Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan följd mäste också uppenbart inträffa, om en för hela domsagan gemensam nämnd skall öfvertaga de bestyr, som förut ålegat flera särskilda nämnder i tingslagen. Utskottet, som, på ofvan anförda skäl, icke kan biträda Lagberedningens åsigt, att denna olägenhet bör afhjelpas genom en nedsättning i antalet af domför nämnd, anser, att denna befarade olägenhet kan på ett vida 24 Lag-Utskultets Betänkande N:o 15. N enklare och dertill fullständigare sätt afhjelpas derigenom, att de tingslag, som förena sig med hvarandra, berättigas alt fortfarande hvar för sig väja fulltalig nämnd, och att de sålunda utvalde nämndemännen sedermera sins emellan fördela tjenslgöringen vid de gemensamma rättegångsdagarne. Härigenom blefve besväret med tingsuppvaktningen för nämndemännen på det hela taget alldeles oförändradt. Härmed har Utskottet angifvit de hufvudgrunder, genom hvilkas tillämpning det så länge eftersträfvade målet af permanenta domstolar å landet, efter Utskottets omdöme, torde kunna uppnås. Som emellertid denna fråga ingriper i den judiciela administrationen och till följd deraf äfven har en ekonomisk sida, har Utskottet ansett, att Rikets Ständer icke, på sätt Johannes Andersson föreslagit, böra i fråga om eli förändradt arbetssätt för Häradsrätterna, nu för sin del besluta några vissa lagförändringar, utan att ämnets vidare utredande och den vigtiga förändringens befordrande böra åt Kongl. Maj.ts visa omvårdnad öfverlemnas; och får Utskottet derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t — med tillkännagifvande att Rikets Ständer för sin del anse en förändring i Häradsrätternas arbetssätt vara af behofvet synnerligen påkallad — i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga nödiga åtgärder för att förbereda och, så fort ske kan, för Riksdagen framlägga förslag till lagens ändrande i den af Rikets Ständer angifna syftning.
I anledning af Arre inkomne Memorialer , angående befrielse Irån Skattläggning af Husbehof Mjöirjvarnar säipt att obehindradt utan I9en I September f ttt. föregången syn på stället sådane qvårnar och andre Vattuverk anlägga, hafva Rikets Ständers StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch EconomiUtskött i afgifvit Betänkande tillstyrkt Rikets Ständer, i afseende på första frågan, att med den afgörande rätt Rikets Ständer enlig1 57 §• af Regeringsformen uti frågor om beskattning tillkommer, besluta att all den skatt som efter det 1789 års Kongl, försäkran utkom, kan hafva blifvit åsatt Hufbehofs Mjölq var nar annorlunda ari Vid Jkattläggning å de Hemman och lägenheter hvartill de höra, i enlighet med hvarje orts skattläggningsmethod bör försvinna, samt serskild skatt eller skattläggning å sådane qvarnar hädanefter icke äga rum; och i afseende på den andra att då någre andre hinder icke böra ligga i vägen för anlägning af Husbehofsqvarnar och mindre vattenverk, än den skada , som genom vattenuppdämning kan andras ägor tillskyndas, hvilken skada åter icke kan tillförliteligen inses och bedömas förrän vattenverket är fullbordadt, genom utfärdande Författning må stadgss, att hvad ao Cap. 4 §. ByggningaBalken föreskrifver angående syD af Häradshöfding och Nämnd å den lägenhet der vattenverk anläggas vill, icke bör tillämpas, då fråga endast är om Husbehofsqvarnar och mindre vattenverkslnrättningar, hvilkas anläggning må vara hvar och en ägare eller innehafvare af jord obetagit utan annat vilkor dervid än att annans ägor, som ofvan eller n dan ligga eller äldre vattenverk som lagligen byggdt är, icke af uppdämning mehn, lids, i hvilket fall Vattenverkgägaren 6o Den 5 September t. mé är underkastad den påföljd 2 §. 20 Cap. ByggningaBalken utsätter.
