Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland misstag som statshushållning begått, inen hvilka ej förr än i vår tid blifvit af erfarenheten uppdagade, är äfven det, att ju mera man tillverkar, ju mera förbrukar man, och alt afsättningen följaktligen är lika obegränsad, som tillverkningsförmågan. Men som den mesta tillverkningen göres för mepniskors förbrukning, så har nu erfarenheten visat, att man genom jordens odling och machiners begagnande kan frambringa varor fortare än förbrukande menniskor hinna att, i samma förhållande, allas; att i England och annorstädes tillverkas så mycket, ali det är omöjligt finna motsvarande afsättning, ehuru alla haf bela - Dm 29 Juli c. m. ras, oell linnde! drifves ej mindre med råa lin bildade folk. Ja, det går så långt, alt delta mäktiga Rike gör krig uti en aflägsen verldsdel för att påtvinga dess innebyggare rusgifvande drycker, mot hvilka landets egen Regering vill skydda sina undersåtare. Om sådant kan ske annorstädes oaktadt förbud ; hvad skulle icke möjligen kunna ske bär i Europa, i Sverige, iler man ej vili hafva förbud, ens emot införseln af brännvin? Nu verkställes den våldsamma införseln långt borta, och derföre tycker man sig sjelf icke hafva något att befara, icke en gång för de liberala theorinna. En annan tillfällig orsak, som vållar brist på afsättning och vanvärden, är krig. Den bildade verlden har länge varit lycklig nog att slippa se dem. Men man får ej antaga, att sådant städse skall fortfara. Finge man det, så borde man äfven afskaffa den skyddande inrättningen krigsmakten. Så länge man finner sig föranlåten att underhålla henne för att vara beredd på krig; så länge bör man äfven upprätthålla andra skyddsanstalter för samhället, nemi. dem , som röra näringarna. Äfven under fredens lugn inträffa händelser, som störa afsättningen och visa vådan alt derutinnan bero af utländningen. En sådan är ofreden mellan penning-ägarne, eller oordning uti credit-förhållanden. Hon äger för närvar rum i Norra Amerika, der man påstår alt England har 3o millioner £ St. att fordra.
I sädant sall hoppas jag att de anmärkningar, jag nu framställt och hwarmed jag, oaktadt deras »fullständighet, kanske alltför länge tröttat Utskottets tälamod, skola fä en närmare och mera upplysande utveckling af samma skickliga hand, som öfwer förewarande fräga redan meddelat Utskottet ett arbete, hwilket nied tankarnes grundlighet förenar utförandets behag. Jag wägar tro, att, om ocksä en del af hwad jag här anfört skulle tyckas wid första päseendet icke egentligen höra till saken, skall likwäl ej nägot deraf wid närmare pröfning finnas wara alldeles främmande till ämnet, taget i hela dest omfattning. Om jag winner nyfinämnde min önflan, skall jag anse det som ett prof af personlig wänskap och som ett smickrande bewis att deha mina tankar förtjenat nägot afseende." Herr Öftvcrsten m. in. Gahn af Colqhoun inlemnade nedanstående Memorial, med anhållan att detsamma, ehuru ej af honom sjelf författadt, matte för hans räkning i Prvtocollet intagas: ^ "Ödmjukt Memorial. Den sorgfällighet, hwarmcd Riksens Ständer i tvid detta niöle omfattat en mängd »vigtiga föremål ! för Samhällsordningen, har nti en icke ringa mon ^ underhållit Nationens hopp om läggandet af sädane grunder för dep äterwnnna Lagstiftningsrätt, att j denna rätt blir för alla tider befästad, att den kan i utöfwas till en lika redbar nytta för alla MedborI gare. Pä frihetens säkra »verkan till allmänt gagn, äfwensom pä dest »varaktighet, stödjer sig nu allas »väntan. Med omtankan rigtad pä desta bäda förcrnäl upptäckes genast, att de icke stä att »vinna utan genom alla Folk-Classers förening till ett samfält intereste, genom införandet af en sakernes ordning, hwilken gör Fosterlandskänslan hos alla lika möjlig, hos mängden ofelbar.
