Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser, i följd häraf, att, med uteslutande af klassindelningen i § 10, endast minimiafgifts-beloppen böra för de serskilda klasserna af städer bestämmas, i likstämmighet med hvad i § 9 för handlande m. fl, finnes iakttaget.” Häruti instämde herrar Aminoff, Munck, Murén, Akesson, Tjernberg och Rhodin, § 35. ''Jag kan icke instämma i det beslut, som Utskottets pluralitet fattat, att föreslå bevillningsafgiften till 15 procent å den årliga utdelning från privatbankerne, sorn öfverstiger 6 procent. Uti 1830 och 1835 årens bevillnings-forordningar var en sådan afgift bestämd till 10 procent å alla slags aktiebolags utdelningar utöfver 6 procent årligen. Men vid 1840—41 årens riksdag nedsattes denna afgift i allmänhet till 5 procent, utan afseende på vinstutdelningens belopp. Att åter höja denna afgift till hvad den var, innan 1841 års bevillnings-förordning trädde i verkställighet, eller 10 procent, finner jag icke vara oskäligt; men att utsträcka den ända till 15 procent, en afgift, hvarmed jag i nu gällande och flera föregående bevillnings-förordningar icke funnit någon annan jemförlig, än den å vinster från fordna nummerlotteriet, anser jag desto mindre med billighet förenligt, som det måste såsom säkert antagas, att privatbankernes vinster hädanefter, sedan de mindre sedelvalörerna icke vidare få i rörelsen begagnas, blifva ringare än förr,”’ Härmed förenade sig herr biskop Bruhn. 64 Bevillnin^s-Utskolteis Betänkande j N.o g. Art. 3. "Utskottets beslut att i sitt förslag till ny bevillnings-förordning vidhålla den af Rikets Ständer vid sednaste 3:ne riksdagar fastställda bevillningsskatt å karaktersfullmakter kan jag ej godkänna. Införandet af denna nya beskattning härledde sig från den bevekelsegrund, att det vore samhällsnyttigt att genom ett sådant korrektif tillbakahålla fåfängan. — Jag lemnar å sido allt omdöme om det egna försöket att i bevillningsstadgan inlägga en häfkraft för den allmänna uppfostran.
Geer uti ett längre skriftligt anförande) »har uppträdt, ej för att bekämpa ett Utsk:s-Betänk., utan för att upptaga reservanternas yttranden, Atskillige detta förslags motståndare hade öfverenskommit att ej yttra ett ord vid dess anmälan från Utsk:t, så vida ej frågan skulle blifva af dess förespråkare upptagen.» »Flere ledamöter hördes härtill yttra bifall.» (R. o. Ad:ns prot. d. 18 Mars 1803, sid. 220—222.) Hr EhrenhofTs skriftliga anförande var af följande lydelse: »Enligt min tanke, hade regeringen gjort klokast, att icke taga initiativet uti den nu för handen varande fråga, ty dels kan det med skäl anses mindre höfligt att den ena statsmakten förklarar den andra oduglig; dels torde en försigtig eftertanka hafva kommit regeringen att inse, det försöket från dess sida att omintetgöra den bestående formen för den andra statsmakten, lätteligen kan blifva ett prejudikat för denne att å sin sida göra fordringar, som sätta regeringen i förlägenhet. Ehvad än utgången må blifva, så har regeringsmakten derpå intet att vinna, ty faller förslaget, så är fara värdt, att det stöd, regeringen hittills funnit hos den förkastade delen af nuvarande representation, betydligt minskas. Antages det deremot, så skall i minnet alltid qvarstå hos den nya representationen detta regeringens försök att ingripa i den andra statsmaktens 118 Den 20 Januari. enskilda angelägenheter, och ju friare institutionerna för denna blifva, desto angelägnare skall den finna för sin säkerhet nödigt att för framtiden värna sig mot dylika försök. Jag vet alltför väl, att regeringen stödjer sitt förfarande på Borgareoch Bonde-St:ns adresser, och på de petitioner, som inkommit från landet. Men enär de 2 Ståndens begäran icke afsåg mindre, än att köra ut den andra hälften af representationen, hvilken hälft, enligt Konungens egna ord, »icke förverkat sin rätt», så synes det mig, som regeringens tjenstvillighet gått längre än aktningen för sekelgamla, icke förverkade rättigheter kräft.
