Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskoltets nedannämnde den 2 och 3 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 55, med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 35 föreslagna tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående förbud mot eftertryck af utländsk skrift; och N:o 56, med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 37 föreslagna tillägg vid 1 § 4 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående borgens ställande af dagblads och periodiska skrifters utgifvare. De i dessa Memorial föreslagna voterings-propositioner blefvo af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. Vid föredragning af en från Vällofliga Rorgare-Ståndet, genom Protokolls-utdrag N:o 454, meddelad inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att lorena sig i det, vid föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158, angående föreslagna stats-bidrag för vägars anläggning och förbättring, hamn-byggnader och kanaler, samt sjö-sänkningar och andra vatten-aftappnings-företag m. fl. dylika föremål, af Rorgare-Ståndet i afseende på 25 punkten, fattade beslut, att, med afslag å Utskottets yttrande i denna puukt, bevilja ett lån till staden Wenersborg af 30,00(1 R.dr Riksmynt, med vilkor som för återbetalning af sådana statsbidrag vid denna riksdag i allmänhet fastställas, och i ändamål att användas till bekostande af en, till seglationens underlättande, invid nämnde stad erforder lig kaj-byggnad, jemte andra dermed sammanhang egande arbeten; vidblef Ridderskapet och Adeln sitt i ämnet fattade beslut samt lades ifrågavarande inbjudning till handlingarne. Frän Högt. Preste-Ständet. S. D.
Äfvensom för öfningslärarne vid de på endera eller begge linierna fullständiga läroverken . 1,237,828: 72 till arfvoden för bibliothekarier vid de högre läroverken . 3,000: — till aflöning för ytterligare en lektor vid de åtta fullständiga läroverk, der lektorernas antal, rektor oberäknad, nu är tre 16,000: — till aflöning för 5 nya lektorsbeställningar vid de på realli nien fullständiga läroverken 10,000: — för utvidgning af läroverket i Nyköping 7,500: — för utvidgning af läroverket i Halmstad 11,000: — för utvidgning af läroverket i Landskrona .. 3,500: — för utvidgning af läroverket i Christinehamn 3,500: — för utvidgning af läroverket i Norrtelje 1,500: — för utvidgning af läroverket i Carl Johans församling 1,500: — till lön för 27 nya adjunktsbeställningar, äfvensom till arfvoden för extra lärare 50,000: — till löneförbättring och extra arfvoden för gymnastiklärare vid de fullständiga läroverken . 13,266: 67. till löneförbättring för gymnastiklärare vid de på reallinien fullständiga läroverken 1,000: — till gymnastiklärare vid de lägre läroverken 15,700: — till förhöjning af arfvoden åt lärarnc i musik och sång, äfvensom i teckning vid läroverket i Nyköping. 200: — till arfvoden för lärare i musik och sång, äfvensom i teckning vid läroverket i Halmstad 1,000: — till arfvode för lärare i musik och sång, vid läroverket i Luleå 400: — till arfvoden för lärare i musik och sång äfvensom i teckning vid de lägre läroverken 10,000: — till vikarie arfvoden och oförutsedda behof 10,000: — 1,396,895: 39.
Den 14 skildt i epilogen, Faasts död, där hr Ödmanns spel dennes firades härstädes å Grand Hotel ett lysande blef verkligt gripande. H r Nygren som Mefistofeles bröllop, bevistadt af snart sagdt hela hufvudstadens bemödar sig synbarligen att göra sin sak så samförnämsta aristokrati, då regementspastorn Fritz Bevetsgrant som möjligt. Ledsamt nog räckte dock skow sammanvigde fröken Maud von Bosen, dotter ej alltid firmågan till. Kosten låter ofta hård och af öfverstekammarjunkaren grefve C. G. von Bosen klanglös, och öfver spelet hvilar något matt. Ofriga och hans aflidna maka, född Moore, samt löjtnanten rollinnehafvare gjorde sitt bästa. Orkestern skötte vid Lifgardet till häst Oscar Fleming Holtermann. sig väl under hr Hennebergs erfarna ledning. Samma dag på aftonen afled i sin bostad härstädes I måndags och tisdags gåfvos operorna » Konung brudgummens moder,fru Sigrid Johanna HoltermanD. för en dag » och » Leonora », hvilka föreställningar vi född friherrinna Fleming af Liebelitz, äoka efter dock ej hade tillfälle bevista. hofmarskalken Markus Holtermann från Norge, efter ett långvarigt lidande i en ålder af 65 och ett K. Dramatiska teatern. Som vi redan i förra numhälft år. ret omnämnde, förde denna teater förliden lördag fram sin första nyhet för spelåret: Gustav Esmanns * treaktslustspel » Den kjeere fainilie », i Dramatiska F. d. fru v. Colemine, väl bekant här i teaterns öfversättning kalladt » Kära släkten ». Den Sverige sedan den tid hennes man var anställd såsom köpenhamnska lokalton, som hvilar öfver de figurer diplomat härstädes, har i dessa dagar ingått nytt och familjeinteriörer, författaren med godmodig ironi äktenskap med ryske ministeisekreteraren v. Bichemålar, visade sig ingalunda hindra deras senterande af en stockholmsk publik, som godt kunde spegla inhemska drag i den danske dramatikerns teckning.
