Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rektor. — 347 — (Lidköpings lägre elementarläroverk.) Till M. V. Konsistorium i Skara. Jemte remisshandlingarnes återställande får jag, med anledning af Rikets Stän ders Revisorers anmärkning mot Lidköpings elementarläroverks räkenskaper för år 1861, vördsamt förklara, att den anmärkta felaktigheten tillkommit genom förbiseende, och att misstaget blifvit af mig rättadt redan i 1862 års räkenskaper, i det egna kassans skuld, 100 R:dr Runt, blifvit upptagen uti såväl dess insom utgående balans. Lidköping den 28 December 1863. With. Nilson. Rektor. Strengnäs stifts Konsistor» underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Konsistorii räkenskaper för år 1861. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Uti nådig remiss af den 23 sistlidne November, har Eders Kongl. Majit anbefallt Domkapitlet att afgifva underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers vid granskning af statsverkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1861 uti nådigst bifogadt transsumt upptagna anmärkning, att uti sammandraget af hufvudredogörelserna för Strengnäs stifts Konsistorium och elementarläroverk besagde år den ingående balansen utgör 203,174 R-.dr 61 öre, hvaremot nästlidet års revisionsberättelse utbalanserar 202.572 R:dr 68 öre R:mt. Till underdånig åtlydnad häraf får Domkapitlet underdånigst anföra, att, ehuruväl Domkapitlet icke förbisett den anmärkta skillnaden emellan ofvannämnde utoch inbalanserade summor, och att beloppet, utgörande 601 R:dr 93 öre, hvilket, såsom Rikets Ständers Revisorer funnit, motsvaras utaf en vid 1859 års redogörelse för Nyköpings elementarläroverk i Kongl.
Det är väl lämpligast att vid adelsinstitutionen fästas de titlar och förmåner, som väl egentligen böra vara med dem förenade, och att, der någon sådan institution icke finnes, titlar och andra dertill hörande förhållanden icke heller höra erkännas. Utsk:l har sökt bibehålla så mycket som möjligt af den ursprungliga texten och endast velat något närmare bestämma hvad Utsk:t ansett böra innefattas uti densamma. Huruvida den föreslagna redaktiosförändringen tillräckligt tydligt utmärker hvad Utsk:t afsett att uttrycka, lemnar jag derhän; — lämpligare och säkrare hade väl varit att, i stället för hänvisning till förenämnda författningar, införa ett bestämdt stadgande derom, att ingen finge tillgodonjuta de meri Sörberörda upphöjelse förenade förmåner och rättigheter förr än introduktion vunnits. Om en återremiss af någon af de följande §§:na skulle komma i fråga, hvilket väl kan förutsättas, är jag öfvertygad, att Utsk:t icke har något emot, att, i enlighet med hvad jag nu antydt, gifva det nu föredragna mom:t en förändrad och tydligare lydelse. Hr Anrep: Då jag första gången genomläste det nu föreliggande förslaget och kom till 2:dra §:o, fann jag den alldeles öfverflödig. Man har emellertid fästat min uppmärksamhet på, att sådane stadgande!), som de i denna § föreslagna, böra intagas, då K. o. Ad. är en af K. M. erkänd institution. Emellertid torde icke mången hädanefter vilja blifva adelsman, och alJraminst lär någon söka introduktion, sedan de derför bestämda afgifterna blifvit förhöjda, och deri enda med introduktionen förenade »fördel» är att få betala kapitationsafgift. Vid sådant förhållande förefaller verkligen det i §:n begagnade uttrycket »alla med upphöjelsen åtföljande lörmåner och rättigheter» något besynnerligt. Frih. Klinckowström: Jemte det jag för öfrigt i allo instämmer med Gr. Mörner i hans yttrande beträffande detta morn., får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på att Utsk:t i slutet al detsamma tillåtit sig en redaktionsförändring, som ej torde vara fullt lämplig.
