Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prat. 1844, 7 Sami. 1 Afd, tj Haft. %. 10 Lag-Utskottets Memorial, 2V:o So. framställde anmärkningar;, men som detsamma, uti livi 1 ket Utskottet afstyrkt föreslagna förändringen i straffet för stöld, men tillstyrkt uppenbara kyrkopliktens afskaffande för alla brott, derför den nu eger rum, utom 1 fråga om stöld och (få den, som är vorden dömd till döden, derifrån njuter förskoning, blifvit afslaget af Högloflige Ridderskapet och Adeln den 2 och af Högvördiga Prest e-Stå ndét den 7 nyssnämnde månad, samt bifallet af Hedervärda Bonde-Ståndet under den 9 samma månad; så enär frågan, enligt 87 §:n Regeringsformen, alltså förfallit, lärer något yttrande öfver berörde anmärkningar ej erfordras; hvilket vördsamligen autiiäles för det Riks-Slånd, som Betänkandet återförvisat. Stockholm; dem 2 December 1844. Ank. till Exp.-TJtsk. dér» 2 Dec. , kl. 2 c. m. Memorial, i anledning af äterremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 13, Öfver vackt motion om rättighet för fordring seg are att hos honungens Befallningshafvande erhälla promotorial i lagsökningsmäl. Vällöfl. Borgare-Ståndet och Hederv.
Korporals-bostället vid Skånska HussarRegementet Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län; N:o 203, i anledn. af väckt motion, ang:de Statsverkets befriande från vidare utgifter för kolonien St. Barthelemy; samt ~N:o 204, i anledn. af väckt motion om tryckning af några, StatsUtsk:s Betänk. N:o 71 följaktliga, skriftliga bilagor i frågan om Landtstalens lönereglering. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskrs d. 2 dennes på bordet lagda Mern. N:o 205, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 206, i anledn. äf väckt motion om pension åt aflidne Bruksidkaren Samuel Ovens enka. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 207, i anledn. af väckt motion om bidrag af allmänna medel för tillvägabringande af ändamålsenlig kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 208, i anledn. af väckt motion, ang:de civile och militäre embetsoch tjenstemäns pensionering. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 209, i anledn. af väckt motion om fortfarande understöd för reparation af Linköpings domkyrka, blef detta Utlåt, ånyo bordlagdt, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran. Föredrogs och bifölls StalsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 210, i anledn. af K. M:s Nåd.
I målet bordt, hade E. K. M:t och Rikets Kammar-kollegium i underdånighet anfört, dels att Kollegium, i likhet med hvad Kronofogden och Häradsskrifvare!) förklarat, funne de föreslagna vilkoren vara till fördel för boställs-innehafvaren, dels ock att räntan för qvarnen, fyra fjerdingar tullmjöl, såsom inbegripen i boställs-innehafvarens lön, hittills icke blifvit utgjord, och af sådan anledning vid bytesvilkorens uppgörande undfallit uppmärksamheten, ehuru denna ränta ej allenast borde åtfölja qvarnlägenheten, utan ock fortfarande komma boställs-innehafvaren lill godo; men som utgörandet deraf skulle innefatta en opåräknad tillökning i det mer än tillräckliga vederlag, som bolaget erbjudit, samt qvarnen, genom förbindelsen för bolaget att åt innebafvaren af Arnäs boställe fritt förmala 15 tunnor råg och 20 tunnor hafra, i sjelfva verket biefve till honom skattskyldig för så mycket, som tulltägteu å denna mäld eljest skulle utgöra, och således för vida mer än den nuvarande räntan, ansåge Kollegium all svårighet i detta hänseende kunna undanrödjas, samt, utan rubbning i bytes-vilkoren, qvarnens skattskyldighet och boställsinnehafvarens löne-indelning lemnäs oförändrade, derest berörda qvarnränta, som ingiugé i Arnäs boslälls-ränla, biefve derifrån i jordeboken utbruten och särskildt påförd qvarnen, med anteckning att boställs-innehafvaren, i stället för att uppbära densamma, egde åtnjuta fri förmälning af ofvanberörda spanmålsbelopp, på hvilket sätt och med vilkor i öfrigt, dels att boslällshafvaren skulle blifva ansvarig för de räntor och besvär, som ålåge ^dels mantal Gullsjö och beräknats till 3 R:dr 25 sk. ^ rst., dels ock att nämnda hemmansdel öfverginge till Kronooch Arnäs qvarn till skatle-natur, Kollegium i underdånighet tillstyrkt bifall till ifrågavarande utbyte, för hvars verkställighet
