Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid föredragning af LagUtskottets Utlåtande N:o 44, i anledning af framställde anmärkningar emot Utskottets Betänkande Nio 29 öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, beslöt Ståndet antaga den af Kongl. Majit i ämnet framställda propositionen, med förändring af åberopad tid den lista Januari 1857, till den lista Januari 1862. S. D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde Utlåtanden godkändes, nemligen." Nio 37, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om förhöjning i postskjutslegan, samt åtskilliga inom Hiks-stånden väckta frågor om förändringar i sättet för utgörande af postskjutsen, om anslag till beredande af lindring deruti samt om dess öfverflyltande å Gästgifveri-skjutsen m. m.; Nio 40, i anledning af väckt förslag, om inrättande af en pakelfart emellan Sverige och vissa utrikes handelsplatser; Nio 43, i anledning al väckt håga om förflyttning af Navigationsskolan i Kalmar till Westervik, m. m.; Nio 46, i anledning af väckt fråga om upphörande af den s. k. terminsafgiften, som af Skolungdomen vid Rikets Elementar-läroverk erlägges; Nio 47 i anledning af väckt fråga om Skolungdomens undervisande i de allmännaste reglorna för kroppens och helsans vårdande, m, m.; hvaremot Ståndet afslog hvad Utskotten hemställt uti Utlåtandet: Nio 41, i anledning af väckta frågor om lindring i rustoch roteringsbesväret, dess utgörande medelst vakans-afgift m. m., samt lät bero vid Utskottens Utlåtanden; Nio 42, i anledning af väckt fråga om förhöjning i Iegan för kungsskjuts m. m.; och Nio 45, i anledning af väckt fråga att de rotevakans-afgiller, som utgå af vakanle rotar vid Jönköpings regemente måtte bestämmas till lika belopp för alla sådana rotar; samt Memorial
Om från det ärliga anslaget till Carlberg afdrages Slottets och Trägårdarnes underhåll, samt Ståthållarens och SlottsBetjeningens löner (hvilka der skulle finnas i händelse KrigsAeademien upphäfdes), om man ihogkotnmer att åndragningeo af Lectors Löner icke kan ske annorlunda än i mohn af deras dödliga frånfälle, om Stipendier inrättades vid Academierne till sitt belopp någorlunda svarande emot hvad FriCadetten åtnjuter i kost, beklädnad och undervisning och om Miiitaira Professorer anställdes vid Universiteterne, så blefve visserligen besparingen ingen, men den Intellectuela förlusten lika kännbar, hvarföre jag för min del , hvarken som Riksdagsman eller Embetsman kan tillstyrka upphäfvandet eller förändrandet af KrigsAcademien, så länge Gymnssierne icke erhållit en mera oväldig allmän bildning, eller cck en Politecknisk skola blifvit inrättad, der en human vettenskaplig Elementarbildning jemte grundlige Mathematiska kunskaper kunde inhemtas, för att sedan i 64 Den l a Maji f m, användas vid de i sammanhang dermed särskildt upprättade AppiicationsSkoior, för Bergs, Hydrauliska och Civile Architeeter för LinieOfficerare, för de vettenskapliga Corpserne, samt för Flottans och ConstructionsStaterne. Då jag sålunda sökt ådagalägga nödvändigheten att b behålla KrigsAcademien så länge våra öfrige uppfostringsanstalter icke erhållit ett förändrat skick, eller ock en med oväldig allmän syftn;ng försedd PoliteckniskSkola blifvit inrättad, medger jag gerna att bristfälligheter finnas vid KrigsAcadeinien, härrörande egenteligen från dess local nära Hufvudstaden, hvilka i möjligaste måtto böra afla jeipas, och Inrättningen förbättras men icke derföre upphäfvas. För öfrigt anser jag alla våra offentliga Undervisningsverk behäftade med lika stora om ej större bristfälligheter och framför allt icke stå i det sammanhang med hvarandra, så väl för den Medborgerliga, som för den lärda bildningen, man med skäl borde förvänta.
