Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län väckt motion, hvaruti nnförea, att någre Regementens Beklädnads—Cassör, oaktadt alla utgifter blifvit Alba, Bav.- och Oec.-XJttk Bet, fJza aa, f bes!ridde, ega ganska betydliga öfverskott, hvilka vanligtvis i Landt-Ränterien deponeras och således längre tid förblifva ofruktbare, oberäknadt dia ofördelaktiga verkningarne af minskadt rörelse-capital för visse landsorter; till afbjelpande af hvilka olägenheter Motionairen hemställt, att åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom Beklädn:rds-Cassornes öfverskottsmeael kund# lör näringarne vara att tillgå, antingen genom berörde medels insättning emot ränta i något af Rikets Discont-Werk, eller medelst deras utlånande till enskilde personer, derom Directionerne skulle vara berättigade och pligt!— ge att draga försorg; uti hvilken hemställan sig förenat Anders Nilsson ifrån Malmöhus, samt Per Jönsson och Per Nilsson ifrån Christianstads Län; hvaremot Anders Larsson ifrån Upsala Län anmärkt, att inom nämnde Län det af Motionairen omförmälde förhållande med Beklädnadsmedel icke lärer ega rum.
Af denna utförliga specifikation öfver de särskilda arbetena, sorn under året blifvit utförda, inhemtas, att i den särdeles kuperade terrängen å jernvägens vestligaste del har banan blifvit utgräfd på en längd af 17,500 fot, der djupet öfverallt varit mer än 8 fot, och att bankar blifvit upplaggda på 30,667 fot i längd, der höjden på intet ställe understigit 8 fot. 3:ne kulvertar eller vattenledningar under banan äro uppförda af från 10 till 16 fots bredd med hvalf af granit, och stenbroarne äro byggda med 3 till 5 hvalf hvardera. Träbroarna hafva visat sig mindre lämpliga, och efter slutet af 1857 hafva alla brobyggnader blifvit uppförda antingen af sten eller af jern. Expropriationerna af jord hafva i allmänhet försiggått under temligen billiga vilkor, ehuru de 50 procents förhöjning af det fullt uppskattade värdet, som i lagen bestämmes, alltid och till en icke obetydlig del höjer detta konto af omkostnaderna för Statens jer n vägs-an läggningar. Baron Trolle på Trollenäs i Skåne, sorn på en längre sträcka 112 lemnat sin ganska dyrbara jord utan ersättning, är, bland enskilda personer, den ende, som för jernvägs-anläggningarna gjort någon uppoffring i sådant afseende. De i efterstående redogörelse för inköp af jord upptagne 67,840 R:dr Banko motsvara icke den verkliga utgiften; ty denna blir icke synlig förrän efter arbetenas fullbordan och slutliqvidernas uppgörande med jordegarne i allmänhet. I slutet af Maj och början af Juni månader inryckte på arbetslinien inom Elfsborgs län i olika afdelningar 750 man arbetskommendering ur Kongl. Westgöta-Dals regemente och qvarblef till slutet af September. Med tillgång på tillräckligt antal private arbetare, synes det som kommenderingar ur Arméen skulle vara öfverflödiga; men dels finnas arbeten vid jernvägsbyggnadema, som förefalla den private arbetaren särdeles svåra, dels äro dessa arbeten belägna å trakter, der dessa fria arbetare icke trifvas, och då måste soldaten således anlitas.
