Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Införseln af denna artikel är för närvarande utan betydenhet (den utgjorde år 1865 endast 7 SkST) men för de behof, som utöfver den egna produktionen af detta råämne förefinnas eller uppstå, kan det icke vara annat än fördelaktigt att bereda tillgång till möjligen bästa pris; och då Utskottet af skäl, som här nedan vidare omförmälas, funnit sig böra tillstyrka tullfrihet för redskap och machinerier, kräfver också ett billigt afseende å de inhemska machin-verkstäderna, att de, vid en sådan täflan med utlandet, befrias från afgifter för erforderliga råämnen. ' Utskottet, som vid förslaget till tullbestämmelser i öfrigt för artikeln sammansatta metaller icke har något att erinra, får alltså hemställa, att det härhos bifogade taxe-förslag för artikeln metaller, sam mansatta, måtte godkännas. Bevillnings-Utskollets Betänkande jfå 10. Oljor. Ost. Kommitterades förslag till tullbestämmelser för artikeln feta Oljor innefatta!’ å Born-, Hamp-, Kokosnöt-, Palmoch Spermaceti-införsels-tull af 2 öre och å andra till apotheks-varor ej hänförliga eller eljest icke specificerade slag införsels-tull af 3 öre skålpundet. Kongl. Maj:t har ansett den förändring häri böra ske, att, i öfverensstämmelse med hvad på grund af Kongl. Kungörelsen den 12 December 1856 för närvarande provisoriskt eger rum, alla slagen under gemensam rubrik åsättas införsels-tull af 2 öre skålpundet. Den väsentliga skiljaktighet emellan de ifrågavarande båda slagen feta oljor förefinnes emellertid, att, under det de förra, eller de specificerade, slagen i allmänhet icke inom landet beredas, de sednare deremot, förnämligast rofoch linolja, utgöra föremål för en betydlig tillverkning vid dyrbara inhemska fabriks-anläggningar, hvilkas bestånd, i täflan med den utländska varan, enligt de upplysningar Utskottet inhemtat, icke torde med full säkerhet kunna anses genom den lägre tullsatsen betryggadt.
Vid förehafd pröfning af ett hos Rikets Ständer framslälldt förslag derom, att Frösö nuvarande lägre Lärdoms-skola i Jemtland måtte erhålla en ny organisation, så beskaffad, att dess lärjungar kunde, efter fulländad lärotid, omedelbart dimitteräs till Academien, hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet, dels derå, att uti Jentland och Herjeådalen, oagtadt desse Provinsers betydliga folkmängd, icke finnes någon allmän läro-inrätlning, der lärjungar kunna inhemta de kunskaper, som för inträde vid Universitetet er fordras, dels äfven å den omständighet, att det närmast belägna Hernösands Gymnasium är så aflägset, att kännbara svårigheter ofta mäste möta, serdeles för de obemedlade, att sig deraf begagna; med afseende hvarå Rikets Ständer funnit det vara nödvändigt för undervisningens befremjaude inom förrherörde Provinser, att ett Läroverk bildas, sorn motsvarar det sålunda för handen varande hehofvet. Och enär en sådan austailt kan, efter Rikets Ständers tanka, ändamålsenligt och med minsta kostnad, åstadkommas medelst Expeditions-Utskottets Förslug till und. Skrifvelse, Ar;o 336. den åsyftade reorganisationen af Frösö Skola, men Rikets Ständer sakna den kännedom om local-förhållanden, som är oumbärlig, för alt kunna uoggrannt bedöma, huru en sådan utvigning må til 1 väga bringas, samt då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, fråga om Skolbyggnadernes i Frösö reparation och Skolans derstädes förflyttning till Östersund lärer vara under E. K. M:s pröfning, hafva Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet anhålla, det E. K. M., efter lagen kännedom om ämnet och sedan vederbörande blifvit hörde, täcktes låta upprätta och vid nästa Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna det förslag i detta ämne, som E. K. M. kan i Nåder anse tjenligt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Maj 1841.
