Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Kongl. Maj:t har Westerviks Tändsticksfabriks-bolag, — jemte förmälan att Bolaget, genom kontrakt den 14 Mars 1857 med då varande arrendatorn af en torplägenhet, benämnd Ladugården, under 3:dje Majors-bostället vid Andra Lifgrenadier-regementet, Stufverum i Lofta socken af Tjust härad och Kalmar län, samt belägen på den yttersta, nära Westerviks stad gränsande udden af boställets egor, betingat sig rättighet till en byggnadsplan för anläggande af en Tändsticks-fabrik, men att Bolaget blifvit uppsagdt till afflyttning den 14 Mars 1861,— i underdånighet anhållit, att, enär Bolaget, som, under förutsättning af en längre tids besittning af denna lägenhet, låtit med icke obetydliga kostnader derstädes uppföra åtskilliga byggnader, genom denna uppsägning skulle försättas i nödvändighet att nedrifva husen och nedlägga fabriken samt afskeda arbetarne, deribland befunne sig en mängd af Westerviks stads fattiga barn, derest icke ifrågavarande lägenhet kunde för framtiden blifva Tändsticksfabrikens tillhörighet, Kongl. Maj:t täcktes i nåder tillåta att förenämnde för fabriken erforderliga byggnadsplan fin se till Bolaget upplåtas, antingen under ständigt arrende, emot årlig afgift till boställs-innehafvaren, eller ock med full eganderätt, antingen genom köp eller emot vederlag åfjord från det bostället angränsande hemmanet Sandebo. Häröfver har Krigs-kollegium, efter det så väl Kongl. Maj:ts Befallnings - Kongl. Maj-.ts Nåd.
Detta strider dock säkert mot syftningen och ändamålet af en vis Lagstiftnings åtgärder, som böra leda till allmänt båsta men icke till folkets skada och förnärmande. För mången öfverstiga nämnde böter hela dess skattebelopp ; och en så svår påföljd syries nu fast mindre nödig, som med den contrcll och noggrannhet i husförhörslängden nu iakttages, svårligen något underslef vid mantals-uppgiften hädanefter torde äga rum. Från förestående synpunkt dristar jag alltså vördsammast, föreslå den ändring i ofvannämnde författning, jemförd nied 5 Art. i §. 5 mom, i nu gällande Bevillningsförordning att pligten för uteblifvande eller första gången underlåten anmälan vid mantalsskrifning nedsåttes till tolf skillingar, i likhet med hvad Kongl. Brefvet den r5 Januari 7806 innehåller: att innan någon till dylika böter uppföres skola tvånne upprop föregått, och den ej dertill vara för - 38o Den 5 Martii. fallen, som innan skattskrifningens skit afletnnat sin uppgift; oell alt uttryckligen bestämmes huru och hvar ändrings sökande i dessa och de flera i högstberörde 1812 års författning omnämnde vitesböter, som af Konungens Befallningshafvande kunna åläggas, fullföljas må. Om communication till Respective MedStånden och remiss till behörigt Utskott af detta Memorial anhålles i all ödmjukhet. Herr Rosenblad, B ernhard: Redan har ett RiksSfånd stadgat offentligheten vid sina sammankomster, och framdeles kunna de öfriga följa detta Borgare-Ståndets, efter min öfvertygelse hedrande efterdöme. Jag delar visserligen icke den farhågan, att oordningar genom offentlighetens införande blifva sannolika __ dertill år både det förflutna och det närvarande mig en för säker -borgen; men jag tror att en lagstiftnings-ornsorg äfven bör sträcka sig inom möjlighetens gråns. Jag tror också, att 110 och 111 §. RegeringsFormen och den deri upprepande 77 §§.
