Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående en fri sad tackjerns-tillverkning i Bergslagerne låter icke väl förena sig med ett privilegieradt antal köpare, hvilka dessutom, hvar för sig, äro inskränkta till en bestämd årlig köperätt till tackjern; och lika obilligt är tvånget för en del Bruksegare, hvilkas smiden blifvit på egen tackjerns-blåsning grundade, att använda egna skogstillgångar på en för dem kostsam tackjerns-till verkning, om än tillgång på bättre tackjern finnes, till lägre pris an det, hvartill samma vara af dem sjelfve kan åstadkommas; och då Bergslagerne äro i förlägenhet, i följd af bristande afsättning, och de icke innna, efter allt utseende, förhjelpas derutur, utan medgifven fri tackjernsliandel, hvilken otvifvelaktigt är ett bland de första vilkoren för Svenska jernbaudteringens framskridande till en högre utveckling, hafva R. St. skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, att handel med tackjern inom Riket måtte förklaras fullkomligt fri och oberoende, så att, utan hinder af de inskränkningar, som nu förefinnas, det må för hvar och en vara öppet lemnadt att köpa och sälja tackjern, från och till hvilken inrikes ort och till hvad belopp som helst; och torde E K. M., i händelse af bifall härtill, i Nåder täckas låta Författning i ämnet, så fort ske kan, utfärda. 3:0 Angående en fri och obegränsad tillverkningsrätt inom och utom Bergslag vid Smideshärdar, så i afseende på tillverkningsbelopp som arbet smet hod. Medgifvandet af en sådan rättighet inom tillåtna och, i förhållande derefter, beskattade smides-verksläder synes visserligen vara lika Billigt, som det med säkerhet bör kunna antagas, att en sådan rättighet skall blifva ett verksamt medel till industriens uppmuntrande och ett ibland vilkoren för en möjlig täflan med utländningen, i anseende till jernhandleringens mera fabriksmässiga och derigenom tillika förmouligare Bedrifvande.
Ine tillförlitliga uppgifter, efter samma omröstningssätt och med samma besvärs-förmon för vederbörande, som, i författningarne rörande markegångs-sältningen finnes stadgadt, fastställa de medelpris, hvilka för de närmast följande tio åren skola gälla emellan räntegifvare och räntetagare; 2:0 att, utan ändring i hvad om den vanliga markegångs-sältningen finnes föreskrifvet, Pröfnings-Comiteen för hvarje Län efter infordrandet af sådane uppgifter, soro, enligt författningarne, böra till markegångs-deputerade ingifvas, samt efter de grunder för omröstning, som Bevillnings-förordningen utstakar, fastställer årets lösningspris för alla de bär ifråga varande räntepersedlar, lill hvilka ock, så länge enskild rätts innehafvare förefinnes, varandes verk och inrättningar alt såsom sådane rätts-innehafvare betrakta; 3:o att Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 1"0. 41 3:o att för de varor, hvarföre serskild forsellön hör beräknas, äfven denna till verkligt värde upplages; 4:o att så framt någon sådan skillnad visar sig emellan Pröfnings-Comiléens fastställde lösningspris oell de vid den vanliga markegångs-sättningen bestämda, att de förstnämnde äro högre, denna skillnad då icke må utgöras af räntegifvarne, utan bör af Staten räntetagarne ersättas. C) Den lill största delen med föga sympathi betragtade, men likväl ännu gällande, 1 r4 §• Regerings-formen ställer läroverk och fromma stiftelser under en annan categori än de fleste andra allmänna verk och inrättningar. Staternas historia lemnar i allmänhet för dem, sorn på enskildes personer eller egendom en gång erhållit vissa rättigheter, icke mycken uppmuntran alt afhända sig dessa och i stället hålla sig till Staten. På grund häraf skulle jag för min del icke kunna tilltro mig att, hvad de i allmänhet torftigt utrustade läroverken och fromma stiftelserna vidkommer, annorlunda tillstyrka de af Höglofl.