Maj;ts nådiga pröfning, huruvida i alla Stapelstäder ett så kalladt Credit-upplag må ega rum, eller den rättighet de till handel å utrikes ort berättigade Handande medgifvas, att uti allmänna och enskildta Magaziner, men alltid under Tullbevakningens jemte egarens iås och vård, få upplägga rå ämnen och alla andra i TullbevillningsTaxan till upplag tillåtna varor, från och öfver ett visst i Tulltariffen utsatt minsta belopp. För öfrigt beslöts, 2tt, sedan Förslaget till Tulltariff blifvit af Ståndet genomgånget och de jemkningar vid deruti stadgade Procent af varorne gjorde, som Ståndet finner af nöden, öfverlämnäs den sålunda jemkade Trot. TJtdr. d. 20 Ang. 1823. 753 Tariff i underdånighet till Kongl, Maj:t, med anhållan, att Kongl. Majit ma i Nåder täckas låta, efter nämnde Tariff och med tillämpning af nu gällande varuvärden , utarbeta en Taxa , som bestämmer Tullafgifierne i Hamburger Banco å inkommande och utgående varor , dels ock efter mått, mål och vigt, dels ock efter varuvärden, på sätt nu gällande TullTaxa föreskrifver. Frem Hederv. BondeStåndet. S. D.. ■ StatsUtsfcottets den 18 dennes på bordet lagde utlåtande; N:o 4°2, I anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets förslag, till löneförbättring för de fyra StatsSecreterarne; föredrogs nu ä nyo och afslogs. S. D. Wid föredragning af allmänna Besvärs och Ekonomiutskottets, den 2 dennes, på bordet lagde Utlåtande; N:o 150, Rörande väckt fråga, om rättighet för Extra Roteringsskyldige, att anställa legning inom Beväringsåldren m. na. fann BondeStåndet för godt att, under åberopande af sitt bifall till första betan; 7.34 Prot. Utdr. d. ao Atig. 1S23. kandet, förklara; att det nu föredragna borde till handlingarne läggas.
Vid sednaste riksmöte föreslog Kongl. Maj:t att å 4:dc Hufvudtiteln måtte för sagde ändamål uppföras ett förslagsanslag å 150,000 R:dr, till hvilket belopp den årliga bristen uti tillgångarne för dessa utgifter beräknats uppgå; men dåvarande Stats-Utskott, som ansåg lämpligare, att anslaget fastställdes till bestämdt belopp, äfven om någon tillökning deruti skulle blifva behöflig, hemställde af sådan anledning, att 175,000 R:dr årligen måtte härtill anvisas. Enligt Rikets Ständers beslut, blef likväl anslaget till sistnämnde belopp uppfördt såsom förslagsanslag. Enligt hvad bär ofvan uti 12:te punkten blifvit anfördt, hyser Utskottet den åsigt, att förslags-anslag, såsom i allmänhet mindre lämpliga, böra i möjligaste mån undvikas; och är det, enligt Utskottets tanke, för en väl ordnad förvaltning angeläget att utgifterna noga beräknas och anslagen uppföras till bestämda belopp, i närmaste öfverensstämmelse med de verkliga behofven. Utskottet anser sålunda nu ifrågavarande auslag hädanefter icke böra förslagsvis uppföras. Som likväl erfarenheten ådagalagt, att det belopp 175,000 R:dr, Rikets sednast församlade Ständer anvisade att, utom det å garnisous-regementernas stater inberäknade gage och brödkorn för manskapet, hvaraf den så kallade portions-skillingen jemväl utgår, användas såsom bidrag till dessa regementens matinrättningar, icke lemnat Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
Andra scenen. KOL. SUNE. KOL Men raskt! från kyrkan snart Hvad sen J på så oafvändt derborta? Jag ser uppå det mörka molnet der Allt mera fram utöfver klaran dag SUNE. på axeln). (går till Sune och slår honom (pekar utåt). Vid himlaranden! Sen J, hur det stiger Och sveper skogen fjerran i sin slöja? Snart står det dystert midt i brölloppsjublet Utöfver borgen här och skymmer solen. KOL. Än sedan? Regn i brudkrans lofvar lycka! Men så ej storm! SUNE. 53 J ären ensamt dyster KOL. På denna dagen, mäster Sune, men Jag gissar skälet dertill granneliga: Med Inga-lill! J haden velat sjelf stå brudgum äfven SUNE. Men ej för mig blott jag orolig är, Sannt sägen J, herr Kol, Jag är det ännu mera för min herre Som icke ser hur molnet mer och mer KOL. Sig drager samman mörkt omkring hans hjessa! Bengt Lagman hotas af en fara då? Ja, af en väldig fara: Jarlens vrede! SUNE. Han skrifvit hotefulla bref, herr Jarlen, Och strängt förbjudit detta giftermål, I förrgår sist ju kom en väpnare Som korsar längesedan mogna planer! På löddrig springare från gamla Bjelbo Och förde med sig ett bestämdt förbud Och hotande i stolta, vreda ord! KOL. Med Jarlens hand och hans signet besegladt, Och lagman Bengt, hvad svar gaf han derpå? Han lät mig skrifva höfvisk bjudning till Brölloppet här i dag, och satte sedan KOL. SUNE. Sitt namn med egen hand inunder brefvet. Bra svaradt! 54 Bra kanske, men oförsigtigt, SUNE. Ty Jarlen är dock slägtens hufvudman, Hvars vilja alla måste lydigt följa! KOL. Men lagman Bengt är ingen öfvermaga, Han är fullmyndig att sig råda sjelf! SUNE. Må vara, men tills vigseln försiggått Jag fruktar slemma följder af det brefvet Som trotsade med bjudningen till svar! KOL. (man hör klockringning på afstånd.)
