Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilr Cederschjöld tilläde muntligen; I anledning af hvad som blifvit yttradt af flera värda talare om silfverköp, får jag påminna, att lurendrejeriet af silfver vöre så lätt, att dess förhindrande blefve omöjligt. Man ser, huru för ganska små tullförsnillningar stämplar, documenter, m, m. förfalskas. Hvad skall man då vänta sig, då så stora summor kunde vinnas? Huru lätt vore det icke, att det silfver, sorn inlastades i Hamburg, der åter urlastades, och alt annat silfver, försedt med samma stämplar, här aflemnades till Banken. Om Banken än hade en egen commissionär, som följde med, fruktar jag till och med, att han ej skulle göra sig något samvete af en sådan mystification. Han kunde kanhända tycka, att det vore silfver som silfver. Jag fruktar, att en Fullmägtig finge resa med, och tilläfventyrs en af hvarje Stånd, så vida full säkerhet skulle kunna vinnas. En värd talare har sagt, att Bancostyrelsen skulle, då coursen vore under pari, likväl få köpa silfver » 128 sk. utom transportkostnaden, så att silfret kunde komma att kosta kanske 8 sk. öfver den gångbara coursen. Jag förvånas öfver ett sådant yttrande. Jag vet ej, huru en sådan handel skulle kunna falla någon styrelse in, och jag häpnar för de missbruk, hvartill en sådan handelsrättighet skulle kunna föranleda. Emedlertid fägnar det mig högligen, att min uppmärksamhet blifvit fästad derpå. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gustaf: Jag delar den åsigt, som ledt Utsk. i den nu förevar, punkten äfven - i8» Den 5 Maj c. m. som i den tredje. Behöfligheten af stadgande» rörtde upp-r köp af silfver har så klart blifvit utvecklad af Hrr v. Troil och Lefren, att jag på ett öfvertygande sätt uppfattat deras mening. Jag har blott velat fästa uppmärksamhet på den reservation, som af Hr Wedberg blifvit afgifven, just derföre, att den farhåga derigenom kunde undvikas, som Utsk. antyder.
Carl XI:s tid emot 10 silfverriksdaler, hvarför då kunde köpas 10 tunnor korn. Betalningen var så förmånlig, att ägare funnos af helt hemman, som åtogo sig att hålla 6 till 7 soldater; men dessa 20 d:r sant utgöra nu blott 6 r:dr 32 sk. i bancosedlar, hvarför i Jemtland icke köpes en tunna korn. Ar 1827 nedsattes reg:tets numerär med 200 man; men huru litet detta svarade emot behofvet, upplyses bäst af följande jemnförelser: När man beräknar ett medium för det öfriga Riket, hålles en soldat för ett taxeradt jordvärde af 8,23g r:dr b:co; men i Jemtland hålles en soldat för ett jordvärde af 1,278 r:dr b:co. Circa hvar ig:de mantalsskrifven karl är soldat, när ett medium tages för det öfriga Sverige; men hvar 9:de mantalsskrifven karl är soldat uti Jemtland. För ett jordvärde af 4>2^7 >';dr b:co betalas uti statsbidrag i det öfriga Sverige 177 r:dr b:co; men för samma jordvarde erlägges i Jemtland 4^4 r:dr. Att hemmanen i Jemtland icke äro för lågt taxerade, upplyses af uppbiidsförteckningarna, som utvisa, att under loppet af de sist förflutna 10 åren de hemman, sorn frivilligt blifvit försålda, blott öfverstiga taxeringsvärdet med 27 proc., och att uti de öfriga länen skillnaden i de flesta icke är mindre. Den stora olikheten emellan ett landtvärn, som icke kan commenderas utom länsgränsen, och reguliera trupper, synes isynnerhet förtjena att komma i öfvervägande. Sedan Jemtlands reg:te nu fått sig ålagd samma skyldighet tili activ tjenstgöring som den öfriga indelta armeen, hvaraf följer, att hemmansägarne ej längre kunna sjelfva tjena för 10- tarna eller få lega manskap utan betydligt ökade kostnader; så fordrar billigheten, att landet erhåller en deremot svarande ersättning.
