Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ändring i 35 § af sednast utfärdade Konkur slag och upphäjvande af 125 § i samma lag. Den 18 September innevarande år utfärdades den nya konkurslag, som med utgången af December månad 18G3 kommer att inträda i gällande kraft, och hvartill förslaget genom enskild motion under nästföregående riksdag framlades, till Rikets Ständers pröfning. Ehuru det då af tre bland Riks-Stånden antogs, gjordes dock under diskussionen derom mot åtskilliga delar af förslaget ganska vigtiga anmärkningar. Sedermera vid förslagets granskning i Kongl. Maj:ts Högste Domstol, hafva, efter hvad jag tror mig känna, likaledes flera sådana blifvit framställda, och bland hithörande paragrafer, äro §§ 35 och 125 af särdeles vigt. De angå frågan om hvad till konkursbo rätteligen skall höra och när konkurs skall anses afslutad. I den förra §:n stadgas, att till konkursbo skall räknas ej allenast all den egendom, som gäldenären tillhörde den tid, han sin egendom till konkurs afträdde, utan ock hvad honom under konkursens lopp kan tillfalla af sådan beskaffenhet, att det för gäld kan i mät tagas; dock att af hvad gäldenären under konkursen genom eget arbete förvärfvar, boet ej må tillkomma mer, än den behållning, som återstår, sedan afdrag skett för all kostnad till förlag jemte gäldenärens, haus hustrus och oförsörjda barns nödiga underhåll. I den sednare säges, att konkursen skall anses afslutad, sedan all konkursboets tillgängliga egendom blifvit i penningar förvandlad och dagen för den slutliga utdelningen gått till ända; dock att, om i följd af rättegång eller annorledes ytterligare tillgång sedermera skulle för boet uppkomma, äfven den skall, på sätt förut stadgas, bland borgenärerna fördelas. Enligt så väl 1734 års lag, som sednare Svenska koukurslagar (1798, 1818, 1830), räknades deremot till konkursboet endast det gods och de inkomstgifvande rättigheter, som tillhörde eller borde tillhöra gäldenären den tid, hans egendom till konkurs afträddes.
Innan detta föregått kan man ej tänka fig en Folk-reprefentation, forn med kraft ikulle belfrida Lagftiftningen, forn ikulle göra Lagen till ett lika klart, och lika gagneligt rättefnöre för alla Medborgare. Benämningen af privilegier innefattar hufvudfakligen 2:ne ilag af uteflutande rättigheter. Det ena tillhör perfoner och yrken, det andra egendom. Vid detta Riksmöte har ett vigtigt fteg blifvit tagit till jemmtnde af det lenare privilegii-Haget, i det att all jord, af hvad natur forn hälft, kan hädanefter af hvarje Svenik man inköpas och beiittas. Men jordens olika egenikap har, till bevarande af ägande rätten, måll' förblifva tills vidare orubbad. De olägenheter forn häraf böra uppftå , när en reprefentations - förändring ikall efter allmänt giltiga grunder uppgöras, är hvad forn ännu återftår att häfva. Delia olägenheter torde i förväg behöfva göras för en hvar fynbare, innan man ingår i pröfning af iättet huru de billiga!! ikulle kunna undanrödjas. Det är ej min affigt att påftå, det ett jemnande af Jordens natur är alldeles oundvikeligt för en god Reprefentations införande i Sverige. Men d?t lärer ej kunna nekas, att — 41 — genom enhet i Landets bördor en mera odelad national-anda fkulle uppkomma, och om detta ändamål finnes vigtigt, bör tillfället af Ständernes reorganifation, fåfom det ypperfta, kanfke det enda forn någonfm erbjuder lig till detta ändamål begagnas. Om jordens natur i alla tider förblefve få fkiljaktig den nu är, fkulle till äfventyrs, oaktadt acquifitions-rätten till all Hags jord är en hvar upplåten, en egen Hags afund till innehafvarena af Säterier blifva en följd af fjelfva reprefentations-förändringen, och de privilegierade Egendomsherrarpe komma att i opinionen intaga rummet efter de upplöfta Stånden.
