Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men för den, som känner sig sårad g e n o m en medmänniskas uppförande emot sig o c h s o m förgäfves väntar på det förlossande ordet: » förlåt mig! » — för h o n o m eller henne, vill jag rekommendera, när de bittra tankarne komma, den spetälskes bön till den Store läkaren: » Herre, vill du, så kan du göra mig ren! » S - M. O, själ, igenom syndafallet vorden En främling och en gäst på denna jorden, Statt upp! Församla rikedomar där, Som ingen rost och ingen mal förtär! Gäck at på åkerfältet tidt och särla, Sök himmelrikets kosteliga pärla, Och offra jublande för hennes skull Förgånglighetens himpna gliltergull! B. Ehrenborg. nyårsraljeri med körer, kupletter o c h melodramer af den kände revyförf. hr E. Norlander — se där det program, hvarmed direktör R. W a g n e r undfägnar sin publik på det nya året. Den franska farsen m e d sina snåla släktingar, hvilka hvar o c h e n i sin stad försöka lura till sig ett större, i verkligheten obefintligt arf. men till slut bli så grundligt som möjligt » lurade på konfekten », senterades lifligt af publiken, som särskildt hyllade hrr E. Wagner s o m R o c a m b o l e, J. Hagman som kvacksalfvaren Chiendent, intrigens bärare, o c h Gustaf Bergs ' röm, iklädd en 75-årings » kusin » skepelse. — Ä n n u gladare blef emellertid stämningen i salongen, då nyårsrevyn, b y g d på en ganska originell idé, började upprulla sina roliga bilder m e d anspelningar på det gångna årets hufvudstadsförhållanden. Skallande skrattsalvor, applå- der för öppen ridå och hardt när samtliga kupletter omtagna! Bäst voro fru Lambert o c h fröken Olsson såsom ett par Strixfigurer, fröken Lund s o m » geisha » samt hr Wesslau s o m c l o w n Tanti.
Jag kan ej annat inse, än att banken, H. X. 15 226 Den 19 September f. m. och det med allt skäl, borde antaga de erbjudna ackorden, hvarföre jag äfven på det lifligaste önskar att förev:de Betänk, matte bifallas. Hr Flach: Jag vill helt och hållet från denna fråga ab strahera affärskalkylen, ty, M. Hrr! det är i det hela en småsak mot vidhållandet af den grundsats, att alla skola njuta samma rätt inför lagen, och att ett penningeförvaltande verk, stäldt under R. Stms styrelse och förvaltning, skall ske lika rätt inför lagen, som den enskilde. Det bör väl ej undfalla någon, att det skulle vara ett serdeles märkvärdigt förlude, om, i fråga om några hundra tusentals rdr, man ej skulle invänta inställelsedagen i konkurserne, utan genast ingå på ackord, hvilka ej ega ringaste officiela visshet, utan hvilka äro endast att betrakta som tomma löiten. Det förefaller mig ganska märkvärdigt, att Utsk:t kunnat biträda en sådan framställning af fullthsge, hvilken enligt mitt förmenande skulle i väsendtlig mån kunna lända till skada för vår Riksbank, ty, M. Hrr! hvad återstår för en sådan inrättning, sedan krediten är skadad? Månne iej, t. o. m. med upoffring af några tusen rdr, det vore skäl att motverka ett sådant förhtde. För min del tror jag en sådan åtgärd i närv:de ögonblick är af högsta behof påkallad, och på den grund fortfar jag i min anhållan om äfslag å förevarande Betänk. Hr Printzensköld, Carl: Efter den siste talaren sökt vidröra förhållanden, hvilka hafva afseende på den tid, då jag var bankofullmägtig, ber jag få förklara, att fullmägtige alldeles icke, på sätt den värde talaren påstått, eftergifvit ett enda öre af de skulder, hvarom sedan upgjordes ackord. Anklagelsen härom är således fullkomligen obefogad.
