Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vedervärdigheterna kunna bäras med tämligt jämnmod, då intresset för saken är verkligt och v a r m t: utan detta blifva mödorna outhärdliga. Till alla föräldrar skulle vi vilja säga: ställ stora fordringar på edra barns lärare och lärarinnor, behandla dem som edra jämlikar och betala dem rundligt och väl efter förtjänst. Äfven om ni skulle finna det hos henne, som ni ogilla, diskutera aldrig hennes fel inför barnen — deras missaktning uppväxer vanligen ur den kritik de åhört i familjekretsen. Se ej ned på henne därför, att hon är löntagerska. Hvem vill väl skryta med att ej vara d e t? Hofdamen, hvilken ni med stolthet skulle mottaga i edra salonger, läkaren, domareD, officeren, vetenskapsmannen, författarinnan, för hvilka edert hem står öppet, och hvilka ni visar en gästfrihet utan gräns, hvad annat äro väl de än löntagare och löntagerskor? Nej, du moder och fader, mottag henne med aktning och förtroende och våren öfvertygade om, att där hon hchandlas med takt och finkänslighet, där skall hon också möta eder med t a k t och finkänslig tillbakadragenhet. Låten edra söner och döttrar, edra gäster och tjänare se och förstå, att hon är en medlem i familjen, en vän, edra barns välgörarinna. Drag fram hennes goda sidor, njut i hemlifvet på ett ädelt sätt af hennes talanger, besegra hennes blyghet, u p p m u n t r a henne med moderliga råd, om hon brister i någon af sällskapslifvets etikettsfrSgor, ty det är ej ett absolut fel, om hon ej är hemma uti alla en världsdams komplicerade åligganden och plikter. H a n d i hand måste föräldrar och lärarinna arbeta mot det stora målet att af barnen bilda goda, nyttiga samhällsmedlemmar, att åt en kommande generation skänka ömma plikttrogna hustrur och mödrar, sedligt starke män och fäder. Betala henne rundligt och väl efter förtjänst. Dessa tusentals annonser om » ringa lön » eller » fritt vivre » äro en skam för både arbetsgifvare och arbetstagare.
Att, då förslag blifvit vackt om ändring i ett bestående förhållande, icke ingå i undersökning, om detta förhållande i något afseende är oriktigt och erfordrar rättelse, och om i sådant fall den föreslagna förändringen må finnas lämplig, utan inskränka sig till uttalandet af den förhoppning, att förhållandet, det må nu vara så orimligt som 468 Den 17 Mars e. ni. helst, skall småningom upphöra; detta innehar ett förfaringssätt, som, efter mitt förmenande, icke låter förena sig med de anspråk på utredning af en fråga, som man har rätt att ställa på ett Utsk. Och dessutom — hvad berättigar väl Utsk:t till det antagande, att dödsstraffet hädanefter kommer att tillämpas mera sällsynt, än under de sednare åren skett? Jo, svarar Utsk:t förmodligen, domstolarnés i nya strafflagen grundade rättighet att, i stället för dödsstraff, alternativt adomina straffarbete för lifstiden. Alen man glömmer då, att detta alternativ före nya strafflagarnes införande ersattes al Konungens benådningsprerogativ, som då naturligtvis hade större utrymme för siri verksamhet, och att detta prerogativ då utöfvade samma inflytande till minskande af exekutionernas antal, som det ofvannämnda alternativet nu. 1 fall, der inga förmildrande omständigheter förekomma, måste domstolarne döma till diiden, och jag ser knappast att Konungens benådningsrätt der kan träda emellan. Icke lärer man väl kunna föreställa sig, att då Konung och St:r bibehöllo dödsstraffet i den nya strafflagen, deras mening varit, att dödsstraffet skulle qvarstå endast såsom ett tomt straffhot, endast såsom en lagvålnad redan vid den nya lagens födelse; utan meningen måtte väl varit, att straffet i vissa svårare fall skulle tillämpas. Icke heller lärer man kunna antaga, att Konungens Stats-Råd och Högsta Domstolen, då de skola yttra sig öfver de lifdömdes nådeansökningar, skola anse sig berättigade att lyssna till ingifvelser, härledda ur de opinioner om dödsstraffets lämplighet, som dessa embetsmän må halva omfattat, utan deras samveten måtte väl kräfva, att de för sig uppställa den frågan, orri, efter de i lagen nedlagde grundsatser, benådningsskäl lörefinnas.