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Olaus Börjessons från Götheborgs och Bohus län motion, angående förhöjning i skjutslegan; '2:o Per Mattssons från Vesternorrlands län motion, angående tillägg i lagförklaringen af Handels-ordningens 3 § 1 morn., i hvad den angår Norrländska allmogens handelsrättighet; 3:o Carl Nilssons från Östergöthlands län motion, om stapelstadsrätt för Wadstena stad; 4:o Samme mans motion, om inventering af Hospitals-sysslomäns om händer hafde medel; 5:o Anders Anderssons från Wermlands län motion, angående Nämndemäns befrielse från skjutsningsskyldighet i vissa fall; tito J. Lindbys från Gottlands län motion, om förhöjning i skjutslegan; 7:o Johannes Bengtssons från Christianstads län motion, angående strängare kon* Iroll öfver tullbetjeningens behandling och försäljning af så kalladt strandvraksgods; 8:o Samme mans motion, rörande fiskeläget Torekows rättighet att uppbära den tolag, hvilken Helsingborg för närvarande uppbär; 9:o Eric Erssons från Stora Kopparbergs län motion, om lindring i skjutsningsbesvär; 10:o Anders Pehrssons från Östergöthlands län motion, angående postoch gästgifveri-skjutsens förenande; lito Eric Larssons från Vester-Norrlands län motion, angående förhöjd skjutslega inom Medelpad; 12:o Samme mans motion, angående framflyttande af tiden för beväringsmönstringarne; 13:o C. Dahlgrens från Elfsborgs län motion, om tillägg i Förordningen angående Folkskole-undervisningen; 14:o Nils Svenssons från Christianstads län motion, om förhöjning i postskjutslegan; läro Anders Anderssons från Wermlands län motion, om ändring i Förordningen angående fattigvården i riket; 16:o Vice Talmannen Svartlings motion, om skyldighet för ångfartyg att i stället för ved begagna stenkol; 17:o Pehr Sahlströms fran Stockholms län motion, om befrielse för Jönåkers härad från skyldigheten att hålla färja vid Qvarsebo; 18:o David Anderssons från Hallands län motion, angående utfärdande af en författning, som tillerkänner
Utsk. dömer så: men jag vädjar till dem bland Eder, hvilka till följe af sin embetsmannaslällning eller annars varit i tillfälle att i detta afseende göra iakttagelser och jemförelser, om icke den yngre Svenska läkarecorpsens beteende, vare sig såsom tjenstemän eller i konstens enskilta utöfning, numera i allmänhet vittnar om en förbättrad undervisning, ådagalagd genom större grundlighet i förening med en redan från början märkbar större praktisk förmåga? Jag är förvissad, att på samma gång I gören rättvisa åt universiteternes fakulteter för detta allmänt erkända förhållande, I icke heller skolén frånkänna Carolinska institutet all medverkan till frambringandet deraf. Den som för stadgandet af sin öfvertygelse i detta fall finnér sig dertill befogad, må spörja institutets fordna eller nuvarande elever; de förra träffas öfverallt i hela riket, ty nästau alla i rikets tjenst nu anställda läkare hafva längre eller kortare tid vid institutet ausculterat; de sednare åter träffas i våra lärosalar, ty dessa slå icke så öde som Utsk. synes vilja antyda; fråge lian dessutom utlandets berömdaste medicinska lärare, som, lill följd af R. St:s välberäknade omsorg om vetenskapernas förkofran i fäderneslandet, genom de nu årligen med understöd <af allmänna medel resande Svenska läkare, fått tillfälle Oen 27 Maj.' 151 att göra bekantskap med denna yngre generation, och för hvilka institutets lärarepersonal icke heller är obekant; hesöke han institutets samlingar och bibliothek, hvilka mera än en gång varit föremål för icke blott vetenskapsmäns, utan ock R. St:s revisorers hedrande omdöme, och han skall blifva öfvertygad, alt i hvad på Carolinska institutet ankommer de för den medicinska undervisningen använda medel icke blifvit ”frugtlöst använda”, samt det påräknade ändamålet, såvidt det varit utvidgandet af institutets verksamhet, också, som Utsk. vill tro, förfelats.