(Mumlar) Nya: Othello. Bara skräp! Mindre: intet spektakel. Ryske kejsarens kröning. Ingen menniska på jorden har väl haft så svårt att bli smord som den mannen. Här ha' vi det. Stockholm den 12 Mars. Är det den tolfte i dag? Fördömda champagne! Viola! Viola! (Viola kommer från venster 2.) Det är den tolfte i dag. VIOLA. OSCAR. Ja, jag vet det. påminna mig. Mammas födelsedag och ingenting gjordt för att fira den! VIOLA. Hvad ska' hon tänka? Du vet det och har naturligtvis inte kunnat Troligtvis ingenting. tillgå. Och att det skulle hända i år, när hon Det är inte alla som ha den utvägen att OSCAR. för första gången vistas under mitt tak och tanken på hvad hon förlorat borde ha gjort mig dubbelt Men kanske det ännu inte är för sent! Med sin ligt på sina rum i dag, i tanke att vi ha några genast till Faxén efter två buketter. Två, Oscar! VIOLA. öm, dubbelt uppmärksam. Åh, det är oförlåtligt! vanliga takt stannar nog mamma längre än vananordningar att göra. Se här är 10 kronor. Skicka du lilla enfald! Sjelf ska' jag springa in till Lejas och försöka att få tag i några småsaker. Duka Ja, naturligtvis. En från mig och en från dig, OSCAR. under tiden kaffebord härinne så prydligt du kan i hand till dess Oscar straxt derpå kommer tillbaka, klädd i promenaddrägt.) Hvad, har du inte gått ännu? Nå, då är det så godt att jag uträttar och... (går till venster 1. Viola står orörlig med tian kommissionen sjelf. (Tar upp ett par handskar ur vet.) Hatten jaså, den har jag derute. (Går i fonden.) fickan, hvarvid ett fotografiporträtt osedt faller till golf VIOLA (går fram till spegeln och stryker med handen öfver högra kinden). porträttet och läser på baksidan:) »Till Murre från Mirra!» Kanske att det var någon annan. (Får se (Står länge försjunken i tankar. Spritter till när klockan slår tio, stoppar porträttet i fickan Selma in hufvudet genom fonddörren.) Hvad är det om?
Utskott och communication med de öfrige respective medstånden, anhålles vördsammast, och i händelse den beviljas, ärbjuder jag mig, att till Utskotten närmare uppgifva sättet och verkställigheten af förslaget, i fall så äskas. Dtn 3 Martil, N:o 53. Herr Wallqvijl, Gustaf : I anledning af den märkvärdiga rättegång emellan Herr Friherre Anckarsvärd och ett indeldt CavallerieRegemente, hvilken rättegång genom allmänna tidningarne är nogsamt känd, har jag i det längsta väntat en motion som skulle ge anledning till bestämdare Författningar emellan Kongl. Maj:is och Kronans fordringar och de Rostandes vid Indelte Cavalle» riet skyldigheter} men då en sådan motion lyckes uteblifva och jag anser den uppkomne rättegången vara synnerligast föranledd från de» löga bestämdhet emellan Konungens fordringar och de Rustandes åligganden, finnér jag min skyldig fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på att så väl till de Rustandes framtida säkerhet som äfven för att bestämd ina deras tillbörliga åligganden, något så kalladt knecktecontract borde med Indelte Cavalleriet upprättas, sorn bestämde excercitietider, en ny munderings slitningstid m. m. ländande till både Kronans och de Rustandes gemensamma fördelar och säkerhet, och önskade jag att Ridderskapet och Adeln tillika med de öfrige MedStånden måtte i underdånighet anmäla denna önskan för att från Konungen erhålla project till knecktecontract samt bestämdare Författningar för hvarje Indelt CavaHeriRegemente, äfvensom jag anhåller att denna min motion måtte bli de öfrige Dr.it 457 MedStånden communicerad och till StatsUtkottet remitteras. N:0 54- Herr Gyllensvan, Hindric Adolph. Äldre och nyare tiders ärfarenhet besannar, att ju mera handel och rörelse äga rum i en Landsort, dess mer tilltager den i förkofran och välstånd} om denna thése är riktig, så måste det också vara naturligt, att man ej utan att tillfoga en ort förlust, kan inskränka eller borttaga dess så kallade årsmarknader.
