Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid artikeln tegel synes den förenkling lämpligen böra äga rum, att rubrikerne eldfast, klinker och mursten sammanfattas under den gemensamma benämningen »mursten alla slag», derå den lägsta eller för klinker nu gällande införselstull 4 r:dr per 1000 stycken, motsvarande fullt 25 procent å värdet af vanlig mursten, torde finnas tillfyllestgörande; äfvensom nedsättning i införselsafgiften å taksten, hvilken nu utgör 40 r:dr per 1000 stycken eller icke mindre än 37 V2 procent å tullvärdet, föreslås till 6 r:dr 32 sk., hvarigenom tullprocentens förhållande till varuvärdet jemväl här blifver såsom 25 till 100. Tennlikar synas lämpligen kunna ur texten utgå och i noten hänvisas till lika tullbehandling med arbetad messing. Jemte det, enligt hvad ofvan är omförmäldt, tullfrihet ansetts böra medgifvas vid utförsel af oarbetadt, samt arbetadt, gammalt och sönderbrutet tenn, lära de å arbetadt, nytt, olackeradt och lackeradt nu till 33 V3 procent å tullvärdena stadgade införselsafgifterna böra nedsättas, å det förra, hvars verkliga värde ej Bih. till R. St. Tran och späck, alla slag. Tryffel. Trädvaror. 58 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. kan antagas högre än till 32 sk., från 12 sk. till 8 sk., och å det lackerade från 16 till 12 sk., eller till 23 procent å varuvärdena.
Om en rost, och en suck, från alla dessa ynglingar, hvilka nu, tryckta under bokstafvens och slentrianens ok, omedvetet längta efter den andliga utvecklingens frihet, kunde framtränga till detta hus och de öfriga ståndssalarne, så skulle den vida kraftigare och mera bevekande, än den nu talandes stämma, förmå inverka på representationen. Kraftigast och mest öfvertygande är dock och förblifver den inre förnuftiga giltigheten af en reform, sorn så väl ur kristendomens, som förståndsbildningens synpunkt, är af behofvet högt påkallad och egentligen endast kan betraktas såsom inlösandet af en skuldförbindelse till det upväxande slägtet, af oss allt för länge ogäldad, men derför icke mindre rättmätig. Härtill yttrades af flera ledamöter bifall. Hr Brakel, Mauritz Gustaf, anförde dels muntligen dels skriftligen: Det händer understundom, att man anser den tanke, som ef - 510 Den 29 November e. m. terföljer en handling, vara bättre än den, som föregår och ligger till grund för densamma, eller som Erih. Boye brukade säga, man blir klokare och klokare för hvar dag. Derföre anhåller jag, att få framställa ett amendement till den motion, som jag för några dagar sedan väckte, om anslag af 2 milhr årligen till örlogsflottan. Motiverna till detta amendement har jag sammanfattat ur det anförande, som jag hade i sista plenum. Amendementet lyder som föijer: Erån östra sidan kan ingen fiende, utan att beherrska Östersjön, göra ett fullföljdt krig mot Skandinavien. Byssland kan blott söka att beherrska Östersjön under en Europeisk kris, då Englands sjömakt är till större delen sysselsatt. Att då stödja Sveriges hufvudförsvar till lands på Carlsborg, som endast är en centralpunkt för södra Sverige, är att öfvergifva Stockholm och allt landet norr om Mälaren. Detta kan ej någon för fäderneslandets helhet och okränkbarhet nitälskande Svensk man vilja. Att concentrera Sveriges hufvudstyrka kring Stockholm och till det yttersta försvara denna vår vigtigaste, politiska och militära punkt, är att blottställa södra Sverige och öfvergifva Norrland. Detta kan jag åtminstone ej tillstyrka.
