Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directionen, som särskildt hemtat anledning till förenämnde underdåniga anhållan, af de fördelar, hvarmed gamla Trollhätte-bolaget hugnades, hvars deltagare ännu uppbära 12 procent* ränta af allmänna Medel, har i öfrigt till stöd föt densamma åberopat billigheten, att bereda någon ersättning för enskilde Medborgare, som, till utförande af ett allmänt foretag, äfventyrat betydliga summor, och nyttan att återgifva ett verkligt värde åt actie-Capitalet Proposition angående Götha Canal. 671 hvartill väsendtligen skulle bidraga, att actiernes beläning uti Rikets Ständers Penningeverk till ett skäligt belopp medgafs. Sluteligen har Directionen i underdånighet framställt vigten deraf, att till högst nödige förberedelser för det löpande årets arbete, Directionen får, på Bolagets vägnar, nu genast i Rikets Ständers Bank lyfta de af detta års förut anslagne byggnads-biträde, återstående 200,000 Riksdaler, utan att Directionen förut behöfver infordra den sista actie-insättning, som 1815 års beslut inom detta års utgång föreskrifver; men örn hvilken betalnings-termins förflyttning till nästa år Directionen här ofvan å Bolagets vägnar anhållit. Vid öfvervägande af detta vigtiga ämne, har Kongl. Maj t, i det skick Götha Canal-byggnad nu är och m id afseende å den allmänna nytta, som hela planens fullkomliga utförande bör säkrast utveckla, funnit sig ej kunna tveka, att hos Rikets Ständer föreslå, att, efter pröfning af de återstående arbeten uppgjorda beräkningar, anvisa erforderliga medel till deras fullbordande i en ordning, som jemförelsevis förenar minsta kostnad med minsta tlds-utdrägt, Om Rikets Ständer finna Statens tillgångar ej för det närvarande medgifva årjiga anslag till fulla beloppet af de kostnader, sorn fullbordandet af Götha Canal och af andra allmänna anläggningar, utaf enahanda beskaffenhet, kräfver; så anser Kongl.
Den i September f. m. 79 1837*) icke här kan tillämpas, StatsUtskottet alltså saknat grund, att öfver Committerades förvaltning afgifva det yttrande, som förekommer i början af 4 §• nu under öfverläggning varande Utlåtande. Äfvenledes får jag nämna, att af hvad jag haft äran meddela upplyses, att det uti a:dra Momentet af samma \ §. omnämnde Architectens i Protocollet till beloppet ej åberopade förslag, enligt Committerades underdåniga skrifvelse den i5 November 1824, uppgick till 32,962 R:dr 24 sk., samt alt uti 3:dje momentet af samma §. ett skriffel influtit, i det Architechtens kostnadsförslag till rummens inredning endast är upptaget till 19,543 R:dr 16 sk., då det, enligt Committerades underdåniga Skrifvelse den i5 Junii 1827, uppgick till 19,876 R:dr 3a sk. Vidkommande slutligen den väsendtliga orsaken till byggnadsarbetets både lång *) Kongl. Majrts Kådiga Bref till ÖfverTntendentsEmbetet af den 29 Dec. 1827 lyder sålunda:; ”Af förekomne anledningar bafva Vi härmed ”i Nåder velat anbefalla eder, att låta de rit”ningar till allmänna Byggnader, som af eder föreslås, åtföljas af behöriga kostnadsförslag, så ”att de med Byggnaden förenade utgifter deraf ”må kunna ses och bedömas, äfvensom J börén ”i enahanda afseende granska kostnadsförslagen ”till sådane ritningar, hvilka från vederbörande ”insändas och utan förändring af eder till Vår ”Nådiga fastställelse anmälas.” 8o Den i Septembsr f. m. samhet och dyrhet, hvilken Utskottet i början af samma §. trott sig finna uti CommitteradeS vidtagne förvaitniugsåtgärder, nödgas jag Afven således vara af aldeles olika tanka, och tror, att densamma lutt förklaras af följande omständigheter: 1:0