BcrgsFrälse Frihet. Kronogärde. Markegångs\ärde. JRldr. sk. rst. R:dr. ak. ra t. Jönköpings Härtill kommer från: Everdlig Donation: Kopparbergs Tillkommer från: Spanmål. Markegångs värde. T:r. kpr, K: dr. I Utgör Dagsverkspenningar påförde ,] mantal Skjutebo i Östbo Härad, men hvarifrån detta hemman, såsom lydande under Tabergs Bergslag, lika med hemman i Tveta Härad, åtnjuter befrielse enligt Kongl. Resolutionen den 16 Mars 1689. Räntan af åtskillige, Kronan frångångne, med BergsFrälserätt förvärfvade hemman. Räntan af Be.rgsFrälse hemman, anslagne Gustafs och Karlbergs Kopparverk. j KronoTionde, hvarifrån Allmogen i Jönköpings Län blifvit befriad genom Kongl. 1 Brefvet den 25 Nov. 1687, innehållande: att Allmogen befriats från utgörande af ) vidare Tionde-öfverskott, sedan Militien och bägge Smålands Regementerne till fot efter AflöningsStaten undfått sina anslag och 100 T:r derutöfver blifvit afsatte såsom reserv. Enligt Konungens Befallningshafvandes Utslag den 24 Nov. 1829 utgör detta öfverskott nu 131 T:r 29 kpr. ( Jordeboks-ränta af 12 så kallade Tobbis-drätter i Ingelstads Fögderi, inbegripne i ( skattläggningen af de hemman, utanför hvilkas land Fisklägenheterne äro belägne. Består af 6 T:r FormansHafre, ifrån erläggande hvaraf 4 st. Bönder i Bjellerup och Flädie Socknar af Torna Fögderi njuta befrielse, enligt Resolution d. 9 April 1723. Består af Boskapsoch Skjutsfärds-penningarne, hvarifrån Allmogen i Hofva Tingslag åtnjuter befrielse, enligt Kongl. Resolutionen den 10 Juli 1684.
»Och när jag nu i dag såg er och min fästmö stå bredvid hvarandra, slog det mig, hvilken motsats I voro i allt. Det var ungefär som den räta linien och den svängda. Min fästmö är enkel och osammansatt. Hon är den rätliniga. Det finns endast några få ställningar för hennes kropp att intaga, och sammalunda är det med hennes själ: allting afrundar sig och rullar sig hop i cirklar, det ena själstillståndet vidrör ej det andra, det finns inga öfvergångar mellan dem, inga nyanser i dem. Hennes glädje är ett enda hvilande solsken, utan en skälfning under en vindil, utan en skugga af ett än aldrig så litet strömoln. När hon beundrar, säger hon rent ut allt hvad hon känner och så som hon känner, hon ger sin beundran i råform, hon stannar alltid precis vid slutet, icke förr, icke senare. Ingenting omotiveradt, ingenting oförutsedt, inga plötsliga omkastningar. Hon är som bondens hvardagslif, och hon blir icke fullt sig själf, förrän hon kan sitta vid sitt barns vagga. Sådan älskar jag henne. »Och när ni nu i dag stod bredvid henne, då stod ni inför min blick som en syn från flydda tider. I er hade en annan värld tagit kropp. Motsättningen skärpte allt det hos er, som utgör er individualitet, och ni blef en klasstyp. Ni var den svängda linien. Och sedan, nu när vi talat samman och jag gifvit er min bekännelse, har jag rönt samma intryck. Er själ är smidig som er kropp är det, era ord röra sig som era långa, smala, hvita fingrar, och stämningarna i er själ skifta och bölja som uttrycken i ert lilla mimosaansikte. Detta, som jag så ofta bittert saknat hos min fästmö under mina förtroliga samtal med henne, – det finner jag hos er: er själ kan glida och böja sig, den kan lyfta sig upp som en jubelfanfar och drömma som ett adagio, allt eftersom min egen själ gör det ena eller det andra; och hur jag än byter gestalt och färg, så är ni ändock med, i blinket. »Och äfven denna kvinna känner jag, att hon står min själ nära.
