Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af Vä Hofi. Borgare-Ståndets, genom Protocolis-utdrag af den 20 sisth Februari, gjorde och den 24 i samma månad på bordet lagde inbjudning till Ridderskapet och Adeln att med BorgareStåndet sig förena i det af Ståndet beslutade bifall till 1 §. af förslaget till Lag för enskilda Banker, enligt Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N:o 5, blefsamma inbjudning af Ridderskapet och Adeln antagen. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Bancooch Lag-Utskottens den 17 sistlidne Februari på bordet lagda Utlåtanden: JN:o 6, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 4, öfver väckta frågor, dels om upphäfvande af nu gällande stadgande, att tredje uppbudet icke må meddelas å i Banken pantsatt fastighet, förr än lånet blifvit slutbetaldt eiler omsatt, dels ock om åläggande för Banken alt till vederbörande Domare årligen aflemna förteckningar på intecknade fordringar. N:o 7, i anledning af väckt motion om serskildt ansvar för förfalskning af enskilde Bankers sedlar. S. D. Biföllos vid förnyad föredragning Banco-Ulskottets den 17 sistlidne Februari på bordet lagde Utlåtanden: N:o 145, med hemställan, att Kronofogden Assessoren A. H. Lagerlöf, måtte beviljas eftergift af räntebetalning för en Bankens Odlings-lånefordran, derför betalnings-skyldighet blifvit Assessoren ådömd. N:o 146, i anledning af gjord hemställan om afskrifning af några utaf numera aflidne Kronofogdarne B. Carlsson och M. Robs uppburne, men förskingrade, lånefordringar.
Efter min ord talade ingen mer, och mitt tal dröp på dem. De vaktade på mig såsom på regn, och uppgapade med munnen såsom efter aftonregn. Om jag log till dem, förläto de sig intet deruppå; och torde intet bedröfva mig. När jag ville komma till deras handlingar, så måste jag sitta främst; och bodde såsom en Konung ibland krigsfolk, då jag hugsvalade dem som sorgfulle voro. Nu le de att mig, som yngre äro än jag; hvilkas fäder jag icke ville vårdat sätta ibland mins hjords hundar; Hvilkas förmågo jag för intet höll; de icke till ålders komma kunde; De som för hungers skull och bekymmer ensamme flydde in i öknena, nyliga förderfvade och elände vordne; De som nesslo uppryckte omkring buskarna, och enerötter var deras mat; Och då de dem uppryckte, fröjdades de deröfver såsom en tjuf. Vid de stygga bäcker bodde de, uti jordkulor och bergskrefvor; Emellan buskar ropade de, och ibland tistlar församlade de sig; De lösa och föraktada menniskors barn, de som ringast voro i landena. Nu är jag deras strängaspel vorden, och måste vara deras nymäre. De styggas vid mig, och draga sig långt ifrå mig; och spara icke att spotta för mitt ansigte. Ty han hafver spänt mina seno, och hafver ödmjukat mig; och lagt ett betsel i munnen uppå mig. På högra sidone, der jag grönskades, satte de sig upp emot mig; och stötte mina fötter bort, och gjorde en väg öfver mig, till att förderfva mig. De hafva förspillt mina stigar; det var dem så lätt att göra mig skada, att de ingen hjelp behöfde dertill. De äro inkomne såsom genom stora refvor, och äro utan ordan infallne; Förskräckelse hafver vändt sig emot mig, och såsom ett väder förföljt mina frihet, och såsom en löpande sky mina helso. Men nu utgjuter sig min själ öfver mig, och mine sorgedagar hafva fattat mig. Om nattena varda min ben allestäds igenomborrad; och de, som mig jaga, läggar sig intet till att sofva.