Utskottets hemställan om >835 års Författnings upphåfvande samt förslaget i de tre första momenten grunda sig, enligt hvad förut blifvit yttradt, bland annat derpå, att en köpeafhandling angående lös egendom, som qvarblifver i säljarens varti, oell om hvars användande till betalning af säljarens skuld fråga uppstår, bör icke anses medföra fullgilligt vitsord om köpets verklighet, äfven om afhandlingen erkånnes af köparen och säljaren, utan annan laga bevisning derom företes; och ehuru man visserligen borde vara berättigad antaga, att denna grund för bevisningen, utan serskild föreskrift, skulle af execulorer och domare iagttagas, torde dock Utskottets åtgärd alt i 4 momentet införa en sådan föreskrift böra gilla», helst i85f» års Författning blifvit sålunda tillämpad, att deruti omnämnde köpeaflmmllingar ansetts innefatta full laglig bevisning i berördo afseende. Alt uti mål af ifrågavarande beskaffenhet fall ofta skola inträffa, då edgång år den enda lämpliga utvägen att utleta sanningen, ligger i sakens natur; men deraf följer ingalunda, att stadgandet om köpares skyldighet. att med sin ed fylla, det köpeafhandling ej blifvit ingången till tredje mans förfång, skall föranleda till missbruk af (den, ty, om ock en person anser sig utan synnerlig inre förebråelse kunna betjena en annan med lån af sitt namn lill en diktad köpealhandling, år det likväl icke tro - 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 171. ligt, att han till köpets bestyrkande går en falsk ed, helst fråga ej år om egen vinst. Hvad slutligen angår antnårkningarne emot 5:te momentet; så torde det ej kunna nekas, att ju det der omförmålda brott kan begås under omständigheter, som ån mildra, ån försvåra detsamma. Det torde derföre ej vara olämpligt, att Utskottet föreslagit serskilda slag af straff; och något hinder att åt domaren öfverlemna tillämpningen af det ena eller andra efter omståndigheterne, lärer ej möta i detta, mera ån i andra fall.
Dessa taga då väl ut sin ratt, men nationen förlorar derigenom allt mer och mer den garanti, som den å andra sidan måste hafva för sitt bestånd och bevarandet af sin värdighet; ty ju mera valen, och, genom dem, inflytandet på Statens öden faller inom den råa massans område, ju mera komma låga passioner att dervid göra sig gällande, ju mindre äger nationen förhoppning alt representeras af dugligheten, talangerna och de upphöjda karaktererna. Genom den inverkan på och corruption vid valen, som de förmögnare samhällsclasserne då se sig tvungne att utöfva, om de ej vilja se sig alldeles uteslutna derifrån, uppstår en demoralisation, som med snabba steg måste föra ett sådant folk till branten af sitt förderf. Är den reform, som hos oss önskas, af en sådan art, att den fordrar en förändring, så sönderbrytande af hela samhället? Om vårt älskade fosterland icke ägde en uråldrig frihet; om dess intressen ej från hedenhös varit represente rade, och hela vårt samhälle ej redan hvilande på ett strängt lagbundet skick; om här vore frågan att krossa despotismens fjel t rar för att rädda hvars och ens politiska och naturliga rättigheter undan ett nesligt förtryck: så skulle jag kunna förklara, att här, liksom vid det ofvannämnda tillfället i Frankrike, känslan skulle segra Öfver förnuftet, och att man af bristande erfarenhet då skulle tro sig befogad, ja pligtig att uppbygga det nya samhället på den ideella abstractionens grunder, troende sig endast deruti finna de nödiga garantierna för bevarandet af nationens frihet. Lyckligtvis är detta ej fallet hos oss. Den personliga oell politiska friheten hvilar på orubbliga grunder och är genom lag och urminnes häfd så väl bevarad, att det ej k a n falla någon in att i den minsta mån försöka någon rubbning deruti. Då denna frihet sålunda är fullt så mycket skyddad, som den kan blifva det, då landet äger en uråldrig representation, så är det ju klart, att frågan nu blott hvälfver sig om att tillse, huru den representation, som redan finnes, må kunna så utvecklas och fullkomnas, att de fel, som deruti möjligen upptäckts, må kunna afhjelpas, så att den kommer att svara emot sitt ändamål.
