Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af så väl Eders Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse under den 11 sist 1 April, som hos Riksens Ständer väckta frågor om Saltpeter-Näringens tillstånd i Riket, få Riksens Ständer härmed i underdånighet öfverlemna deras härom fattade beslut. Riksens Ständer hafva funnit, att enär Saltpeter-pro uctionen årligen ökas, priset -måtte i samma mån mindskas, att det halfva Eispund Saltpeter, hvarföre hvarje helt Hemman ifrån nästkommande års början, enligt Eders Kongl. Majits Nådiga bref af d. 12 Febr. 18x3, måste ansvara, kan, efter några års förlopp, för lindrigare än nu varande pris erhållas; och anse Riksens Ständer äfven detta vara orsaken, hvarföre Eders Kgl. Majit icke antagit det från vissa orter gjorda anbud, att, i stället för gärdens utgörande in natura , erlägga densamma till ett visst faststäldt belopp i Spannmål eller penningar, hvarigenom, om anbuden blifvit antagne, olikhet uti denna gärds u görande undersåtare imellan skulle uppkommit. Under det fördelaktiga skick, hvaruti Saltpeter tillverkningen numera blifvit försatt, äro således, enligt Riksens Ständers tan» Den 17 Juli. 1523 ka, några amira undérdäniga ändringar icke att föreslå, än att; Comiterade, sorn. af de ifrån. Landshöfdingarne och Saltpeter sjuderi Styresmännen årligen inkommande
Hr Schmiterlöw, fullm. Hr Ribbing, Arvid, efter N:o 99. Frih. Hamilton, Hugo; Riddar busUtskottet: N:o 363. Frih. Coijet, fullm. Hr Coijet, Julius, efter N:o 1721. Hr Ingelotz, Carl Wilhelm. Upplästes lill justering R. o. Ad:s prot.utdr. rörtde Ståndets beslut öfver Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns utlåt. N:o 28, i anledn. af gjorda anmärkavid Utsk:ns betänk. N:o 3, ang:de grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Det prot.utdr., som blifvit godkändt öfver R. o. Ad:s beslut i den för landet så vigtiga frågan om hemmansklyfning och jordafsöndring, innefattar 9 punkter, i hvilka R. o. Ad. varit af annan tanke och beslutat annorlunda än hvad Utsktns förslag innehåller. Jag har mig bekant, att från PresteSt. ankommit en inbjudning att instämma i dess beslut i några punkter af samma fråga, men hemställer alt en inbjudning till MedStånden måtte göras, att de måtte instämma i det beslut, som R. o. Ad., efter en mycket långvarig och noggrann pröfning af Utsktns förslag, fattat. Frill. Cederström, Jacob:
Om rättighet för nuvarande och blifvande filial banker att å egande krediliv-behållning i Rikets Ständers Bank utgifva å vista betalbara vexlar jemväl i brutna tal. Vid nästliden riksdag beslöts, att filialbankerna skulle ega på kreditiv i Rikets Ständers Bank utställa postremissvexlar till viss man eller ordres jemväl i brutna tal. Denna lättnad för allmänna rörelsen har icke kommit till verkställighet, emedan man velat tyda detta beslut såsom endast gällande dädanefter oktrojerade filialbanker. Det torde icke behöfva mycken motivering för att visa fördelarne för, såväl filialbankerna som allmänheten af att de förra kunna jemte sina invisningar på Riksbanken, ställda till innehafvaren, utställa till viss man eller ordres lydande vexlar. Jag ber derföre få föreslå, att samtlige varande och blifvande filialbanker må tillstädjas att, till allmänna rörelsens underlättande, utgifva vexlar betalbara ä vista jemväl å brutna tal å egande behållning å deras kreditiv i Rikets Ständers Bank, samt att beslutet härom må med det snaraste bringas till verkställighet, utan afvaktan af hela Bankoreglementets omredigerande. Om remiss till Höglofliga Banko-Utskottet an hålles. Stockholm den 29 November 1862. A. O. Wallenberg. JW sm Af Herr Wallenberg’. Om föreskrift för lönekontoren i Malmö och Göteborg att för medel, som böra till Riksbanken insändas, uppköpa tillgängliga, af behörigen oktrojerande Svenska bankinrättningar utställda vexlar. betalbara ä vista i Stockholm. Endast i den mån bankväsendets utveckling fortgår, kommer man till insigt derom, att bankrörelsen på mångfaldigt sätt kan underlätta allmänna rörelsen. Den under sednare är vidt utgrenade po tremis.srörelsen torde få anses utgöra ett bland bevisen, men icke destomindre har denna rörelse ännu icke blifvit så gagnande, som Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 215. 411 den kan och bör blifva.
