Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Vidare innefatlar denna punkten, ibland annat, en önskan, att de nu befintliga fästningsfängelserna måtte så inredas, att fångarne derstädes kunna under nätterna åtskiljas; och del kan visserligen vara godt oeh väl, att Sländerue uttala sin åsigt om nyttan af en sådan anstalt. Men för närvarande finnes för dess verkställande ingen enda skilling anslagen; ty de hittills fiir fängelserna gifna anslagen röra icke fästningsfängelserna, utan endast ransakningsoch länshäkten; och jag hemställer således hvad egentligen kunde anses vunnet genom yttrandet af en önskan, som nödvändigt mäste förblifva utan all påföljd, åtminstone tills vidare. Efter alt sålunda hafva punkt för punkt genomgått det framställda förslaget till und. skrifvelse, kan jag ej finna annat, än att delta förslag bör i sin helhet förkastas, såsom dels hvilande på oriktiga grunder, dels varande utan ändamål och alfattadt i så obestämda termer, att det ingalunda kan vara R. St. värdigt, om de, uti en fråga, deruti Konungen begärt deras opinion, medelst afgifvande af eli bestämdt ja eller nej, i stället skulle afgifva ett svar, som endast går ut på alt skjuta hela saken ifrån sig; särdeles dä frågan är af beskaffenhet, alt det för hela nationen är af största vigt att derutinnan komma till ett snart slut. Jag undrar i öfrigt icke på, om många sä väl inom som utom representationen hysa betänkligheter vid att obetingadt, det vill säga ulan all förändring, antaga alla de nya grundsatser lagförslaget innehåller. Men må man då uttala dessa betänkligheter, må man gifva Koiinngen underrättelse om hvad nationen i frågan tänker, på det, ifall af en eller annan orsak lagförslaget till större eller mindre del af representationen förkastas, Konungen måtte bli i tillfälle ali ånyo öfverlemna saken till Lagberedningen, med föreskrift att efter de af nationen uttryckta grundsatser utarbeta ett nytt förslag. Ty, vill man icke detta, utan i stället låta hela ' frågan vara oafgjord, såsom Hr von Hartmansdorff yrkat, till dess man på en gäng afgör både principer och detaljbestämmelser, så kommer man aldrig till något resultat, åtminstone icke lill något ändamålsenligt.
De härom gällande författningar utgöra en så stor mängd, att en enda person, utan öfverläggning med flera , svårligen rätt 105 kan tillämpa dem, hvarförutan ärenoerne mangen gång äro så invecklade, att de, efter den af Utskottei förut antagne grundsats, böra t tillröra feres samrådiga behandling5 emedan säker, heten lör desse ärendets rigtiga handläggning det fordrar , och emedan erfarenheten ådagalagt att stor allmän eller enskild förlust icke kan uppkomma, om pröfningen af frågor rörande Kongsgårds-arrenden, disposition af Kronans hemman, skatteköp, skattläggningar, förmedlingar, roterings-flyttningar och dylikt, Veckor, månader eller år uppehållas, hvartill oinständigheterne eller föregående undersökningar ofta kunna föranleda. Af anförde grunder , och då det således är uppenbart , att Stats - Contoirets och Kammar - Collegii befattningar , ehuru de båda röra Statens intrader, likväl, genom det nu gällande beskattningsoch författnings-systemet, äro af alldeles olikartad natur, och fordra olika behandling} så har Utskottet icke kunnat tillstyrka, att dessa verk, så länge nu bestående förhållanden fortfara, till ett enda sammanslås, men anser deremot angeläget, att, såsom 2:ne af de afafgifne förslagen åsyfta Kammar - Collegii befattning med uppbördens indrifning och hvad dermed gemenskap eger öfverjhjttas lill StatiContoiret, såsom råtte/igen dithörande j äfvensom Utskottet tror sig böra hemställa, att vid ut - *)_Cömmitterades Betänkande, sid. 6g, 901115'.