En dag, då det intet fans på bordet annat än kommissbröd ochnågra skifvor rökt skinka, betraktade Dietrick de Lisle med en vemodigt skälmaktig uppsyn och sade: » Ofverflödet saknas vid våra måltider; men hvad gör det, om blott icke entusiasmen saknas vid våra medborgerliga fester eller modet i våra soldaters hjertan. Jag har ännu en butelj vin qvar i min källare, tag hit den », ropade han till en af sina döttrar, » och vi skola dricka för friheten och fosterlandet. I Strassburg skall man snart fira en fosterländsk högtid, de Lisle måste från dessa sista droppar hemta en af de hymner, som åt folkets själ skänka ett sprudlande rus. » De unga flickorna jublade, de hemtade vinet och slogo i glaset åt sin gamle fader och åt den unge officeren ända till dess flaskan var tömd. Det var nu midnatt. Natten var kall. De Lisle försjönk i drömmar; hans hjerta var upprördt, hans hufvud upphettadt. Kölden gjorde starkt intryck på honom. Han stapplade in i sin ensliga kammare och sökte nu långsamt inspiration, än i sitt klappande med-borgarehjerta, än på klavér under det han stundom bildade melodien före orden, stundom orden före melodien * och så förband dem med hvarandra i sina tankar att han icke sjelf kunde veta hvilken not eller hvilken vers som först uppstått; kort sagdt det var omöjligt att skilja poesien i musiken från ordens poetiska innebörd. Han sjöng allt och skref ingenting. Ofverväldigad af denna sublima ingifvelse, insomnade han med hufvudet på sitt instrument och vaknade icke förrän vid dagens ljus. Nattens poetiska alstring vaknade I * Beträffande Rouget de Lisles kompositörskap hafva tvifvelsmål yppats i afseeude på originaliteten. Frågan är dock icke utredd, men om han må hafva hämtat motiv annorstädes, är dock hans ära lika oförvansk-lig, som hos oss i liknande fall Bellmans. tmed svårighet i hans minne liksom intrycken af en dröm. Han upptecknade dem, han nedskref noter och ilade sedan till Dietrick. Han påträffade denne i trädgården, sysselsatt med att pyssla om sina blommor.
R:dr 24.000: — » Departementets Expedition 26,300: — b Minister-staten 350 700: — » Skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter . 70.000: — tillsammans R:dr 480.000: —, utgörande, såsom niimndt hr, dol belopp, som, enligt nyss omförmälda fördelningsgrund, Sverige bör i förhållande till Norrige vidkännas af de för handhafvande af begge Rikenas utrikes angelägenheter erforderliga ulgiller; hvarförutan Kongl. Maj:t äskat, alt omförmälda anslag måtte, ulan hinder af fördelningen i särskilda utgifls-titlar eller inskränkning till något visst år, få användas till att fylla möjligen uppkommande brist i en eller annan sådan titel. Utskottet, som tagit i öfvervägande dessa af Kongl. Majit sålunda framställda förslag, komuier här nedan all meddela särskildt yttrande i afseende å hvar och en af de olika utgifts-litlar, hvaruti Tredje Hufvud-tilelns anslags summa är indelad, dervid Utskottet, ulan alt ingå i pröfning af fördelnitigsgrundeu för de förenade Rikenas bidrag lill ifrågavarande utgifter, skall föreslå de belopp, sorn Utskottet, flir sitt del, anser böra vid innevarande Riksdag beviljas för vården af Rikets yttre angelägenheter; åberopande Utskottet i afseende å de tillökningar i löue-anslagen, som af Utskottet tillstyrkas, hvad tili dess Utlåtande N:o 41 är anfördt och hemstäldt, angående liden och vilkoren för sådana löneförhöjningars utgående. l:o. Departementets Chef, Utrikes Statsminister». För denne Embetsman är uti nu gällande Riks-slat uppförd i lön 4,500 R:dr och såsom taffelpenningar 0,500 R:dr, tillsammans 11,000 R:dr B:ko, motsvarande 16,500 R:dr Runt. Kongl.
