Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet kan likväl nu ej underlåta att yttra sin öfvertygelse vara, att sådana inrättningar, äfvensom deras förvaltning, lämpligast böra öfverlemnas åt enskilda Patriotismens omsorg och vård, och således icke genom allmänna Statsanslag, understödjas, icke heller genom Allmänna Embets-Verk förvaltas, äfvensom att en i Hufvudstaden organiserad inrättning af detta slag, som under publik administration skulle emottaga insättningar från alla Rikets Landsorter, måtte, i anseende till vidlyftighet af correspondance, osäkerhet och tidsutdrägt genom postgång* Fesv. och Ekon. Ucsk. Betänkanden. 553 brist eller kostnad af Commissionairer, möta oöfvervinneriiga hinder i verkställigheten. Hvad Utskottet sålunda andragit, får Utskottet till Riksens Höglofl. Ständers egen mognare pröfning öfverlemna. Stockholm den 16 Aprill 1818. Päksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs• och Ekonomi-Utskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta Motioner om förvaltningen och redovisningen af de till Hospitalers, Lazaretters och Barnhus underhåll anslagna medel, samt föreslagna ändringar uti dessa under Kongl. SeraphimérOrdensGillets Styrelse nu stående Fonder. Uti detta ämne hafva följande Memorialer och Anföranden blifvit afgifna, och till Utskottets handläggning remitterade, nämligen: Ett Memorial af Herr Prosten Säve, hvari Herr Prosten anfört, huru sorn de Fonder och Stiftelser, hvilka inom åtskilliga Län funnits, och varit för sjukvården inom dessa Län mar än tillräckliga, blifvit af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet till andra Orters undsättning disponerade, deraf ofta skall handt, att de Län, för hvilkas behof Stiftelserna varit gjorda, blifvit blottstälda för brist på nödvändiga Sjufeanstalter. Ett dylikt förhållande skall, efter Pierr Prostens 554 Besv. och Ekon, Utsa.
Det är i allmänhet obehagligt att i ämnen, af den vigt som detta, höra ledamöter fördöma hvarandras meningar; men ännu mera är det förhållandet, när grundlagens föreskrifter, hvarpå omdömet skall grunda sig, äro otydliga, till och med stridande mot hvarandra, och när de personer, som äro i fråga, hade förtjent ett helt annat bemötande. Innan jag ännu hade rösträttighet i detta Stånd, men var dess tjensteman, och innan de flesta af dem, sorn nu framställa åsigter, motsatta Frih. Cederströms och Hr Lagerhjelms, ägde yttranderätt på detta rum, hade dessa ledamöter försvarat tryckfriheten , då hon verkligen var i fara. Man borde med tacksamhet ihågkomma det och, ehuru olika mening man kan hysa med dessa Hrr om en eller annan fråga, likväl icke underlåta att göra dem rättvisa för de strider de utstått, då pluraliteten i alla Stånd var emot dem, men från en motsatt sida. Det hörde dock kanske till saken, alt deras sjelfständighet skulle pröfvas från alla håll. Hvad sjelfva ämnet beträffar, är det en formfråga, och jag skall icke ingå i sjelfva saken annorlunda, än att framställa, att om någon hade skäl att tillstyrka den behandling, som visserligen jag, som varit emot det förut fattade beslutet, och derigenom sage det blifva ulan påföljd. Men sedan Ii. o. Ad. med en rösts pluralitet förklarat sig vara af an - Den lS December e. m. 355 nan lanke i sjelfva saken, kan jag icke vara af samma mening som Conslit.Ulsk., ang:de behandlingen. Jag anhåller att vid detta tillfälle få fästa Ståndets uppmärksamhet på en mening i afseende på sättet att behandla grundlagsfrågor, som jag vid något tillfälle förut för Ståndet framställt. Frågan är i sin korthet den: kan Constit.Utsk. påtvinga Stånden, till grundlagsenlig behandling vid kommande riksdag, ett förslag, som Ståndens pluralitet ogillat. Följer man strängt 81 § Reg.F., på sätt Utsk. gjort, så kommer man till denna förklaring på den ena sidan; men ser man på 56 §, finner man, att det icke kan vara grundlagens mening.
