Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
skaffad! Jag kan icke se lik; jag är nu en gång så be PORSE. Hvart skola vi då gå, ty det är lik öfver allt? INGEBORG. viga oss, ty hofvet och folket fråga sig nu efteråt För tionde gången: låtom oss fly. Men först med hvad rätt vi uppträdde tillsammans. Och med tåligare, så att man icke mer lider hvad man nyss tolererade. denna allmänna dödsskräck ha samvetena blifvit öm PORSE. Fly ifrån segern? FOLKUNGA-SAGAN. INGEBORG. bytliga som väder och vind, ha nu tagit en ny riktning. Det är ingen seger än! Ty folkets sinnen, om PORSE. Hur så? INGEBORG. öfver drottsvikarne. Magnus är på väg att bli helig förklarad! Vet Du ej? att man säger pesten är straffet PORSE. Det hade jag icke hört! INGEBORG. stad, jag förmår icke hålla ut denna liklukt. BISKOP STYRBJÖRN ut från kyrkan. Men låt oss i Herrans namn komma ifrån denna Vi kunde frambesvärja stormen, men ej styra den! INGEBORG. Hvad så! BISKOPEN. beslutat än vi. Konung Magnus är frigifven och har undertecknat afsägelseakten. Den som leder människors öden har annorlunda FJÄRDE AKTEN INGEBORG. Nåväl! BISKOPEN. Men Erik kan icke och vill icke taga kronan! INGEBORG. Då är saken klar! BISKOPEN. ligen lämnat staden och skyndat att möta Hertig Nej, den var aldrig oklarare. Herrarne ha näm Albrecht af Mecklenburg, som inbrutit i landet med sig svenska tronen erbjuden af Herrarne! Så var en oemotståndlig Dansk-Tysk härsmakt och har fatt Försynens vilja, och vi äro som ris kastade på elden. PORSE. Så skulle Folkungasagan sluta! INGEBORG. stället? Icke slut än! Biskop, vill I viga oss nu, på BISKOPEN. Gärna! Men af hvad skäl just nu? INGEBORG. Jo, vi ämna gå till Mecklenburgaren! BISKOPEN. Är I icke trött än af den leken? FOLKUNGA-SAGAN. INGEBORG.
Spanmålsupphandlingsoch bagerikostnader 13.594: 30. Skrifmaterialier och expenser m. m. för Förvaltningen af sjöärendena samt Departementets Kommando-expedition 6,428: 75. Skrifmaterialier och expenser m. m. för Departementets Kansli-expedition 967: 88. Skrifmaterialier och expenser m. m. för Flottans stationer och depot 25,717: 18. För handeln: Lotserioch fyringsstaterna samt sjökarteverket 351.737: 28. Af behållne aflönings-medel 106,364: 59. » dito underhållsdito 104,645: 14. » dito nybyggnadsdito 22,907: 82. » influtne medel till uppköp af spanmål 113,637: 29. » dito för årliga öfningsexpeditioner till sjös 30,000: —- » båtsmansbeklädnads-medel 94,504: 28. 1853—1854 årens extra statsanslag för sjöförsvaret 121,326: — 1856—1858 årens dito » dito 517,705: 26. Balans till år 1860: Summa 6,835,191: 83. § i Af de utaf Kongl. Förvaltningen meddelade utdrag af 1860 års generalflottbesigtningsinstrument för Kongl. Flottans ofvannämnda stationer och depot inhemtas, att Kongl. Flottan består af följande bevarade fartyg, nemligen: Ångfartyg: 2 skruflinieskepp med hjelpångmaskiner och tillsammans 144 kanoner; 1 ångfregatt, om 22 kanoner, under byggnad; 3 ångkorvetter med tillsammans 24 kanoner; 2 chefsfartyg; 1 ångkorvett med 4 kanoner och 4 kanonängslupar.