Fjerde Bandet N:o Lr. 962 Den r6 December. §. 19- Ej mä någon Fuvmagt för gällande anses och antagas, som icke af Ättens wcrkelige huswudman eller den denik, enligt denna Riddarhus Ordning berättigad är blifwit Ukgifwen; börandes Fullmagten antingen med utgifwarens stil ösweralt fkciswen och undcrffriswen eller lagligen bestyrkt owilkorligeu wara författad ester följande formulair: Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i N. skall hällas och täger sin början den (bag och ar) be, sullmäatigas härmed (caraeter och namn) att för Grefweliga ^ Friherrliga ) Ätten N:o N. N. intaga Säte och Adelig» / Stämma pä Riddarhuset, hwarwid han owilkorligen förpligtaS, att ställa sig till efterrättelse Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers beswurne Regerings,Form af den tr Junii 1809 jämte Riksdags Ordningen och öfrige gällande Grundlagar. Ort och damm. Namn Sigill Cara eter, Hafwer Förmyndare för omyndig, Fullmagten utqlfwit , bör fädank under namnet rydeligen Utsättasaint Förmyndare förordnandet i Original eller bewittnåd afskrift bilägga-. Hafwer enligt sista momentet ai 4 K. närmaste Fäderneeller Möderne, frände Fullmagten ukgiswik, bör äswen favant tydelig?» utsätta-. §. so.
SJled bibehållande af de angående iöanfenö metaHijfa fa^a tillförene gifna förejfrifter, hafme <2öi i åtjfiHiga delar jemnfat fladgandena i fråga om fedel# jlocfenS beräfning, famt fajlflällt nptt formulär för de uppgifter, forn, enligt 5 § i Sagen för Dvifeté ©tänders 33anf af den l SSlarS 1830, ffola allmänheten meddelas, rörande ©anfenS fedeloch depofitionö#jfuld §. 28. ©en rättighet, forn hitctllö marit enffilde räfningShafmare i SöanfenS ©epofttionS-.afdelntng förunnad, att å 33anfen utfärda trpefta inmtSningar å mindre belopp, har blifmit borttagen, famt fladganden i 33anfo#9leglementet införde, att räfningShafmare omilforligcn mare förbjudet att å 53anfen ut# jlälla inmiöningar å högre fammanräfnadt belopp, än han å räfningen har i behåU, äfmenfom att räfningShafmare, tillhörande 5:te flaken, d. m. f. alla S3if). titt 31. <st. $Prof. 1850 & 1851; 10 @amt. 1 2tfb. 2 33an0ef. 6 21iP6t>ag0#25efTtitet. 42 9SiféDagé»$8eflut 1851. meD beräkning på roinft för Den enjfilDe grunDaDe ftiftelfer odj bolagöföreningar fanit cnffilDe perfoner, l)äDanefter idre få å Söanfen utfälla attDra än fyanD* ffrifna tnroiönmgar, å ett belopp af minft Stoå $unDra DS:Dr Söanfo. §. 29.
Krigs-Academieus räkenskaper , , 193:o om Hofslagaren Engvalls skuld 194:o om den vid 1837 års slut i Förvaltningens af Sjö-Ärenderna Hufvudbok balancerade behållning l95:o om Kamrer Krutmeijers rätt att uppbära Kammardrängs-iön vid Stockholms Station af Kongl, b lottan 9999999999999 196:o örn beviljade årliga arfvoden till f. d. VarfsCommissarien Rääf, Capitainen Sjöbohm, Amiralen Lagerbjelke , Casseuren Poller och Capitainen d’Ai!ly , , , l97:o om arfvoden till Militäi-Ledamöterne a« Kongl. Flottan i Kongl. Krigs-Hcf-Rätten it 198:o om siopningen af ätskillige Kanon-Slo Par » J >’>»»)}» J | J > » 9 I I I I I I 199:o om Sjö-atiönmgen under 1836 års expedition med Corvetten Najaden 2G0:o oni inköpet af en samling Vetenskapliga böcker för Flottans behof, tillhörige Ca pitainen Carlsunds Enka ,,,,, , 201:o om förlusten genom Krono-Ång - Fartyget Odins strandning ,,,,,,, 202:o om Inventarii - Förteckningars insändande jemte Flottans Räkenskaper , , , , , , , , 203:o om revisions-sättet af anslagen för arbeten i Klaroch Byelfvarne samt Stångån och för Hamnoch Quai-byggnaden i Linköping , , 204: o om det årliga bidraget till Slängans uppmuddring 205:o om förskottet till rensning af Enköpings å, om anticipation af 1836 års anslag för Vatten-communicationer och om en utbetalning för träd-plantering vid Djurgårdscanalen 2Q6:o om indrituing al Handlanden Nelsons skuld i och för ett af f. d. Strörorensnings-Comitén honom beviljadt Lån , , , t , , , 207:o om Hospitalsoch Barnhus-Fondens förvaltning samt om talrikheten af Kongl Seraphi mer - Ordens - Gillets Tjensteman - na-personal , , 208:o om formen för Kongl.