De Skånske åter, äro mindre feta , och kunna icke utan användande af mycket vatten åstadkomma samma effect , men begagnas vid Stenkols-Verket med lika fördel som de Engelska, Ostridigt äga de Skånska Stenkolen det mesta företrädet såsom lysningsämnen i fyrbåkar och för flera andra behof, emedan de ej innehålla svafvel, men gifva en starkare låga. De correctiver Herr Ce*. derschjöld i öfrigt föreslagit respecterar jag 5 men tror, att de medföra så många svårigheter i verkställigheten, och att de redan uppgifna innehålla så stor säkerhet, att jag ej annat kan, än afstyrka antagandet af hvad Herr Cederschjöld anfört. Hvad Herr Grefve von Platen yttrat derom, att man vid Höganäs Stenkols-Verk bör begagna sednare tiders uppfinningar, gillar jag helt och hållet. Den kostnad jag upptagit till 200,000 R:dr ligger egentligen i förbättringar af der varande machineri; ty det nu befintliga är inrättadt efter gamla methoden , och fordrar troligen flere förändringar. Om ej förhållandet vöre sådant, hade ej en så dryg Actie-teckning 28 Den 3 November f. m. behöfts. Jag tror äfven att det nya Bolaget icke kan bildas , nied mindre, än att någon respectable caracter åtager sig mödan att organisera detsamma. Så långt hafva vi kommit i misstroende till Allmänna Bolag, att jag fruktar, det något sådant i annat fall icke låter sig tänkas. Men om Riksens Ständer besluta Statens mellankomst , hoppas jag , att inom detta Riddarhus skall finnas den person , som med erforderlige egenskaper kan och vill träda i spetsen för företaget. Jag förenar mig således uti hvad Herr Grefve von Platen och Friherre Cederström anfört, samt anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes derå framställa proposition. Herr Lefren Johan Pehr: Då jag förra gången hade ordet, glömde jag begära proposition på Friherre Cederströms tillägg, hvarom jag nu får vördsamt anhålla. Herr Cederschjöld har yttrat, att man saknar kunskap, huru Svenska Stenkolen skola begagnas.
Tillgång härtill kan ock, i min tanke, framdeles lämpligen beredas på det sätt, att de tre befintliga Amirals-lönerna alla blifva lika med nuvarande Kontre-amirals-lönen, och att af den sålunda uppkommande besparing bildas tvenne belopp, det ena å 1,300 och det andra å 1,000 R:dr R:mt, af hvilka det förra skulle tillfalla Befälhafvande Amiralen i Carlskrona och det sednare Chefen i Förvaltningen af Sjö-ärendena. Denna åtgärd, hvilken jag nu i underdånighet tillstyrker, kan likväl ej vidtagas annorlunda än i den mån Amiralsoch vice Amirals-lönerna blifva lediga; och vågar jag derföre underdånigst hemställa, om icke Eders Kongl. Majit skulle, i lall den sålunda ilrågaställda åtgärden vinner Dess Nådiga gillande, finna skäl i Nåder föreslå Rikets snart sammanträdande Ständer att, intilldess verkställighet deraf kan ega rum, af ofvanberörde på staten för Flottans Officers-korps odisponerade belopp må der få qvarstå 1,300 Ridr Rimt, att för representations-kostnaders bestridande tilldelas Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, som företrädesvis är i behof af denna ökade lönefördel, i följd hvaraf emellertid nu endast 300 Ridr samma mynt skulle från löne-anslaget för nämnda korps komma att afgå.» »Beträffande åter de aflönings• anslag, som, efter min åsigt, tarfva tillökning, så möter dervid främst frågan om förhöjning i den Flottans Matroser nu bestådda Anslaget för kontanta aflöning. Angelägenheten af en sådan förhöjning tror jag mig hafva ådagalagt uti inledningen lill detta anförande och utbeder mig alltså att, då jag nu i underdånighet framlägger förslaget derom, få till stöd för detsamma endast åberopa de skäl, som der blifvit uppgifna.» »Flottans Matros-korps utgöres af 200 matroser och 200 jungman, hvilka 22 Bil. JM 3 lill Kongl. Maj.ts Nåd.