Ett ojusteradt Protocoll och Handlingar dertill, kunna aldeles icke utlånas. Då emellan Riksdagar, af Rikets Collegier eller Riksens Ständers Verk, till de uti Riddarhusets Archiv befintelige Handlingar och Protocollerj som ej äro förseglade» eller böra hemliga hållas, tillgång äskas, må det vara RiddarhusSecreteraren tillåtit, att de begärte Handlingar emot qvitto utlämna; och åligger honom att sådant uti RiddarhusDirectionens följande sammankomst anmäla. 8 §. 6 $. Emellan Riksdagarne Emellan Riksdagarne är det RiddarhusSecreär det RiddarhusSecreterarens terarens Den Ig Jul ii e. m, 465 ferafens åliggande, att föredraga ärenderne uti RiddarhusDirectionen , same de utgående Expeditionerne uppsätta och contrasignera. Honom tillkommer äfven att, i egenskap af Archivarius med biträde af Förste Cancellisten vårda och i ordning hålla Ridderskapets och Adelns Protocoller och öfrige Handlingar. 9 §» RiddarhusSecreieraren äge ansvaret och inseendet enligt upprättade och underskrifne Inventarier, öfver Archivet, Handlingarne och alla de tillhörigheter af hvad namn de vara må, som Riddarhuset tillhöra; han äge och under en Directeurs tillsyn, hufvudansvaret för sjelfva Riddarhusets vårdande, samt att emellan Tjsn - terarens åliggande, att föredraga ärenderne uti RiddarhusDirectionen , samt de utgående Expeditionerne uppsatta och contrasignera. Honom tillkommer äfven att, i egenskap af Archivarius, med biträde af Förste Cancellisten vårda och i ordning hålla Ridderskapets och Adelns Protocoller och öfrige Handlingar. 7 §•
Häri instämde Herr von Francken, G. W. Emot 35:te punkten, mom. b. (angående anslag för påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg), af Herr Rosensvärd, J. H.: “Om än Stats-Utskottet haft skäl Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 69 att, vid dess förslag till statsreglering för 1867, anse sig böra iakttaga all den sparsamhet, sorn med landets väl vore iörenlig, och att å Fjerde Hufvudtiteln inskränkningar, emot hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition innehåller, företrädesvis kunde ske på byggnadsföretag, hvilkas påbörjande eller afslutande utan ögonskenlig skada kunde någon tid fördröjas, vill det dock synas, som denna sparsamhet blifvit väl långt drifven i fråga om en del af rikets fästningar. Utan att vilja godkänna de skäl, som af Utskottet blifvit anförda till stöd för att sjelfva fästningens byggande vid Carlsborg borde framgent fortgå med samma knappa anslag som hittills, finner jag dock förklarligt, att Utskottet icke för det närvarande velat deri tillstyrka en förhöjning, och, ehuru önskligt det vore om fästningsbyggnadens afslutande fortskyndades, har jag derföre icke ansett mig böra bekämpa Utskottets beslut. Icke så i fråga om förrådsbyggnaderna. Carlsborg är afsedd till Rikets hufvuddepot under krig, och fästningen, äfven om den i öfrigt vore fulländad, uppfyller således icke sitt ändamål förr, än den kan emottaga upplag af arméens alla förnödenheter jemte behöfliga verkstäder. Då numera fästningsbyggnaden så fortskridit, att förrådsbyggnaderna kunna med fördel påbörjas; då derjemte stor brist finnes å förråd till inrymmande af arméens materiel redan under freden, och det icke kan vara med god hushållning förenligt, vare sig att å andra orter anskaffa eller inreda byggnader för ändamål, som framdeles genom förrådsbyggnaderna å Carlsborg blifva öfverflödiga, eller att materielen genom hoppackning i otjenliga förvaringsrum icke kan erhålla tillbörlig vård, så måste hvarje dröjsmål med förrådsbyggnaderna å Carlsborg leda till verklig skada.