Prof. 1850 & 1851, 7 Samt. 1 Afä. 22 Höft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 36. väl uti ecclesiastique sorn scholae-ärenden ega säte och stämma uti consistorio; hvarjemte, enligt serskilda stadgar, pastorerne vid Tyska eller Christin® församling i Götheborg och Skeppsholms församling ega rätt till säte och stämma, de förre i dom-kapitlet i Götheborgs stift och de sednare uti hofkonsistorium. Då Kongl. Maj:t genom nådigt cirkulär till samtlige konsistorier i riket och direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk den 6 Juli 1849 förordnat, att gymnasium skall med lärdomsoch apologist-skola förenas till ett sammanhängande läroverk, är en förändring af ofvananförda föreskrift, rörande sammansättningen af domkapitel i stift, der akademi ej är, desto mera erforderlig, som, om lärarne vid det nya läroverket benämnas lektorer, det likväl icke är behöfligt eller lämpligt att åt alla inrymma säte och stämma i dom-kapitlet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG Till Samtliga Riks-Ståndens Protocoll. 4' * Sjunde Samlingen, innehållande Lag-Utskottets Betånkandeg. Tredje Bundet, STOCKHOLM, 1824. Tryckt i Ecksteinska Tryckeriet» LagUtskottets Betänkande^ N:o 200. Ankom den 19 Oct* 1823. Riksens Högloft. Ständers LagUtskotts Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 119 öfver Herr August von Frankens Memorial, angående Jordegares rättighet till Arrendators af hy sande, när Arrende Contractet ej upp fy lies. n X-^e anmärkningar j på grond hvaraf detta Betänkande blifvit återremitteradt af Högloft.
Nåd-, har varit den knappa utkomst vi håfve, i anseende dertill att säden årligen fryser i mer eller mindre mån, så att vi icke med framgång kunne tänka på åkerbruket såsom något beständigt näringsmedel. Somrarne äro emellan dessa fjäll för korta, att icke Boskapsskötseln kart blifva lönande, våra skogar så aflägsne, och våra vägar så besvärlige att söka några förtjenster. Vårt näringsmedel består uti en liten boskaps-skötsel och någon djurfångst, som likväl nu mycket aftagir, sedan nybyggare nedsatt sig allestädes på Norrska gränsen, hvilka med Kohlande till Röråås Kopparverk förödt skogarna. Sockneboerne äro derföre stadde uti ett ganska fattigt tillstånd, så att vi icke en gång mägte hålla Beredningsoch Taxerings-Comitéerna, till hvars besättande tjenliga ämnen inom Socknen icke äro att tillgå, ej eller skulle den således pålagda nya skatt på ett enda år kunna utgöras, med mindre en stor del af vår boskap merltoges, samt i och med detsamma den snart sagdt endaste Den 17 April. endaste, och förnämsta föda fran oss och vårä harn. Vi våge tierföre i djupaste underdånighet hoppas, att vår milde Konung, som har ett ömt fadershjerta' för alla sina undersåtare, täcktes i Nåder skona oss för all skattskrifning och låta oss nyttja de friheter till godo, sorti vi haft hitintills. Med tacksamhet skole vi derföre välsigna vår Nådiga Konung, som räddat oss från en sakel Undergång, och gerna våga Vart lif, när det gäller att försvara Konungens och Ilandets rätt och bästa, samt alltid med djupaste underdånig het framhärda Eders Kongl. Maj:ts, vår Allernådigsté Konungs och. Herres ällefundefdånigäte öch ttopligtigste undersätare Efter begäran Uppsätt af På Särna Sockens vägnar. Hans Jacob Arnberg. Hans Jacob Arnberg. Pastor Loci. Sama den 28 Eebruari 1813. Pehr Jonsson. Nämndeman.
För bestämmandet af ofvannämnda minimum åberopade komrnitteens pluralitet, såsom ytterligare motiv, att det skulle varit olämpligt att icke sätta detLa minimum högre än maximum för husbehofsbränningen. Hvad åter det föreslagna maximum beträffade, ansåge kommitteens pluralitet, att en tillverkning af omkring 1,260 kannor i månaden, eller 7,560 kannor under hela den lofgifna tiden, hvartill en 63 kannors panna af den beskaffenhet, som af kommitteens pluralitet blifvit föreslagen, borde kunna binna, syntes vara det högsta, hvartill den större jordbrukaren kunde billigtvis sjelf vilja uppdrifva en bränvinsbränning, skött såsom binäring vid jordbruket, med egen, under vintern umbärlig, arbetsstyrka, och beräknad att endast medtaga en del af egendomens egna produkter. Ville han drifva tillverkningen högre, stöde det honom öppet att för detta ändamål anlägga fabrik. Då städerna, efter hvad t.844 års förteckning å taxerade bränvinspannor utvisade, idkade bränvinsbränning med icke mindre än 802 pannor af mellan 3o och 63 kannors rymd i i:a och a:a klasserna af de i nu gällande förordning om bränvinsbränningen beskrifna, hade kommitteen icke trott sig böra föreslå borttagandet af elen rättighet, de innehaft och sålunda begagnat. Likväl hade kommitteens pluralitet, med vidblifvande af nämnde förordnings i 1 art. 7 § gifna föreskrift om 3o kannors pannerymd såsom minimum för städerna, i öfrigt ansett några mindre förändringar i afseende på städernas bränvinsbränning af nöden, hvilka af det underdäniga förslaget inhemtades. Kommitteens pluralitet bade i underdånighet föreslagit, att beskattningen för bränvinsbränning såsom binäring vid jordbruket måtte, såsom hittills, utgå efter pannerymd, af skäl, som, i fråga om husbehofsbränningen, redan blifvit anförda; men med antagande af denna beskattningsgrund, hade kommitteens pluralitet också här måst uppställa bestämda föreskrifter i afseende på redskapens form och beskaffenhet.