Departement vidtaga lagliga åtgärder för tillsättning eller, om så erfordras, bestridande under mellantiden af två kanslisttjenster inom Armé-förvaltningen, utöfver nuvarande antalet ordinarie kanslister i Krigs Kollegium; dels Bil. N:o 3 b. till Kongl. Maj:l$ Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 161 dels besluta placering till viss befattning i motsvarande grad inom Armé förvaltningen af Krigs—Kollegii ordinarie Kameraltjenstemän af irsta och 2:dra lönegraderna, så långt dylika befattningar inom Arméförvaltningen härtill förslå; och dels fastställa och utfärda tjenstgöringsordning för vaktbetjeningen; hvarförutan, om under återstående delen af detta år inträffat eller vidare inträffar afgång af någon bland Krigs-Kollegii ordinarie civile embetsoch tjenstemän eller betjente, hvilken är afsedd att vid nästa års början öfvertaga befattning inom Arméförvaltningen, behöriga åtgärder böra af Arméförvaltningen vidtagas för sådan befattnings återbesättande och, om tillsättning ej kan ske före detta års utgång, för befattningens upprätthållande under ledigheten. Vidkommande slutligen den afleverering under årets sista vecka från KrigsKollegium till Arméförvaltningen af embetsverkets samtliga tillhörigheter, hvarom i Kongl. Brefvet den 28 sistlidne Februari blifvit omförmäldt, hemställde StatsRådet, att densamma, till undvikande af omgång och med afseende på den mera oberoende ställning, som Arméförvaltningens Departementer hufvudsakligen komma att till hvarandra intaga, måtte få ske till berörda förvaltning, icke vid plenum utan omedelbart till de förvaltningens Departementer, dit hvart och ett aflevereringsföremål enligt instruktion skall komma att höra. Utom de till General-Fält-Tygmästaren Friherre Wrede och Krigs-Kollegium om detta allt afgående Nådiga Bref, torde Nådig Kungörelse om förevarande nya organisation böra utfärdas, med förständigande till vederbörande att, i hvad på en hvar ankommer, ställa sig Arméförvaltningens instruktion till behörigt iakttagande.
Under förutsättning att Utsk:ts hemställan i denna del kommer att vinna bifall, får jag afgifva följande förslag: att hyreskontrakter årligen, vid mantalsskrifningen, med stämpel beläggasatt sådant sker ieke blott med hyresvärdens, utan äfven med hyresgästens exemplar af kontraktet; att en minskning i den nuv:de afgiftens storlek göres; samt att det må tillkomma vederb:de mantalsskrifvare, att tillse det karteringen behörigen verkställes. Jag anhåller om återremiss på förev:de punkt, med uppmaning till Utsk:t att vid återremissens behandling taga mitt förslag i öfvervägande. Hr Bibbing, Arvid: Jag instämmer med Gr. Lagerbjelke i anhållan om bifall till Utsk:ts förslag, såsom ledande till större rättvisa; ty f. n. undgå de flesta den föreskrifna afgiften. Med samma skäl som man vill föreskrifva att alla kontrakter skola beläggas med stämpladt papper, kunde man ju också yrka detsamma i afs:de å skuldsedlar, med hvilka nu är samma förh:de som med kontrakter, att de ej behöfva karteras förr än man vill lagsöka den, som utfärdat dem. För att således vinna mera rättvisa och jemnhet, måste man, enligt min tanke, bifalla förslaget, ehuru det kommer att medföra en uppoffring af inkomst. Frih. von Paykull, Joban Gustaf: För min del är jag höjd att bifalla Utsk:ts förslag, emedan jag tror det komma att medföra väsendtliga fördelar, hvad landet beträffar. Öfver förhållandet i städerna vill jag icke utlåta mig. Den föreskriften, att kontrakterna skola uppvisas, kan ganska lätt eluderas, ty man behöfver blott säga att man icke har något kontrakt, utan att öfverenskommelsen är träffad genom mundtligt aftal. Dessutom är den nuv:de förordningen otydlig derutinnan, att arrendator är skyldig att uppvisa sitt kontrakt, då deremot ingen sådan skyldighet är föreskrifven för en landtbonde, ehuru det är ganska svårt att uppdraga en bestämd skilnad mellan den förre och den sednare.