Likväl kan en anmärknrsanledning vara af beskalfenhet, att isolerad befordra individen under Riksrätt, om nemi. det befinnes, att ett uppenbart lagbrott ägt rum, och i sådant fall skall Riksrätt domina. Det är således, efter min öfvertygelse, och jag tror, att Gr. Spens deruti instämmer, icke till följd af isolerade anmärkningar, som efter granskningen af Statsråds-prot:n uppstå, som Utsk. gör anmälan efter 107 §:n. Om så är, äro Gr. Spens och jag ense om frågan. Frih. Boye: Då mitt bestridande af-inbjudningens antagande icke haft annat ändamål, än att åt R. o. Ad. bevara den rättvisa i handling, att icke skrida till valet, så länge någon upplysning återstod att vinna, får jag förklara mig tillfredsställd, om Hr Frih. och Landtm, behagade tillåta, antingen att LagUtsk:s betänk. ang:de Just.ombudsmannens berättelse nu i afton föredrages, eller också att sådant sker i det plenum, som föregår Lördagen; i hvilket fall jag icke skall lagga hinder i vägen för inbjudningens antagande. Gr. Frölich: Jag hoppas, att R. o. Ad. skall finna, att det icke är af envishet, som jag åter uppträder, utan emedan jag ser, att här är å bane att taga sådana steg, som man sedermera skall ångra. Jag måste derföre strida för hvad som jag anser vara rätt, och beklagar att jag blifvit missförstådd af min värde vän Gr. Spens. Han har begått det misstaget att anse, i följd af den särskilda omständighet, att i sådana mål, sora t. ex. att jungfru vill blifva myndig och dylika, 2!ne Justitieråd skola öfvervara Statsrådets sammanträde hos Konungen, desse derigenom blifva i samma cathegori som Statsråd, d. v. s. att de skulle kunna ställas under tilltal efter 106 och 107 §§:na. Jag hemställer om det är tänkbart, att de kunna komma under den 107 §:n, då de äro oafsättlige embetsman, hvilka endast genom opinionsnämnden kunna utvoteras.
Hvad härutinnan till verkställigheten hörer, är genom ProtocollsUtdrag från Banco-Utskoitéts Memorial N:o 147. 17 från Banco-Utskoltet af den 27 April i8ag Banco -Fullmägtige meddeladt. §. 7. I afseende på Bokföringen inom BancoVerket, samt Hufvudräkenskapernes afslutande derstädes, iakttages: a) att, enligt §.5 i den af Kongl. Ma j.t, den 27:de Februarii 1830, sanctionerade Lagen för Rikets Ständers Bank, skall, för hvarje halfår, inom en månad efter förloppet deraf, en öfversigt, som klart och fullständigt visar Vexel - Bankens ställning, genom Rikets Ständers Fulhnägtiges försorg tryckas och med allmänna Tidningame utdelas , samt, efter hvarje års Bokslut, en öfversigt, som visar Bankens hela ställning; b) att, jemlikt hvad i g §. af ofvan stående 4:de Art. i:sta Afd. stadgas, Riksgälds-Contoiret, vid hvarje års slut, har att undfå R.dr 200,000 såsom beräknad Banco.vinst, under Bill, lill Riks. St, Prot. 1828 - i83o, 6 Sara). 3 B. 3, 2 2 de H-.t. l8 Banco-Utskottets Memorial N.o 147, förbehåll, att liqvid upprättas elter Bokslutets fulländande; c) att då, jemlikt ijide §. i ofvanstående 4;deArt. i:sta Afd., allt Silfver, som till myntning aflemnas, skall påföras Kongl. Myntet, enligt sitt intrinseca värde i penningar, efter gällande myntlot, med afdrag af myntskatten, så kommer, såsom en löljd deraf, Bankens egande tillgång i myntadt och omyntadt Silfver att i Räkenskaperna i värde upptagas och omföras efter jernt 128 skill, , såsom utgörande hvad Banken, i mon af skeende utmyntning, verkligen derföre återfår.