Om man å ena sidan kan säga, att denna i lag bestämda form för ådagaläggandet af nationens tänkesätt om rådgifvarne, dels synes öfverflödig, då beskattningsrätten tillhör nationen genom R. St., och en nedsättning af anslag, eller en vägran af beviilningen vore vida mer afgörande; dels innebär under olivar, national-representations brister och dess sammansättning i stånd, med splittrade intressen, en rättighet, som kan blifva vådlig för samhället, derigenom att den afskräcker sådana män, som skulle vilja arbeta för allmän lätt, ifrån rådsplatsernes emottagande, och kunde lemna nitet för det allmänna till offer för enskildta öfvervägande intressen; måste likväl å andra sidan tagas i betraktande, att dels beskattningsrätten icke ännu med full kraft kan utöfvas af nationen, genom national-representalionens nyssnämnda bristfälliga skick, dels att grundlagen, måhända af samma skäl, endast gifvit åt Ständernes beslut, vid 107 §:ns tillämpning, formen af en önskan, hvilkens uppfyllande beror af konungamakten, och dymedelst lemnat denna angelägenhet, som eljest synes böra tillhöra national-representationens prerogativ, till en påföljande pröfning hos Konungen, som således kan sjelf afgöra med sig, huruvida Ständernes begäran kan anses vara grundad på enskildta och ståndsintressen, eller om vigliga, nationens allmänna fördel och Rikets nytta förnärmande, felsteg och uraktlåtenheter påkallat densamma.
Ty ett ensidigt bearbetande af endast jernvägar genom de delar af landet, som dermed kunna gynnas, kan icke annat än blifva skadligt för sådane af naturen mindre väl lottade trakter, som icke ega tillräckliga medel att sjelfva utföra så stora kommunikationsanläggningar, men som, med bidrag af Staten, kunna tillvägabringa nödiga förbättringar i de af naturen anvisade farlederna. Då jag, på sätt nyss blifvit antydt, hyser den förhoppning, att Rikets Ständer icke uteslutande skola använda de förhanden varande tillgångarne att dermed bygga jernvägar, utan ock komma att reservera några betydligare belopp för åstadkommande af andra kommunikationer i det inre af landet, bör jag derjemte fästa uppmärksamhet derpå att, enligt hvad under en längre tid varit vanligt, Rikets Ständer för understöd till väganläggningar och kanaler plägat bevilja minst f-delar af arbetskostnaden att utgå, icke, såsom i Kongl. Maj:ts nådiga Pro - Motioner i Preste*Ståndet 1862. 285 position i förevarande fall är föreslaget, i form af lån, utan såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, mot det att de bolag eller menigheter, som åtaga sig arbetets utförande, förbinda sig bekosta återstoden. Det är ock endast på sådant sätt det kan blifva möjligt att för dylika arbeten bilda bolag, enär erfarenheten visat, att aktieegarne, i anseende till arbetenas dyrhet och den långa arbetstiden, icke kunna på flere år påräkna någon ränta på sina i sådana företag nedlagda penningar. Väl har sedan någon tid en inbjudning blifvit utfärdad för aktieteckning till fullbordande af nu ifrågavarande arbete; men denna inbjudning, som med välvilja omfattats så väl inom som utom Östergötland, har utgått från den förutsättningen, att ett betydligare statsanslag utan -återbetalningsskyldighet skulle af Rikets Högloflige Ständer anvisas. Vägoch Vatten byggnads-styrelsens ofvanberörda förslag har ock gifvit anledning till den förhoppning, att arbetet skulle, såsom högst gagneligt, vinna ett sådant understöd.
