Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skall förgäfves af den omständigheten, alt ministrar och konsuler äro upräknade i §:n, söka draga den slutsats, att desse tjenstemän, om de vistas inom landet en längre lid, äro mer ån andre Svenske meborgare, betagne rättigheten, att erhålla lån i Diskontverket, ty ordställningen är sådan, att man lätteligen bör kunna inse, det orsaken, hvarföre bemälde tjenstemän blifvit i §:o omförmälde, varit, ingen annan än den, alt lagstiftaren velat derigenom bestämdare antyda, att, när ministrarne och konsulerne vistas å deras tjenslgöringsorter, och således en längre tid äro från fäderneslandet frånvarande, någon lånerätt i Diskontverket icke må dem beviljas. Jag ser till grund för detta förbud ganska giltiga skäl, ty icke kan Den 16 A pri 1 f. m 435 det vara lämpligt, alt t. ex. Svenska Ministern i Paris hemsänder reversal och söker län i Diskonten, och del liar varit sådant, lagstiftaren velat förekomma. Men icke kan nn gällande stadgande tydas så, att, om oftanämnde tjenstemän en längre lid vistas inom landet, de skola mer än andra Svenska medborgare betagas rättigheten att erhålla lån i Diskont verket, om de deraf äro i behof. Jag anhåller således om afslag å Utsk:s förslag, och att 197 § i nu gällande Bankoreglemente må förblifva oförändrad. Gr. Mörner: Man lärer väl icke kunna förneka, att 197 § i Bankoreglemente! icke är nog tydlig, och Disk. synes mig således icke saknat anledn. att afgifva eli förslag lill undanrödjande af denna olägenhet. Då jag icke eller kan dela Hr Printzenskölds åsigt, alt genom den af Ulsk. föreslagne redaktion, §:ns lydelse blifvit försämrad, men de många bär framställda anmärkmr utvisa att ett ytterligare förtydligande är af nöden, så får jag, med afseende på svårigheten, ali i större representantförsamlingar upgöra redaklionsförslag, och på det R.
St. sig åtagit, eller af sådana artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas, allt sådant lill förökande af Kronans inkomster, dock härunder icke begripna sådana i denna 60 §. omnämnda afgifter, hvilkas föremål äro: inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom båk-, bro-, färjoch andra afgifter af dylik beskaffenhet —, miste embetet &cc. Huruvida tolagen är af privilegii-natur eller icke, är en tvistefråga, som jag icke ämnar vidlyftigt vidröra, då jag föreställer mig, att denna del af ämnet blir fullständigt utredd i det RiksSt., som saken närmast rörer. I Stockholm grundar sig denna uppbörd på Stadens privilegier af den 6 Om jag skulle tillkännagifva en egen åsigt i denna del, skulle jag snarast tro, att den tolag, som är lemnad städerna för alltid i form af ett privilegium, är och förblifver ett sådant, som icke kan upphäfvas i annan väg, än den grundlagen anvisar. Hvad åter angår den tolag, som K. M., med begagnande af sin ceconomiska lagstiftningsx'ätt och i öfverensstämmelse med ansvarighetslagens 3 förlänat på behaglig tid, föreställer jag mig, att denna tolag kan efter behof förökas, minskas, eller till följd af Konungens beslut alldeles upphöra; äfvensom att R. St., ehuru de i detta fall icke kunna något förordna, likvist i önskningsväg kunna till K. M. framställa deras tankar. Gr. Cronhjelm har uppställt ett stort antal beräkningar, hvaraf han dragit åtskilliga slutsatser. Dervid förekommer först: att stapelstäderna samfäldt uppbära i tolag en större summa än den, hvartill deras bevillning efter 2 Art. uppgår. Jag frågar den värde motionären: Hvad bevisar han 96 Den 10 A pri 1 e. m. härigenom? Jo! han bevisar, att handel och rörelse äro föga lönande i städerna. Men är det under sådana förhållanden billigt alt fråntaga eller inskränka för dem en från urminnes tid åtnjuten fördel, för att tvinga deni till högre municipala afgifter?