Idig heten fullgjordes; att, då emedlertid, uti valet emellan att verkställa inbetalning aine gånger om året, eller underkasta sig skyldigheten att betala ränta på ränta och således blott göra en inbetalning årligen, någon tvekan hos aflägset boende låntagare, hvilka hade lån på de mindre belopp, att årliga inbetalnings-skyldigheten endast uppginge till ett eller annat icttul R:dr, icke kunde uppstå, emedan kostnaderne uti postporto, commissions-arfvoden, m. m., uppginge till vida högre belopp, än den ränta på ränta, som i annat fall drabbade låntagaren, — derigenom inträffade, *tt de låntagare, hvilka, såsbm boende närmare hufvudstaden, sjelfve, utan »tt behöfva vidkännas några kostnader för lirjvidernas verkställande, derom kunde besörja, äfvensom de, hvilka innehade så stora lån, alt den ränta, som skulle upplöpa, i händelse betalningen skedde endast en gång om året, vida öfverslege de kostnader, som med inbetalningen voro förknippade, oftast flere år förr, ände, hvilka voro nödsakade att på en gång fullgöra inbetalningen för året, hos Banken slutbetalade sina lån; af hvilken anledning och då det syntes vara med rättvisa och bil - 6 Banco-Utnlctttts Utlåtande, JY:o 6g. lighet förenligt, att ett stadgande, hvilket endast ledde lill mehn för den fattigare delen af allmogen, borttoges, motionären föreslagit, att beräkningen af ränta på ränta uti Rikets Ständers Bank måtte i alla de fall, dessådan räntebei åkning iagttages, upphöra. Denna motion har bemälde Riksstånd til! B inco-Uukoltet remitterat. I anledning häraf får Utskottet lill en början erinra, att den Bankr n, på sätt ofvan är nämndt, medgifne rättighet att beräkna ränta på ränta, grundar sig på 6:te pnncten af Kongl. Resolutionen och Stadfästelsen den 3o April 1689, der det heter:
Någon helgd kan icke heller lemnäs åt dessa lagar, då de hopas på hvarandra utan att sedermera tillämpas, hvaraf följden blifver, att folket icke vet hvad som är lag eller icke. Lagen måste således innehålla sådana stadganden att de kunna tillämpas och följaktligen tjena till efterrät telse, så att, om de öfverträdas, de offentliga myndigheterna kunna tillämpa dem. Jag kan icke se att lagar skola bibehållas, sorn äro i strid med hvad som är rätt; t. ex. att, såsom Hr af Sillén yttrade, med böter tvinga menniskor att gå i Guds hus. En myndighet kan med böter försöka vinna ett sådant ändamål, och om han ser en menniska försumma gudstjensten, kunna böterna af den försumlige uttagas, men derföre är icke sagdt, att denna myndighet hvarken haft någon rätt dertill, ej heller att ändamålet dermed kan vinnas. Jag förnyar min anhållan om bifall till milt förslag. 222 Den 8 April e. m. Hr Tham: Jag har begärt ordet för att besvara en talares yttrande. Han sade: »Kommer den kristliga andan», så skall Sabbalhen äfven hållas i helgd. Vår Herre instiftade icke Sabbathsdagen derföre, att denna dag skulle likasom stå stilla och bida att den kristliga andakten först skulle komma, utan derföre, att just denna dag skulle å ena sidan framkalla denna kristliga andakt hvarest den icke förefanns, och å andra sidan tillfredsställa densamma. Jag kan icke fatta, huru kristlig anda någonsin skulle kunna komma, om man görer Sabbathen till något godtyckligt som kan hållas sådan som egen böjelse ingifver och icke såsom Gud föreskrifvit, eller också då man helt och hållet trampar den under sina fötter och icke aktar derpå att dagen är Guds och att det är Guds ord som förkunnas i templen. Sabbathen får alltså icke bida på den kristliga andans ankomst, utan föregå den. Jag uprepar derföre, att menniskans andliga behof icke år olika, hvilket talaren tyckes vilja vidhålla. Sabbathsdagens upgift är, att sjelf visa detta. Jag uprepar äfven, att detta menniskans behof kan icke tillfredsställas med mindre än att menniskan rätt umgås med Guds ord, med Sabbathsdagen.