Arfvodcn, förhöjde för Bancooch Riksgälds-Fullmäktige Arméens, Accorcler angående .. — Officerare, om Stipendier för dem — Återremiss i ämnet . — Pensions-Cassa, utbetalning af Stats-Ycrkets bidrag dertill .. Arrenden af jordoi Stadcrne angående . Aterremiss . Arrende-af gifter, af Lunda Kronohemman. — Berga d:o .. Sörforss Krono Laxfiske Cari Gustafs Stads Krono-Qvarn Hemmanen Rörby och Barkarby Svartsjö-Kungs-Ladugård Arrende-brist, hos Boställs innehafvare, angående ArrendenKr ono,o om tiden för deras lefverering — Aterremiss i ämnet Arrende Spaiimål för Domkyrko-hemman, angående Artillevie Regemeulernesj Stats-anslags summa, tillökning deri Återremiss i ämnet Artillevie IIästarso underhåll angående * Återremiss i ämnet i Samlii > 2 O SJ » 2 K K: ra Pagiu Betänkar dets. Riks-Ståndens Beslut Underd Skrifvels Riksdags Beslut. m crq CT* r. P i n ' 1 N:o Ridel. o. A. Prestestånd. BorgareSt. BondeStånd. A. Artillerie-Staben,0anslag derför Ät erremiss i ämnet . Arvika Köping, om understöd för densamma Assignatio ner, enskilta, angående . — af en sådan, intecknad i Slotts-Snickaren Dumraths egendom — Äterrcmiss i ämnet — Filial-Disconternas, om inlösen deraf Assignering på Banken, Äterremiss i ämnet Assignerings-rätt, enskiltcs på Banken, om missbruks förekommande, .. Assignering, förslag tili afhjelpande af hinder dervid i följd af Vexel-Banco Rukningarnes collationering .
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till ii om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. t Fredagen den t 2 Mars i83o. Plenum klockan i Eftermiddagen. Sedan Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter blifvit samlade, samt de tvenne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken med Ridderskapet och Adeln klockan tre qvart till två eftermiddagen till Plenum Plenorum uti RiksSalen å Kongl. Slottet, hvarest Hans Excellence StatsRådet m. m. Herr Grefve A. G. Mörner uppläste Kongl. Maj:ts tal, hvarigenom Kongl. Maj:t meddeldte Dess Nådiga svar uppå åtskillige af Rikets Ständer i underdånighet framställde Lagfrågor. Sedan Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken Den 12 Mars e. m. 357 med Ridderskapet och Adeln härefter klockan 3 eftermiddagen återkommit till Riddarhuset, hemslälde Hans Excellence, att Kongl. Maj:ts å RiksSalen uppläste Nådiga tal måtte i dagens protocoll intagas, hvilket bifölls. I anledning häraf upplästes Högstberörde tal, så lydande: Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män! Uti underdånig skrifvelse af den 10 September sistlidet år, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, under anförande af de åtskilliga brister, hvilka skola befinnas uti 16 Capitlet GiftennålsBalken, angående medgift och hemföljd, framställt Förslag till ny redaction af berörde Capitel, bestående af 9 §:r. Sedan Jag häröfver inhämtat Högste Domstolens och StatsRådets yttranden, har