L en 10 Maj e. m. 185 Hvad nu förevarande § beträffar, har det redan af Hr Hjärne blifvit upplyst, att den innehåller föreskrift om hvad som i kungörelsen till de skattskyldige bör innehållas. Om uppgifter skola aflemnas, så bör väl också någon erinran derom till vederbörande göras, och jag kan icke tänka mig, att uppgifter, som af de enskilde skola afg-ifvas, böra efterskänkas. Frågan om huru de skola vara affattade, tillhör ett helt annat lagrum, än det nu föredragna. Komitéen har med detta förslag åsyftat, att bevilln:s-beredningen skulle genast vid sitt första sammanträde kunna börja sina arbeten, hvilket icke skulle kunna ske, derest icke de nödiga handlingarne vore anskaffade, emedan dessa just utgöra vilkoret för arbetet. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: I afseende på den af Gr. Anckarsvärd gjorda anmärkningen, har redan erinrats, att densamma icke hörde till denna §, utan till 27:de §:n, der det är föreskrifvet, hvilka uppgifter, som skola inlemnas. Kättaste stället för dessa anmärkningar är 7:de mom. 5:te §:n iförslaget till förordning ang:de mantals-och skattskrifningarne. Der står: ”dock må allmogen och till arbetsklassen hörande, mindre skrifkunnige personer vid förrättnings-tillfället muntligen meddela sina uppgifter.” Beträffande Hr Hjärnes anmärkning, ang:de beredn:s-ordförandens förmenta rätt att på förhand inhemta dessa uppgifter, torde jag få upplysa, att sådant alldeles icke är meningen. I början af 27:de §:n står nemligen: ”Hed hänsigt till före stående bevilln:s-tax:g skola följande uppgifter af de skattskyldige meddelas och före den 15:de Mars nedannämndeår inlemnas, inom stad” etc. Nu är icke på något ställe i författningen nämndt, att om dessa upplysningar på förhand lemnäs till någon af ledamöterna, denne bör lemna dem till ordföranden. Det kan således icke vara författningens mening, annat än att, då beredningen sammanträder, dessa uppgifter skola tagas under pröfning.
KiFete ©tanberg Kevifocerö SepÅtrelfe, ar 1S3G Uth'ffi} ur te, wit Rifågåtfc^Eoiiforet får åren 182S od> 1829 afjiutabe 2:ne Sjufipubbbcfer, af ten Ena öfwer Sliijlaaen titt Saimi* o* antre Spgqnaber m. m. famt Sre proEentS uplåiiingeii meb år 1829 upp£)6rt, tåt t fofib teraf te bert balancerabe ©fulber, Siffgångar 0* Jorbringar bitfmit tttt ten manliga #uftt>ubbofen för år 1830 tfmerpsttabe. öftilber met> X4ttfa. grin proSentå 2dnet * ©re pro&mté ©ito Obligationer, utfarbabe liff (Srfattning af ©menffe SRebbors garcå gorbringar boå granfTa Regeringen dtongl. f. ö. Sommittécnå för dtrigåsårenbenaå görmaltning tttgifne, af RifågdlbåsSontoret accepterabc, 3nn>i8ningar Sroffyatte ©lugmerfé gottfe&Iar Jjögftfalig JjanS 2??aj;t honung Cari XIII:s 5»eiugift6 Obligationer, utfarbabe tiff Srfattning af ©menfTe 2tfeb6or gareå, genom ©feppS Santo sSlttefier _ . ©fulb tiff SBepelsSanfen för oerfatte ©iåpojitioner pd Sre* bitiöet tiff inl&fen af ©re proSentå Reocrfer ttn&cr öepofttion ftåenöe fcYTe&cL grdn SBafa Ränteri infanbc, utan Reperfal . ©ito ©ito Minanna Sra»öf5rfdfringå