Tages härvid tillika i betraktande det tillfälle, som genom regleringen för Läns-Styrelsen är boredt, att få använda tillskottet på det sätt, som bäst synes, torde det vara ©tvifvelaktigt, att, om regleringen till sina grunder konseqvent vidhålles och sjelfva verkställigheten fortfarande med besparing utföres. 17 skjutsoch gästgifveribestyret inom provinsen bör för framtiden kunna ordnas pä det både för den resande, i hänseende till ordning och beqvämlighet, och för provinsens skjutsskyldige, med afseende å besparing, fördelaktigaste sätt. Politi. I afseende å rättvisans skipande samt allmänna ordningens vidmakthållande är länet indeladt uti tvänne domsagor, tre fögderier, ett landsfiskalsoch 19 länsmans-distrikter; hvarförutan fjerdingsman finnas antagne nästan uti hvarje socken. Nämnde kronobetjening är visserligen fåtalig i förhållande till Jemtlands stora arealvidd; men i den mån municipal-styrelse af allmogen blir mera känd och intresset derför hinner väckas, torde likväl personalen måhända blifva tillräcklig, men för närvarande vore en tillökning i Länsmännens antal nödig, och Läns-Styrelsen har varit betänkt att hos Eders Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan derom, i sammanhang med förslag till en ny indelning af några länsmans-distrikter, som för närvarande, med hänseende till lokala förhållanden, äro olämpligt indelade. På det municipal-styrelsen eller socken-näinnderne må kunna i fråga om ordningens vidmakthållande mera verksamt dertill bidraga har Läns-Styrelsen ämnat att få en ny med afseende å nuvarande förhållanden fullt tjenlig ordnings-stadga för byarna till stånd.
» Man skall tilläfventyrs om 1881 års riksmöte säga, att det icke varit rikt på stora resultat i fråga om sin verksamhet, men man skall hos andra kammaren ötvifvelaktigt erkänna en mönstergillhet i fråga om parlamentariskt skick, en hofsamhet o§h ett lugn i diskussionen, hvari ötvifvelaktigt talmannens oveld, förmåga, lugn och mot alla utan undantag lika förbindande sätt ha haft sin vigtiga del.x&gt; — Det är andra kammarens ungdomlige ålderspresident, landshöfdingen, grefve Erik Sparre, som i sitt tacksägelsetal till kammarens talman vid afslutandet af 1881 års riksdag yttrar dessa ord. De äro icke många, men de äro desto mer innehållsrika, det är en liten programunge som grefve Sparre här upprullar, lika öfverraskande som hans anföranden understundom pläga vara. Om man nu naturligtvis undantager det af ingen bestridda och välförtjenta talet om det sätt, på hvilket herr Wijk vetat sköta sin klubba, så kan man vid skärskådandet af denna så korta tirad med fog fråga som Horatius: » risum teneatis amici » ~ kunnen I tillbakahålla ert löje, god ’ vänner? Ur dagens krönika. I Till en början är det svårt att tilltro den eljest så skämtsamme ålderspresideuten fullt allvar, då han talar om, att man » tilläfventyrs » icke skall tillerkänna 1881 års riksdag hedern att hafva varit » rik på stora resultat ». Det är icke » tilläfventyrs » detta, utan fullt klart, säkert och tydligt, att 1881 års riksdag, långt ifrån att kunna » framvisa några stora resultat », knappast har några resultat alls att berömma sig af, ty de få som finnas äro icke särdeles anmärkningsvärda, såvida man icke vill inberäkna de negativa resultaten. Gor man detta, så har 1881 års riksdag något uträttat, ty den har afslagit åtskilliga icke så ovig-tiga kungliga propositioner.