Föredrogs ånyo SlatsUtsk;s den 7 och 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 73, i anledn. af väckt fråga 0111 upphäkta lidet af Rikets sist församlade Ständers beslut, nng:de Statens garanti för vissa hypotheks-föreningars skuldförbindelser. Frih. Nordenfalk, Johan: För min del har jag visserligen ingenting emot det beslut, hvaruti Ustk. stannat. Jag anser det rätt, att Staten icke drages in i ansvar för enskilda credit-föreningar; men jag tror, att Utsk. grundat sitt beslut på öfverflödiga och til! en elid oriktiga motiver. Utsk. hade kunnat inskränka sig till användandet af det cardinalskäl, att Staten icke bör inblandas i ansvarighet för enskilda credit-föreningar, och linde Utsk. dertill velat lägga, att Statens garanti vore obehöflig, sedan 2:ne sådana credit-anstalter uppstått, hvilka visat sig icke behöfva Statens mellankomst; så hade Utsk. mer än tillräckliga skäl för sitt tillstykande: men då Utsk. säger, att Statens sammanblandning med enskilda personers creditoch industriföreningar bör, såvidt möjligt är, sorgfälligt undvikas; så har Utsk. gått ett steg längre, än Utsk. förmodligen haft för afsigt. Enligt hvad vi känna, hafva nemi. R. St. uti det vid sista riksdagen utfärdade banco-reglementet medgifvit Bancoslyrelsen rättighet att meddela creditiv för hypotheks-föreningar; men äfven detta förhållande skulle kunna rubriceras såsom bankens sammanblandning med enskilda creditanstalter; men att förbjuda det, kan val icke vara hvarken StalsUtsk:s eller R. St;s afsigt, helst fråga endast är om Sta - iCo Den aa Maj. tens befrielse från ansvarighet för detsa föreningars skuldförbindelser. Jag tvekar verkligen om jag, på grund af denna anmärkn., skall begära återrerniss; men dä man i allmänhet antager, att blott beslutet och ej moliverna äro bindande, så vill jag blott hafva i protocollet nedlagt min reservation mot en sådan tydning af den meningen, att
Men då, i anledning af hvarjehanda förhållanden, det lätteligen kan blifva föremål för en vinstgifvande spekulation att härifrån utföra silfver, så är det mer än sannolikt, att Banken under sådana förhållanden skulle komma att ådragas en vida större förlust, genom att nödgas till ett bestämdt pris utlemna plantssilfver, hvilket den, för att kunna upprätthålla myntvärdet, måste omedelbart till högre pris åter införskaffa, än hvartill den utgift uppgår, som af slagskatten förorsakas. Möjligheten af en så beskaffad silfveruttagning, som den nu antydda, ligger icke allenast i sakens natur, utan torde äfven vara af en icke aflägsen erfarenhet bevisad; och med de lagar och bestämmelser, som äro gällande dels för landets kreditväsende i allmänhet, dels för Rikets Ständers Bank särskildt, saknar Banken, för att kunna motverka och omintetgöra dylika för Banken menliga operationer, de utvägar, som vore för ändamålet nödiga, och i andra länder med en olika lagstiftning stå dervarande Banker till buds. Bland sådana utvägar torde endast behöfva påpekas rättigheten att efter behof höja uflåningsräntan, hvilken åtgärd verkar derhän, att ledigt kapital icke kan finna fördel i uttagande af ädla metaller för försändning till sådane platser, der dessa för tillfället betinga ett högt pris. Flera dylika utvägar finnas, hvilka antingen icke äro Riksbanken tillåtna, eller ock, om äfven medgifna, likväl endast i förening med sådana, till hvilka Banken ej är berättigad, åstadkomma de afsedda vcrkningarne. Och möjligheten för, till exempel, Englands Bank, att kunna alltid tillhandahålla äfven omyntade ädla metaller, beror dels derpå, att denna Bank är för handeln med de ädla metallerna en medelpunkt, till och från hvilken de ständigt ömsom inflyta och åter utgå, dels derpå att denna Bank eger till sitt förfogande utvägar, hvarigenom den är i ständ att utöfva den kraftigaste inverkan på rigtningen af såväl handeln med de ädla metallerna, som all annan handelsoch affärsrörelse.