Utdrag af P roto collet öfver Jus titi(E-'d re tide r, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet, å Stockholms Slott den 26 November 1828* Närvarande: Hans Excellence, Justitias-Stats-Ministern, Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve af Wetterstedt. Hans Excellence, StatsRådet, Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence, Stats-Rådet,Herr Grefve Mörner. Hans Excellence, Stats-Rådet, Herr Grefve Löwenhjelm. Stats-Rådet, Friherre af Nordin. Stats-Rådet Schwan. Stats-Rådet, Grefve af Ugglas, Justitiae-Rådet von Rosen. JustiLiae Rådet Isberg. Justitiae-Cancelleren Bergenschöld. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Revisions-Secreteraren Thuring föredrog i underdånighet Styrelsens öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar i Riket underdåniga Skrifvelse af den lyrde i denna månad, in - Bil. till K. M. Nåd. Propos. A1.o 23, 15 nehållande berättelse om de åtgärder, sorn tid efter annan ifrån år 1804 blifvit vidtagne i afseende på inrättande och förbättring af Corréclions-anstalterne, samt om det sätt, hvarpå nämnde Styrelse, sedan dess organisation år 1826, sökt fullgöra dess åliggande, hufvudsakligen i hvad rörer anläggande och fullbordan af 2:ne större Corrections-Anstalter bär i hufvudstaden , den ena å Södermalm för lösdrifvare af mankönet, och den andra på Norrmalm för sysslolösa och för brott dömda personer.
Genom det förhållande, som nu äger rum, upkommer således en alltid nyttig vexelverkan emellan administrationen och folket, som skulle genom dess förändring uphöra. Då jag nu öfvergår till frågan om fjerdingsmans-befattningens utsträckning till deri privilegierade jorden, får jag erinra, att en sådan utsträckning till privilegierad jord redan egt rum, nemi. vid 1828, 1829 och 1830 årens riksdag, då R. St. beslutade, att vanliga frälsehemman skulle uti fjerdingsmans-bestyret deltaga. Desse hemman hade ditintills varit derifrån befriade genom 9 § i R. o. Adis privilegier d. 16 Oktober 1723, hvars 8 § nu plägar anses för ett så stort palladium för R. o. Ad.; hvaremot man icke fann någon fara vid ändringen af 9 § i samma privilegier, hvilken endast angår R. o. Adis landlbonde!-, om hvilkas rättigheter man var mindre mån. Om samma eftergift nu gjordes i fråga om säterier, rå och rörssamt insockne frälsehemman, som vid 1830 års riksdag beviljades i afseende på vanliga frälsehemman, vore sådant högeligen välbetänkt. Vid sistl. riksdag ansågs denna sak icke för privilegii-fråga, hvarföre ock Ekon.Utsk., utan alt såsom nu supplicera hos R. o. Ad. såsom Stånd om dylik eftergift, tillstyrkte R. St., att helt enkelt utsträcka ifrågavar. skyldighet jemväl till den privilegierade jorden. 3 Stånd biföllo äfven detta förslag, men 4:de Ståndet eller R. o. Ad. protesterade deremot under åberopande af den precieusa 8 § i de Adliga privilegierne. Men huru förhåller det sig med denna 8:de §? Meddelar den verkligen ett privilegium i förevar, fall åt R. o. Ad. såsom Stånd, eller meddelar den det åt säterierne? Otvifvelaktig! det sednare, ty den handlar om säteriernas frioch rättigheter, och dessa kunna nu innehafvas af hvilken samhällsklass som helst.