Uti ProtocollsUtdrag samma dag af'Herrar Arfvidson, Kjellander, T.efjler, Nordström, Eckhoff, Fogelmark, Thunell, Ehlund, Littke, Schotte, Hohn, Widerberg och Westin. Hos Hedervärda BondeStSndet: Uti ProtocollsUtdrag den 24 och 31 Mars samt den 1 och 4 Aprill af Riksdagsfullmägtige Anders Joachimsson från Östergöthland, Jon Tonsson från Fdekinge, Anders Sandsten från Jönköpings Län, Johan Longberg från Gestrikland, Nils Månsson frän Malmöhus Län, vice Talemannen Hyckert, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Per Nilsson från Christianstads Län, Johannes Olsson från Elfsborgs Län, Börje tiörjésson från Halland, Per Isacsson Myr ung från Gottland, Per Bengtsson från Halland, Måns Persson från Blekinge, Lars Carlsson och Petter Svensson från Skaraborgs Län, Petter Persson och Jonas Jonasson fria Calame 7<5g B«.sv. och Ebon, Utsk. Betänkanden. Unn, Abraham Persson från Stockholm? Län, Johan Rutberg från Norrbotten samt Johan Wiklund från Vesterbotten. Då Utskottet, efter trenne i förevarande ämne tinder denna Riksdag redan afgifna vidlyftiga Betänkanden, nu skall yttra sig för fjerde gången uti ett husbållsmål, nästan lika mångsidigt, sorn de vidt åtskilda åsigter och. intressen, under " hvilka det kan betraktas, skulle det anse sig icke väl använda Riksens Höglofl. Ständers dyrbara och f en vis Öfverhet till andra vigtiga öfverläggningsämnen påkallade återstående tid, om ofvannämnde anmärkningar, utgörande femtiotvå fulla ark, upptogoa och till sina serskildta påståenden resumerades. De innehålla utan undantag sådana med större eller mindre vidlyftighet anförda yrkanden och förslag, hvilka dels äro allmänt kända, dels tillförne blifvit under flere olika former framställda till Respeclive RiksStandens kännedom och ompröfning. Men Utskottet önskade i dess stille leda Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet, likasom deäredan fästat sin egen, på beskaffenheten a? de gjorda motionerna.
Anm. d. 9 Maji »zi» och de allmänna grunderne fastställdeSpecial »Ststerne remitterade till en s. d. tillförordnad Stats, Beredning, och en afskrift af Riksens Ständers skrifwelse, jemte originale bilagorne, öfwerlemnad tili Stats, Contoiret med särskilta föreskrifter. Den 2z Augusti 1810 föredrogs Stats-beredningens Betänkande, angående i:sta ech a:dra Hufwud-Titlarn»; d. zo November s. a. angående 4'.de kill och med 8:de Hufwud-Titlarne. Rörande Allmänna Indragnings, State» fattades definitist besiut den 16 Maji »8 il. ?z. — med hemställan om förhöjning af zz^ procent url wisa Emdetsoch DenstemänS penningelöner. Anm. dy Maji i8io och remitterad till StatS-Beredningens utlåtande. Detta föredrogs sede mera d. >2 Dcc. 18,0 i sammanhang med Riksens Ständers skrifwelse af d. i» October s. a. 34. angående grunderna för Allmänna Magazins - inrättningens förwallning. Anm. d. 9 Maji i8'o och remitterad till Statsberedningen. Derefter Nådig proposition i detta ämne till Riksens Ständer wid Orebro Riksdag utfärdad under ben iz Septs. a. Z5.— med anhållan att de hittills fran LandsContoiren til! Riksgälds, Contoiret insände GeneralSaminand"ag öfwer bewillningen matte hädanestes afgifwas till Kammar, Rätten. Amu» rss Den rz Aprkl. Anm. den y Mars iZio och remitterad till Kammar-Rätten. z6. Riksens