Uti det underdåniga förslag till ordnande af den civila läkarevården i riket, som Sundhets-kollegium på nådig befallning den II April 1859 algaf, hemställde Kollegium, bland annat, »att åt en Provineial-läkare inom hvarje län mätte Uppdragas att, jemte vården om eget distrikt, i egenskap af förste Provineial-läkare, hafva det allmänna inseendet öfver länets helsö- och sjukvårds-angelägenheter och derföre åtnjuta ett särskildt arfvode af Ett Tusen Riksdaler Riksmynt.» Denna underdåniga hemställan vann ock, så till vida, Kongl. Maj;ts nådiga bifall, som Kongl. Maj:! vid sednaste riksmöte föreslog Rikets Ständer beviljandet af ett arfvode uta! Femhundra Riksdaler för en förste Provineial-läkare inom hvarje län, men Rikets Ständer funno då icke skäl att denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning godkänna. Något förslag i enahanda syfte har vid denna riksdag icke blifvit af Kongl. Maj:t framlagdt, oaktadt Sundhets-kollegium derom gjort underdånig begäran. Af Stats-Råds-protokollet för den 14 sistlidne Oktober, bilagdt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverket, inhemtas att föredraganden, under erkännande deraf att anställande af en tjensteman till inseende öfver och sammanhållning af hvarje läns helsovårdsbestyr syntes hafva blifvit allt mera af behofvet påkailadt, dock ansett framställning om arfvoden till dylika tjenstemän nu icke böra förnyas, enär en sådan framställning vid sistförtlutna riksdag icke vann Rikets Ständers bifall; och detta torde också kunna antagas utgöra anledningen hvarföre Rikets Ständer, vid denna riksdag, icke fått från Kongl. Maj;t emottaga något förslag uti förevarande ämne. Vid sådant förhållande anser jag mig, i den allmänna helsovårdens intresse, på grund af den erfarenhet jag såsom Landshöfding inhemtat, böra ånyo underställa denna fråga Rikets Ständers pröfning.
Ständer för sin del funne de ifrågavarande utsockne frälsehemmanen icke vara pligtige att vidkännas ständig rotering, det deraf följde, att all fråga om hemmanens så beskaffade rotering komme att förfalla och dem i stället pä förås extra rotering, då jemväl borde komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga utskrifningspenniugarne skulle under fredstid, då effektiv roteling icke utgjordes, för hemmanen erläggas; men att, derest Rikets Ständer delade E. K. M:s åsigt, i afseende på hemmanens skyldighet att utgöra ständig rotering, till bedömande borde förekomma, om och i hvad mon desamma, till följd af deras svaga beskaffenhet och serskilda omständigheter, kunde beviljas lindring i roterings-besväret; och har E. K. M., med afseende å de för handen varande förhållanden samt anseende dertill, att tillförene, då fråva varit om hemmanens indelning lill ständig rotering, det blifvit hemställdt, att sex hela hemman borde svara för en rote, hvaremot i det upprättade roteringsverket ej blifvit beräknade mera än omkring fyra hela hemman för hvarje hel rote, i nåder föreslagit, icke allenast att de till och med för sistlidna år belöpande vakans-afgifter för ifrågavarande hemman måtte belt och hållet eftergifvas och således afskrifvas, elier, der de blifvit erlagda, återlemnas, utan ock att alla de båtsmansnummer, hvaruti samma hemman hafva del, måtte ständigt så i fredssom krigstid hållas vakante, med förbindelse och rättighet att, för deras andelar uti rotarne, i vakans-afgift erlägga två tredjedelar af det belopp, hvartill vakans-afgiflen för en båtsmansrote i länet uppginge, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följdes och framdeles i behörig ordning kunde meddelas och antagas till efterrättelse, hvilka i vakans-afgifter inflytande medel barde serskildt afsättas till li. K. M.s nådiga disposition för sjöförsvaret. Derjemte har E. K.