Om Ladugårdslands Bränneri-byggnaders anslående till begagnande för Veterinair-Inrättningen; angående ändring i tiden för afslutande af Summariska Räkningarne öfver Uppbörden af Riksgälds - Contoirets medel; om utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 års Riksdag; om arfvoden och renskrifnings-kostnader vid åtskillige Utskott; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående ändring uti I11- structionen för Riksens Ständers Revisorer m. m.; och rörande Öfverste-Lieutenanten G. Hjertås af Kongl. Majrt i Nåder remitterade ansökning om återvinning af försäten tid för inlösen af åtskillige Discont-Assignationer. Den 21 December e. mi 393 Statsoch Bevillnings-Ut sko It ens: Angående upphäfvande af Läst-afgiften för Fartyg, som segla från Norrige, och om jemkning i öfrige Comvoy-afgifter. StatsBeviUningsLagAllmänna Besvärsoch Oeconomiesamt Serskildta Utskottens: Om en ny organisation af Tullverket. StatsBeviUningsoch Oeconomie-Utskottens: I anledning af återremiss å Utskottens Betänkande, angående upphäfvande af Inrikes Tullbevakningen. StatsBancooch Oeconomie-Utskottens: Angående anslag för Strömrensningar, med de rättelser och tillägg Utskottens förnyade Utlåtande i detta ämne innehåller. Statsoch Oeconomie-Utskottens:
Voteringen utföll med 73 Ja och 43 Nej; hvarjemte 3 dubbla sedlar casserats och när Ja således vunnit, är det bifallet, att Målningar, Handteckningar Betiinkanden, N:o 371. och Ritningar, infattade eller oinfattade, af Svenska konstnärer, skola få tullfritt inoch utföras, men att för Målningar &c. af andra än Svenska konstnärer bör erläggas en införselTull af 5 R:dr samt utförselTulI af 1 Rcdr å 100 R:drs värde. 3i:o2.Den, som enligt BevillningsUtskottets mening, vill, att, för införandet af alla slag Born-eller OliveOlja skall bestämmas en MedelTull af 16 sk. per kanna, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; skall Tullen å nämnde Artikel utsättas till 8 sk. per kanna, då den inkommer på Fastager; men till 3o sk. per kanna, då den på Flaskor införes. Voteringen har utfallit med 78 Ja oelf 41 -Ve/. Och som Ja vunnit, är för införandet af alla slag Bomeller OliveOlja, bestämd en MedelTull af 16 sk. per kanna. 32:0 Den, som gillar BevillningsUtskottets förslag, att införselTullen för ett Ris Korteller CartiePapper skall bestämmas till 3a sk., röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Ve/V skall Tullen för införseln af ett Ris dylikt Papper utsättas till 24 sk. Voteringen härom utföll med 86 Ja ^,ch 3,3 Vey. 3a4 StatsU t skottets Och då Ja vunnit, är InförselTulIen för ett Ris Korteller CartiePapper bestämd till 32 sk. 33:o Den som biträder Bevillningsutskottets förslag, att InförselTulIen å en Tunna KokSalt skall fee-» stämmas till 36 sk., röstar Ja Den det ej vill., röstar Nej■ . Vinner Nej; kommer InförselTulIen å En Tunna JJokSalt alt utsättas till 32 sk.
Ant. till Itp. dUk. den 11 Haj 1848, kt 10 l ,m Betänkande, i anledning af väckta frågor om Bergs fogde-tj emter nes indragning samt om upphörande af Bergs fog dar nes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslagen. Genom remisser har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fått emottaga följande i ofvanberörde ämnen väckta motioner: Ålim. Betv.- och Ekon.-Utskolteti Betänkande, N:o 88. 7 l:o af riksdagsfullmägtigen från Wermlands län, Anders Johansson, som anfört, att al honom redan vid sistlidne riksdag motion blifvit väckt om indragning af bergsfogde-tjensterne, samt att densamma då förordades af Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hvilket, såsom skäl för desse tjensters umbärlighet upplyste, att den befattning med tillsyn öfver bergsväsendet, som ålåg bergsfogden, nu mera jemväl tillhörde geschworner!!, hvilken kunde öfvertaga bergslogdens vidare åliggande, att årligen afgifva förteckningar öfver tackjernsoch smidestillverkningen, äfvensom att utrifva stångjernshärdar; hvarjemte bergsfogdarnes öl riga bestyr med kronouppbörden och utmätningar samt skyldigheten att utföra kronans (alan vid bergstingen syntes kunna utan svårighet öfverlernnas åt kronofogdarne och häradsskrifvarne.
Konungen linner lämplig; ändamålet torde derigenom säkrare vinnas. Den 3i Maji f. ra. IOJ Likaledes, och då det icke torde kunna åläggas nuvarande Generaler, Indelningshafvare af de gamla öfverstelönerne, att lemna dem och emottaga de nu föreslagna conlanta Generalslöner, torde det äfven böra lemnäs till Kongl. Majrls Nådiga godtfinnande, att bibehålla dem vid de bästa af de gamla Öfverste-indelningarne, och disponera beloppet af anslagne Generalslöner till löneförbättring inom indeldta Armeens Befäl; och anser jag i öfrigt rättvisa och billighet fordra, att de från tjensten afgående Generaler af alla grader blifva berättigade till pension, vid fyllda 60 års ålder, forsin öfriga lifstid, efter enahanda grunder, som för afskedstagande Landshöfdingar äro eller blifva fastställde. Anmärkningsvärdt förekommer mig Utskottets yttrande öfver de af Kongl. Maj:t begärde s:ne löner åt FältMarskalkar, som under krig utnämnas; månne här ej varit tillfälle för StatsUtskottet, att låta Nationens erkänsla få visa sig, så väl som vid andra tillfällen, der Kongl. Maj:t ej directe begärt anslag, men StatsUtskottet af billighet och rättkänsla funnit behofvet påkalla en sådan. Månne det är billigt att bifalla löuer åt 2:ne FältMarskalkar, som under ett framtida krig kunna utnämnas, och icke nu länka på FältMarskalkarne Stedingk och Sandels? Den 21 Maji f. ra.