Rikets Ständer hafva visserligen, genom bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition (N:o 47) om anslag till komplettering af rörelsemateriel å Statens redan anlagda stambanor, vid beviljandet af det derför äskade anslagsbeloppet, två millioner R:dr, fästat det vilkor, att den från och med år 1867 uppkommande behållningen å trafikinkomsterna från Statens jernvägar skall till Riksgälds-kontoret levereras. Men då det är af icke ringa vigt, att denna för bestridande af Riks gälds kontorets utgifter påräknade tillgång, i den mån den uppkommer, blifver utan tidsutdrägt omedelbart Riksgälds-kontoret tillställd, och då, enligt hvad kändt är, redan från den tid stambanorna började trafikeras, räkenskaperna öfver trafiken varit så inrättade, att desamma kunnat för hvarje månad approximativt afslutas så tidigt, att sammandrag öfver det resultat trafiken lemnat, i Postoch Inrikes Tidningar vanligen inflyter under den derpå följande månaden; anser sig Utskottet böra hemställa, Slats-Utskottels Memorial N:o 137. 11 att Rikets Ständer måtte uti afgående skrifvelse hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes förständiga vederbörande att, så snart räkenskaperna öfver trafiken för hvarje månad hunnit så afslutas, att behållningen för månaden kan uppgifvas, ofördröjligen till Riksgälds-kontoret leverera det månadtligen uppkommande öfverskottet å trafikinkomsterna från Statens jernvägar, under förbehåll att, i händelse utgifterna för rörelsen å dessa vägar och desammas underhåll någon månad icke af inkomsterna betäckas, den uppkommande bristen må uppå vederbörlig reqvisition af Riksgälds-kontorets tillgångar ersättas. Derjemte hemställer
1 Några delar av Silverstolpes förslag äro i olika sammanhang trvckta i C. V. M. 1810—1815: förslaget om § 10 R. F. å sid. 1100; d:o om'§ 37 R. F. å sid. 902; d:o om § 60 R. F. å sid. 967; d:o om § 38 R. F. å sid. 889 samt förslaget om naturalisation å sid. 964. 2 Anteckningen angiver aktstyckets nummer såsom bilaga till pleniprotokollet 3 juli. 8 Anteckningen innebär, att förslaget den 3 juli föredragits i beredningen; jfr nedan sid. 698. 4 Denna punkt är överkorsad. Vid denna punkt äro i marginalen skrivna trenne hakar. Även vid denna punkt är i marginalen skriven en hake. Därbredvid har skrivits siffran 2, som torde innebära, att punkten skall byta plats med den nästföljande. I marginalen är skriven en hake. Därbredvid står siffran 1, som korresponderar med siffran 2 vid föregående punkt. 8 I marginalen är skriven en hake. Bilagor till protokollet den 3 Juli 1815 691 Riksdans-Ordningen. <38. §.3 Föreslås å nyo Omröstningen per capita i Utskotten, samt att, i händelse densamma i akttages icke af Riks: Ständer antages, 1812 års) förslag om alternativa meningar i Constitutions-Utskottet öfver Riksdagsmäns förslag åter upptages. 2 < Tryckfrihets-Lagen3 Om Skrifter som röra Utländska Magter.) förföll4 1 Stycket fr. o. m. orden 38. §. t. o. m. orden 1812 års är överkorsat. 2 Invid stycket fr. o. m. orden förslag om t. o. m. ordet upptages är ritad en hake. 3 Stycket fr. o. m. ordet Tryckfrihets-Lagen t. o. m. ordet Magter är överkorsat. 4 Ordet förföll torde innebära en anteckning om resultatet i denna punkt av förslagets behandling inom beredningen. J usterat Rudolp Cederström. Plenum, då alla Utskottets Ledamöter voro närvarande, utom Frill.