Boken a r icke nkgot hastverk; vi märka tydligt, att materialet ar siktadt ocli sålladt. Ensamt stor begåfning räcker icke till för att iistadkomnia en s&amp; god bok. Förf. liar behandlat sitt # iime ined den nrskillning och fina takt, som endast erfarenhet och kiirlek till det föresatta iimnet kan förläna. Förf: s på en gång klam och fängslande stil torde vara allt för väl känd för att vi har sknlle behöfva yttra oss om densamina. Som profbit skulle vi vilja uppmana den, soin får boken i sina liander, att lasa kapitlet om Ansgar. Vi få har en s % lefvande och tilltalande bild af den stora hedna-aposteln, som oss veterligen ingen sveiisk bok förut bjudit på. Ansgar blir för oss en ny bekantskap, då vi få lära kanna honoin i de omgifningar, i Iivilka han lefvat anda från sin barndom; förut lia vi blott Bannt Ansgar, utan vidare lösryckt f r h sitt föregiiende lif och omplanterad i Iiöga Norden. En bok onan ~ V Q E @ Q. Senare delen. flistoria. - kf Bich. Bergström ocli O. A. Stridsberg. Pris ' l, ro. Senare delen af boken om Sverige ar en historisk läsebok, saiiimansatt på det gamla konventionella sättet af en inängd smärre stycken, för det niesta utplockade ur större arbeten, och Bererande tilldragelser från J l a skeden af vhrt lands historia. 0111 denna lasebok således ej livad konipositionen angår skiljer sig från äldre samsläktingar, s&amp; ntiniirker den sig likväl genoiii ett godt urval; tf stycken fördelaktigt framför iiiånga af dessa. Sk har deii t. ex. ett stösrre antal kultiirhistoriska ocli biografiska skildriiigar, an de flesta andra liisto-. riska läseböcker. Bland dessa stycken intager en iipysats af H. Hjiirnt: oiii » Sveriges ganila lagar » utan tvifrel första rummet.
Ridderskapet och Adeln framsiälde förflag, att till fyllnad i Statens behof de 9Zyo Kronohemman som ännu siola finnas mätte genom anställande Auctioner till Skatte försäljas. Till StatsUksiottets genom berörde Protocolls Utdrag i desse ämnen framstalde Betänkande», lemnade BondeStändet i alla afseende» dess bifall:. Och stulle öfrige Resp. Ständen härom »vördsamt och vänligen underrättas. Ut supra. Lx ?rotocc>!!o 8. L. IrLZLräli. SD. BondeStändet beflutade att det förflag till Trycksfrihets-Förordning som af »visse Committerade blifnut utarbetadt, och hivilket ConstitutionsUtstottet till Riksens Ständers gransining öfwerlämsiat, icke kunde till någon omedelbar pröfning af Den 4 November579 Ständct upptagas, utan skulle, salom icke varande Utskottets egna arbete, till bemälte Utskott äterförwi» sas med anmodan, att sä sort ske kan till Ständer» ne inkomma med ett af Utskottet sjelf utarbetat förslag i detta ämne. Och skulle de öfriga RiksS^änden jemte ConstitutionsUtskottet om detta beslut underrättas genom ProtocolleUkdrag. Ut supra. Lx krotocollo 8. L. Iläzäräb. - Utdrag af Protocollet hällit hos BondeStändet d. 19 Oct. 1809. S. D. Till Högloft. Lagutskottet remitterades ert af Riksdagsmannen Ler korkon frän Blekinge fngifwit Memorial om ändring i den författning, som stadgar att twister om Hemmans klyfning ej fä pröfwas af högre Domstol an Lagmans Rätt, och skulle öfrige" Resp, Ständen underrättas om detta beslut. Ut supra. Lx krotocollo 8. IräAarälr. S. D.