Hvad Testamentens beläggande med Cliartae-Sigillatac angår, har dels blifvit anmärkt af Herr Hjertström, att vid stadgandet örn Borgens ställande för Charta å desse handlingar, saknas föreskrift hvem ansvaret för denna säkerhet åligger, hvilket för Domare medförer mycken svårighet, så vida Testamentens fastställande kunde ofta draga ut på tiden; hvadan ock,.såsom lämpligast anses, att Testamentet belädes vid uppvisandet, med Stämpladt Papper, med rättighet att då Testamentets uppliäfvande styrktes, återfå utgiften för Chartan; men hvilken utväg Herr Falkman åter förmodat overkställbar, enär värdet å Lösegendom, ej förr än genom Bouppteckning kunde utrönas , och Charta^-Sigill atos-afgiftens åtcrbekommande, i händelse Testamentet ej egde bestånd, skulle medföra allt för mycken svårighet och omgång, i hvilken mening Herrar Norström, Hagander och Bagge instämt, den sistnämnde med tillägg, att enahanda Controll kunde stadgas för stämpel-afgiften å Testamenten, sorn i afseende å , Bevillning derföre eger rum, hvarjemte Riks - Betänkanden. 5g elags-Fullmägtigen Nils Strindlund yttrat, alt ofvaunämnde stadgande, borde antingen npphäfvas , eller oek någon Controll bestämmas, emedan lian befarade,’ att, ehuru Borgen sättes vid Testamentens uppvisande för Domstolarne, uteblifver likväl sedermera ali vidare åtgärd; dels ock af Herr Falkman, att stadgandetom Testamenten för Bröstarfvingar, skulle förtydligas, till undantag för Skyldeman i uppoch nedstigande tid, b vilket troligen varit Utskottets mening, och bade samma grund ; samt af Riksdags-Fulltnägligen Longberg, att denna rätt borde utsträckas jemväl till Testamenten emellan Syskon, då de äro lagliga Arfvingar.
Maj 1827 om fördelning af Landtmäleri-kostnader vid Boställen, 3:dje §, hvilken förordning skulle bestämma: att då Boställe tillhörande MilitiaeCivileller Ecklesiaslik-Staterne blifvit, sedan "■.epnd-dikning der pröfvats vara af gagn otti innéhätväfne förklarat sig vilja den' aflägga efter upgjord plan af behörig agronom, försedt med täckta tegel-hfrai, eller stendiken, skall den verkliga kostnaden derför fördelas till godtgö-\ rande på tjugu (20) år med 2‘0 om året, räknadt från och med ' det år, under hvilket hvart gärde eller omloppsskifte efter arbetets fullbordande först blifvit besådt. Beloppet af denna kostnad, serskilt för hvart gärde, skall bestämmas vid mililiseboställen genom Regements-chefen eller af honom utsedt sakkunnigt Regementsombud och vid öfrige Boställen af Landshöfdingen eller ombud samt 2:ne genom ortens Hushållssällskap, eller dess förvaltnings-Utskott dertill utsedde sakkunnige män, hvilka under arbetstiden tillse, att detsamma blir behörigen verkställdt samt afsyna anläggningen då den är färdig, alli med ansvar af vederbörande Chefsexpeditioner eller LandshöfdingeEmbete, att icke något härutinnan försummas.. Blifver bostället sedan afträdt inom 20 år från ofvannämnda tid räknadt, åge då afträdare, som kostnaden förskjutit, att af efterträdare erhålla ersättning för sitt förskott med ^'0 af hela kostnaden för hvart och ett af de till antalet tjugu återstående åren. Om en sådan Nådig förordning blir utfärdad, kommer troligtvis nu varande Boställs-innehafvare att ofördröjligen företaga jordens förbättring genom grund-dikning, för att binna dragaiördtd^aT^léiTiÖliikade afkastningeol