Län, på, lika sätt blifvit med dubbel rotering belastade, finner Kongl. Maj:t äfven dem berättigade till en lika förmon. Då af skäl, som här ofvan omförmälas, Roterings-Commissionernes förslag rörande tillökningen i ständiga Knekteoch Båtsmanshållen ännu icke kunna lill Ständerne öfverlemnas, men vederbörande Capellaners och jordegares lidande, de forre af fortfarande roteringsbesvär och de senare af öfverrotering, bör, utan vidare uppskof, afhjelpas, framställer Kongl. Maj:t till Rikets Ständers bifall, att ej mindre alla de Capellans-boställen i Riket, som, antingen i brist af närbelägne oroterade hemman, måste qvarstå i roteringen, eller som fått roleringen år 1826 orätt förflyttad på hemman, som redan af ålder äro roterade till fullo, än ock de i gammal rotering förut deltagande hemman i Jönköpings och Kronobergs Län, hvilka, genom laga kraftvunne beslut, i senare tider fått en del Capellans-boställens rotering på sig förflyttad, utan att denna rotering befinnes kunna af andra oroterade hemman öfvertagas, måtte, med förbindelse att roterings-skyldigheterne nu och framgent fullgöra, undfå roteringskostnaden motsvarande ersättning eller vederlag af vacance-afgiften för jord, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke presterar rotering in natura, samt att, för all sådan jord, denna afgift måtte, i stället för den hittils bestämda bevillningen för rotefriheten, erläggas till Rikets Försvarsverk med en vacanceafgift, som är roteringsbesväret fullt motsvarande och vid markegångssättningarne, efter i hvarje Län gällande roteringsgrunder, specificeras och i taxorna årligen utsättas. Kongl. Majrt förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. P. H. Landegren.
S/crifvelse, N:o 177. (tels alt från den dag, lånet lyftes, intill dess detsamma blifvit återguldet, erlägga ränta derå, dels oek att ansvara för arbetets fullbordan, samt under iakttagande för öfrigt af de vilkor oell föreskrifter, sorn, i afseende på Iåns erhållande vid (Jenna riksdag kunna blifva af Rikets Ständer meddelade. Med afseende å den fara oell flera andra olägenheter, som ofta vöre förenade med öfverfarlen å färja öfver Hammarssund i Nerike emellan Askersund oell Motala, oell då förbättring i denna kommunikations-anstalt vore af bebofvet högeligen påkallad, har, under åberopande af de kostnadsförslag, upptagande en summa af 946- R:dr banko, som för anläggning af en fast väg eller bro öfver nämnde sund blifvit, uppå föranstaltande af Sundbo häradsboer, upprättadt oell af Styrelsen för Vägoch vattenbyggnader granskadt, blifvit föreslaget, att Rikets Ständer för tillvägabringande af ifrågavarande vägoch broanläggning måtte bevilja 2:ne serskilda summor, hvardera å 20,918 R:dr, den ena att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighct oell den andra såsom låneunderstöd, mot låg ränta och amorteringsrätt, hvaremot de byggnadsskyldige ville förbinda sig att tillskjuta återstodeni den erforderliga kostnadssumman. Då vägen öfver Hammarssundet icke endast är af vigt för en mindre trakt, utan utgör den egentliga kommunikationsvägen utmed Wettern emellan landskaperna Östergöthland, Nerike och Wermland, med icke obetydlig varutransport, och den nuvarande öfverfarten på fäija vid inträffande storm icke sällan är omöjlig eller åtminstone förenad med lifsfara, samt den beräknade kostnaden för en förbättrad vägoch bro-anläggning vida öfversliger det föga folkrika häradets förmåga att utgöra, finna väl Rikets Ständer för sin del ifrågavarande anläggning förtjena att med allmänna medel understödjas; men som Rikets Ständer redan till E. Ii.