De förbinda sig, att betala allt hvad ”de kunna vara skyldige för penningar till dem låna”de, af närande enskilta personer, och Allmänna Inrättningar och alt godtgöra eller ersätta alla lill deras förmon ställde räntor på någon af de höga Gon"tralien terne. ”Utslag i alla reclamationsmål .emellan de båda ”höga Contraherande Delarnes Undersåtare, i afseen - 398 Stats-Utskottets "de på fordringar, egendom elier andre rättigheter, "som, enligt vedertaget bruk och Folkrätten, böra vid "inträffad fred åter upptagas, skall tillböra veder borrande Domstolar, och den skyndsammaste och mäst "opartiska rättvisa vederfaras de personer, som i detta "ändamål behöfva Domstolarne anlita." Hr Friherre Artckarsward samt Hr Rosenqvist af Akershult hafva, angående Anticipationen på räntan af de erhållne i5o,ooo K:dr och medlens ställande under annan förvaltning, än Statens vanlige Penningeförvaltande Verk, trott, att då denna åtgärd icke ansetts föranleda till anmärkning emot Konungens rådgifvare, den åtminstone bordt gifva Utskottet anledning att föreslå en underd. Skrifvelse till K. M:t, med anhållan, att framdeles, vid händelser af samma art, eller då någon opåräknad inkomst tillllyter Staten, medlen må i vanlig väg förvaltas och inga antieipationer derå äga ram. I afseende härpå åberopar Utskottet de i förra Betänkandet anförda skäl, hvarföre Utskottet funnit någon vidare åtgärd, i anledning af denna K. M:ts disposition, än en anmälan till R. SUr om förhållandet, icke böra äga ram. Emot Utskottets tillstyrkande, att, af de ioiltitne medlen, ersättning till Stockholms Stora Barnhus, för förlorade inkomster ifrån Finland, bör utgå med blott 5,8g3 R:dr 37 sk. B:eo, i stället för den Summa af 5i,86g R:dr 34 sk. 8 r., K. M:t ansett berörde Inrättning i sådant hänseende tillkomma, hafva flerfalldige anmärkningar blifvit gjorda.
M:s Propos. blifvit föreslagen till ett, jemfördt med hans nuvande lön, så betydligt belopp som 3,000 Itdr. Jag anser likväl ieke billigt att gifva denna tjensteman en så stor summa, då registratorerne i kollegierna icke äro Den 23 Mars f. m. föreslagne till mer än 2,500 och StatsDepart:nas registratorer i öfrigt föreslagits till 3,500. Men också hafva dessa senare en svårare tjenst oell obestridligen mera att göra med undantag måhända af registratorn i SjöförsvarsDepart. Då K. M. för förstnämnde tjenstemän icke föreslagit mer än 2,500 lidr, så kan jag icke inse något skäl hvarföre den nu ifrågav:de skulle erhålla 3,000, och då StatsUtslc. efter all anledn. icke kommer att föreslå lönen för någon registrator högre än den är uptagen i K. M:s Propos., så inser jag icke något skäl hvarföre man behöfver afvakta frågans vidare lösning genom en återremiss. Ett annat BiksStånd har redan fattat beslut att ge denna registrator 2,500 lidr, och det är på dessa skäl som jag anhåller att Ii o. Ad. ville med förändring af StatsUtsk:s förslag i litt. b bestämma registratorns lön till 2,500 Bdr. H. Exc. Hr Gunther: StatsUtsk:s ordf:de oell en ledamot inom samma Utslc. hafva erkänt att någon obillighet blifvit begången mot registratorn i Just.StatsExpeditiomn, och hafva ansett att han borde erhålla en förhöjning, men de hafva velat att It. o. Ad derom genast skulle fatta bestämdt beslut. Dessa ledamöter hafva för honom föreslagit en summa af 2,500 Bdr, hvilken summa skulle utgöra ett medium mellan StatsUtsk:s förslag och K. M:s Propos. Jag har redan förut haft äran upgifva de skill, hvarpå jag grundat min begäran om återremiss, nemi. att jag anser det vara af vigt att för likartade tjenstebefattningar fastställa en proportionell aflöning.
Detta är den ena punkten, uti hvilken jag anser lagstiftningen böra värna den enskilda rätten. Den andra omständigheten är, att lagstiftningen synes böra tillse, att böterna, när beslagsgods ej träffas, blifva tillräckligt höga. Uti 3a §: 11 4 och 5 momtn stadgas 100 r:drs böter, då olofligt gods icke finnes vid visitationer uti vindar och källare, utan afseende derpå, om dessa förvaringsrum tillhöra handlande eller andra personer. Delta bötesbelopp anser jag vara för litet, och att ifråga var. Den 26 Maj. 36; mom. derför bör hänföras, i afseende pu bötesansvaret, under samma cathegori, som gäller för visitalioner uti enskildta rum oell boningar. Den 3:dje omständigheten är den, att 5o rrdrs varuvärde, såsom berättigande till beslag, synes vara alltför litet. Man vet nemi., huruledes bland manufacturarbeten en enda liten pjes, på hvilken stämpeln af oförsigtighet förkommit, kan vara värd den nämnda summan. Jag skulle derför tro, att om man ville bifalla betänk, i denna del, så böra böterna vara minst 200 r:dr för visitation uti vindar och källare, då olofligt gods icke påträffas, samt att minsta varuvärdet, som berättigar tili beslag, bör vara 100 r:dr. Frih. Cederström, Anders: Då denna discussion varat så länge och den anmärkt!., hvarvid jag fästat mig, redan blifvit upptagen, så afstår jag. Frih. Boye, Ludv.: Att 16 §:n Reg.Fm skulle innefatta något hinder för Konung och Ständer att vidtaga förbudslagar, kan jag så mycket mindre gilla, som det i min tanke innebär detsamma, som att gifva företräde åt enskild mans rätt framför samhällets rätt. Den värde ledamoten, som drifvit detta påstående, nemi. Frih. Jacob Cederström, har medgifvit, att 16 §:n Reg.F:n har för afsigt alt skydda enskild rätt, men påstår, att denna rätt icke är skyddad, om man tillåter våldsamt intrång deruti. Till bemötande häraf behöfver jag blott erinra derom, att den händelse, som Frih.
