Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
a7 rum redan inträffat; att tjenstehjonslönerna och handtverkarnes priser likaledes i ständig progression förökats; att artikeln ved, hvilken uti Stockholm afta anses dyr, likväl uti Jönköping ovedersägligen hlifver för hvarje hushåll ännu dyrare, och uppgående till högre belopp i penningar derigenom , att sjelfva veden är i alla hänseenden af vida sämre beskaffenhet, alt famnarne äro i5 proc. mindre än i Stockholm, att rummen uti de i allmänhet illa försedda trädhusen och närbelägenheten af den stormiga Wettern oundgangl. kräfva långt starkare eldning, an uti varma stenhus, samt att en ganska dryg qvantitet af ved åtgår för hushållens behof till bakning, bryggd och slagt, hvilka bestyr uti Stockholm nästan aldrig, eller åtminstone sällan, komma i fråga; hvartill slutligen må läggas, att tillgången på ved i orten häromkring hlifver med hvarje år allt mindre, sedan skogarne äro uthuggne och försäljning af ved till Wadstena, Motala, m. fl. orter i Östergötland börjat äga rum, hvarföre ock priserna redan under innevar. sommar blifvit uppstegrade med i rtdr 24 sk. å 2 r:dr rtgds på hvarje famn. Då Hofrättsledamöterne i allmänhet, och särdeles de uti landsorterna, högst sällan äga tillfälle att genom enskildta förtroende-uppdrag bereda sig någon ringa bi förtjenst; måste de följaktl. med blott den lön, som dem af Staten bestås, gälda alla både allmänna och enskilda utskylder, försörja sig sjelfva och sina familjer, bestrida barnens uppfostran, o. s. v., och det fordras sannerligen en hög grad af sparsamhet, hushållning och omtanka, för att med denna lön kunna njuta en någorlunda anständig och tarflig bergning, äfven med uppofring af många lefnadsbeqvämligheter, hvilkas ägande billigheten visserligen påkallar.
Ryska S:t Annaj-Ordens l:sla Class, S:t Stanislai-Ordeus 2:dra Class med crachan och S:t Wladimirs-Ordens 4:de Class, R. af K. Preussiska Johanniterorden, Hr Gr. Mauritz Axel Lewenhaupt, hegaf sig till Riddarhuset och derstädes vid ingången cmottogs af Ridd.Direelioncn samt de lill II. o. Ad:s Cancelli hörande personer. Derefter utsatte II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., i öfverensstämmelse med 10 och 11 §§ i Ridd.Ordn., första uppropet af R. o. Ad:s första anteckning till nästpåföljande dag, Fredagen d. 12 Juli kl. 10 f. m.; och andra uppropet af samma anteckning till Lördagen d. 13 Juli kl. 11 f. m. Sedan såväl denna som den andra anteckningen, hvars båda upprop skedde på samma dag, Måndagen d. 15 Juli, blifvit förrättade, sammanträdde H. R. o. Ad. första gången i Den 17 Juli f. m. Onsdagen den 17 Juli in Pleno kl. 10 f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, öppnade sammankomsten med följande tal: Högvälborne och Välborne Herrar Grefvar, Friherrar, Riddersoch Adelsmän! K. M. har i nåder behagat anförtro mig den lika hedrande som vigtiga befallningen, att föra ordet vid R. o. Ad:s sammankomster under nu började riksmöte ; och jag har älly dt den nådiga kallelsen härtill, derföre att det, under närvarande förhållanden, är en pligt att begagna hvarje tillfälle att vara nyttig för det allmänna, som erbjuder sig. Dä så väl Styrelsen som Nationen eftersträfva, att, den förre stårk och den sednare fri, men begge lagbundna, gemensamt och i endrägt, kunna upprätthålla och befordra vårt älskade fäderneslands sjelfständighet och lycka, är det både pligt och böjelse, som uppmana oss alla alt anlita vår yttersta förmåga, för alt medverka till uppnående af detta mål.