Den siste talaren har yttrat, att det af mig framställda förslag om inrättande af ett EcklesiastikColkm, lämpligen borde upskjutas, enär R. St:r, efter det motionen härom af mig blifvit väckt, beslutat att genom underd. skrifvelse fästa K. M:s upmärksamhet på behofvet af en allmän organisation af Förvaltningsoch StyrelseVerken, hvadan Utsk. också ansett, »att frågan om behöfligbeten af ett dylikt Embetsverk för handläggning af flere eller färre utaf de ärenden, som uti motionen afses, sannolikt kommer under förnyad pröfning», och på denna grund hemställt, »att någon åtgärd i anledn. af motionen f. n. ej må af R. Skr vidtagas.» M. a. o., R. Skr skulle genom bifall till Utsk:s hemställan uttrycka den mening, att sedan de redan beslutat en hemställan om organisation af StyrelseVerken, böra icke särskilda delar af dessa utgöra föremål för en underd. framställning, och då härtill kommer, att Utsk. särskildt uttalat den förväntan att de ecklesiastika ärendena skola komma under förnyad ompröfning, förutser jag att R. o. Ad. kommer att bifalla Utsk:s Betänk. Jag kan dock icke neka, att jag lika med reservanten anser att Utsk. hade visat mera nit för saken, om Utsk. »tillstyrkt en underd. skrifvelse, i likhet med den som vid förra Riksdagen afläts, emedan derpå ej följt något nöjaktigt resultat.» Då jag emellertid icke vill vidlyftigare uptaga frågan, och ett bifall till Betänk, på visst sätt innefattar ett bifall till motionen, anser jag det icke alls vara stridande mot det beslut, som redan är fattadt inom de öfriga Stånden, om R. o. Ad. något modifierade hvad Utsk. föreslagit, och inbjöd de öfriga Stånden att med R. o. Ad. sig förena. Denna modifikation skulle då gå ut derpå, att Don 9 Maj. R. o. Ad., på de skal som Utsk. anfört, beslutade en underd. skrifvelse till K.
Det ursäktas såsom nödfallsutväg och emedan alla andra göra så, det gillas såsom upproriskt emot lärarne, det beundras, då det utföres skickligt och djärft, såsom bevis på förslagenhet och mod och blir så härskande genom det onda föredömets makt och utöfvarnes skä- rande hån mot dem, som ej vilja följa dem. » När alla göra det och få bra betyg, skulle då jag ensam inte göra det och få dåliga? » skall Ni visst få till svar, om Ni frågar nå- gon, hvarför han gör det. » Nå, men tala om för lärarn då, » svarar Ni kanhända. Den stackars kvinnan brast ut i gråt, och den lilla flickan, som först en stund stirrade på modern, började äfven att högljudt snyfta. Ebenezer lade ifrån sig sitt arbete, steg upp och gjorde ett slag kring golfvet, följd i hälarne af katten, på hvilken han tycktes utöfva ett magnetiskt inflytande. Till sist stannade han framför grannkvinnan, där hon satt nedhukad, med ansiktet gömdt i förklädet. » Gråt på, » sade han, » tårar äro skurar att skölja bort sorgen med. » Hon måste se upp för att se, hvad min han höll, då han sade detta, och han hade lagt sitt gamla ansikte i så många konstiga veck, att hon af pur förundran slutade upp att gråta. Alltjämt följd af katten, fortsatte han sin promenad i det trånga rummet, sköt undan en trebent länstol, som stod i vägen, var nära att stupa öfver en gammal läderkappsäck, men satte sig i stället på den och tände en liten lerpipa, som han fiskade upp bland brå- tet på spiselhällen. Men när han dragit några bloss, knackade han ur den och lade åter bort den. » Hvad har ni i korgen, » frågade han tvärt och vände sig till kvinnan. Timmermanshustrun steg upp, gick fram till honom med korgen och visade honom innehållet. » Bah, » sade han; » hvad vill ni, att jag skall göra med dem där? » » Köpa dem, » svarade kvinnan dröjande. » Jag behöfver nödvändigt pengar till hyran i morgon, eljes blir jag vräkt och vet mig ingen råd, hur jag skall fylla summan. Och så har jag mina små, som ni vet, tre munnar att mätta.