Människosläktets primitiva förhållanden äro ännu föga kända, och det material, som samlats, är till en stor del foga pålitligt och tarfvar en förnyad granskning. Européen, som reser bland vildarne, kommer med föreställningar, hvilka äro helt olika med de senares, och så väl detta som svårigheterna med språket, äro ofta orsaken till missförstånd och felaktigheter, såsom vi redan påpekat. En europeisk föreställning äger ofta ej något motsvarande uttryck i vildens språk, och å andra sidan betecknar ofta vildens ord en föreställning, som vi ej kunna rätt uppfatta, då vi ej känna en mängd förutsättningar för densamma. Om detta gäller vår tids primitiva folkslag, så gäller det ej mindre granskningen af de historiska kulturnationernas primitiva förhållanden. Äfven här håller man ännu på med att bit för bit samla det vetenskapliga materialet, och alla verkligt vetenskapliga forskare äro mycket försiktiga, då det gäller att draga mera omfattande, allmänna slutsatser. Ett bevis bland många på hur försiktig man måste vara, är den bekanta evolutionistiska » upptäckten » af färgsinnets utveckling inom den historiska tiden. Man påstod, att förmågan att skilja mellan färgnyanserna varit betydligt mindre hos forntidens folk — äfvensom hos åtskilliga nutidens primitiva folkslag — än hos vår tids kulturnationer. Hos Homeros fann man endast de ljusrika fär-LETOURNEAU: MORALENS UTVECKLINGSHISTORIA. gerna omnämnda, och Aristoteles såg i regnbågen endast tre färger, rödt, grönt, blått. Så hände det emellertid, att Nordenskiöld frös inne bland tschuktscherna. Dessa kunde mycket väl sortera färgade trådar enligt färgnyanserna, men de ägde endast tre namn på färgerna, nämligen rödt, hvitt och svart. Samma iakttagelse gjorde senare Virchow med lappar och nubier, som uppehöllo sig i Berlin. Detta bevisar ju, att, medan människans fysiska förmåga att se tyckes vara alldeles lika öfverallt på jorden, är behöfligheten eller böjelsen att gifva namn ganska olika. Behöfver man namn, så finner man sådana. Vissa kafferstammar, hvilkas språk ej kan skilja mellan blått och grönt, äga ej mindre än 31 uttryck för olika färg och teckning på korna.
Då något hinder genom de i afseende på äldre filialbanker i öfrigt gällande föreskrifter icke heller förefinnes emot tillåtelse att för dragning å deras kreditiv begagna vexlar, sä hemställer Utskottet, dels att stadgandet i 172 §, mom. 1 litt. d), af Bankoreglemente^ det filialbank eger att, efter behof, på sitt kreditiv i Rikets Ständers Bank utfärda icke allenast till viss man eller ordres ställda och vid uppvisaudet betalbara vexlar ä 100 R:dr och derutöfver, äfven i brutna tal, utan ock assignationer å valörerna 100, 500 och 1,000 R:dr, må, under de i samma punkt för öfrigt föreskrifna vilkor, tillämpas jemväl för de före sednaste riksdag oktrojerade filialbanker ; och dels att, i enlighet med punkten' e) i samma § och morn., räntan för de summor, som å kreditivet lyftas, alltid skall beräknas å högsta fulla 100-tal R:dr; skolande Utskottet, i händelse Rikets Ständer härtill lemna bifall, vid framdeles afgifvande förslag till bestämmelser rörande filialbanker iakttaga hvad så lunda blifvit beslutadt. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Jan. 1863, kl. .12 midd. Utlåtande,- i anledning af väckt motion om anslag till kreditiv för en tillämnad filialbank i Carlstad.