Utskits förslag till ändring af lista gm, lärer deraf följa, att jemväl den 37:de §:n måste ändras. Som inom R. o. Ad. någon väsendtlig anmärkning mot K. Mits förslag i denna del ej blifvit framstäld, får jag anhålla om bifall tili den 37:de gin i K. Mits Propos. Hr Olivecrona, Knut: Då denna g sista gången hos R. o. Ad. behandlades, anmärktes, på sätt Hr Carleson antydt, att denna g borde ställas i öfverensstämmelse med lista gin, der frågan om de synnerligen förmildrande omständigheterna fått plats; men återremissen skedde äfven på min framställning, att dråp å maka borde upflyttas i lista punkten från den 3:dje, som det inne - Den 18 Juli e. m. 1H7 liar i K. M:t,s Propos. I samma syftning hafva äfven Presteoch BotideStånden återremitterat §:n. Dessa Stånd hafva nemi. påyrkat den ändring, att mord och dråp å maka skulle straffas lika med sådant brott å skyldeman i rätt upstigande led. Lika med Hr Carleson inser jag nödvändigheten af att ändra den 2:a punkten uti ifrågav:de g till öfverensstämmelse med K. M:ts Propos. i ämnet, hvaremot den 3:dje synes mig kunna oförändrad qvarstå. Om denna min mening vunne R. o. Ad:s bifall, skulle hela §:n erhålla följande lydelse: »Begår någon dråp, sorn i 3:dje eller 4:de §:n sägs, å skyldeman i rätt uppstigande ied eller å sin maka; miste lifvet. Begår någon dråp, som i 5:te g:n sägs, å sådan skyldeman eller å sin maka, dömes till straffarbete på lifstid.
Oche förhäl, landen äro de enda, som troligen kunna förhasta förtroende, och svin allmänneligen kallas för Credit; men dä man skäligen fruktar hwad i första fallet är nämdk att detta i sist framflutnc tider har försummats, blifrver af sä mycken mer wigt, att hädanefter detta rätta, säsöm ock, att med sorgfällighet upphjelpa en med skäl förut förlorad reputation, j afseende pä ordhällighet uti betalnings-ffyldigheter. Ort more öttskeligit vm medelst blott np ^benämning af StakS»Contoir Sbli, Den 14 September. 46K Obligationer, eller annan eitel, samt lyckligt, om, som dc sjklfwe yttrat: En procents tillökning skulle framlocka behöflige pcnninge - summor; mm troligen wcrkar intetdera Credit, samt i förra fallet, ike mera än om cn som spelt Banqueroutte flera gänger, skulle utgifwa nya Skuldsedlar med förgylda kanter llppä, — och hivad det sednare saller eler uttrycket framlocka angär, är forne tiders MpntValvationcr och 1802 ärs Realisation uti friskt minne , hwarföre ock de som hafwa mindre förmögenhet, och äga nägon omtanka för egit och sin Famillcs bestånd , helldre utlåna ät dem som om betalning maiiquer, rar, de kunna lagligen fä ut sitt, eller om bedrägeri hertvid skulle inmänga sig, dctze enligt Lag exemplarste? blifwa bestraffade, och äter de mera rika pcnningekarlar halisa witzerligen större uträkning att köpa Egendomar, än ark lida samma öde, som uti ett gammalt öldspräk sägeL VM Eitzen, att man först skall locka fram dem och sedan afhugga hufwudet. Hwad är som härefter mer än hitintill försäkrar StatenLängifware, att oförsämrade äterfä sina penningar?