Vid förnyad föredragning blefvo nedanskrefne på bordet hvilande Betänkande» af Prest-Standet gillade, nemligen; StatsUtskottets: No: 244, angående åtskilliga anstalters vidtagande till förman för Manufaktur-Smidet i Eskilstuna; Statssamt Allmänna Besvärsoch JEkonomiUtshottens: N:o 247> rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i anledning af förekommen fråga om Båtsmans-Koterings införande i Färentuna Härad af Stockholms Län; N:o 248, ifrågan om Pensioners anslående till understöd för Embetsoch Tjenstemän, sorn hafva flere Barn; Bankooch Lag-Utskottens N:o J05, rörande Skuldebref, för hvilka till erhållande af Lån i Banken, inteckning blifvit i fast egendom sökt, samt BevillningsUtskottets Memorial .• N:o 19, om ifrån Kongl. Kammar-Collegium inkomna upplysningar, rörande de under 2‘.dra och 3>’dje Province-Contoren lydande Län. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets Betänkande No 243) i afseende på de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning stående Fonder och Medel. S. D. Då Banko-Utskottets förnyade Ulla - 474 Prat. Vtdr. d. * 5 Maji 1818- tande Nio 45, i fråga örn allmänt kungörande af Banko-Sedelstockens belopp för hvarje år, nu ånyo föredjogs, förblef Prest-Ståndet vid dess den 15 näsiledne April till
Då, såsom förut är nämndt, de tre öfriga Stånden i alla dessa hänseenden bibehållit nu gällande tullsatser, inbjuder Utskottet Borgare-ståndet att frånträda sina härutinnan skiljaktiga beslut, hvilka eljest föranleda följande omröstningar: 327:o. Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser införselstullen å blaggarn och kamfas böra bibehållas vid 12 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes införselstullen till 6 sk. skålpundet. 328:o. Den, som, på sätt tre Stånd beslutat, vill, att införselstullen å bolstervar skall bibehållas vid 21 sk. 4 rst skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes denna tull till 12 sk. skålpundet. 329:o. Den, som gillar det af tre Stånd fattade beslut, att införselstull å buldan skall bibehållas vid 9 sk. 4 rst skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes införselstullen till 6 sk. skålpuudet. 330:o Den, som vill, att, på sätt tre Stånd beslutat, gällande införselstull å damast 2 r:dr skålpundet skall förblifva oförändrad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes tullen till 1 r:dr skålpundet. 331:o. Den, som instämmer i det af tre Stånd fattade beslut att å dräll bibehålla 36 sk. införselstull per skålpund, röstar Bevillnings-Ulskoltels Memorial, JS:o 25 43 Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes tullen å dräll till 1 r:dr skålpundet. 352.0.
Det var för Ollis skull, som låg i sin säng och sof och som fadern ville skicka efter en hammare, hvilken han glömt hos smedens. Det var sent en höstafton, snöyra och storm, ungen kunde gärna få sofva till morgonen, menade modern. Men Lasse var ond, pojken skulle gå nu, han kunde inte tåla, att han låg och sof, han, som ingenting förtjänade, stora pojken. Så drog han pojken upp ur sängen. Olli stred och skrek och ville inte. Hvarför skulle han ut midt i natten, kunde han inte få gå efter den i morgon tidigt, ja, klockan fem, bara han nu fick sofva? Den näsvise slyngeln! Lasse visste inte, hvad han gjorde, tog en butelj och slog till. Det blef ett skrikande, en jakt kring stugan, gråt och svordomar. Olli kom i väg utan kläder, fort, som om han blifvit utskjuten ur en pistol, blodig och tilltygad. Lasse låg snart tungt och sof, men Lotta satt uppe och höll sig för bröstet. Hon hade fått sig en stöt, hon med, och det värkte. Ett par dagar därefter låg hon sjuk. Olli hade gått upp till frun och skvallrat, och dagen därpå kom doktorn. Lasse fick höra lagen. Det var frun och doktorn, som predikade, och slutligen prästen. Stackars Lasse, han var inte alls hårdhjärtad, han grät och han bad så innerligt vackert om förlåtelse. Under hela sitt glada och lättsinniga lif i staden hade han ej kysst någon så mycket, som han nu på en dag kysste Lottas hand. Han lofvade, han grät, och grät och lofvade. Nu måste det väl blifva annorlunda! Doktorn talade om Lottas lif, som sväfvade i fara, om fängelse och andra obehagliga eventualiteter; frun drog fram om fattighuset, nöd och elände. Så kom pastorn. Men då var Lasse redan knäckt. Han såg redan i andanom helvetet svafvelgult och med vidöppna portar färdigt att emottaga honom med hull och hår. Pastorn talade mildhetens ord för den ångrande och man fick Lasse att frivilligt gå in på att underkasta sig en kur för drinkare.
