Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den dagsverkande och tjenande klassens tillstånd har betydligen förbättrats under denna femårsperiod, hufvudsakligen genom den förökade efterfrågan efter arbete och arbetslönernas derigenom uppkomna förhöjning. Annu kan man väl icke finna, att detta visat sig i någon tanka på besparing för kommande tid eller för ålderdomen, utan snällare uti begagnandet af bättre födoämnen och bättre, till en del öfverflödigt goda, kläder; men sådan är i allmänhet följden af hvarje hastig förändring, att nemligen småpassionerna först tillfredsställas, innan omtanken utvecklas. Får någorlunda högt pris på arbetet fortfara, kommer nog en förståndigare ande att blifva verksam. Emellertid är det en glädjande tanke, att ingen arbetare, om hans familj icke är alltför talrik, numera behöfver frukta för nöd, så länge han får behålla helsa och krafter. De så kallade backstugusittarnes antal är i Westmanland ganska stort, men man har icke mera skäl att klaga öfver denna klass, än öfver Fortsättning af Tab. Litt. A. Sockenbibliotheker. Fellingsbro. Torpa Kung Carls. Setterbo Kungs-Barkarö .. Köpings lands Bro Malina Odensvi Skinnskattebergs. Gunnilbo Heds Norbergs Westanfors Karbennings Vester Wala Vester Fernebo .. Kumla Kila Tärna Sala landsAntal. 360 finnes finnes finnes linnes finnes finnes finnes finnes finnes finnes finnes finnes i Tvenne bibliotheker, det ena vid kyrkan, det andra vid Finnåkers bruk, hvardera med 180 band; [ kostnaden uppgår till 362 R:dr 64 öre. Åtgärder vidtagna för bildande af bibliothek. Dito dito. [ Ett mindre påbörjadt; en komité för sakens bedrifvande utsedd, men ej understödd af försam! lingen, som vägrat bidrag till inköp af böcker. Början är gjord till bildande af ett bibliothek. Dito dito. Bibliotheket här kostar 150 R:dr R-.mt. Åtgärder vidtagna för anskaffande af bibliothek. Dito dito. Anlitas gerna af församlingen.
Tullstyrelsen begagna för att upptäcka och förhindra lurendrejerier, kan jag icke instämma. Ty om ett organiseradt lagbrytaresystem af lurendrejeri och tullförsnillning på någon ort eller i någon stad kan göra sig gällande, så blir der all handel med ärligt införtullade varor omöjlig; — och hvad inverkan sådant skall hafva på befolkningens laglydnad och rättskänsla är lätt att inse. Antingen måste oloflig varuinförsel, så vidt möjligt är, förekommas, eller ock all införseltull upphäfvas eller sättas så obetydlig, att insmugglingen icke medför den ringaste vinst; — och det är väl utan tvifvel dit, som man nu i många år syftat». dels ock utaf Prosten Lundholm, Kontraktsprosten Bergman samt Herrar Petre och Walberg. 5:0 Emot Revisorernes beslut, angående besökande af Kongl. Flottans station i Karlskrona jemte dervarande fäslningsbyggnader, äfvensom rörande berättelsen om nämnde besök. a) i förra hänseendet, dels af Herr Huss: »Mot Revisorernes beslut att in corpore företaga inspektionsresa till Karlskrona får jag anmäla reservation. Utan att ingå uti granskning, huruvida gällande instruktioner berättiga till dylika resor, anser jag att, då Revisorerne beslutat resan till Karlskrona, den bordt företagas af utsedde delegerade, t. ex. en af hvarje stånd, med skyldighet för de qvarvarande att fortsätta revisionsarbetet. Genom beslutet att resa in corpore fråntages revisionsarbetet omkring en veckas tid, och då erfarenheten redan synes visa, att den bestämda revisionstiden är ganska knapp, om ändamålet med revisionen skall kunna vinnas, blir den sannolika följden af denna tidsförlust, att många måhända ganska vigtiga ärenden komma att, under sista veckan af revisionen, med mindre noggranhet behandlas». Häruti instämde Prosten Lundholm. dels af Doktor Sandberg: »Huruvida Revisorerne ega rättighet att företaga dylika resor har ofta blifvit omtvistadt. Att de antingen hvar för sig eller tillsammans någon ledig stund besöka offentliga inrättningar eller lokaler inom hufvudstaden, deremot kan icke vara något att invända.