Alt fastställa skatten för högt, anser jag skadligt, emedan det frestar till öfverträdelse och följaktligen bildar brottslingar. Om deremot afgiflen är så lindrig, att det icke lönar mödan att blifva skälm för att undandraga Staten dess inkomst, så slipper man brottslingar och tillverkningen erhålles för bättre köp. Man säger, att ökad tillgång på varan äfven okar supandet. Jag tror det icke; ty vi hafva sett utaf brottmålsförteckningarna, att fyllerimålens antal minskats, då deremot målen ang:de begagnande af oriktiga redskap ökats: brännvinstillverkningen har emedlertid i allmänhet stigit. Man har sagt, att brännvinsproduetionen i Sverige icke kunde blifva föremål för speculation, beräknad på export, utan blott på inhemsk consuintion. För min del tror jag, att det må vara tillverkarens sak att bedömma, huruvida hans produetion kan gifva honom hopp om afsättning inom landet eller genom export deraf. För min del anser jag lämpligast vara, att R. St. bestämma skatten till en eller två sk. för kannan och tillåta brännvinstillverkning med hvad slags redskap som helst, samt öfverlemna åt K. M. att utfärda förordning angrde beräkningsgrunden för tillverkningsbeloppet efter mäskekarens rymd och beskaffenhet. Hr von Rosen: Då jag nu förnimmer att R. o. Ad. vill fortfara att yttra sig öfver denna fråga, utan afseende derpå, huruvida R. o. Äd:s beslut, i följd af hvad de öfriga Stånden beslutat, kan medföra någon verkan eller ej; så anhåller jag, att några ögonblick få upptaga tiden för att genmäla Hr von Troils yttrande. Den välde talaren trodde, alt denna fråga icke bör betraktas i statsekonomiskt afseende. Denna tanke kan jag icke medgifva, just derföre att brännvins-förordningarne hittills haft de menligaste följder för landet, af det skäl att ingen statsekonomisk grund fått gälla för desamma. Om jag påminner mig rätt, så utfärdades likväl 1810 en brännvinsförordning på tvänne sidor, som medgaf fri brännvinsbränning.
Låne-kontoret i Götheborg 1.300.000, „ „ 500,000: D:o i Malmö 700,000, „ „ 400,000: D.o i Wisby 150,000, 100,000; s:gr 5,000,000, hvaraf till Kassa-kreditiv 2,000,000: med åliggande för vederbörande Direktioner alt till kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll att sådan anvisning återtages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda; c. att kassa-kreditiv beviljas jemväl vid hvartdera Diskont-verket till högst 20 procent öfver beloppet af de till dylika kreditiv anvisade 2,000,000 R:dr B:ko; samt d. att om härigenom, vid någotdera Diskont-verket, uttagningarne å kreditiven skulle öfverstiga den för kreditiv-rörelsen vid tillfället använda fond, bristen (ylles af i kassa liggande eller på räkning i Bankens Depositions-afdelning innestående behållningar, tillhörande öfriga fonder. Kreditiv meddelas icke någon, enligt nu gällande och i 4:de mom. af 209 §. intagna föreskrifter, till högre belopp, än 10,000 R:dr eller å lägre summa, än 1,000 R:dr, allt Banko; börande i öfrigt kreditiv-beloppet lämpas efter beskaffenheten och omfånget af den rörelse krediliv-sökanden bedrifver. Herr K. A.
Nådiga framställning om anvisande af medel till betackande af den i Arméens pensions-kassa befintliga brist för åren 4852—1855, och hvarom vidare förmäles uti 1 :sla, 2:dra och 3:dje mom. af högstberörda, bär ofvan intagna Nådiga Proposition; så har Utskottet, under förutsättning alt Rikets Ständer godkänna Utskottets i föregående punkt framställda förslag, ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer malte bifalla hvad Kongl. Maj:t så i ena som andra hänseendet behagat äska och föreslå, likasom Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts i 4:de mom. gjorda begäran, hemställer, att för åren 1856 och 1857 en årlig tillökning af 21,000 R:dr banko eller 51,500 R:dr Riksmynt må beviljas i det vid förra Riksdagen Al pensions-kassan årligen under trenno år beviljade kreditiv af 36,000 R:dr banko, all i mån af behof anlitas, med skyldighet för pensions-kassan att lill Riksgälds-kontoret afstå det pen sions-kassan för hvartdera af dessa år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls—afgifterna.