ökad stängsel-skyldighet; samt att, om olägenheterne, som äro oskiljagtiga från den nya och den gamla delningsgrunden, med hvarandra jemföras, den enas eller andras företräde icke synes vara serdeles Öfvervägande; alltså och då en stor del af allmänna besvär utgå efter mantal, samt folket vant sig att derefter i allmänhet mäta sina rättigheter och skyldigheter, hafva Rikets Ständer icke kunnat antaga den i förslaget uppgifne nya delningsgrund, utan deremot ansett, att den hittills gällande grund för stängsel-delning må jemväl hädanefter bibehållas; i följd hvaraf och då Rikets Ständer sålunda ogillat delningsgrunden, i hvilken omständighet det nya förslaget till Stängsel-Förordning hufvudsakligast skiljer sig fränden nu gäliande Författningen derom, Rikets Ständer ock ansett en speciel granskning af Expeditions-Utskottds Förslag till und. Skrifvelse 54* förslagets serskilda föreskrifter vara utan ändamål; hvadan Rikets Ständer funnit omförmälde förslag i sin helhet jemväl böra ogillas. Hvilket allt Rikets Ständer tår till svar å E K. M:s högstberör4 de Nådiga Skrifvelse, härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Februarii 1835. N:o 293. ?”•• Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 16 Febr. 1835. Preste-Ståndet den 16 Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Ståndet den 2 Mars — Rikets Ständers underd. Skrifveise} angående Forvagns-Inrättningar j m. m. (T)econ.-Ulsk. N:ris 98» 134 & i420 i S. A. K.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s betänkande N:o 118. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå samma betänkande. Ropades äfven ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att under discussionen blifvit yrkadt, det betänk. N:o 118 skulle läggas till handlingarna och utlåt. N:o 29 bifallas. Frih. Cederström: I händelse Hr Frih. o. Landtm. Den i8 Januari. icke kunnat uppfatta R. o. Ad:s svar på bifall eller afslag å betänk., så anhåller jag örn votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att icke rätt väl kunde bestämmas hvilken mening egentligen borde blifva föremål för votering, förr än förklaring blifvit gifven hvilken mening, som ansetts vara öfvervägande, hvarföre Hr Landtm, nu förnyade sin propos. till bifall å betänk. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, nu förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, begärde Frih. Cederström votering. Upplästes till justering och godkändes följande voterrsproposition : Den som bifaller AllmBesvärsoch Ekon.Utskts betänk. N:o i iS, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. betänk. N:o 29 och lägger N:o r 18 till handlingarna. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 17. Nej — 20. Ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrs den 5 sisth Dec. på bordet lagda utlåt. N:o 11g, i anleda, af väckt fråga om stapelstadsrätt för köpingen Döderhultsvik, samt länsstyrelsens förflyttande dit ifrån Calmar stad. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anser TJtsk. hafva orätt i båda sina tillstyrkanden.
Då R. o. Ad. vid den §, sorn först återremitterades, beslutade, att Utsk:t skulle ega rättighet att äfven i andra §§ göra nödiga förändringar och modifikationer, så vågar jag, för tidens vinnande, hemställa, om icke ordet »sammankomst», till följd af det förut fattade beslutet, kan af Utsk:t utbytas mot »adelsmöte», utan att någon ledamot behöfver göra sig besvär att för hvarje gång derom framställa yrkande. Frih. Klinckowström: Som i de återstående §§:ne ordet »sammankomst» förekommer endast 2:ne gånger, kan det ej taga någon särdeles tid att, såsom jag förut gjort, föreslå förändring deraf; och får jag alltså, för att detta ansvar icke måtte hvila på Utsk:t, hemställa, att ordet »sammankomst» i denna § utbytes mot »adelsmöte». FJter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., bifölls §:n med ändring af ordet sammankomst till ordet »adelsmöte». § 28. lista mom:t. Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm: Vid det nu föredragna mom:t måste jag göra en anmärkning i afseende på redaktionen. I första punkten står: »Protokollet vid sammanträdena skall i korthet angifva hvarje föredraget ärendes beskaffenhet och det deraf föranledda beslut samt, der omröstning egt rum, uppgift om, huru många röstat fiir eller emot.» Orden »angifva hvarje föredraget ärendes beskaffenhet» anser jag vara ett mindre lämpligt uttryck, och tager jag mig derföre friheten föreslå den förändring, att dessa ord utbytas mot: »redogöra för behandlingen af hvarje föredraget ärende»; och anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på detta mitt förslag. Frih. Leuhusen: Jag kan ej förstå fördelen af den för ändring Hr Belfrage föreslagit. De frågor, som hädanefter komma att utgöra föremål lör R. o. Adis öfverläggning i allmänhet, synas mig icke vara af större vigt, än att det torde vara fullt tillräckligt, att prot. anger hvarje ärendes beskaffenhet och beslutet deri.