ExpeditionsUtskottet. I. Hemliga Utskottet. IV. 3. Ljus och Ljuspenningar inom BankoVerket, BankoDisconten och LåneContoren, angående. LXIV. B. 79. A. 35i. Lode, Torsten Wilhelm, yttrande. VII. 296. LokalAutoritelerne, angående inhämtande af deras ansvariga utlåtande i frågor om StatsVerkets fördel eller förlust af ett framkastadt förslag. III. 3g5. VI. R. 4i5. XXIII. B. in. XXIV. Å. 12. XXXII. U. 3oi. XXXVIII. Lotsar, om befrielse från Bevillning för. V. 3i7. VIII. R. 36i. XXXVII. B. 274. XXXVIII. LIV. B. i65. A. 214* — om ersättning för Godsoch Fartygsägare vid olyckor, som genom deras förvållande inträffa. XII. B. 352. XIII. 193. Å. 268. XX. U. 320. XXI. 48. XXII. A. 77. Lotsoch Båk-afgiflerne, om deras an vän - 352 dande. XII. B. 352. XIII. ig3. Å. 268. XX. U. 320. XXI. 48. XXli. A. 77. Lotshemman i Blekinge, om lindring för. XXIII. B. 11 o. XXIV. A. 12. Lotteriet. Se NummerLotteriet. Lottning af mål, angående, i ÖfverRätt. III. 4a5. YI. R. 3q3. X. B. 343. XII. A. 124, XIII. E. 185. Lovers Bruk, angående sökt befrielse från tiondes utgörande för AlunTillverkningen vid. III. B. 233. VI. A. 335. XVII.' U. 324. XIX. A. 83. XX. E. 169.
Vidkommande dernäst Skjutsinrättningen , så alldenstund hvad för serskilte Personer och Resor i allmänhet blifvit stadgadt, icke bör lämpas till detta Verk , såsom varande af en serskilt beskaffenhet, och då den förväntade förmånen och båtnaden fordrar ett serskilt undantag , i synnerhet som Skjuts för Resande och färdande till och från Höganäs vid flera tillfällen måste blifva oundgänglig lorden, skull och ehuru Kongl. Maj:t, med Nådigt afseende härå; icke finner skäl gilla den af SynpRatten i Orten föreslagna Skjutsinrättning i Tunneberga, då den, efter hvad Kongl. Majlis Befallningshafvande anfört, kan undvikas, utan att vägen emellan hvarje Skjutshåll blifver längre, än med Lag instämmer, vill Kongl. Majit likväl fastställa det af SyneRätten och Kongl. Majits Befallningshafvande uppgifna Förslag, att i Höganäs ett Skjutslag blifver inrättadt} men som icke upplyst blifvit, huruvi* da Den 5 januariu 177 da de till detta Skjutslags utgörande uppgifna Wäsby, Wikens samt Brundby Socknar äro något Skjutsnings - besvär annorstädes åiagdaj och den Skjuts, som för dertill berättigade, vid Höganäs erfordras, icke kan , åtminstone i början, blifva så sträng, att flere Socknar dertill behöfva anslås; alltså ankommer på Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, att så reglera denna Skjutsning, samt huru den bör uppbådas och fordras, som med ändamålet och Författningarne instämmer, samt till god ord-< nings bibehållande bidrager. 8:0 Det tillstånd till Utsyning å den så kallade Hallands Ås af nödigt Ek - och Bok.