Jag har ansett åklagare-magtsn böra finnas hos Justitiae-Ministem likasom hos öfrige Förvaltnings-Chefer, derföre att hvar och en af dem må kunna bättre hålla efter och utan omväg tilltala sina underordnade, Föredragning af sina mål inför Kongl. Majit bör hvarje Förvaltnings-Chef äga , emedan han , som för sina åtgärder är ansvarig inför Konung och Folk, må kunna neka sitt biträde till sådane steg, hvilka han icke tror sig kunna försvara. Hvad Nåd-ansökningar beträffar, så torde det hafva varit ett misstag af mig att yrka deras föredragning genom Justitiae-Ministern , då han tillika skulle vara åklagare. Revisions-Secreterarne, som redan föredragit brottmålen i Högsta Domstolen, äro älven bäst i tillfälle , att framställa dessa saker hos Kegen - 84 Den 1 December f rn. ten , då Förvaltnings-Chefen icke kan göra det. Men i alla andra Justitiae-mål, vare sig Lagfrågor, befordrings-ärender, lejd och myndighets, ansökningar m m., bör Justitiae-Stats-Ministern sjelf vara Föredragande likasom öfrige Förvaltnings-Chefer för sina mål. Constitutions-Utskottet har yttrat, att Justitiae-Ministern icke borde vara en vanlig Föredragande. Men detta biord tyckes hos Utskottet förutsätta ett begrepp om ringhet hos dem , som inför Kongl, Majit föredraga allmänna ärender , hvilket ingalunda öfverensstämmer med vigten af deras embeten, som i sjelfva verket äro de förnämsta. Utskottet talar om Justitiae-Ministerns directa åklagare-befattning, såsom skulle den innebära en nedsättelse. Men ser man blott på det yttre , så måtte det uppdrag , som under Sveriges mest lysande tidehvarf ansågs värdigt RiksDrotzet Pehr Brahe , icke vara ovärdigt Justitias-Ministern nu för tiden. Och ser man till grunden, så finner man, att Konungen, sorn är upphöjd öfver ali rang, sjelf är den högste åklagaren och att Justitiae-Ministern blott skulle utföra Konungens talan , hvilket icke måtte vara en Minister ovärdigt.
I afseende på tiden , ifrån hvilken efter Herr Grefve von Schwerin» plan tryckningen nu mera horde fortsättas, tror jag mig dock, böra yttra den mening, att, då under Ståndets Plena innevarande månad och sedan motionen i86 Den 25 Junii c, ni, väcktes, icke förevarit ämnen af så allmänt interesse, och troligen icke eller innan månadens slut många sådane förekomma, vore det lämpligare och ändamåls-enligare, att ifrån och med den i nästkommande Julii låta börja, och sedan oaibrutit till Riksdagens slut fortsätta tryckningen af Protocolierne för denna tid. Om, vid förleden Riksdag en dylik motion som den ifrågavarande blifvit väckt och antagen , hade den både dä och nu varit af en otvifvelagtig nyttaj och så länge icke någre, till skyndsammare tryckning af Protocolleine mera befordrande anstalter, än de hittills varande finnas, borde efter min öfvertygelse, vid hvarje Riksmöte samma method som den föreslagne följas, ty gemenligen förekomma först vid slutet af Riksdagarne Financeoch Beskattnings-ämnen, hvilkas afgörande så direct verkar på den enskildte och det allmänna, sorn således borde beredas tillfälle att äfven hafva (som ordspråket lyder) ett ord med i laget. Och skulle denna serskildta mening Betänkandet åtfölja. Ut Supra. Ex Protocollo N* Snoilsky. Den 2 8 Junii /, lii. Bilagor till Pleni-Frotocollet för den 28 Juno, förmiddagen. N;o n Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: En af Kongl. Maj:t eller af Regeringen framställd proposition, är lika som en enskild Riksdagsmans motion en allmän fråga. Då den till Utskotts handläggning remitteras, står det, enligt RiksdagsOrdningens 49 §., hvarje Stånds Ledamot öppet att sig deröfver yttra, börandes hans yttrande äfven till Utskottet remitteras.