Af Herr RooSj B. C.: ”Ehuru flere Reservanters yttranden satt mig i frestelse att med dem mig förena, anser jag mig dock böra inskränka min rerervalionshåg till den del af Betänkandet, som blifvit behandlad, efter det jag hade äran inträda såsom Ledamot af Utskottet, och således vid artikeln Väfnader fästa min uppmärksamhet. Då jag härmedelst anmäler min reservation mot den af Höglofl. Bevillnings-Utskotlet antagne princip, alt för bestämmelse af inkommande tullafgift å Kläden utfästa ett gemensamt medelvärde för alla, anser jag mig ock böra anföra de skäl, jag har till stöd härför. Som tullafgiften å grof och fin ull blifvit bestämd å den förra till 2 sk. och å den senare till 12 sk. per skålp., följagtligen med en skillnad af 600 proc., så hade äfven skillnad i värde, och deraf följande tullafgift, bordt bestämmas för kläden, tillverkade af deli gröfre eller finare ullen. Delta bade varit så mycket lämpligare alt verkställa, som de kläden, hvilka tillverkas af de under benämningen ”Grof” upptagne ullsorler, nemi. Isländsk och Jutsk, enligt så väl af Utskottets ledamöter, som af andre personer verkställde profvägningar, väga minst 3o procent mera, än kläden af alla finare ullsorler, och således vid tullhehandling lätt att dem classificera. När härtill kommer, att kläden, tillverkade af dessa båda ullsorter, aldrig uppgå lill ett pris, öfversligande 3 R:dr 16 sk. b:co per aln, så visar sig för mig tydligt, alt tullen å kläden af desse gröfre ullsorter bordt bestämmas efter ett serskildt derefter lämpadt värde. Enär genom profvägningarne jemväl är utröndt, att kläden, från ett värde af 4 ^:tlr till jo
Länge glömda tankar började röra pä sig o c h liksom vakna till lif igen inom honom, tankar, som Elnas milda ord vaggat i sömn, bittra, hatfulla tankar öfver lifvet o c h människorna, hån och vrede mot den Gud, som bjuder oss tåligt lida, när vi mista det käraste vi ega. Det gick som en nervös ryckning genom honom, han tyckte sig se Elna framför sig, med stora, sorgsna ögon fastade på h o n o m. Han kom ihåg, hvad Elna sagt honom, att hon trodde på en god och barmhertig Gud, en Gud, som icke låter någon frestas öfver sin förmåga. Stackars Elna? Hvad skulle hennes lif nu blifva? Hon hade trott o c h hoppats pä honom, o c h nu hade han intet att bjuda henne. Han skulle lefva ett bittert o c h glädjelöst lif, lefva för att uppehålla sig. Och hon, hon skulle kanske kunna glömma. Bäst vore, om de aldrig mera råkades, h o n skulle då tro, att hon misstagit sig, att han aldrig menat något allvarsamt, o c h så skulle hon komma öfver det med tiden och fästa sig vid någon annan. Den tanken smärtade, men det måste så blifva. Men det var icke bara detta alt lefva skild från Elna. För h o n o m var det, s o m när den räddande plankan ryckes undan för en drunknande. Han kände j u, huru hon var hans goda engel. Han kunde icke icke vara bitler och hånfull, när Elna såg på h o n o m, det s o m var godt och ädelt vaknade till lif o c h trängde undan hat och hån, vid hennes sida blef han god och ren. Utan henne! En olycklig barndoms och första ungdoms sorgliga erfarenheter hade slagit djupa rötter i hans hjärta. Den man, s o m redan som ung mistat sin tro på lifvet o c h människorna, får endast igen den genom den kvinna, han älskar. Henne skulle han nu mista o c h med henne allt, allt, denna nyväckta, härliga tro på lifvet.