Såsom sådan har den alltid varit beräknad, och äfven vid 1856 års löne-reglering för Landtstaten beräknats, hvilket, om det skulle betviflas, visar sig bland annat af den vid nämnde löne-reglering gjorda uträkning öfver LandsSekretms i Stockholms län lönevilkor, dervid, efter beräkning att LandsSekret:n af sportlerna först borde bekosta expeficerna, nemi. flera extra LandsKanslisters aflöningar, skrifmaterialier, lack, ljus m. m., upgående till omkring 800 Ibdr b:ko, sedermera å sportlerna blifvit en behållning af 65 5 E:dr, som sammanräknats med kontanta löne-anslaget 1,720 R:dr, så att man uträknat lönen ali utgöra 2,375 K:dr som LandsSckrel:n antagits böra få i löneinkomst, ehuru man straxt cfler samma uträkning ålagt LandsSckret. n all af nämnde 2,375 R:dr utgifva lill Länsnotarien, huru mycket som-af Landslun, inom sportel-tillgången, kunde bestämmas, i brist af öfverenskommelse emellan LandsSekret:n och LänsNotarien, dock minst 200 R;dr b:ko. Att expeditions-lösen är LaudsSekret:nes löne-inkomsi, visar sig vidare af ringheten i de för LandsSekret:ne bestämda kontanta löne-anslag af Staten, hvilka i flera Län icke upgå till mera än emellan 4, 5 å 600 R:dr och i ett Län till blott 253 R:dr 24 sk. Län är således LandsSekretmes nästan hela löneinkomst ställd under Landslnns disposition. Kan det finnas någon billighet eller Den 7 Mars. 81 eller något gagn för tjensterna i ett sådant förhållande? Äro LandsSelcreterare-tjensterna af så ringa vigt och betydelse, att E.
IX. 579. — N:o 219. angående bestämmande af hvad med ”matlag” bör förslås, m. m. IX. 579. — N:o 220. angående skyldighet för krigsfolk att deltaga i byggande och underhållande af kyrkobyggnad med hvad dertill hörer. IX. 579. ( 56 ) Expeditioner lill Kongl. Maj:t, Rikets Sländers: — N:o 221. angående förändring i föreskrifterne rörande utmälnings-umgälder. IX. 583. A. 586. — N:o 222. angående förändrad lydelse af 5 § i Kongl, förordningen om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843. IX. 583. — N:o 223. om upprättande af 2:ne nya årgångar predikotexter. IX. 583. — N:o 224. med förteckningar ä eventuela tullbestämmelser. IX. 586. — N:o 225. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens lista Ilufvudtitel. IX. 587. A, . 594. — N:0 226. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 2:dra Ilufvudtitel. — N:o 227. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 3:dje Ilufvudtitel. IX. 587 . A. 594. — N:o 228. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 4:de Ilufvudtitel, , IX. 587. A. 594. — N:o 229. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens öde Ilufvudtitel. — N:o 230. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 6:te Ilufvudtitel. IX. 587. A. 594. — N.o 231. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 7:de Ilufvudtitel.
Skrifvelse IS:o 232. 169 Kronans återstående fordran å det honom till betalning ådömda ersättnings-belopp, samt jemväl för sin del beslutat, alt Lindberg frilages från all ansvarighetjjäfven för det belopp af 1,000 R:dr utaf den fastställda ersältnings-summan, sorn Statsrådet af Wingård i lifstiden inbetalt, samt alt, i händelse bemälde Statsråds sterbhus eller länsinnehafvare bos Lindberg uttaga dessa 1,000 R:dr, Lindberg berättigas alt sagde belopp af Statsverket återbekomma. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Febr. 18S8. Prcsle-slåndet den 24 Borgare-ståndet den 24 —■ — Bonde-ståndet den 24 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning för ökad tjenstgöring af Li/bevärings-regementet. (Stats-Utsk. Uti. N:is 231 och 265 samt Först. Slats-Utsk. Mern.