Regeringsformen utstaka, kill deruti soreskrifne lider Riksens Ständer till allmän Riksdag kalla, eller skulle en el» ler flere SmtSrRadetö Ledamöter, sadan kallelse afstyrka eller Riksens Ständers sammankomst till Lagtima Riksdag a den tid de utsatt, förhindra söka, Pola xjixr brottslige mista Embetek samt wara owärdige att widare nyttjas i Rikets tjenst. Lag samma wars om Ledamot af Stats-Radet eller Föredragande tillstyrker Konungen atc, innan Riksdagskallelse i Hufwudstadens Kyrkor »vederbörligen kungjord blifwit, eqenmägtigt eller wäldsamligen, lyska ben i 6z §, Regerings - Formen stst omsörmälre Den z Januarik IZ Pennknge kumma, hwara Rikens Ständer förseglad anordning lämnat; likaledes om Stats Räder, dä det likmätigt zy, 40 , 41, 42 scb 4; §. §. RegeringsFormen, förer Regeringen, pä osman omförmälre 0- lagiiga kid och sätt, berörde summa lyfter, eller någon StatsRädekS Ledamot ett sä beskaffat lyftande ti! i styrker. 8- z.
Hrr Lundmark som Robert och Sellergren som Bertram redde sig tämligen godt med sina partier liksom ock hr Strandbeiy, K. Dramatiska teatern gifver på torsdagen denna vecka en synnerligt intressant repris, nämligen Sardous 5-akts-komedi » Dora » med fru Hartman i titelrollen. Pä den.konsert, som lördagen den 15 dennes gifves i Östermalms kyrka, vilja vi fästa våra läsarinnors synnerliga uppmärksamhet. Konserten gifves till förmån för Eugeniahemmet samt anordnas under kronprinsens beskydd af den framstå- ende tonsättarinna, s o m döljer sig under pseudonymen &gt;Lago », och under ledning af tonsättaren E. Åkerberg. Vid utförandet af det synnerligen anslående programmet medverka fru Edling, fröknarna Nordgren, Jymgstedt, Karlsohn, Riego och Wellander, hrr Ödmann, Salomon Smith, Lindström o c h Woltmann. Att kyrkan vid detta tillfälle kommer att varda fylld, taga vi för alldeles gifvet. Den 12 febr. Besegrad. Berättelse af Elisabeth Kuylenstierna. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) tji^vinnan är själf orsaken till sitt förtryck, » skref han; » jag känner kvinnor, som plåga lifvet ur männen med sin oändliga kärlek och klagan, att de offra allt och ändå få intet till ersättning. De öfverhopa oss med beröm, och det smickrar vår egenkärlek, hvarför neka till det; men man tröttnar Det blir så vanligt. Efter otåligheten följer ringaktningen. Hvad är hon väl värd denna kvinna, som likt papegojan blott kan upprepa ett enda ord: bra, bra! Man blir ursinnig och kastar af sig tvångströjan; då först vaknar denna kvinnas själf känsla och ropar: » förtryckt! » Bah, du har ju själf beredt dig plats vid våra fötter. Det finnes dock lyckligtvis högsinta, stolta qvinnor; de blifva kanske också förtryckta, men är lifvet, som » Fortsättningen var bortrifven. Signes hjärta klappade häftigt. Hon hade således plågat honom med sin ömhet, sina rädda frågor. Stackars lilla Signe kände sig mycket olycklig, men på samma gång lycklig. Hon hade ju framtiden i sin hand.