Enligt K. Brefvet d. 16 Jan. 1828, ersättningar till Hemmansägare för jordförluster 26,901: — 4- 60,277: — §. Utgifterne i detta afseende anvisades och utgingo äfven af Anslaget till reseoch tractaments-penningar på 2. dra HufvudTiteln s men som berörde Anslag endast utgjorde 10,000 R:dr och vore beräknadt blott för de vanliga årliga utgifterne, och serskild tillgång således erfordras för detta ExtraOrdinära behof; så har K. M:t förstnämnde dag förordnat, att kostnaderne skulle på Öfverskotterne å StatsVerkets Inkomster afföras. - Deraf hafva ock blifvit godtgjordt: Desse hafva varit: a) till rums inredning i K. Slottet för H. K. H:t enligt K. Brefvet d. 1 Mars 1826 förskottsvis utbetalde af extra Utgiftsmedlen, men sedan ersatte . 3,182: 16. - b) för högtidligheterne vid Hertigens födelse jemte Galaoch Frispectacle 19,966: 12.6. c) till meublering af de för H. K. H:t utsedde rum . 8,349: 4* - d) CabinettsCassans ersättning för Courirkostnader 3,268:42-8. e) arfvode för kungörandet af döpelse-acten 33: 16. - S:u 34,799:45. 2. hvarifrån afgå återlefvere radt saldo 2: 17. - rest 34,797: 26. 2, * Serskilda redovisningar härföre, hvilka i K. Betänkande n, N:o i55. 427 Transport 260,182: 12. 1. ning, hafva blifvitUtskottet tillstäldta, och vid hvilka någon anmärkning icke ägt rum. 21:0 Då Utgifterne för Rotcringsjemknings-förrättningarne i Länen blifvit föranledda af R.
Tjugu års äktenskap med en man, som hon varmt höll av, hade upptagit henne så helt, att hon icke längre erinrade sig sin ungdomsböjelse. Gång efter annan gledo hennes blickar över till Tomas och Märta. Hon hade sett sin sons tycke för den unga flickan och hoppades att det skulle kunna skydda honom mot många av de förvillelser, som nu för tiden fresta unga män. Tomas och Märta sade icke ett förnuftigt ord. De voro heta av vinet och pratade om allt som föll dem in, och det var mycket. Han satt just och berättade henne en alldeles omöjlig skolpojkshistoria, som han dessutom förbättrade betydligt, och under tiden smekte hans ögon hennes sköra, likt en blomstängel framåtböjda gestalt, barmens långsamma dyningar och tygets fall över den lilla lustiga flickmagen. Då historien var slut, blev han sittande tyst. Han hade kommit att tänka på den gröna kammaren på Bellmansro... tystnaden i rummet... getingen som surrade på rutan... Plötsligt erinrade han sig, att han den gången icke hade kysst Ellen på munnen, och det strök förbi honom en känsla av oro liknande den en ung präst någon gång erfar, då han långt efter gudstjänstens slut överfalles av rädslan att möjligen ha mässat efter ett felaktigt ritual. Nå, han hade i stället senare gottgjort alla i den vägen begångna försummelser... Och åter var hans flyktiga tanke hos Märta. Brydde hon sig något om honom eller icke? Och hur skulle han få veta det? Framgången hade gjort honom företagsam, han ville ha snar visshet. Och medan han med hastigt påtaget allvar besvarade hennes sista gäckande inkast, sögo sig hans blickar fast vid den trånsjukt ristade linjen mellan hennes blekröda läppar. Champagnen kom. Professor Weber böjde sig fram och klingade mot glaset. Han berömde fru Arvidsons hedrande vandel och utbragte hennes skål. Det var mycket känsla i hans tal. Titta på pappas nordstjärna, viskade Greta till Hall. Se, så den lyser! Det är jag som har hand om den och håller den fin; jag har den bland mina halsband och broscher. Först ville pappa ha den själv i sin skrivbordslåda, men det fick han inte. Halls oroliga bruna ögon stannade hellre på Greta än på professorns nordstjärna. Egentligen såg han ingenting.