Bes v.- och Oecon.- Utshls Utlåtande N:o S, ska förderf bränvinsproduclionen sprider omkring sig, hafva Utskotten uppgjort ett Förslag till Förordning om bränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen, hvilket, efter min öfvertygelse, i flere delar är origtigt och stridande emot allmänna rättsgrunder samt ledande till helt andra resultat, än dermed varit afsedde. Till undvikande af vidlyftighet vill jag dock allmänt anmäla min reservation emot 53 och 63 §§. af Förslaget, dem jag minst kan godkänna. Enligt den förstnämnde skulle ingen, sorn utminuterar brän vin, ega rätt till utbekommande af fordringar för det bränvin han utlemnar pä räkning eller credit. Att ett sådant stadgande är rätts vidi igt, förmodar jag icke en gång Ustkoltens majoritet, sorn föreslagit det, skall bestrida. Men den har tilläfventyrs IroLt sig kunna förbise denna omständighet, i anseende lill det goda ändamål man dermed förmodat sig vinna, nemligen förekommandet af skuldsättning för bränvin och med detsamma minskning i bran vi nssupand e t. Utom det motbjudande uti, att se en Lag, som ej har sin grund i rätlsläran, förekommer den nu föreslagna mig så myckel mindre antaglig, som den icke står i det naturliga förhållande till våra redan existerande, hvaruti Lagar böra stå till hvarandra, och hvarförutan ständiga collationer dem emellan uppkomma, hvilka förlama deras kraft och lägga hinder i vägen vid verkställigheten. Så vidt jag förmår uppfatta denna fråga, kan jag icke annat finna, än alt den anmärkte nya §:n skall förfela sitt ändamål ; åtminstone skall dermed obetydligt vinnas. Få lära de lagbud vara, som så lätt kunna illuderas som detta.. Den minsta eftertanke skall lära den minuterande, huru han, denna §. oaktadt, skall, utan risk, kunna tillfredsställa den med penningar ej försedde bränvinslystnes begär; och fara värdt är, att dennes belägenhet derigenom göres än beklagansvärdare.
På dessa och flere andra skäl tror jag att det framställda förslaget icke bör antagas. Hvad beträffar § 1, så finnér jag för min del det der gjorda tillägget alldeles obehöfligt, då redan förut är antydt, af hvilken rätt förmynderskapet bör vårdas, i händelse fadren är okänd; och jag får derföre anhålla, att R. o. Ad. ville afslå den föredragna §:n. Hr von Koch, Nils Samuel: Denna l:a § i förslaget kan visserligen anses som en förbättring, men förändringen är dock af föga vigt, ty den som är född af okänd fader, eller hvars fader ej har stadigt hemvist, lärer väl i allmänhet ej hafva mycken egendom att tillsätta förmyndare öfver. Då jag för öfrigt är sinnad att afslå förslaget i sin helhet, anhåller jag om afslag å denna §. Gr. Hamilton: A ena sidan måste öfver handhafvandet af omyndigas egendom utöfvas en tillräcklig kontroll, hvarvid dock företer sig den svårighet, att en sådan blir ganska kostsam; men å andra sidan får denna kontroll ej blifva så sträng och småaktig, att ingen vill åtaga sig förmynderskap, att förmyndaren förlorar allt intresse, och att man ej kan få en duglig förmyndare. Utsk:ts förslag afser just att göra kontrollen lullständigare och kostnaderna mindre. Den förteckning, som domaren nu är ålagd att föra, har man öfverflyttat till kommunerna, som känna till hvar och en och derföre kunna lättare göra den fullständig. För att åter minska omgången, besväret och kostnaderna för förmyndaren, har Utsk:t föreslagit, att denne skall lemna sin räkning, att granskas, blott till gode männen, som må öfverlemna den till domaren, om anmärkning förekommit. Vidare är stadgadt, att förmyndaren skall inlemna sin räkenskap till gode männen i den ort der han sjelf bor. Det är klart, att sådant måste medföra stor fördel, emedan desse äro bäst i stånd att bedöma hans vederhäftighet. — För min del vågar jag anhålla om bifall, men hoppas tillika att, om förslaget ej skulle i sin nuv:de form vinna R. o. Ad:s bifall, detsamma icke måtte tvärt afslås, utan för ändrings vinnande till Utsk:t återremitteras.