Som jag under behandlingen af förev:de Betänk, sannolikt kommer att flere gånger uppträda, ber jag att en gång för alla få nämna, att, äfven om It. o. Ad. bifaller alla de belopp, jag i mina reservationer tillstyrkt, uppkommer dock på Fjerde Hufvudtiteln en besparing af ej mindre än 1,200,000 rdr; man torde således icke med skäl kunna tillvita mig en allt för stor slösaktighet. Jag anhåller om bifall till den af K. M:t föreslagna anslagsförhöjning. Frih. von Schulzenheim: Det är möjligt, att jag som vanligt sökt att icke med allt för mycken skärpa framställa min tanke — jag vill i allmänhet så mycket som möjligt undvika det — men jag trodde, att den anspelning, jag gjorde, skulle vara tillräckligt tydlig för att kunna af en hvar förstås. Jag afsåg dermed den beräkning, som är gjord på sid. 8 af K. M:ts Propos, ans:de Statsverkets tillstånd och behof öfver den inkomst, som kan tillskyndas Statsverket, derigenom att bränvinsskatten Den 28 Februari e. m. 661 förhöjes med 15 öre pr kanna, och hvilken inkomst uppgifves till 2^ million. För min del vill jag icke, alt det skall blifva ett nödtvång att på hvad sätt som helst anskaffa medel, deri genom att man på förhand bestämmer vissa utgifver, hvartill nödiga tillgångar icke förefinnas; och jag önskar, att den utländska krediten ej allt för mycket behöfver användas. Af dessa skäl, och då jag anser det orätt, att vi nu undan sköta så mycket, att ingenting återstår att göra för näst sammanträdande representation, önskar jag, att vi nu endast må besluta sådane anslag, som äro af yttersta nödvändighet, och att vi således hålla oss till hvad Stats-lJtsk:t föreslagit; jag är öfvertygad, att Stats-Utsk:t och sedermera Bevilln.-Utsk:t det oaktadt skola hafva ganska svårt att sammanjemka budgeterna. Frih. Klinckowström, Rudolf: Det är icke utan förvåning, jag hör en ledamot af Stats-lJlsk:t vara i okunnighet om Statsverkets ställning.
och beräknar jag, hvad han dertill contribuerar årligen med Saltpetter, efter det vanliga Lösnings-priset, som, efter gjordt afdrag för Kronans ersättning 1 R:dr 8 sk. per Z/&, varit 6 R:dr 16 sk. pundet, så uppkommer af 65,ooo Hemman, Städernes jord oberäknad, Saltpetter-afgift af2o5,833 R:dr 16 sk. årligen, hvarmed Sveriges Jord - Sgo Stats-Utskottets Betcinkanden. egare dyrt nog betalt sin egande rätt till Fonden, utan att Capitalisten, eller annan Egendomsegare, deri deltagit; denna Skatt är åtagen för ett visst bestämdt ändamål, och uti ofvan åberopade Revisions Berättelse, pag. 28 och 29, synes äfven att, så väl Ständerne, som deras Revisorer, förut alltid varit sorgfälliga, att få denna Fond oförryckt i behåll för sitt egentliga föremål; de hafva nemligen begärt sådant hos Hans Maj:t,och när afvikelser funnits begångne, gjordt anmärkningar derom, nu skulle de sjelfve göra afsteget, och handla mot principen.
Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel, med 41 » 62. » Mörner, fullm. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, » 41 » 167. » von Köhler, fullm. Hr Cederschiöld, Roh. Teolr., » 41 » 213. » Armfelt, Magnus, » 41 » 228. » Ridderstolpe, fullm. Frih. Cederström, Carl Rud. Henr., » 41 » 297. » Liljencrantz, Johan, » 41 » 311. » af Ugglas, Curt Gustaf, » 41 » 391. » Hochschild, fullm. Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik, » 41 » 394. » Nordenskjöld, Adolf Otto, » 40 » 1. Hr Lilliehöök, Johan, » 41 » 98. » Stålhanske, fullm. Hr Silfverstolpe, David Ang. Leon., » 41 » 678. » Bildt, Didrik Gillis, » 41 » 776. » Gyllenhammar, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Viktor, » 41 » 1960. A.» Montgomery, Rob. Nils Germund, » 41 » 1053. » Hammarberg, fullm. Gr. Mörner, Carl Robert Stellan, » 41 » 1255. » von Schantz, Malcolm Guslaf, » 41 1477. » Jägerhjelm, hillin. Hr Carleson, Fredrik, » 41 » 1636. » Reuterskjöld, Carl Leonard, » 41 » 2075. » aT Huss, rullin. Hr Törnebladh, Carl Ottomar, » 41 Den 30 September. 447 M:o 2183. Hr Gripensvärd, Jakob Olof, med 41 röste » 2331. » Ros, Anders Emanuel, » 41 ).> samt till Suppleanter: o 49.
— Min afsigt denna gång är, att leda Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på principer och facta , icke på personer: Jag har en flerfaldig anledning dertill, och äfven af någre värde Ledamöters hittills hafde yttranden. Det har blifvit sagdt, och af en för hög Auctoritet, för att icke väcka uppmärksamhet, att Konungens Befallningshafvande i Länen vore den säkraste källan, från hvilken Regeringen hämtar underrättelser om tillståndet i Landet. Om så bör vara emellan Riksdagarne, våga# jag dock tro, ait sedan Riksdagen är börjad bör Regeringen i synnerhet vara angelägen, att hämta upplysningar om Landets tillstånd af Riksens Ständer. — 420 Såsom en medlem af dessa anser jag min ovillkorliga rättighet, äfvensom pligt vara, att betala min gärd till det stora ändamålet: Riktig kännedom af Fäderneslandets tillstånd, så nödig för att kunna afhjelpa detta. Just för det jag är öfvertygad, att vår nu varande Regering vill det rätta och för Riket nyttiga, samt intet annat, är jag för min del angelägen, att Den om sanna förhållandet blir ligtigt underrättad. Den största Statsman, den klokaste Financier, kan ock måste misstaga sig, om han ej erhåller oförställda uppgifter, sanna facta, att bygga på. Tvenne frågor tyckas hittills hafva blifvit sammanblandade; den ena, om nöd finnes i landet; den andra, om Regeringen har någon skuld deri. Flera värde Ledamöter hafva klagat öfver nöd i Landet. Om de med nöd förstådt hungersnöd , hafva de haft orätt. Tvärtom har på samma tid, som af Ciimat och jordmon mer gynnade länder ej varit frie från hungersnöd; icke en gång någon ovanlig brist på föda funnits i någon del af vårt Rike, oaktadt årsväxten ej yarit mycket ymnig, och Brännvins-bräaningen fått fortfara. Och härföre hafva vi vår Regering och i synnerhet Hans Kongl. Höghet '-KronPririsens välgörande anstalter, att tacka; eller hvem annars? Men det gifves en annan nöd än hungersnöd.
—Ännu värre blir jemförelsen, om jag föreställer mig, att tre jordegare, boende rundt omkring mig, som hafva ett jordvärde af 750 R:dr hvardera, för hvilket de få begagna hvar sin panna om 3o kannor, äfven kunna tillverka på samma tid lika mycket bränvin tillhopa, som jag med min 90 kannors panna, och dessa tre skatta sammanlagdt 4* R:dr 12 sk., då jag måste erlägga 3aa R:dr 24 sk.; ■— jag frågar vördsammast, om sådant har någon rimlighet för sig?— Betraktar jag nu, alt man behöfver med tre stycken 3o kannors pannor ett jord varde af 2,200 R:dr, för att få rättighet alt bränna lika mycket bränvin, som jag med. min 90 kannors panna, men till hvilken senare rättighet fordras i5,ooo R:drs jord värde, så häpnar jag öfver dylika förslag, såsom alldeles förstörande vissa klasser af jordbrukare. — Sorn princip för beskattningen af bränvins-bränningen bör man väl hufvudsakligen afse huru mycket man på lika tid kan med ena och andra pannan tillverka, och då, enligt Vetenskaps-Akademiens betänkande, är styrkt, att örn man antager 6 tums djupa pannor som norm för beskattningen, så kan en liten och en stor panna afverkas på lika tid, hvaraf följer, att beskattningen, i principväg, bör ske i förhållande till pannornas storlek. — Vill man sedermera, i consideratiensvag, afse, att i en del provincer innehafvare af små pannor bränna sämre och mera sällan, —• det blir en helt annan sak;— och om denna consideration blir rimlig, har jag deremot intet att påminna. ■— Man säger väl, att desse innehafvare af små pannor icke begagna sin bränvins-brännings-rättighet såsom de kunde; men derpå svarar jag, att i vissa orter, såsom t. ex. Blekinge, delar af Skåne, Österoch Westergöthland, samt Småland och delar af Södermanland och Upland, jag precis känner, 32 Bevilln.~ och Oecon.-Ulsk.