— Om nu så förliölle sig, hvarföre då behöfva föreställa nödvändigheten af en skuldsättning för att upphjelpa financerna; och kan väl den få namn af rik, som anser sig behöfva låna så mycket, att lian icke i bela sin lifstid kan betala capitalet? Sveriges innebyggare hafva nog länge suckat under känslan af det betryck, hvaruti Riksgäldssedlarne försatt dem. — Detta så kallade mynt var ändtligen på vägen att indragas, och Bancosedeln begynte redan att få sitt primitiva värde; men dessa glada förhoppningar hade knappt visat sig, förrän en ny Riksgälds-sedelstock ansågs böra sättas i omlopp. Omedelbart derpå började Bancosedeln falla i värde; detta fallande har sedermera progressift tilltagit; och om nu äfven Räntecoupons skola införas, så vet Gud allena, Den i5 December f. m. liuru det slutligen går med Sveriges financer. Riksgälden begyntes under Konung Carl XII:s krig, således för mera än iao år sedan, oell hvem kan väl säga, närden skall upphöra. Sveriges financer hafva sedermera icke kunnat komma i ett fördelaktigt läge; och att nu upphjelpa dem medelst en ny och ytterligare skuldsättning, det tror jag icke vore det hästa. — Öfverflöd på pappersmynt i ett land, och brist på redbart eller klingande mynt, är vål icke att recommenderä; äfvensom 3:ne slags papperspenningar, nemligen Bcincosedlar, Riksgäldssedlar och Ränte-coupons_, aldrig torde bidraga till den aflynade välmågans återfående. Ju större tillgång på penningar, ju mindre värde skola de äga, och ju dyrare skall allting blifva. Jag bekänner mig tillhöra dem, sorn i den Kongl.
Jag tror, vid Here, att han på öppet torg emottager en sparlakansläxa av sin sköna hustru, inföll en av ynglingarne. - Det vore icke underligt, anmärkte en annan. - Jag inbillar mig likväl, att de ömsesidigt hava skäl att förlåta varandra. Eller huru, Karmides? Fortsätter den fromma Eusebia sina försök att omvända dig? - Nej, svarade Karmides, vi ledsnade bägge på försöket. Eusebia är mycket ombytlig - Och du är själva troheten! - Och hon har förmodligen, tillade Karmides, en älskvärdare proselyt i sikte. - Se här är Myro! Nå äntligen Välkommen, du fjärde bland Behagens gudinnor! - »Välkommen, dagens stråle, som aldrig lyste klarare för vår stad!» deklamerade Olympiodoros och fortfor, i trots av Myros solfjäder, som hotande kretsade i grannskapet av hans mun: »Kom, gudinna, nu och ur kvalens tunga band oss lös! Fullkomna den bön, som hjärtats ömma trånad ber dig fullkomna: hulda, strid vid vår sida!»1 Sedan nu Myro anlänt, var sällskapet fulltaligt. Ynglingarne svingade upp på sina hästar, slavarne lyfte Praxinoas bärstol på sina skuldror, och tåget satte sig i gång. Vi lämna det och begiva oss till Annжus Domitius för att höra, huru det förhöll sig med sparlakansläxan, om vilken någon av Karmides' vänner varit elak nog att framkasta en förmodan. Vi nalkas Annжus Domitius med den aktning hans samhällsställning och personlighet böra ingiva. Han är prokonsul över Akaja och den förste i andra rangklassen av romerska rikets storvärdighetsmän, med rättighet att kallas illustris och clarissimus; hans stamtavla räknar filosofen Senekas bland sina yngre namn och styrker hans härkomst från en redan i republikens dagar ansedd släkt. Annжus
Äfven med lifligaste önskan att göra rättvisa åt ett parti, hvars åsigter man anser förderf-liga oeh förvända, kan man dock icke ha skyldighet att tro en List Olof Larsson ledas af aktningsvärda bevekelsegrunder eller en Widström handla bona fidet när han söker fram sofismer till försvar för Stockholmsbänkens Tufve Tufvesöner och motsätter sig sådan ändring i valktgarne, att » representanterna » akola väljas, icke ådömas som syndastraff. Att de subjektiva omdömena om hvar gränsen går mellan ärliga och ohederliga politiska motståndare måste utfalla rätt olika, det ligger i sakens natur, och den som utpekar vissa bland memngsmotatåndarne som däijämte personligen icke värda aktning får vara beredd på att få hårda ord igen: mer än en af karaktäristikerna, exempelvis den öfver hr A. P. Danielson, står likväl som ett e^äfvigt vittnesbörd om, att med Scipio * partiskhet är det dock icke sd farligt bestäldt, att han alltid sknlle blindt fördöma hvad motpaitiet har att bjuda på. Mera berättigad blir onekligen anmärkningen om partiskhet, när den vändes mot det öfverdrifna beröm, som kommer dem till del, hvilka rösta rätt, d. v. s. de med någon anstrykning af frisinthet eller t. o. m. bara helt simpelt frihandlare. På det hela taget är det kuriöst att se hur den välsignade frihandelsfrågan skjutes fram i förgrunden, oaktadt Scipio för egen del tydligen bör till de många, som i första rummet äro frisinnade och som drifvits till frihandlarne mera af fiendskap mot det nya systemets försök att våldföra yttrandeoch församlingsrätt än därför att ensamt frågan tull eller icke-tull •kalle vara så allt annat dominerande. Man behöfver verkligen icke vara protektionist för att finna det gängse godtköps-argumentet för frihandel, att varor då bli billigare, vara ett högst ytligt och magert sätt att afgöra den invecklade frågan om förutsättningarna för att det nationella arbetet skall uppblomstra.
