Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. från bemälde öfver-direktör infordrat en efter närmare utredning af förhållandet med tillskottet af lojeringskoppar upprättad fullständig liqvid emellan Banken och myntverket, så hade öfver-direktören, jemte underd. skrifvelse af den 18 Maj 1840, öfverlemna! serskilda af myntverkets tjenstemän uppgjorda kalkyler, utvisande, att sistnämnda verk skulle hos banken ega tvenne serskilda genfordringar, den ena till belopp af 21,221 rxlr 47 sk., utgörande värdet af förskjutne 50,932 | myntmarker koppar, hvilka användts tili lojering af för bankens räkning åren 1830—1845 myntadt silfver, genom hvilken summas tillgodoberäknande myn tverkets ofvanberörda skuld alltså minskades till 2,533 rxlr 40 sk. 7 rst, den andra å 9,794 r:dr, motsvarande omkostnaderne vid den under åren 1810— 1814 för Bankens räkning verkställda myntning af 2 och 4 skillingsstycken i silfver, hvilka omkostnader, enligt Kongl, brefvet den 27 Juni 1810, bordt myntverket af Banken ersättas, men hvarför, så vidt för öfverdirektören kändt vore, liqvid ej ännu skall egt rum, hvadan, vid jemförelse emellan myntverkets och Bankens inbördes fordringar, uppkomme ett saldo till förstnämnda verks fördel af 7,200 rxlr 1 sk. 5 rst; varande, såsom skäl för rigtigheten af den åsigt, att erforderlig lojeringskoppar borde tillsläppas af banken, då myntning för dess räkning eger rum, af öfverdirektören serskildt åberopad den omständighet, att då, på sätt nämndt är, under åren 1810—1814, myntning af 2 och 4 skillingsstycken i .specie för Banken verkställdes, hade från sistnämnda verk aflemnats all härtill behöflig lojeringskoppar. Expeditions-Ut skottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o t'38.
Lag-Utskottet, som sålunda ensamt kommer alt afgifva det närmare utlåtandet i ämnet, och, för sådant ändamål, tagit kännedom, ej mindre om det, på Kongl. Majrts Nådiga Befallning, uti Skrifvelse till CommerceCollegium den 12 Junii 1816, af bemälde Collegium upprättade och den 11 Junii 1833 till Kongl. Majrts Handelsoch Finance-Expedition inkomne förslag till förnyad Vexel-Stadga, än äfven om ålskiilige, dels från Stock - Lag-Utskottets Betänkande N:0 1J9. bolms Börs, dels från andra städers Handels-Corpser, till beinälde Expedition inlemnade opinions-yttiingar, rörande fördelarne af inrikes vexelrätts införande, har, efter sorgfälligt öfvervägande häraf, för sigstadgat följande grunder: a) alt alla vexlar, antingen de komma under namn af inrikes eller utrikes, ställas under en och samma Vexel-lag, utan annan skiljaktighet, fin att, i afseende på de förra, en viss minimisumma bestämmes; b') att, i stället för åtskilliga af de lill liden högst inskränkta fatalier, hvarpå, enligt 174® ^IS Vexel-Stadga, vexel-innehafvarens hela betalningsrätt emot vexelgifvare och öfverlåtare nu beror, andra, mera enkla och mera lätt iakttagna bevaknings-åtgärder böra föreskrifvas; och alt följaktligen, enär vexelgifvares och öfverlåtares rätt kan bevaras derigenom: i:o alt, då vexel är förfallen lill betalning, sådan genast fordras; 3:0 alt, när vexeln är ställd att betalas vid eller efter uppvisandet, densamma varder inom viss kort tid uppvist; och 3:o att innehafvare af protesterad vexel, inom viss kort lid ifrån förfallodagen, gör sin återgångstalan gällande; — Lagens föreskrifter, angående hvad innehafvaren måste iakttaga, för att emot vexelgifvare och öfverlåtare bibehålla sin rätt, alltså böra lil! nyssnämnde åligganden inskränkas.