Ullål ande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 122, i anledning af väckt fråga om upphäjvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 183Ö, angående hvad iagttagas bör vid handel om lös ören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva bifallit Lag-Utskottets Betänkande N:o 122, deruti Utskottet tillstyrkt, att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, åtskillige stadganden målte meddelas till förekommande af de olägenheter, som diktade köp om lös egendom, hvilken qvarblifver i säljarens vård, medföra; hvaremot nämnde Betänkande blifvit från de öfrige Riks-Stånden återförvisadl, på grund af anmärkningar, framstälde: aj hos Höglo fl.
Stormägtigstc Allernådigste Konungl Sedan Rikets Ständers år i832 församlade Revisorer, i deras rörande verkställd granskning af Stats-Verkets Räkenskaper och förvaltning för åren 1829 och i83o afgifna Berättelse, anmärkt, i anledning af erhållne redogörelserne för användandet af det till Öfver-Intendents-Embetets disposition ställda Stats-Anslag, ibland annat, ”att. af Anslaget ”för publika husens underhåll äfven o (gått kostnaden för underhållet ”af ett Garnizons-Regementes Cassern och af Stallets inredning, hvilka ”kostnader Revisorerne ansett icke böra belasta ifrågavarande Statsanslag, utan utgöras efter samma grunder och utgå på enahanda sätt, ”sorn kostnaden för Garnizons-Regementernes Casserner i allmänhet”, och Öfver-Intendents-Embetet, som afgifvit underdånigt utlåtande öfver den del af nämnde Revisions-Berättelse, hvilken angår bemälte Verks redovisning, i afseende på nyssomförmäldte förhållande upplyst, huruledes, likmätigt Kongl. Brefven den 16 April 1817 och den j5 December 1S18, berörde för Eder Kongl.
13 hemman må, mot förminskning i Länsmannens lön, motsvarande den års-afkaslning, hvartill hemmanet blifvit nppskattadt, till boställe ät samme Länsman anvisas, (‘Iler ock, derest bostället skulle anses blifva föremål för användande vid Westgöthe Regimente i händelse af Regimeotels möjligen inträffande uppsättning lill kavalleri, alt Kongl. Maj t behagade föreslå hemmanets användande lill boställe för Länsmannen i förenämnde distrikt med sådant vid upplåtelsen fästad) förbehåll, alt om detsamma i framliden skulle blifva för Regimente! behöflig!, det då borde till Regimentets disposition afträda*; hvarjemte och enär mantal af ifrågavarande hemman redan den 14 Mars nästlidna är blifvit ledigt, samt, i afbidan på åtgärder för ularrendering under längre tid, endast för detta år vore utarrenderadt, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, under förutsättning af Nådigt afseende å dess sålunda gjorda underdåniga framställning, tillika förnyat den hemställan, att, i afbidan på Rikets Ständers beslut, Länsmannen mätte få begagna nämnda hemmansdel mot godtgörande af uppskattade afkastningsbeloppet, 80 R dr B:ko. Af det utlåtande i ämnet, hvarmed Kammar-kollegium och Stats-kontoret den 17 September förlidna år till Kongl. M;>j:t inkommit, inhemta», hurusom, sedan Kongl.