Maj:t dels den 13 Februari sistnämnda år anbefallt Kongl. Kammar-kollegium att utarbeta och till Kongl. Majit inkomma med förslag till förordning i den syftning, Rikets Ständers sistberörda skrifvelse angifver, dels ock, medelst nådig remiss den 31 Mars äfvenledes 1863, förordnat, att Kongl. Kammar-kollegii ofvan omförmälda utlåtande den 28 Februari 1862 skulle återlemnas till Kongl. Kollegium, som egde att, utan hinder af hvad i samma utlåtande blifvit anfördt, i sammanhang med uppgörande af det i nåder anbefallda författningsförslaget, taga hvad i utlåtandet förekommit i förnyadt öfvervägande. Efter hvad Utskottet derjemte inhemtat, har Kongl. Majit, sedan Kongl. Kammar-kollegium uppgjort och den 30 Mars 1865 till Kongl. Majit inkommit med underdånigt förslag till ecklesiastik boställsordning, i nådig remiss den 9 Juni anbefallt Domkapitlen i riket att, efter det vederbörande presterskap blifvit kontraktsvis öfver förslaget hördt, inom viss förelagd tid med presterskapets yttrande och eget underdånigt utlåtande inkomma. Vid sådant förhållande föranlåtes Utskottet, vördsamt hemställa, att de uti ifrågavarande ämne af Bjerkander och Lönnberg nu framställda förslag icke må till någon åtgärd föranleda.
De kostnader, sorn nu åtgå vid sistnämnde Rätt, blifva således besparade, till förmon för så väl den fattige> sorn rlen förmögnare. — Åberopa» bos Hofrätten vittnen , som antingen icke blifvit vid Underrätten hörde eller anses böra ytterligare höras, (hvilket äfven nu ofta inträffar) så behöfva icke vittnena derföre till Hofrätten inkallas, utan kunna, (på satt äfven nu sker) efter Hofrättens förordnande , afhöras hos Häradsrätten, hvilket medförer mindre besvär och kostnad, än deras hörande vid Lagmansrätten. Anmärkningarna mot Utskottets förslag till stadgande, att första Domstolens beslut skall fullgöras i alla de fall, der fullgörande af a:ne sammanstämmande domar nu är föreskrifvet, hafva icke rubbat Utskottets öfvertygelse, att detta stadgande är lika rättsenligt, som angeläget. — Den part, sorn vunnit, genom första instantiens beslut, mäste, intill dess beslutet varder upphäfvet, antagas hafva rättvisligen vunnit. — Misstroea - ZogUtsioitets Utlåtande N;o 154. de till Domarens skicklighet eller oväld Ki& ®j lägga* till grund för Lagstiftarens föreskrifter. Vöre en sådan grund giltig i förevarande fråga, så borde ingen dom fullgöras, innan den vunnit laga kraft. Det är ock billigare, att den part, som tappat, utgifver hvad honom blifvit ådömdt, än att den vinnande förblifver i saknad af hvad honom är tillerkändt. Någon skada kan genom dotnsfuIIgörandet ej drabba den förre, när den senare ej får lyfta hvad dömdt är, utan ernot säker borgen. Fullgörande af första Domstolens beslut eger äfven nu rum i ganska många fall, och någon menlig verkan af Lagens stadgande härutinnan lärer icke hafva blifvit spord. I anledning af anmärkningen emot Utskottets förslag om förhöjningen af vadeskilling hos Häradsrätt, får Utskottet upplysa, att motiven (ill detta förslag äro: Ho att vadeskillingen bör vara lika stor vid förste