Men detta var ingalunda alltid så lätt. Island är till allra största delen uppfyldt af höjdsträckningar, bredare och smalare, högre och lägre. Der man är fri från bergen, har man vattnet, som icke lägger mindre hinder i vägen för den, som vill färdas från ett ställe till ett annat. Det finnes på ön ingen väg, der en vagn kan med fördel färdas, öfver de strida floderna ingen bro utom på ett ställe vid de större vattensamlingarna sällan en båt, hvarföre den, som vill fara fram, får göra det på hästryggen och den, som har en last att förflytta åt det inre landet, får lägga den på hästen, i väl afpassade bördor, fästade vid det trogna lastdjurets begge sidor. Hästen, utan hvilken Isländaren knappast kunde lefva, för honom och hans bördor uppför och utför de branta sluttningarna, öfver de obanade, farliga myrarna, der understundom ingen annan vägvisare finnes än den lågväxta vattenklöfvern, genom floder och sjöar. Det är lätt att inse, med hvilka svårigheter all samfärdsel på Island är behäftad. Island är således ett land, der man fått och får lära sig att tåligt försaka. En försakelsens prägel är ock tryckt på den karga naturen. Eller hvilket annat intryck får man, när man lemnat under sig bygden och de grönskande betesmarkerna och kommit upp på en af de vidsträckta högslätterna, Isländarnas hedar, och der rider fram öfver den enformiga ödemarkens yta. Låt vara att himlen är klar, att solen sänder sina strålars flöden. De värma, de vederqvicka föga. Men den skarpa vinden blåser kylig öfver högslättens vida, brungråa yta, vid hvars ena kant man kanske varsnar en strimma af hafvet, samma haf, som sköljer Grönlands kuster, på den andra en gletscher med dess iskalla, hemska majestät. Och öfver denna ödsliga rymd höres ej annat ljud än hästhofvens slag mot marken och förarens rop! Hvilken motsats, om vi vända oss till ett land i den motsatta delen af vår verldsdel, till Grekland! Der var ock landet sönderskuret af bugter och vikar, der ock intaga bergen en stor del af ytan och skilja stammarna från hvarandra.
Hvarken 1823 års särskilda Utsk. eller 1834 års Coust.Utsk. Betänk., hvilka likväl ligga till grund för den nuv:de organisationen af StatsRådet, innehålla mig veterligen ett enda ord antydande derpå att de konsultativa StatsRåden borde anses såsom vikarier för Depart.Cheferna. Att förse Konungens Rådkammare med både Chefer och SekundChefer för de särskilda StatsDepartiten, vore en onödig omsorg, som påtagligen skulle försvåra och understundom omöjliggöra sammansättandet af en på en gång homogen och duglig konselj, hvars framkallande varit vid DepartementalStyrelsens införande afsedt. Det första af de åberopade skälen, eller det hvarvid Hr Gripenstedt tyckes hafva fästat den största vigten, torde följaktligen icke kunna godkännas och enahanda är förhållandet med de öfriga. I det förslag till styrelseverkens organisation, som afgafs af 1823 års särskilda Utsk., förklarades uttryckligen att alla FörvaltningsCheferne borde vara ledamöter af StatsRådet med skyldighet alt, när de icke voro hindrade, öfvervara hvarandras föredragning», och i 1834 års Const.- Utsk. omförmäida Betänk deruti StatsRädets nuv:de organisation föreslogs, yttrades bland annat, att »skälen för förslaget vore väsendtligen hemtade från angelägenheten deraf att, genom Regeringsärendenas ändamåslenliya fördelning och deras likväl bevarade inbördes sammanhang, full kraft och enhet i Riksstyrelsen mätte beredas, äfvensom från svårigheten, om ej omöjligheten, att rättvist tillämpa Don 25 November e. ra. 7B5 tillämpa den i Gruridlagarne stadgade ansvarighet för rådslagen, innan Konungens Rådgifvare till ett nödigt antal stäldes i spetsen för hvar sin gren af styrelsen, så att de, närmast Konungen, må hunna i hell håde öfverskåda egna förvaltnings föremål och laga kännedom af hvarandras.»
Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition till Rikets Ständer, angående förhöjd skjutslega till posthemmans-innehafvare för vissa delar af postföringen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets, den 24 sistlidne Maj och den 4 dennes på bordet lagda, betänkande 310 Prot.-Utdrag den 12 Juni 1851. N:o 26, i anledning af väckt fråga om inrättande af serskilda domstolar för behandling af brottmål rörande häktade personer. Från Hötjv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet: Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående förhöjd skjutslega till posthemmans-innehafvare för vissa delar af postföringen. Gifven Stockholms Slott den 30 Maj 1851. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets nedanstående utlåtanden och memorial: N:o 102, i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 39, angåeude fjerdingsmansbefattningen; bifölls. N:o 106, i anledning af väckta frågor om ändringar i Kongl. Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 1846; bifölls. N:o 107, angående minskning i Utskottets Kansli-personal; Indes till handlingarne. N:o 108, i anledning af väckt motion, dels om utarbetande af ett nytt Apotheksreglemente, dels om nedsättning af Medicinal-,taxan, samt dels om förändrande af gällande stadganden rörande Apotheks-privilegier; bifölls. N:o 109, i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 58, angående väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af nummer-häst; lades till handlingarne. N:o 110, i anledning af återremisser utaf betänkandet N:o 28, i fråga om förändring i föreskrifterna för fartygs uppmätning.
nu När samma steg på utsatt tid ånyo hördes, lade lektorn bort papper o c h penna o c h tog i stället fram några böcker m e d brokigt yttre; dessa fingo plats på bordet framför soffan, och på det ställdes lampan. Sedan öppnades porten till sagans rike, o c h dit in trädde den mångkunnige mannen jämte de små. M e n från väggen öfver soffan såg en kvinna ned på dessa tre hufvuden, lutade samman öfver bokens blad. Den lugna glädje, h v a r o m hennes drag vittnade, tycktes omhägna d e m h o n lämnat samt dröja kvar i detta rum, ty där var ljust o c h gladt. Allt därinne stod ännu s o m h o n ordnat det. V i d ena fönstret hade hennes sykorg sin plats. Där brukade hon sitta om kvällarna, och när då mannen lyfte u p p hufvudet från arbetet, såg han henne, nedlutad öfver sitt, eller ock möttes deras ö g o n, o c h de började ett samtal. Men hon är borta n u; hvarför står då bordet kvar? Jo, Rossi skall sitta där. I det yttre r u m m e t står en hylla m e d böcker, alla bärande samma namnteckning. Det är ej dessa b ö c k e r lektorn rådfrågar vid sitt arbete, ej heller sådana han stundom fördjupar sig i. Hvilken skall då läsa d e m? Jo, det skall Rossi. Alla dessa goda författare, s o m riktat modrens själ, skola också dana barnets. Den sörjande mannen önskar att h o s sin dotter återfinna de egenskaper den bortgångna ägt. I detta rum står också ett piano o c h bredvid det ett litet notskåp m e d sånghäften. Om några år skall Rossi sjunga dessa visor. Då skall dörren till salen stå på glänt, o c h hennes far skall sitta i sitt arbetsrum och tro sig förflyttad till baka till de sällaste dagarna i sitt lif. Rossi var d o c k ej den enda värdinnan i detta h e m. Det fanns ännu en. Denna var lektorns H v a d heter trädet, s o m kottar bär? Ett kvinnonamn s o m j u bibliskt är. H v a d mången varit i all sin dar. Och så ett namn på en viss sorts bröd. H v a d kan du ofta när du är glad?