Hvarefter, uppå af HansExcellenceHerr Grefven och LandtMarskalken framställd Den 3 Augusti f. ra. 59 proposition, 1 §. af ifrågavarande förslag till ny Riddarhusordning af Ridderskapet och Adeln bifölls. §• De personer, hvilka af Kongl. Maj:t blifvit till Greflig, Friherrlig eller Adelig värdighet upphöjda, böra, inom z:ne år derefter, hafva sig till vinnande af intro - duction å Riddarhuset anmält, och de derföre erforderliga prcestanda fullgjort, vid äfventyr att, enligt Kongl. Förordningen den 8 Maji 1JJ5, jemförd med Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1800, förlora alla med upphöjelsen åtföljande förmåner och rättigheter ; så framt ej Kongl. Maj:t täckes, genom serskild Nådig Resolution, den försutna tiden återställa. Då Introduction begäres, åligger den sökande, ej allenast att inför RiddarhusDirectionen uppvisa så väl Konungens Nådiga Diplom i Original, som vederbörliga cjvittencer öfver de i författningarne påbudna Introductions-afgifter, utan ock att till densamma ingifva Sköldebrefvet i afskrift, jemte vapen låt, och fullständigt upprättad Biographisk Genealogie öfver alla till ätten hörande personer; hvarefter introduction honom meddelas. Herr Cederschjöld: I denna §. äro så många olika saker sammanställda, att jag 6o Den 3 Augusti f. m. föreställer mig, det mänga anmärkningar dervid skola blifva gjorda. Jag inskränker mig derföre till en början till första Momentet, der jag, i stället förorden: Personer ^ hvilka af Kongl. Maj:t blifvit till GrefligFriherrlig eller yl dl ig värdighet upphöjde; ber, att få föreslå en redaction, något närmare öfverensstämmande med 3^ §. RegeringsFormen, som af alla RiksStånden är antagen, hemligen så bär:
Det bör förmodas, att genom den definitiva reglering af Bankens organisation i det hela, som förra Ständer anbefallt, sedan realisationen hunnit till verkställighet, Bankens vinstconto framdeles bör få ett förmånligare utseende och således den årliga behållning, TJlsk. i dess betänkande Nio 6 calcnlerat till 567,000 rldr, räntan å Biksg.-contls skuld inberäknad, kunna påräknas att erhålla ett ytterligare tillskott, att för Bankens räkning på förmånligaste sätt anväudas. Bland omständigheter, hvilka dertill kunna anses sammanverka, ina nämnas transportl äkningens afskaffande och arbetsmethodens förenkling i öfrigt, så vidt det med nödiga controller står att förena, samt tjenstemannnpersonalens deraf troligen för 6 II. 44 Den 7 Maj. anledda förminskning, de lill Banken ingångna brukbara, äfven större sedlars återutgifvande, skillingsedlarnas försvinnande ur rörelsen, en ändatnålsenligare hushållning vid Tumba pappersbruk, upphörandet af nybyggnader och nya inrättningar derstädes, det sega och mera uthålliga sedelpapperets användande o. s. v. Hvad åter angår tidens bestämmande för utvexling, utgörande föremålet för det nu föredragna betänk., bekänner jag, att jag länge trott den tid vara den lämpligaste dertill, då segelfarten hvilade, hvarigenom vid bancoluckans öppnande tillfälle för ögonblicket stängdes att i större senia med beqvämlighet exportera det myntade silfret. Jag trodde, att man derigenom skulle undvika den första stormen, som misstroende och egennyttiga, om än falska, speculalioner kunde uppväcka och såmedelst afböja den oro och misscrédit, som en häftig ultagning af silfver vid utvexlingens början i landet kunde åstadkomma. Farhågan för utbyte af de i Finland befintliga Svenska sedlar ansåg jag ock då böra lugnas och allmänheten vänja sig, under en längre tids väntan på öppnad segelfart, vid det nya förhållandet, småningom nödsakad att erkänna representativet lika godt samt för transport och förvaring bättre, än den valuta, det föreställer.
Salpeter-Comilen och dess företrädare hade visserligen lyckats alt temporärt uppdrifva tillverkningen genom bestämmandet af ett högt lösningspris, 7 R:dr 24 sk. pr LU., samt genom de öfriga åtgärder, som för ändamålet blifvit med sorgfällig beräkning vidtagne; men tvifvel - aktigt synes, huruvida tillverkningen äfven fortgår i samma förhållanden hädanefter, sedan löse-skillingen blifvit småningom, förminskad till 5 R:dr pr LU.\ tvertom synes sannolikt, att hågen och behofvet att fortsätta Salpeter-tillverkningen skola ailedas samt densamma icke ens kunna hedrifvas med framgång inom de Norra Länen, hvarest nämnde tillverkning likväl borde bibehållas såsom en nödig och välgörande rörelse, till correctif emot de för Landtculturen vidriga följder af en hård natur och andra förhållanden, hvarmed jordbrukaren der har att strida. Till stöd för denna förmodan kan anföras, att summan af inlöst Salpeter för år 1838 blott uppgår till 20,187 LU., och sålunda till nära 11,000 LU mindre än föregående året, under hvilket äfven förefinnes 2,700 LU. mindre tiilverkningsbelopp än under år 1835. Derest ett slikt förhållande får fortfara, skall måhända SalpeterComiten kunna fullgöra sina åligganden utan att ytterligare anlita Capital-Fonden; men om åter tillverkningen stiger till likhet med hvad förut egt och ännu bör ega rum, så inträffar ovilkorligen, äfven med det nedsatta lösnings-priset, att Stats-anslaget icke blir tillräckligt samt att Salpeter-Fonden hastigt förtäres.