Majit, under den 26 sistlidne duni, lieliiigat i lXäder difalla 6 ä > i g vä isis -8 !vi' e18 en 8 underdäniga Ilemställan om rättigliet att antaga en Kängvadtmästare oell tre läiigdnedtar med destämda löner s»ä fängvärdens stat; livarjemte Hans lixeellenee i underd äniglre t tillst^rdte, att, pä sätt l^ängvärds-Ltzirelsen i underdänigllet föreslagit, det för Käng^redidsnten i Oarlsdrona Klottans 8tat uppförde löne-ailslag, 350 1t:dr, med derunder inllegrijlme 30 tunnor Svanlind, 8fvensom det pä l lollans 8tat såsom Kängvadtinästarens arfvode upptagne delo^p, 200 Ilal r, jemte 3 tunnor spanmäl in natura, a 6 llalr tunnan, tillsammans 218 llalr, dunde fä j»ä Käiigvärdens 8tat öfverll^ttas. 12 8tatsrädets ötriZe ledamöter instämde uti detta underdäni§a tillställande, nela Kongl. Mlj:t täeltes detsamma i lVäder gilla, med l>etallning, att denna töiändring slulle intagas uti Kongl. Naj:ts Nådiga I^ro^sition om Ltats-Verlets tillställd oell l»ellot, i livillet atseende utdrag ak l?rotoeollet llärom slulle till Kinanee-Oe^artementet otverlemnas. Kx protoeollo ?Vr. il/u/reL c,/ diose/rse/ro/d. <r/' dzvvz r/ezz, /,d//eZ o-z/oz7/z?zz.5 /tozzlzzz^ezr z c/eZ rdezr 10 /zz/z 18/)^. Närvarande:
När som de gingo bort, begynte Jesus tala till folket om Johanne: Hvad gingen I ut i öknena till att se? Villen I se en rö, som drifs hit och dit af vädret? Eller hvad gingen I ut till att se? Villen I se ena mennisko i len kläder? Si, de som draga len kläder äro i Konungahusen. Eller hvad gingen I ut till att se? Villen I se en Prophet? Ja, jag säger eder, mer än en Prophet. Ty han är den samme, om hvilken skrifvet är: Si, jag sänder min Ängel för ditt ansigte, hvilken skall tillreda din väg för dig. Sannerliga säger jag eder: Ibland dem, som äro födde af qvinnor, är ingen uppkommen, som är större än Johannes Döparen; dock likväl, den som är minst i himmelriket, han är större än han. Men ifrå Johannis Döparens dagar, och till denna dagen, lider himmelriket våld; och de väldige rifva det till sig. Ty alle Propheterna och lagen hafva spått intill Johannem. Och om I viljen anammat, han är Elias, som komma skulle. Den som hafver öron till att höra, han höre. Men vid hvem skall jag likna detta slägtet? Det är likt barnom, som uppå torget sitta, och ropa till sina stallbröder; Och säga: Vi hafve pipat för eder, och I villen intet dansa; vi hafve sjungit sorgesång till eder, och I villen intet gråta. Johannes är kommen, och hvarken åt eller drack; och de säga: Han hafver djefvulen. Menniskones Son är kommen, äter och dricker; och de säga: Si, hvilken fråssare och vindrinkare är den mannen, Publicaners och syndares vän. Och visdomenom varder rätt gifvet utaf sinom barnom. Då begynte han till att förvita de städer, i hvilkom han hade gjort sina mesta krafter, och de hade likväl intet bättrat sig: Ve dig, Chorazin, ve dig, Bethsaida; ty hade sådana krafter varit gjorda i Tyro och Sidon, som i eder gjorda äro, de hade långo uti säck och asko gjort syndabättring.