Man får ej neka, att latinet äfven utan grekiskan kan vara af stor nytta, om man än anser det i förening med grekiskan i ännu vida högre grad fruktbringande. Den tankereda, som latinets studerande alltid skänker, och värdet af den romerska litteraturen i och för sig bör ej underskattas. Skulle derföre ett förslag framträda om latinets införande på reallinien eller om upprättandet af särskilta skolor, der latin, men icke grekiska skulle studeras, icke skulle jag hafva något att deremot invända. Andra länders exempel visa både verkställbarheten och fördelarne häraf. Men att, såsom Utsk:t föreslagit, inom sjelfva den klassiska linien införa full frihet från grekiska, kan jag ingalunda under - Den 17 Mars f. m. 421 stödja. Detta skulle nemligen vara ett steg i alldeles motsatt rigtning mot den, i hvilken jag anser skolväsendet böra utveckla sig. Det skulle vara att befordra söndring i den gemensamma undervisningen, då deremot första vilkoret för framgången af all undervisning är en så mycket som möjligt lika ståndpunkt hos alla dem, som skola tillsammans undervisas. Omöjligt blefve att så anordna latinundervisningen, att den på samma gång lika gagnade dem, som läste, och dem, som icke läste grekiska. Det är redan i viss mån hinderligt för läraren i latinet att hafva en och annan hland lärjungarne, som icke känna till grekiskan. Men, såsom det nu är anordnadt, blir deras antal, som icke läsa grekiska, alltid jemförelsevis obetydligt, och läraren kan vara berättigad att på dem, just för deras låtals skull, vid undervisningen fästa ett underordnadt afseende. Skulle deremot Utsk:ts föreliggande förslag finna bifall hos Ständerna och Regeringen, blefve sannolikt, tiil följd af många målsmäns bristande insigt i skolväsendet, antalet af dem, inom klassiska linien, hvilka icke läste grekiska, så ökadt, att läraren ej längre kunde känna sig berättigad till ett sådant förfaringssätt. Han blefve nödsakad att vid latinundervisningen bortse från grekiskan och derigenom beröfva dem, som läste grekiska, kanske den främsta och förnämsta nyttan af deras klassiska studier, hvilken just genom de båda närbeslägtade språkens sammanställande torde vinnas.
Slutligen ber jag att få framhålla ännu ett skäl för dessa nämnders ' inrättande. Det gifves en samhällsfråga, om hvilken blifvit fälldt och uprepadt det bekanta yttrandet, alt den icke kan falla. För närvar:de är det lyst i denna fråga, men jag hoppas, att den ännu en gång skall med föryngrad kraft uplefva i fäderneslandet; och då är vägen för frågans lyckliga lösning banad genom införandet af nu föreslagna Institution, för hvilken i första rummet Gr. Spens och efter honom många andra af Svenska folkets representanter så varmt ifrat. Gr. Hani i Ilou: Gr. Mörner har yttrat den åsigt, att Länens Hushållningssällskaper kunna uträtta detsamma, sorn vore ämnadt att updragas åt de ifrågaställde Läns-nämnderne. Mitt deltagande i dessa sällskap har öfvertyga! mig derom, att de kunna föga eller intet uträtta, emedan de icke hafva rättighet att pålägga någon afgift och således sakna medel, hvarförutan det icke är möjligt att åstadkomma något gagneligl i ekonomiskt hänseende. Det är derföre jag ansett, att Läns-nämnderna, beslående af valda ombud, skulle kunna uträtta hvad som för Hushållnings-sällskapen icke är möjligt, och det är just med afseende härå som jag önskat, att städerne skulle hafva obetingad rättighet alt deltaga i Läns-nämnden, hvilken rättighet Gr. af Ugglas vill hafva inskränkt till vissa fall. Hr Ribbing: Det, är med auledn. af Frih. Raabs yttrande, som jag åter begärt ordet, för alt uptaga några hans ord, vid hvilka jag fästat synnerlig vigt, enär de uttalats af ordhden i det särskildta s. k. BränvinsUtsk. Han yttrade nemi., att raan kunde hoppas alt af den inkomst, man beräknat erhålla från den blifvande förhöjningen i skatten å bränvinsbränningen eller bränvinsminutei ingen — jag minnes ej hvilkendera — 300,000 R:dr skulle ställas till K. M:s disposition för att användas i och för fattigvården. Jag deremot hoppas, att om något af dessa medel kommer socknarne eller länen till godo, det måtte ske ej genom K.