1800 utfärdades en kungörelse att sådant tillstånd skulle ges till en och annan större och folkrikare av Våra städer. Samma regler gäller som när Göteborg och Malmö fick sina egna banker. Högkvarteret Ljungby den 20 juni 1805. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående räntan för lån av de under Kongl Kollegii förvaltning ställda manufakturoch ulldiskontfonder; Stockholm den 2 juli 1805 Slöjdidkare, som lånat ur manufakturdiskontofonden, har tidigare betalat 4 % ränta. Räntesatsen kommer att vara lika i fortsättningen och de befarade höjningarna till 10 % om inbetalning sker för sent blir inte av. Detta för att uppmuntra slöjdare. Detsamma gäller lån ur Ulldiskontofonden och Väverifonden. Stockholm den 2 juli 1805 J LILJENCRANTS Förordning om Skogarna i Riket; Hälsingborg den 1 augusti 1805. När förordningen från 1793 angående skogarna i riket skulle verkställas, har sådant inträffat att vissa delar behövt jämkning och förklaringar. Då vi insett problemet med nya rättelser och förklaringar har vi beslutat att alla hittills utkomna författningar om skogar skall upphöra. Om allmänningar, kronoparker och kronoskogar. Landsallmänning skall de nyttja som bo inom länet och Häradsallmänning de som bo i häradet. Över dessa och kronoskogarna skall landshövdingen ha överinseende. Skogsbetjäningen skall tillsammans med kronofogdar och länsmän som finns på platsen vårda skogen. Det är dock förbjudet för skogsoch jägeribetjänt att ha något överinseende över Skatteskogen undantagandes ekskogen. Vill någon hugga timmer, ved, gärdsel eller stör från allmänningen, skall han inför två synemän bevisa hur mycket han behöver och att han inte har skog på egna ägor. Ansökan ställs till vintereller sommartinget vid häradsrätten. Häradsrätten skall utan anseende på person eller egendomens natur avgöra hur mycket som anses skäligt av det begärda. Skulle någon med egen skog, som han misskött begära skog, kommer ansökan att avslås. Landshövdingarna skall ha kontroll på allmänningarnas antal, tillstånd och växtlighet. De skall gör sexårsplaner på hur mycket man kan ta ut varje år. De skall genom resor rannsaka hur skogarna ser ut och lämna syneprotokoll till Rikets Kammarkollegium.
Utskottet har om förhållandet härmed tagit noga kännedom, och dervid funnit, att Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse af den 23 Maji 1818 yttrat, att då aldra Gardes Regementet egde samma rättigheter och skyldigheter, som Svea Lif-Gardet, syntes ock billigheten fordra, att det förstnämnde äfven borde få sig begagna af RegementsCassern, heldst både svårighet skulle möta att kunna erhålla lämplige rum till Compagnie Casserner och äfven olägenheter uppstå i och för tjenstgöringen, samt i Militäriskt hänseende genom aflägsenhet imellan Compagnierne, hvarföre Riksens Ständer anslagit 15,ooo R:dr årligen, att intill nästa Riksdag disponeras till anskaffande af Cassern åt aldra Gardes Regementet, på sätt Kongl. Majit i Nåder lämpligast funne, hvarvid dock Riksens Ständer i underdånighet föreslogo, att något dertill tjenligt hus måtte i3p6 Stat s-Ut skottets JBetänkanden, varda inköpt, på det den större kostnad, som nybyggnad medförer, måtte undvikas, samt det vilkor dervid fästas, att då Gardes-Regementerne af Stockholms Stad åtnjuta Inqvarterings-penningar, desse Regementer måtte sjelfve för framtiden bestå underhålls-kostnaden för de på Statens bekostnad åt dem upplåtne eller anskaffade RegementsCasserner, så att någon utgift härtill aldrig må komma att Staten belasta. Då sedermera i verkställigheten af detta Riksens Ständers Beslut, tillgång till inköp af tjenlige hus icke funnits, bar Kongl. Maj:t anbefallt inköp af en tomt på Ladugårdslandet, derå lämplige Byggnader skulle uppföras; och som vid anställd EntreprenadAuction det befunnits, att uppbyggande af ett större hus, hvaruti hela Regementet kunde Casserneras, skulle komma att blifva allt för kostsamt, förordnade Kongl. Maj:t i ISåder att flere mindre hus, hvardera afpassadt efter erforderligt utrymme för arne Compagnier borde uppbyggas och Byggnaderne verkställas genom Entreprenad.