Och om tjensiemannen, till följd af skedd uppsägning utaf hans lönings-räntor, skulle någon gång sjelf nödgas föranstalta om deras försäljning, så är beloppet af dessa räntor alltför obetydligt, för alt man med fog kan säga, det han genom en sådan försäljning tvingas in uti handels-företag, hvilka fordra helt andra kriterier, för alt så kunna benämnas, så att af den omständigheten icke ringaste för den ifrågasatta indragningen kan bemtas. Slutligen har den Konungens rådgifvare, sora yttratt sig i frågan, erinrat att möjligheten af militiae-räntornas indragning till statsverket, beror derpå, huruvida det förslag komiterade jemväl framställt, om alla räntors förvandling i penningar, varder antaget eller icke. Jag är i detta fall med honom af samma tanke; men, när Den i Augusti. 21 Konungen i Sin propos. på de mest giltiga skäl, bestämdt förklarat sig hvarkeu vilja eller kunna föreslå R. St., att räntorna skola, pä sätt komiterade i deras första alternativ hemställt till fix penningeskatt förvandlas, utan lvertom antagit det sednare alternativet uti korniterades förslag, som afser räntornas fortsatta utgörande in natura-persedlar, dä hade jag, i sanning, svårligen kunnat tro, det denna rådgifvare skulle finna sig tillständigt, att här uppträda med försvar för och tillstyrkande af en åtgärd, som hans Konung hvarken funnit lämplig eller nyttig att vidtaga.
Domhafvande i Lysings härad, emedan han oriktigt förvand lat böter, ådömda för bruk af lifsfarligt vapen 98. 10) Rådstugurätten i Söderköping, för dröjsmål med rättegångsärendens behandling 100. 11) Rådstugurätten i Lidköping, för obehörigt dröjsmål med anhängiga måls af görande (forts, från 1856 års berättelse) 101. 12) Rådstugurätten i Ekesjö, för dröjsmål med anhängiga konkurssakers behandling — 13) Rådstugurätten i Marstrand, för oriktig sammanläggning af straff 102, 14) En tillförordnad Ordförande i Svartlösa Häradsrätt, för oriktig förvandling af böter k* 104. 15) Rådstugurätten i Westerås, för dröjsmål i handläggning af konkurssaker . 105. 16) Magistraten i Grenna, för underlåtenhet att insända ett infordradt utslag . 108. 17) Domhafvanden i Wallentuna härad, för det han olagligen förordnat om en persons efterlysning och häktande 109. 18) Domhafvanden i Långhundra härad, för oriktigt gravationsbevis 113. 19) Rådstugurätten i Jönköping, för dröjsmål i rättegångsärendens behandling . 120. 20) Rådstugurätten i Sköfde, iör dröjsmål med anhängiga rättegångars afgörande 122. 21)
VJg o CII CL *** * u 111* l 'ande emot hehofvet och äfven deröfver, ty uppköpare infinna sig >e sällan. 1v,°xh.andeI en var här fordom en Borgerlig näring, och dess idkare ti„ §te sig meräudels till välstånd och förmögenhet. Denna rörelse har llat'ra blifvit Landthandel. CÖ,1 Folkbildningen hesörjes af en lägre Lärdoms-Schola med Rector och eSn. W Stadens Undervisningsverk och fattigvård finnas välgörande clo\j°n®r. i,F aflidne Häradshöfdingen i Bohus Län, Hof-Rätts-Rådet Za8 Stjerncreutz som var född i Eksjö. lill altl8P!:rsotlaIei) uppgår lill 60 personer, och dess årliga underhåll något ofver 600 R:dr Banco. undsh. S-årsberättelse öfver Jönköpings Län. 7 Någon af Staden lönad Läkare finnes icke och behöfs ej heller, erne* dan Provincial-Läkare är här stationerad, och tvänne MilitaireLäkare närvarande boende i Staden, Stadens inkomster uppgå till 12 k i3oo R:dr Banco, deribland arre»' de för donations-jorden utgör den största inkomst-artikeln. Magistratens aflöning är nyligen förbättrad och reglerad, samt af£^el Kongl. Magt i Nåder fastställd. f Grenna kallades fordom Brahe-Grenna efter Riks-Drotzet Grefve Brahe, som anlagt denna Stad vid foten af Grenna-Berget, nära Wett®111 gent emot Wisingsö och den med privilegier försett den 24 Januarii Der låg förut en stor by.