Bränvin*-förtär ing år 1812 ålades, och hvarigenom i synnerhet, hos det uppväxande Slägte* denna osed förmodades kun - 544 Den 2 Juli. kunna, til! allmän båtnad inskränkas, bar den g:dje Artikeln tillkommit, hvaraf endast enviss del för Tull-ersättningen fordrats. Afgifterna å Socker och Alun, så väl som hvad efter Beslutet vid i8og-io årens Riksdag genom förhöjning i Sjö-Tullen å vissa Artiklar under namn af LandtTulls-ersättning stadgades, anser Utskottet böra till nästa Riksdag fortfara, och torde Rikets Hög» lofl. Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att dessa båda afgifter måtte directe komma Sjö-Tullen till, godo. Eskilstuna Fristad har Utskottet trott böra så mycket heldre bibehållas vid de förmoner, den vid Stadens inrättning på Rikets Höglofl. Ständers tillstyrkan i Kongl. Kungörelsen den 16 April i77-i tillsades och i Kongl. Reglementet den 22 Februari , 1787 vidare förklarades, som denna till Rikets både heder och väsendtliga nytta ledande Inrättning derförutan skulle förfalla, och i öfrigt låtit sådana Inrättningar, som äro allmänt nyttiga, jemte vanlottade Provinser, Verk och Medborgare-klasser , vederfaras all den lindring, som med billighet stätt att förena, och möjlig varit. Chartse-Sigillatse-Förordningen har Utskottet efter gifven anledning öfv.ersett och med ganska få förändringar, som icke åstadkomma någon synnerlig mindskning i dess belopp, antagit, men emedan försäljningsman svårligen kunnat förmås att ett sådant besvär sig åtaga, i synnerhet å minfdre valeurer höjt den betalning, som utom Stämpeln erlägges, och enär af flera skäl en extra stämpling i Hufvudstaden blifvit * tillä - Den st Juli. 545 tillåten, för densamma stadgat sådana Controller , som af Rikets Höglofl. Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret föreslagne, förmodas helt och hållet skola betrygga Statens rätt.
På ett patriotiskt sinne, med mera allvar än fantasi till grundval för sin verldsåskådning, skall Saima kanals utgångspunkt, det ståtliga Lauritsala, alltid göra ett varmare intryck än det melankoliskt ljufva Pungaharju eller det storartade men dystra Imatrafallet. Här i Lauritsala förena sig konst och natur i en gemensam, skön skapelse, som, någonting sällsynt i Finland, har en särdeles glad anstrykning, hvartill naturligtvis sommartiden den lifliga rörelsen i väsentlig mån bidrager. Allt ser här så förhoppningsfullt ut och så förnöjdt. Flera från kanalens byggnadstid qvarstående arbetarboningar väcka i sin snygga och smakfulla enkelhet föreställningen om sann hemtrefnad under arbetarens tak. Här kan hvarje finne känna sig stolt öfver sitt land; han ser ju framför sig dess första storverk i modern kultur. Den ungefär fem mil långa kanalen förenar medelst 28 slussar Saimens inemot 40 mil långsträckta vattensystem med Finska viken och följaktligen med verldshafven. Kanalens sänkning är 255 fot. Arbete utfördes under numera öfversten, friherre N. Ericsons ledning på ungefär 11 år och afslutades 1856. Utländska fartyg kunna nu gå upp ända till Kuopio stad, belägen 30 mil norrut från Finska vikens kust. Fartyg från denna sista ort och från Nyslott ha ocksåi senare tider ofta kommit till Stockholm. Hvad under då, om hjertat klappar något högre i medvetande deraf att äfven det fattiga Finland mäktat åstadkomma ett sådant storverk. Under sitt mer än tioåriga bestånd i fullfärdigt skick, har kanalens inflytande på trafiken i hela östra och nordöstra Finland varit ganska betydligt. Naturligtvis yttrade sig dess första inverkan på exporten af trävaror. På Saimen uppstod en hel flottilj af lastpråmar ("lodjor") och bogserångbåtar. Staden Wiborg, invid hvilken kanalen utmynnar i hafvet, stegrade sin export af nämnda artikel treoch fyrfaldigt. Dock äfven andra inflytanden gjorde sig snart gällande.