S. D. Då Herr Prosten Joh. Wijkmans genom Memorial till Utskottet gjorda motion om föreslående i Grundlagarna af någon ansvarighet för Talemän, derest de sina skyldigheter underlåta eller sina rättigheter öfverträda, beslöt Utskottet att till Herr Prosten enskildt aflemna det svar, att då genom Grundlagen Ordförandes rättigheter och pligter redan äro bestämde, är deras underlåtande ej att förmoda och dessutom ingen skada att frukta deraf, enär tydligen finnes föreskrifvit sättet, 1.varigenom inga motioner kunna nedläggas eller tillbörliga propositioner vägras. Utskottet ansåg tillika, att Grundlagarne ej borde öfverhopas med reglementariska stadganden om ansvarighet och straff, och att, då Talemännen af Kongl. Maj:t äro utnämnde, är det ock endast inför Hans Maj:t, som deras ansvarighet kan äga rum. Ut supra. Till Häradshöfdingen J. Mannerstam. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers ConstitutionsUtskott den 8 Octoher 1810. Uti det Memorial, Herr J. Mannerstam till Constitutions-Utskottet under den 5 sistlidne inlemnat, har Utskottet visserligen erkänt ett rent nit och en upplyst omtanka för den bäst möjliga ledning af Riks-Styrelsens förvaltning; men, då Utskottet tillika vid undersökning af Constitutionens åtskilliga föreskrifter icke deri funnit något hinder för att det hufvudändamål, Herr Mannerstam åsyftat, skulle kunna vinnas, har Utskottet icke heller funnit sig föranlåtet att med något förslag till förändring af Grundlagen i anledning häraf till Riksens Ständer inkomma. Då uti Grundlagen icke ett ord är nämndt, om Collegiernes antal, befattning eller varaktighet, har Utskottet icke heller kunnat annat än sluta deraf, att
I öfverensstämmelse härmed, och med afseende å det förändrade skick, hvari ärendet sig nu befinner, får Utskottet, frånträdande sitt i frågan förut afgifna yttrande, hemställa, att Rikets Ständer, till uppförande, i enlighet med godkänd ritning, af eli nytt läroverkshus i Fahlun, måtte anvisa en summa af 44,000 R:dr, alt, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå. 25:o. Uti 108:de punkten hade Utskottet, i anseende till mer eller mindre ofullständig utredning af åtskilliga, genom enskilda motioner väckta frågor om anslag af allmänna medel dels för uppförande af nya skolhusbyggnader, dels ock för utvidgande af redan befintliga undervisnings-lokaler vid flera elementar-läroverk — e ribi and ^or Oskarshamns skola blifvit till nybyggnad begärd en summa af 30,000 R:dr — hemställt, att dessa motioner icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Denna Utskottets hemställan är af Bonde-Ståndet bifallen, men, såvidt densamma afser elernentar-läroverket i förenämnda stad, afslagen af Preste-Ståndet, som till bidrag för uppförande af en ny skolhusbyggnad derstädes, beviljat det för sådant ändamål äskade anslag af 30,000 R:dr; och har Ridderskapet och Adeln äfvensom Borgare-Ståndet i samma del till Utskottet återremitterat denna punkt; varande af de flesta ledamöter, som inom de båda sistbemälda Riks-Slånden sig yttrat, uttryckt den åsigt, att, om Statens tillgångar kunde anses sådant medgifva, staden Oskarshamn, hvars läroverkslokal för närvarande är uti en dertill förhyrd lägenhet inrymd, Siats-Utskottets Utlåtande M 178. 21 borde företrädesvis ihågkommas med något bidrag af allmänna medel för sin tillämnade nya skolbusbyggnad.
IGetpiUnittge.-Sörovbningen. » g o t m tt i a i t e. XTlantalez od? ©töttfTrifmrtc$0*£ångt> uti H. £7. ©oden (©tuö) för av 18- femmanets Slanttt. ra «-* hemmantal. § CO cr ra »-t ©en ffattfTpIbiaeS namn, jemte antetfning af ©gare, Strrenbatorer eller (Stufare af fafligöeter m. m. c *cs -t3 co__ nv> ra »i (Betalanbe. SSefriabe. Uppgift till SBränroingöränningg utöfiuanbe. ■S —i CO p, 5 7 i -s< * © «-ts © ra na 7 Cd rå O: or 13 ri o o rå tS ra cr ($ i? S o p *”*" t; " n 0^3- *-* cå 1 S« ”nt2 s&fum. ? 1 i Sarg ©rfcgfoti 82, b90, ©ujlaf 127, ■ SJlaja 24, (Eric 27, f)3eör 30, Sinna 33, ©rängen Särö 20, Sonås §27, ©reta 25, Sifa 20 \ 1 1 2 1 i 6 3 2 00 18 » i:fla 1 10 2 5 91 it lii ä r f e S: 28ib upprattanbet af SJtantotS» od) ©?attf!rifningg-'Sängb för ©tab iafttageS, att, i (tället för öar ofroanftåenbe columner: ”£ em mant af m. im,” tnföraé SomterneS Slummer ot& florie?, fanit ©tabSjorbenS rpntb fia ©inne od> Äapptanb. (4) 95iö. till K. ©t.