Ribliothekarien, uti underdånig skrifvelse de^v,\d^°y1' ^en ^ sistlidne Juli, gjort framställning dels om tillökning i den vid Kongl. Ribliotheket anställda"tienans*äl^a tjenstemannapevsonal, dels ock om förbättring af såväl bibliotheks-tjenstemännens stemannapers°m vaktbetjeningens löner. sonal samt lö- —- r neförbättring \ afseende på löneförhållandena inom Kongl. Ribliotheket anför t. f. Kongl. Biblio m*2i, enthekarien; stemänoch beträffande Kongl. Bibliothekariens lön, att denna, ehuru vid tidpunkten för sed vaktbetjening. naste allmänna lönereglering af Kongl. Maj:t föreslagen att utgå med samma belopp som för Riks-Arkivarien och Riks-Antiqvarien eller med 5,000 R:dr, likväl bestämdes till allenast 4,500 R:dr, hvarmed den ock sedan dess fortfarande utgått, utan att den flera gånger deri begärda förhöjning af 500 R:dr kunnat vinnas; men att, då de skäl, som hittills mot ifrågavarande Iöns förhöjning gjort sig gällande, vid nu ingående riksdag icke vidare syntes komma att ega rum, tidpunkten fördenskull vore inne att söka återvinna den före sednaste lönereglering befintliga lönelikställighet mellan ofvannämnda frenne embetsman; angående aflöningen för vaktbetjeningen, som vid Kongl. Bibliotheket för närvarande utgöres af en förste och en andre Vaktmästare, med löner å stat af 600 R:dr för den förre och af 450 R:dr för den sednare, att alldenstund fermånen af boställe och ved, som i de flesta embetsverk åtföljer förste Vaktmästare-sysslan, här icke förefunnes, samt en förut för Kongl. Bibliothekets vaktmästare befintlig förmån, att af Kongl.
Skrifvelse N:o '£05. gar, under hvilken sednare lid han dock i 14A år tillika innehaft militärläkaretjenst, så att hans tjenstetid såsom läkare inalles utgjorde 361" år, i underdånighet anhållit, alt, då hans försvagade helsa icke längre tilläte honom bibehålla sin nu innehafvande Förste Bataljonsläkaretjenst, honom mätte i nåder beredas rättighet att under sin återstående lifstid få fortfarande åtnjuta den berörde tjenst nu åtföljande lön, 1,200 R:dr Runt, såsom pension å allmänna [ndragnings-staten. helst han vore i fullkomlig saknad af andra medel till sin framtida bergning; och hade ofvanbemälde Regements-chef uti särskildt afgifvet betyg vitsordat det nit samt den osparda möda och skicklighet, hvarmed Doktor Kjellenberg under sin långa tjenstetid vid Elfsborgs regemente städse uppfyllt sina åligganden. Sedan uti häröfver afgifvet utlåtande af dea 22 sistlidne Mars Slats-kontoret, af anförda skäl, funnit sig förhindrad! tillstyrka nådigt bifall till den sökta pensionsförmånen, har, vid underdånig föredragning af delta ärende, E. K. Majit, lika med Stals-kontoret, viii ansett tillförordnade Förste Bataljonsläkaren Kjellenberg icke vara berättigad att, vid entledigande (rån innehafvande Bataljonsläkare-förordnande, erhålla pension på allmänna Indragnings-slaten; och fördenskull icke heller kunnat lemna bifall till hans derom gjorda underdåniga ansökning; men då Kjellenberg, som redan innehade en lefnadsålder af fyllda 65 år och en tjenstetid af nära 34 år såsom Militärläkare och nära 37 år såsom läkare i del allmännas tjenst, enligt sedermera företedi läkarebetyg, vore besvärad af en sedan längre tid fortfarande sjuklighet, sorn äfven gjorde honom oförmögen till tjenstgöring vid innevarande års möten, samt han för öfrigt saknade delaktighet i Arméens Pensionskassa, liar E. K.