Det borde väl numera anses ändamålslöst att ingå i undersökning om lagligheten och befogenheten af de åtgärder, hvarigenom det ifrågavar:de förslaget gjordes hvilande lill denna Riksdag; men då det omöjligen kan förnekas, att dertill i väsendtlig mohn bidragit de vid sisth Riksdag framställde åsigter om nödvändigheten att genom bordläggning lill den innevarande, af ett, om än i sjelfva verket uppenbarligen förkastligt förslag, hämma de äfven inom fäderneslandet märkbara svallvågorne efter 1848 års politiska stormar på Europas kontinent; må det tillåtas mig erinra om den häraf härflytande enkla sanning att endast under stormiga och äfventyrliga tider, det genom 28 Den 15 Februari f. m. elt slugt begagnande af utomordentliga förhållanden, kan lyckas inför en länkande allmänhet bereda upmärksamhet åt åsigler, hvilka under lugna, normala tidsomsländigheter aldrig bordt eller kunnat bevärdigas med ens det flygt igaste ögnakast. Principen af Ståndsrepresentation, hvilken ulgifves såsom grundval till förslaget, är i tillämpningen, genom det sätt, hvarpå det hittills orepresenterade elementet i samhället blifvit föreslaget att i RiksStånden inrymmas, så helt och hållet förvriden, att just derigenom det egendomliga begreppet om Ståndsrepresentation är helt och hållet nphäfd; — och förslagets beskaffenhet i denna del bevisar således mer än till öfverflöd, att, vid detsammas npgörande, elt chaos af idéer föresväfvat den värde Auctorns föreställningssätt; dock utan förmåga att derstädes ordna sig i bestämda, följdriktiga grundsatser; långt mindre att af dylika bilda ett helgjutet, conseqvent genomfördi system. Så vidt den särdeles anmärkningsvärda bristen uti förslaget på hvarje stadgande ang:de valrättens och valsättets utöfning gör det till en möjlighet alt bedöma de afsedda RiksSlåndens skaplynne och verksamhet, vill jag nu deröfver yttra mig; men derförinnan mäste jag dock med några ord uttrycka mitt billiga och rältmätiga klander öfver ofvannämnde väsendtliga brist i förslaget.
Då tanken i förbigående snuddade vid dem, var jag böjd att tro på tillvaron af någon ond ande, som osynlig lurar i vår närhet och inväntar ett gynsamt ögonblick för att öfverrumpla själen och taga den i sitt våld. Jag önskade att Antti snart måtte komma hem. Det plågade mig att jag gjort mig skyldig till en orättvisa gentemot honom. Jag hade ett behof att visa honom, huru jag litade på honom och älskade honom. Men Antti hördes ej af. Jag hade redan varit hemma mer än en timme. Han hade lofvat komma strax efter mig och dröjde dock så länge... Jag såg på mitt ur och räknade ut att fyra timmar förflutit sen vi begifvit oss af på seglatsen. Nog hade de redan kunnat komma... Men de hade helt säkert roligt där de voro, och hvarför skulle jag icke unna dem det? Gärna för mig skulle de få dröja där om också till i morgon bittida, jag skulle ingalunda afundas dem deras glädje. Tiden skulle nog gå med barnen och allehanda göromål. Agnes hade rätt. Det var dumt att vara svartsjuk, det var fult. Ingen människa borde förnedra sig ända därhän att lämna dylika känslor spelrum. Men i öfrigt var hennes uppfattning af äktenskapet alldeles förvänd. Tillåta sin man att vara otrogen...? Och själf begagna sig af denna frihet? Nå ja, man fick inte fästa så stort afseende vid hennes ord. Helt säkert skulle hon ändra åsikt om hon blott blefve gift. Men i alla fall borde hon ej komma fram med sådana saker, åtminstone icke inför gifta män, det kunde medföra dåliga följder. För Antti fruktade jag ingalunda... I alla fall var det märkvärdigt, att Antti ej stöttes af hennes gemena koketteri. Då hon till och med täktes stiga med foten på hans knä! Om hon tillät sig att i min närvaro gå så långt, hvad skulle hon då ej När jag ordentligt tog saken i öfvervägande, var det dock ej så underligt att jag blef utom mig. För den skull behöfde jag ingalunda hysa samvetsbetänkligheter. Antti skulle aldrig tillåtit mig att stiga på någons knä. Och han skulle icke häller tålt att jag blifvit förtjust i en främmande herre och fullständigt glömt min man, medan jag koketterade för den andra. Och hvilket intryck det gjorde på Antti!