I underdånigt utlåtande ak den di sistlidne November, kar 8undkets-6olIegium, med ökverlemnande ak körrberörda ansökan, yttrat: att den, enligt krokessorernes korslag, kör Institutet erkorderliga anslagssumma uppginge till R:dr 19,683: 16, eller 8,683: 16 mera, än kvad Räroverks-Romitön beräknat, ook 10,158: 18. 8 utökver nu gällande stat, men skulle genom besparade bötesmedel 100 R:dr till Institutets Inspector, kör kvilken boningsrum kunde beredas i det till begagnande köreslagna busek vid Llasbruksgräuden, äkvensom en krän 8erapkimor-Ordvn8-Rararettet ärligen ingående akgikt ak 200 1I:dr kör en tomt, samt öfversättning till Rrodje Hukvudtiteln ak det till Okvor-Rält-Räkaron vid 6arnisons-8jukkus6t anslagna arkvode 100 k:dr, kunna med 1,000 R:dr nedsättas; oek att kollegium, understödjande den underdåniga kramställningen om lönekörbättring kör Institutets Rrokessorer oek ikdjunetor, ansäg de i ökrigt gjorde körslsgen komma att medköra nz-tta kör Institutet, oek de dertill beräknade anslag vara deköllige. Uti kärökvvr inkordradt ook den 27 November nästlidne är akgikvet utlätande, kar 8tats-6ontoret, med antagande ak Räroverks-Oomitens körslag till aklöningsstat, beräknat, att Institutet derkör oob kör de derutökver köreslagne utgikterne ak 600
Det är otvifvelaktigt, att BondeSfåndet der är talrikast, och i många orter äger den största delen af jord n, likasom Adeln och Ofrälse Ståndsp.-rsoner i andra orter äga de fleste fastighet mej men det oaktadt är Ledamöterr>ts amal i FaxeringsCommittéen icke derefter rättadt. Så länge dessutom Riksens Ständer utgöras af 4 Stånd, med lika rösträttighet för hvarje, utan afseende på det större elier mindre antal de utgöra, elier den beskattning de till Staten erlägga, kan jag ej finna någon giltig grund till det förhållande, att Borgerskapet i Städerne har flere Ledamöter i Taxe-; nogsCotnmitiéen, än innevånarne af de öfrige Standin. Jag hemställer således, om icke en jemkning i detta hänseende nu bör komma i fråga. Friherre af Klint tharg, Milhalm: Lika med Friherre Drufva anser jag den föreslagne mi nimb algi i ten inom hvarje Län ganska nyttig, för att dem emellan bibehålla jemnvigten. D*n är det enda säkra correctiv emot alla de missräkningar, som i afseende på ötverflödsskatten skola äga rum, Missräkningar, som Den 29 Maji. 5§7 blifva större, i samina mon skatten förhöjes. I öfrigt vill jag blott anmärka, att jag bar samma erfarenhet, sorn Friherre Drufva, att nemligen, i jemförelse till numerairen, icke de flera ulmätningarne ske hos Allmogen, titan snarare hos Ståndspersoner och Städernes innevånare lör bristande skatter. Friherre Boije, Ludvjg’: En värd Ledamot har eiinrat, att all beskattning borde vara grundad på en jemn fördelning. Jag erkänner ock denna grundsats, men anser fördelningen först då vaia jemn, när den rike skattar mer än den fattige, icke blott för sin förmögenhet och rikedom, utan äfven för sina njutningar.
