Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta stadgande är ingen förändring gjord, utan endast för att gå BorgareSt:s önskan till mötes, tillagdt att minst två ledamöter skola hafva utöfvat domare-embete, hvadan således all den garanti, som den värde talaren funnit ligga deruti, att af de sju ledamöterne fem skulle hafva förvaltat civil beställning, förefinnes alldeles oförändrad; och det faller således af sig sjelft, att den, som är nöjd med det förra stadgandet, äfven icke bör finna någon egentlig olikhet mellan detsamma och det nu föreslagna; ty antingen detta stadgande förefinnes i Grundlagen eller icke, så är det temligen sannolikt, att alltid åtminstone ett par ledamöter med juridisk bildning komma att i Regerings-R:n tillsättas, så att hela skillnaden blott är den, att hvad som i allt fall kommer att inträffa, nu står i grundlagen. Jag medgifver derföre visserligen, att det är onödigt, att berörde föreskrift finnes i grundlagen; men någon olägenhet innebär det icke, och då dessutom ett Stånd ansett det nyttigt och nödigt, kan jag icke inse, hvarföre man ej kan gå detta Stånds önskningar till mö - $ Den 2 Augusti. tes, samt hemställer följaktligen att den föredragna punkten måtte godkännas. Hr Prin tzensköld: Den uplysning, som Const.Utsk:s Ordf:de nu behagat meddela, styrker mig ännu mer i den öfvertygelse jag haft äran framställa, eller att Utsk. ganska väsendtligt förändrat sitt förra förslag. Jag anser nemi. att ma» ganska väsendtligt förändrat sitt beslut, då man förklarar, att af de fem ledamöter, hvilka ovilkorligen skulle hafva beklädt civilt embete, två ovilkorligen borde hafva utöfvat domare-embete. Jag tror icke att domare-embetes utöfvande eger en sådan magisk verkan på förståndet, att icke äfven de Hrr, som tjenat i sådana Rikets verk, der mången gång tillämpning af lagar och författn:r förekomma, kunnat ådagalägga lika mycken skarpsinnighet som de, hvilka sitta i en HäradsRätt eller i en domstol. Då det dessutom i afseende på K:s Högsta
Utskottet har i anledning häraf skolat till en början anmäla, dels att, sedan Fullmägtige underställt Utskottets pröfning och skärskådande ett af dem den 10 November nästlidet år fattadt beslut, enligt hvilket de från ersättning befriat Banko-kommissarien L. G. Wiblingen, för det han den 22 December 1846 till beläning i Banken antagit 12 st. matskedar till vigt af 71^ lod. hvilka, vid verkställd uppvägning och granskning af de förfallna guldoch silfverpanter, som skulle ä Banko-auktion försäljas, befunnits vara af oriktig beskaffenhet i så måtto, att desamma bestått af någon oädel metall-komposition, hvarå anbragts en silfverbit, försedd med kontrollstämpel, Utskottet, efter noggrannt öfvervägande af hvad dervid förekommit, ansett sig böra gilla Fullmägtiges omförmäldta beslut, med förständigande likväl för Fullmägtige, att till Utskottet afgifva förslag till nödig ansedd ändring af Tjenstgörings-ordningen för Bankens Låne-afdelning; saint dels att, enär de pjeser, guldoch silfver-arbetaren Fernlund uppgifvit sig hafva å Banko-auktion inköpt, synbarligen voro af enahanda tillverkning, som nästberörde 12 st. matskedar, ersättningstalan, för den händelse bemälde Fernlund, efter derom erhållet tillstånd, med ed sin fyller bevisningen derom, att samma pjeser verkligen blifvit å Bankens auktion försålda, mot en eller annan af de Bankens tjenstemän, hvilka med belåning af dessa pjeser haft befattning, icke, enligt Utskottets öfvertygelse, bör ifrågakomma; hvadan ock Utskottet godkänt Fullmägtiges härutinnan uttalade åsigt.