Summa R:dr 472,535: Utaf ofvanstående uppgift inherntas, bland annat, att för anläggningen af en chaussé frän Malmö till Kalinan, jemte dermed förenad brobyggnad öfver Sege a. erhållits ett statsanslag af R:dr 29,800: samt för chaussé-anläggning mellan Kalinan och Lund dessutom „ 56,644: 32. — och således tillsammans för förbättringen af vägen mellan Malmö och Lund R:dr 86,444: 32. — äfvensom att för en vägondäggning, till undvikande af Darlkarlsbacken på vägsträckningen mellan Enköping och Stockholm, anslagits ett belopp af „ 30,000: TJti ett och annat bland de Kongl, bref, som Fullmäktige, angående vägförbättringar eller andra, med bidrag af allmänna medel understödda, arbetsföretag fått emottaga, finnes det belopp uppgifvet, hvartill kostnaden för arbetets utförande, enligt det deröfver uppgjorda samt af Kongl. Majzt i nåder gillade och fastställda kostnadsförslag, skulle uppgå; och då häraf således äfven visar sig hvad det enskilda tillskottet för samma företag beräknats utgöra, så anse Revisorerne, att det skulle vara upplysande för ej mindre kommande Revisorer än Rikets Ständers Stats-utskott, om en dylik uppgift i hvarje fall funnes bland Riksgälds-kontorets handlingar att tillgå. Utaf den, för mindre strömeller årensningar samt smärre hamnoch brobyggnader, af Rikets sednast församlade Ständer beviljade och uti anslaget för vägförbättringar inbegripna summa af högst 30,000 R:dr har Kongl. Maj:t i nåder disponerat: inom Malmöhus län: för anbringande af moringar till fartygs förtöjande vid Höganäs R:dr 3,333: 16. — inom Kalmar län: för hamnbryggas uppförande vid Mörbylånga köping på Öland „ 3,000: hvaraf utbetalts 2,250 R:dr.
»Du har bräckt min vagn, du har krossat mina vingar, och du har förstört mitt lif. Haf nåd, haf förbarmande med mig!» Hon klättrade upp på hyfvelbänken och satte sig där, alltjämt lika ung och skälmsk, som då han första gången såg henne på Karlstads torg. »Jag finner, att du vet, hvem jag är,» sade hon. »Jag känner dig, och jag har alltid känt dig,» sade den stackars mannen, »du är snillet. Men gif mig nu fri! Tag din gåfva ifrån mig! Tag underverksgåfvorna ifrån mig! Låt mig vara en vanlig människa! Hvarför förföljer du mig? Hvarför förstör du mig?» »Galning,» sade skogsfrun. »Jag har aldrig velat dig något ondt. Jag gaf dig en stor belöning; men jag kan äfven taga den ifrån dig, om den ej behagar dig. Men betänk dig väl! Du kommer att ångra dig.» »Nej, nej,» utbrast han, »tag ifrån mig underverkskrafterna!» »Först måste du förstöra det här,» sade hon och kastade eldhjulet framför honom på golfvet. Han tvekade ej. Han svängde släggan öfver den glimmande eldsolen, som blott var ett styggt trolltyg, då den ej fick användas till nytta för tusenden. Gnistorna flögo kring rummet, skärfvor och eldslågor dansade kring honom, och så låg äfven hans sista underverk i spillror. »Ja, så tar jag min gåfva ifrån dig,» sade skogsfrun. Då hon stod i dörren för att gå och skenet från eldsvådan därute öfverströmmade henne, såg han efter henne för sista gången. Skönare än någonsin förr syntes hon honom och ej mer ondskefull, endast sträng och stolt. »Galning,» sade hon. »Förbjöd jag dig någonsin att låta andra eftergöra dina verk? Hvad ville jag annat än skydda snillets man från handtverksarbetet? Därmed gick hon. Men Kevenhüller blef vansinnig ett par dagar. Därefter var han en vanlig människa igen. Ekeby stora byggnad var bränd. Ingen människa blef dock skadad. Men det var stor sorg för kavaljererna, att det gästfria hem, där de njutit så mycket godt, skulle lida så mycken skada under deras tid.