Om jag, efter det kostnadsförslag, som här finnes uppgjordt, undersöker de olika kostnader, som skulle uppkomma, om jag nedförer banan till Stadsgården, eller om banan skulle öfverföras norrut till Klara sjö eller Ladugårdslandet, uppkommer en skillnad af omkring 1 million rdr. Jag hemställer, om det kan vara skäl att för en så jemförelsevis ringa summa uppskjuta en plan, som för hela landet är af så stor vigt. Man har vidare anfört, att denna sammanbindningsbana icke borde anläggas förr än man har något att sammanbinda. Jag vill i anledning deraf fästa uppmärksamhet på, att i samma stund, som en nordlig från Stockholm utgående stambana är af R. St:r beslutad, är densamma äfven att anse såsom fullbordad. Då, oaktadt jag skulle hafva kunnat vidlyftigare genomgå de många anmärkningar, som jag vid frågans behandling dels inom Utsk:t, dels här, har hört mot densamma framkastas, jag icke vill, enär jag föreställer mig att hvar och en satt sig in i denna fråga, i detta afseende längre upptaga R. o. Ad:s tid, ber jag likväl att få tillägga några ord med afseende å hvad beslut, som af R. o. Ad. i frågan bör fattas. I en reservation, som jag afgifvit inom Utskit, har jag framställt den önskan, att R. St:r måtte till K. M:s disposition ställa det af K. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 P r o t o c o 11, hållna hos Högloflige liiddcrskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stochholm, Åren 1834 och 1833. Nittonde Häftet. STOCKHOLM. Tryda a hos Johan Hörberg, 1835. Måndagen den a Februari 1835. Plenum kl. 10 f. m. Hr Peyron, Gust. Abrah.: Ingalunda af farhåga, att mina motståndare skulle segra, utan blott af skyldig aktning för Hr Gr. o. Landtm, och H. R. o. Ad. begärde jag icke votering, rör:de StatsUtskts utlåt.
å 157,000 11:dr, inköpta för 142,870, — „ d:o d:o a 4 proc., stälda i utländskt mynt, 54.500 mark Hamb. Banko, inköpta för 72,666, 67. „ Wermlands Hypotheks-förenings k 4 proc. å 134.500 R:dr, inköpta för 122,395,” — „ Smålands ocb Hallands Hypotheks-förenings, dels k 4* proc. å 15,000 R:dr, dels k 4 proc. å 176,800 R:dr, inköpta för 175,888, — „ d:o d:o k 4 proc., stälda i utländskt mynt, 260.500 mai’k Hamb. Banko, inköpta för 323,888, 33. „ Östgötha Hypotheks-förenings k 4 proc. å 960,000 R:dr, inköpta för 881,484, — „ d:o d:o k 4 proc., stälda i utländskt mynt, 490,000 mark Hamb. Banko, inköpta för 614,133, 33. S:gr 8,286,958, 66- Af dessa obligationer äro Smålands och Hallands Hypotheksförenings med 4J procent ränta å 15,000 R:dr uppsagda till inbetalning den 8 December innevarande år och beslut af Fullmäg tige fattadt angående uppsägning af de Skånska Hypotheks-Föreningens obligationer, som bära 4.', procent ränta, å de tider, då dessa kunna uppsägas. § 68. Leverering af Af Bankens vid 1856 års utgång upplupna disponibla vinst SiZgäids-konliafva> jemlikt föreskriften i 177 § af Reglementet, vid slutet af toret. ål’ 1859 blifvit, i och för Statens allmänna behof, till Riksgäldskontoret aflemnade 500,000 R:dr Ruut. 71 § 69.
Landtm., att då de tvenne på 1780-talet födde medlemmar af adeliga ätten Armfelt, nemi. Johan Christoffer Armfelt och Erik Wilhelm Armfelt, hvilka å stamtaflan finnas antecknade såsom äldre ättemän än Ofverste Gustaf Mauritz Armfelt, och om hvilkas lefnadsförhållanden stamtaflan ej innehåller några uplysningar. enl. all sannolikhet varit bosatte i Finland och förmenas hafva derstädes aflidit, samt R. o. Ad. tillförene .under likartade förhållanden medgifvit, att hufvudmannarätt finge utöfvas af yngre, i Sverige bosatte ättemän, ansåg sig H. Exc. böra hemställa, att Ofverste Armfelt, hvilken vid flere föregide riksdagar intagit säte och stämma för adeliga ätten Armfelt, måtte anses såsom nämnde ätts hufvudman, intilldess annat förhållande kan styrkas, samt att den af honom till denna Riksdag utgifne fullmakt följaktligen måtte af R. o. Ad. godkännas. Ropades Ja. Frih. Raab, Adam Christian: Vid början af föreg:de plenum remitterades en motion, väckt, om jag minnes rätt, af Hr Skjöldebrand, ang:de inrättande af hedersdomstolar vid Arméen, och vid slutet af samma plenum framställdes af Hr Brakel ett förslag rörande uphäfvande af duellsplakatet. Dessa motioner komma väl icke att behandlas i sammanhang med hvarandra, femedan den ena remitterades till Ekon.Utskit och den andra till LagUtsk:t. De stå likväl i nära inbördes samband, och det är derföre jag nu ber, att med några ord få beröra den förra, under det jag yttrar mig om den sednare. Såsom ett skäl, hvarföre detta sker först efteråt, anhåller jag att, ehuru icke såsom någon ursäkt, få anföra, att jag först sent upkom i den dagens plenum.