I den förhoppning, att discussionen nu mera öfvergått från hufvudämnet till frågan öm sättet för propositionens uppställning, får jag förklara, att jag för min del anser Herr von Hartmansdorffs förslag till Contra-proposition vara det rigtigaste, öch att allas rätt deri är bevarad. Skulle likväl Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken icke behaga tillåta, att detta förslag antages såsom Contraproposition, anhåller jag, att, i fall fråga blir om Herr Hjertås förslag, sednare delen deraf måtte Uteslutas. Jag har ej emot, att, om förskottet skall gå ut, RiksgäldsContoiret ålägges utbetala det, meri jag kan aldrig samtycka till, att det sker genom lån. Jag kan ej förlika mig med den plan, att, vid behandling af frågan om under - Den 13 April. stöd till Götila Canal, man vill smyga på oss ett låne-system, hvilket vi ännu icke antagit, och som jag hoppas vi aldrig skola antaga. Framställes detta i form af ny motion, skall jag ej underlåta, att deröfver yttra mig. Intilldess tror jag det vara öfverflödigt discutera härom. Jag är så öfvertygad, att min åsigt i detta fall, om än otydligt uttryckt, är rigtig, alt jag, om ej sednare delen af Herr Hjertås förslag till Contraproposition får derifrån uteslutas, icke kan afstå från att begära serskild votering öfver, huru beskaffad ContraPropositionen bör blifva. Grefve Frölichj David: Jag har blott begärt ordet för att få äran förklara, att jag till alla delar i denna fråga instämmer med Herr von Hartmansdorff; och icke ämnar deltaga i den förestående voteringen. Herr Rosenblad: Då Herr von Hartmansdorffs förslag till Contra-proposition skulle föranleda till 3 å 4 voteringar, samt Herr Hjertås, om ej till alla delar rigtigt, dock är vida bättre, än den förstnämnde, får jag under anmärkning, att det icke är någon af dessa Herrars skyldighet att uppsätta propositioner, på förhand begära votering. Herr Hjerta: Jag vill visst för min del afstå från det tillägg i mitt förslag, som berättigar
Län vitsordadt blifvit, ej mindre soldaten Wetterström och hans sex omyndiga barn, an ock bemälde dess broders eflerlemnade minderåriga barn befinna sig i medellösa omständigheter, hvadan öfverlåtandet på barnen af förenämnde arfsmedel skulle innefatta ett af b éh ofve t påkalladt bidrag för deras underhåll och uppfostran, har Utskottet, i betragtande jemväl af den obetydliga uppoffring, Statsverket, genom efterskänkande af dess ifrågavarande arfs-anspråk, skulle komma att vidkännas, ansett sig icke sakna skäl att tillstyrka, att det efter enkan Wetterström Kronan tillfallne Dana-arf må varda till vederbörande fattigvårds-styrelse öfverlemnadt, för att, i mon af behofvet, användas till soldaten Wetterströms och dess aflidne broder, Adolph Wetterströms minderåriga barns underhåll och uppfostran; och torde, i händelse Rikets Ständer gilla, hvad Utskottet sålunda hemställt., skrifvelse med anhållan om Kongl. Majrts Nådiga bifall till den föreslagna dispositionen af ofvannämlide Dana-arf, böra i underdånighet aflåtas, i sammanhang med det svar, Rikets Ständer lära komma att i underdånighet afgifva, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å soldaten Wetterströms underdåniga ansökning om eftergift till hans förmon af Kronans rätt till samma Dana-arfsmedel. •Stockholm den 6 Augusti x84°- Stats-Ulskoltets Utlåtande, N;o 280; N:o 280, Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, k!. 6 e. ra. Utlåtande, i anledning af Herr Professor Gei jers motion om upp förande å Allmänna Indragnings-staten af pension åt f. d. Stats-Secreteraren m. m. Danckwardt. (U, A.)