Hår finnas, och här äro samlade män af stora insigter, verklig kännedom af fäderneslandets behof och brister, stor eriarenhet och varmaste nit för allmänt väl. Jag behöfver således mine Herrar, Edert milda omdöme, jag lofvar icke ett prydligt tal, jag lofvar bloit att tala sanningens språk, efter min öfvertygelse. Dm 21 Fehr n ar ii. Det är ingen af eder mine Herrar obekant, uti hvad förlägenhet de flesta individuer sig befinna, i anseende till den allmänna penningenöd man föimarkt och dageligen förmärker. Genom några källors uttorkande till bibehållande af enskilta crediten, genom stagnation i rörelse och handel. genom svårigheten att till och med för billigaste pris, få afsättning å nödvändighetsvaror, hafva tusendetals familier blifvit olyckliga. Vi hafva sett fordom blomstrande hus fallaMed oro och deltagande hafva vi sett redlige män sjelfve bedragne i sina rättvisaste förhoppningar, ej mera kunna uppfylla sina förbindelser, utan Vara utan tvungne att för ett underpris sälja, eller afstå både ärfd och förvärfd egendom. Nöden torde till och med vara allmännare hos vårt hedersvärda Bondestånd, än man nog kan beklaga; hvem kan utan att rysa, se uti våra tidningar, att hemmansdelar, i synnerhet i en del provincer, för en ringa fordran gå under auctionsklubban, och att 30 eller 40 sådane exgeutiva behandlingar nämnas uti ett enda dagblad. Det är hög tid att härvid fästa sin uppmärksamhet. Jag vet nog att många bördor, hvarken böra eller kunna borttagas, men flere kunna lättas. Jag tycker man bör ej misströsta om hjelpa medel Uppå Sveriges Thron sitter en Herre af de storsta egenskaper, och vi sakna Gudilofi icke ibland oss, ej inom dessa murar sådaoe män, som både kunna upplysa och råd Den 21 Februarii, gifva* måtte allenast deras ord höras och deras råd då de goda äro, följas!! Jag vill nu rakt öfvergå till det ämne, hvaröfver jag egentligen vägar tala.
Och utfärdande, uttalade åsigt bär också dylika sedlars inlösning, oaktadt sedel-innehafvarue enligt sagde författning förlorat all rätt till liqvid för desamma, af Rikets Stander medgifvits så väl vid 1847 och !848, som vid 1850 och 1851 års riksdagar; och enär samma skäl, som då gjort sig gällan de, förekomma för medgifvaudet, att nu ifrågavarande riksgälds-sedlar, hvilkas riktighet samt inlösbarhet, derest de före preskriptionstidens förlopp blifvit hos Riksgäids-kontoret företedda, kontorets kommissariat, efter anställd granskning af alla dessa sedlar, vitsordat, må af Riksgäids-kontoret inlösas; torde de derom gjorda framstäilniugarne jemväl varda af Rikets Ständer bifallna. Dock anser sig Utskottet härvid böra erinra, att sedan hela det återstående beloppet af dea å Riksgälds-kontorets räkning K:o 2 i Rikets Ständers Rank tillförene afsalia, och för invexliugen af riksgälds-sedlar samt Riksgäldskontorets koppar-skiljemynts-polletter afsedda, fond, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit vid 3 85 1 års slut till Bankens disposition af Riksgäids-kontoret utassigneradt, lärer den nu sökta och föreslagna sedel-inlösningen icke kunna verkställas af samma fond, hvilken för den vid sistförflutne och näslföregångna riksdag riiedgifna inlösen af enahanda sedlar anlitades. Utskottet får alltså tillstyrka, att ofvanuppgifna riksgälds-sedlar, utgörande eli antal af 139 st. och lydande, enligt kommissariatets derom afgifua intyg, å följande belopp, nemligen: 8 st. å 10 R.dr hvardera, 1 å 5 R:dr, 36 st. å 2 R:dr, 48 st.