Jag anhåller alltså om afslag af Utskottets project i förevarande fråga, och tror, att det är bäst låta blifva vid hvad som är, helst, i händelse Bevillningen icke;Såsom troligt är, utgår, minimitabellen icke minskar nödvändigheten af en ny Riksdag. Herr Cederschjöld, Pehr Gu/laf: Den tvist som nu uppstått, angående minimi-tabellett, synes ytterligare bekräfta hvad jag sagt, nemligen*. att ingen säkerhet kan finnas, hvarken för Statsverket eder den SkattJkijldige, så länge ej Den 22 Junti f. m. 369 Skatterna utsättas i siljvervärde. Likväl får jag erinra, att de värde Ledamöter, som nu opj ponera sig mot minimitabellen, af farhåga att Egsndomsprisen kunna falla allt för betydligt, böra i denna del kunna vara temligen lugna; ty de financielia åtgärder, som under denna Riksdag vidtagas, synas åtmindflone fullkomligen undanrödja all fruktan för myntvärdets förbät-! tring; och så länge myntet ej förbättras, lära varu-och egendomsprisen sannoliktvis ej kunna falla. Minimitabellen synes således ejj kunna medföra något slags våda, utan bör bibehållas, såsom ett correctiv mot missbruk och o-i ordningar. Herr af Brinckman, GitftafDen utväg till lindring i B. vinningen , som Herr Grefve Spens trott vara nödig då större olyckshändelser träffa ett helt Län, är redan i den reglementariska delen föreslagen i afseende på hvarje ens-kilt Hemman, och måste ä’ven vara tillräcklig, då Aera komma i samma belägenhet. Om åter en allmän olycka skulle inträffa till den grad att ett helt Län icke kunde utgöra dess Bevillning, så är detta en särskilt händelse, sorn fordrar särskilta mesurer af Regeringen, hvilka icke kunna i BevillningsStadgau bestämmas, utan måste efter olika omständigheter vidtagas Deraf kan således icke något hinder möta för minimitabellens antagande; hvilken vbst icke kan vara fullkomlig eller blifva gällande vid naturens ovanliga verk Ridd. 0, Ad. Prot, VII. B. II.
' , Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva, utan någon förändring, godkänt Utskottets förslag; hvaremot Borgare-Ståndet afslägit denna §:s förra moment, i fråga om kostnaderne vid taxeringarne i Götheborg, men bifallit senare momentet rörande taxerings-kostnaden inom Jemtlands Län, samt Bonde-Ståndet förklarat, att, i följd af de beslut, Ståndet förut fattat, skulle utur redactionen af denna §. bortgå hvad som rörer staden Götheborg. Häraf synes alltså, att, i fråga om taxerings-kostnaden inom Jemtlands Län, samtlige Riks-Stånden godkänt Utskottets förslag; men att deremot, i afseende på redactions-förändringen rörande omkostnaderne vid taxeringarne i Götheborg, aine Stånd stannat emot aine i olika beslut; hvadan sistnämnde fråga, så väl på grund deraf, som till följd af RiksStåndens ofvan omförmälde beslut angående serskild PröfningsComité för Götheborg, lärer komma alt förfalla. 1 Enligt Preste-Ståndets beslut, skulle i denna §. stadgas, alt, när Ed 6 Etv illmnPs-Utskattet: Memorial N:o 53. eu gång blifvit afiagd i ea Comité, edgång icke vidare behofves, förr än en 11 j Beviiiuings-Förordning blifvit gällande; men då de 3:ne öfrige RiksSlånden godkänt Utskottets förslag, lärer dervid få förblifva. Utskottets förslag i Betänkandet N:o 38 är godkändt af Borgare-StånSet; men som de 3;ne öfrige Riks-Stånden deremot bifallit den af Utskottet i Utlåtandet N:o 5i föreslagna redactions-förändring, så lärer dervid böra förblifva. ^g. 79- i52 §.