Denna bestämmelse har sedermera blifvit än ytterligare utvidgad, och nu gällande Tryckfrihets-förordning stadgar i 1 § 1 I momentet, att af allt hvad sorn tryckes Boktryckaren skall vara pligtig, att ifrån upplagan aftaga otdt utan betalning aflemna så många exemplar, att Justitie-Stats-ministrrn, de under riket lydande Universitetet'. Kongl. Bibliotheket, Riks-arkivet och Veten.-kaps-akademien erhålla ett hvardera; men art, om något verk är atföljdt af kostsammare pianeher, sådana dock må endast tor Kongl. Bibliotheket ovilkorligen aflemnas. Konstitutions-Utskottet, hvars uppmärksamhet genom en inom Utskottet väckt motion blifvit fästad å föreskrifterna i nämnda lagrum, har vid en närmare granskning af desamma, funnit dem icke ega, hvarken den omfattning eller den bestämdhet, som fordrades för att säkert vinna det mål lagstiftaren åsyftat. Konslituiions-LHikoUtlg Memorial N:<> 31. 3 Viii ilen tidpunkt, då nu gällande Tryekfrihets-förordning författades, känd» mari egentligen endast boktryckerikonsten såsom medel att trycka och mångfaldiga handskrifter; men under den derefter förflutna tiden hafva stentryckerikonsten och åtskilliga andra mekaniska och kemiska sätt flir afdrag af skrifter och bildteckningar blifvit dels uppfunna, dels mera allmänt kände och utöfvade. Då nu Tryckfrihets-förordningen endast nämner Boktryckare såsom pligtige att aflemna fri-exemplar af hvad sorn trycke», hafva idkare af sednare tiders tekniska anstalter för tryckning af denna omständighet hemtat anledning att undandraga sig uppfyllandet af berörda skyldighet, hvilken de förmenat icke åligga dem, utan att föreskriften derom endast gällde Boktryckare. Vid särskilda tillfällen hafva ock uppkommit tvister örn nämnda föreskrifts rätta tillämpning.
Hwad andre tillwerkare angar, sä medger jag, ark den, som med werkelig calcul driswer en rörelse i stort, ofta kan derigenom ha sin tillwerkning för billigare, än ben som arbetar i smalt; men skall detta wara en sak som bör förekommaS, sä förbjud en rikare handlande akt pä en gäng köpa iooo Tunnor säd, salt eller hwad annan behsfswara till afsalu, derföre akt en fattigare bredwid honom ej kan köpa öfwer 20 eller 10; en Posiesstonak att pä en gäng handla 102 hela hemman, dek fa äro wuxne kunna betala, och han således kan komma i tillfälle producera till bättre pris, än den, som blott kan köpa err hemman, sinn i förhällande warit dyrare; en lanLtbrnkare, alt gagna tröfkmachine för Den 24 NovernbeL» rZZZ sin större grödas samlande rill bättre köp, än en,som mäst anwända plejein, en Skeppare atl L.)gga sig ett stort fartyg, men som kan förås med lika litet manskap som ett hälften mindre, derföre alt den förre kan möjcligen sedan gä för lindrigare fragt an den sednare; förbjud alla nya inventioner tvid Fabriker, till exempel spinnerier, der en mechanist anstalt besparer stere hundrade händer, ty ägaren kan derigenom komma att undersälja handspinnerskan, och ändteligen alla upfinningar lill arbetsfolkets, bränsles och andre nöd, rvändlghetSbehofwerS sparande. Jag bekänner mig ej kunna inse skillnaden, eller det mera fördömlig» uri, att med industris och besparingsinvenrionerS gagnande tillrverka bränwin till bättre pris, än att införskrifwa köpmanna-waror, bruka jorden, tröska säden, spinna garn o. s. w. Eller skulle till förman för de brännare, som ej wilja eller kunna begagna sädane faciliiationer, som industrien, förenad med förmagan att Utivcckla densamma, lämnar, en ny skråordning fastställas?