Missgerningsbalken, eller i öfrigt någon anledning, än mindre laga orsak, gåfves till tvifvel derom, att ju icke högstberörde Nådiga Bref borde i tryck frihetsmil efterlefvas; antoge jag, för min del, såsom med lagliga och klara skäl ädagalagdt, att så snart hos Domstol angifvelse eller åtal för tryckfrihetsbrott af denna art anmäldes, Domaren vore pligtig att, utan minsta tidsutdrägt, enligt ofta åberopade Kongl. Bref, till Kongl. Maj:t inberätta målet och omständigheterna dervid, innan någon annan åtgärd äger rum; hvarföre åsidosättande af en sådan pligt äfven syntes lika otillbörligt förnärma en Kongl. Maj:t Sjelf förbehållen pröfningsrätt, som det, i samma mån, inskränkte hvad till skyddande af tryckfriheten vore stadgadt. På dessa grunder och enär Kongl. HofRättens beslut, hvarigenom ifrågavarande mål blifvit Kongl. Maj:ts föregående granskning undandraget, syntes mig uppenbarligen emot lag stridande, begärde jag i underdånighet, att vederbörandes förklaring öfver hvad i delta ämne blifvit anmärkt, måtte varda infordrad. Beträffande åter sjelfva saken, hvilken kunde utgöra föremål för anmärkning endast i afseende å Domstolens tillämpning af de Lagens rum, enligt hvilka Juryn ansett den åtalade skriften brottslig, ansåg jag nödigt erinra: 1. att då Tryckfrihetsförordningens 5 §., som i 1 mom. stadgade, att lagligheten af åtalade skrifters innehåll alltid skall pröfvas af den dertill utsedda Jury eller nämnd, tillika i 7 momentet föreskrefve att, sedan Nämndens utlåtande sålunda blifvit inhemtadt, Domaren eger att pröfva och afgöra saken, och det ej kunde bestridas, att dessa Lagstadganden, med hvarannan jemförda, otvifvelaktigt utmärkte, att, ehuru den anklagades friande eller fällande berodde af Nämnden, för Domaren likväl återstode rättighet och pligt att äfven pröfva saken och omständigheterna dervid, när det till stöd för den anklagades fällande åberopade Lagens 2?. St. Just. Ombudsm.
Hvad beträffar flyttningen till Warpnäs i Wermland af det förut på Jordberga i Skåne befintliga holländeriet, så bestod detta af dels äldre och dels yngre kor, de flesta mjölkande, hvilka, till följd af förhållanden, som det ej berott på Styrelsen att förekomma, påkallade såväl nödvändigheten af försigtighet vid transporten, som visshet att de vid framkomsten med omsorg och sakkännedom vårdades. Att drifva dessa djur den omkring 33 mil långa landvägen från trakten af Ystad till det 2 mil norr om Jönköping belägna Drettinge, hade icke utan ett högst menligt inflytande och måhända våda för stamhjordens fortfarande bestånd varit möjligt. Sjötransport måste derför väljas; men denna var till Carlstad kortare och följaktligen billigare, än den till Jönköping; hvartill kom, att Styrelsen ansåg sig kunna påräkna en särdeles omsorgsfull vård för djuren på Warpnäs, hvars ägare sjelf är å stället bosatt, en fördel, som icke kunde väntas vid Drettinge, enär dess ägare, Ofverståthållaren m. m. Herr Grefve Hamilton, är större delen af året boende i Stockholm; och hade dessutom Styrelsen, vedan innan någon flyttning af holländeriet å Jordberga ännu var i fråga, träffat aftal med Grefve Hamilton om uppställandet på Drettinge af de vid Gammalstorp på förhand betingade djuren. Dessa från Gammalstorp till Drettinge förflyttade djur bestodo, utom ett par tjurar, till stor del af unga, icke ännu mjölkande qvigor, som utan svårighet kunde uthärda den jemförelsevis korta landtransporten mellan nyssberörda begge ställen. Genom hvad Styrelsen sålunda i underdånighet anfört torde vara ådagalagdt, att den af Rikets Ständers Revisorer antydda besparing icke varit verkställbar utan äfventyrandet af en sannolikt vida större och känbarare förlust. § 2.