Det uppehåll af några dagar, som isförhållandena här kunna föranleda, lemnar för öfrigt expeditionen tillfälle till värderika naturhistoriska och hydrografiska arbeten i den ända till 200 famnar djupa kanal, som framgår längs med Novaja Semljas östkust. För öfrigt är Kariska hafvet icke djupt, utan jemngrundt (10–30 famnar), dock utan att vara besväradt af undervattensbankar eller klippor. Det rikaste djurlifvet träffas i förutnämnda djupa ränna längs med östkusten, och det är äfven härifrån våra tvenne föregående expeditioner hemfört flere i systematiskt hänseende synnerligen egendomliga och intressanta djurformer. Äfven alglifvet är här närmast kusten rikt och yppigt. Nästa års expedition bör derför söka komma till Matotschkin så tidigt, att åtminstone några dagars vetenskapligt arbete medhinnes i dessa trakter. Sjelfva färden från Kariska hafvet till Dicksons hamn möter, enligt den erfarenhet man numera har vunnit, icke någon svårighet. Dock kan man ej påräkna att komma till Dicksons hamn förr än den 10 till den 15 augusti. År 1875 nådde jag denna hamn den 15 augusti med en segelskuta efter att i Kariska hafvet hafva varit mycket fördröjd af stiltje. Med en ångbåt hade hamnen nämnda år kunnat nås redan första dagarne af månaden. År 1876 voro isförhållandena mindre gynsamma till följd af en kall sommar och ihållande nordostvindar. Men äfven detta år kom jag till Jenisejs mynning den 15 augusti. Vid Dicksons hamn är det min afsigt att lägga till åtminstone för några timmar för att å någon af de kringliggande holmarne nedlägga post, i fall jag ej, såsom sannolikt är, blir i tillfälle att här möta något från Jenisejsk utsändt fartyg, med hvilket underrättelser om expeditionen kunna hemsändas. Verkliga iakttagelser rörande de hydrografiska förhållandena mellan Jenisejs mynning och Kap Tscheljuskin saknas för det närvarande nästan helt och hållet, enär, såsom jag redan omnämnt, något större fartyg aldrig seglat fram härstädes.
J\I 38, ang:de kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet all försälja sina tillverkningar; JM 97, i anledn. af återremiss af Betänk. JVs 80; JM 98, i anledn. af återremiss af Betänk. JM 91; JM 99, i anledn. af väckt motion om allmänna begrafnings platsers begagnande för dem, hvilka i farsot aflidit; JM 100, i anledn. af väckt motion om beviljande af stapelrätt åt staden Sölvitsborg. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 2 på natten. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 17 Juni 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för gårdagens plenum. Uplästes ett af Frih. Posse, Joli. Aug., inlemnadt sålydande Mern.: Hos Höglofl. R. o. Ad. får jag ödmjukligen anhålla alt, med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätl, fä lemna den plats såsom ledamot i LagUtsk. mig blifvit updragen. R. o. Ad. leniDade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Lagötsk. efter Frih. Posse. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande, BankoUtsk:s den 7 och 10 dennes på bordet lagda Betänk. JVs 34, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse. Härvid förekom först den del af ingressen till Betänk., hvari Utsk. afstyrkt bifall å förslaget, alt R. St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, att oktrojer för Privat-Banker ej vidare må af K. M. i nåder meddelas. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller alt Hr Prof. Agardhs reservation matte blifva upläsen, och jag derefter få yttra mig.
Sttr vördsamt anmäla. Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStåndcn i frågan om Utskylders utgörande lill Staden Nyköping af LandshöfdingeResidenceHuset derstädes äfvensom afgifter lill Städerne i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar. (U.-A.) Uti Utlåtande Nto 2i3 öfver de inom Samtelige PiiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets i ofvanberörde ämne under N:o 36 afgifne Betänkande, har Utskottet hemställt, alt i händelse Nyköpings Stud för - 558 StatsUtskottets menade sig äga en i Författningarne grundad rätt till ersättning för StadsUtskylder af Landshöfdinge-ResidenceHuset derstädes eller Kronans deltagande deruti för framtiden, Staden måtte lemnäs öppet, att i vederbörlig ordning göra sina anspråk gällande, samt, derest samma anspråk pröfvades giltige, de erforderlige medlen af RiksgäldsContoiret utbekomma. Härtill hafva Höglo!]. R. o. A. samt Hederv. BondeStåndet lenmat deras bifall; hvaremot Högv. PresteStändetj som i öfrigt bifallit Utskottets Utlåtande, beslutat, ”att Staden Nyköping, på grund af K. M:ts ''Nåd. Skrifvelse!- till Konungens Befthde i Nyköpings ”Län af åren 1818 och 1822, äger rätt att ifrån år ”i8i5 till år 1824 af Kronan uppbära de StadsUtskyl”der, som i enlighet med Högstberörde Nåd. Skrif”velser böra utgöras af den till ResidenceHus för Landshöfdingen derstädes inköpte Stads Egendom, samt att ”desse utskylder Staden af RdksgäldsContoirets medel ”skulle godtgöras,” och Vä Ilo 11.
