eller förpantningen af Bankens egande Inteckningar, så, ehuru Utskottet icke anser otroligt, alt Bankens fordringar, mot inlekningar i fastighet, skulle kunna, utan förlust, både försäljas och förpantas, i anseende till den säkerhet de onekeligen innebära, samt Banken till båda delarne måste vara berättigad, enär de förbindelser, uppå hvilka dessa fordringar sig grunda, äro lill Banken eller Ordres utfärdade, likväl, då Bankens Fastighets-lån utgöra den del af dess fonder, som, i anseende till sin mindre rörliga beskaffenhet, ej förr, än i händelse af en slutlig utrednings inträffande, synes kunna komma i fråga att försäljas, har Utskottet ansett sig böra på det sätt förändra sitt lörut gifne tillstyrkande i denna del, att Bankens Fastighets-inteckningar allenast må kunna såsom hypothek användas. Till svar å de vid nästföljande moment, eller ifråga om försäljningen Bih. till R. St.
På dessa 2;ne grunder af princips och erfarenhet, samt i djupet af min själ öfvertygad, att det som framför allt annat gör ett Fädernesland dyrbart och patriotismen bofast i en nation är helgden af den br.fiam:e lagen, om fråga vore om sjelfva det urmodiga Duellsplacatet, tror jag mig böra önska, att fruktan för respective Emhetsmäns risque af en förändring, ej måtte, verka till den nu anbefallda omvägens bibehållande: då de rättsökande måste förhålla sig till de rättskipande åtminstone, som 10,0 till borde val de förres fördel ingalunda billigt kunna vika för de senare. Och jag vågar tro, att äfven Embetsmännens egna sanna fördelar bero af omöjligheten för dem, att någonsin frestas leka med sina trälande medborgares rätt-. lio Dea 12 Maji e. m. N;o 4. Grefve Gyllenborg, Johan Henning: Sedan flere Riksdagsmän i det Hedervärda RondeStåndet yrkat, genom motioner, att den pligt af 12 skillingar B:co, som är föreskrifven för uiebiifvande ifrån andra uppbördsstämman, af Skattskyldige, som icke Kronoutskylder erlagt, samt den af 1 R:dr för uteblifvande ifrån andra RegementsLiq vidationsmötet af räntegifvare m. fl. måtte upphöra, meo Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottet berörde yrkanden afslagit, anhåiler jag vördsamligen att deremot få följande anmärkningar till bepröfvande framställa.
QUASI UNA FANTASIA. Un souvenir heureux est peutêtre sur terre Plus vrai, que le bonheur. Musset. Hvad var det du spelade, Elisabeth? Jag vet, att det är Beethoven. Men jag kan inte komma på hvad det är. Berners hufvud tittade in genom det öppna salongsfönstret, kring hvilket vinlöfvet bildade en yppig, grön ram. Han satt på verandan till deras landställe i en djup, skinnklädd länstol, med en mängd tidningar och papper på läsbordet framför sig. Vid ett tillfälligt uppehåll, hans hustru gjorde i sitt spel, passade han på med sin fråga. — Det var adagiot ur »Quasi una Fantasia», ljöd det därinifrån. — Ja visst, månskenssonaten! Det passar bra, månen kommer just upp, spela om den, den är stämningsfull och vacker. — Inte nu, Fritz, jag vill hällre prata med dig, jag kommer ut, så fort jag lagt igen pianot, jag visste inte, att du var där. Kom du genom trädgården? Se så där ja! Hon gick fram till sin man, satte sig på karmen af hans stol och tog sakta från honom den tidning han höll i handen och lade den på bordet bredvid de andra. Den nedgående solen belyste dem bägge, gaf en guldglans åt hennes blonda, askfärgade hår och en rödaktig reflex åt hans ljusbruna, spetsiga helskägg. Det var en vacker kontrast, de båda hufvudena så tätt tillsammans, hennes flickansikte och den svärmiska blicken ur de mörka ögonen och hans manligt vackra drag med de gråblå, på en gång goda och skälmaktiga ögonen. Han var betydligt äldre än hon, minst femton år, en man närmare fyrtitalet; hon såg ut att vara tjugofyra år, kanske yngre. — Tänk, att jag redan varit hemma tre dar, sade hon, i det hon försökte hålla balansen vid sin obekväma ställning genom att hålla vänstra armen om hans hals. Nu tycker jag att hela resan förefaller som en dröm. Ack Fritz, om du ändå varit med! — Ja, hvarför skall man vara slaf här i världen! Jag kunde omöjligt göra mig fri, men nästa år skall du få se! — Ja, så säger du alltid, men när det så gäller, kan du inte slita dig lös från dina protokoller och processer!