Denna förändring vore då blott ett tidsödande arbete utan ringaste nytta. Hr Printzensköld: Jag högaktar den ömhet, som Frih. Boye behagat visa för de personer, hvilka måhända oftast genom eget förvållande kommit i den olyckliga belägenheten att blifva blottställda för bysättningslagarnes barbariska innehåll och tillämpning; men oaktadt allt detta, katf jag likväl ej medgifva, att de skäl och den pathos, hvarmed han talat för dessa personer, verkat på min öfvertygelse derom, att denna § är orättvis, derföre alt fordringsägarens rätt till förmån för gäldenären deruti blifvit alldeles förbisedd. Gäldenären har redan genom bifall till en föregående §, deruti han såsom bysatt blifvit förklarad berättigad att genas! utgå ur bysättningshäktet, så snart han afträdt sin egendom lill sina borgemires förnöjande, blifvit tillräckligen gynnad. Att nu tillägga honom den ytterligare fördelen, alt sedan han sluppit ut ur delta bysättningshäkte, och sedan hans concurs blifvit utredd, kunna förklara sina borgenärer midt i ansigtet, att han ej ämnar betala sina skulder, och att dessa borgenärer således ej äga makt att emot honom i detta afseende vidtaga någon åtgärd; detta synes mig i sanning vara alltför mycket. Frihrns yttrande ronde concurserna tyckes förutsätta, att Frih:n anser en concurs, som blifvit börjad, aldrig skola taga slut. Jag är af en alldeles motsatt tanke, emedan jag anser concursen vara slutad, då domen fallit; ty då inträder gäldenären åter i sina borgerliga rättigheter; om han är embetsman, så inträder han då genast i sin tjenstgöring, och dermed är hans concurs slutad, ty när han åter inträdt i sina borgerliga rättigheter, så bör han äfven Ater hafva inträdt i sina borgerliga skyldigheter, så att han dä äger alt göra rätt för sig och ånyo vara underkastad samma lagar, som han före concursen ägde att ställa sig till efterrättelse. Detta är den sanna rättsgrunden för förhållandet emellan gäldenär och borgenär.
Antalet af hemman af olika natur, Lägenheter, Bruk och Qvarnar, som tillhöra Kronan, Läroverk, fromma Stiftelser och så vidare, synes af Tabellen j dock torde härvid böra upptagas följande förteckning: 3:o Bergslags Fögderil Militiee Boställen Civile dito teel esia stike dito Upsala Academie • • Westerås Hospital 4:o Salbergs Fögderi. Milita; Boställen Civila. dito Transport Johannisbergs Kongsgård Militice Boställen Civila dito . Danviks. Hospital . filo Wäsby Fögderi. Danviks Hospital 7:0 Kongsörs Fögderi. Mil itiae Boställen . |_ Civile dito ... _ Ecclesiastike dito .. Kongsörs Kongsladugård \_ Dito Stallängar jKrono Säteri . — Upsala Academier Skatte — Krono . , *— Hospitalshemman . Förhållälidet emellan sfelfägande Jordbrukare och dem som arrendera annors jord är sådant ungefärligen som förr. Statsbidrag. Deras värde eller beloppet af alllmänna besvär och onera calculeradt i penningar synes af'Tabellen. Angående grunderna för calculationen åberopas hvad förra Fe mårs-Berättelsen innehåller och äro de skillnader härvid iakttagne, som uppkomma dels genom förändrade markcgångspris dels genom nedsättning i passevolans. afgifter och monderingsbidragyn. Statsbidragens verkan på näringarne, genom den tyngd de directe medföra är i samma mohn repressiv och hinderlig för näringarnes utveckling och förkofran, som desse bidrag äro ganska betydliga och mångfaldiga. De drabba i synnerhet jordbruket och det till en stor det utan att Staten deraf egentligen har någon nytta, emedan den emot vissa besvär och onera svarande fördelen endast åtnjutes tillfälligtvis af en del medborgare, såsom förhållandet är med vägbyggnadsoch skjutts-skyIdigbeten, sorn så bårdt graverar andra medborgare, hvilka äro jordägare eller tillhöra vissa Städer.