Rabulismen på gatorna, en gång lössläppt, be-fans vid första tillfälle villig att förnya de uppträden, af hvilka den sjelf förut haft så mycken förlustelse, hvartill den icke saknat en viss uppmuntran, och för hvilka den stundom åtnjutit ett slags salvelse af en s. k. » fri press ». — Yi hänvisa till det hittills anförda. Oppositionsbladen, som allt tydligare började förmärka, att den sansade allmänheten ogillade deras handlingssätt under de föregående oordningame, hastade nu fram och sökte rentvå sig för dessa senare upptåg. I Aftonbladet * lästes, att » denna gången åtminstone icke den ringaste förevändning finnes att påstå, det ’ tidningame ’ föranledt folksamlingen eller sökt reta sinnena ». — Aftonbladets egna ord: » denna gången åtminstone », utgöra ett indirekt medgifvande, att det ej vill fullkomligen frikalla pressen — och sålunda icke ens sig sjelf — från all skuld vid de förra orolighetema. Detta var redan mycket af sagde blad! Men det är klart, att höstoroligheterna voro en fortsättning af de föregående; ty utan sådana efterdömen hade de senare ute-blifvit, emedan retelsen till upptåg var här vida mindre. De, som åstadkommo de förra, föranledde således medelbart åfven de efterföljande. • Den 11 September lästes i A B. nedanstående vinkar, med anledning af förnyade fönsterinslagningar. » Man kunde snarare i alltsammans tro sig upptäcka spåren af någon infernalisk machiavellism, att dels genom en diversion afleda uppmärksamheten ifrån de föregående händelserna, och dels under den stegrade allmänna indignationen öfver dessa brutala anfall just emot sådana personers boningar, som endast lefva i privatlifvet såsom stilla och fredliga samfundsmedlemmar, finna lättare inträde för den insinuation, hvilken fienderna till den politiska friheten äro så angelägne att göra sannolik för den mera lattskrämda delen af medelklassen, nemligen att det är eganderätten i samhället som äfventyras, så snart man tillåter massan af folket att resonera om de offentliga angelägenheterna ... Planen är då icke illa beräknad, från hvem den än må utgå » ... * *
Erfarenheten har ock gifvit vid handen, att så snart sedlar finnas på mindre valeurer, så förjagas silfret småningom ur allmänna rörelsen, och sedlarne intaga helt och hållet dess ställe; och sedan silfret en gång gått bort, kommer det icke ulan uppoffringar tillbaka. Men då denna fråga icke tyckes vinna understöd af några andra ledamöter inom Huset, så torde det vara utan ändamål, alt jag vidare utvecklar dessa förhållanden, hvarföre jag anser detta yttrande endast såsom en reservation. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: BancoUtsk. har vid afgifvande af det nu föredragna mern. tagit i betraktande, att Bankens silfverbom! nu icke medgifver den kännbara afsaknaden af utgifvandet af ett värdebelopp till 2 millioner b:co-mynt; och föröfrigt, att som Bankens silfverfond i allmänhet genom inköp bildas, så, om man beräknar hvad 2 millioner b:co gifva i årlig ränta, och å andra sidan småsedlarnes kostnad af 30,000 r:dr b:co, finner man att det är en ren besparing att hafva dessa småsedlar. Jag påminner mig mycket väl, att i min ungdom, då allmogen var van att hafva haft silfverpenningar i rörelsen, så emoltogo och gömde de med den största begärlighet små silfvermynt, som den tiden kallades 8-styfverstycken. Nu åter är förhållandet genom en långvarig vana sådant, att åtminstone i de orter, som jag genomrest, har jag icke funnit någon begärlighet efter silfret, utan i tvertom. Så stor makt har vanan öfver menniskorna, och säkert är jemväl, att den lilla silfverpenningen tappas lättare än en sedel. Dertill kommer, att om man skulle underhålla ett silfvermynt öfverallt i Riket löpande, så har det sig mycket svårt att utgifva det från ett enda mynthus. I andra länder, der den allmänna rörelsen drifves med silfvermynt, finnas, om rikena uppgå till någon storlek, flera särskilda mynthus i olika orter, hvarifrån mynten spridas.
Prot. 1834• 6 Sami. 1 Afd. 1 5:te Häftet. Bancct-Ulskotlels Betänkande N.o f. afviker ifrån, eller rubbar det system, hvar till Utskottet syftat, tilan fastmera deruti såsom underafdelning ingår; skulle dock en så låg enhet i mera betydlig mon afvika ifrån de calculations-, rökneoch föreställningssätt, som under en längd af år blifvit genom vana inplailtade hos alfa folkelasser, hvarföre Utskottet ej. vägat föreställa sig dess antagande af majoriteten kunna ens med någon grad af sannolikhet förväntas. Och då härtill kammer, att de mångfalder af enheten, som Herr ■von Hohenhausen uppgifvit, ehuru deras tilläfventyrs mera strängt systematiska vigtighet af Utskottet för öfrigt icke underkännes, skulle göra de flesta af redan bekanta och förut begagnade både äldre och nyare silfvermynt-piecer oanvändbara i allmänna rörelsen, emedan deras vexliilgsoch utbytes-värden i förhållande till det lagliga inyntet ieke kunde, utan nog invecklade aritmetiska operationer, utrönas och redas; skulle häraf en olägenhet uppstå, sorn Utskottet deremot, genom sitt mera modifierade förslag, tror sig hafva lyckats att, åtminstone i de vigtigaste hänseenden, efter möjligheten undanrödja. Å en annan sida erkänner Utskottet sjelfmant, att de ofvan föreslagna myritpiecernas förhållande till de vid sista Riksdag antagne sex nya sedelvaleorer icke blifver alldeles lika enkelt och lättfattligt; men några egentligen svåra ecb invecklade proportioner förete sig dock icke, då sedeln pä i R:dr E:co motsvarar krona 3 R:dr B:co dito krona ro R;dr B:co dito i5 kronor 20 R:dr B:co dito krona ioo R;ir B:co dito i5o kronor boo Ridr B;co dito j5o kronor sorn är vida enklare, än de nu så ganska vanliga reduetionerna r 1(5 sk. RGS io sk. 8 r. B:co 3ar sk. RGS ..