Beträffande åter öfriga omförmälda boställslägenheter, så torde de vid Beridarebansgatan belägna Justitie-statsministersoch Hof-statybildhuggare-boställena, med afseende å ej mindre inredning än läge vid en aflägsen och oansenlig gata, ej vara till embetslokaler lämpliga och så mycket mindre böra dertill ifrågakomma, som dessa boställen numera äro, med Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse, af boställshafvarne på längre tider uthyrda och derefter särskildt apterade till begagnande af allmännyttiga inrättningar, nemligen statens Seminarium för bildande af lärarinnor samt Nya Elementarskolan. Ej heller lärer Öfver-direktörens och Myntmästarens boställen vid Myntverket lämpa sig för embetsverks inrymmande, i följd af denna egendoms läge å Kungsholmen samt den olägenhet, som torde möta genom inrymmandet derstädes af för Myntverket främmande personer. De statens embetsverk, för hvilka, enligt Rikets Ständers Revisorers förberörda berättelse, lokaler förhyras inom hufvudstaden äro: Kongl. Skogsstyrelsen, Kongl. Konvoy-kommissariatet, Kongl. Elektriska Telegraf-verket, Kongl Styrelsen öfver statens jernvägsbyggnader, Rikets ekonomiska karteverk, Sveriges geologiska_ undersökning, Öfverståthållare-embetets kansli, Kongl. Kommer se-kollegium, Kongl. Öfverintendents-embetet, Kongl. Serafimerordens-gillet och Kongl. Krigs-hofrätten. Af dessa böra, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 7 Augusti 1863 och 24 Mars 1865, Sveriges geologiska undersökning samt ekonomiska lcarteverket inrymmas, den förra i det nya slöjdskolehuset vid Mäster Samuels gata och det sednare i Generallandtmäteri-kontorets hus; och skulle, under förutsättning, att, enligt hvad Öfverintendents-embetet ifrågaställt, lokaler kunde beredas för Kongl. Telegraf-verket och jernvägsstyrelsen i för detta Riksarkivets hus vid Skeppsbron, för Kongl.
Det i Staten utförda värdet å Arrende - Höet >—< — 3,492. 32. ■— Transport 4>493- 3a. -— 4 Sami. a Jff. 8 2 1276 Stats-Utskottets Betänkande», Transport, 4>492* 32.— Anslaget till upphandling af Hö. •—- —• —* Sög. Dilo till upphandling af Halm. 3,851. — Dito till uppköp af Hafre». 8,188. 17. 3, Samt väldet af Ränte-' Höet och Halmen, sora hittils levererats in natura, men härefter skulle komma att lösas med Penningar och öka inkomsten af behållna Ordinarie-Räntan, samt sålunda vid slutliga Stats-regleringen uppföras och beräknas bland Stats-Verkets Inkomster, utgörande för 24,924 L# Hö, å 16 sk. *— -— * 8,3o8. * 8,694 ld£ eller 217 Tjog Halm å 6 f R:dr •—. 1,44.0- — Tillhopa 26,848. 1. 3, Och lärer den uppkommande bristen 2,000 R:dr 3q sk. 2 r:st, egentligen härrörande från Sundbyholms och Veiidlholms Kongsän gars Arrendens ingående bland StatsVerkets inkomster, få med nytt anslag beläckas. Med detta Stats anslag förmodar Utskottet, att Kongl. Hof-Stallets Utfodring skall kunna besörjas ; Likväl lära Riksens Högloft.