Vore det, såsom Hr Olivecrona förmält, det vanliga fallet, att jordatvister uppskjutas från synen till lagtima ting, så tror jag det skulle ligga mindre vigt deruppå, att vid synen blott två eller tre nämndemän biträdde; men nu skall enligt lag dom af kunnas i dessa mål vid synetillfället, — hvilket, efter den erfarenhet jag har och i de flesta fall sker, — och just af denna anledning anser jag, att domfördt antal nämnd bör vara tillstädes vid sjelfva synen, heldst jag tror jordatvister af allmogen anses vara af den vigt, att den säkerligen icke gerna skulle se, det endast två ellar tre nämndemän deltogo i dessa tvisters afdömande. Jag yrkar derföre afslag å Betänkd i denna punkt. Hr von Gegerfelt: Lika med Utsk:t anser äfven jag, att vid frågans nuv:de skick beslut om nedsättning i nämndemän nens antal vid lagtima ting icke bör lättas; men jag anser, att sådant icke heller för närv:de bör ske i afseende urtima ting och syner i jordatvister. Jag stöder denna min åsigt på två skäl, som af Utsk:t blifvit anförde, men icke tillämpade. Utsk:t säger nemi. sid. 5 att endast sådana förändringar i RättegångsBalken böra göras, som af beholvet oundgängligen påkallas, och hvilkas gagnelighet är utan allt tvifvel. Pag. 12 säger Utsk:t att, om Häradsrätterna, såsom Utsk:t i det följande komme att tillstyrka, blilver permanenta, frågan om nedsättning af nämndemäns antal komme att ånyo upptagas. Denna fråga synes mig lätteligen böra i sammanhang med frågan om Häradsrätternes arbetsordning behandlas, samt hvarken vara så brådskande eller så ostridig att en interimsåtgärd i afvaktan på slutliga lösningen behöfver vidtagas. Jag yrkar afslag å denna punkt. Gr. Sparre: I afseende på nedsättning af nämndens antal vid urtima ting, instämmer jag i Utsk:ts förslag.