Jag anser det vara en onödig åtgärd att vid hvarje markegångssättning genomgå alla persedlar för tio år och derå bestämma ett medelpris, hvadan jag vågar föreslå, att ur Utsk:s förslag orden: som äfven andra af hemman och lägenheter utgående räntor, böra alldeles utgå. Hr Lagerhjelm, Pehr: StatsUtsk. har såväl i sitt sista som uti sitt föregående betänk., rör:de detta ämne, stödt sig derpå, att R. St. vid sista riksdagen framställt en åsigt, rör:de olämpligheten af den nu brukliga årliga markegångssättningen. Om R. St. nu vilja förklara detsamma, har jag ingenting deremot; men vid en förändring är det angeläget att förekomma den orättvisa, som ofelbart skulle blifva en följd af förändringens verkställande, på sätt Utsk. föreslagit. Hittills har det varit en rättighet å ömse sidor att välja emellan varan eller penningar, och blotta tillvaron af denna rättighet hos räntetagaren har verkat, att markegången blifvit satt mera i enlighet med gångbara priset, än eljest skulle hafva skett. Men erfarenheten har ändock visat, att markegångspriset merendels sättes lägre än gångba18 H. 12 0° Den 19 Januari f. ra. ra priset, och jag skulle kunna uppgifva en ort, der detta varit förhållandet i 12 till i5 på hvarandra följande år, liksom jag skulle kunna uppgifva en bortarrenderad egendom, hvars ägare hvarje år förlorat derpå, att arrendatorn ägt rätt att lösa arrendet efter markegång. Då man nu vill, att orättvisan häraf skall drabba endast den ena sidan eller räntetagarne, borde man betänka, att denna orättvisa träffar cn medborgareclass, som af staten äger skäligt anspråk på ersättning. Orsaken till den nyssnämnda omständigheten, att markegången alltid är lägre än verkliga priset, förklarar jag för mig på det sätt, att bonden, såsom jag ofta i min hemort hört sägas, är höst-rik, men vår-fattig. Han säljer mera om hösten, än han kan umbära, och detta verkar till prisets nedsättning under hösten, då markegången sättes.
Jag kan ej rätt påminna mig, om Ridderskapet och Adeln återremitterat denna fråga, och således ej eller, om något beslut i hufvudsaken är fattadt. I förra händelsen tillstyrker jag, att Utskottets förslag måtte ogillas, och Lotsarne erhålla den eftergift, som yrkats. Om Ridderskapet och Adeln skulle dertill gifva sitt bifall, kommer saken att genom Förstärkt Statsutskott afgöras. 47 H. i3* * Den iG October e. m. Herr Tham, Wollrath: Jag får äran lemna den upplysning, att sjelfva frågan, huruvida Lotsar bnrde befrias från den bevillning, som. enligt Andra Artikeln, blifvit dem ålagd, ännu icke är af Ridderskapet och Adeln afgjord, utan endast återremitterad. En enkel återremiss bar ej kunnat föranleda Utskottet att framställa någon voterings-proposition, utan Utskottet bar blott underrättat Ståndet om förbållandet. Skulle Ridderskapet och Adeln nu besluta, att Lotsar skola vara befriade från Bevillning; uppkommer för Utskottet skyldighet alt uppgöra jemkningsförslag emellan de olika meningarne, samt volerings-proposition. Herr Hjerta: Det förhåller sig såsom Herr Tham yttrat, och jag äfven nämnde, att nemligen Ridderskapet och Adeln ännu ej fattat beslut i denna fråga. I sådant fall linde Herr Ugglas reservation varit behörig. Men då något beslut ännu ej är fattadt, kunna vi icke öfverlägga om annat, än det första Betänkandet. Jag anhåller om proposition å hvad Utskottet föreslagit, eller att ingen befrielse för Lotsar må äga rum. Om man skall göra afseende på de anmärkningar, som af Herr Bruncrona blifvit framställde, i ändamål att Lotsar måtte befrias från Bevillning, så har man fullkomlig anledning alt äfven befria flere andra, som ej äro bättre lottade. Det fiunes Den 26 October e. ni. ‘97 lotsplatsen der förtjensten är ringa, en följd af en mindre väl stäld fördelning, men då risquera lotsarne intet, ty, om de ej hafva 5o R:drs inkomst, erlägga de ingen Bevillning.