Dessa närings-idkare vore således högeligen alt beklaga, 0111 dem ej skulle tillåtas i sin tjenst och handtering antaga gifta personer, utan föregånget bifall dertill af församlingen, och utan alt förut ställa full — som ofta kunde komma att blifva oskälig — säkerhet för den kostnad socknens fattig-försörjningsanstalt kan få vidkännas för dylike personers framtida underhåll. — Genom ett sådant stadgande skulle den ena församlingen komma alt motarbeta den andras fördel. Ett arbetsfört gift hushåll och dess barn skulle derigenom kunna utestängas från arbetsförtjenst vid större egendom eller jordbruk i en annan församling. Följden deraf skulle blifva, att den församling, dit ett sådant hushåll hörer, men hvarest tillräcklig ai betsförtjenst måhända saknas, skulle genom den prohibitiva lagen blifva betungad med delta hushåll och dess barn, hvilket icke inträffat, om folket får söka och antaga tjenst och arbete, hvar det&a med största fördel kan erhållas. Det var således den onaturliga Lagen, sorn tvang dem att blifva tiggare och alt öka fatligpersonalen inom deras egen församling. Bihang till R St, Vrot, i834 Bch i835. 7 Sami. 2 Afd, 1y.de Lagtamt: Allm. Bssv. oeA Oecon.-Vtskottens Betänk inde N:o 54. Betraktar man åter Jordegaren;, Brukselier Fabriks-egaren, eller hvad annan handtering; husbonde må eg a, så: lärer man finna , att hans ställning leke heller är den hästa. St Hildi emellan behofvet af arbetare och farhågan att, genom den onaturliga Lagen.,. få dessa såsom lefvande inventarier under sin egen oell dems lifstid, och att vid hvarje ombyte se denna inventarie -fluck ökad , måste hanbefinna sig i en br ydsam belägenhet.
Efter det den i Reglementet föreskrifne contante afbetalning af ^ blifvit, för de inom praescriptions-tiden presenterade 3 Procents-Sedlarne, erlagd, äx'o Riksgälds-Gonloirets Obligationer utfärdade för en Summa af R:dr gg5,110.- Revisorers Berättelse. 813 deraf äro in~ flutne i Lån-Liqvid vid Malmö Discont 146,132:24.— Dito vid Götha Canal Discont 3o8,852: 24. samt i ytterligare afbetalning verkställd med i36,q5o. Således oliqvideradt Ohligationshelopp d. 1 Januarii 1820 4°3,i75. „ ' 995,110. I öfrigt utvisar närlagde Utdrag ur Räkenskaperne Litt. C. det förändrade förhållandet med Discont-Yerkets Fordringar och Skulder ifrån den 1 October 1818 till den 1 Januarii 1820. I anseende till förekomne Anmärkningar emot förre Directionens, Öfver Malmo Discont-Verk, förvaltning, hafva Herrar Fullmägtige ansett sig icke höra meddela f. d. Interims-Directionen Decharge, utan öfverlemnat frågan härom till Rikets Höglofl. Ständers eller de af dem tillförordnade Revisorers afgörande; och bafve vi fördenskull ansett oss höra derom vårt yttrande afgifva; i sammanhang hvarmed vi till pröfning före - 8i4 Rikstens Ständers baft ej mindre den klagan Banco-Commissarien G. A. Brakel hos oss anfört, öfver förment otillbörligt förfarande, sorn Herrar