eljest varit mer än tillräckligt och att förse detsamma med löner, som, otillfredsställande för de lägre tjenstegradernes behof, erbjuda öfverflödets retelser åt de högre, alltså verka på begge Den i Juli e. m. sälten emot Statens sannskyldiga fordel, och fordra större kostnader, än som behöfdes? Hvad blir då folkets ersättning för alla de ökade bördor det åtagit sig för bevartspligtens fosterlandska offer, för extra-roteringens villiga erbjudande, för indelta truppernas kostsammare öfning oell utrustning, för krigsbefälets ökning oell löneförbättring, för underhållet af en flotta, i hoppet att Regeringen en gång sjelf skulle fatta sitt beslut i frågan om dess organisation? Hvilka fördelar kan nationen då vänta sig af det tålamod, hvarmed hon under ständiga uppoffringar afbidat Regeringens lörvaltningslek meri landels handel och näringar, genom förbudsoch skydds-systemet, och de i sammanhang dermed slående statsekonomiska experimenter med fabriks-' monopolier, utförsels-prsemier m. m. ? Hvilka ersättningar skall nationen hemta för sina betydliga utgifter till canaler, hamnbyggnader och communicationer, om näringslifvet dömmes att qvarstå i samma obestämda industrien och speculationen afskräckande skick sorn nu? Och den vigliga allmänna undervisningen; hvad skall belöningen blifva för redan dertill ändamålslöst gjorda offer, och hvad ledning, hvad hopp om framgång skall väl den hos menigheterna rådande goda viljan för dess befrämjande emotse?
15 varande slag; torde i följd deraf denna § böra i alla fall ur lagen bortgå. — De stadganden, sorn innehållas i 3 § örn handtverkares och fabriksidkares samt Jör/äggares rätt att sälja i öppen bod i städerna, i 4 § om stadskällare och i 5 § om torghandeln äro dels genom särskilda författningar förändrade, dels icke öfverensstämmande med de nu gällande grundsatser. Handels-Balkens 5de Kap. handlar om huru utländsk man köpenskap drifva må, och få Rikets Ständer såsom särskildt skäl för sitt tillstyrkande att upphäfva detta kapitel, åberopa den af Rikets sednast församlade Ständer den “20 Oktober 1860 lill E. K. Maj:t adilina och på E. K. Maj:ts nådiga pröfning ännu beroende underdåniga skrifvelse i fråga om utvidgad handelsoch näringsrätt för utländningar. Af 6:te Kapitlet om landsköp gäller för närvarande endast ansvarsbestämmelsen i § 1, lill hvilken hänvisas i 30 § 1 mom. Handels-ordningen; och få Rikets Ständer i afseende härpå hänföra sig till hvad ofvan är ytlradt i fråga om 4 kap. 1 §. Det l-.de Kapitlet om marknader har otvifvelaktig! sin rätta plats inom den speciela lagstiftningen; och lärer E. K. Maj:l, efter ärendets utredning, jemväl laga i nådigt öfvervägande, huruvida de antagna allmänna grunderna för en friare näringslagstiftning, särskildt derigenom att de bereda tillfälle till en mera omfattande permanent landthandel, böra föranleda förändringar i föreskrifterna äfven om delta speciela ämne. Af ofvan anförda skäl och då, för vinnande af det högst önskvärda mål, alt den af Rikets Ständer äskade förbättrade näringslagsliftningen snart måtte erhållas, det synts Rikets Ständer vara af vigt, att Rikets Ständer, som, med fullt förtroende lill E. K. Maj:ts visa omvårdnad om landets stora intressen i denna fråga, hos E. K.