Profslagtning skedde i närvaro af Herr Öfverdirektören och Riddaren Norling, icke allenast på nyssnämnde egendomar, utan ock, med ägarues begifvande, på Stjernarp och Fladje, med den utgång, att sedan sammanlagdt 10 kreatur blifvit nedslagne, Herr Öfverdirektören ansåg sig kunna afgifva den förklaring, att de flesta af de profslagtade kreaturen befunnos behäftade med sådane organiska förstörelser i lungorna, till följe af den öfverståudna lungsjukan, att de aldrig kunnat åter komma till fullkomlig helsa och nyttjas till strängare eller uthållande arbeten eller till pålitliga afvelsdjur; att de ännu hade sjukdomen qvar tilt den grad, att de ansågos kunna öfverföra smitta, då de kommo i beröring med friska djur, som hade disposition för smittan; att lungsjuka blott ganska ofullständigt låter bota sig, och att de djur, som af sjukdomen varit angripna, för liela sin lefnad bibehålla ett frö till detta onda, hvilket när som helst ånyo torde kunna utvecklas. Med anledning häraf företogs ytterligare i slutet af Augusti och första dagarne af September nedslagtning af alla kreatur, som dels varit misstänkta för att hafva haft, dels verkligen haft sjukdomen, och af 62 sålunda nedslagna kreatur kunde 40 antagas såsom icke frie från sjukdomen. Från och med 1848 års början till och med 1851 års slut befinnes, enligt djurläkarens sammandragne rapporter, jemforde med de upplysningar, som på de smittade ställena kunnat erhållas, den elakartade lungsjukan hafva angripit 109 särskilda ladugårdar, i hvilka sammanlagdt funnits 1,429 kreatur, nemligen 513 oxar och tjurar, 571 kor samt 345 ungnöt och kalfvar; och hafva af dessa 778 kreatur eller 54§ procent blifvit i och för lungsjukan nedslagne, eller 282 oxar och tjurar, 371 kor samt 125 ungnöt eller kalfvar. Till och med den Irsta November 1851 har ersättning förde i och för lung O o sjukan nedslagna kreatur af allmänna medel utgått till följande belopp, Hendigen:
Hederv, BondeStåndet har jemväl till Lagutskottet remitterat ett Memorial, af R i k dag s Fullin äg t ig e n Jonas Nilsson jrån Carlstads Län, deruti, bland annat hvarom här ej är fråga, yrkas, att det må åligga Borgenär sorn söker Bysättning antingen å Cessionant, hvilken ej blifvit fälld till ansvar föjr svekfullt förfarande, eller å annan Gäldenär, som ej har någon synbar tillgång, att dervid uppgifva de skäl, som föranleda ansökningen, då det tillkommer vederbörande i målet dömande myndighet, att, i händelse bysättning beviljas, ålägga sökanden bestå sådan, efter omständigheterne lämpad, underhållskostnad, som 1 einnar nödtorftigt uppehälle, och att derjem - I07-# LbgXhskotms Bet&nkmckti, %e draga försorg för den bysattes bushåll» så att detsamma ej faller Staten till last. Efter företagen granskning af hvad så-» lunda blifvit tillstyrkt och yttradt; tror Utskottet sig först böra. fästa Riksens Hög» lofl. Ständers, uppmärksamhet derå» att By» Sättning, ickeär stadgad såsom ett straff’ för den Gäldenär, sorn ej gitter betala sin skuld, utan allenast, är ett af Lagen med» gifvit tvångsmedel, att förmå honom full» göra en sådan skyldighet; att hel gden. af ingångneförbindelser fördrar det deras, uppfyllande skall kunna genom, tillräcklig gen verkande tvångsmedel utkräfvas; ock att, då en relativt till andra värden ringa summa, i anseende till fordringsegarens; vilkor och behof att utfå hvad han athor» gat, för honom kan vara af storsta bety» denhet samt skyldigheten alt uppfylla för» Lind,elser är lika ovilkorlig, ehvad för ernå» let för dem är större eller mindre värde, lärer skäl icke finnas, hvarföre cj lika kraf» tiga tvångsmedel må tillåtas så väl i ena. sorn andra fallet, eller att efter förbindel» sens föremål mäta det tvång som för dessi utkräfvaude får användas»