– Sådane qvinnor börja med fröjd och sluta med förtviflan. Det är vanligt, det. – Nej, utbrast Myro, – hon var aldrig en hetär, aldrig en fallen och qvinna såsom jag. Ingen må skymfa den arma med ett sådant namn. Var hon icke olycklig nog i lifvet, för att blifva befriad från skam i döden? Det är Rakel, Baruks dotter, den rike mäklaren, som J alla kännen. Viljen J vara rättvisa, så fördömen icke henne, utan Karmides, som förförde henne, och den hårda fadern, som jagade henne ur sitt hus, medan hon bar detta barnet i sitt sköte. Myro kunde icke säga mer, ty hennes röst qväfdes af snyftningar. Men upplysningarne, som hon lemnat, gjorde starkt intryck på de närvarande, och man hörde dem öfverbjuda hvarandra i uttryck af medlidande med den döda och harm öfver dem, som förorsakat hennes olycka. Det var dock mindre den trolöse älskaren, än den grymme fadern, mot hvilken deras vrede uttalade sig, – Han skall nu få veta hvad han gjort, sade Myro; – jag skall uppsöka honom och föra honom hit. Om han har hjerta för annat än sitt guld, så skall han ångra sin hårdhet; men hans ånger har kommit för sent, och det skall blifva hans eviga straff. Myro skyndade ut. En stor del af åskådarne följde henne, för att gifva luft åt sin harm mot den rike mäklaren och bevittna det sätt, hvarpå han emottoge underrättelsen om sin dotters och hennes barns död. Hopen, förd af Myro, begaf sig först till hans i grannskapet belägna handelskontor. Men göromålen voro der för dagen redan slutade, och man fann icke den man sökte. Den outtröttliga Myro skyndade nu till Baruks bostad i qvarteret Skambonide. Vägen dit var lång, och flertalet af hennes nyfikna följeslagare hade skiljt sig från henne, innan hon anländt till det på toppen af denna kulle belägna huset. Myro fann porten låst. Hon fattade portklappen och bullrade så länge med densamma, tills det slutligen öppnades. En gammal tjenare med judiska drag visade sig och frågade hvad hon ville. – Jag skall tala med Baruk, sade Myro och ville tränga sig in.
– «Men snillet är Ers Maj:ts element, dess andra jag – hvad säger jag? – är Ers Maj:t sjelf helt och hållet; och i skötet af sitt lands snillen, då Ers Maj:t täcks inlåta dem i sina aftoncirklar, huru skulle adertonde århundradets Augustus kunna annat, än finna sig väl?« – «Det slappar tankekraften, sedan det länge hållit den spänd. Jag beundras tills jag gäspar; jag nickar bifall tills jag nickar af sömn.« – «Smaken, Ers Maj:ts urbildliga smak, erbjuder då de angenämaste tidsfördrif i umgängeslifvet, som Ers Maj:t sjelf skapat på de redan ryktbara operahusets aftonmåltider.« – «För en och annan gång äro de alltför bra; men besinna bara! evigt återkommande: det är ej att uthärda.« – «Än alla de tusen olikartade fester, tillställningar och upptåg på lustslotten: kallar Ers Maj:t dem också enformiga?« – «Mätt, öfvermätt är jag på dessa beständiga lustbarheter, som lemna själen tom och utmärgla kroppen.« – «Ett tornerspel bör således vara Ers Maj:ts sak. Det muntrar sinnet, härdar och stärker krafterna.« – «Platt ända till vämjelse! Karusell och åter karusell! Aldrig hör man talas om annat. Ännu en gång: jag dör af ledsnad och enformighet Du är i afton ej särdeles uppfinningsrik, min Gösta; du sjunker allt djupare och djupare i det hvardagliga.« – «Uppriktigt sagdt, Ers Maj:t, jag är nu au bout de mon latin. Det fordrades Ers Maj:ts egen skarpblick, för att upptäcka den nöjenas ledstjerna, som för oss andra dödlige höljes af ett ogenomträngligt dunkel; – och en sådan blick äger endast Gustaf III sjelf.« – (Leende) «Du har förtroende till min uppfinningsgåfva; jag måste bjuda till att rättvisa det. – (Ringer. Till kammarherren, som kommer in) Ni, grefve Hamilton, och öfriga uppvaktningen, utom lifpagen, få gå till hvila. Kammartjenaren Wachlin väntar i sängkammaren.