Måhända vore det mindre granlaga att meddela offentligt, hvad sålunda blifvit enskildt meddeladt, men åtskilliga af de större ullproducenterne lära sannolikt förut känna det antydda förhållandet, enär de fått erfara resultatet deraf, och respektive ullhandlare torde ej heller göra någon svårighet vid att derom uplysa Utsk:s ledamöter. Nog af, att det med någorlunda visshet kan sägas att den ofördelaktiga ställning, hvari den Svenske ullproducent befinner sig äfven nu då tullen är temligen hög, härrör ifrån brister i sjelfva handelsbruket, och att, om dessa blifva afhjelpta genom tjenliga åtgärder lill bildande af en mera stadgad ullhandel inom landet — och dermed förenad sortering i större poster, så betyder det litet eller intet att införseltullen borttages enär skillnaden emellan det högre pris, som fabrikanterne nu vanligen betala för utländsk ull och priset för inhemsk af motsvarande finhet ofta är vida större än den skillnad, som skulle härröra af tullafgiftens belopp. Om det här upgifna förhållandet såsom jag förmodar kan besannas af någon bland de Hrr ullproducenter, sorn haft erfarenderaf, så bortfaller i och med detsamma skälet för bibehållande af en tullafgift, som icke i sjelfva verket lemnat något verksamt skydd. Då för öfrigt den tulltaxa, som nu bestämmes endast gäller till nästa Riksdag, så synes ett försök på denna tiden icke kunna medföra något slags våda för ullkullturen, men skulle i flere hänseenden verka välgörande. Det torde också vara skäl erinra, att en förändring i lullafgiften för ull icke kan hafva minsta inflytande hvarken till vinst eller förlust för alla de landtmän, och hvilka kanske utgöra den största delen bland denna klass, sora till det mesta sjelfva förbruka sin ull, men som tillika måste vara intresserad att erhålla till billigt pris de nödiga yllebeklädnader, hvilka de ej sjelfve kunna tillverka.
Hvad jag nu fått af det sednare slaget, tillräknar jag icke min värde kamrat, hvilken, såsom motionär i den numera sjelfdöda adressfrågan, torde behöft skaffa sig litet luft, då han inom Utsk. af en annan reservant fått afhöra det ironiska spörsmålet, om ej de, som motionerat och beslutat ex-adressen, skulle känna sig villiga att återkalla densamma, en åtgärd, som det icke vore sagdt, alt allmänheten skulle anse såsom en följd af inconsequens, utan fastmer af ren ånger. Sådana ord äro icke goda att smälta, jag medger det; och efter jag i ämnet var af samma tanka som den andre reservanten, så skulle jag väl också få min släng af slefven, när retributionen vankades, kan jag tro. Då nu likväl Hr Stuart, efter sina åsigler i hufvudsaken, eller om det riksvådliga och orimliga i mitt förslag att komma till slut med myntenhetsfrågan, synes hafva ett outtömligt förråd, hvarur han kan utösa ”deconfiture'” öfver mig, så begriper jag icke, hvarföre han skulle sälla sig till det sälskap, som fylla publika rum och tidningar med ropen: Hier wircl man selien den nye Statssehter fur Handel und Finanz. Eller hvad menar väl Hr Stuart med sina emphatiskt understrukna ord: "meriterande’' och "lyckats intaga en så fördelaktig ståndpunkt”, om ej äfven han velat insinuera, att jag går här på expectance af någon plats i Konungens Conseil? Hvad härom blifvit förut skrifvet och pratadt har jag försmått att vederlägga, och hvem skulle väl också hinna med att läsa, mindre besvara allt dylikt snack? — Men då äfven en man, hvars egenskaper under denna riksdag och under utskrs-arbetet tillvunnit sig min aktning, börjar fatta i ett af repen till larmklockan, så synes mig upptåget betänkligt, icke just för min personlighet, men för det allmänna bästa.