I sammanhang härmed, anser Utskottet sig böra lill Rikets nu församlade Ständer hemställa ej mindre: 3o:o att i stället för den uti 4 af i83o års Bank-lag till ett belopp af 4,400>000 R;dr bestämda summa, sorn, utan beräkning af Bankens fasta egendomar och inventarier, alltid skulle komma att utgöra en Bankens behållning i säkra tillgångar och fordringar, utöfver de förbindelser för hvilka Banken ansvarar, må antagas en jemn summa af fern millioner, hvartill Bänkens nu ägande rena och otvifvelaktig» capitalöfverskott, befin - 56 B anco-XJt slottets Betänkande JN:o 6. nes fullt uppgå, så att af de lill nästa Riksdag beräknade inkomster icke något behöfver för detta ändamål afses; än äfven: 31:0 att nämnde belopp af 5 millioner städse i framtiden bibehålles såsom en Bankens grundfond, »dymedelst, att möjligen inträffande capitalforminskningar varda*g£>dtgjorde med de årligen ingående vinsterne. Det blifver, under sådan förutsättning, fullkomligen likgiltigt, uti hvilka ibland Bankens ägande tillgångar eller säkra fordringar man anser detta öfverskott eller grund-capital, vare sig helt och ballet eller någon större eller mindre del deraf, egenteligen bestå, antingen i metallisk Cassa, i Statens skuldförbindelser, i säkra inteckningar eller i goda reverser och hypotheker; detta bestämmer sig olika på olika tider, i nion af näringarnes och rörelsens behof samt inträffande conjuncturer; och finner Banco-Utskottet alltså: 3a:o att åt Banco-Styrelsens klokhet och omtanka må varda öfverlemnadt, att begagna de i Bankens vård från Riksdag till Riksdag qvarstående vinstmedel, då tillfälle dertill gifves, till förökande så väl af silfverfond, som rörelse-capital.
Ridderskapet och Adeln till Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr Hartmansdorff, August, väckt motion, hvaruti, med fastadt afseende å behofvet af understöd för inhemska närings-idkare, på det de må kunna uthålla täflan med de utländska, i händelse ett sådant friare handelssystem Liefve införd*,- sorn ej mindre Kongl. Maj;ts Nådiga Propo - *6 'Bamo-Ulskoltels Betänkande, N.-o to2. sition om en förnyad Tulltaxa, än åtskilliga enskilda motioner syntes åsyfta, och under förmälan, att betydliga Svenska capital nu antingen lågo o förräntade, eller förräntades på utländsk ort, och sålunda ökade capilal-tiligången på andra länders dermed öfvermältade växel pia Iser., under det Svenska näringsidkare ledo afcap i t a i bris t, motionären, till afhjelpande i någon moa af den för näringarne tryckande svårigheten att, mot hilliga vilkor, erhålla förlags-capila]., föreslagit: i :o att Banken måtte, på den tid, Banco-sty reisen utsätter., och enligt föreskrifter., sorn närmare skola bestämmas, tillåta enskilde personer, att på uppoch afskrifnings-räkning insätta penningar mot 3 procent, och att, när som helst, ater uttaga dem; 2:0 atL de sålunda insalta penningarne må af Banken öfverlemnas till utlåning åt Man u fao tur-, Handelseller äfven Banco-Disconten, åt den förstnämnde mot 4 procent, och åt de tvänne senare mot vanlig Discont-räntan samt 3:o att ett erforderligt crediliv på den behållna Banco-vinsten må kunna af Banoo-slyrelsen begagnas, för att bestrida de utlagningar pä afskrifningsräkninganne, hvilka möjligen icke kunna med inflytande capitaloch räntebetalningar godtgöras; anhållande motionären alt, derest förslaget ansåges förtjena uppmärksamhet, få närmare föreslå sätt och vilkor för den i frågastälde lånerörelsen.
I anledning häraf får Utskottet vört!-, samt tillkännagifva, att Utskottet funnit i-i frågavarande motioner, hvilka endast till detta Utskott blifvit remitterade , icke vara af deni beskaffenhet eller vigt, att, till öfverläggning derom , sammanträde med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet , i anledning af 45 5. i Riksdags-Ordningen , erfors drades ; att den i ofvanberörde måtto äskade allmänna undersökningen är ett ämne, som icke tillhörer Lag-Utskottets behandling; att det ifrågaställda sammandraget af alla För-< fattningar, som angå Kungsådra , hvarkenblifvit af Molionairerne askadi, eller, i allt LagUts&ottets Betänkande 2V:ö l4oi *f fall, kan hänföras till föremålen för Utskottets bestämmelse ; samt att Utskottet i sjelfva saken ej har något att tillägga de skäl, som i Betänkandet äro anförde ; finnandes Utskottet för öfrigt så mycket mera onyttigt , att omständligare , än nu skett , anmärkningarna upptaga och med svar bemöta , som , efter hvad ofvannämndt är, tvänne Riks-Stånd, i enlighet med Utskottets tillstyrkande, motiorerne afslagit; i följd hvaraf frågan, jemlikt Regerings - Formens 87 §, redan är att såsom förfallen anse. Stockholm den 14 Nov. i8J3* N.o 141. inkom till Expeditions-Utskottel den 21 Noremb, 1829; Utlåtande, 1 anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N;o 47, öfver de af Herr Bo Christ.