Prot. i834- 7 Sami. 1 Afdel. 3:dje Häftet. l.ag-Ut{ kottet t B t. A’:» 19 sorn i mål, angående tullväsendet, jemlikt berörde Kongl. Förordning, nu uteslutande tillkom. Svea Hof-Rättmätte hädanefter delas af de öfrige Rikets Hof-Rätter, sä vidt målen, i följd af de i lagstiftningen för måls fullfölj andie i Öfver* Rätt i allmänhet gällande grunder, kunna anses hvardera Hof-Rättens befattning tillhöra; lör hvilket förslag; Herr von Stahl trott sig finna ett ökadt skäl (häruti, alt, till följd af Kongl. Kungörelsen den 7 Maji 1831, Sjötulls-Rätterne upphört, och de åligganden, hvilka tillkommit bemälde Domstolar, blifvit öfverflyttade på Rådstufvu-Rätterne; och har, vid remissen af denna motion till Lag-Utskottet den 4 sisth Mars, Herr Friherre Casper Wilhelm Ehrenborgh yttrat sig anse den splittring af mål, som uppkomme genom det närvarande förhållandet, vara högst menlig, hvadan Herr Friherren, eluira den Huf-R,ätt„ hvars Ordförandeskap var honom anförtrodt, lomme att, genom en förändring härutinnan, få den gnesta tillökningen i göromål, tillstyrkte, att den nu existerande oformligheten måtte undanrödja^ I samma, ämne Rar också hosWallof]. Borgare-Ståndet blifvit af Herr C. L. Hessle räckt en till Lag-Utskottet under den 3 nästlidne Mars remitterad motion, hrari, jemte det, såsom föremål för densamma, uppgåfvos de i ofvanberörde Kgl. Förordning meddelade stadganden:
St:r sålunda föreskrifvit, utaf Hrr Fullmägtige i R:g:sContoret uppburit och emottagit ofvannämnde Etthundrade Tusende Riksdaler Banco; hvilket härmed erkännes och qvitteras; —härjemte förbinder Directionen sig att, genom Bolagets sammankallande, så fort Bolagsreglorne det medgifva, förskaffa Bolaget ansvarighetsförbindelse för penningesummans återbetalning, på sätt R. St:r beslutat, och denna förbindelse Hrr Fullmägtige tillställa. Att förestående är lika lydande med det Förslag till förbindelse af GöthaCanalDirectionen, som finnes liilaggdt Hrr FuIImägtiges i R:g:sContoret Skrifvelse till H. StatsUtskottet den 21 April 1829, intygar ex Officio Th. Nystrom. Reservati oner. Af Hr Friherre Palmstjerna: "Då, efter mitt omdöme, R. St:rs beslut, att ifrågavarande 100,000 R:dr genast skola utbetalas, är tydligt, äfvensom att R. St:r icke föreskrifvit, att någon annan ordning för desse medels utbetalande nu skulle iakttagas än som förut ägt rum, när GöthaCanalDirection uppburit de lånebiträden, hvilka R. St:r vid förra Riksdagar lemnat Bolaget, och således Utskottet, B e t ä n k a n d e n, N:o 107. 137 utan vidare förfrågningar, om verkställigheten af R. St:rs Beslut, kan fatta sitt Beslut, och jag derjemte anser R. St:r ej böra besväras med skrifvelser och öfverläggningsämnen, som ej nöd vändigt skola dragas under deras förnyade pröfning; så reserverar jag mig ifrån Utskottets Beslut. Hvarom med Hr Friherren förenat sig Hr ContractsProsten Öslberg samt Hr ContractsProsten Doctor Rönbeck. Af Hr CommerceRådet Santesson; Jag nödgas reservera mig i allo emot StatsUtskottets behandlingssätt af den verkställighetsfråga om hvilken det nu ifrågavarande Memorial handlar, nemligen: 1:0
I8VH. S. O. Ilti Bonde - Stänket har wid öfwerläggning om de Posthemman L allmänhet förunte Friheter, jnnförde med det beswär och dryga answar Postförscln ofelbart mcdförcr » för berörde HcmmanSJnnehafware, särdeles pä de tractcr i Riket, där Posten till och med ätta gängcr i weckan mäste transporteras, fräga blifwit wäckt, om det icke more möjligt ställa denna Inrättning antingen genom Enfrcprenade eller annorledes pä en sädan fot, att densamma förutan bäve Statens och enskildes betungande, kunde bära stg sjelf, och dcn klagan derigenom fdrckommeis, som icke sällan warit förspord, ä ena sidan öfwer det onu8 Postförscln medförer för de Hemmansägare, som dertill äro förbundne, och ä den andra, öfwer dcn brygare del Allmogen mäste »vidkännas uti ätjkillige skyldigheters fullgörande, derigenom, att Post-Hemmanen till en del äro frän Rotering befriade och i allmänhet tillgodonjuta lindring uti hwarjehanda tyngder, dem andre Hemman sä oafkortadt widkännas. Bonde - Ständet har trott, att med lika skäl, som förändringen uti Hälloch Rcscrve - Skjutsningcn fästat Rikets Högloft. Ständers upmärkfamhct, skulle Postförscln, säsoin äfwcn warandc en skjutsningstyngd, förtjena afseende till den päfölgd, att i händelse nägon förmonligare anstalt dermed kunde blifwa widtagen, borde sädant dcstomindre uluraktlätaS, som det Allmänna skulle tillskyndas cn icke obetydelig winst, r händelse alla Posthemman i Riket kunde äterfdras bland antalet af de öfrige Hemman, hwilka rusta Soldat eller Dätsman, widkännas Kronoskjutsning och Jnqwartcring, Allmän Byggnads - skyldighet och siere 64 Den i September. flere dylikc oriera.