Just som Wallenstein höll in sin springare på Lützens torg och med skadeglädje i sina blickar såg på sitt hemska verk, framsprängde en af hans adjutanter i vildaste karrier. Då hästen stannade framför hertigen af Friedland, segnade den sakta ned och uppgaf andan. Adjutanten berättade med andan i halsen, att Gustaf Adolph icke var långt borta. "Hur långt är han härifrån?" sporde friedländaren, icke utan synbar oro. "Ungefär tre mil." "Och ni har ej förr gifvit mig underrättelse derom", sade Wallenstein med en grym blick på den af trötthet nästan uppgifne officeren. "Herre", svarade denne oförskräckt och såg Wallenstein modigt i ögonen, "om ni såsom jag skulle jagas i öfver åtta dagar utan att komma ur sadeln, tre dagar vara utan mat, instängd i en eländig håla, utanför hvilken Stålhandskes finske ryttare hålla vakt, och ändock lyckas smyga er ut, så tror jag, att ingen menniska, vore det än kejsaren, skulle ha något att förebrå er för. Gör med mig hvad ni behagar. Jag vet dock att jag gjort min pligt." Wallenstein, som visste, att adjutanten var en af hans skickligaste och mest pålitlige officerare, öfverräckte till honom en börs och gaf honom tillåtelse att begifva sig till hvila, för att med friska krafter kunna uppträda i den stundande striden. Friedländarens tåg gick derefter ut ur staden och lägret uppdrogs strax i norr om densamma vid de väderqvarnar, som der gjorde ett välkommet afbrott i den öfverallt rådande enformigheten. För att försvåra den svenske konungens anfall lät Wallenstein gräfva en bred och djup graf tvärs öfver landsvägen och planterade der några batterier grofva kanoner. Så rustad inväntade han "snömajestätet." När Joseph von Bierich och Annchen Mayer väl hört den lilla bakporten stängas efter sig, slöto de sig intill hvarandra och tackade innerligt Gud tur, att de befunno sig utanför pistolsmedens hus. Mäster Wolf hade nemligen sagt sig hysa starka misstankar på Franz Gründler, såsom den der skulle vara nog lågsinnad att kunna förråda dem för österrikarne.
^åjfill du efter vinterns Långa, * tyf Tunga arbetsdagar många Draga andan fullt till slut, Helsans rosor få på kinden Och ditt sinne friskt som vinden? - Tag din rensel och kom ut! Drag då i den vida ver Iden Ut på lätta sommarfärden, Möt din dag med glädtigt sinn. Intet moln får pannan skymma Och din rensel får ej rymma Mer ån som beqvämt går in. Du skall genom skogar draga, Höra trädens sommarsaga Genom gröna granars sus, Och på böljans sånger akta, När hon slår mot stranden sakta Eller bryts i skum och brus. Och den tysta sommarnatten, — När utöfver land och vatten Nordisk skymning hvilar lätt, Djupt dess fägring skall dig röra, Om din själ har lärt att höra Och naturen älska rätt. Med Som Skall Och Skall Som den kraft i henne gömmes, i dina lemmar tömmes, du möta lifvet glad, de dagar du fick vandra du älska mer än andra ett härligt själens bad. Ellen WhHIock. Prenumeration sker: I I landsorten: ä postanstalterna. För tanklösheten plär man sky, För mycken klokhet ej förlåta. A. l:sta årg. TT-t T Jtgifjiing-stid: Lenngren. skulle vågat sig in i ett af våra riksberyktade kafferep. Ett bidrag till äktenskapsFör många år sedan väcktes vid ett af våra universitet den frågan, om det ej vore frågan. rent af nödvändigt att lärarnes hem öppnades för studenterna, » så att råheten kunde Af Ave. afslipas ». Då gaf en af professorerna det r^let är en gammal erfarenhet, som, svar, att han ej ville ha sina döttrar till spö länge glömd, nu kommit upp med slipstenar. — Man tyckte i den tiden, att så mycket annat, hvilket kallats till lif med det var både qvickt och bra svaradt; nu den s. k. qvinnofrågan, den nämligen, att — ja, hur skulle man tycka om ett dylikt ynglingens och mannens umgänge med ädla, svar nu? renhjertade qvinnor odlar hela sällskapslifvet Ett friare och förnuftigare umgänge emellan och dermed samhällets seder.