Utskottets Betankande har erkänt Friherrens förtjeiYstei; Herr Öfverste Hjärne liar 1 uti dess nyss anförde Reservation vidare utvecklat dem; jag kan ej lieller undgå härvid ihågkomma, att det var Friherre Mannerheim, sorn å Nationens Representanters första sammanträde, efter iSög ars Revolution, först bland Medborgare bröt tystnadad att gifva laglig sancfion åt den olaglighet, nödvändigheten påkallat; alt det var Friherre Mannerheim, sorn, Ordförande i det första Ä m - bete, hvilket ilan Sedan af Nationäl-Representationens enhälliga förtroende emot tog-, och att han under i3 års tid, enligt hvad alla Riksdagars Ständer, igenom deras decharge och 4 gångers -återväljande vitsordat, oförviteligen förestått detsamma. Jag kan icke vid ett sädånt -fö rifål» lande se på en besparing af något Joobrde R:dr för Staten; och ingalunda anse som misshushållning med Statens medel, att äfven på sådant sätt, ådagalägga Nationens erkänsla mot en Man, som, enligt hvad förut är nä, nimi t, hade vid yngre år !en:- nal sin Ämbetsmanna befattning i en tid S l a t s-U t s ko.ttf t s B e t ä a k a n d e n. 5G3 -la förhål baderne stöhle dem i strid mpd haas Öfvertygelse, och .nit för, de1- ailly ånna cpista; suni deremdl, oaktadt redan då llinnéa ålder, åter ingick när förändrade omständigheter gjorde det förenligt nyed lians tänkesätt, och det alliyänii-JS föxiroeii' de dertill kallade honom, åleringiok, sager jag, ifrån dess .njutande lugn vid endast egne angelägenheters vårdande, sorn visserligen ej vunpit på. baus. frånvaro sedermera under Ärybetets förvaltande. Jag hyser, fast mera cfeji upprigtiga önskan alt
Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 28 januari 1844. S.D. Anmälte efterskrifvne hemmansegare sig hafva sistl. år tillverkat saltpeter, neml:n 107 Nathanael Ersson i Stafsgård Olof Carlsson i d:o Pär Ersson i Jonsgård Erik Larsson i d:o Att ofvanskrefne bönder sjelfva tillverkat denna saltpeter intygades allmänt, hvarföre bevis deröfver genast meddelades. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, uti dess sockenstuga d. 4 februari 1844. § 1. S.D. Till underdånigste åtlydnad af Kongl.
Till en sådan sänkning kommer äfven den vid nu pågående Riksdag nedsatta tullen å utländskt smör att i sin man bidraga; hvarföre och dä således någon giltig anledn. att förmoda en fortfarande prisstegring å denna artikel, enl. mitt förmenande, icke förefinnes, jag anser mig höra vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att Utsk:s förslag i denna del godkänna. Gr. Sparre: Jag hade icke väntat mig att här blifva underrättad derom, att det icke är fråga om smörräntans lefvererande in natura, enär jag just började mitt förra yttrande med att påpeka detta förhållande. Men jag erinrade om detsamma, som sedermera blifvit af Hr Bildt tillräckligt utveckladt, eller att då man vill hafva en ränta utsatt i persedlar och icke i penningar, så är det väl meningen att välja sådana persedlar, hvilkas värden äro för ortens skattgifvande kända, så att de personer, sora deltaga i markegångs-sättningarne, kunna med fullkomlig visshet bestämma dessa värden. Nu frågar jag en livar, som känner förhållanderne i Upland: tillverkas der och är der i orten tillgängligt salt smör? Då meningen är att för hvarje provins bestämma några få persedlar, hvilkas värden vid markegångssättningarne äro lätta att utsätta, kan del väl icke vara rätt att för Upland fastställa en räntepersedel, som denna provins icke sjelf frambringar utan köper från andra provinser, och hvars i orten gällande verkliga värde således icke kan med behörig tillförlitlighet bestämmas. Detta är det hufvudsakliga skälet emot smörets antagande såsom hufvudräntepersedel för Upsala län. Jag har hört några talare framställa vissa beräkningar öfver och förutsättningar om smörets framtida fallande i pris.