Cronhjelm i afseende å denna del af frågan blifvit framstäldt, som i den af flere andra talare uttalade mening, nemi. alt frågan då skulle genom votering i förstärkt Const.Utsk. afgöras, men att jag icke kan instämma i den af Hr von Hartmansdorff ofvan uttalade mening. Det är dessutom ett förhållande, hvarå jag vill fästa uppmärksamheten, såväl i afseende på Ulsk-.s förslag, som det af Hr von Hartmansdorff framställda. Detta är nemi., att den förpligtelse, sorn Const.Utsk. nu äger att i möjligaste måtto söka snmmanjemka de af de särskilda Stånden uttalade gemensamma tankarne, blifvit borttagen. Jag tror dock, att denna pligt för Const.Utsk. att uppträda såsom medlare de särskilda meningarne emellan, är ett af de vigligasle åligganden, som tillkomma delta Utsk. och hvarförutan hvarje reform snart sagdt blir omöjlig. Hr von Hartmansdorff har väl sökt att kasta en skugga, ett ladel på den, som söker att medla emellan stridiga åsigler; men jag frågar, om man i någon riktning i lifvet må tänka sig kunna drifva sin vilja ensam fram, och om icke aktningen för de medborgare, med hvilka man lefver i samhället, fordrar, att man, sä vidt möjligt är, söker förena sina åsigler med deras, och icke envist framhåller blott sin egen mening. Detta är rätta uppfattningen af ett förmedlande handlingssätt, och jag tror icke, att det med skäl kan kallas förkastligt att så göra. Slutligen har Hr von Hartmansdorff föreslagit, alt hvad 81 § Beg.F. nu innehåller i afseende derpå, alt ett af Konungen fram9 H. 17 130 Den 5 April e. m. lagdt oell af Const.Ulsk. tillstyrkt förslag lill förändring i grundlagen icke kan vid första riksdagen förkastas, skulle försvinna. Ilan påstår, alt den 81 § icke liar någon gällande kraft, emedan den upphäfves af den 56 §.
Funch. 11* ( 84 ) Underdånigsle Memorial! 1W den 9 nästlldne Februarii bar Eders Kongl. Majlis och Rikets Statskontor leinnat mig del af Rikets Ständers år 1830 församlade Revisorers Berättelse, angående StatsYerkets granskning, i hvad densamma rörer gjorda anmälanden, i anledning af Redogörelserna från Wermelands Län för de till Spanmåls-undsäftningar efter 1826 års missväxt lyftade Creditif-medel, samt föreskrifvit, det jag ägde inkomma med det utlåtande, som jag kunde finna mig böra till Eder Kongl. Majit i underdånighet afgifva öfver berörde delar af Revisions-Berättelsen. Det är af sådan anledning jag utber mig Nåden få i detta ämne underdånigst anföra följande: Första anmärkningen består deruti, ”att emot innehållet af det Contract, som blifvit upprättadt emellan Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och dem, sorn åtagit sig lefveransen af Undsättnings-spanmålen, desse sistnämnde icke med upphandlings-räkningar styrkt spanmålspriserne. ” Härutinnan har jag under den 23 November 1829 hos Eder Kongl. Majits och Rikets Statskontor gjort en sådan förklaring, att de enskildta köpeslut, certificater och bevis, med hvilka Entrepreneurerne, enligt Contracterncs innehåll, här borde styrka att de fullgjort sine åtaganden af spanmåls anskaffning, hafva blifvit dem efter företeendet och godkännandet genast återställde såsom varande deras enskihlta tillhörighet och derjemte för dem af vigt att äga i handom i hänseende till säkerheten mot deras Agenter och de personer i öfrigt, nied hvilka de contralierat, och att af nämnde handlingar bär icke tagits någon skriftlig del, såsom förmodad icke erforderlig, enär Eder Kongl.
Ty jag jag erhållit underrättelse om, att doktorn fortfor drottningen till England. smickrar mig med att ha uträttat mycket godt, att sköta sin praktik som om ingenting passerat. Prins Oscars blifvande sommarbostad. Från Karlskrona berättas, att prins Oscar af kommendör Rosendå jag lärt en och annan af mina tillbedjare » Gudskelof, han finner sig må hända således i gren köpt dennes i Nettraby socken nära Karlsatt hysa större aktning för mina medsystrar, sitt öde, » brast jag ut och drog en suck af lättnad. krona synnerligen vackert belägna sommarställe än hvad de visat mig, sedan jag på fullt allDå erhöll jag plötsligt en dag detta bref, Backabo. var blifvit hvad jag icke var, dä doktorn gjorde i all sin vetenskapliga torrhet, det mest gäcAmaranterorden firade sin sedvanliga högtidsdag mig sin cour. Han blef alltså mitt första kande och uppskakande jag någonsin fått emotmed en lysande bal å Börsen sistlidne måndag. offer — eller rättare jag hans, ty när komeI orden intogos ett 40-tal damer o c h ett 50 tal taga. Så här lyder det, sade Ebba allvarligt herrar. Balen bevistades af konungen, kronprinsdien ändtligen var utspelad, märkte jag för sent och vecklade med nervös oro upp papperet. paret, prinsarne Oscar och Carl. Konungen och att det var han, som triumferade. Härtill biKäraste! prins Oscar lemnade balen kl. 11, hvaremot både drog i främsta rummet en omständighet, som Utan att återse dig vill jag härmed säga dig mitt kronprinsparet och prins Carl qvarstannade öfver jag aldrig tagit med i beräkningen. Mot slufarväl. Min kappsäck står packad och när du erhålsupén. ler detta bref, är jag redan på väg till utlandet, datet af säsongen insjuknade jag häftigt efter en Storartade donationer. Aflidna fröken Henriette jag för framtiden kommer att slå mig ner. DessWachtmeister å Näs har gjort följande i sanning natt egnad åt sällskapslifvets mest tjusande förinnan manar mig dock min pligt som läkare ättstorartade donationer: till Nyköpings fattigvårdsnöje.