Men det år otvifvelaktigt, att då hela summan af Bankens löpande lån till Regeringen, ej steg till n millioner P. St., utgörande knappast hälften af hvad denna redan då årligen med lätthet så. som lån upptog, Bankens förlägenhet lått kunnat häfvas, och att underlåtandet häraf beredt alla de skakande följder för Englands ägande rätt och näringar, dess vacklande myntvärde firén 1815-—1820 förorsakat och år kanske det största financiella misstag, man kan förebrå den store Wiljam Pitt, samt bevisar, att hvarje stor och vigtig politisk eller oeconomisk sanning måste först genom erfarenhetens läror utvecklas. Friherre Boije har ansett några missvext-år vara tillräckliga att till intet göra realisationen. Oriktigheten häraf bestyrkes tillräckligt deraf, ått de svåra missvext-åren på 1780-talet ej kunde skaka 1776 års realisation, hvars stadga först upphörde genom införandet af ett nytt tvångsmynt. Herr Friherren anser vidare Friherre Wirséns yttrande om nedsättning i de de vanliga råntorne såsom en följd af realisationen, ej kunna stå tillsammans ined de 9 å a4 procent, Friherren förmodar ågarne af de föreslagne enskilta actierne i Banken komma alt uppbära. Utan att att för min del anse actiesystemet nu vara det lämpligaste medlet att consolidera Banken, eller vilja nu ingå i nå - t}en f April f> tit k gnrt indersökning, huruvida Actie-lgarne Verke* t?gen kunde komma att uppbära hela i4 pro-* cent å sitt insatta Capital, vill jag erinra Friherre Boije derom , att om de verkeligen ko narn o att uppbära så stor utdelning, följden vöre, ait det bestämda antalet actier steg i värde, så et! deras afkastning i förhållande till värdet, i jBiif. händelser kom att stå i någorlunda proport >n mot vanliga rånton Således fastän Engelska Banken årligen delar ut 8 å 10 procent. Verkar det ej till förhöjning i den gångbara räntan • nen väl till uppstegrande af actiernes värj de 1 2 ä 3oo procent.
Då Ja således vunnit, hafva Rikets Ständer äfven i denna del (godkänt LJtskolieis förslag. fo:de Voteringen (69:o) Den, som anser, att till contraproposition i hufvudsakliga voteringen om den vid artikeln knifvar förekommande rubriken ”andra slag, samt gafflar ej specificeradeskall antagas Ridderskapet och Adelns beslut, alt viu denna mbrik skola tilläggas orden ”gjutne eller smidde” samt tull värdet bestämmas till 2 R:dr och införselstullen till 32 sk. skålpundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer contrapi op.<sitionen att utgöras af Borgare-Stå tidvis beslut, att bestämmelserna i 1841 åts Tulltaxa, eller 33 R:dr 16 sk. infot;se Isa (gift på hvarje 100 R:dr uppskattningsvärde, böra bibehållas. Sorn voteringen utfallit med 94 Ja och 25 Nej, samt Ja följaktligen vunnit, så har följande proposition blifvit antagen lör den 4>:sta Voteringen (70:o) Den, som instämmer i Utskottets forsing, att den vid artikeln knifvar förekommande rubriken ”andra slag, samt gafflar, ej specificerade’’, bor åsättas 3 R;dr 16 sk. värde och 1 lidi iulötscistull per skålpund, röstar Ja i Dm, det ej vill, rcstar Nej, anlages Ridderskapet och Adelns beslut, att vid denna ru i6 Förstärkta Stats-Utskoltets MemorialN.-o 274> brik skola tilläggas orden: ”gjutne eller smidde” samt tullvärdet bestämmas till 2 R:dr och införselstullen till 32 sk. skålpundet.