Zola är ju en man i sin bästa ålder och bör alltså ännu kunna producera i många år, men vi sågo nyss, att har ingen hopp att kunna frambringa något sjelfständigt och nytt i den af Zola utpekade riktningen, lockas icke heller längre någon verkligt begåfvad skriftställare att störta sig in på den vägen. Endast medelmåttorna, hvilkas ärelystnad icke höjer sig öfver efterbildandets lönlösa tidsfördrif, komma möjligen att ännu en tid följa den. Naturalismen torde i följd häraf ha sagt sitt ord, och det var ett modigt och nödvändigt ord. Upprepanden vilja talangerna ej vara med om, och inom en ej alltför aflägsen framtid blir derför naturalismen, som skola betraktad, gammalmodig. Nu är emellertid den franska naturalismen sjelfva ledstjernan, sjelfva fanan, hvilken en stor del af samtidens författare följer närmare eller fjermare. Ett vägrande att följa denna fana blir alltså liktydigt med ingenting mindre än en frontförändring utefter hela linien. Ryssarne och norrmännen, som förmått omgestalta naturalismen efter nationallynnet och derigenom gjort sig någorlunda sjelfständiga, beröras naturligtvis jemförelsevis minst af en dylik förändring. Men äfven hos dem kommer förr eller senare talangens motvilja mot upprepanden att alstra försök i nya riktningar. Naturalismens inflytande på prosaberättelsen måste betraktas som utomordentligt välgörande, men detsamma kan icke sägas om dess inverkan på den rytmiska diktningen. Väl har den äfven der medfört en och annan behöflig väckelse, men i det hela stod den i följd af sin natur allt för fiendtlig gent emot denna konst för att icke spränga och döda i stället att skänka nytt lif. Den rytmiska dikten kan skildra drastiskt, kan lika väl tala om fyllbultar som gudar, men innerst måste hon röja en betydlig portion idealism, eljes gör hon – förutsatt att hon ej är skämtsam eller satirisk – intet intryck. Här hjelper ej att resonera om idealismens fel eller förtjenster. Här stå vi framför ett faktum, det nemligen, att en rytmisk dikt, som ej i ett eller annat afseende innehåller idealism, blir intetsägande.
R:dr uppkomme, torde svårligen Länsmännen kunna blifva belåtne efter den förändrade ställning, hvari de skulle försättas genom öfvertagande jemväl af de åligganden, som nu tillhöra Kronofogdarne, af hvilka tjenstemän hvardera föreslagits till en aflöning af 2,500 R:dr, och bör dessutom härvid tagas i beräkning, att ökad aflöning såväl för Häradsskrifvare, som för nya Tjenstemän vid Länsstyrelserna blefve i följd af den föreslagne förändringen både af behof och billighet påkallad. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet att någon åtgärd i anledning af motionen ej må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 2 Februari 1857. 4 Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulslc. Betänkande N:o 31. Reservationer anmälde af: Herr Bodell, som anförde: »Motionärens uppgifter hafva inom Utskottet vunnit bekräftelse så väl af de för Kronofogdar och Länsmän den 10 Nov. 1855 utfärdade Nådiga Instruktioner, hvilka berättiga de förre, att, med föga nämnvärda undantag, på de sednare kasta hela bördan af åligganden, för hvilka Kronofogdarne bära namnet, rangen och den stora lönen, som ock af flere Utskotts-ledamöters försäkran, att så verkligen i orterna tillgår. Oaktadt Höglofl. Utskottet ordat om tillökning i statsutgifter i följd af förslagets framgång, såsom hade Utskottet derför hyst någon farhåga, så förstår jag saken så, att Utskottets majoritet icke har något emot att lönerna fortfarande förökas åt så väl Fogdar sorn Länsmän, blott ingen tjensteindragning sker.