H o n delar sin tid mellan måleriet och omvårdnaden af en älskad, åldrig moder samt gifver ännu ett exempel till de många vi förut äga på, att kvinnans verksamhet ingalunda behöfver inskränkas till hushållsbestyren, men utan de senares åsidosättande m y c k e t väl kan utvidgas till äfven andra områden. Låt oss k o m m a i håg, att kvinnan, lika väl som mannen, har rätt att ägna sig åt alla de ärliga o c h goda värf, hon förmår utföra. Glaés 3 Lundin. prästgården. 3 ulie fick såsom barn ej lära sig latin, ej ens en liten » bonne » ifrån Lausanne hon hade; hon tog sin lärdomsgrad vid köksakademin och sina lagerblad i burk o c h byttor lade. Men tiden gick framåt. Snart Kajsa Varg försvann från modets taburett. Och ung Julie m e d ifver, som andra flickor fler, sig grep m e d studier an. E n outsläcklig törst till kunskap henne drifver. H o n goda anlag fått. Bland nål o c h tråd stack fram i smyg de gamles epos, Virgilius o c h H o m e r bredvid Cornelius Nepos. Ja, tiden gick framåt. Nu skenade hans spann, s o m länge förr stått still. Att sig m e d bildning smycka blef äfven kvinnans rätt. Ett vågspel mången fann i detta, o c h ej minst den öfverkloke man, som vid den väna fäst sitt h o p p o m framtidslycka. Licentiaten V i s sig trodde re ' n förstått,; att flärd, ett ytligt sken af lärdom blefve blott här allt, hvartill en dag det nya skulle föra, och aldrig skulle hans utvalda sällskap göra m e d dessa, s o m i strid m e d » lag o c h religion &gt; predika vidt o c h bredt o m emancipation, ett ord, s o m skorrat jämt förskräckligt i hans öra. » Den lärda vägen ej ostraffadt I beträdt. Tron I, att klassiskt damm » — han sade — &gt;klär de s k ö n a? När så till sist dör ut de goda mödrars ätt, hvad högre framgång vill er ärelystnad röna?
Du nu ånyo föredrogs Slats.Utskrs d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda, under N:o ig3 afgifna förslag till liqviderande af Riksg.conUs skuld vid i834 års slut för upptagna län af allmänheten, blef samma förslag ånyo lagdt på bordet uppå begäran af Hrr v. Troil, Emil, och Tham, W drath. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o ig4, i anlcdn. af K. M:s nåd. propos. till 11. St., ang:de fortfarande anslag till ulldiscqntfondens förstärkning samt yllculturens och ullproductionens befrämjande i ltiket. Uppå begäran af Gr. von Fersen, Hans, upplästes Gr. Hamiltons, Utsk:s utlåt, åtföljande reservation. Gr. von Fersen: Med anledning af denna väl grundade reservation af Gr. Hamilton, hvartill jag icke har något att tillägga, får jag begära återremiss af utlåt. Det torde härvid tillåtas mig. att fasta uppmärksamheten på det raisonnement af StatsUtsk., att ullculturen redan hunnit den höjd, att den presupponeras kunna hjelpa sig utan särdeles understöd af staten.
Kl n > liet8 invinl i^ii e ter ansett lie insäncla soeknestämmo-iirotoeollen i eke kunna läHHas till eillis oell knfvullsakliHa Hrunllen för bestämmanclet af liet unlie, 8töl!, kvarje körsamlinH billiHtvis börtie erliälla; att äfven bemälllte ItlmbetsmvnlliHlieter utHätt fean olika svi^nrnkter, kanliiat eftee skil^aktiHa Hrnnäer oell upsl»joit ferl» kvaranära kliHst akvikanäe beräkninHar; 8amt att, om lie af ve6er!>öranl!e Iliskosiar oell Ian,ilsköflbnHar feam8tälllta fliisIaH oell niilierlläniH» till^tv ek a iill en 8kuIIe utan inskränkninH bifallas, lleii^enoin nära liela 6et ak Rikets »^tän6er bevil^aäe anslaH komme att melltaHas, oell sälelies iöke naHOt val a att tilija föe lie församlinHar, kvilka, elinen lie annu röke mellkunmt förbere6snlle ätHäiller kör oelinanllet ak sitt 8koivä86iille, likväl ku,ole lleeak vaea i lika 8tort bekok, 80M lie tleetill eelian i unllertläitiHket aumällla församlinHar.