Då lagen sjelf förutsätter att han kan förvärfva egendom, frågar jag: huru skall detta kunna ske, om han icke får handla och vandla förr än han uppnått myndighetsåren. H. V. 13 1!U Den 13 Jnni f. m. Föreskriften är dessutom af reglementarisk natur och behöfver icke här intages, och jag anhåller derföre om bifall till punkten på sätt jag uppgifvit. Frih. Cederström: För min del har jag ingenting att invända mot den af Hr von Koch föreslagna redaktionsförändring; men hvad Gr. Hamiltons förslag beträffar, äro mina betänkligheter så mycket större. Då det nemi. för hvar och en som vill söka rättighet att idka handel, är af vigt att känna hvartill han är befogad eller ej, bör nian icke genom särskildta reglementen försvåra för honom denna kännedom. Att utstryka de båda föreskrifterna, att den handlande skall vara välfräjdad och råda öfver sig sjelf och sin egendom, skulle icke vara egnadt att befordra anseendet hos de personer, som sysselsätta sig med handel. Det är visserligen iiårdt för honom, som, i saknad af dessa egenskaper, blir utesluten från ifrågav:de rättighet, men någon garanti bör dock kommunens, innevånare hafva, och då Svenska undersåternes frihet att idka handel, i alla fall blir högst betydligt utvidgad, tillstyrker jag fortfarande bifall till CJtskrts förslag; utan att dock motsätta mig Hr von Köchs redaktionsförslag, om R. o. Ad. skulle finna det ega företräde framför de af Utsk:t begagnade ordalag. Gr. Hamilton: I anledning af den siste värde talarens anmärkning, vill jag blott säga, att jag icke kan finna hvarföre en person, då han icke förnärmar någons rätt, skall vara betagen den frihet, som tillkommer alla andra. Att denna grundsats äfven inom Sverige godkännes, anser jag af stor vigt och yrkar derföre fortfarande bifall till mitt förslag. Frih. af Ugglas: För att icke framkalla flera särskildta propos:r, förenar jag mig i den åsigt att ordet »medborgare» bör utbytas mot ordet »undersåte». Deremot anser jag att Gr.
Det är frätande at filma sä irriga begrep hos dem som äro ombetrodde Statens angelägnaste wärf, och at det behag i Utförandet, som, ätföljdt af personligt förtroende, kunde lätta framgången af npttige anstalter, stal länäs til wapen ät dem som antingen igenom försummelse eller egen åtgärd warit werksamme medel til utförandet af Despotismens illbragder. Men om konst och wältalighet kunna för en stund förwilla omdömmet, blifwa de dock alltid för swaga at hämma och gwäfwa sanningens framgäng. Man erkänner säledes at, enligt de förra Grundlagarna, Ämbetsmän wero oftast twungne at -verkställa befallningar, stridande emot egen öfwertygelse, i anseende lil deras synbart stadliga påföljder; men deraf wik ej 240 Den 1Z siikki, följa at alla despotens befallningar kräfde o« wilkorlig lydnad. Enligt 1772 ars Regeringsform, som i?89 ärs Säkerhets-Act i denna del ej ändrat, gällde ej Konungens befallning i civila mål, utan at den war försedd med contra signa tion; men til denna contrasignation pä et riksförstörande beslut kunde ingen Ämbetsman befallas, med mindre man ej wil pästä at Konungen enligt samma grundlagar ägt rättigheten befalla Ämbetsmän emot sin öfwertygelse dömma til döden, eller eljest emellan fyra ögon befalla Ämbetsmän Lil andra ogerningar, stridande emot Guds och »verldslig lag, emot ära, samwete, medborgerlig pligt 0. s. w. Konungen hade i^ det högsta kunnat afskeda en sä patriotisk Ämbetsman, som efter en redlig framställning af sakens olaglighet och ffadlighet för Konung och folk nekat sin contrasignation, eller som undandragit sig at blifwa et werktyg til sädana bemedlingar som uppenbarligen päffyndade Konungens och Rikets olycka, och som afiägsnade den tidcpunkt af Ständers sammankallande, hwarifrän, om eljest möjelig nägon hjelp och räddning war at förwänta.