profven äro borgen för den fattige och arbetssamme, att han skall kunna göra sina kunskaper gällande bredvid den late och rike. Tagen bort examina och andra prof för behörigheten till embetens och (jensters erhållande, och J skolén se hvilka embetsman man dä skall fä i detta, eller hvilket land som helst! Profvet, är för den fattige arbetaren, utvägen att komma till sjelfständighet ty de förmögnes söner underkasta sig det vanligen icke. Der profvet borttages, varder den fattige arbetaren vanligtvis icke annat än daglönare för hela sin lifstid, emedan den förmögnare, kapitalisten, bemäktigar sig verkstaden och begagnar den fattige blott till arbetare. Detta undergräfvande af handtverkarnes sjelfständighet är det som betager dem deras framlida förhoppningar och gör den nya Näringsförfattningen sä förderflig för dem. — Man jemföre t. ex. en hammarsmed, som sällan blifver sin egen. emedan någon kunskap i hans yrke icke fordras för att köpa ett stångjernsbruk, och blifva Brukspatron, med en Klensmed, till hvars yrkes bedrifvande rättighet ej kan erhållas af någon annan än den, som deri aflagt prof på erforderlig skicklighet. Den förre förblifver i hela sin lifstid, en beroende daglönare, hvaremot den andre är en sjelfständig borgare, som kan blifva rådman, riksdagsman, lagstiftare, beskaltare, med ett ord allt hvad en medborgare, såsom sådan i Svea land kan blifva. Den ofördelaktiga verkan på näringarne, genom profvens borttagande, har visat sig i de länder, hvarest detta egt rum och der ar - Den 18 Juni e. ni. 117 betaren blifvit blottställd för obegränsad taflan. — I Preussen var detta förhållande grundlagdt, som man vet, till en del genom de författningar, hvilka redan före Franska revolutionen voro införda. Men de inträdde förnämligast sedan Napoleon öfverväldigat detta rike. Man gaf näringsfriheten såsom ett slags döfvande rus åt det olyckliga landel. Hon fortfor sedermera ända till 1845 samt blef under tiden ju längre ju mera förhatlig för handtverkaren och ansedd skadlig för samhället.
De uti §§. 89, 90 och 91 upptagne tillgångar, hvilka redan blifvit bokförda såsom RiksgäldsContoirets egna, skola, i den mohn de inflyta på den, Räkning, dit de förut hört, derifrån på den i denna §. omförmälda Extra AnslagsRäkningen öfverflyttas. Alla de öfrige i §§. 92, g3 och 94 upptagne tillgångar skola omedelbart å samma Räkning insättas. Reservation: Af Herr CoramerceRådet Santesson: Då StatsUtskottet uti dess förra afgifna Betänkande N:o 422> innefattande Förslag till Reglemente för R. St:rs Fullmäktige i RiksgäldsContoiret tillstyrkte att samtelige de medel, som tillhöra Extra StatsRegleringen borde förräntas till Extra Statsfondens nytta, afsngo ganska visst de fleste af Utskottets Ledamöter, lika med mig, det goda tillfälle sorn dertill var beredt igenom det. då 43 622 Stats-Utskottets redan af 2!ne RiksStånd, Högl. Ridd. oell Adeln samt Heder v. BondeStåndet fajtade beslut, att upplåningen i Banken för den så kallade Uppoch UtlåningsDisconten skulle till hälften göras på så kallad Afskrifningsräkning a vista, och hvilket beslut förmodades något af de 2:ue öfrige Stånden skulle komma att biträda. — I sådan åsigt undcrstälde jag äfven den Motion om återremiss af nämnde Betänkandes 8g:e punkt, som inom BorgareStåndet gjordes i ändamål, att 3:dje HufvudTiteln skulle tillgodokomma Behållningen af uti nämnde UpplflningsDiscont gjord förräntning af FörsvarsYerkets andel uti de extra Statsanslagen. Sedan har dock Förstärkta StatsUtskotlet igenom votering med en rösts pluralitet afgjort, att Afskrifningsräkning ej ifrågakommer, utan att upplåningen kommer att ske endast mot obligationer på minst 3, högst 6 månaders uppsägning.
B:ko R:dr 9,250,000: och den minskning, som antages blifva en följd af den föreslagna förändringen i tullsatser 850,000: hvarjemte komma att afgå ersättnings-anslag till Handels och Sjöfartsfonden samt Städcrne, tillhopa 1,000,000: 1,850,000: så att Statsverkets återstående tullinkomst blefve, efter Komiterades förslag, “T ! I I " B:ko R:dr 7,400,000 eller 11,100,000 R:dr Riksmynt. Då denna beräkning ytterligare vinner stöd deraf, att tulluppbörden under de åtta första månaderne af innevarande år varit betydligt större, än under motsvarande tid af år 1855, från hvars förhållande Komiterade utgått, synes den slutsumma Riksmynt R:dr 11,100,000: hvartill de kommit, under de förutsättningar, som det underdåniga betänkandet innefattar, i det närmaste kunna antagas för riktig; men, om derifrån, för säkerhetens skull, och för att, utan hinder af minskningen i en påräknad Statsinkomst, kunna, i Transport 11,100,000: 14 Kovgl. Majlis Råd. Vrop. R:o t, om Statsverket 1836. Transport 11,100,000: fall så anses lämpligt, eftergifva äfven tullen för vissa allmännare förbrukningsartiklar, hvilka synnerligast betunga den fattigare befolkningen, ytterligare afdragas ett belopp af 600,000: så anser Kongl. Maj:t återstoden ined all erforderlig trygghet kunna upptagas såsom den inkomst, hvilken Statsverket har att af tullmedlen påräkna. 28:o. Salu-accis' för Städerna antages, likasom af Rikets sednast församlade Ständer, till 29:o. Postmedel.