Brandalssundet, om anslag till upprensning och fördjupning af det nära Södertelje varande inloppet till Mälaren, med detta namn. Motion N:o 167. Stats-Utsk. Utlåt. Bränvin, angående beviljande af premier för dess exporterande. Motion N:o 159. Sammans. Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 9 och Utlåt. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. Brån vinsförsäljning, angående förändring i stadgandet angående tiden för beräkning af det kannetal, som af näringsidkare föryttras. Motion N:o 17. Sammans. Bevilln.-, Lag-samt Allm. Besv.-och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o o. R. St. underdån. Skrifv. N:o 119. * 5 Bränvinsförsäljning, angående vissa ändringar i Bevillningsstadgan och Kongl. Förordningen angående vilkoren derför. Motion N:o lil. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5. B. St. underdån. Skrifv. N:o 119. -— —- angående tiden, hvarunder sådan må utöfvas samt allmänna närings ställen hållas öppna. Motion N:o 52. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5 och Utlåt. N:o 9. — om förändring af 27 § i Kongl. Förordningen angående vilkoren för. Motion N:o 112. Sammans. Bevilln.-, Lag-samt Allm. Besv.-och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 5 och Utlåt. N:o 9. R. St. underdån. Skrifv. Bränvimförsäljnings-afgiften, om ersättning till städerna för deras andelar deri. Motion N:o 106. SammansBevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
Med anledning af Länsmannens Hultbergs nu gjorda underdåniga ansökning och med afseende å hvad Kammar-kollegium och Stats-kontoret jemväl uti nu förevarande underdåniga utlåtande föreslagit, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande Länsmansboställe, l mantal stora Isie, må, jemte boställsräntan, till Statsverket indragas och för dess räkning genom Kammar-kollegii försorg utarrenderas, mot vilkor, som framdeles torde varda bestämda, samt att för boställshafvaren må, från nästa statsreglerings början, på stat uppföras årlig kontant godtgörelse af dels Etthundrasjutton R:dr, motsvarande boställsräntan 5 R:dr 5 öre och boställets till 38 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76. lil Rdr 95 öre beräknade afkastning, och dels den för Länsmän utan boställe bestämda hyresersättning af Etthundrafemtio R:dr. 13:o Angående inLandshöfdinge-embetets i Jönköpings län underdåniga memorial af den 9 Augu dragmng af gj-j 1802 deruti, med eget yttrande, öfverlemnats en af Kronolänsmannen i fjerde smictlfånnadistriktet af Westbo härad, C. J. Ekelund, gjord underdånig ansökning, att, som ryd inom det honom på lön anslagna boställe, ‘ mantal Sånnaryd N:o 1 i Refteleds socken Westbo Mrad. vöre beläget i yttersta kanten af det nära fem mil långa länsmansdistriktet, afskildt från de större vägarne och i nära fullkomlig brist på bete samt alltså för sökanden obegagneligt såsom bostadsbostulle, men deremot skulle, med vida större fördel, kunna för Kronans räkning på längre tid utarrenderas, sökanden måtte få, emot lönefyllnad i kontant och hyresersättning, ifrågavarande boställe till Kronan afstå.
På dessa skäl hemställer jag, att R. o. Ad. måtte fatta följ. beslut i afs. å denna fråga: att R. o. Ad., som icke anser sig vid detta tillfälle böra ingå i pröfning om hvilka delar af kostnaden i D n 25 Februari. 643 oell för den under tiden efter sednaste riksdag utförda inredning oell möblering af Riddarh.Salen oell Kanslirummen samt anskaffande oell anbringande af värminrättning, äfvensom införande af gaslysning derstädes, böra af riksdagskostnadsmedlen godtgöras, updrager åt Kiddarh.Direktionen att, på föreskrifvet sätt, från Riksg.Kont. fordra ersättning för hvad utaf ifråga vide kostnader, till följd af deras beskaffenhet, af Direktionen anses böra utaf Riksg Kont. såsom riksdagskostuad ersättas. Gr. Björnstjerna: Då Gr. Lagerbjelkes förslag innefattar hvad jag åsyftar, ber jag att få förena mig med honom. Jag förmodar att Hr Gnu äfven yrkar afslag å lista punkten af Riddarh. Utskits nu föredragua Utlåt. Detta är hvad jag gjort. Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att under densamma icke framställts något annat yrkande, än å bifall till det af Gr. Lagerbjelke afgifna förslag till beslut, som var af följ. lydelse: »att R. o. Ad., som icke anser sig böra vid detla tillfälle ingå i pröfning om hvilka delar af kostnaden i och för den under tiden efter sednaste riksdag utförda inredning och möblering af Riddarh.Salen och Kanslirummen samt anskaffande och anbringande af varminrättning, äfvensom införande af gaslysning derstädes, böra af riksdagskostnadsmedlen godtgöras, updrager åt Riddarh.Direktionen att, på föreskrifvet sätt, från Riksg.- Kont. fordra ersättning för hvad utaf ifrågavide kostnader, till följd af deras beskaffenhet, af Direkt, anses böra utaf Riksg.Kont. såsom riksdagskostuad ersättas»; uti hvilket förslag Gr. Björnstjerna jemväl instämt.