Uti högstberörde Nådiga Proposition har E. K. M, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att å detta anslag af 160,000 R:dr, hvarmed under de senare åren anslagen för C orreclions-Inrättningarne i Stockholm och Landsorterne blifvit förenade, betydliga brister jrppats, härrörande dels från byggnader vid Corrections-Inrättningarne i Hufvudstaden, dels ock förnämligast af ett fortfarande tillökadt antal förbrytare vid Corrections-Inrättningarne för mankönet; i anseende hvartill E. K, M. föreslagit, att, oberäknadt omförmälde redan bestådda anslag, för dessa föremål måtte å Åttonde Hufvud-Titeln ytterligare uppföras, för Corrections-Inrättningarne i Hufvudstaden 70,110 R:dr, samt för Corrections-Inrättningarne i Norrköping, Götheborg och Wisby 15,270 R:dr; hvarigenom, enär från dessa summor afdrogos de förut å Titeln upptagna anslag för Spinnhusen i Stockholm och Landsorterne, en tillökning skulle uppkomma af 6a,38o R:dr; varaudes såsom grund för dessa beräkningar åberopad Styrelsens för Fängelsena och Corrections-Inrättningarne underd. Berättelse om förvaltningen dervid sedan år 1826, samt de af Styrelsen uppgjorda förslag till Stater för nämnde Inrättningar. Och har E. K. M. yttrat den förmodan, att, sedan erforderliga byggnader numera blifvit fullbordade, samt fångarnes arbetsförtjenst hädanefter mera än förut kunde till underhållet användas, kostnaden för fångarnes vård och transport samt för Corrections-Inrättningarne icke skola framgent uppgå till de senare årens be - ExpedUions-Utskotlels Förslag till und. Skrifvelse N.o i f 2. 38 r tydliga belopp, helst åtgärder, åsyftande minskning i eorrectionisternes antal, tillika blifvit vidtagne.
Såsom afgift för enskildes assignering å Depositions-afdelningen år 1856, har under nästlidne år till Banken ingått ett belopp af 544 R:dr Banko. A de i Ryttmästare!! C. W. Hammarskölds och Brukspatronen C. G. Johanssons konkurser för 1849 och 1850 årens folie-afgifter bevakade belopp, som vid 1856 års slut balanserades med tillsammans 756 R:dr 9 sk. 8 rst. B:ko, har under nästlidne år icke något influtit. 53 § 37. Sedan, enligt G § af sednaste Revisions-berättelse, Fullmägtige, af anledning att den, till undvikande af penninge-forsändningar med posterne emellan Stockholm och de orter, hvarest Banken har lånekontor, inrättade anvisningsrörelse i jemförelsevis ganska ringa mån härstädes begagnats, under det att densamma med begärlighet omfattats vid Låne-kontoren, hvadan stora behållningar i Banko-sedlar hos de sednare uppstått, den 23 Juli nästlidne år, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t i Nåder måtte täckas anbefalla de vederbörande, som hade penningeförsändningar till orter, der Riksbanken har Låne-kontor, att hos Banken uttaga anvisningar å bemälte kontor, hvarigenom de derstädes befintliga och städse sig ökande behållningar kunde förminskas; samt Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 22 derpåföljde Augusti, jemväl för sin del framställt enahanda begäran, under tillkännagifvande, att dylika anvisningar komme att hållas de allmänna verk, inrättningar och myndigheter, hvilka ega fribrefsrätt, utan serskild afgift tillhanda; så har Kongl. Majit, den 9 September 1857, funnit godt ifrågavarande hemställan att bifalla samt, till iakttagande af hvad sålunda blifvit förordnadt, låtit Nådig Kungörelse i ämnet utgå.