Departement kommer att organiseras för ön S:t Darthe - Den iG Mars f. m. i43 lemys förvaltning, hvilket icke hädanefter kan komma att belasta Svenska Statsverket, vid hvarje Riksdag till Riksens Ständers kunskap komma, hvad i denna del af Styrelsen sig tilldragit, 0. s. v. — Häraf visar sig klart, att Förvaltningen af Ön S:t Barthelemy är för alltid skild, så väl från Svenska Statsverket, som från Svenska Statsförfattningen; och de hithörande ärenderne kunna således icke förekomma bland StatsRadets Handlingar, hvaraf ock följer, att ConstitutionsUtskottet ej kan infordra de deröfver förda Protocoll. Väl har Herr Hjerta sagt, att Colonial-ärenderne måste hänskjutas till de Ministeriella eller Commandomålen, men den uppläste §:n i 1812 års Riksdagsbeslut visar tydligen, att så icke är. Ty der slår icke att dessa ärender skola föredragas hvarken af StatsMinistern för Utrikes Ärenderna eller Konungens Rådgifvare i Commandomål, utan det har helt enkelt blifvit öfverlemnadt åt Konungen, alt efter eget godtfinnande sköta Coloniens förvaltning. Herr Hjerta har för öfrigt yttrat sig om Konungens vägrade sanction till några af Rikets Ständer vid denna Riksdag framlagda Lagförslag på ett så otillbörligt sätt, att det icke ens lönar mödan att upptaga detta yttrande till besvarande. Jag skulle likväl tro, att då Rikets Ständer ej få öfverlägga om Regeringsmaktens vidtagna beslut, kan en vägrad sanction åt framlagda Lagförslag ej blifva föremål för Representa - i44 Den 16 Mars f. m. tionens klander annorlunda, än i enlighet med 106 och 107 §§ RegeringsFormen i afseende på StatsRåden, och i enlighet med io3 § i afseende på Högsta Domstolens ledamöter, och den verkan deras tilleller afstyrkande haft på Konungens beslut. Jag anhåller om proposition till bifall af ConstitutionsUtskottets Memorial. Herr Rosenbladj Bernhard:
Maj:t motionären ansåge böra göras; 3:o af riksdagsfullmägtigen Petter Johan Pettersson från Jönköpings län, biträdd al Jons Mänsson och Pehr Nilsson jerrnäl derom, all, efter nuvaiande innehafvares död, biskops-embelels löne-inkomster måtte indragas och dess åligganden öfverflyltas på domprostarne, med titel af biskopar, och i slilL, der ingen domprost funnes, på den äldsla consistorialis, med titel af superintendent eller dylikt och med förbindelse att, emot lämpligt arfvode, bestrida biskopens embelsbefaltningar; finnande motionären den invändning, ”att biskoparne äro beståndsdelar af vår representation och att indragning af deras embeten ej kan ske, utan förändring af grundlagarne,”— en stötesten, som dock skulle kunna undvikas, på sätt förrbemäldt är—genom den föreslagna öfverflyttningen af embetels åligganden jemte namnet på domprostarne och äldsta consistorialis, vara till fullo besvarad, desto mera som dessa grundlagar på intet ställe bestämde, huru många biskopurne skola vara. Dessa motioner, med hvad mera i dem omständligen är anfördt, har Utskotlet i behörigt öfvervägande tagit, och hvad först beträffar den i dem alla framställda frågan om biskops-entbetenas af skaffande, utom i Upsala och Lund, om biskopsgöromålens öfverflytlande på domprostarne och lönernas indragning lill statsverket samt Liskops-prebende-pasloralernas förklarande för konsistoriella; så, ehuru förslag i enahanda syftning under åtskilliga föregående riksdagar förekommit och af de sammansatta Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-ulskotten, efter från liks-stånden erhållna remisser, varit lill behandling upptagna och jemväl med tillstyrkande afgjorda, hvarefter dock frågorna härom hos Rikets höglofl.