"Kongl. Maj.t äger den förhoppning att de Elfwa Millioner Fyra Hundrade Sexton Tusende Sko Hundrade Fyratiotre Riksdaler 40. §. 9- rst., hmarmed Banken dels biträdt, dels kommer att pä föreikrifwtt sätt biträda Statswerket, och bwarä Banken erhällit StatsContoirets förbindelse till äterbetalning, icke till fullo fordras för godtgörande af de skulder, som efter Riksens Ständers förordnande, böra dermed betalas; och om Riksens Ständer finna, att ärliga afbetalningarne till Banken pä sam. ma biträden böra werkfiällaS i mon af Bantens werkliga utbetalningar, hwarom Kongl. Maj:t äberopar desi särstilda nädiga Proposi. tion till Riksens Ständers Statsutskott af denna dag, uppkommer jemwäl deraf frän detta ärs början till 1812 ärs stut, en icke obetyd, lig besparing i de 720,000 R.d., som för detza afbe - Den 22 Aug. Lis afbetalningar äro anflagne ibland Riksgälds. Contoirets ärliga utgifter." "Beloppet af begge detza, besparingar i re. dan wid sifia Riksdag päräknade utgifter utgör vfrbart nägra Hundrade Tusende Riksdaler. Och -vm detze besparingar, sä längt de förflä, blifwa anflagne till Fond för i fräga warand-e kofina. der, och Riksgälds-Conroiret utaf desi till we« xelköp för afbördande af Ränta och Capital pä utrikes skulden redan samlade och härefter inflytande Fond, till desi ten till wexel uxpbandling kan anwändas, hade tillfälle, att förskjuta ätersioden, sä kunde Banken undwika all utbetal. ning pä förenämnde Creditiv till detz Riksgälds. Contoiret komme i behof, att äterfä betz För. skott."
Kör kängvsktnrästarne i kinköpings, Nsriestsds, Vpkiipings oell Kalmar kronolrskten, till 800 ltal r kör kvsrje; kör kängvaktmästsrne i 9önköpings', ^Vesterås, Örekro, karlstads ock Kultin kronolräkten till 250 ll:dr kör lrvsrders; kör ksngvsktmästsren i 8medj6gärdskskt6t, kvilken pä Ökver-ktstlrsllsre-kmketets stat ksr 123 Kalr 13 sk. oell pä ksnsststen 60 Kalr, samt kör ksngvsktmästsrne i Wsxkolms, Dalarö, VVenerskorgs, Vlingsäs, Vlslinö, ksndskrons, ksrlskamns, kötkeliorgs, klkskorgs, Karlstens, Klrristianstsds, Kelle, Hernösands, 8rrnds valls, Ikpssls, Wexiö, kalmstads, Wsrkergs, Wisk^, Ilmes, Östersunds oek kiteä käkten till 200 Kalr k vardera, äkvensom till lika summa kor ksngvsktmustsren r kngelkolms n^s käuskäkte, kvilken åtnjuter 160 k:dr sk snslaget ä åttonde kukvud-titeln kör kungars vard oek underkäll, kvsrkörutsn, enligt kongl. Vlsj:ts klsdigs Kret den 11 Augusti 1837, korett öksdt sntsl sk 4 Vsktknektsr vid 8medjegärdskskt6t i 8toekkolm, s 67 ll.dr 16 sk. 1kr lrvsrders, eller tillsammans 269 kalr 16 sk., jemlikt kongl. Uaj:ts Viad i ga Ao,rg/. ^/a/:r>5 öro 4'