M:t med anhållan om åtgärders vidtagande, utan äfven stälde medel till K. M:ts disposition för införande af en ordnad sådan hushållning, det vore mindre lämpligt att R. St:r nu vid denna riksdag gjorde en framställning i den syftning, motionären ifrågasatt, nemligen att enskildte personer skulle få rättighet att efter behag anmäla sig för att fä utsyning å kronans skogar. Jag iår derföre sträcka mitt yttrande något längre än den siste talaren, och anhålla att Ståndet måtte afslå hela framställningen, såsom icke af behofvet påkallad. Hr Akerman: Då jag äfven torde vara bekant med föt hållanderna i afseende å skogshushållningen i WesterNorrlands län, ber jag att få tillägga några ord. Just det skäl, som motionären anfört, eller att det ligger en frestelse för nybyggarne att tända på skogen, för att sedermera få de skadade träden, innefattar ettslags bevis på hurudan moraliteten derstädes är med hänseende till kronans skogar, linder den tid jag var Landshöfding i WesterNorrlands län, fann jag mig snart nödsakad för Regeringen anmäla att det var alldeles omöjligt fullgöra åliggandet att skydda kronans 342 Den 24 Oktober /. tu. skogar, ty skogsödandet var så allmänt, att då någon gång en länsman skulle göra försök att åtala, var det oftast för honom omöjligt att få några besigtningsman med sig. Dessutom kan man tänka hurudan en besigtning Skulle vara, som kronobetjeningen kunde verkställa, då man besinnar deras öfriga göromål och länsmansdistrikternas vidsträckthet. Sedermera har visserligen någon skogsbetjening kommit dit, jag tror 2 eller 3 personer, men hvad kunna dessa uträtta med allra största flit i sådane vidsträckta trakter. Vill man taga vara på skogen, så bör också, såsom Skogskomitén föreslagit, ett tillräckligt antal skogsbetjening tillsättas. Jag yrkar afslag å motionen. Hr Hjärne: Chefen för skogsstyrelsen, Hr Ros, är ledamot af Utsk:t. Det är på hans tillstyrkan som Afdelningen fattade beslut om aflåtande af den underd. skrifvelsen. Med den erfarenhet, han har såsom f. d.
med stadganden, angående Styrelsen öfver (kontoret samt betjeningen inom Verket, samt angående Götha Canal-Bolags och Malmö f. d* Disconters utredning .**.*,..*,., , med förslag till stadganden, angående Contorets skulder, fordringar för utgifne lån saint återstående utgifter, till följd af extra Stats-Regleringeii vid 1840 oell 1841 åren s Riksdag , » , angående omskrifning af dess obligationer lill Banken. Se Obligationer. „ med stadganden, angående de på RiksgåldsContoret anvisade creditiv , med förslag till stadganden i afseende på Stats-Verkets skuld till Banken , med förslag till stadganden i fråga om Riksgiildssedlarnes inlösning , med förslag till 3:ne serskilda §§, angående ett å RiksgUlds-Contoret anvisadt lån m. cnr cr. Ståndet. Ståndet. Ståndet. Riksgätds-Contoret, med forsing till de sista §§ i det nya Reglementet för Contoret * „ angående öfverlemnande! till Kongl. Maj:t al det nya Reglementet för Riksgälds Gontoret . Riks-Hufvud-Bok, om förändradt formulär. Se Anmälan 26. Riks—Staten, angående upprättad ny . Rik s - Std n deris uppträdande å Rikssalen vid Riksdags början, om ordningen dervid* Se Riksdags-Ordning, § 26* Riks-Ståndens och Utskottens Cancelliepersonal, angående deras aflöning. Se Riksdagskostnader* Ritorr Spannmål, örn lån å. Se Lån. Ronneby Köpings redd, om upprensning af. Se Anslag för allmänna arbeten. * * * * .Rotefr ihet saf gift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord. Se Statsr* Verket, dess Inkomster, sid 7.