Och detta lilla streck, som utgår ifrån det djupa och korta; det lilla strecket går till det ena djupa och långa. Men det andra är alldeles ensamt. Hvad betyder nu då allt detta sade jag otålig och såg på Melia. Det betyder svarade käringen vildt hvad det betyder frågar du, stolte och häftige yngling; jo först betyder det, att din väg skiljer sig ifrån hennes härvid pekade hon på Melia ty de båda djupa strecken äro edra öden ... se huru du kastar ögonen på henne; men tro inte, att du nånsin får henne Hvad den andra rara damens lifstid tycks vara kort! Och det är ändå hon som ger upphof åt din lycka. Vi sökte alla tre att skratta, men vårt skratt var icke hjertligt. Käringen släppte min hand. Då sade Ingrid: vill du inte äfven spå någonting ur min hand. Den gamla svarade: den ena handen sade mig nog; jag vill inte mera spå. Nu går jag att köpa åt mig trösten. Hon försvann. Jag såg på Melia; hennes blick var rädd och bäfvande. Ännu förekommer det mig stundom såsom om en förgiftig dunst utsläckt en klar och vacker låga i hennes hjerta. Ingrid gjorde bekantskap med en aktningsvärd medelålders man. Hon gaf honom sitt hjerta och lofvade honom sin hand. Hittills hade jag endast obestämdt talat med Melia om min kärlek. Nu ville äfven jag få veta allt. I trädgården på Kuusisto var mycket herrskap; det aktade jag icke på denna gång. Vi voro mest för oss sjelfva och Melia minndes icke konveniensen. Jag sade: behöfver jag säga dig Melia, att jag älskar dig, då du har anat det, sett det och vet det! nej, men ändå det gör mig så lycklig att säga: jag älskar dig. Melia ämnade föra ett vinbär till sina sköna läppar, men lät det hvila på halfva vägen; i stället gåfvo hennes dunkla ögon mig en blick, som räckte ett ögonblick. Och det skönaste jorden har, huru skulle det kunna räcka längre. Aningar om himlar läsas blott i sekunden. Denna blick med denna obestämda ton, som är det skönas egenhet, vidgade min själ, spände min känsla, men band min tunga, på hvilken eljest hade darrat en sväfvande fråga.
H. », Iduns exp., Sthlm. (818) tpN VERKLIGT DUGLIG, bildad flicka •r söker plats. Väl kunnig i matlagn., bakning, sömnad, handarbeten m. m. Svar till » Gladlynt », Iduns exp. f. v. b. (822) F LICKA, 25 år, som genomgått kurs i bokhålleri, önskar plats på kontor som kassörska, eller som skrif biträde hos tjänsteman. Svar till » A. 1899 », Iduns exp. U N G FLICKA, som genomgått elementarläroverk, önskar plats i familj att undervisa mindre barn. Är äfven villig deltaga i husliga sysslor. Goda ref. • Svar till » Duglig-, Allm. Tidningskontoret, Gustaf Ad. torg 10, Stockholm. (S. T. A. 65773) o A F V A D KVINNLIG SJUKGYMNAST, M som genomgått D:r Arvedsons inst., önskar plats i familj. Svar till » Gymnast », Stora Klingsbo, Qvista. (826) EN 23-ÅRIG FLICKA af god familj önskar mot fritt vivre antingen medfölja på resor som sällskap och bjälp eller komma i en god familj. Musik., talar tyska och engelska, kunnig i klädoch linnesömnad samt handarbete. Resvan, van att undervisa barn. T. », Helsingborg p. r. (827) N ANSPRÅKSLÖS, 24 års flicka, kunnig i enkel matlagning och skicklig i klädsömnad, önskar mot fritt vivre och fri resa plats i vänligt hem att gå frun tillhanda. Svar till » E. B. », Nora. E TTNG FLICKA, som genomgått 8-kIassigt • läroverk, önskar plats som sällskap och Iektris. Är villig att biträda med skrifgöromål. Svar till » Lektris », Sölvesborg p. r. U NG, BÄTTRE FLICKA söker plats att gå frun tillhanda. Små pretentioner. Goda rek. Idun Stockholm. N:r 6 (373) Prenumerationspris pr år Idun ensam kr. 5 Idims M o d e t. fjortondagsuppl.