Denna Nämnd röstar om de af Riksdagen till antalet bei stämda Förmyndare, som skola vara en, tre, eller fem. Hvarje, ledamot af Nämnden upptecknar å en sluten vallista de män, dem han anser förtroendet värdiga, och sä många, j alt de med en person öfverstiga del af Riksdagen bestämda antalet. Af dem, sorn dervid kommit i åtanka, ställes först den, som flesta rösterna erhållit, under ny omrösti ning, då Nämndens pluralitet gifvet' utslaget. Pä samma sätt förfares med den, som j näst honom blifvit af de flesta kallad o. s. v., tilldess det föreskrifna antalet af För' myndare blifvit fyldt. Nämnden kan ej förr åtskiljas, än valet fulländadt är; och gäl| ler detta val såsom Riksdagens beslut. Om så händer, alt Hamrarne ej inom tre dagar efter Riksdagens öppnande om Förmyndarnes antal åsämjas, förordnas på enahanda sätt och till lika antal, som ofvarr ! angående Nämnden är sagdt, en särskild Nämnd, att medelst omröstning denna fråga, , med samma kraft och verkan, sont Riksdagens beslut, inom två dagar afgöra; skolande j sedermera den utsedda Nämnden, likaledes inom två dagar, hafva valet förrättat, så att i alla händelser Förmyndarevalet, inom sju dagars förlopp från Riksdagens öppnande, må vara verksläldt. § 68. Till följd af Regeringsformens 96 § skall hvarje Lagtima Riksdag förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man att hafva tillsyn öfver lagarnas efter - Ewpeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 33. 31 Befriad af domare och embetsman, samt alt inför den Riks-Rätt, som i bemälde Grundlags 102 § till dess inrättning och göromål beskrifves, eller vid andra vederbörliga domstolar, i laga ordning tilltala dem, sorn i sina embetens utöfning anses af väld, mannamån eller annan orsak hafva någon olaglighet begått eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra.
Efter lagen kännedom af det öfver ärendet i Slals-Rådel förda protokoll bar Konstitutions-Utskottet funnit anmärkningen vara obefogad; och då detta enskilda besvärsmål i öfrigt saknar all betydenhet, anser Utskottet sig icke böra med någon utförligare framställning deraf Rikets Ständer besvära. C. Af Riksdags fullmäktigen från Upsala Län Paul Fritz Mengel angående Upsala luns Enöres-kassa. Anmärkningen bar blifvit föranledd af Kongl. Majäs beslut den 30 November 1855 och den 2 Augusti 1856 i ett å Landlförsvars-deparlemenlels föredragning handlagd t ärende angående Rotehållarnes inom Upsala län så kallade Enöres-kassa. Den behandling detta ärende genom föredragandens till Konungen afgifna råd rönt, skall, enligt Anmärkarens förmening, vara uppenbart stridande mot lag, och hos Chefen och Föredragande Statsrådet för Landtförsvars-departemenlet ådagalägga brist pä skicklighet, nit och oveld. Denna åsigt söker Anmärkaren bevisa genom en utförlig framställning af ärendets hela behandling, hvilken Utskottet tror sig böra i korthet återgifva. Upsala läns Enöres-kassa, för omkring 150 år sedan grundlagd genom Rotehållarnes öfverenskommelse, skall utan bidrag af Staten vara tillkommen ensamt genom årlig afgift af Rötehållarne, och hade lör ändamål Rotarnes hjelp och understöd lör rekryteringsskyldighetens fullgörande. — 1830 öfverenskommo Rötehållarne, all hvarje Rote, som uppsatte ny soldat, skulle undfå 26 R:dr 32 skillingar banko i s. k. "lego-och bosätlningshjelp”, samt att det öfverskott å kapitalfondens räntemedel, som årligen uppkom sedan nyssnämnde bidrag jemte kostnaden för kassans förvaltning blifvit bestridda, skulle användas till ett för kassan, enligt Anmärkarens förmening, alldeles främmande ändamål, nämligen bildandet af en Gratifikalionsfond för afskedade soldater vid Uplands Regemente, deras enkor och oförsörjda barn, hvilken fond skulle benämnas H. lv. H. Hertigens af Upland Gratifikalionsfond.