Utöfver det för Inrättningens Underhåll beviljade anslag för år 1828, 31,371: 40.— jemte behållning för år 1827, 82: 14.— hafva Inkomsterne berörde år bestått af ytterligare anvisade medel: utaf 3:e HufvudTitelns Besparingar 312: i4- — af 8:e HufvudTitelns anslag till extra utgifter. 3,011: 16.— samt behållne ersättningar för Sjuk-portioner m. m 1,033: 19. 4< Inventarier, erhållne af Kongl. KrigsCollegium till belopp af 5,921: 33. — Balance till år 182g. Anticipation på 1829 års anslag, under afbidan af Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, rörande serskildte medel till fyllnad af brist i förra årens tillgångar 0,224: 10. — Summa 48,139: 2. 4« Utgift erne för året hafva uppgått sammanlagdt till 53,986: 37.— hvartill kommer skuld från år 1827 12,111: 37. 4'^gQgg. 2£ ^ Balance till år 182g. Sjukhusets fordran 70: 24 Summa 48,139: 2. 4* Hvarje Titels anslag i den upprättade Staten för året, till aflöning, proviantering, medicamenter, medicinalier, Gångoch Sängkläder samt Inventarier, jemte Byggnader och reparationer, har icke varit tillräckligt utan måst af andre medel fyllas.
Då jag lemnar fullkomlig rättvisa åt de värda Ledamöters ädla syfte, sorn talat emot Lotteriets bibehållande, nödgas jag likväl bekänna, det jag icke för denna gång kan följa deras vackra efterdöme; utan måste i stället följa den satts, en Talare nyss åberopade, att nemligen, om dygden jordom utgjorde ett famhlilles ftyrka, få är ‘ det nu mera handeln, colonier och goda fiiiancer, forn gåra det. Jag fraktar derföre, att vi, äfven i afseende på NummerLotteriet, måste hålla oss mest vid det practiska; och den pecuniaira vinsten deraf är så betydlig , att jag icke vågar tillstyrka dess afskaffande. Årliga afkastningen har uppgått till omkring 8o,ooo R:dr. När man nu ibågkommer, att bevillningen för sådane hufvudsakliga artiklar, sorn Tobak, The, Caffe, Vin m. m. icke utgör för hela Riket mera än 160,000 R:dr om året, så finner man, att Lotteri-inkomsten svarar emot hälften af alla consumtions-afgifter. När jag vidare erindrar mig, huru liten till exempel fonden för Silfver-uppköp är, och huru små alla andra tillgångar och anslag i allmänhet äro, kan jag för min del ej tillstyrka afskajFande af Lotterirörelsen. I öfrigt instämmer jag med Herr von Heijne, att NummerLotteriet behöfver åtskilliga jemkningar, så att numror hädanefter icke må förbjudas, emedan möjligheten till vinst lör de spelande genom dylike förbud verkligen blifver alltför inskränkt. Herr aj Uhr, Gudaf: Om jag hade den öfvertygelsen, att det onda, som man tillräk-s Dea 6 Junit f, ni, gj> flat Lotteri-inrättningen, verkeligen vora så stort, som man i allmänhet föreställer sig, och om jag icke fruktade, att det menliga af NutnmerLotteriet, i fall detta upphäfdes, skulle efterföljas, af ett vida större ondt, så hade jag visserligen gjort till min pligt, att med största värma arbeta pä Lotteriets afskaffande.