Det är detta, som kallas konsten att lefva. I hvad fall som helst är det for honom konsten att bjuda sig sjelf på frukost. Det ärbans första och sista lefnadsmål. Ty maken till menniska att äta frukost fins icke. Börja när han vill, slutar han ändå aldrig förr än midt i natten. Nu, vid riksdagsmanna-valet, öfverträffar han sig sjelf i den vägen, ty ett par insändare, arga partigängare begge, som efter behag få sköta korten i hans tidning, tura om att låta honom göra table rase vid frukostbordet. Får han slag och faller offer för sin sköna lifsgerning, så skrifver hans tidning en snyftande minnesruna, de andra bladen aftrycka den, och halfva staden lägger hufvudet på sned och följer honom med tårfylda ögon till grafven. Men gråter man öfver eländet, eller hvad gråter man öfver? Efter alla dessa ansträngningar for samhällets bästa, eger riksdagsmannavalet rum, och oppositionens, » unga Sveriges », kandidat faller igenom, faller så djupt, så djupt, att han kanske aldrig kommer upp i dagsljuset igen. Ur W. F. Dalmans korrespondens. Eu genomförd skildring af W. F. Dalmans bana såsom politiker och skriftställare, skulle vara ett ganska omfattande företag, som vi åtminstone för tillfället icke kunna åtaga oss. Hufvuddata i hans lif och verksamhet hafva nyss under ett odeladt erkännande af det betydelsefulla i hans lifsgerning — med särskildt betonande af de vigtiga dragen: initiativ i genomdrifvandet af årliga riksdagar, qvin-nans myndighet, arfslagarnes ändring m. m. — stått att läsa i hela svenska pressen. En rekapitulation häraf skulle naturligtvis icke vara af något egentligt intresse. Deremot hafva vi förestält oss att allmänheten med nöje kommer att läsa några utdrag ur Dalmans korrespondens: bref hvilka dels tillhöra hr friherre C. J. Bondes arkiv, dels af Dalmans efterlefvande m. fl. blifvit stälda till vårt förfogande. Derjemte skola vi, på grund af personlig bekantskap med den hädangångne, samt af notiser, dem vi erhållit af hans närmaste och af några bland hans vänner, meddela ett och annat drag som icke förut varit bekant eller icke blifvit i nekrologerna framhållet.
D i d r i k så u n d e r l i g t som hade han haft M e n för Berntine h a d e slutet kastat ett och systrarnas som om högtidlig e n k ä n s l a af då ljus öfver ute från n å g o t lif, alla d e s s a Jag kan ej ensam i lifvet vandra I våto, torro o c h slit o c h svett: Jag har en make, jag såsom andra, Som trofast delar så ljuft s o m ledt. Och lyckligt är vårt förbund o c h enigt, (På säkra grunder det fotadt är), Och fast vårt kall n o g minsann är benigt, V i tåligt uthärda dess besvär. väl räkna de uppdrag alla, Som ständigt k o m m a uppå min lott? D e på mitt dragande kall väl falla, M e n endast afdrag till lön jag fått. Jag åt min framgång m i g föga glä- der, Ty ödet skapt mig till undergång. Och fast så väl jag min plats bekläder, Jag ändå tryckes af band o c h tvång. Jag under uppväxten fick erfara, Hur lyckan k o m m e r och lyckan går, E en med sitt drog henne var nu liten alldeles barnsäng bredaste det varit inne i förändradt: och midt leende o c h ställde M e n tro d o c k ej att det är finalen, Som ljuder då för er gamla vän, Ty har man hörsammat blott signalen, Jag n o g för framsteg vill verka än. Allt, hvad s o m erfordras för mitt hela, Här nedan noga noteradt är. Se ' n ha ni åter, det kan ej fela, Er egen tjänare Lycko-Per! gossen krossade nyss m e d stenen. Hvaruti gumman, kan jag bedyra, Rätt m y c k e n styrka än hade kvar; H v a d det då var för pojkvasken yra, Att han i pinnarne var så snar; Ett namn m i g säg på den våta sporten, Som ifrigt idkas - uti vår nord. H v a d Bacchihjälten af lägsta sorten Väl skattar högst utaf allt på jord. H v a d n o g han aktar för torka ständigt. Hvari väl oftast han går, jag tror.
På sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, hade direktionen för Chalmerska slöjdskolan i Göteborg uti skrifvelse den 18 Juli sistlidet år, jemte anmälan af behofvet utaf en lämpligare och rymligare lokal för skolan än den nuvarande, i underdånighet föreslagit de åtgärder, som, enligt direktionens tanke, borde leda till uppfyllande af berörda behof, och dervid anfört att, under förutsättning, att Göteborgs stad lemnade kostnadsfri, lämplig byggnadstomt, en för skolan fullt tidsenlig lokal kunde uppföras för en kostnad af omkring 160,000 R:dr, hvartill för anbringande af en värmeapparat, ångmaskin för verkstadens drifvande, inredning af auditorier och laboratorier, m. m. ytterligare borde tilläggas 70,000 R:dr, så att hela kostnaden skulle uppgå till 230,000 R:dr; samt att, i brist af annan utväg till de behöfliga medlens anskaffande, härtill kunde användas skolans kapitaltillgång, uppgående den 1 Januari 1865 till ett belopp af 143,807 R:dr 32 öre, jemte de medel, som kunde erhållas genom försäljning af den nuvarande fastigheten och hvilken försäljning ansåges kunna inbringa omkring 100,000 R:dr. I ändamål att bringa detta förslag till verkställighet, hade direktionen vändt sig till Frimurarebarnhus-direktionen, hvilken från skolans början den 6 November 1829 intill slutet af år 1836 utgjort skolans styrelse, och under hvars vård och inseende donationsfonden vore ställd, med anhållan om dess medverkan, under förhoppning att den brist, som genom ett sådant användande af skolans kapitaltillgång skulle uppkomma i årsanslaget, blefve fylld genom ökadt statsbidrag; och har Frimurarebarnhus-direktionen uti skrifvelse den 8 Februari sistlidna år förklarat sig vilja medgifva kapitalets användande till åstadkommande af ny lokal för skolan på vilkor, som finnas i Statsråds-protokollet upptagna.
Hvad ändtligen vidkommer underhållskostnaden för den delen af personalen, som utgöres af de såväl till bevakning som arbete uppfordrade båtsmän, samt anslaget till desammas beklädnad, hvilket äfven utgår af anslaget till flottans underhåll och nybyggnad, så skulle någon på fullt rättvis grund uppgjord fördelning af denna kostnad emellan de båda ändamålen för uppfordringen svårligen kunna verkställas och ej heller lända till någon serdeles nytta, då bevakningen väl hufvudsakligen tillkommit för elablissemcnterna och materielen i allmänhet, samt dess kostnad således hör killa densamma lill last, hvilket jag af dessa skäl ock i underdånighet får tillstyrka. Genom en sa beskaffad omföring af dessa summor inom Femte hufvudtitelns anslag, skulle, då från anslaget lill flottans ”nybyggnad och underhåll,” utgörande 606,497: 28. — öfverflyttas till anslaget för ”flottans aflöning” R:dr 73,364: 12. — Dito, till ”diverse anslag” under rubrik sjukvård 26,100: Skrifmaterialier, ved och ljus 18,000: Extra utgifter till diverse 1)eil°r • • • • 11,350: ^.55,450; 128,814: 12. — således anslaget lill flottans nybyggnad och underhåll blifva 477,683: 16. — Jag kan ej underlåta att "i underdånighet tillstyrka denna åtgärd, såsom framkallande en mera sann och redig föreställning om det ändamål, hvartill dessa medel i verkligheten användas, i hvilket afseende, under närvarande förhållanden, begreppet alltför mycket vilseledes. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 4:o.