Då icke någon yttrat sig deremot, inskränker jag mig i denna del till begäran örn bifall af betänk. N:o 106. 2:0 ang:de hvilken person, som skall utfärda anmaningsbrefven. Det förhållande, Hr Stuart omnämnt, har gifvit frågan en personlig vigt, då man nemi. anser namnet på anmaningsbref tillskynda den personen commissioner. Derföre sträfvas å ena sidan att erhålla och å andra sidan att bibehålla rättigheten till underskrifvande af dessa bref. Jag får säga, att ehuru kamereraren rätteligen borde utfärda anmaningsbrefven, har jag likväl icke mycket fastat mig vid denna ändring, på det inga andra än de, som äro nödvändiga, må vidtagas. Men då man genom ett bestämdt införande i reglementet velat hindra Directm att i detta fall lämpa sig efter omständigheterna, så är jag skyldig att utreda förhållandet. Kamereraren är den ende, som känner hvilka lån äro förfallna eller betalda; ombudsmannen får derom ingen kunskap, förrän lånen redan äro till lagsökning förfallna. Jag frågar, hvilken som är närmast att underrätta gäldenären om tiden, då hans betalningsskyldighet inträffar, antingen den, som af handkna kan inhemta, när skulden förfaller, eller den, som icke har tillgång till dessa handla-. Ombudsmannen har aldrig kunnat bestrida utfärdandet sjelf, ulan endast derigenom, att han mot betalning betjenat sig Den i3 April f. m. »'9 af en tjensteman i kamererarecont, som gjort det och hvilken icke ens förrän i sednare tider aflagt tysthetsed. Men förr ägde det förhållande rum, att anmaningsbrefven icke voro så vigtiga, sorn de äro nu; ty genom deras förstörande riskerade kamereraren ingenting, enär de icke utgjorde verificater för uppbörden som nu. Örn man deremot nu ålade kamereraren att utgifva de documenter, hvarefter anmaningsbrefven skola upprättas, till sin största contrapart i commissionsväg , så vore väl sådant det mest drimliga i verlden; och Direct:n kan icke ålägga kamereraren att utlemna sina verificationer, utan att frikalla honom från allt ansvar.
Afgiften erlägges alltid för fulla centner, så att då vigten öfverstiger 1 centner betalas för 2, öfver 2 c:r för 3, o. s. v. till fullt ett Sk®. För hvad som öfverstiger 4 c:r eller 1 Sk®, beräknas afgiften deremot i proportion efter vigten med Sk®. L® och ®; dock erlägges afgiften med minst 20 öre äfven för minsta vigt och kortaste distans, såvida Taxan icke upptager mindre för helt Sk®. 7:o. För hel vagnlast gods af samma klass och frän samma afsändare till samma emottagare, samt i vigt uppgående till minst 25 Sk® eller 100 centner, kan, då omständigheterna dertill föranleda, och Trafikstyrelsen finner sådant vara med banans fördel öfverens-tämmande, en nedsättning beviljas af högst 25 procent, dock bör ej sådan nedsättning beviljas för kortare distanser än 2 mil. 8:o. För fastager, fat, lådor m. m., hvilka äro tomma och återsändas, erlägges afgiften antingen med 17 öre milen per stycke, eller också efter vigt enligt 3:dje klassens gods, allt efter som det blifver billigast för egaren. Undantag härifrån göres likväl för större sockerfat, fortepiano-lårar och dylika föremål af stort kubikinnehåll &c. &c. Se anmärkning 2:o i taxan. För öfrigt iakttagas följande tillägg och förändringar uti klassifikation och afgifter för gods, nemligen: Arbetsredskap och gröfre verktyg, tillh 4 klass. Rörtopp 2 klass.