Jag kan icke neka, att jag anser denna motion tillhöra StatsUtsk:s hand-, läggning; ty visserligen inverkar frågan, som uti motionen blifvit framställd, på Riksg.verkets inkomster; emedan allt hvad som blir öfver på Postverkets inkomster, går till Riksg.- verket, Om nu fribrefs-rättighet medgifves i delta fall, förminskas inkomsterna för Postverket och följaktligen äfven för Statsverket. Af detta skäl anser jag motionen tillhöra StatsUtsk. befattning. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om alla de frå gor, hvilka verka på statsinkomsternas förökande eller förminskning, skulle behandlas af StatsUtsk., så skulle Bevilln.- Utsk. ej få några att handlägga, åtminstone af dem, som hittills blifvit dit remitterade. Jag tror, att denna fråga bör gå till Bevilln.Utsk., emedan hon angår Postverket eller verkar på dess inkomster, hvilka räknas till bevilln.medel. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s mern. N:o i5, och ansåg målet höra under Bevilln.Utsk:s behandling. Då nu ånyo föredrogos Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 29 sistl. Febr. e. m. på bordet lagda utlåtanden N:o 3, i anledn. af väckt motion att roteringsskyldigheten må upphöra, i anseende till öfverskridande eller åsidosatt iakttagande af derom afslutade contract; N:o 4, i anledn. af väckt motion, dels om minskning af rotei ingsbesväret inom Elfsborgs län, dels om förändrad in - Den 20 Mars f. m. 435 delning af de inom länet förlagda 2:ne regtten, samt passevolance-afgiftens och bcklädnads-cassornas upphörande; och N:o 5, i anleda, af väckt motion om upphörande af den rotering, hvarmed, i sednare tider, uppodlade hemman inom Helsingland och Gestrikland blifvit belagda; samt i sammanhang dermed BondeSt:s prot.utdr. af den 4 dennes, af innehåll, att Ståndet till Statssamt Allm.
I det fall någon egare af en bränvinspanna, sådan att den »ej får begagnas, eller en som han ej tänker begagna, kunde önska att få behålla den, »mäste densamma på vanligt sätt förseglas, hvilket äfven gäller de till pannan hörande »hattame, hvarefter alltsammans hör under kontrollväsendet.» Bil till. Särskilda Utsk. Mern. Utlåtande. »Såväl derför, att olaglig bränvinsbränning icke kan ske utan panna och hatt, sora »emedan inlösningen af dessa icke utgör någon särdeles stor uppoffring å statens sida, »bör inlösningen inskränkas till dessa »Svårigheten att i sjelfva lagen kunna gifva en bestämd definition, på hvad som »menas med en bränvinspanna, gör det, enligt kommissionens tanke, mindre råd ligt, att »gifva någon förklaring deröfver. Emellertid tror sig kommissionen här böra anmärka, »att hon dermed menar hvarje panna, som antingen har bröst, eller är försedd med »sådana inrättningar, vid hvilka bröst, lock eller hatt kunna fästas, och som föröfrigt »visar sig kunna användas till bränvinsbränning, liksom äfven hvarje annan panna, som »en gång blifvit stämplad, men stämpeln icke på laglig väg utslagen.» Härvid tar departementet sig friheten, att anmärka följande: Såsom af kommissionen anfördt är, hade den, till följe af Kongl, lommissorium den 23 Maj -1844, nedsatta kommission föreslagit, att pannor under -100 potters rymdinnehåll skulle efter den tid, då desamma icke längre finge begagnas, inlösas af staten mot ersättning af kopparns värde, samt att hvar och en, som efter den för inlösningen bestämda tid kunde finnas i besittning af någon sådan panna, borde anses som hade han begagnat densamma till oloflig bränvinsbränning. Oaktadt departementet i sitt underd. betänkande den -18 Jan.