Betänkandet N:o 29 bifölls, med iakttagande deraf, att Tullen för ved, andra slag, bestämmes, enligt Utlåtandet N:o ^5, att ved förbjudes till utförsel, med undantag af hvad till stufning och kokning å fartyg erfordras, och att, bestämmelsen pag. 39, uti Tull-tariffen: ”ved, som är nödvändig för stufning af osläckt kaik eller andra varor, må, efter serskildt tillstånd af Kongl. Maj:t, vara fri till utförsel,” förändras till följande: ”ved, som är nödvändig för stufning af osläckt kalk eller andra varor, må, efter serskildt tillstånd af vederbörande Tullkammare vara fri till utförsel.” Ålla ej specificerade Trädvaror, mer eller mindre arbetade. Snickare-och Svarfvare-arbeten, ej specificerade derunder inbegripne: tullbeslämmelsen, enligt Betänkandet JN':o 29, godkändes, men utsattes förbud till införsel ; Tågvirke, nytt: Tullbestämmelsen, enligt Betänkandet N:o 29, bifölls, men denna artikel belädes med förbud lili införsel; Forbjöd os till införsel, men tullbestämmelserne enl. Bet. N:o 39 godkändes. Prot. Utdr. d, 18 Dec. i834 55 Tågvirke, såclant, hvarmed Svenska fartyg varit nödsakade, att, i stället för bevisligen förloradt, sig å utrikes ort förse, då samma Tågvirke vid hemkomsten finnes obrukad!: införsel-tullen bestämdes till a Rdr,; i öfrigt gillades Betänkandet N:o 29, för Litt. T; Litt. U. Ur, urband och urkedjor förbjödos till införsel, och tullen för varuarliklarne under Litt. U godkändes, enligt Betänkandet N:o 395 Litt. V, Visitkort och grön eller jern-victriol förbjödos lill införsel, och tullbestämmelserna för varu-artiklarne under Litt.
I brottmål må förlikning med målsegande ej ligga i vägen för åtals rätt, som allmän åklagare efter lag tillkommer. Till målsegande förlikas om skadestånd, håfve der lof till. 25 Kap. 5 §. I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, håfve ej någon lof att vädja, antingen mot värjemålsed, böter, eller kostnad och skada, sorn UnderRätt i ty fäll ålagt, utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra. Gör han det ej; håfve ej talan deri vidare. Är någon tilltalad för brott, som i lagen med dödsstraff belagdt är, eller är någon dömd till straffarbete på lifstid eller till förlust af medborgerligt förtroende för alltid; då skall domen underställas Hof-Rättens pröfning. 23 §. I stället för hvad genom Kongl. Förklaringen den 29 Juli 1812 och Kongl. Brefvet den 29 Januari 1817 är stadgadt, i fråga om hemställan under Konungens pröfning af Hof-Rätts dom, skall, sedan nya lagen blifvit gällande, till efterrättelse lända, att Hof-Rätts dom endast rörande den, som blifvit till dödsstraff dömd, skall Konungens pröfning underställas. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JW 94. 1 JW 94. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. m. Kongl. Map.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till ny Jagt-stadga; Gifven Stockholms Slott den 90 Mars 1865. Uti underdånig skrifvelse af den 21 Februari 1857 hafva Rikets då församlade