Han wille derunder icke inbegripa annat än den tillökning af förmögenhet, som hwar och en wid ärets stut skulle finna sig hafwa wunnit, deremot kan jag ej annat finna, än att hela BewillningsProjcctet grundar sig pä uppgiften af hwad en hwar har att disponera till sin och de sinaS fördel, sedan blott de utgifter blifwit afdragne som warit oundwikeligen nödige till erhällande af detta Residuum. Skulle det nu wara tillätit att sedan en sädan uppgift är gjord, sedermera komma med afräkningar för lidna förlu - Den 2 Oktober. 337 sier, wore ju ingen möjlighet att fä nägot bestämdt att räkna pä för Bewillnings-beloppet. Detta ffulle ju säledes medföra en oändelig oreda, ej blott i alla beräkningar, men i alla Statsanslag. Sadant blir derföre omöjligt i utförandet. Jag tror det äfwen icke för den skattdragande är nödigt. Ty antingen har han lidit förlusten före uppskattningen, da äger han en ostridig rätt att angifwa sin förmögenhet sä mycket mindre; eller har samma förlust inträffat efteråt, dä äger han samma rätt att derföre erhälla afräkning wid nästa ars beskattning. Jag ser säledes ej att han i nägotdera fallet kan i längd bliftva lidande; men jag finner wäl, att ett annat förställande ffulle i Statens beräkningar af sin inkomst och i redogörelsen der' före införa en högst skadelig oreda.' För öfrigt är jag nöjd om hwad jag nu haft äran anföra, får r afseende pä Herr d-ttkmLns reservation, inflyta i Protokollet, säsom ett ytterligare motiverande af de ffäl, sock föranlätit Ridderffapet och Adeln att bifalla Utskottets förslag. Ur 2 punkten 2 momentet af 2 articlen, hwaraf den föreflagne nya redactiön sälnnda börjas:
Och af den 9 sistlidne Mars, angåéhde utbetalning af statsbidrag till ett vägförbättrings-arbete, som icke blifvit inom behörig tid påbörjadt. Remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 6, i anledning af väckt motion om anställande inom hvarje församling af särskild Kassaförvaltare af kyrkans och folkskolans medel; och N:o 7, i anledning af väckta motioner om ändring i nu gällande bestäm melser, röratlde underhåll af allmänna vägar. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memo rialer och Betänkanden: N:o 50, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 3. Lades lill handlingarne. N:o 51, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 12. Lades till handlingarne. N:o 52, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 20. Lades till handlingarne. 320 Prot.-Uldrag den 4 April 1860. N:o 53, i anledning af återrenaiss af Betänkandet N:o 29. Lades till handlingarne. N:o 54, i anledning af väckt motion, angående nya och fullständigare föreskrifter, rörande roledelegares skyldigheter att förvara rotekista, m. m. Godkändes. N:o 55, i anledning af väckt motion om upprättande i Carlskrona af en ståndig värfvad båtsmanstrupp. Godkändes. N:o 56, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefvet den 25 Augusti 1800, i fråga om fördelningen särskilda rusthåtls-delegare emellan af an svaret för rustningshästens vård och skötsel. Godkändes. N:o 57, i anledning af väckt motion om förändrad behandling al frågor om ansvar för vanskötsel af rusthäst samt om upphörande af visitationer å rusthästarne. Godkändes.