En (^3886 ur. Uuvi8ion8-Oontoiret Hwarest Riksgälds-'Oontoiic?t8 och 6snsrLl^88i8t3nce-Lonioiret8 Hufwud-Böcker och Rakenffaper pröfwas och undergå granskning, kommer at bestå af: En Före skändare eller Kammererare. Lreait-Sed el-Wer ket. Härwid kommer dock endast tills widare och såsom högsta ankaler af Sytzlor ar bestas: En Den 29 Mars. e. m. iZZ5 En Kammererare. Twä ^ÄSseurLr för Småsedlars emottagande och wäpling. Fem Bokhällare. Fyra Lonloirs Skrifware. En Sedel-pappers Räknare. En rector eller Sättare uti Tryckeriet. Twä Tryckare-Drängar. Wakt Betjente. En Waktmästare och högst Ellofwa Kammard rån gar och Twänne Husdrängar, hwilka indelas til tjenstgöring wid de DexLrtemen8, der deras biträde tarfwas keZIerinAen af desse Syhlor och Befattningar bör wara werkställd sednast innom detta ars stut. Ofwannämnde Betjening kommer at aflönas efter den af Riksens Ständer fastställde Stat: a hwilken äfwen aro uppförde sadane personer, hwilka allt ifrän 1789 ars Riksdag njutit Löner pä Riksgälds-Lontoiret8 LxkrLorZwLrie Stat, äfwensvM dels äldre och dels i sednare tider tilkomne keusivnairer. Dä nägon af Riksgälds-Lontou-6t8 eller 62- neral-.a8ii8tancs-LoiUoiret8 Betjening som icke uppnätt Sjuttio ärs alder, och enligt
Då jag tagit en närmare kännedom om resultaten af Degebergs institut, och äfven varit i tillfälle att, inom min enskilda krets, inhemta ett praktiskt bevis på dess ändamålsenlighet, anser jag rättvisan mot en förtjent man fordra, att jag, före remissen af ifrågavar. motion, yttrar några ord. Jag har nemi. baft 2:ne rättarelärlingar vid Degeberg, den ene på min, den andre på Sta - iG8 Den ig Februari f. ra. tens bekostnad. De voro vanlige bonddrängar, elium de visserligen ägde någon större skicklighet i deras yrke. Vid återkomsten voro de ej allenast utmärkt skicklige uti allt del hnndtverksmessiga af yrket, utan hade äfven uppnått en bildningsgrad, sorn var för mig förvånande, både uti läsning och uli moraliskt afseende. Jag har blott velat nämna delta, såsom ett bevis på inrättningens nytta. Beträffande åter anslaget till denna inrättning, anser jag icke tillständig! att yttra mig, ulan hänskjuter detta till StatsUtskts utlåtande. Då del likväl kan synas underligt, alt ytterligare anslag kunna behöfva* till detta institut, som mången kan tycka böra vara kommet till det skick, att det numera borde hära sig, utan större anslag än hittills, helst föreståndaren synes kunna draga en betydlig nytta af de arbetare, sorn utan kostnad för honom finnas till hans disposition ibland lärlingarne; torde jag deröfver få bifoga den upplysning, att förhållandet vid sådana inrättningar är, dels att ej alla lärlingar kunna användas till det de bäst skulle passa till, utan måste sysselsättas i de ämnen, de äga minsfa kännedom om, och dels, alt en mängd experimenter måste göras, hvilka lätt och oftast kunna leda till förlust för jordägaren. Af sådana anledntr får jag tillstyrka riktningen af Ilr Gyllenhaals motion, men icke summan, ty derom må Utsk. besluta. Frih. Raab, Adam Christian: Jag skulle tro, att riktningen af motionen vinner framgång inom Representationen, åtminstone hos de ledamöter, som hafva en närmare kännedom af vårt Svenska jordbruk; men jag anser det likväl icke vara ur vägen, att äfven jag leninar några ord tili understödjande af motionen, helst jag varit i tillfälle att på stället se förhållandet. Vårt jordbruk drager onekligen största tyngden af skattebördorna.