Majst i underdänigh. anbällst. alt hyrorne för Rstsständens klubbruin mätte af Riksdags kostnads-meole» bestridas: hemställandes Herr Laudt-Marstalken, vin ej Ridderstiapet och Adelen skulle behaga stg förena vm est li a beslut för nu warande Riksdag, och Expeditions-U skottek i följe deraf anmodas, att härom förestå en underdänig skrifwelfe >ill Hans Majst; hafmandes Borgareoch Bono standen, enligt prorocolls - utdrag som nu företeddes, ett dylikt bestut fastar. Bifölls. Herr Landt-Marskalken föredrog ett Prolocolls-Utorag frän det Hederioärda Bondeståndet af den 18 Julii, hwaruti Bondeståndet anmodar sine respcctive medständ, att gä i författning om bestämmandet af antalet utaf de revisioner öfwer Stats-, Banco-och Riksgälds-werken, som före nästa Riksdag, böra anställas, samt ytterligare ett xrotocosts-utdrag ifrän Borgareståndet af den 21 Julii, innefattande vetta Ständs erbjudande tillbe öfrige, att med Borgareståndet fig förena uti dest bestut, alt anmoda Bancooch Stats-Utskotten,om förestående af dctza Revisioners antal, uii hwilket bestut aker Bondeständet, enligt protocolls-utdrag af denna dag, med Borgareständet instämt. Herr Landt-Marskalken hemstälde, om icke Nidderskapet och Adeln nu skulle beh-ga enahanda bestut fatta, up - Den 24 Iuln. Z9Z upgrfwande såsom staf, till bada besia Utstötts hörande, arl Bancvweeke under denna Riksdag blifwit rcviveradt, men att revision af Claisoch Riksg kldswerken icke kunna medhinnas, hwarföre terminen till nästa förrättning borde sä utsättas att någor är äfwen för Bancowerket wore att revidera. Bifölls.
Jag talar ej emot denna handelsfrihet, ty den hör till tidens kraf, men finner mig uppmanad, att i anledning af dess utsträckning till alla medborgare, såsom ny Motion föreslå, att samma Utskott, hvilka afgifvit ifrågavarande Utlåtande, måtte uppställa ett nytt reglemente för alla utvandrande handlande, ty så länge det gälde blott för en viss orts invånare, kunde det gå an, och föreskrifterne härom endast emanerade från administrativa Makten och voro underkastade årliga förändringar, men då de nu skola eflerlefvas af alla Rikets Medborgare, böra de väl sammanfattas under formen af allmän Lag. Herr Tham, Wolrath: Då jag fullkomligt instämmer uti de förenade Utskottens princip af hvarje Medborgares rätt, att huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finner, afyttra egna producter, så godkänner jag äfven deras förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, men med den förändring Herr Hjerta föreslagit, och hemställer, äfven om icke ordet Gårdfarihandel i slutet kunde utgå, då redactionen skulle lyda: att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med erkännande af hvarje Medborgares rätt att , huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finnérj afyttra egna producter och tillverkningarj må frambära underdånig anhållan derom, j att sådane åtgärder ytterit - Den 19 Augusti. 83 gare måtte vidtagas som kanna finnas nödige till förekommande af de missbruk vid handels utöfvande3 som ännu kunna, ega rum j sä att endast det lofliga deraf må komma att cjvarstå. Om Gårdf ar ihandeln nämnes i slutet, men ordet Westgöthe borttages, så vet ingen, hvartill det förra ordet hörer; och i sådant afseende torde mitt redactionsförslag vara ändamålsenligare. Grefve Spens3 Carl Gustaf; Ehuru så många yttrat sig olika med min öfvertygelse i saken och fastän Herr Hjerta underrättat mig, att Ridderskapet och Adeln aldrig fattat beslut om Gårdfarihandelns upphörande, kan jag dock icke underlåta att till Protocollet anföra min tanka i ämnet.