De egentliga nyodlingar, om hvilka meddelanden ingått, utgöra för tiden 1856—1860: 4,442 tunnland, ehuru nämnas bör, att uppgifterna i detta hänseende ej äro fullständiga. Stängselväsendet är dels oförändradt sådant det af ålder varit, dels ock i vissa hänseenden modifieradt och förändradt. I allmänhet kan angifvas såsom regel, att, der laga skifte ägt rum, stängseln snarare ökats än minskats, enär den åbo, hvars jord blifvit skiftad, söker inhägna hvad hägnas kan. Den nya stängselförfattningen har ännu under för kort tid varit gällande, för att någon märkbarare inflytelse af densamma skulle kunnat visa sig. Emellertid börjar den mer och mer tillämpas i åtskilliga delar af länet, utan att dock i stort hafva medfört någon inskränkning i stängselns mängd. På herregårdarne är detta visserligen fallet, i det vallning och tjudring derstädes på flere ställen kommit i bruk, men hos allmogen fortfar gemenligen det gamla hägnadssättet att vidhållas, ehuru fördelningen de hägnadsskyldige emellan flerestädes sker efter den nya delningsgrunden. Temligen öfverensstämmande äro uppgifterna deri, att denna delningsgrund anses Upsala län. Hushållnings-Sällskapet. Jordbruksarbetare. Dagsverkspriser. 13 lättande för brukare af större, men betungande för brukare af mindre jordegendom; hvaremot såsom en för dem begge gemensam fördel af densamma angifves, att sjelfva delningen kan verkställas och äfven mer och mer verkställes utan Landtmätares biträde, äfvensom att dymedelst tvister i detta hänseende förebyggas eller inskränkas. Såsom bestyrkande uppgifterna om denna gemensamma fördel kan anföras, att då af Landtmätare verkställda stängseldelningar år 1857 uppgingo till 1,199,593 fot, dessa delningar 1858, det första året då den nya författningen i detta hänseende trädde i gällande kraft, upptogo en längd af endast 211,251 fot, samt derefter än ytterligare minskats, 1859 till 130,369 fot, och 1860 till 41,206 fot.
Landtm, behagar framställa propos. till bifall på Utsk:s förslag och om den med blandade ja och nej besvaras, så förmodar jag att antingen Frih. Palmstjerna eller jag kommer att begära votering ocb i händelse någondera af oss icke åtnöjes med att den andras mening ingår i contraproposm, så måste votering först anställas. Frågan är då om antingen afslag eller milt förslag skall blifva contrapropos., enär alltid bifall till Utsk:s förslag blifver ja-propos. Frih. Cederström: Jag värderar mycket det saktmod, hvarmed Frih. Klinkowström besvarat mina invändningar, och välvilligt tillskrifvit den värma, hvarmed de lära blifvit framställda, endast och allenast det nit, hvarmed hela detta riksvigtiga ärende af mig, enl. bästa öfvertygelse omfattas. Den rättvisa, mig sålunda af en vård motståndare göres, ger mig hopp att, utan att blifva missförstådd, fortfara att, på grund af enahanda tänkesätt, kämpa för min tanke om del rätta i form och sak. Hvad sjelfva dessa ämnen beträffar, så har R. o. Ad. denna förmiddag beslutat alt före sidan 7 skulle sidan 8 med åtföljande Den 27 Augusti e. in. 435 cilationer behandlas. Frih. Klinkowström anser del orätt alt företaga det som står efteråt i betänk, förr ån det, som står framföre. Frih. Klinkowström hade ju ett ypperligt tillfälle i förmiddags att säga detta. Nu deremot anser jag, alt falalierna äro förlorade. Emellertid har Hr Frih. o. Landtm, behagat framställa propos. på första punkten i sin helhet enl. R. o. Adis denna förmiddag fattade beslut och på sätt Gr. Hamilton äfven begärt. Således lärer, sedan Ståndets svar på denna fråga erhållits, genom votering komma att bestämmas hvad soui skall blifva contrapropos. Hr af Harmens: Om jag icke orätt npfattal öfverlåggningen här, så har Hr Frih. o. Landtm, framställt tvenne proposir till Ståndets besvarande. Innan tillkännagifvande skett huru Hr Frih. o.