Denna skrifvelse är sä märklig både genom sitt eget innehåll o c b genom de resultat, som af densamma blefvo en följd, att några rader ur densamma förtjäna meddelas. Rikets ständer skrifva: » E n ä r enligt rikets ständers tankar, staten bör, i den mån det kan stå tillsamman med ändamålet af dess framåtgående i andlig o c h materiel utveckling, lemna utväg åt kvinnan att bereda sig den förbättring i ekonomisk ställning, hvartill hennes anlag o c h insikter kunna berättiga h e n n e; o c h då nu inom landet finnes ett högst betydligt antal kvinnor, hvilka redan i följd af den o m - ständigheten att männens antal understiger det andra könets, icke kunna erhålla den verkningskrets, som i äktenskapet är dem anvisad, anse rikets ständer staten ej böra undandraga sig att åt dessa bereda medel till förvärf. » D e t är endast vid valet af dessa medel nå- gon tvekan ännu kan uppstå, ehuru det i så- dant hänseende väl torde vara tjänligast att i saknad af egen erfarenhet till en början taga ledning af andra länder, m e d hvilka våra egna förhållanden äro jämförliga. P å grund af hvad nu blifvit anfördt, få rikets ständer, med anmälan det rikets ständer för sin del anse tidpunkten vara inne att utvidga kvinnans rätt till anställning i det allmännas tjänst o c h att rikets ständer hafva sig bekant, det kvinnor i andra länder med fördel användas vid telegrafanstalter, postexpeditioner m. fl. dylika inrättningar, anhålla, det täcktes eders kongl. inaj:t vidtaga åtgärder, hvarigenom tillfälle beredes kvinna att erhålla anställning i sådan tjänstebefattning, som kan vara för henne passande, ocb till hvars skötande hon visar sig ega erforderliga kunskaper o c h skicklighet. » Det där var j u rent besked af rikets ständer, men både regering o c b telegrafstyrelse satte sig på tvären så m y c k e t som möjligt. Till en början ville de blott såsom undantagsfall använda — telegraftjänstemans kvinliga anförvandter. G i c k månne där den ryska farhågan i g e n? Till slut måste man dock gifva med sig.
Församlingarnes rätt till prestebolens skogar är erkänd genom 24 och 25 §§ i 1805 års förordning, hvilka stadga, bland annat, att, när socknemän skola prestgård bygga och bättra, ega de att å prestbostället* egor taga dertill nödigt timmer och virke, såvida der tillgång finnes, utan att skogen till prestboställets öfriga behof för mycket medtages, samt att församlingarnes innevånare ega att åtala missbruk, som vid hushållningen med prestegårds skogarne kunna förelöpa; och i öfverensstämmelse härmed har Skogs-styrelsen föreslagit, att socknemännen skulle ega att för ifrågavarande behof ej mindre från boställets, än äfven från annat dertill hörande hemmans eller lägenhets skog, efter utsyning af behörig skogstjensteman, taga nödigt timmer och virke, så vidt med bevarande af skogens bestånd, efter antagen hushållningsplan, utsyningen kan ega rum utan inskränkning i den tillgång på skogsalster till husbehof, sorn eljest erfordras, eller i den rätt till afkastningen. som, enligt förslaget, på sätt ofvan är nämndt, skulle tillkomma boställshafvaren; hvaremot Styrelsen ansett, att Kronan icke i detta fall borde göra anspråk på sin andel i afkastningen. I öfverensstämmelse med Kammar-kollegii ofvanberörda förslag står Herr Ljungbergs särskilda yrkande: 38 Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Eko».-Utsi’. Betänkande N:o 50. att, enär den af Skogsstyrelsen föreslagna fördelningen af boställenas afkastning skulle än ytterligare öka den olikhet i tjenstemännens aflöning, som, oafsedt skogen, redan är en följd deraf att vissa bland dem äro med boställen försedda, men andra icke, ”boställsinnehafvare må erhålla utsyning till husbehof af boställets skog, men den öfriga afkastningen tillfalla det allmänna,” äfvensom Erik Anderssons motion, såvidt genom densamma icke påyrkas införande af stadganden, hvilka, enligt hvad ofvan omförmäldt blifvit, redan förefinnas.