I Debet, på Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, öfverlefvereringar samt insättningar i Kongl. Ränte-Kammaren, Convoj Commissariatet och Riksgälds-Contoiret. 2:0 I. Credit på samma räkning utestående oinflufne medel; Influtne Tulloch andre Inkomster under året samt 3:0 Balancerne sota utgöras af oinflutne medel eller möjligen gjorde öfverlefvereringar; i följd hvaraf blott en räkning skulle förås öf. ver totala inkomsten och utgiften med Balancerne, Reversalerne, som Räkningen biläggas, komma att upplysa, af hvilke medel lefvererin. garne bestå. Och hemställer Utskottet, att Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet Stats-Utskottens Betänkanden. anhålla, att TulhRäkenskaperne måtte å sådant sätt varda inrättade. Angående slutligen Revisorernes framställ, ning derom, att, då, likmätigt 60 §. i RegeringsForrnen af d. f; Junii 1809, Tullmedlen äro en Bevillning samt utgöra en bland Statens betydligaste intrader, Tull - Verkets Räkenskaper och Förvaltning måga, lika sorn Stats - Verkets öfrige och på samma gång, af Riksens Ständer eiler deras Revisorer ordentligen granskas; så har Stats-Utskottet uti det gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utsk-ottet den 1 sisth Maji afgifne yttrande, angående åtskiliige Tuil-Verket i andre delar rörande frågor tillstyrkt, att sådant hädanefter må iakttagas. I öfrigt har Stats-Utskottet under handläggningen häraf funnit, huruledes de i Tu'luppbörden ingående Vexlar endast upptagas till deras belopp i Svenskt Banco, men, enär de öfverstiga behofvet af Statens utgift i utländskt mynt och alltså till den delen varda försålde, upptagas i serskild rakning under benämning af Cours-förhöjnings-medel, hvilka ej finnas påräknade bland Stats - Verkets inkomster.
Då ledamot af utskott två gånger å rad från utskottets sammanträden, utan laga förfall, sig afhållit, bör ordföranden sådant bos vederbörande kammare anmäla, på det annan ledamot i utskottet må, i föreskrifven ordning, inväljas. 2 Arendernas beredning. § 25. Alla utskott skola inom fyra dagar från den, då de tillsatta blifvit, sammanträda och sätta sig i verksamhet. De böra, så fort sig göra låter, afgifva de yttranden, som på dem ankomma. % 26. Gransknings-utskottet åligger att äska de i Konungens Stats-råd förda protokoll, mod undantag af dem, som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer kända och af utskottet uppgifna händelser kunna fordras. Efter tagen kännedom af dessa protokoll, skall utskottet afgifva utlåtande ej mindre öfver anmärkningar, som inom någondera af Riksförsamlingens kamrar tilläfventyrs blifvit emot ledamöter af Stals—rådet, i och för utöfningen af deras rådgifvarekali, väckta, än ock öfver de anmärkningar, som Riksförsamlingens revisorer af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, kunna i deras berättelse hafva emot Konungens rådgifvare framställt. Finner utskottet härvid, att någon Statsråds-ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelse^ eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § af Rege - 48 Kanst ilut iöns-Utskottets Memorial, M 7. ringsformen förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut vägra, skall utskottet, enligt 86 § Regeringsformen, ställa den, emot hvilken sådan anmärkning förekommit, under tilltal inför riksrätt och målet för detta ändamål till Justitieombudsmannen öfverlemna.
På Höglofl. Ridderskapets På HögvÖrd. Prest och Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. vägnar A. Lantingshausen. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar And. Fredin. Upp - Den 27 April. 445 Uppläst hos Högloft. Kidd. och Ad. d. 2 7 April. Högvörd. Prest-Ståndet d. 27 — -— , — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 24 Hederv. Bonde-Ståndet d. 24 — Riksens Högloft. Ständers Allmänna BesvärsochOeconomie Utskotts Betänkande, angående Glasoch Porcellaines - förares samt Smides - Handlares Handelsrättighet. Genom ett den 29 sistlidne Mars till Vällofl. Borgare - Ståndet ingifvet, samt derifrån till Oeconomie - Utskottet remitterade Memorial, är af Borgmästaren i Söderhamn, Herr O.