Ja och 63 Nej, samt Nej sålunda vunnit; alltså kommer, vid skeende definitivt utbyte af den utaf f. d. General Assistance-Contoret begagnade egendom emot den Stockholms Stad tillhörige, f. d. så kallade Hessensteinska egendomen , någon mellangift icke att erläggas för sistnämnde egendom, utan skall, genom Stats-Utskottet, åt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret uppdragas att, med tillkännagifvande af Rikets Ständers sålunda fattade beslut, inhemta Stockholms Stads Drätsel-Commissions bestämda yttrande, huruvida bemälde Commission vill, utan anspråk pä ifrågavarande contanta mellangift, samtycka till defi.- nitivt utbyte af f. d. så kallade Hessensteinska egendomen emot den af f. •d. General Assistance-Contoret begagnade egendom. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat Rikets Ständer tillkännagifva. ■Stockholm den 23 September 1834- STOCKHOLM, H. G. Nordström, 1S34. Stitt-Ucskottets U Utande N:o 265. n N:o 205. Ank. till Exp.-Ulsk. den 29 Sept. Utlåtande öf ver den del af Kongl. Ma:jts till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse_, N:o //_, sorn angår detvid sisllidne Riksdag, i och för regleringen af Arnwens accordj på Riksgälds-Kontoret anvisade Creditiv. (RGS. A.) Uti Utskottets afgifne Utlåtande Nto 57, i anledning af Kongl. Maj:ts hdgstberörde Nådiga Skrifvelse om ytterligare Släts-anslag för Armeens Pensions-Gassa, om disposition af Accords-Regleringsanslaget och om belåningsrätt å Accordsfondens obligationer, förbehöll sig Utskottet, att, i afseende på ofvanomförmälde CrediliVj med serskildt yttrande till Rikets Ständer inkomma; hvilket åliggande Utskottet nu alltså går att fullgöra.
Reg.F. säger: Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra och ingen afhända eller afhända låta löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordning Sveriges lag och laga stadgar föreskrifva. Detta våra grundlagars stadgande tillägger Konungen ett af de vackraste prerogativer, som ltegenten öfver ett fritt folk kan tilläggas; men det ålägger ock derjemte en stor och djupt ingripande förpligtelse, att med samvetsgrannaste uppmärksamhet följa hvarje inom samhället förekommande åtgärd, som kunde rubba den säkerhet till person och egendom, hvilken sålunda är hvarje Svensk man af Konungen försäkrad, vare sig, att annan enskild man eller den andra Statsmagten skulle träda den enskilda äganderättens helgd för näj-a. Efter mitt begrepp, och med tillämpning af ofvan åbefbpade vill det synas mig, som Konungen altså redan åläge att tillse, det R. St. icke vid styrelsen af deras Bank vidtaga några åtgärder, hvarigenom de, på sätt som understundom hitintills inträffat, afhända en del af Rikets inbyggare deras lagliga egendom. Är förhållandet sådant, utgör ju den nu ifrågavarande Ksta punkten af det nya lagförslaget icke något annat, än ett bestämdare uttryck af hvad 16 '§. Reg.F. innebär, samt bestämmandet af sättet, huru Konungen skall tillvägagå vid D c n ii Mars f. m. utöfningen af sitt höga och ansvarsfulla hall i denna del, nemligen att vägra Dess sanction å de lagar, R. St. för Banken framdeles kunna föreslå och sorn skulle vid deras tillämpning rubba Bankens förmåga att göra rätt för sig. Denna garanti och sättet för dess utöfning anser jag för min del vigtigt att få tydligare och bestämdare uttryckt i ifrågavarande 72 §., Un i den nu gällande äger rum, ehuru jag återfinner sjelfva garantien i 16 §. Reg.F.; och är detta förtydligande, enligt min tanka, så mycket mer af behofvet påkalladt, som vid all lagstiftning den största möjliga bestämdhet och klarhet utgör ett af hufvudvilkoren för att lagarna må uppfylla andamålet af deras tillvaro.