Det kunde icke vara fruktan för afslag. Ty medan nationalförsamlingens sekreterare ännu höllo på med att uppräkna ^östsedlame vid presidentvalet, hade Gambetta förklarat Grévy, att han fullkomligt stode till den nye presidentens förfogande. Grévy svarade, att han önskade, att Gambetta skulle blifva hans efterträdare som deputeradekammarens president. Såsom skäl för Grévys vägran att göra Gambetta till premierminister har stundom blifvit anfördt, att Gambetta, » denna republikens visserligen icke sista, men dyrbara och stora ressurs, icke borde obetänksamt förslö-sas *. » Andra hafva antydt, att personliga skäl skulle hafva medverkat. Det sannolikaste är, att Grévy fruktade, att Gambetta genom allt för radikala och bråd-störtade reformer och genom en djerf och stolt utrikespolitik skulle äfventyra Frankrikes lugn och måhända fred. Hvilka nu än skälen voro, säkert är, att Grévy bröt mot det parlamentariska styrelsesättets första lag, då han kallade en annan än den parlamentariske ledaren att tråda i spetsen för regeringen. Och samma fel förnyades, då kabinettet Freycinet aflöste kabinettet Wadding-ton, och upprepades ännu en gång, då kabinettet Ferry efterträdde kabinettet Freycinet. En af följderna, som dessa presidenten Grévys misstag förde med sig, var att de tjenade som förevändning för de häftigaste anklagelser mot Gambetta. Orsaken, hvarför Gambetta icke är premierminister, är — förklarade hans anklagare — den, att han icke vill vara det, och orsaken, hvarför kan icke vill vara premiermi-nister, är hans beräknande ärelystnad, som närer de brottsligaste planer. Det var icke mot den verklige skyldige, mot presidenten Grévy, - utan mot Gambetta som Clémenceau och hertigen af Broglie, yttersta ven-stem och högern riktade sina anfall, derför att det parlamentariska styrelsesättets grundsatser kränktes. Hvarje morgon och hvarje afton ropade intransigenta och rojalistiska tidningar i kapp till Gambetta: Hvarför tar ni icke makten öppet, i stället för att utöfva den i smyg?
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då B. o. Ad. i sista plenum uppskjutit pröfningen af detta betänk., tills underrättelse inkommit om PresteSl:s i ämnet fattade beslut, det härom från PresteSt. ankomne prot.utdr. nu torde böra uppläsas. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes låta vid föredragningen af hvarje punkt uppläsa PresteShs beslut i ämnet. Då betänk, kommer att punktvis föredragas, är det svårt, att i annat fall uti minnet bibehålla sättet hvarpå PresteSt. afgjort den föredragna punkten. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, ansåge att med föredragningen af hvarje särskild punkt af ifrågavar. betänk., PresteSt:s i anledn. deraf fattade beslut borde uppläsas. Ropades ja. Härefter företogs till pröfning: i* 4 Del» 12 Juli. Pnnkten lill. A, om delning af de större pastoraten, såväl i allmänhet öfver hela riket, som i synnerhet inom Carlstads stift. Hr Gr. o. Lan dt »b. upplyste, ali PresteSt., enl. dess R. o. Ad. meddelade prot.uldr., hade bifallit Utsk-s i denna punkt gjorda hemställan, hvarefter densamma jemväl af R. o. Ad. blef bifallen. Punkten litt. B, om ändringar i presterskapets nuvar. löningssdtt. l:sta momentet. Efter uppläsning af PresteSt:s beslut, innefattande bifall lill Utsk:s i delta mom. framstå Idta förslag med den förändring allena, att orden i medlet af förslaget: ”eller ock dessa löneposter sammanförda, så vidt möjligt är in natura, eller, om hellre så åsämjes, i penningar”, blifvit utbytta emot följande: ”hufvudsakligen i nalura-prestationer och till någon del i penningar”, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Jag har den uppfattning af ifrågav:de jernvägs anläggning, att den är af så stor vigt för de trakter den skulle genomgå, att jag är fullt öfvertygad om att denna fråga icke kan falla, och att industriidkarne, åt hvars omsorg det bör öfverlemnas att tillgodogöra sig alla traktens rika malmtillgångar, icke länge skola låta dem ligga oanvända, men jag kan dock icke inse att, då detta är ett vanligt industrielt förslag, afsedt att deployera malmfält, man rättvisligen kan fordra, att Staten skall föranstalta de nödiga förberedande undersökningar. Så snart R. St:r ingå till K. M:t med en så beskaffad skrifvelse, som den här föreslagna, skulle man lätt ledas till den slutsats, att R. St:r gifvit på hand att de vilja understödja detta företag. Jag hoppas, att R. St:r i en framtid måtte göra det, men jag kan dock ej anse lämpligt, att de på förhand binda sig. Till slut skulle kanhända Staten derigenom få öfvertaga hela företaget. Det är dock ingen småsak, som här är i fråga, utan en jernväg om 14,7 mils längd, som skulle kosta 16,400,000 rdr. För öfrigt tror jag, att det aldrig förr inträffat, att R. St:r anmodat Regeringen undersöka en enskild bansträckning. Jag fortfar i mitt yrkande om afslag å Hr Ehrenborgs förslag och enkelt bifall till Utsk:ts hemställan. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan utan något tillägg och dels af Hr Ehrenborg, att R. o. Ad. måtte fatta ett så lydande beslut: Att R. St:r med bifall i öfrigt till hvad Stats-Utsk:t hemställt, måtte hos K. M:t i underdånighet anhålla, att — sedan, i fråga om beviljande af lån till föreslagen jern vägsanläggning mellan Falun och Frövi, R.