Bref, som ock de skiljaktiga meningar angående dess rätta förstånd', hvilka dels hos lagstiftande makten och dels hos särskilda domstolar sig yppat, RådstufvuRättens anmärkta beslut icke kunna anses hafva tillkommit af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd, än mindre vara att hänföra till öfriga i 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken omförmälda fall, samt att RådstufvuRättens ledamöter så O O ledes icke kunde i målet till ansvar eller ersättningsskyldighet dömas. Genom utslag den 11 Maj 1838 hade Höks HäradsRätt, som dömt Drängen Jonas Eriksson från Wessinge att böta, för hustjufnad till värde af 4 R:dr 18 sk., sexdubbelt med 25 R:dr 24 sk. och, för annan stöld till belopp af 5 R:dr 22 sk., tredubbelt med 16 R:dr 18 sk. samt undergå uppenbar kyrkoplikt, tillika stadgat, att Jonas Eriksson, i händelse tillgång 28 — till böterna saknades, skulle straffas med tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning äfven kommit till verkställighet. Vid granskning af detta utslag syntes uppenbart, att HäradsRätten beräknat för b vartdera tjufnadsbrottet särskildt kroppsstraff, eller för enkla stölden åtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt för hustjufnaden, med straffets fördubbling, tillagt sexton dagars dylikt fängelse; hvilka beräkningsgrunder dock, enligt min tanka, vore emot lag stridande. I förra hänseendet kunde nemligen af föreskrifterna uti 11 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den 26
Små procent af capitalsfumman, utan affeenbe på, titt fjmitten capitatet anftaget är, meb unbantag, forn i Sttom. af benna §. omförmäter, farnt för arfmingard taga arfdlotter, äfmenfom för en f>mar, bå affomften ide fmarar emot $etn procent ränta af Srefjunbrabe 9Itfd Sif arfdmebet t löd elter faft egenbom, capital od) forbringar, forn titt Stf ^tbeiscommifi i faft etter löd egenbom, forn t)äbanefter ftiftad titt arfminge, ffplb etter offptb petfon, ertägged af förfta emottagaren af ^ibei-©om Sio procent; od) må Somftotarne, efter ftiftarend bob, gibei 6:0 ^mab i öfrigt, i anfeenbe titt controtten öfwer ofwamtämnbe Bernitt* ning af Dejlamente, @åfwor ocb Slrf, flätt iafttagad, beröm tänber titt efterrätt tetfe Äongl. 9Jtaj:td Slåbiga Äungörelfe ben n December 1811, etter t)mab i betta ämne ytterligare jtabgad. 7:o Bewittningen af faft egenbom utgår efter bet berå fifl fatta tareringd* wärbe, famt för lödören, efter boupptedningd*wärbet. 8:0 Sif gynb ertägged Bewittning meb $em för ^»unbrabet af wärbet; bär* ifrån lifwäl unbantagne fynb af antiqoarijlt ocb yijiorifft märbe, bwilfa från att Bemittutng fritagad.
Elter uppgjord calcul, som i sammandrag härjemte i 'underdånighet bifogas, bestiger hela summan af den nu tillstyrkta lönförhöjningen till omkring 138,300 Krrlr, hvari likväT de år 1812 änslagne och på Stat förut förde lön-belopp af 18,400 Enir äro inberäknade, så att Stais-Verkets egentliga tillökta utgift för rletta behof blifver i Penninge-numeraire 11 9,900 R:dr. Derigenom att hälften af lötterna skall bestämmas och uppföras i tunnor Spannmål, och denna betalas efter Markegång, uppkom, mer dock för Stats-Verket en af Markegångspriset beroende ytterligare utgift,- enär Staten icke , äger mera, än 32,000 Tunnor odisponerad Spannmåls inkomst," som a lika sätt, eller efter Markegångspriset ingår. Denna afgift, bestående i skillnaden mellan Stats-priset 4J E:dr tunnan, samt' de,t, hvartill Markegången derutöfver kan bestiga å 14,510g tunnor, hvarmed hela beloppet af Eöne-Spanhmålen öfverskjujer Kronans Spannmåls inkomst, och om Markegången skulle uppgå till 7 R:dr tunnan, blifver StatsVérkets omförinälfe ytterligire Utgift 3*3,276 K:dr 12 sk., som, lagd till förenämnde - 2 0 Den 23 Juli* nämnde lön förhöjnings belopp, skulle utgöra en summa af omkring 156,276 Hulr. Medel till denna ökade utgift äro af Riksens Ständer behörigen an visade. Slutligen hafva Riksens Ständer beslutif,' ätt denna Jjöntillökning må med nästa ars början samtlige vederbörande tillgodokomma: hvilket allt Riksens Ständers härmed få Eders Kongl, Majit i underdånighet meddela. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad , trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung!