Här 432 Den 27 Maj e. m. finnas, såsom Gr:n anmärkt, åtskilliga bolag, som hafva lika stor vinst, och lika stora utdelningar, som enskilda Bankerna, men bevilln:n för denna högre utdelning är för dem icke mer än 5 proc. Derföre bör den, i min tanka, äfven för de enskilda Bankerna inskränkas till 5 proc. af utdelningen, på samma sätt, som genom R. o. Ad:s beslut i ett föreg:de plenum blifvit för öfriga bolag bestämdt. Det första mom. kan icke utgå ur §:n, utan bör qvarstå med den redaktion, som passar till ett sådant beslut. Om R. o. Ad. linner för godt, att genast, antaga en sådan redaktion, eller vill öfverlemna det till Utsk., det kan vara mig likgiltigt, blott redaktionen blifver öfverensstämmande med det beslut R. o. Ad. förut fattade i detta afseende, och detta vill jag minnas var sådant, att ”bevilln. utgöres af enskilda bolag med 5 proc. af årliga utdelningen” och icke vidare. Det öfriga, som slår i §:n, liar tillkommit vid sista Riksdagen. De enskilda Bankerna äro, såsom nämndt är, penningeverk af egen beskaffenhet, och skulle möjligen kunna anses icke vara innefattade i 2:dra morn., och derföre torde det lista mom. få qvarstå med den af mig föreslagna förändring. Jag hoppas sålunda, att Hr von Hartmansdorff förutsägelse om att vara ensam i att bibehålla den nuvande bevillmn på de enskilda Bankerna, skall blifva en sanning. Gr. af Ugglas: Jag har endast ett par ord att svara på Hr von Hartmansdorff yttrande. Hr von Hartmansdorff har inbillat sig, att då ingen här understött honom, det vore Privat-Bankernas vänner, som nu här voro qvar. Jag får dertill svara honom, att jag är hvarken vän eller ovän till Privat-Bankerne, men jag är vän till hvad jag anser vara rätt, och att jag icke kan godkänna, hvad som icke är rätt.
Do skäl som blifvit anförda till stöd för den ifrågaställa utvidgningen af elementar-läroverket i Norrköping, synas Utskottet fullt giltiga; oell torde endast böra tilläggas, att då Linköpings fullständiga elementar-läroverk är besökt af Jlera lärjungar, än något af dc öfriga inom riket, med undantag blott af Örebro, samt elevernas antal vid Norrköpings skola är betydligt större, än vid något annat af de på real-linien fullständiga läroverken, dessa omständigheter äfven synnerligen vitsorda behofvet för Linköpings stift — ett bland de främsta i riket med hänsigt till folkmängd och välmåga — att erhålla ett ytterligare fullständigt högre elementar-läroverk; — hemställande alltså Utskottet, att det för omförmälda ändamål af Kongl. Majit äskade anslag, 9,000 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas, under de vilkor, som i nästföregående punkt äro af Utskottet föreslagna. 41:o. Uti särskilda inom Borgareoch Bonde-Stånden väckta motioner hafva Herr Fridstedt och Riksdags-fullmägtigen Anders Ericsson från Elfsborgs län erinrat, hurusom den både i folkmängd, handel och rörelse framåtgående staden Wenersborg, med sin friska och sunda belägenhet midt uti en starkt befolkad ort, syntes hafva, efter deras bedömande, redan under sistlidna riksdag förtjent att erhålla ett fullständigt elementar-läroverk, lika såväl som de öfriga städer, hvilka då hugnades med en dylik förmån.