Och när han slutat läsningen, när han ändtligen tyckte sig böra reflektera och dissekera — hade han icke hjerta dertill, emedan alla dessa personer blifvit honom så välbekanta och kära som » köttsliga kusiner », minst sagdt, och sådana dissekerar man icke, utan tager dem som de äro, tager dem helt enkelt i famn. Man — d.v. s. kritiken — har anmärkt, att fru Schwartz lemnat allt för stort spelrum åt fantasien och för litet åt karaktärsskildringen, att hon låtit händelserna spela hufvudrollen och förbisett det myckna stora, som kan rymmas inom det hvardagligas trånga ram, och det är ju möjligt. Hennes arbeten ha väl lika litet som andras kunnat vara felfria. Men säkert är, att hon ej sändt dem ut i verlden » blot till lyst », utan alltid genom dem velat ställa fram en fostrande tanke, påpeka ett tryckande missförhållande, sträfva för ett ädelt mål. Och deri ligger hennes ära samt troligen också den egentliga grunden till hennes popularitet, fast den stora massan af läsare kanske mera anat än förstått det. Som enskild person och i sitt hem är fru Schwartz en af de älskvärdaste menniskor man kan påträffa, blid, enkel, vinnande och hjertlig. Begåfvad som hon är med en ovanlig lätthet att uttrycka sig och intresserad för de flesta förhållanden i lifvet, är hennes konversation i hög grad angenäm. Man glömmer då, att hon är sjuttio år, för att blott beundra lifligheten i hennes anletsdrag, värmen i hennes uttryckssätt och skärpan i hennes i förstånd. Den som sett henne i forna, friskare dagar väntar nästan, att hon under samtalets gång skall resa sig med samma spänstighet som då, högväxt, ståtlig, imponerande. Men hon sitter helst stilla nu mera. Plå- gan har vidrört henne med sitt förlamande finger och lemnar henne blott för korta stunder. Dock har den ej förmått underkufva henne, ty hon klagar icke. Af romanhjeltinnornas skaparsinne har blifvit en verklighetens hjeltinna, en tålig korsdragerska.
Vi stego alltså följande morgon alla sex in i samma vaggon. Vagnarne af tredje klassen på denna linie bestå af flera från hvarandra blott genom ett alnshögt skrank skilda "kupeer", hvilka sistnämnda dock hvar för sig ha skilda ingångar. Vi upptogo en kupé för oss och konduktörerna, som alla nästan blott talade tyska, voro nog artiga att icke i vår kupé inpacka flera passagerare. Dessa tyska talande konduktörer utgjorde nu åter en förargelseklippa för vår lättretlige och strängt rysktsinnade biskop, hvars uppträdande, i förbigående nämndt, ej väckte ringa sensation hos de redan förut i vagnen befintliga resandena. Det var också en ganska egendomlig syn: den i zobel insvepte med guldkors prydde prelaten i sällskap med rusiga, fårskinnsbeklädda estniska bönder, tyska handtverksgesäller m.m. samt några israelitiska krämare. Af de sistnämnda hade en grupp intagit en af våra grann-kupeer. Ibland dem befann sig en bokstafligen i trasor höljd gammal man. "Ser ni", berättade i den andra af våra grannkupeer en tysk talande ung man sin kamrat, "den der galgfågeln derborta; han har efter att ha tillbringat natten i en vrå å perronen, nu smugit sig in i kupeen utan biljett. Jag känner honom; det är en entreprenör, som nyligen med regeringen afslutat kontrakt om leverans af linne till ett belopp af 70,000 rubel (ungefär 200,000 rdr), och nu vill han lura sig till en gratisplats." Det sistnämnda var sannt, såsom snart framgick af en tragikomisk scen emellan ifrågavarande personnage och den biljettaffordrande konduktören. Men huru nu gubben bönföll och konduktören skrattade, slutades tvisten dermed att den trasige leverantören af linne till ryska regeringen erhöll sin passage för halfva afgiften, hvilken en af hans reskamrater erlade för honom. Imellertid sattes tåget i gång. Den israelitiske gubben började förrätta sin morgonandakt inför allas blickar.
Bevillnings-beredningens förslag bör, sednast fjorton dagar innan ortens Taxerings-kommitté sammanträder, aflemnas i stad till Magistraten och på landet till Pastor; hvarefter, genom Magistratens eller Pastors försorg, så skyndsamt ske kan, kungöres, att ifrågavarande förslag blifvit uppgjordt och aflemnadt, samt att kännedom om detsammas innehåll kan på angifvet ställe inhemtas. I fall ordföranden i Bevillnings-beredningen, utan att af laga förfall vara hindrad, icke vidtager erforderliga åtgärder för Beredningens sammanträde eller underlåter att inom föreskrifven tid aflemna Beredningens förslag och öfriga handlingar, har han gjort sig skyldig till böter af Sextio Riksdaler. Infinner han sig icke å den af honom för Beredningens sammanträde utsatta ort och tid, bote Tretio Riksdaler. Ledamot af Beredningen eller tillkallad suppleant, som utan laga förfall från sam manträde uteblifver, bote Tio Riksdaler. 8 42. 2:o Taxering s-kommittéerna. 8 43. Vid Förnyadt Förslag till Bevillning s-Stadga. 15 denna tidsbestämmelse bör afses, att på landet vederbörande Kronofogde och Häradsskrifvare kunna öfvervara hvarje Taxerings-kommittées sammankomst, samt att de bemälda Kommittéer åliggande taxerings-förrättningar före Juli månads utgång kunna vara afslutade. På enahanda sätt förhålles med dessa val i Stockholm; men i öfriga städer ske valen inför Magistraten af de på sockenstämma röstberättigade och efter samma grund för röst-rättens beräknande, som enligt förordningen om sockenstämmor är gällande. § 46. 47. 48. § 49. 50. § 51. § 52.