Det är möjligt, att jag häri misstagit mig, men ett sådant beslut hade åtminstone varit klokast; ty eljest kan det inträffa, att till slut ingenting finnes qvar för fån på fastighet, hvilka likväl, efter min tanka, böra i främsta rummet sökas, elium jag medgifver, att lån på namn äro lättare och mera beqväma. Mitt yttrande må i allt fall för min räkning qvarstå. H. Ex. Hr Gr. o. Ordför. erinrade, att det endast vore de båda frågorna om lån emot namnsäkerhet, hvilka ,B. o. Ad. beslutat att i sammanhang med hvarandra pröfva. Hr von Hartmansdorff: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Printzenskjöld och vill blott tillägga, att en utsträckning af namnbelåningen, utöfver hvad förut varit stadgadt, synes mig så mycket olämpligare, som förhållandet nu är Del t olika emot omständigheterna under sista riksdagen, då det nu gällande stadgandet beslutades. R. o. Deli 2 Maj c. m. !Ä.d. synes nemligen allmänt vilja bifalla de nya utvägar för utlåning, hvilka Utsk. nu föreslagit; och då innebär det en öfverdrift att på samma gång vilja utsträcka namnbelåningen, hvilken endast är för nödfall medgifven. Jag kan således ej annat än afstyrka maximisummans bestämmande till 5o,ooo r:dr. Hr Printzenskjöld förenade sig med Hr v. Hartmansdorff. Hr von Hohenhausen: Äfven då vid förra riksdagen summan för utlåning på namn höjdes, utvidgades tillika den öfriga lånerörelsen, och jag finner således förhållandet enahanda nu som då.
M. hufvudsakligen grundat det för försvarsverket i allmänhet begärda anslag af 765,000 rtdr, och hvilken förslags-budget jemväl varit StatsUtsk. till ledning förevist, äro kostnaderna för anskaffning och underhåll af beklädnads-, remtygsoch utrednings-persedlar, samt slitnings-ersättning för begagnande af egna skjortor, strumpor och skor till en bevartsclass af i5,5oo man, beräknade, under 17 dagars vapenöfning (märk 17 dagars vapenöfning, inoch utryckningsdagarna inberäknade) i Kronans mundering till rtdr 88,365: 22. 8. samt under 8 dagars öfnings-möten å compagnisamlingsplatserna, uti egna kläder emot ersättning, till 3o,rii: 47- — eller sammanlagdt till 118,477: 21. 8. Med den af Utsk. föreslagna vapenöfningstid af 12 dagar, inoch utryckningsdagarna oberäknade, uppkommer följande nedsättning i ofvannämnda kostnad, nemi. 1:0 för de beräknade 8 dagarnas öfningsmöten å eompagnisamlingsplatserna . .. r:dr 3o, 1 11: 47.— 2:0 för minskningen vidare i exercis-tiden från de af coll:m antagna 17 dagarna, till af StatsUtsk. föreslagna 12 dagar, eller med inoch utryckningsdagarna, 14 dagar, 10 proc. af de i förslags-budgeten beräknade 88,365: 22. 8., med 8,836: 26. 3. eller inalles en nedsättning af .. r:dr 38,948: 25. 3. H. StatsUtsk. har väl förklarat sig icke kunna såsom bevisande antaga denna calcul, enär Utsk. förmenat att, enl. densamma, minskningen af 10 proc. vore för obetydlig uti kostnaderna för de af Utsk. föreslagna 12 dagarna, jemförda med de af K.