Nu måste de lemnäs till stadens pastor och öfver honom har reg:ts-chefen icke någon makt och kan icke ålägga honom några skyldigheter; hvaraf således ofta kunna uppstå för reg:ts-chefen rätt obehagliga uppträden. Jag vill endast med ett par ord svara på Utsk:ts invändning att K. M. icke hos R. St:r anmält behofvet för detta regte af särskild prestman. K. M. kan naturligtvis icke fästa sig vid alla småsaker inom hela den inre organisationen. Det måste derför bero på regts-chefens att i sådant fall föreslå, hvad han finnér vara af nöden. Då jag olyckligtvis får erkänna att jag i detta fall gjort mig saker til! en underlåtenhet, ligger felet icke hos K. M., utan hos mig såsom regts-chef. Jag hoppas emellertid att R. o. Ad., för det fel, jag begått, icke straffa mina hussarer, utan att R. o. Ad., på sätt inom utgiftsafdelningen är föreslaget, ville bevilja ett årligt anslag af 1,200 rdr till lön för en regementspastor vid hussar-reg:tet Konung Carl XV, hvilken pastor jemväl bör hafva åliggande att bestrida garnisonspredikants-tjensten i Malmö. Gr. Mörner, Carl Göran: Det är en aktningsvärd känsla hos reg:ts-chefen att han söker bereda sin trupp förbättrad själavård, men å andra sidan torde det dock vara skäl att det tillses i hvad mån truppen, genom bifall till förslaget, verkligen skulle komma i åtnjutande af denna förmån. Då reg:tet är förlagdt på flera spridda ställen och reg:tspastorn naturligtvis icke kan vara närv:de på mer än ett ställe, komme alla de afdelningar af reg:tet, som äro förlagda på andra ställen, än der reg:ts-pastorn finge sin tjenstgöring, att vara i saknad af dennes biträde, och då det äfven, i händelse af aktiv tjenstgöring, icke torde vara sannolikt att hela detta reg:te komme att såsom en afskild korps manövrera för sig, utan snarare medfölja andra trupper, kan jag för min del icke inse den stora vigten deraf, att ifrågav:de anslag beviljas.
Herr Grefwe» och Landt - Marstalken. Harwid fär jag den äran tilkannagifwa at i den I»- jiruÄion, forn för Riksgälds-Lontoiret kommer at utfärdas, är förestriswet at Betjeningens antal stall i män af göromälens astagande sörnnndstas. I ISl Grefwe Le,!-! 6 Adriel. Uf det NU uplästcr ?rotocoIl3-U'drag finner jag, at Hemliga Utskottet ingäkt' i proposition em frågor, svin röra förwaltningen af Lanco-Wertet. I g skr härund ödmjukeligen anmärka, al sädana frågor alllid förr blifvit frän Riksens Ständer rcmureracke lil blanco-UMlet, som deröfver med Betänkande inkommit lil klena; och hade jag säledcs icke sörwäntal, at dylika ämnen skulle kunna komma frän Hemliga iffskottet, fiwilket jag anhäller inåt e för n-in räkning i krotoeollet antecknas. Hwad angar Betjeningen inom Lanco-Werket, sär jag den äran tillkännagifva , at den samma mer än en gang undergalt indragning, allt efter göromalenS sormindffning; men dä de nu snart komma at förökas, bliswer der vek oumgäugeligen nödigt, al Betjemngens antal genom Åtskilliga sysilors återställande. Beträffande den af Friherre ve Leer wäckta fräga, om förökning i antalet af Lanco-Fullmägtiga, lärer hans tanka wara Ven, at de sörestagne stonornire L-damöter ej skulle wara precist det samma som Full» mägtige och ej deltaga i besiuten, men wäl es-erfc förwaltningen, och, dä de nödigt funno, til krotocollet yttra fina tankar. Friherre ve Leers mening lärer derjämte wara, at det wore desto lyckligare för Lanco-'.verket, ju mer säkerhet Allmänheten ägde, at det wore wäl styrdt och, förwältavt. Friherre ve