– Nu ska’ vi intet gråta – tillade hon slugt nog, ty den der gråtningen föll sig litet svårt nu när hon ej var ond, ty då grät alltid Lena. Elins tårar deremot flöto ymnigt, och hon fann Lena nu, mera än någonsin likna den förlorade modern, fast att denna såg långt mildare och godare ut. Men detta sade icke Elin, utan talade bara om likheten, både gladde sig och grät deråt. Gunnar nickade åt Lena, men skyndade sedan in i stugan för att helsa på mor Ingrid, som ej hört att de resande ankommit. – God dag falle!36 – sade lille Gustaf helt rent och tydligt, och kom springande emot honom så gladt och vänligt, och Gunnar kände en hemsk och stickande känsla i bröstet öfver att ej kunna trycka barnet till sitt hjerta, ty i denna stund hade han velat trycka hela universum deremot, blott icke detta barn, som han så gerna velat älska som sitt eget. Men, med Gunnars hjerta var det omöjligt att icke ändå, oaktadt allt, känna ömhet för detta lilla barn, snällt, godt och vackert, som det var, och som uppväxte till menniska under hans ögon. – Se der ska’ du få, lille stackare! – sade Gunnar och tog upp ur fickan en bakelse af någon hård och bastant natur, som han gömt från begrafningen, och som oaktadt alla resans strapatser – annars så menliga för alla bakelser – behållit sig alldeles helbregda och oskadd i hans rockficka. – Tack falle! – sade gossen och bet genast i skänken, medan Gunnar klappade honom vänligt på hufvudet. – Se, du ä’ en rar gosse, min Gunnar! Och tusen gånger välkommen hem – sade mor Ingrid, som allena sett Gunnars helsning på barnet, och hon torkade en tår, men en verklig tår ur det gamla ögat, och sonen kringklappade henne och frågade hur hon mått på alla dessa många da’r. Imellertid hade Lena och Elin samspråkat litet; Elin om den bortgångna modern, och Lena om «qvarlåtenskapen», men nu kommo äfven de in i den rena fejade och granrisade stugan.
Ehuru seminariernas antal således icke för framtiden behöfde fasthållas vid tretton, som det för närvarande utgjorde, så hade dock E. K. Majit af andra skäl ansett någon betydligare minskning deruti nu icke böra ega rum. Inkomna uppgifter utvisade väl att seminarierna för det närvarande icke voro besökta af tillsammans fullt 400 elever; men då E. K. Majit uti det reglemente, sorn för dessa läroanstalter blifvit den 21 Mars sistlidet år utfärdadt, meddelat föreskrift derom att lärokursen borde blifva treårig, komme, äfven om ej flere hädanefter än hittills skulle egna sig åt folkskolelärare-kallet, elevernas antal dock att ökas med ungefär hälften af hvad det nu utgjorde. För hela folkundervisningens framgång vore det ock af yttersta vigt, att under den, i förhållande till hvad vid seminarierna skulle inhemtas, visserligen icke för långt utsträckta tidrymd, elever hade att der tillbringa, lärarne icke sattes i nödvändighet att dela sin tid och sin undervisning åt ett allt för stort antal elever, utan kunde med oafbruten uppmärksamhet följa hvarje elev, gifva honom de anvisningar, som af hans särskilda egenskaper och fallenheter påkallades, samt hos honom alltmera inskärpa en sann gudsfruktan, sedligt allvar och känsla för det magtpåliggande i det kall, åt hvilket han vore beredd egna ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 35 sina krafter, så att seminarii-eleven, då han sedermera i sin ordning komme i utöfning af lärarekallet, måtte veta, att deruti verka på ett sätt, att allt vidare blefve utbredd en sann folkupplysning, hvilken ovcdersägligen bildade den fastaste grundval för ett lands lycka och, på samma gång den alstrade och stärkte kärlek till frihet och fosterland, säkrast både förhindrade frihetens missbrukande och åt landet bevarade dess sjelfständighet.