BondeStåndets Pro.' tocollsUtdrag af d. 18 Dec., innehållande under, rättelse om dess bifall till SiatsUtskottets d, 12 Dec, aflåtne Betänkande, angående de inställde KronoUtskyldernes utgörande, dock med tillägg, att de Skattskyldige, sorn ej kunna anskaffa Banco eller Riksgäldssedlar, skola vara berättigade att deponera DiscontAssignationer, intill dess Rikets - 29 Prof. Utdrag d. 27 Dec. 1817. lcels Ständer i frågan om Disconterne sig utlåtit oell derom vidare forordnat, uti hvilket tillägg MedStånden blifvit inbjudne att sig förena; men som BorgareStåndet redan d. 15 i denne Månad för sin del aptagit SfatsUtskottets Betänkande utan tillägg , och nu icke fann skäl att i någon annan åtgärd ingå; så skulle de Respect. MedStånden derom vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Vid föredragningen af StatsXJtskottets d» 19 Dec. aflat ne Memorial, angående anslag af medel til! Riksdagsutgiftei nas bestridande, fann BorgareStåndet för sin del, i en tid då allmänna förlägenheten uppmanar Rikets Ständer till alla möjliga besparingar att de så kallade TafFlarne kunde med denna Månads utgång upphöra , och derigenom en icke obetydlig besparing uti Riks. dagskostnaderne vinnas; och skulle af denna anledning StatsUtskottets ofvanbemälte Memorial nu återremitteras. S. D. Föredrogs ånyo BevillningsUtskottets d. 16 Dec. meddelte Memorial, i anledning af väckta frågor om Postfrihet för Städernes Magi. strater vid afsändande af KronoUppbördsmedel m. m. och hvarutinnan bemälte
Tror jag att bland efterlemnade Hof-Skaks Betjening frän wara nu i Herranom afsomnade glor, wördigst i åminnelse framsarne Konungar och Drottningar, hwilkas gamla Beijenter Staken nu pensionerar och hwilka Hof-Beijenter finnas bafwa öfwerdrifna pensioner, ja till och med 800 R:d. Banco, Si sädana MesieurS kunna nöja sig med mycket mindre och, om för dem anfläs högliden till prydnad 2 u, goo R:d. sä bör den gynnaren derföre offra Herranom en söt lukt; och all folk sage Amen. 6:0 9Z6 Tror jag att bland Pensionairerne nägon stäkes igenfinnes en Mademoiselle bagman, som wisit lärer fä raso R:d. Banco om äret, men Utan att wara ombuden att rala för henne, fä har hon gjort Skaten en Sacrifice af sin person till högtidlig Hertig krostric, och winsten häraf ligger i klar dager, i afseende pä den eljest nu olägliga Hof-Stats anslående för eljest läkt fordom gjorda Prinsar och Prinfesior, det hon med sitt barmhertighet werk förekommit. Jag tror derföre att hon till sin pensions ätnjukande bör i del goda blifwa beståndande. Och alt folk sage Amen. llljörta. Herr kotklie!), Larl krestric. Jag anhäller ödmjukast akt fä upläsa bade i:sta och 6:le puncterne för att sedermera kunna desto tydligare yttra mig.
9Jlaj:tö forgfälliga otitmårbnab. frogen ©in höga förefatö att hemara be förenabe rifenaö oberoeitbe od) områben och att märna ont beraö imtemåttareö Ipcfa icfe blott för bet närmarattbe ögonblicfet, utan äfmen för framtibeit, par Äongl. SHajit, t änbantål att förfäfra ©ig ont bet bis ftånb, forn oförutfebba hänbetfer funbe för betrpgganbet af 3)efj folfö fjelfs ftpvetfe fig tillbragit feban fifta JRtfdbag. 91 jtänbigljet möjligen göra önflmärbt ort) nöbmänbigt, imber ben 2 i fftoo. 1855, på bertill jlebbe inbjubningar, meb (Snglanö ort) ^ranfrife ingått ferflilba traltater od) ännu närmare fammanfnntit be banb, forn reban förut förenabe Äongl. SRaj:t tneb 3)efj ^öga allierabe 35.3). ^Drottningen af dnglanb od) grandtnännend Äejfare. 3)e malter, forn genom frebeit i Ij3arid i början af betta år flu 2Jteb lila tiHfrebdjläHelfe l)ar Äougl. 9Jiaj:t befmarat en af famina malter, genom beråd fättbebub ferjfilbt tiHfännagifmen, önffan att fefianbtmjfTcr. utjlräcit till en allmänt erfänb ort) giltig grunbfatd fimab forn i $rebd