Afven bar i en reservation blifvit sagdt, att Myntet skulle göra förluster genom detta mynt i så måtto, som det går miste om den vinst, del kan hafva af prägligen utaf 4 sk. i koppar. Jag ser likväl icke något skäl, hvarföre allmänhetens beqvämlighet skall i så betydlig mån eftersättas Myntets fördelar. Myntningen af dessa 4 sk. i koppar, skall väl i alla fall någon män fortgå, och för dem, hvilka icke vilja hafva dessa små mynt i silfver, torde det då vara angenämare alt erhålla valutan i koppar. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.: Jag kan icke instämma i Ulsk:s förslag i fråga om nu förevar:de punkt, ty jag anser olägenheterna af det nya myntet öfverväga fördelarne deraf. Fördelarne torde inskränka sig dertill, all del föreslagna silfvermyntet blir lättare än de nu gångbara 4 sk. koppar, och att den, som är serdeles god hushållare, kan en eller annan gång om året bespara sig 4 sk. genom silfvermynlets öfversändande per posto i och jemnande af en liqvid. Omkostnaden för präglingen kan icke blifva serdeles stor. Enl. mig lemnad upgifl upgår den till omkring 4 a 5 proc. af myntets värde, hvaremot utmyntningen af 4 sk. b:co åstadkommit en behållning för myntverket af mera än 200 proc. Sistnämnde myntsort bar visat sig serdeles begärlig för allmänheten, hvilket bevisas deraf, att under den tid, det varit tillgängligt, har deraf ultagits 50,000 r:dr b:co, hvaraf en behållning af eli lika stort belopp upkommit. På det föreslagna silfvermyntet skulle myntverket deremot förlora omkring 45,000 r:dr. 462 Den 16 April f. m. I öfrigt synes mig det föreslagna myntet blifva för rikhaltigt, och jag tror, att intet land utom Sverige har ett silfvermynt, hvilket kostar mera än värdet af myntet, och detta förhållande inträffar just med delta silfvermynt.
Församlingärue hade deremot endast velat gifva 5,°85 tunnor, eller 5 ■A. på hvarje hemman, uppskattade, jemte öfriga ai liklar, tili 3j,47i Bur. Äfven Consistorium afstyrkte stadfästelse å de få öfverenskommelserna, intill dess frågan kunde, i sin helhet, lagas under pröfning. Pastoratens antal borde ej förminskas; men om linndén nedsatles, såsom Consistorium föresloge, lili 7 tunnor på mantalet, så tomine den i det hela att utgöra 7,263 3^3 tunnor. Om Pastoraten indelades i 5 classer, så kunde Kyrkoherdarnes lön uppgå till aoo, töo, i3o, 110 och 1 >o tunnor i hvardera, samt 3 vice Pastorer i Gymnasii-prasbendena och 8 CapeHaner erhålla 5o tunnor hvardera, oaktadt 623 tunnor öfverblefve till skolmästare-löner, uppbördsoch förvarings-kostuader m. m. Consistorium - Kongl, Majus Nådiga Skrif veise K:o 5$. 9 riem önskade, att uppbörden mätte ske af Kronans netj:ute, och Pi esie.- skåpet få henne af dem emottaga, att af de 12 Convenlions-arliklame, endast 4, hö, smör, lamb och byggnadsskyldighet måtte bibehållas; men för öfrigt ansåg Consistorium Presterskapets' rättigheter vara af privilegier ecb Kongl. Bref ultryckeligen försäkrade, samt besti idde Landshöfdingen* förslag. Öfver nästföregående underdåniga framställningar nf Consistorium ock Landshöfdingen på Gottland, ingfifvo åtskilliga medlemmar af dess Presterskap underdåniga anmärkningar af den 3o Maji 1825, anseende förberörde föi slag både vara olagliga och skadliga, .Kronotionde hade aldrig funnits på Gottland, utan endast Kyrkotionde.