Betjening för renskrifning, om hwilka personers aflöning hos Kongl. Maj:t mast göras underdånig hemställan, och för öfrigt nödige Ekonomiska Arrangemonter blifwit widtagne; sa är omsider tillfälle wunnit, att i mera stadgad ordning göromalen företaga. I sadant afseende 06) med underdånig anledning af ordalydelsen i Kongl. Majtts nådiga Proposition det Riksens Ständer borde nied de erfarne män, dem Kongl. Majrt ernade utse, Revisionen besörja; hafwa Deputerade, som trott att Kongl. Kammar, Rättens Ledamöter blifwit i berörde ändamål utnämde, funnit sig förankatne, att, till undwikande af allt hinder och uppehåll, samt stridighet wid gäromalen, begära Kongl. Kammar-Rättens yttrande härutinnan, hwarefter och sedan Kongl. KammärRätten, uti Prvtocvlls, Utdrag af den >9:de November meddclt sivar, det bemälle werk funnit sin underdåniga plikt wara att uti styrelsen af Revisions, göromalen med Deputerade deltaga, Deputerade först kunnat inga i öfwerläggning rörande den Arbetsmethod fom härstädes lämpligast borde följas. Och som pa sätt Protokollet för den 32 November sistledit ar förmäler, Riksens Höglofl. Ständer, hwilka m-d wördnad antagit Kongl. MafltS vmförmälte Nådiga Proposition, sa wäl uti de derom i underdånighet meddelte sivar, som genom Riksdags, bestutet den r:dra Maji l8iv, ;6 §. icke bestämt något ytterligare wilkor eller gräntö för Deputerades Befattning i afseende pa Krigs-Reyisions bromålen, än dem Stats-Utskotteks, af Wälloff. borgare. Ståndet den >2:te och af de öfrige RiksStanden den i4:de Februarii 18 ro i allmänhet gil, r?2
Inbj udningen till det diskussionsmo te, dar Driiktref ormf iireningen ville stglla denna frlga under offentlig debatt, vary utom af foreningen, undertecknad af vii.ra tre praktisersnde kvinliga liikare: froknarna Widerstrom, Andersson och Folkesson, hrarforutom sBdana n m n som professorerna Ahqvist, Berg, Salin och Tornpen, h ~ i l k a afven marktes bland inbjndarne, voro ett ojafaktigt bevis for, att den skenbart mindre betydande frggan af kompetenta auktoritettv tilleskandes en ej ringa vikt. Detta framgick iifven af de bbda moten, som med nggra fb dagars rnellanrm 116110s i och for d i s h ~ t e ~ a n d e a.f t den nra driiktreformen: B promenadkl~dningamas af kortunde::, det ena i Liilcaresiillskapets lokal d. 15 jan., det andra i Hbtel Continentals stora s d. bdda under d: r Edv. Laurents ordfijrundeskap. 3liitena roro till triingsel besolrta af en for saken ytterst intresserad pnblik. Af inledarinnans, h i k e n Gerda Cederbloms, enkla, pP sak 69- ende anforande vilja vi meddela foljande: Tnl. hn.mhiill do IUhygienisk, praktisk och ekonomisk, ja estetisk synpnnkt stora fiirdelar. som en forkortad hvardagsoch promenaddriikt masto rnedfora. i t den praktiska sidan af saken behofde ej m5inga ord an~iindns, d t oliimpligheten och olagenheterna af att t. es. i regnvgder bcgagna en ling kjol ej kunde krafva mlnga bevis. JIen hvad som kanske ej all2 taga i betraktande iir den hygieniska synpmikten, ej %lla tiinka.
"Det äfven han var bestämd att som slaf föryttras, blef honom snart alltför tydligt; äfven gjorde de penninglystne vildarne, i anseende till hans kraftfulla ungdom, på honom en betydlig vinst; han såq sig således inom kort en annan herre underlydig, men, huru lyckligt förändradt blef nu hans läge; icke så mycket vinst, som icke mera nyfikenhet och medlidande med det arma offret hade gjort, det en rik Portugisare tillhandlat sig honom; vid dennes eget bord åtnjöt han nu de förfriskningar han så länge saknat, och bemöttes han i öfrigt af den ädelmodige Portugisarn, icke som en usel slaf, men som en öm, återfunnen son. N. hade äfven varit lycklig nog att kunna, genom Kaptenen på fartyget, med hvilket Portugisarn snart åter till sitt hemland ärnade återvända, uppå tyska språket meddela sig och sina pröfvade motgångar, sin fem års långa fångenskap, sin längtan efter föräldrar och anhöriga, o.s.v., hvilket ännu mera bidrog att beveka den godhjertade mannen till välvilja och medlidande; och, rörd till sitt hjertas innersta, skänkte Portugisarn honom nu, icke allenast sin fullkomliga frihet, men äfven hoppet, att med möjligaste första få återvända till de sina. N. trodde till en början likaså litet på sanningen af sin oförtänkta lycka, då han några veckor derefter, i sällskap med egne landsmän, gungade på hemhafvets böljor, som sällheten vid återseendet af föräldrar och syskon, i ord låter sig beskrifvas. Men ack! huru kort varade denna fröjd; fem veckor voro knapt tillräklige att låta honom sansad erfara höjden af den sällhet, hvaruppå han ej mer vågat hoppas; glädjedrucken förmådde han endast slita sig utur den enas lämnande omarmningar, för att störta i den andras, hvarunder frågor och meddelanden, ömsesides alldrig ville taga ända. Under en dylik glädjeyttring mellan de älskande syskonen, fann dem min olycklige vän, samma afton han anlände till X.