Jag kan ej annat än fullfölja min begäran, alt Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. derom, atl R. o. Ad. matte ogilla Utskts förfarande att framkomma med vo!er:s-propos;r i ett ämne, der sjelfva voter;spropostn medgifver frågans natur att kunna förfalla. Iir von Hartmansdorff, Äng.: Denna fråga delar sig i tvänne afdclningar. Skälet , hvarför StalsUtsk. misstagit sig om frågans natur, måtte vara, att Utsk. fästat sig blott vid den sednare delen, thuru fråga endast är om den förstas afgörande. Den första afdelningen, eller hufvudfrågan, är den, huruvida de indelta och Kronan behållna räntorna hädanefter skola utgöras i penningar och ejin natura, såsom hittills. Denna fråga, antingen hon anses vara ekonomisk, enligt Frih. Cederström» yttrande, eller af sådan beskaffenhet, att K. M. och R. St. böra gemensamt deröfver besluta, är likväl af den art, att hönicke rörer Statens reglerande förr, än en statsreglering skulle, på grund af ett sådant förut lältadt beslut, möjligen behöfva all omgöra». Men frågan, om en sådan förändiing skall i Sveriges uppbördsverk äga rum, rörer ej stalsregler:n, och denna fråga är det, som nu skall afgöras. Först sedan hon en gång blifvit afgjord, kan del förekomma , att derefter rätta statsreglerto, om del behöfves, men icke förr. Om den första frågan vore så afgjord, att de indelta räntorna hädanefter skulle utgöras i penningar, så borde dernäst bestämmas, om pen 19 H. i5 ”4 Den i3 Januari e. m. ningarne skulle, såsom räntorna hittills, af räntegifvaren erläggas omedelbart lill löntagaren, eller i stället utgöras till statsverket. Således finnas i detta ämne tvänne frågor, hvilka, efter mitt förmenande, äro af beskaffenhet alt ej röra slatsregler:n, utan böra densamma föregå.
Hennes upprörande beteende var ju endast den riktiga konsekvensen af Muhammets lära. Me ?. an tradg&amp;dsodlad ros jag älskar Doften ninj vildma7 * ks nattvio Z. l y hon dyack blott kvad natzwen skänkte, Nattens svala dagg och dagens sol. ' Och jag skbdar, fall ataf bez6mi~an, HZWZL drzfian rik och yppig n? ; Men 9m ' n hand e j d3flt.s mot falla klasar, Ty jag &amp; lskar skogens vilda bär. D j q t diirimze glöda smultron röda, Uti Kärret mognar hjortrons skatt, Dem jag söker under sommnrdagen, Dem jag samlar uti korgen gdndt. Och hur j572 &amp; z doft, som göwzs i vildbär, Vet blott den, som. d~ * z~fvmzs glöd f o ~ s n z ~ r, Lirsprz~~zgsfr~sK och sval som 421pn skogegz, Där si72 jalla mognad bii~et d r. har du mött kanske i viirlden Säg Nbgog sjal, som typisk härför ar, Som har doften utaf nattviolen, Friska syra72 utaf skogefis barr ' Har Med Har Som du talat ur ditt fzdla inre m sadan m&amp;, 7 ' ik och stark, den &amp; f t dilz egm upp ur g~aset, en flllkt af l f l frRn skog och mark? Mer d3Pr Mer Jag an ros jag älskar nlzttviolez, an dncfan markens vilda bar; a ?z odlad jrakt och odlad ande den u: sp~mgsfrriska håller kar. Konsekvenser. Euen Whitlock. Klockan tutar sju i fabriken, och ur de mörka portarna ströminar en lika mörk skara, som hastigt skingras och sprider sig å t alla 1iå11. När kroppsarbetaren vänder Iiem om kvällen, är det med låagsam, nästan släpande gång, verktyget kastadt öfver axeln och en prägel af trötthet och r 0. i förening utbredd öfver hela sin person.