Län hade då blifvit på dubbelt sätt understödt, nemligen deri39 H. 5* 68 Den 19 Augusti. genom ätt det i goda år fått afsättning på sin säd mot ej för låga priser och i de svåra åren fått återköpt säd för icke allt för höga. Man måste ej heller glömma den dryga införseltull, som bibehölls under missväxtåret, hvarigenom visserligen Statens inkomster, men utan behof, ökades, och hvilken icke såsom skyddstull gagnade Inrikes producenter, emedan någon concdrrence eller täflan med Utländningen icke kdnde komma i fråga, när de fleste Jordbrukare i Sverige då sjelfve voro i behof att köpa säd, och nästan ingen hade att sälja. I anledning af hvad flere Värde talare, äfvensom jag sjelf, haft äran anföra, anhåller jag om återretaiss af Utlåtandet. Herr Hjerta: Det är i anledning af Grefve Mörners yttrande jag utber mig få anföra några ord. Jag har nemligen föreställt mig, att här endast vore fråga om alt lindra de orters lidande, hvilka ej kunnat betala den Undsättnings-spannmål de år 1826 erhöllo. Att ändra grunderna för dem, som redan betalt, har visserligen aldrig fallit mig in; blott föt de återstående har jag sökt uppgifva ett förslag, som skulle förbinda Stålens fördel med enskiltas möjlighet att kunna betala, och med den executiva magiens möjlighet att kunna indrifva dessa betalningar. Jag tror mig tillräckligen hafva visat, att hvad Ut - Den 19 Augusti. 69 skottet föreslagit, länder derhän, att liqvid aldrig kan erhållas. På det sätt jag tillstyrkt, och hvilket måhända är ofullständigt, men hvarigenom man åtminstone går rättvist tillväga, är dock möjligt att få ett slut på saken. Jag tillstår uppriktigt, att det är isynnerhet slut på saken jag önskar; likväl ett sådant slut, att vissa orter icke alldeles förstöras. Eän, der en tredjedel ännu återstår, är det just den tredjedelen, som svårast kan utgå. Om Utskottet vill föreslå, att sista tredjedelen alldeles försvinner, så anser jag det vara bättre, än det förslag Utskottet nu afgifvit; förlust får Staten i alla fall vidkännas.
Det lärer derföre så mycket hellre böra antagas, att eftergift af någon del Båtsmän i Blekinge icke är i verkligt behof grundad, som Länets Fullmägtige vid denna Riksdag något yrkande derom icke framställt; och anse Utskotten, i anledning häraf, och med afseende å de betänkliga följderne af en förlust utaf 249 sjövane Båtsmän nära Flottans hufvudstation, icke något vara att erinra dervid, att all vidare fråga om berörde jemkning, hvilken dessutom funnits lida af flere andra fel och brister, må, sådan den af Comiterade blifvit uppgjord, förfalla. Att åter tillvägabringa en jemn fördelning af rustningsbesväret, genom ett förändradt sätt för öfverskotts-räntornes liqviderande, eller deras förvandlande, antingen till effectiv rustning, eller lill deremot svarande penningebelopp efter markegång, synes vara lika öfverensstämmande med rättvisa och billighet, som påkallad t af behofvet för de hemman, hvilka af rustningen äro mest tryckta. Huru med berörde räntor och deras liqvi - Statssamt Allm. Besv. och Oecon.-Utskottcns Betankande N-o 4-3, 19 derande hittils sig förhållit, är förut nämndt; och det torde härvid endast behöfva, såsom obestridligt, anmärkas, att vid Indelningstiden afsågs: alt all dea lill Båtsmanshållet anslagna jord skulle deltaga i rustningen lika; att det emellan ränta och effectiv rustning, hvilka då motsvarade hvarandra, sedermera genom myntets försämring uppkomna ojemna förhållande icke förutsågs vid Indelningstiden; samt att det ena hemmanet icke bär draga rustning för det andra, emot en ringa och obetydlig ersättning. Då denna olägenhet undanrödjes, samt Indelningsverket och Båtsmans-conlractet till sina hufvudgrunder och rälta tillämpning återföres genom den i