Att TuIl-RJikenskaperne måtte på sådant sätt varda inrättade , få Riksens Ständer derför hos Eder Kongl. Maj;t i underdånighet hemställa. Då, likmätigt 60 §:n Regerings-Formen, Tullmedlen äro en Bevillning, och de utgöra en bland Statens betydligaste inkomster, hafva Rik. sens Ständer ansett Tull-Verkets Räkenskaper och Förvaltning böra , likasom Stats-Verkets öfrige , och på samma gång, af Riksens Ständer eller deras Revisorer ordentligen granskas, samt följaktligen beslut it, att sådant hädanefter ma iakttagas. För öfrigt hafva Riksens Ständer under handläggningen af detta ämne funnit, huruledes de i Tull-Uppbörden ingående Vexlar endast upptagas till deras belopp i Svenskt Ranko, men, enar de öfverstiga behofvet af Statens utgifter i Utländskt mynt och till den delen försäljas, föras i serskild räkning under benämnning af Kursförhöjnings-medel, hvilka ej äro påräknade bland StatsVerkets Inkomster. Och, sorn till ordning och redighet länder, att hvad i Vexlar inflyter uti Hamburger Ranko uptages inom kolumn i Räkenskaperne uti delta myntslag, sä väl vid Tullverket som hos Stats-Kontoret , samt utföres i kolumn uti Svenskt Ranko efter dagens kurs da Uppbörden sker, få Riksens Ständer i afseende på Tullmedlens förvaltning och redovisning till Eder Kongl. Maj:t framföra sin underdåniga anhållan, att denna ordning må till verkställighet befordras. Riksens Ständer framhärda SCc. 444 Underdåniga Skrifvelstr» N:r 195. Uppl. och godt. hos Samtliga Riks-Sttnden d, ir Juni 1818* Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af deras Revisorers anmälan om Post-Verkets utestående tillgångar.
När hos R. o. Ad. fråga förekommer om anslag till fångvården, lärer det nogsamt nplysas, huruvida moraliteten afeller tilltagit. Jag fortfar i min anhållan, att Ståndet ville återremittera denna punkt, emedan, om lian godkännes, jag icke ser, huru R. o. Ad. skall kunna återremittera någon af de öfriga, som likväl erfordra en dylik åtgärd. Gr. Björnstjerna, Garl Magnus: Diskussionen har redan tagit den vändning, jag förutsåg blifva en följd af R. o. Adis beslut, alt diskutera hela betänk, i klump. Jag ernar icke så förfara, ulan håller mig endast till den föredragna punkten. Hvar och en, som känner förhållandet med våra bruk, och' deras långa afstånd från städerne, måste erkänna nödvändigheten, att den bruken nu tillkommande handelsrättighet bibeliålles. Jag känner ett bruk, hvars arbetspersonal upgår till 1000 personer. De kunna icke undvara de varor, hvarmed bruksägaren eger alt tillhandagå sina arbetare, och det är således af högsta vigt, att denna rättighet fortfarande til lerka n nes bruken, och derföre anhåller jag om bifall till punkten. Hr Printzensköld: Hr Adelborg har anfört ett skäl för bibehållandet af landthandeln, som jag anhåller att få besvara. Ilan har nemi. sagt, all städerne icke lida af landthandeln, emedan köpmännen i städerne, af hvilka landthandlande taga sina varor, betinga sig så dryga priser, att de derigenom godtgöra sig den befarade förlusten af landthandlande. Om så är, frågar jag, af hvilken skall landlhandlanden taga sitt igen? Månne icke sådant sker på landtmannens bekostnad? Det ligger i sakens natur, att ju flere händer en vara måste genomgå, ju dyrare blir hon. Det är äfven tydligt och klart, att just derigenom, att varan läges på kredit, och den som tager, likaväl måste förtjena, som den, hvilken lemnar henne, hon alltså måste blifva dyrare, än om hon köpes i första hand, och landtmannen, sora köper af landthandlanden, är altså den, som får betala henne dyrast.