Ja, om herrskapet inte tror mig, så går det bara an att försöka. » Om jag har varit knepig nog att fundera ut allt det här af mig själf? » frågar herrskapet. Sanningsenligt måste jag svara nej, tyvärr! Men, se saken är den, att jag själf i min barndom utöfvat den mnemotekniska konsten, som jag lärde af min far, som i slutet af 1850-talet lärde den i Paris af en s. k. clairvoyant, hvars klarseende sannolikt genom åtskilliga led går tillbaka till Mesmer eller Cagliostro, hvars trolldom högst antagligt kan igenom än flere led spåras åter hos de ärade förfäder, som skötte om Delphiska oraklet o. s. v. Min far och jag begagnade vår konst endast såsom sällskapssport. V i sjönko aldrig till professionals, ehuru vi slutligen blefvo så öfvade, att vi mycket väl kunde hafva rest omkring för att omsätta vår clairvoyance (för det var det på den tiden, då mänskligheten i allmänhet var mindre upplyst än nu samt oförderfvad af telefoner, fonografer o. d.) i gångbara myntsorter. Vårt frågschema var, så vidt jag minnes, ungefär följande; Nå Hur många anekdoter hade ej förut cirkulerat om den djärfve upptäcktresanden, som utan att låta konfundera sig af de vidrigaste händelser genomträngt Afrikas mörkaste urskogar, men som kändt sig så » bortkommen » inom just denna nyssnämnda värld. » Har ni någonsin tänkt på, hur ni ser ut, då ni talar till en kvinna? » har han själf sagt. » Jag kan inte jämföra det med något bättre än bilden af en stor, grof karl, handterande en liten barnunge — ömt, försiktigt. Jag är förskräckligt illa däran, då jag talar med en kvinna, med mindre hon är en så- dan sällsynt företeelse, att hon låter mig höra litet sundt förnuft. Ett faktum är, att jag medels några » strykningar » öfver hjässan och tinningarne. Sedan bad min far någon af de närvarande att i hans öra hviska eller på ett papper skrifva en siflra, en bokstaf, en veckodag, ett månadsnamn o. d.
Philosophiska faculteten kommer att bestå af följande 14 Professorer, nemi.: Log. &Metafys., Historiarum, Math. Infer., Asti'onomi<e, Ethices & Politices, Physices, Eloquenti® & Poeseos, Eloquenti® & Politices (Skylteantis), Chemi®, JEs t Lie t i ees (föreläser tillika de lefvande språkens litteratur), Orientaliska språken, Grekiska litteraturen, Oecon. Pract. (Borgströmianus), Hist. Litt. Arclieol. (tillika Bibliothekarie). Alla dessa njuta loner efter ofvanberörde beräkning till belopp af 1633: ig., oberäknadt 200 r:dr i hushyra eller boställe. Adjuncter i Philosophien, Historien, Orientaliska språken, Romerska litteraturen och Mathematik Vice Bibliothekarie Exercitiemästare: Stallmästare — Åtskilliga smärre arfvoden, deraf till ett juridiskt ombud i Stockholm 66: 32. och till ett ekonomiskt d:o 100 r:dr, &c. För Academiens materiel har dels en ordinarie stat, dels en extra sådan (till nästa riksdag) blifvit uppförd. — Stallet, ord. 874 r:dr, allt b:co. Den nya staten, hvaraf vi här ej refererat hvad som rörer stipendii-anslagen, Academiens drätsel m. m., beräknas retroactivt från den 1 Oct. i836. Alla besparingar på anslagen (utom till materielen, de af enskilda inrättade adjuncturer, samt exercitie-mästarej uppläggas till bildande af en besparingsfond, för att, oaktadt bristen på erforderliga pensioner, upprätthålla och fullkomna den academiska undervisningen.