Hyra och ved till bibliotheksrummen 1,116: 55. Omkostnader för minnespenningar och medaljer m. m 1,114: 88. För utarbetande af en ordbok öfver svenska språket 2,401: — 5,473: 68. Balans till år 1863: Summa 6,100: 161 — Af denna redovisning framgår, att, Akademien för utarbetande af en ordbok öfver svenska språket användt 2,401 R:dr och till öfriga behof 3,072 R:dr 68 öre. Men då Rikets Ständers vid 1859—1860 arens riksdag fattade beslut att, utöfver det ständiga anslag, hvaraf Akademien då var i åtnjutande, eller 2,250 R:dr, å ordinarie stat skulle uppföras det för ordboksarbetets fortskyndande förut beviljade extra statsanslag af 3,750 R:dr årligen, icke afsåg, att sistnämnde belopp skulle för annat ändamål än förut användas, hafva Revisorerne, som ansett det till ordboksarbetet afsedda belopp böra helt och hållet komma nämnde arbete till godo, ej kunnat underlåta att anmärka, det för år 1862 en del af ordboksmedlen blifvit använda för att fylla en brist, som under nämnde år uppstått uti Akademiens öfriga tillgångar. Kongl. Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademien. Akademieus räkenskaper, som utan anmärkning blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten, förete följande förhållande emellan inkomster och utgifter; Debet. Balans från år 1861: Behållning af statsanslags-medlen Uppbörd: Statsanslag Försäljningsmede! Balans till år 1863: Skuld å statsanslags-medlen 1,491: 67. Balans från år 1861: Skuld å statsanslags-medel 395: 61 Utgifter: Af statsanslags-medlen: Behållning af statsanslags-medlen 7,556: 75. Någon anmärkning vid ifrågavarande räkenskap har ej heller blifvit gjord utaf Revisorerne. Kongl. Museum. Redogörelsen för användandet af statsanslaget till underhåll af de i Kongl.
Jag begriper inte hvad kungen skall med så'na der undersåter att göra, det måtte vara för pelsverkens skull. BENGT PODEBUSK. Förmodligen men se der är han hvilken djerfhet! (afsides) skulle han våga tränga sig fram det måste förekommas! SJETTE SCENEN. DE FÖRRE. ENGELBREKT (inkommer och vill gå in i sidorummet, men hindras af drabanterna, som fälla hillebårdarna emot honom). BENGT PODEBUSK (inställsamt till Engelbrekt). Drottningens och mina förenade böner ha varit fruktlösa; men du är lika ihärdig, min vän! ENGELBREKT. Det behöfs mera ihärdighet, för att kunna neka en billighet, än att fordra den. BENGT PODEBUSK. Du vet ju, att kungen har sitt hufvud för sig. ENGELBREKT. Må han hafva det; men sina öron måste han hafva för folket. BENGT PODEBUSK (halfhögt till Engelbrekt). När har en konung i dessa tider öron för folket? ENGELBREKT (halfhögt till Bengt Podebusk). När? jo när folket hunnit fläkta bort vissa giftiga insekter, som svärma deromkring och suga kraften ur den goda viljan. BENGT PODEBUSK. Det är väl derföre som bönderna i Sverige fått så breda händer? Ja just derföre är det himlen har väl utrustat mina landsmän. HOFMANNEN (afsides). Han har åtminstone utseende som en menniska! (högt) hör på, min goda man, du måtte ha glömt klorna hemma? ENGELBREKT. Har jag det? När Danskarne besöka Sverige, taga de alltid klorna med sig. Det märks nog i vår plundrade räntekammare det. BENGT PODEBUSK. Är du från dina sinnen? HOFMANNEN (afsides). Han tycks ha förstånd som en menniska också. ENGELBREKT. I morgon glesnar de uppvaktandes skara i morgon lemnar jag för alltid detta land. HOFMANNEN. Lycksam resa!