Rådligast för mig vore att uppskjuta med allt yttrande derom, till dess discussionen härmare utvecklat sig, och jag, i anseende till den gjorda framställningen, hunnit samia mina tankar, eller rättare sagt, i ordning bringa skälen fördem jag redan hyser. Men, örn än mindre fullständigt, är det åtminstone mindre tidspillande 3 att jag genast utlåter mig. Efter att således hafva serskildt behandlat Ärendet, sådant som det företer sig uti ConstiihtionsUtskottets Betänkande, torde det äfven tillåtas mig att betrakta frågan i det skick, soni den nu af sjelfva discussionen synes låna. Eli vård Ledamot har, med förbigående af 107 §:ns ordagranna tillämpning, likväl derifrån tyckts härleda förslaget, ätt uti en Underdånig skrifvelse ifrån Riksens Ständer till Konungen sammanställa och anmäla de gjorda anmärkningarna, med tillagda önskningar i afseende på frariitiden. Bland de skål, som för denna tanka gjördis gällande, har étt i synnerhet ådragit sig inin uppmärksamhet. Man har^ soth det synis inig, velat Samla resiiltaterria af Utskottets anmärkningar öfver särskilta föremål, för att låta riehl tjena såsom moraliska bevis jpå Btyrelseris sätt, ätt i allmänhet behandla samma slags ämnen, son! deln, möt hvilka anmärkningar varit riktade. Denna vidsträckta tydning kan jag för inin del omöjligen finna råtts-enjig; och jag underställer den vårda och mångkunniga Talaren sjelf, till hvad osäkra, stränga; obilliga omddL - toen xo Julli f. ni. ttien, en sådan bevisnings-method genom induktion kunde leda. Om man till exempel från ett indraget Dagblad skulle härleda den slutföljd, att yttrande-rätten icke respectéras; {rån ett möjeligt misstag i form, att formerna esomoftast öfvettrådas; från ett intrasslad jUridico-oetonomisk frågas behandling, att Styrelsen alltför gerna söker inblanda sig i rättvisans skipande, och så vidare; månne man då ej åfventyrade* att anses hafva dömt med föresatsen att hårdt dömma?
Nio 87, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets Betänkande, Nto 528 , angående hemställan, om lindring för Allmogen i den så kallade Byggnadshjelpens utgörande; samt N:o 88, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets Betänkande, N:o 59 } Prof, Utdrag den 21 April 1829, 75 angående väckta Motioner om skyldighet för Hus-, Tomt och Jordegare i Städer att deltaga i Borgerskapets onera S. D. Vid förnyad föredragning af Lag. Samt Allmänna Besvärsoell Oeconom ie-Utskottens Utlåtande, N:o 19, i anledning af gjord hemställan, att Pikets Höglofl. Ständer ville hos KongJ. Maj:t i underdånighet begära del af de Krigs-Lagar, som äro under utarbetning, fannPreste-Ståndet, som, lika med Utskotten, ansåg den i ämnet gjorda Motionen böra förfalla, deremot för godt afslåden af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelsen, S. D, Allmänna Besvärsoch OeconoHiig-Utskottets Utlåtande : N:o 85, i anledning af vackt Motion om inrättande af en Allman Undervisningsanstalt uti Eskilstuna, och Betänkande Nto 86, angående väckta Motioner om Lancaster-Scholors inrättande, blefvo , vid nu skedd föredragning, af Preste-Ståndet bifallne, S. D. Afslogs, vid förnyad föredragning, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlets Utlåtande, N:q 8g, i anledning af väckt 76 Prat. Utdrag den al April 1829» fråga om skyldigheten för dero, sora anmäla sig till Prestexamen , att ådagalägga tillräcklig kunskap uti Vexel-undervisnings-methoden. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o I04, angående anslag a£ medel till kostnaderne vid Högtsalig H ennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas begrafning.