Och hafva embetsverken ansett att, genom dessa bestämmelser och då i allmänhet de i tulltarifen särskildt upptagna »ångmachiner och ångpannor» redan åtnjöte tullfrihet, den inhemska industrien skulle, hvad de materiela produktionsmedlen beträffar, tillförsäkras all den lättnad, som genom tullagstiftningen skäligen kunde tillvägabringas. Bevillnings-Utskoltets Betänkande N-o S< 45 Utskottet anser sig böra tillstyrka bifall till det af Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen framställda förslag till redaktion af taxerubriken ”verktyg” och hänvisning till nämnde rubrik af här ofvan uppräknade artiklar; men be träffande rubriken ”redskap och machinerier” hemställer Utskottet, med biträdande i öfrigt af em bets verkens förslag, jemväl och i enlighet med hvad redan vid fjedrar blifvit föreslaget, att till nämnda rubrik måtte näst efter »jordbruket» tilläggas orden: »samt för jernvägarnes behof». På det att en lika afgiftsberäkning för nedanstående i taxan ej särskildt Resonansomnänuida artiklar måtte vid tullkamrarne iakttagas, får Utskottet, i enlighet bbalsum med Konnners-kollegii och General-Tullstyrelsens förslag, hemställa, Rökelse. att desamma måtte med hänvisning om deras tullbehandling på följande sätt i taxan upptagas: »Resonansbottnar, liyflade; se »trädvaror, mer eller mindre arbetade». Rigabalsam; tullbehandlas med tillämpning af hvad taxan stadgar för »bränvin och sprit». Rökelse; hänföres till Luktvatten». Af Rör och rottingar lära, enligt hvad Kommers-kollegium och GeneralRör. Tullstyrelsen upplyst, förekomma åtskilliga arbeten, såsom spröten till paraplyställningar, klufven och hyflad rotting till krinoliner m. m., hvilka ej finnas i taxan upptagna och ej heller vore hänförliga till korgmakarc-arbeten eller andra der specificerade varuartiklar.
Ständer angående serskidta åtgärder till hospitals-fondens understödjande, och funno Rikets Ständer skäl att, på sätt i underdåniga skrifvelsen den 2 Juni 1848 omförmäles,- till berörde framställning lemna bifall. Då Rikets Ständer sedermera, enligt hvad ofvan berördt är, under den 14 derpåföljande Augusti förklarat sig genom statens mellankomst, hufvudsakligen i afseende på erforderliga nybyggnader, vilja befrämja en mera fullständig och omfattande plan för hospitalernas förbättring, än som hittills med inskränkta tillgångar kunnat genomföras, har Kongl. Maj:t, som med tillfredsställelse erfarit denna afsigt, så mycket mindre kunnat anse den förut på nådig befallning gjorda utredningen af hithörande frågor vara för det af Rikets Ständer afsedda ändamålet tillfyllestgörande, som i förenämnde betänkande af den 14 Oktober 1844 förklarats, att kommitterade, i saknad af ritningar och kostnadsförslag öfver nödiga nybyggnader och reparationer, icke vore i tillfälle att ens förslagsvis uppgifva de kostnader, som till verkställigheten deraf på en gång kunde erfordras. Vid sådant förhållande har Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers förenämnde begäran, funnit godt anbefalla sakkunnige män att förslag och betänkande i ämnet utarbeta, jemte de för ändamålet erforderliga byggnadsplaner och kostnadsberäkningar; och hafva utlåtanden i frågan blifvit afgifna så väl af Serafimer-ordens-gillet som Öfvcr-inlendents-em betet, hvarefter kommitterade fått tillfälle att med slutligt yttrande i anledning af nämnde utlåtanden inkomma. Kommitterade, som ansett det ligga utom gränsen för sitt uppdrag, att behandla frågan om utvidgning och förbättring af dårhus-inrättningen vid Danviken, hafva af sådan anledning i sina beräkningar hvarken upptagit det sannolika antalet 14 Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 65. af dithörande sinnessjuka, icke heller beloppet af den kostnad, som för beredande af erforderligt utrymme åt detta antal kunde anses behöflig.