Att lagens mening är, att icke andra mål än egentligen skuldfordringsmål skola tredskovis afdömas, visar sig deraf, att lagen hänvisar den vinnande parten att söka utmätning, hvilken hänvisning icke är tillämplig på andra än sådana mål. Gr. Sparre: Jag ber om ursäkt derför att jag så ofta uppträder, men jag har velat erinra den föregående talaren der - 172 Den 7 Mars e. m. om, att 6 § af 16 kap. R. B., hvilken han åberopat till stöd för sin åsigt i denna fråga, icke utgör något särdeles starkt bevis derför. Denna § lyder sålunda: »Nu söker endera parten uppskof i saken, förty att han vill flera bevis skaffa eller för annan orsak; finnér domaren skäl till det uppskof, lagge honom viss tid före, etc.» I det fall, som afses i denna §, beviljas uppskof, icke på grund af svarandens uteblifvande, utan i följd af kärandens egen begäran om uppskof, och således kan i detta fall icke någon kommunikations-skyldighet ifrågakomma. Hr Nordenfalk: Af förekommen anledning afstår jag från det af mig framställda förslag till R. o. Ad:ns beslut i denna fråga och förenar mig med de Hrr, som yrkat återremiss af denna §. Medan jag har ordet, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att jag icke, såsom en föregående talare påstått, yttrat, det alla vore i praxis ense om det rätta förfarandet i ifrågavarande afseende, i hvilket (all särskild lagbestämmelse i ämnet vore obehöflig, utan endast alt man nu, liksom vid föregående riksdag, synes vara temligen ense om, hvilket förfarande man skulle önska vara i praxis det gällande. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till den förevarande §:n, dels återremiss deraf och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på §:ns återremitterande, då svaren utföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu varit öfvervägande. § !•
Jönköpings stad upplåten i och för anläggning af promenad-platser, med vilkor att, i händelse Kronan, för något ändamål, komme i behof af den upplåtna marken, densamma, med undantag af den plats, som vore afsedd för ett skolhus med dertill i öfrigt bestämdt nödigt utrymme, efter sex månaders uppsägning skulle återställas, och Kronan således ännu både egde oell kunde disponera hela fästnings-området mellan vestra förstaden och Lillsjön, utom skolhusplatsen, hvilken, lill följd af Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers beslut, vore under full eganderält åt staden upplåten; så hade E. K. M:t, vid öfvervägande af hvad i detta mål iorekommit och med afseende å Kronans behof af bvggnadsplatser för ofvanuppgifna ändamål, i Nåder förklarat att, för den händelse uppförandet af nytt Landshöfdinge-residensiius i Jönköping skulle af omständigheterna påkallas samt beslut derom blifva folladt, E. K. M:t ansåge den å kattan utmärkta och för en sådan anläggning lämplig ansedda mark af gamla fästnings-området böra till detta ändamål för Kronans räkning bibehållas, dock alt denna mark. så vidt den, jemlikt Kongl. Brefvet den 13 December 1850, blifvit till stadens disposition tillsvidare öfverlemnad i och för anläggning af promenad-platser, finge under de i samma Kongl. Bref bestämda vilkor fortfarande dertill begagnas, intill dess Kronans behof af inarkens användande inträdde; hvaremot E. K. M:t Nådigst föreslagit Rikets Ständer, all det öfriga, Kronan tillhöriga fästnings-området måtte upplåtas till Jönköpings stads framlida disposition för tomtregleringen, på sätt densamma vidare kunde komma att af E. K. M:t i Nåder bestämmas, dock med följande undantag och förbehåll: l:o att för Kronans räkning finge disponeras ej allenast den del af fästningsområdet, som redan till följd af E. K.