Frågas hvar Lovisa köper sina ägg? Om det verkligen är hönsägg? Kanhända de inläggas i maj månad, då äggen äro billigast? Lovisa får väl då kalka, salta eller fernissa minst 100 tjog, ty under ruggningen börja redan äggprisen stegras. Vi hafva sällan haft ägg på frukostbordet i vinter mer än om söndagarne, till följd af deras höga pris, jag har nämligen fått betala ända till 2: 20 pr tjog; först till påsk fick jag färska, goda ägg för 1: 25. Min man är ej så beskedlig, att han äter konserverade ägg, men nog använder jag dylika till bakning och matlagning. IDUN 1893 Det var ej lönt för mig att under årets lopp bjuda min man den blodkorf jag lagat på h ö s t e D, medan bloden var billigast, nog köper jag emellanåt blod till någon pudding, fast jag kanske denna t i d e n får betala 1 öre mer pr liter, men jag har nu e n gång för alla skämt bort både min man och mina barn med frisk mat. Jag antar, att Lovisas barn äro så friska, att de ej likt andra dödliga hemsökas af barnsjukdomar, influensa och förkylningar; två af våra barn hafva varit klena en tid, och på denna tid ströko kr. 10: 82 endast till apoteket. Jag vill nu till sist beröra den frågan, huruvida det är rätt att uti en tidning, som läses af tusenden, införa och söka inbilla dessa tusenden, att en man (som medges ha varit bortskämd) samt hans hustru, 5 barn och jungfru kunna lefva sundt och godt af mindre än 35 kr. pr månad. Det säkra är, att mången stackars liten fru, som likt mig söker att efter bästa förmåga utlänka det billigaste och bästa som kan förenas med hennes tillgångar och mannens fordringar, men har svårt att få det att gå ihop, kanske får fälla rätt bittra tårar öfver sin oförmåga att likt Lovisa bereda sin herre och man en god kost med vin, öl o. d. för hennes fabulösa pris. I eget och dessa mina medsystrars intresse beder jag Lovisa förklara tillkomsten af dessa 144 tjog ägg, som årligen omsättas i hennes hushåll; kanske någon liten snäll tomte förhjälper henne till dem, likaså med kläder till de 5 plantorna, ty om 48 kr.
» I vårt stånds namn », slutade kil, hvarest det af ångaren » Alfhem » hämjuridiska studier. Å r 1874 följde flere stater hr van Schoor, » hemställa vi till rätten, att tades och infördes till Uddevalla. Befälhafdet goda exemplet, men i andra vunno kvinden ej må tillåta fröken Popelin att aflägga varen å » Alfhem » var den lilla systerns fanorna seger först efter oerhörda ansträngningar. eden. » Rätten tog en veckas betänketid, och utslaget blef till de kvinnliga intressenas der, kapten Andrew Macfie. År 1878 biföll kongressen ett förslag, att Begrafningen i Uddevalla blef en högtidkvinnor, som i tre år varit sakförare vid de nackdel. lighet, i hvilken bokstafligen hela staden delenskilda staternas rätter, skulle ha bemyndiI Frankrike har ännu ej någon kvinna tog med sorg och rörelse. Det svarta djup, gande att föra mål inför de Förenta statergjort framställning om att aflägga sakforared, som för trånga människoblickar för alltid nas högsta domstol (The united states ' sumen länge torde det ej dröja, förrän så sker. famnade hvad som fanns åter af Mabel Macpreme court). Det populära namnet för denDe franska tidningarna betecknade allmännt fie, fylldes öfver brädden med majblommor, na berömda sak var » Lockwood-saken », så utgången af den nyssnämndaPopelinsaken som och ögon, som ingen för sett tåras, stänkte kallad efter den talangfulla dam, som förde en skandal. En ung mademoisell Chauvin, sin dagg däröfver. den fram. Mrs Lockwood var advokat vid som drifver juridiska studier vid pariserunistaten Columbias högsta domstol och önskade versitet, har tagit andra priset för en af hand* * föra mål för en af sina klienter vid de Förling i civilrätt. Och en dag presenterar hon När sedan i det smärtfyllda föräldrahuset, enta staternas öfverrätt. Då detta nekades, sig nog inför de franska domstolarne. Åran af Europas första kvinnliga sakfö- där vårens återseende fått en så vemodig vädjade hon till kongressen, hvilken, som Sarmisa D. Bilinnebörd, den dödas saker packades upp, nämndt, biföll hennes ansökan. Året därefter rare tillkommer Rumänien.