För det första strider den ifrågavarande censurs-makten mot det klara och oinskränkta stadgandet i grundlagen, hvarigenom en hvar Svensk man blifvit berättigad att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, sina tankar uttrycka och meddela i alla ämnen, i hvad skrifart soin helst, endast med iakttagande af de föreskrifter mot tryckfrihetens missbruk, hvilka enl. tryckfrihetslagen skola vid laga domstol åtalas och derefter af jury bedömas. Att. en på förhand anställd godtycklig granskning af ett theaterstycke upenbarligen våldför berörde grundsats, lärer icke kunna med framgång bestridas; och redan deri ligger således ett tillräckligt motiv för representationen att återkalla ett lörhastadt medgifvande till ett sådant öfverträdande af grundlagen. Betraktar man dernäst organisationen af den ifrågav:de censursmakten, så liirer det väl svårligen kunna motsägas, att de myndigheter, åt hvilka denna makt blifvit delegerad, måste i allmänhet förutsättas sakna kompetens att med tillräcklig insigt bedöma litterära och dramatiska alster, i hvilket hänseende jag icke torde gå grannlagenheten för nära, då jag, till stöd lör min tveksamhet i detta hänseende, har att åberopa ett af en bland de förord aade censorerna sjelfva, numera aflidne Laudshöfdtn von Rosen, — som, i parenthes sagdt, med rätta ansågs såsom en af våra utmärktaste Landshöfdingar, — till K. M. afgifvet yttrande, af följande innehåll: »Om det än kan antagas, att K. Befallningshahde, äfven i fråga om censuren af theaterstycken, med bästa vilja kunna vara H. I 26 402 Den 26 November f. m. oväldige, erfordras likväl, för att bedöma huruvida ett theaterstycke bör få upföras eller ej, ett eget slags bildning, en omdömesförmåga, som icke egentligen tarfvas, ej ens kan fordras af embetsmannen i och för lians öfriga tjensteåliggauden, helst en dylik censur lätteligen kan öfvergå till en litterär opinionstvist, som ej utredes genom några egennyttiga rättsgrunder.
Ehuru jag för min del helt och hållet instämmer i motionens förra del, kan jag doek icke göra det i afseende på dess sednare. Visserligen är det sannt, att fattigdomen i väsendtlig mån kan sägas härleda sig från bränvinet; men det gifves jemväl helt andra orsaker dertill, och dessutom kunna förhållandena inom olika församlingar vara helt olika. I den ena kan t. ex. genom donationer vara tillräckligt anslaget för fattigvården och otillräckligt för undervisningsväsendet, samt tvertom i den andra församlingen. På denn'a grund får jag för min del tillstyrka, att församlingarne sjelfva, efter derstädes sig företeende behof, måtte få använda ifrågav:de medel. Frih. Leuhusen, Carl Herman, upläste följande: Instämmande uti den af Hr Ehrenborg väckta motion om förändring i 23, §:n af K. M:s Förordn. af d. 18 Jan. 1855, såsom både billig och rättvis, tager jag mig dock friheten göra några anmärkmr mot motionärens förslag, att använda de inflytande medlen uteslutande till församlingens fattigvård. Församlingar finnas, som äro nog lyckliga hafva ett ringa antal fattiga, och dessutom ega betydligare fattigkassor, tillräckliga att försörja de fattiga — jag nämner detta af erfarenhet — men deremot äro i behof af medel till andra kommunala utgifter af lika ädel beskaffenhet som fattigvården; jag menar folkskolan samt i och för den behöfliga kostnader, Mand andra bespisning vid skolan af mindre bemedlades 454 Den 29 November f. m. barn, hvartill kostnaden ej får liqvideras af fattigkassemedlen. Det är i anledn. häraf jag vördsammeligen får äran föreslå: att de inflytande medlen måtte få användas till sådnue kommunala ändamål, som af hvarje socken anses nyt. tiga och behöfliga, och hvilka på sockenstämma bestämmas. Itemitterades till BevillmsUtsk. Föredrogs Frih. Lagerfelts, Israel Carl Adam, d. 26, e. m., på bordet lagda motion om pension för frami. Landshöfd. Frih. Hampus Mörners efterlemnade enka och oförsörjda döttrar. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, anförde skriftligen:
Men fråga t. ex. mödrar, som ega sina söners förtroende, eller spörj en smula närmare efter orsaken till, att den och den dygdädla jungfrun eller ock dotterns väninna o. s. v. kom så hufvudstupa ur den eller den tjänsten eller familjen! Men mödrarna äro ju, förstås, jäfviga, om de anklaga medlemmar af eget kön. Och hur har väl donna damvärld, som nu, i egenskap af medelålders dygdemönster, domfäller oss, handlat emot den manliga ungdom, som på deras tid var med i sällskapslifvet? Var det kanske de sedligaste bland de unga männen, som företrädesvis vunno damernas beundran eller kärlek? Månne det ej var just de värst beryktade, som blefvo mest eftersökta i den högre societeten liksom ute i mera taifliga sällskapskretsar? Men så, på en gång, vraketkvinnan ifrån sig allt ansva„ i detta fall och kastar det på oss, kräfvande att vi, som hittills hvarken egt skydd i allmänna meningen eller stöd hos våra kvinliga jämlikar och jämnåriga, skola se och höra alla lockelser ute i lifvet, utan att beröras af dem. — Kära, bästa tant Falck, » tog han åter uti, dä hon försökte ett forsvar, » tala då i det sunda förnuftets namn ej om förslaget att förbjuda utställandet af mer eller mindre påklädda fruntimmerskonterfej i cigarrbodarne, så länge här finnes halfklädda damer att beskåda på balerna samt utmanande kvinnofigurer på gator, i hem och hvart vi vända oss! Jag önskar nu, att jag gått ut i salongen i afton och sagt fröken Amanda och fröken Adele, huru de just i sina utstuderade dräkter kunde tjäna till modeller för de omtalade cigarrbilderna! » Vi stodo nu vid fru Falcks dörr. » Det är sannerligen ord och inga visor, som vännen Erik bestått oss två till desert, » sade hon. » Förlåt, kära tant, att jag kommit med allt detta till er två; jag borde ha sagt det där inne i flocken! » Hon tryckte hjärtligt hans hand till god natt och gick tyst in till sig. Erik oeh jag fortsatte vägen mot mitt hem. Han gick tyst en stund, jag likaså.
Änfeligen får jag ock anmärka, att om å ena sidan Lagutskottet velat lemna inteckningsbafvare, vid ifrågavarande till fällen, ett i min tanka onödigt tillfälle att yttra sig angående inteckningarnes dödande, har dock ä en annan sida Utskottet så föreslagit praescriptionstiden, att detta tillfälle i vissa fall icke möjligen skall kunna begagnas. Att nemligen desse skulle hos Domstolen aflemna sitt genmäle , å landet vid nästa Ting efter den dag kungörelsen sista gången funnes i Tidnivgarne införd, biifver väl omöjligt, om t. ex. snnoncen stöde införd i dag i Tidningarne, Tinget börjades i morgon vid någon Domstol i Skåne, och fordringsägaren bodde i Norrland, eller till och med, om Domstolen och inteckningshafvaren voro hvarandra närmare, Äfven för Staden är terminen af en månad efter sista kungörelsen i Tidningarne nog knapp; och torde derföre en lämpeiig jämkning af ptacscriptionsfiden böra äga ruin, om eljest principen skall bibehållas, samt åter - 112 Den li Junii J. m. remiss, åtminstone i detta afseende finnas vara behöfvelig. Grefve Spens, Carl Gustaf: Emot den af Lagutskottet föreslagna redaction, torde det tillåtas mig få göra följande anmärkningar: Orden: ”eller, i händelse af klander, fastställd blifvit” synas mig vara öfverflödige och meningen innefattas i det föregående: ”så snart Auctions förrättningen vunnit laga kraft.” Stadgandet: ”att Auctions förrättaren bör afgifva bevis så väl om Auctionens laga kraftvunna egenskap, som ”i hvad mohn köpesumman till gäldande af de uti fastigheten intecknade fordringar varit tillräcklig och inteckningshafvarne emellan blifvit fördelad;’’ synes mig egenteligen passande endast till utmätningsförrättning. Auctionsförrättaren är der alltid en 1 lag bestämd Embetsman och fördelningsgrunden är obestridlig, eller åtminstone vanligtvis obestridd.