Jag håller af honom, jag känner så lugnt och så blidt som aldrig förr, jag har icke en oren tanke, icke en enda grof och okysk förnimmelse. Jag dyrkar honom som ett öfverlägset väsende och han är mig kär som en god och ädel menniska. Jag fruktar ingenting jag känner den tryggaste, varmaste tillit. Att han blir likgiltig emot mig, det är jag beredd på. Än sen! Jag skall vara honom tacksam för hvarje stund af lycka, och han skall vara mitt vackraste minne. Han skall vara det såll, genom hvilket alla mina lumpenheter och småfel skola rensas bort. När han kastar mig undan skall det vara fullödig kärna – allt. Sista qvällen han var här sade han: ”För mig fins det endast två slags menniskor.” Jag såg förväntningsfullt på honom. ”De som samla sig kring något, och de som lefva kringspridda.” ”Jag är inte kringspridd!” ”Derför är jag lugn för er. Men alla mina fruntimmersbekanta här äro totalt i saknad af – jag vill icke säga ett arbete eller en sträfvan, ty det låter så storartadt, – nej jag vill säga att de sakna till och med en sysselsättning. Det gör att deras förälskelser upptaga dem i en alldeles oproportionerlig grad, de lefva icke för annat; de gå helt upp i sådant. – Jag blef så glad att han sade detta, så allvarsamt och ärligt menadt; det har ibland låtit på honom som om han tyckte qvinnorna kommit till verlden endast för att spela med i herrarnes små kärlekshistorier. Jag läste Fru Langes ”En doft” i går afton.154 Hvilken brist på djupare bildning den visar. Hvilken dålig svenska! Hon förstår icke att skilja ett vanligt partic. passivum från supinum. Och så stafvar hon främling med e, fast hon är nystafvare och skrifver modern med ä. Fremling och modärn (!) Och så är hela hennes tankegång så rå och omogen som en grönpotatis. Och utförandet okonstnärligt, – vårdslöst, man får ingen bild. Värst af allt är ändå hennes replikbehandling. Den är så klumpig att man kan häpna. Och icke ett enda yttrande som faller enkelt och naturligt.
Det är spridandet af dessa läror, som skydda, bemantla och upphöja yppighetsförförelsen och sorn, om de skulle synas utgå från de äldsta, visare och vördnadsvärdare i nationen, kunde göra en obotlig skada. Besv. och Ekon. Utsk. Tiet änkan elen. 445 Men ändtligen, med antagande af dessa allmänna grunder, hvad ar d t man egentligen vill? Jo, icke samhällets orimliga återförands några århundraden tillbaka till form ida bruk oh Seder, utan erkännande oell återlifvande af den oumgängeliga lefnads* och hushållsmaximen, att ej villja njuta och ly a mera, än hvartill förmåga och loflig .örvärfningsomtanka medgifva, måtta i lefnadssätt, vissa gränsor och förbud mot utländska yppighetsarticlars införande, j rate ett sammanhang af alla härtill h rande föreskrifter och anstalter. Det är uppfostran, det är de högres upplysning och efterdömen, det är Dagarna, och, genom allt detta, det allmänna tän eSättet, som skall härtill sammanverka. Så snart ettdera häraf brister eller förslappas, så rubbas kedjan af det hela. Om Lagstiftningen för ett folk, i synnerhet i denna del, är en svår konst, så måtte derföre icke bemödandet derom uteslutas och öfvergifva^. Dat måtte icke vara omöjligt, emedan vår vördade och älskade Öfverhet så ofta och allvarligt uppmanat oss härtill, då den sjelf gifvit oss denna Konungsliga och upplyftande försäkran: "allt båclar, att vårt lugn och vår lycka bero af oss sjelfva": Och då just nu alla Rikets Landsorter, efter redan gjorda yttranden, begära och vänta nya o h kraftiga åtgärdar till den inre rörelse förlägenhetens och öfverflödets hämmande. De stadgas och förökas dessa förhoppningar för mig än mer i denna stund, då Bihang till RihSt. Utek. Betänkanden. jag förnimmer af Rikets Ständer, från hvilka den kraftfulla National-villjan först måste yttras och utgå, ett så lofvärdt Beslut fattas och snart skola gå i verkställighet; då jag med lika aktning och glädje nyss afhört detta Höglofl.