” Hrnne torde ihågkomma, alt just inom dessa län är bränvinsbränningen mest utsträckt. Vidare har K. M. i Sin Propos. sagt, att brån vinsbränningen, sådan den hittills bedrifvits är högst skadlig, och K. M. har tillika pä det allvarligaste upmanat R. St. ”att, med åsidosättande af alla enskilda och jemförelsevis obetydliga intressen, medverka lill undanrödjande eller åtminstone förminskning af ett ondt, som, om del får ohejdadt fortgå, måste föra landet allt närmare till ekonomiska obestånd och moraliskt förderf.” Sedermera hafva vi emottagit en mängd petitioner och motioner i samma syfte, som Hrr Landsförs af mig nu upläste embetsberättelser. Skälen för den föreslagna reformen synes mig särdeles talande och ännu mera, om man ihågkommer att, oaktadt den låga skatten, antalet af bränvinspannor, som år 1829 upgick till 173,000, blifvit så förminskadt att det år 1852 endast utgjorde 35,000. Detta bevisar ju, alt en stor mängd af allmogen redan insett, att bränvinsbränniugen icke är nödvändig för landtbruket. Huru man då kan påstå, att förslaget skall vara brådstörtande, kan jag icke fatta, särdeles som man haft så lång tid att betänka sig. Man har vidare sagt, att förslaget icke medgifver någon öfvergång; men 99 och 100 §§ visar just en sådan öfvergång. 1 anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, att Utsk. velat flytta bränvinsbränningen lill städerna, får jag erinra, att derom finnes icke ett enda ord i Utsk:s Betänk. Det innehåller endast, att bränvinsbränningen bör öfvergå till fabriksrörelse. Under frågans behandling i Utsk. hyste jag den åsigten, att bränvinsbränningen reglerades bäst, om fabriker inrättades å landet, der ymnig tillgång på spannmål och lätt sjötransport vore att tillgå, och nå - 430 Den 26 April f. m. got liknande yttrande har troligen gifvit Frill.
Är Förmyndaren ofrälse man, eller huswudmans moder, som är lagligen förordnad till hans Förmyndare, dä ätt' törst hans närmaste fäderneoch deräst sadan ei fi ines, desi möderne, frände as adelig börd, att Fnl! 'äi.kit för hnf-ondmannenS ätt förordna, och i hä welle e>> h» wistman, sa korrt tid före utsatt Riksdag g noa: dö"cn alga, att Förmyndare för hans omyndige son ej ännu hunnit förordnas, ware lag samma k. Upstar wid smekning^, twist om hufwudmanna räte Dm 16 December. 95; rätten, börden, af det bliswande Riddarhus Utskottet, esker genealogiernas föranledande pröfwaö, och emedlertid den af ätten ar.teknas, som esker de för hand w mande Tabeller befinnes den äldste wara, nilis dest nied '?:>! a^iqe bewis, den andre sin hällre läkt till säle och slamma stylta gittat. §. 6. Hafwer Hnämndman wid laga tid, sör sin Ätt Fnllmöglig förordnak, dä ma han ej under hela den Riksdagen sjelf för Ätten säte intaga, ännu mindre denne således öfwerlärne rättighet ömsom med Full^ mägtigen begagna. Nu hafWer den antagne Full» mägtigeii utrikes rest, eller under Riksdagen genom döden algatt, eller derifrån ester styrkt laga förfall och erhällir tilständ i allo afrcst, da mä hufwudmau sedan sädank lagligen inför Riddarehus-Utskottet intygadt wordet, sitt säte och stämma sjelf »maga, eller ock annor behörig Fullmägkig förordna.