De administrativa åter, sorn skulle besörja pupillernes uppfostran och D C II 22 Augusti f. lil. förvaIlningen af deras medel, dem bär jag trolt icke vara verkslällbara, Nödviindighelen af en anstalt som tryggar pupillen derför att förmyndaren icke kan åtkomma oell förskingra de capitalsummor som myndlingen tillhöra, har jag alltid ansett vara klar. Jag vill anföra ett exempel, som ännu mera visar detta: för några år sedan hände det, att en fader begärde hos domstolen tillstånd att få försälja sina harns egendom, hvaruti han sjelf äfven ägde någon del: domaren biföll detta, med villkor alt barnens andel af köpeskillingen skulle intecknas i fastigheten; detta skedde också; köparen skref sin skuldsedel på barnens lott i köpeskillingen, som intecknades i egendomen; — men se, 0111 ett eller par år derefter gjorde fadren concurs, oell skuldsedlarne, som hade tillhört barnen, befunnos i andras händer; deras säkerhet var således försvunnen. Hade nu en förmyndarekammare, sådan som jag föreställt mig den, funnits, och tagit skuldsedlarna i förvar, dä hade de omyndige haft sin egendom orubbad. Till förekommande af sådana händelser anser jag nyttigt, att dylika conservativa förmyndare-kammare finnas, och dessa skulle jag tro kunna på hvilken ort af Riket som helst inrättas, tv för att vara ledamot deruti behöfves hufvudsakligen ej mer än att kunna läsa och klifva, samt förstå huruvida skuldsedeln är riktig, hvilket den väl dessutom alltid måtte vara då den åtföljes af intecknjsbevis, sorn ej gerna af domaren skulle kunna meddelas, om ej sedeln vore riktig; samt för öfrigt förvara densamma och ej utlemna den utan domstolens förordnande. Tior man ej att i Sverige finnas personer, som kunna åtaga sig ett sådant bestyr, då står det sannerligen illa till. Utsk har väl föreslagit, att de gode männen skulle kunna fordra af förmyndare redogörelse; men Utsk. har icke sagt, huruvida de gode männen skulle kunna affordra förmyndaren en skuldsedel för pupillens capital och för densamma taga inteckning i den fastighet förmyndaren kan äga.
Per Östman från Wesler-Norrlands län, sorn, jemte del han föreslagit inrättandet af ett särskildt läkare distrikt inom södra Ångermanland, beslående af Nordingrå, Wibyggerå, Ullånger, Nora, Skog och Bjertrå församlingar, begärt, att, lili lön åt en blifvande extra Provincial-läkare derstädes, mätte anvisas ett ärligt anslag af 600 R:dr Banko, men med skyldighet för distriktets innevånare alt bekosta den nye läkarens bostad ; ■//) af Riksdags-fullmäktigen Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, hvilken, jemte erinran om omöjligheten för den i Österdalarne anställde Provincial-läkare alt behörigen handhafva sjukvården i detta af Ofvanoch Nedan-Siljans fögderier beslående vidsträckta distrikt, der folkmängden, enligt motionen bilagd officiel uppgift, vid 1855 års slut uppgick till 50,366 personer, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet pä angelägenheten af nämnda distrikts fördelning i 2:ne samt begärt, att tillräckliga medel mätte anvisas lill aflöning åt en ny Provincial-läkare med station i den särdeles folkrika Leksands socken: g) af Riksdags-fullniäktigén Per Niisson i Espö från Malmöhus län, som yrkat, alt Skylts och Wemmenhögs härader mätte skiljas från Malmö Provincial-läkare-distrikt och för framliden utgöra ett särskildt distrikt med station för läkaren i köpingen Trelleborg och att Rikets Ständer mätte anslå nödige medel för denne tjenslemans aflöning till lika stort belopp, sorn för öfrige rikets Provincial-läkare kunde blifva bestämdt ; r) af Riksdags-fullmäktigen Anders Gudmundsson från Hallands län, hvilken, dels med afseende derå, att endast 2:ne