Det har under hela mitt offentliga lif, jag skulle kunnat säga: under hela min lefnad, varit min besynnerliga lott att af mina många fiender och motståndare, af hvilka jag fått de flesta högst oskyldigt, utom de fel och svagheter jag verkligen eger, tilläggas en stor mängd, som jag lyckligtvis saknar, och att deremot af en och annan välviljande vän tillerkännas egenskaper och förtjenster, som jag beklagligtvis äfven saknar. Fru F:s sista bref är ett ibland bevisen derpå. I det jag aflägger min tacksägelse för det omdöme fru F. deribland behagat fälla om mig – och att göra något mer än tacka derför, skulle kunna ådraga mig beskyllningen för en halft föråldrad ridderlighet eller för en fadd komplimenteringslystnad som jag vill undgå – bör jag skynda att borttaga den förvillelse, hvarpå detta omdöme möjligen kan hvila. Jag måste då gifva en beskrifning på mig sjelf, som jag tänkte kunna göra egenhändigt, men hvilket mina ögon förneka, som jag derefter ärnade uppskjuta med till dess jag skulle få det nöjet att muntligen kunna göra den, men som jag nu anser mig skyldig att icke längre dröja med, för att ej underhålla en illusion, som det personliga sammanträffandet med mig alltför snart skulle skingra. Se här då jag sjelf, så ärligt tecknad, som jag är i stånd att göra det inför mitt samvetes spegel. Jag är till växten snarare liten än stor, med ett af kopporna förstördt ansigte, som naturen för öfrigt aldrig ämnat att bli intagande, med en organ, vid hvilken en viss häftning låder, och har i hela mitt sätt att vara någonting trivialt, som jag icke alls bryr mig om att skingra. Jag är visst stolt och fåfäng i så hög grad som någon, men ingen kan mindre än jag hvarken hafva egenskaper eller lust att i sällskap utmärka sig att föra ordet, att ådraga sig allas blickar, ja, att ens höra sig berömmas; och ingen kan mer förakta alla yttre egenheter och besynnerligheter än jag, så att dem jag ändå eger, har jag alldeles emot min vilja. Att hålla tal och säga fraser är mig högst motbjudande. Jag vill ej vara och ej synas annat än en menniska som alla andra.
o - ',. - f. - _.. C.,: Ur de setjaste årens litteratut i k&amp;nbafrågan; I. ' - .Några blad ur .Ernst Ahlgrens ' lifshistoria .. -,. r '. &amp; m u lim: ~utson, Krycke-Britta. orts:) -. Någrq syenska nutidsrorqaner:. b) M y. I ?., Camilla af. R i c h e? c: — -. d) L,: N., .Lena .af R e n &amp; Meddelanden från: ... : .c ' a .. ~. a I redr rikarem erör bundet, 1. d ' v14i A,. z. ' l .. ". i. s:, &lt;. , ' 36, - miefon 11 65., VÄFVERI, Stockholm. 86;, ' @ torq iVVgntabm LM GEN ' ' (stickylle m, All annan 81ag.s yllelunip mottages till rifniiig af silngflock. Dessutom mottagas alls slags tyger till r~reusning, 1) eretliiing och fargniiig samt allt livad - dill Ii&amp;- ud1 da in garde robe^ liörcr till firin&lt;lig ocli kemiek-~v~ttning. - Siirslril~l~relr6inmeutleras för~~&amp; vara e u i k~alf! / lle-kliid,~~~i~~~~jsty~je.t. ut sbsoin varande icke blott genom sitt elegaiitn utseeiide utom v&amp;ra prsktiga sjnltir och flitnr vi&amp;r iikta bl&amp; [I ' o i ~ ~ ~? f ~ ~ t ~ ' ~ och iItan framfi) rs.llt genom stii styrkii, det liimpligastc tyg till arbetuilriikter for herrar ocli damer.