Det har äfven funnits sådana framställningar från de andre Stånden, som, på grund af embetsmyndigheters yt tranden och på grund af olagliga former, icke blifvit af K. Bör väl R. o. Ad. underkasta sig det obehag, att af K. M. förnimma, det K. M. af lagarne anser sig förhindrad att fästa nådigt afseende påen af R. o. Ad. gjord framställning? Bör sådant tillstädjas? Ar sådant med förstånd förenligt? Jag svarar dertill nej. Jag beklagar för öfrigt, att expeditionen ang:de de 3:ne RiksStms fattade beslut redan hvilat några dagar för länge 7 H. 24 ' 1 so Den 8 Februari f. m. ♦ på R. o. Ad:s bord, ty grundlagens ord äro i detta afseende alldeles bestämda. Riksd.Ordms 49 § och 3 morn. föreskrifver nemi.: ”Återförvisar något RiksSt. ett redan beredt mål till vederbörande Utsk:s ytterligare utlåtande, åligge Utsk. a,tt dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat, eller, så framt de öfrige Stånden, uti mål, der tre Stånds röst utgör R. St;s, redan fattat sammanstämmande beslut, Ståndet derom underrätta; kunnande, genom sådan återförvisning, expeditionen af beslutet ej uppehållas.” Gr. Lagerbjelke har sökt visa, att arfsrätten för Adeln, såsom special-lag, vore en Adelns rättighet och, såsom sådan, ett dess privilegium, ehuru icke i 1723 års privilegier inlaget. Det är för mig svårt att taga reda på, hvarifrån en person, med så mycken juridisk kunskap och eljest allmän bildning, som Gr. Lagerbjelke, kunnat hemta gilltig grund alt förvandla till privilegium någonting, .sorn egentligen icke är annat, än, hvad han sjelf yttrat, en special-lag för en viss Corporation eller ett visst Ständ inom landet. Skillnaden måste nemi. vara stor emellan Ståndsprivilegier och andra rättigheter, som personer äga inom samhället; ty eljest skulle man kunna påstå, att rättigheten lill olika arfsrätt vore ett monopolium, som tillhörde vissa personer och corporal inner.
Slutligen håfva några Varda Ledamöter väckt fråga om ansvar af Directeurerne öfver Götha Canal Bolags-Diseont för deras Förvaltning. Härvid få förenade Utskotten -åberopa det serskildta Utlåtande, som Banco-Utskottet öfver denna omständighet afgifvit, i anledning af Rikets Höglofl. Ständers till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende senast församlade Revisorers Berättelse i den del deraf, som angår Filial-Disconterne. Ibland de Förslag till Filial-Disconternes utredning, hvilka, i sammanhang med anmärk* ningarne, blifvit framstäldta, och hvaröfver Utskotten icke här frammanföre serskildt Utlåtande meddelt, förekommer det af någre värde Ledamöter uppgifne, att Discont-Skulderne skulle genast lill fulla beloppet godtgöras med Riks* gälds-Contoirets Credit-Sedlar , och Contoiret deremot, till deras inlösen, förses med ett obe* gränsadt Creditiv på Banken. Härvid torde aldraförst böra etindras, att, i fall detta Förslag skulle antagas, blefve följden den, att Staten kom att belastas med hela bristen Uti Götha Canal-Bolags och Malmö Di. sconter, hvilket förenade Utskotten på förut an» förde skäl ansett sig icke kunna eller böra till* !ix40 Statsoch Banko-Utskottens Betänk and en. styrka. Att åter ufgifva Credit-Sedlar, hvilka skulle garanteras af Banken och följakteligen utställas på Bankens egen Fond, vöre ju i sjelfva verket allt detsamma, som att tillskapa nya Banco - Sedlar, då skillnaden i och för sig sjelf iblir ingen, antingen man t. ex. utgifver en Credit-Sedel på 300 R:dr eller en Banco-Sedel pa 200 R:dr, enär de båda skola hafva en gemensam Inlösnings-fond.
– «Somna du då, din sömntuta, – jag vill ännu läsa litet;» och knappt hade Celestine sagt detta, förr än Nannas ögonlock voro tillslutne, och en långsam häfning af hennes mjella barm tillkännagaf, att hennes hjertas små bekymmer måste vika för sömnen. Celestine hade slagit upp Goethes «die Wahlverwandschaften» – en bok, som öfverstinnan tillåtit henne läsa, emedan den var oerhördt klassisk, – och hennes ögon voro väl fästade på bokstäfverna, och promenerade öfver raderna, men då hon hade läst en half sida, måste hon läsa den om igen, ty hon hade icke fästat sig vid innehållet. Hon började sidan på nytt, och de första raderna uppfattade hon väl, men det öfriga hade hon återigen ingen reda på. Alberts bild hade ställt sig emellan hennes ögon och bladen, och hade redan för henne blifvit en intressantare bok. Celestine lät boken ligga uppslagen, men gjorde ej vidare något försök att läsa. «Tokig?» tänkte hon, – «visst var han lite uppsluppen, men det var ju ändå allt så klokt och träffande, det han sade. Det kan just förarga mig, att en sådan der yrhätta, som Nanna är sjelf, skall göra en sådan anmärkning.» Och i tankarne jemförde hon Albert med alla ortens ungherrar, och hos hvar och en af dessa upptäckte hon någon ofullkomlighet; som hon ej trodde sig finna hos Albert. De voro alla i hennes ögon så fadde, så inbillske, och om äfven på Albert man kunde se att han vore lite belåten med sig sjelf, så fann hon detta likväl mera ursäktligt, emedan han dock ägde något att vara stolt öfver. Och så låg hon vaken länge, ganska länge. – Men inte ha vi tid att stå här hela natten. Låtom oss gå ner öfver gården till flygelbyggningen, der ungherrarne bo. Albert har redan lagt sig, och Alexis sitter på sängkanten hos honom, klädd i nattrock, och röker en pipa. «Men nog måste du ändå medge, att lilla Nanna är rätt söt,» sade Alexis, likväl under ett hemligt nöje deröfver, att Alexis mera utbredde sig i loford öfver Celestine.