Nej, om våra ögon först vore rätt upplysta af erfarenhet och förstånd och vi läte vår uppfattning tuktas af själfkritik, så skulle vårt lif bli så mycket lättare och lyckligare. Äfven nöjet att se våra vänner och att odla ett godt upplifvande umgänge för oss eller våra barn skulle ej förbittras genom medvetandet om uppoffringar, som undergräfva vårt bestånd, eller af den förödmjukande känslor af det oäkta i ärran gemen ten, hvilka man också så gärna träffar med andras ögon. Skola vi se med andras ögon, så låt det vara med de modigt lidandes, de tyst försakandes, de med lifvets vexlingar sannt erfarnes ögon. Sådana ögon ha en förvånande förmåga att upptäcka guldkornen i gruset och solstrimmorna i själfva höstmörkret! Laura Fitinghoff. Blott för roskull. Por Idun af Sigrid Elmblad (Toivo). ) et var redan senhöst, öfverallt rasslade Sy^&gt; de gula löfven ned från träden, hvars kala grenar darrade af köld och blygsel öfver att se sig sä plötsligt afklädda. Marken var frostig och hård under fötterna. Allt grönt, lifvande, brokigt och ljust var obarmhärtigt bortsopadt i naturens stora höstrengöring. Icke ett enda litet grässtrå hade fått nåd att lefva, icke en enda ostyiig solstråle hade fått behålla sin spelplats i ro. Hösten är en sträng herre, som ej tål fiärd eller bjäfs, och han mönstrade hvarenda vrå i sitt gråa rike med stela forskande dimögon, hvilka intet undgick; och då han upptäckt, att allt var öde, plundradt och osmyckadt, log han sitt bleka kalla höstlöje och satte sig på sin tron med regndroppsspira i högra handen, frostkrona på hufvudet och en svallande mantel af tjockt ogenomträngligt töcken. Och så regerade han världen. Från sluttningen ned till byn kom ur skogsbrynet en liten blek skälfvande varelse, klädd i en tunn nedfläckad sommarklädning, och trippade med sina små genomfrusna fötter ängsligt ned åt dalen, där bondfolket höll på med höstarbeten i träget hvardagssläp.
När gruppen åter stod under lampan, vars sken var stadigare än det flämtande blossets, avtogo på befallning två av männen de hjälmar, de buro under kapuschongen, och framräckte dem att fyllas med de ur sanktuariet rövade papperen. - Begripen I mig nu? sade den gulbleke med ett ihåligt skratt. Vi skola fuska i kläromantien. Du, Eusebius, drager ur Marcellus' hjälm för Julianus. - Anatema över hans namn! Mumlades i korus. - Och jag drager ur Osius' för mig själv. Apollon, varhelst du är, i Olympen eller helvetet, så manar jag dig nu att styra våra händer till det rätta! Har du någonsin uppenbarat, vad tiden bar i sitt sköte, så gör det nu! Den gulblekes ton förrådde i detta ögonblick allt annat än skämt. Han mumlade mellan tänderna en besvärjelseformel, stack därefter handen i Osius' hjälm och framdrog en pergamentlapp. Eusebius gjorde detsamma ur Marcellus' och räckte det på slump fångade papperet åt sin herre. Den gulbleke genomögnade först det för Julianus av lottningen bestämda orakelspråket, och dragen i hans dystra ansikte tycktes stelna därefter det, som skulle gälla för honom själv. Hans omgivning betraktade honom med yttersta oro. Det dröjde några ögonblick, innan han öppnade sin mun och sade med matt röst: - Eusebius, din arm! Eusebius skyndade att stödja den vacklande. - Konstantius, min herre och kejsare, utbrast han. - Det är ingenting. En plötslig matthet. Den häftiga ritten har medtagit mina krafter. Vänner, låt oss gå, tillade han efter en paus. Ingen dödlig må veta, att jag varit här! Innan jag nedlägger mitt huvud, skall detta djävlanäste vara rivet till sina grundvalar. Konstantius, ty det var han, romerska rikets kejsare, Konstantinus' son, lämnade templet, stödd på sin kammarherre Eusebius' arm, omgiven av sin svit. I Apollons lund väntade deras hästar. En halv timme därefter hade de den delfiska dalen bakom sig.