Pensions-afgiften för betalande kadetter har af Kongl. Maj:t för år 1857 varit bestämd till 420 R:dr, ett belopp, som med 24 B:dr öfverstiger den för föregående året fastställda afgift. § 2. Vid denna räkenskap hafva Revisorerne icke funnit något att erinra; dock vore önskligt, att, till beredande af mera fullständighet i redovisningen, en särskild liqvid öfver de förskott, som under året lemnats den vid Akademien antagne entreprenör för mathållningen, bifogades Akademiens kassa-räkning, i likhet med hvad förut derstädes iakttages i afseende å de till Bibliothekarien utgifne förskotts-medel, likasom Revisorerne anse det böra leda till god ordning, om bemälde entreprenör, medelst påskrift å nämnde liqvid, vitsordade beloppet af den fordran, Akademien vid årets slut hos honom möjligen kan ega. Allmänna Garnisons-sjukhuset. Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, utvisar följande förhållande med inkomster och utgifter: — 85 — Debet. Uppbörd: Balans till år 1858: Skuld. Summa Credit. Balans från år 1856: Skuld Utgifter: Aflöning oell dagspenningar 9,479: 21. Yed och lysning 7,090: 5. Inventarier och reparationer .. i 1,251: 39. Antalet å sjukhuset vårdade patienter har, enligt Direktionens afgifna berättelse, utgjort: Qvarliggande vid 1856 års utgång 163. Inkomna under året 1,729. Afskedade såsom obotlige 30. Qvarliggande vid årets slut 138. 1,892. Dagliga sjuknummern har under året i medeltal uppgått till 179,4, deraf för garnisonens manskap 148,5. och för betalande sjuke 30,9. 179,4. Underhålls-dagarne, hvarunder de sjuka njutit vård och underhåll, hafva varit: för manskap af Stockholms garnison 54,204. för betalande sjuke '• Någon anmärkning vid denna räkenskap har hos Revisorerne icke förekommit. Salpeter-foiuleii.
I ägen att hos nämnde skattmästare på samma intyg uppbära var och en tio guldstycken. Presbyter Gregorius, lämna dem intygen och inskärp vad jag sade dem! Med dessa ord vände sig Petros från de nådesökande för att fortsätta samtalet med Krysanteus. Att emottaga och avfärda avfälliga hedningar var för biskoparne vid denna tid en alldaglig förrättning, som icke krävde vidare omständigheter. - Du ser, sade Petros, som nu, så strömma dagligen nya hopar till korsets fana. Din och de dinas vishet förmår ej svalka törstiga själar, som trängta till en brunn med levande vatten. Människonaturen, säger Tertullianus, är av naturen kristen: se där upphovet till deras trängtan, driften som tvingar dem hit. - Jag önskar, att så vore. - Verkligen? - Emedan det skulle utplåna det föraktliga, om än icke det sorgliga i skådespelet, vartill du synes hava inbjudit mig. - Vi bryta den råa malmen, lika gott med vilket verktyg, men till att förädla den. - Dock till saken! Du talade om ett edikt, som vidkomme staden Aten. - Se här! Petros tog en på bordet liggande elfenbenstavla och räckte henne till arkonten. Medan denne läste, voro biskopens ögon fästa på hans anletsdrag och iakttogo den smärtsamma häpnad, som de uppenbarade. Krysanteus återlämnade tavlan. Hans ansikte uttryckte en harm och en smärta, som han ej vårdade sig att kväva. - Ediktet, sade han, skulle således skänka er, kristianer, krigsgudens tempel, ett av de skönaste i Aten, uppfyllt av minnen från våra ärofulla tider. Dock, det är ej första gången sådant händer. Utfäster ej kejsaren belöning åt sådana städer, som riva de byggnader, man upprest åt de gudomliga makterna, åt heroerna och människosläktets välgörare? Och vad som skänkes eder, det förstören I, för att av det ärligas spillror hopsätta ett lappverk, värdigt, det är sant, den tyggelse, som I där innesluten dessa benrangel och köttslarvor av helgon, dessa dödens vämjeliga lämningar, dem I kyssen och tillbedjen. - Herre, miskunda dig!