Jag skulle till den värde ledamoten vilja framställa den frågan, huruvida hans egen åberopade långvariga riksdagsmanna-erfarenhet gifver honom vid banden — väl förståendes med undantag för denna riksdag — att vid riksdagarne det alltid varit fallet, att Utskrn varit så innerligt belåtna, jag vill icke säga på opinionens sida, utan i afseende på förmågorna, med deras af il. o. Ad. uikorade ordförande? Jag tror beklagligtvis, att. förhållandet ej varit sådant, och det är just för alt från 11. o. Ad. afvända obehaget af så beskaffade anmärknrr mot dess val, som jag bar föreställt mig, alt; det vore bättre och vida fördelaktigare, om Utskm sjelfva finge hafva det besväret, och om de, till följd af egna val, finge dragas med de ordf. de hade utkorat. Alt denna lilla sak, mine Hrr, skulle vara af den vigt, att hela Sverige, såsom här blifvit yIIrädt, skulle vara i någon slags våda, det har jag aldrig kunnat föreställa mig. Jag för min del tror, att ett lils k., med en sä beskaffad valrätt, icke lättare derutinnan misstager sig än R. o. Ad., och om sålunda en person, som vore utrustad med alla för ordförandeskapet erforderliga egenskaper, dertill biefve af Utsk. vald, så är jag öfverlygad derom, alt detta skulle snarare lända, icke allenast riksdagsäreudena, utan äfven hela Sverige till större båtnad, än om en person dertill blefve af det H. Ståndet utsedd, som vore mer eller mindre i saknad af dessa, icke allom gifne egenskaper, som äro befintlige för att med lugn och till öfrige ledamöterues tillfredsställelse kunna fullgöra sitt ordförandekall. Det är pä denna grund, som jag önskade, alt förslaget mätte bifallas, fullkomligen tröstande mig om ett motsatt förhållande kommer alt ägn rum. Min öfvertygelse är, att det vore rätt om detsamma bifölles, och del är derföre, som jag rö star för dess antagande. Många ropade på propos. Ilr Gripenstedt:
Betänk. Henriksson, Johan, från Göteborgs och Bohus län. Motion N:o 99, om ändring af Kongl. Stadgan den 1 Juni 1850, angående fjerdingsman. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Hisingen och Göteborg, om anslag till anläggning af en bro mellan, vid Qvillebäcken. Motion N:o 179. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78. 29 Holmlin, Bengt Johan, från Göteborgs och Bohus län. Motion N:o 336, om anslag för fördjupning och utvidgning af hamnen vid Uddevalla. StatsUtsk. Utlåt. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. Hudiksvall, om anslag för att i förvarhart skick sätta inloppet till nämnde stad. Motion N:o 255. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51. om anslag för utvidgning af elementarläroverket derstädes. Motion N:o 253. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Hudiksvalls jernväg, om anslag för dess utsträckning från Forssa station till Näsviken. Motion N:o 254. Stats-Utsk. Utlåt. Hvetlanda och Serarp, gästgifvaregårdar i Jönköpings län, om statsanslag för omläggning af landsvägen mellan. Motion N:o 156. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78, Mern. Hypotheksbank, om underdåning framställning om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän sådan för riket. Motion N:o 13. Banko-Utsk. Mern. N:o 4. Konstit.-Utsk. Mern. Sammans. Statsoch Banko-Utsk. Utlåt. N:o 10, och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 98. om ändring af 7 och 8 § i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän sådan för riket. Motion N:o 63 och 141. Banko Utsk. Mern.