Majit vid sistförflutne Riks - Den 2 2 Juli. '2175' Riksdag hade föreslagit, nemi.: infödde Svenske mein. Det är i följe af den nyligen stadgade föreskriften 1 56 §. Regeringsformen som den skyldighet ålegat Utskottet att söka sammanjemka detta förslag, med de ifrån de öfriga Stånden yttrade meningar: men då dessa innehålla ett enkelt gillande af Utskottets ingifna förslag , befinnes ali sammanjemkning af meningarna, såsom hvardera mot hvarandra rakt stridande, fullkomligen omöjlig. För Constitutions-Utskottet återstår då allenast att hos Riksens Ständer detta förhållande anmäla, så att, i fall Högloft. Ridd. och Adeln ej skulle efter de öfriga Ståndens beslut sig foga, målet måtte varda hänvisadt till Constitutions-Utskottet, förstärkt till ett antal af tjugo Personer af hvart Stånd, hvilka genom samfälld, icke efter stånd anställd omröstning, skiljaktigheterna må förena, hvarefter det dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet må hvila till afgörande vid nästa Riksdag. Stockholm den 20 Juli 1815. På Högh Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Rudolf Cederström. Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar J. Wegelin. Anders J.son Hychert. G. A. Silverstolpe. Uppläst Unpläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 22 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 27 Vållnfl. Borgare-Siåndu den 23 _ Hederv, Bonde-Ståndet den 23 _ Vönlsamt Memorial! Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet hafva under den 19 nasti.
I>1sj:t, efter clet I^sil8-<3onliteerne8 ^ttrsnäen inkommit, u^jlärsAit st vi88s Oomitersäe, kvilks i ämnet sl^ifvit utlätsncle inell t'ör8lsA till förn^sä foroiäninA, snAäenäe «ruuclerne oell vilkoren för kemmsnLikl^fninF 8smt sf8Ö„ärinA sf jorä eller sn«lrs lifnenlieter frän Ilemmsn; oell vsräs, i loljä sf lliket8 8tänller8 l>6^sisn, 8sillms utlätsncle oell t'ör8lsA, jemte äerviä sk nsore Lomiten8 I^eclsmöter kodalle i 68ervstioner, äfven80,n k>än8-Lomiteerne8 ) ttrsnclen oell tillkörsnäe IisiillliuFsr öfverlemnscle till llet Kiket8 8tänäer8 IIt8kott, 8om liommer stt ärenäet ksnäläMS. kvouzl. Nsj:t förlllikver llillet8 8tänller meä sll Kl>u-;i. Käll oell KllN68t väikeväZen. Datum ut 8uxrs. LKklD 3 o kl K K. LälSttg kitt A. ?,-ok. ,5^0. r F.ä/s 10 Kong/. LZ/c/^aA a/ ^o/ooo//eL d/^6,' Xc?/nmn,-^>enc/s»^ r,?/o> //u?rv Mcr/.-L XonrcnAen / L'tcrt^-/lc?c/eL d F/oe/>.7ro/m§ ^/o/t c/en 27 Tnnrca^/r /§^o.
Så vidt jag förmår fatta sammanhanget, är icke den ringaste vidsträcktare motionsrätt här medgifven Utskottet, och jag reserverar mig på det högsta mot den i sina följder vådligt vigtiga tolkningen af Grundlagen.” Af Herr Helsingius: ”Mot det förbehåll, hvarunder Höglofl. Stats-Utskottet tillstyrkt anslag för Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, får jag vördsamt anmäla min reservation, då jag icke förstår 2:dra mom. af 37 § Stats-Utskottets Utlåtande, IV:0 4°- Ai Riksdags-Ordningen så, som skulle Stats-Ulskottet derigenom hafva erhållit någon motionsrätt, minst i sådana frågor, som tillhöra Ekonomie-Ulskoltels behandling; och emedan jag icke tilltror mig att rätt bedöma en fråga, som länge utgjort och ännu utgör ett tvisteämne emellan lärde män”. Härmed instämde Herr Grefve v. Platen. Af Riksdags-fullmägtigen Nils Strindlund ifrån Vester-Norrlands Län , som ansåg, alt, då hvarken Proposition om ett dylikt anslags beviljande blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder aflåten eller någon motion i ämnet till StatsUtskottets behandling remitterad, Utskottet icke kunde, emot 3^ § Riksdags-Ordningen, frågan om berörde löneförhöjning till pröfning företaga. Härmed förenade sig Per Persson från Örebro Län. Vid i3:de punkten rörande Tabell-Commissionen: Af Herr Friherre Sprengtporten: ”Då den förändrade aflöningsstat, som Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att bifalla för Tabell-Commissionen, icke är beroende af några skedda, eller förväntade regleringar inom Embetsverken, men deremot synes mig vara grundad på billighet, och jemförelsevis icke är högre, än andra Stater, som Utskottet framställt tili Rikets Ständers antagande, hade jag så mycket heldre förväntat