Erfarenhet hade jag, svultit och slitit hade jag för att kunna skrifva den – allt som var sannt och äkta i mig fanns där. Jag hade inte varit rå, som de sa, bara sann på mitt vis – och så begrep de inte ett dugg af allt sammans, utan korsfäste både mig och mitt själslif! Det ska tusan utsätta sig för sådant! Då är det bättre att vara bödel än offer. För öfrigt så – är det inte alla som bär i sig uppståndelsens frö, som de så vackert uttryckte sig. Är man död, så är man död; det är i hvad fall som hälst bra att åtminstone ha lefvat.» »Du skulle ha skickat boken till mig», sa jag och klappade honom tröstande på handen. »Jag skulle nog ha förstått den jag.» Han såg på mig och kisade med ögonen. Så ruskade han mig i axeln och skrattade, men något svar gaf han mig inte, den ohöfliga krabaten! Jag tror, eller rättare trodde, ty nu är jag van vid honom, att han måste ha ett helt magasin af lifslust i sig, den karlen. Bäst han satt, så rusade han upp, mätte golfvet med små korta steg, kikade ut genom fönstret, hvisslade, bläddrade i mina böcker eller ryckte stickorna ur min strumpa. Jag höll på att bli riktigt närvös, så hjärtans glad jag än var att se honom – men så kom vi att tala om konst, och då blef han stilla med ens. »Hör du», frågade jag litet elakt, »hvad behöfs det egentligen, för att bli en sådan där konstkritiker – som du? »Jo, det behöfs ett normalt synsinne och en viss förmåga att välja vänner.» »Välja vänner!» »Ja, konstnärsvänner. Man får inte vara ensidig och bara hålla sig till höger eller vänster. Bäst är, om man lämnar ett öra till de nya och det andra till de gamla. »Åh!» sa jag. För sannerligen jag kom mig för att säga något annat. »Ja, det är alldeles sannt», fortfor han lugnt. »Mitt fördömda fel är, att jag är ensidig. Jag vill, men jag kan inte bry mig om de där gamla perukstockarna, som kan åka skridsko på sina egna dukar.
Att förbud blifvit i Lagen utsatte emot åtskilliga åtgärders vidtagande af Bolags-Banker, utan att tillika blifvit bestämd påföjden af desse förbuds öfverträdande, anser jag slutligen olämpligt och stridande mot sunda lagstiftnlngsprinciper.” Herr Holm: ”Emot förslag till Lag för offentlig Bolags-Bank får jag i nedannämnde delar mig reservera. § i4- Het häruti intagne stadgande anser jag främmande för den lagstiftning, som nu är i fråga, och oformligt är det utan tvifvel, alt genom Lag förbjuda samhällets medlemmar, de må drifva bankrörelse eller hvilken annan näring som helst, att göra förluster. Alt sådant deremot tillhör den reglementariska lagstiftningen för Bank-Bolagets organisation och bör ut - Hör till Bancooch Lag-Utsk. Betänk• 15 göra etl vigligl moment i Bolags-Contractet, anser jag naturligt och tviflar ingalunda, att ju icke berörde stadgande der får sitt rinn och det med iakttagande af en lägre procentberäkning. § r8. Jag anser nemligen minimi-summan vara för högt tilltagen och höra nedsättas till två millioner courant, samt hvarje Acties belopp bestämmas till hälften mot hvad föreslaget blifvit, eller till 2000 R:dr courant, af det skäl, att Aclie-Bank eljest icke torde i det penningefattiga Sverige någonsin komma alt uppslå, och alt ändamålet med Lagen sålunda genom densammas beskaffenhet motarbetas. § 19. Mom. 2. Bank-Bolaget bör, efter milt begrepp om rättvisa och billighet, efter öctroij-tidens slut och sedan dess rörelse upphört, vara berättigad att återbekomma deponerade säkeihetshandlingar i den nion det visar sig hafva inlöst sine sedlar och sålunda uppfy 1 It sine förbindelser till allmänheten; ty eljest skulle Bolaget i Iva års tid vara beröfvadt dispositionen af desse handlingar lill ett belopp af ej mindre än en million R:dr, 0111 ock ej mera än enda sedel vore utelöpande. § 23.