Uppå Hr Gr. o. Landtnäs i anledn. häraf framställda propos. beslöts att ifrågavar:de Mern. icke skulle ånyo föredragas innan prot - utdr. innefattande BorgareStrs derom fattade beslut kommit R. o. Ad. tillhanda. Då härefter föredrogs Const:sUlsk:s d. 26 dennes på bordet lagda Mern. JW 40, med förslag till ändringar i 56:te och Sirsta §§:ue Reg.-Form., samt 29:de §:n Irsta mom. Riksd.-Ordn., rörrde behandlingen af frågor om ändring i Grnndlagaroe, blef äfven detta Mern., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt. Vid föredragning af ConstrsUtskrs d. 26 dennes på bordet lagda Mern. 32 41, med förslag till voterrs-proposrr, i anledn. af RiksStrns olika beslut, rörrde de uti Memrn Nrris 13 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Grundlagarue, i afseende på behandlingen af en del Regerings-ärendeD, blefvo de af Utsk. föreslagne voterrs-proposrne godkände, och lades förevarrde Mern. i öfrigt till handlingarne. Föredrogs StatsUtskrs d. 26 dennes på bordet lagda Mern. 32 246, med förslag lill voterrs-proposrr, i anledn. af RiksStrns skiljaktiga beslut i fråga om beräkningen af Statsverkets inkomster. Hr von Hartmansdorff, Aug.r Då frågan om mantalspenningarne här har varit mycket omständligt genomgången, och Ståndet derefter fattat det beslut, som nyss är omförmäldt, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut och godkänna omröstningsförslagen. R. o. Ad. beslöt att, med vidblifvande af sitt förut i frågan om mantalspenningarne fattade beslut, godkänna de i detta Mern. föreslagne voterrs-proposrr.
Bättre tycker jag då man förbereder den unga flickan på hvad hon kommer att möta i lifvet genom att berätta henne sannsagor ur verkligheten — berättelser om personer, hvilka man med egna ögon observerat; sådant är tillförlitligare och, enligt min uppfattning, till vida större nytta. Svårt är ju att ge direkta anvisningar, att den författaren bör läsas och den icke läsas — de äro ju så olika, både utvecklingsgraden hos de unga och deras anhörigas åsigter. Det schema jag här ofvan något antydt, har dock den förtjensten, att det är pröfvadt. Jag har sjelf användt det för mina döttrar och funnit det godt. Säkert är, att saken är af största vigt, och önskligt vore att få erfara andra uppfostrarinnors tanke derom. Eve. jftftf / a voro alldeles icke glada deråt i början, Edith och jag. Tvärtom. V i tyckte nästan, att det var en skandal, när man kom ' och frågade, om inte vi höllo af » lille bror ». Jag var sjutton år och Edith var femton — stora, vuxna flickorna, och så skulle vi hafva en liten bror, gudbevars! Det var ordentligt försmädligt. Men det skulle blifva värre ändå. Förut hade vi hållit rätt mycket af vår styfmor, och hon var en vänlig, blid qvinna, som visst ingen kunde vara tillsammans med utan att hålla af. Men nu voro vi nära att hata henne, för det hon skaffat oss » lille bror » på halsen. Ty det var inte menskligt, så det fjäskades med den ungen! V i kunde väl inte påminna oss något från den tid, då vi voro så späda, Edith och jag, men vi voro fullt öfvertygade om, att det inte gjordes hälften så mycket väsen af oss, när vi så der nyligen gjort vårt inträde i verlden. Och om det ändå hade varit en liten, flicka, så kunde man väntat sig någon glädje af henne i framtiden — men en pojke! Naturligtvis skulle han vara en riktig skrikhals att börja med, och sedan, när han blef större, o, huru han då skulle plåga oss!