Man har sagt, att ingen borde få votera, sorn ej öfvervarit discussionen i ämnet. Jag skulle gilla det, om målen afgjordes första gången de komma under discussion; men då alla betänkm tryckas, skulle jag anse oformligt, oriktigt och orimligt, att för dem, hvilka hafva enskilda göromål eller embeten att sköta, dem de ej kunna öfvergifva för att ständigt bevista B. o. Ad:s öfverläggningar, afskära rättigheten att yttra den öfvertygelse, hvilken de fattat eft - lika grundlig undersökning, som under discussio.jen kan nstadkommas. Det är på denna grund, jag instämmer i deras mening, som yrkat återremiss af Utsk:s betänkande. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: För att i någon mån svalka Hr Rosenblads häftighet emot Ridd.Utsk., får jag, i egenskap af secreterare i Utsk., tillkännagifva, att det verkligen varit till följd af mitt förbiseende, som ett undantag för BondeSt. icke uti Utskrs betänk, influtit vid den deri gjorda uppgiften, att 2Cne upprop ej äga rum hos de öfriga Stånden. Jag skall ej underlåta att, då betänk., jemnlikt R. o. Ad:s beslut, till Utsk. återkommer, derom upplysa, och jag kan försäkra, alt sådant icke härrört af den ringaste afsigt hos mig att missleda R. o. Ad.; ty såsom representant fastar jag alldeles ingen vigt vid det beslut, som i denna fråga blifver fattadt, och dessutom var jag så säker derpå, att Utsk:s tillstyrkande ej'skulle vinna bifall, att jag ej trodde , att en så obetydlig omständighet, som den ifrågavar., skulle kunna i någon mån inverka på beslutet. I alla fall hade det så helt och hållet legat utom min karakter att genom en oriktig uppgift söka utverka ctl af mig önskadt lesultat, atl Deli 17 Juni f. m. i63 / rlcn endast kunnat ske genom ett förbiseende, som jag anhåller, att R. o. Ad, matte ursägta.
Efter att nu hafva yttrat sig öfver de emot Utskottets förra utlåtande rörande detta ämne framställda anmärkningar, får Utskottet förklara, att Utskottet finnér deslomindre anledning frånträda, hvad uti samma ut - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 261, 7 låtande är vordet tillstyrkt, sora 2:ne Riks-Stånd bifallit detta i sin helhet. Utskottet anser sig således föranlåtet hemställa, att jemväl Borgareoch Bonde-Stånden måtte bevilja det af Utskottet, emot föreslagna vilkor, tillstyrkta låneunderstöd för återuppbyggandet af Conradsforss bruk. Slutligen får Utskottet, med anledning af den utaf Ridderskapet och Adeln tillagde föreskrift, att, före lånemedlens utanordnande, äfvenledes bör till Riksgälds-Contoret ingifvas bevis, att lånsökanden icke innehar förmynderskap, vördsamt erinra, att Utskottet med det under lit. B. föreslagna stadgande om ”aflemnandet af fullständiga handlingar, angående den föreskrifna inteckningssäkerheten,” afsett ej allenast nyssnämnde bevis, utan äfven vederbörliga |intyg derom, att låntagaren icke bär om händer någon kronouppbörd eller andra förmonsrätt egande medel. Stockholm den 4 April 1845. STOCKHOLM, tryckt hos PG. ' Stats-Utskottets MemorialN.-o 262. [ N:o 262. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 April, kl. 7 e. na. Memorial, angående licjviderandet af kostnaderna för tryckningen af Riks-Ståndens Protocoller samt utdelandet af samma Protocoller med dertill hörande Bihang.
H. m:t drottningen afreste visserligen i lördagsafton med extralåg hit upp till Stockholm för att besöka hoffröken Ekelrä, hvilken ligger illa sjuk vid Ulriksdal. Återresan till So fiero ägde dock rum redan på tisdagen. Med samma extratåg afreste kronprinsparet från Sofiero till Järna för att för sommaren slå sig ned på Tullgarn, dit deras barn redan utflyttat. * 199 egendomen mr 101 vid Valhallavägen öppnats af aktiebolaget » Parasiticidai. Vi hafva ännu en gång haft tillfälle aflägga elt besök därstädes och funnit allt synnerligen ändamålsenligt anordnadt, såväl för desinficeringen och mattpiskningen som för förvaringen af dit lämnade effekter. Möbler befrias äfven fullständigt och utan att skadas från all ohyra. Jämte de förträffliga anordningarna i sagda hänseenden finner man ock en properhet och snygghet, som göra ett mycket godt intryck. Anstalten har ock redan, synes det, vunnit det största förtroende hos allmänheten, hvilket framgår däraf, att försäkringssumman å inlämnade effekter redan öfverstiger en million kronor. * Ord och Bild, den förträffligt skötta illustrerade månadstidskriften, på hvilken vi förut haft tillfälle fästa våra läsarinnors uppmärksamhet, har följt de stora utländska illustrerade tidnin garnas föredöme och utgifvit ett särskildt midsommarsnummer, kalladt » Sommarsol ». Inom ett prydligt omslag i akvarelltryck bjuder häftet på en hel del intressanta uppsatser och illustrationer af flere framstående författare och tecknare. » Sommarsol-, som tryckes i stort kvartformat, kostar endast en krona. Ett synnerligen lämpligt tillfälle erbjuder sig här att genom detta häfte, hvars hufvudsakliga innehåll sedan kommer att infly ' a i » Ord och bilds » juninummer, lära känna denna som sagdt väl redigerade tidskrift, hvilken borde finna väg till hvarje bildadt hem. Tidskriftens årgångspris är 10 kr. med ett häfte i stor oktav för hvarje månad. * För resesänongen. Landsmän, som besöka Berlin, vilja vi på det varmaste anbefalla det i början af innevarande år nyöppnade Palast Hotel vid Potsdamerplatz, en af de mest trafikerade platser i den tyska hufvudstaden.