Ty om också LectionsTabellen innehåller något annat, är dock Lagens stadgande bestämdt, och dea skyldighet som Utskottet omtalt åligga HistoriarumLectoren, att hålla talöfningar på Sven-» ska, är åtminstone ganska sällan fullgjord. Följden af detta Gossens invänjande vid endast i minnet uppfattade latinska phraser och vid att anse detta som verklig kunskap, skall ofelbart leda till ett tomt formelväsende, för hvars skull, så mycket annat måste åsidosättas. För detta skall Gossen ej öfva sig i sitt eget modersmål; ej lära att känna sitt eget land och dess författning , hvad han dock förnämligast behöfver. Också jag tror, att af fäderneslandets Statistik och Lag , är en enkel framställning för Gymnasisten tillräcklig, men hvar är en sådan framställning påbuden och hvar blir den gifven ? Då i sjelfva verket, en dålig Skolordning i händerne på en skicklig Lärare blifver oskadlig , och en god lag med en dålig Lärare tjenar till intet, så kan det vara det samma hurudan den är. Hvad UppfostringsComiteén åter angår, så bekänner jag att jag hittills trott densamma nu mera likasom vissa vittra samfund, hafva likhet med det omtalade hvita plåstret, som verkar hvarken godt eller ondt. Det är först sedan jag genom Utskottets Betänkande , fått underrättelse att den rustar sig till sammanfattande af Skolböcker, som jag förenar mig med Riksdagsmannen Anders Danielson att önska, det den mätte upplösas. Att lii pen G Junii c. Comitéevis göra en Skolordning är redan ett vanskligt ting, men att Comitéevis göra läroböcker kan, som en hvar inser, icke leda till annat än den totalaste misslyckning. Och det är en gifven sak, att en dålig af en viss auctoritet sanctionerad eller recommenderad Skolbok, är skadligare än en dålig Skolordning. Friherre Cederjlröm, Jacob', Jag vill endast anhålla att få besvara den del af Herr Hammarskjölds anförande, deruti han anmärker att Utskottet icke tagit kännedom af de anmärkningar, som uti PrestStåndet blifvit gjorde emot SkolOrdningen och hvilka blifvit remitterade till Ståndets enskilta Utskott.
Fondens räkenskaper balanceras , , , , , 82'o om utgifter, främmande för Mötes-Passevo lance-medlens ändamål 83:0 om aflöningarne, som utgå af Militie-Bo ställs-Cassan , , , , , , , , , > , , > > > y 84*0 om län, upptaget till Aecords-ersättniugar af f. d. Arméens Flottas Officerare , , , , , 85:0 om räkenskapsoch bokförings-methodei hos Förvaltningen af Sjö-ärendena , , , 86*0 om inventeringen af Flottans Ekvirkes Förråd Svar på återremiss 87^0 Oin Tull-Verkets Förvaltning 88*'° Post-Verkets dito 89:0 om Numer-Lotteriets Brudgåfvo-Fond , , 9Q.'o om ett uti Sundhets-Collegii räkenskape utbalanceradt förskott af 500 R:dr til Allmänna Barnbördshuset, ,,,, 91:0 om förvaltningen af Seraphimer-Ordeus Gillet, Hospitalsoch Barnhus-Fonden , 92:0 om Curhus-afgiftens skiljande ifrån Laza rettsoch Hospitals-medlen ,,,, 93:0 om ett i Saltpcter-Fondcns räkenskape balanccradt förskott 94:0 om en i räkenskapen för Lappmarks Eccle siastik-Verks-fond balancerad summa , , 95:0 om lön och skrifmaterialier, utbetalte af bc rörde Fonds medel 96*0 om ytterligare medel för 2*ne Lif-Gardct Casernbyggnad ,,,,,,,, 97:0 om Cabinetts-Cassans skuld till Convoy Cassan Svar på återremiss ,,»?>>>>> 98**0 om redogörelse för medel, uppburne af CabinettsSecreteraren Friherre Lagerheim se ridare Utlåtandet ,,,,,, * ^ ”2 n c/q cr ~ TT1 _ -! j; —■i 6 < 2- 0 q JV 1 Samli 2 rs g 0 3 » 2.5 Utlåtam Betänkai Riks-Ståndens Beslut. <Z! C