Robsahm, S. D. Då nu åter föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconoinie-Utskottets den 3 Maj meddelta och den 16 på bordet lagda Betänkande om Magistraternas rättighet till Res pass utfärdande åt de inom Staden boende Personer, blef det samma med anmärkningar till Utskottet åter-remitteradt. Ut supra, Ex Proto.collo Carl Magn. Robsahml S. D. Elef Lag-Utskottets den 11 sitslidne April afgifna och sedan den 27 i samma månad pä bordet hvilanda Memorial, rörande motioner ineta Hedervärda Bonde-Ståndet, om straffets 'skärv T) en 5 2 Maj. skärpande, för -tjufvar .och om deras forslande , m, ni., å ny o föredraget och af Borgare-Ståndet återremitterad t. Ut supra. 3Ex Protocolio Carl Magn Robsahm. S. D. 1 ii! Stats Utskottets den 8 Maj på bordet lagda Betankanden af den 6 i samina Månad, angående, ' i :o Herrar Fp Jim sigt iges i Riksgälds-Contöi. ret hemställan i afseende på ersättningen af Skjutsoch jPagtractamenteför Ledamöter i Corn. promiss-Rätter uti Beviliningsmål; 2:ol Utgifvande af och kostnadens besfridan» eje till Register öfver Bihangen till 18I0 och -1.812 årens Urtima Riksdagars Protocoll, och 3:0 Gjorda anmärkningar vid Utskottets ut? låtande om förbättring uti Lärjsmännens loner, samt lön för Lands-Eiscalerna; lemnade Borgare-Ståndet, vid förnyad föredragning, till alla delar sitt bifall. Ut supra. Ex Protocolio Carl Magn. Robsaljm. O S. IJ.
Inom de orter, hvarifrån yttranden i denna fråga blifvit lemnade, har allmännast den mening gjort sig gällande, att utgörandet af kungsoch kronoskjutsen måste fortfarande vara med jordbruket förknippadt, emedan för denna skjuts ofta på en gång erfordrades så stort antal hästar, att densamma icke skulle kunna af entreprenörer öfvertagas, utan mot en kostnad, som, i förhållande till den mindre betydliga olägenheten af ifrågavarande besvärs utgörande på hittills öfligt sätt, vore alltför dryg; hvarjemte en del skjutningsskyldige ansett Kungsoch Kronoskjutsen icke vara betungande.
M:s nåd. förord till erhållande af något lämpligt årligt understöd; N:o 296. med öfverlemnande af förslag till förnyad författning om stämplade pappersafgiften; hvilket förslag till författning äfven upplästes till justering och godkändes. Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s d. 16 dennes på bordet lagda förslag N:o 294 till underd. skrifvelse, ang:de ändringar i författningarna röride bergsoch jernhandteringen i Riket. Frih. af Nordin, Carl Joli,: Dä jag var en bland dera, som begärde ytterligare bordläggning af Exped.Utsk:s Den 19 Februari f. m. nu åter föredragna förslag, anser jag mig nu böra förklara» att, sedan jag tagit närmare kännedom om förslagets innehåll, jag funnit detsamma till alla delar instämmande med R. St:s beslut; hvadan jag afstår från min anmärkn. och yrkar bifall till förslaget. Det föredragne förslaget N:o 294 blef af 11. o. Ad. godkändt. Företogs till pröfning Constit.TJtskrs d. 9 dennes på bordet lagda memor. K:o 84 med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F. samt jemnkning i dess 81 § äfvensom i 29 § Riksd.Ordn. Hr Hjärne, Harald, uppläste följande: Af den strid, som ägt rum emellan RiksSt:n och deras Constit.Utsk., och hvilken vid denna riksdag öfvergått till en hög grad af, ofta personlig, bitterhet, har jag, om den skulle fortfara, med bekymmer anat vådligare följder i framtiden, än den förvånande oböjligheten å ena sidan och hågen för parlamentariska skärmytslingar å den andra troligen tagit i öfvervägande. Jag skulle klandra mig sjelf i detta omdöme, emedan äfven jag deltagit i striden, om jag ej tillika kunde säga, att jag gaf vika, när grundlagens alla vapen voro förgäfves använda, och när olagliga medel endast återstodo för att tvinga Constit.Utsk. tillbaka inom lagens område.