Om Utsktn tagit kännedom om det af mig nämnda circulärbrefvet, så hade de funnit att K. M:s Bef:h:de i samtliga länen blifvit ålagde att inkomma med förslag till lämpligen construerade fångvagnar, och Utsk:n skulle deraf hem* tat anleda, att eftersinna huruvida den åsyftade lindringen bäst kunde vinnas genom verkställighet af hvad K. M. redan för 24 år sedan anbefallt, fastän Dagön verkställighet derå icke följt. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer med Hr von Hohenhausen uti anhållan att betänk, måtte afslås, och finner icke något hinder derför uti den af Frih. Cederström gjorda invändningen; ty om R. o. Ad. afslår betänk. och de öfriga Stånden göra detsamma; så kommer ingen underd. skrifvelse att afgå, utan alltsammans har förfallit. Hvad sednare punkten beträffar, så är det klart, att, om icke flere än en person finge skjutsas efter hvarje häst, så och enär våra bondvagnar äro inrättade för 2 och icke för 3 hästar, skulle, i händelse 3 fångar borde skjutsas, tvänne åkdon behöfvas och måhända tvänne fånggevaldiger. Deras antal skulle då ökas, på det att fångspillan ej oftare än hittills måtte inträffa. Jag anhåller om afslag, emedan ålerremiss endast föranleder tidsspillan och onödigt skrifveri. Hr Rå fel t, Anton: Jag förenar mig med Frih. Leijonhufvud och anhåller om bifall till betänk. Jag ser ej hvarföre de fångskjntsskyIdige skola vara mera betungade än de som bestrida gästgifvareskjuts. En resande kan visserligen medföra saker, men tångarne deremot hafva blackar och fängsel af ganska betydlig vigt. Ledamöterne af BondeSt. inom Utsk:n ansågo fångskjutsen mera betungande än gästgifvareskjutsen. Hr von Hartmansdorff:
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad:ns nyss fattade beslut omfattade äfven den fråga, hvarpå detta Utsk:s förslag hade afseende, R. o. Ad. torde finna samma förslag icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades Ja. Beträffande sedermera Utskottets hemställan i frågan om anslag dels till lega m. m. för 76 hästar, afsedde för exercis med det åt ArtilleriReg:tena anslagna Beväringsmanskap, dels till fouragering för samma hästar, yttrade sig: Hr Bildt, Didrik Gillis: På grund af hvad förut blifvit anfördt, anhåller jag, att denna punkt måtte återremitteras, och att Utsk. må åläggas att inkomma med ett förslag, grundadt på det beslut R. o. Ad. nyss fattadt. Häruti hördes flere ledamöter instämma. Uppå härefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. de emot Utsk:s förev:de hemställan gjorde anmärkningar föranleda till återremiss. Fortsättningen af StatsUtsk:s förev:de Utlåtandes behandling, upskjöts till nästa plenum, och det Högloft. Ståndet åtskiljdes kl. -i 11 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Älunck. Tisdagen den 7 Juli 1857. Plenum kl. 6 e. m. Gr. Lagerbjelke, Gustaf, upläste ett så lydande Memorial : R. St. hafva numera till hvilande, för att slutligt afgöras vid nästa Riksdag, antagit ett förslag till grundlagsändring, hvarigenom stadgandena ang:de StatsRådets behörighet, att föra RiksStyrelsen Den 7 Juli e. m. 125 under Konungens sjukdom eller vistelse utrikes, skulle ändras till föreskrift, att, vid sådana tillfällen, Thronföljaren må ega att såsom Regent styra Riket, samt att, då Thronföljaren icke kunde öfvertaga Styrelsen, densamma skulle föras af en InterimsRegering, så sammansatt, som RiksAkten föreskrifver.