S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets, den 24 sistlidne September, under N:o 103, afgifna och, den 3 derpåföljde October e. in., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 58, förut meddelade Betänkande 0111 ändring eller'förklaring af 18 och rg §§. i Kongl. Förordningen, den 13 Julii r 8 IS, angående inteckning i fast Egendom ; fann väl Ridderskapet och Adeln, å ena sidan, nödvöndigheten deraf, att genom en Författning bestämdes grunden, hvarefter redan meddelade gemensamma inteckningar i flera Fastigheter borde å dessa fördelas, när de komma i olika egares händer, men ansåg, å andra sidan, olämpligt, att, under namn af Lagförklaring, vidtaga stadganden, hvilka borttaga och förändra nu befintliga föreskrifter uti Intecknings-Förordningen, nemligen : 1:0 stadgandet uti 18 § , hvarigenom tillätes, att, med samtlige Inteckningshafvares bifall, en del af intecknad pant kan derifrån lösgifvas, och hela skulden å återstoden öfverflyttas; 2:0 19 §:s föreskrift, hvarigenom den senare Inteckningshafvaren berättigas att, då Fastigheterna ännu äro uti Gälgenärens hand, få tillgodonjuta den förmon, att den äldre gemensamma Inteckningen först utta - 72 Prat.
Då vardt Konungen bedröfvad; dock, för edens skull, och för deras skull, som der såto vid bordet, ville han icke visa henne af; Utan straxt sände Konungen bödelen, och böd inhemta hans hufvud. Han gick åstad, och halshögg honom i fångahuset; Och bar fram hans hufvud på ett fat, och fick pigone; och pigan fick det sine moder. Då hans lärjungar det sporde, kommo de, och togo hans lekamen upp, och begrofvo honom. Och Apostlarna församlades till Jesum, och förkunnade honom all stycke; och hvad de gjort och lärt hade. Då sade han till dem: Kommer I allene afsides med mig uti ödemarken, och hviler eder något litet; ty der voro månge, som gingo till och ifrå, så att de hade icke tid till att äta. Och så for han bort afsides till skepps uti ödemarken. Och folket såg, att de foro sina färde; och månge kände honom, och lupo dit tillsammans af alla städer, till fot, och kommo fram förr än de, och församlades till honom. Så gick Jesus ut, och fick se det myckna folket, och varkunnade sig öfver dem; förty de voro såsom får, de ingen herdan hade; och begynte lära dem mycket. Och då nu dagen var fast framliden, gingo hans Lärjungar till honom, och sade: Här är öknen, och tiden är fast förliden; Släpp dem ifrå dig, att de måga gå bort i byarna och torpen här omkring, och köpa sig bröd; ty de hafva intet äta. Då svarade han dem, och sade: Gifver I dem äta. Då sade de till honom: Skole vi gå bort, och köpa för tuhundrade penningar bröd, och gifva dem äta? Då sade han till dem: Huru mång bröd hafven I? Går, och ser till. Och sedan de hade sett till, sade de: Fem, och två fiskar. Då böd han dem, att de skulle sätta sig alle i matskap, i gröna gräset. Och de satte sig i hopar, hundrade och hundrade, femtio och femtio.