Med afseende häruppä och öfrige förekomne omständigheter, sär Utskottet hemställa, om icke ifrägarvarande afgift kunde pä det sätt bestämmas, att hwarje Ägare af Hemmansdel un> der i-24-dedels Mantal, päföras i personlig af. gist i Riksdaler Banco, och derjemte för hwarje hundrade Riksdaler af egendomens wärde efter Ortens gängbara pris, 8 Skillingar; Hwar»vid borde iakttagas, att hwad som i wärdet är öfwer eller under jemna 100 Riksdaler, beräknas för fulla 100 Riksdaler, sä att, till exem. pel, Den ii October. 29 pel, för 50 Riksdalers wärde skulle betalas 8 stlikasom för 100 Riksdaler, och för 150 Riksdaler, 16 §., likasom för 200 Riksdaler, och sä widare; dock att dä afgiften efter en flik be. räkning, öfwerstiger den som för i:24:dedels Mantal bör utgöraS, bestämmes den till enahanda belopp som för i.L4'dedel. I följd här. af föreflär Utskottet, icke allenast att orden: och derunder som uti den af Utskottet projecterade Rcdaction af 1. Art. förekom, ma näst efter Orden: för i:24:dedcls Mantal, böra uteslutas, utan ock att efter de derpä föl. jandr orden: emot ett dplikt af den andra, mätte tilläggas: Lör Hemmansdel under i:24'.de. dels Mantal af högre wärde än 4,000
I denna fråga innefattas följakteligen undersökningen om nyttan och rättvisan af det Monopol som de af Regeringen utnämnde Lärare eller Professorerne hittills innehaft på den Akademiska undervisningen, derigenom att de sjelfve, hvar och en i sin Vetenskap kalla och föreslå Docenterne eller privat Lärarne; och dess besvarande kommer således äfven att afgöra, huruvida det ej vöre fördelaktigare för den vetenskapliga verksamheten vid Universitetet, att detta sätt att nämna Docenterne alldeles upphörde, ?å att det blef hvar och en obetaget, att 552 Siats-Utskottets B et änkan den. uppträda såsom Docens; äfvensom om ej Adjunct - Beställningarne derigenom skulle blifva öfverfiödige och kunna indragas, 5:o Påkallar oj ett billigt afseende a mera bemedlade Ynglingars tillgångar, att i längre skiften kunna på en gång vistas vid Universitetet, en annan reglering, än den närvarande, af de Akademiska Ferierna, heldst derigenom äfven den fördelen för Lärarne vanns, att do ej för att undvika afbrott vid Terminens slut nödgas inskränka utförligheten afsina föreläsnings-lcurser? Och vore ej en föreskrift i afseende på vissa Professioner nyttig, som ålade Lärarne, att för Lärjungarnes lånare uppfattning vid den mundtliga framställningen, af trycket utgifva och begagna Handböcker , som ledtrådar till föreläsningarne. 6:0 Sluteligen torde genom undersöknigen äfven böra åsyftas, en noggran framställning om Universiteternes Bibliofcheker, Museer, Observatorier, Laboratorier m. m.; dels för att erhålla upplysningar öfver det skick i hvilka dessa Inrättningar för närvarande sig befinna, dels för att erhålla uppgift om beloppet Slats-Utskotteis Betänkanden. 55a af de årliga anslag som Universiteterna kunna använda af sina medel, till dessa vigtiga anstalters underhåll och förkofran; huruvida de äro tillräcklige, samt i fall icke, om utvägar kunde utfinnas dertill genom användandet för sådane ändamål af årliga afkastningen utaf Stipendia Regia, Stipendia Medico-Theologica m. 11. eller om Statens ytterligare biträden dertill behöfvas.