Det skulle göra, att om man bibehåller de hufvudpersedlar, som man då konstituerar till hufvudpersedlar, hvilket de icke f. n. äro, så skall det då på samma gång bestämmas för hvarje serskildt län, att de eller de skola bibehållas såsom hufvudpersedlar, samt de öfriga, efter deu medelmarkegäng som bestämmes, förvandlas till dessa ^persedlar, hvarigenom man skulle göra den minsta orättvisa Afven af det skälet anser jag att denna punkt icke kan bifallas, om man också icke ville förvandla dagsverks-räntan. Hvad beträffar de kalkyler, som här blifvit gjorda öfver hvilka persedlar som skulle stiga eller falla mera, så tror jag att de äro tämligen litet uplysande. Om man här går till den tabell, som af StatsUtsk. är npgjord öfver medel-markegängen för 40 år, så finnér man hvad mans-dagsverkena beträffar, att deras medelvärde utgjort för 1814—1823 19 sk. 11 rst., för 1824—1833 21 sk. 3 rst., för 1834—1843 22 sk. 9 rst. och för 1844—1853 28 sk. 8 rst. ellerjför alla 40 åren d. v. s. för 1814—1853 21 sk. 8 rst. Kontrollerar man dessa siffror väl och jemför dem med priserna å smöret för samma tider, så (inner man, att stegringen å smöret är större än å dagsverkena för de 20 första åren. Täger man åter endast de 20 sista åren,så finnér man att mansdagsverkena pä de sista åren hafva fallit, enär priserna å varor fallit. Smör och spanmäl äro de hnfvudsakligaste artiklar, hvaruti dagsverkena blifvit förvandlade och hela denna reform finner jag åtminstone icke medföra den ringaste vinst, men möjligen ledande till en skatteförhöjning. Af alla dessa skäl anhåller jag om äterremiss af denna punkt. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Raab:
Så äro till exempel alla de repliker, som uttala Theseus ' ungdomliga längtan efter bröllopskvälleu strukna, den passus i hans tal till Hermia, der han frågar henne, om hon tror sig kunna för evigt afsvärja sig inän-ners sällskap, dessa makalösa verser, som uttala hela renässansens, och dermed just ock särskildt dramats egen uppfattning af det sinliga i kärleken: » Hör nu ditt hjertas röst, mitt vackra barn, Betänk din ungdom, pröfva väl ditt blod, Och säg, ifall din faders val du afslår, Om du kan härda ut i nunnedrägt, För evigt spärrad in i dunkelt kloster, Och sjunga ofruktsam i all din dar Till kylig måne dina matta hymner. O, trefaldt salig den som späker blodet Och går som jungfrupilgrim genom lifvet! Dock är en plockad ros mer jordiskt sall, An den som vissnar på sitt jungfrutörne, Gror, lefver, dör i helgonensamhet). — denna passus är struken, obevekligt struken. Sådana ord som * jungfrutörne » få ej såra våra jungfrukyska öron,tal om » en plockad ros ’ » jordiska sällhet ej grumla vår reua fantasi. Fikonalöf, fikonalöf! Fins det ingen som har några fikonalöf?! — Men, nog med teater nu! Det är ju inte bara teatrarne, som spela på pryderiets englaharpa. Putslustigt nog är att höra hvad till exempel doc. Schiick i sitt verk öfver Shakspeare berättar om, hvad äfven den store skaldens store öfversättare gjort för att förandliga hans allt för jordiska framställningssätt Det är » Romeo och Julia ». Julia väntar på Romeo. Hon utbrister då bland annat: — Hulda natt, Du tuktiga, svartslöjade matrona, Lär mig den strid, der öfvervunnen segrar, Den ljufva striden mellan rena hjertan. Den ljufva striden mellan rena Injertan! Vet ni, mitt herrskap, hur denna vackra rad helt öppenhjertigt lyder på originalspråket? Jo, så här: Play ’ d for a pair af stainless maidenhoods »
St:s förtroende, 0111 ej något ännu värre, eller uppsäll ig t fördöljande af någon upplysning, emedan Hr Biskopen, Doctor Holmströms reservation, sid. 7, punkten 2, ådagalägger, alt lian på förhand varnat Utsk. för sitt misstag och visat hvari dess fel bestod. 4- General-adjutanten för armeen har Utsk., i anmärkntn N:o 5o, anmält lill ansvar efter 107 §:n. Meri som han omförmäles blott i den 106 och icke i den 107 §:n , så är icke heller den sednare på honom tillämplig. Biskop Holmström och Gr. Spens hafva redan i deras reservationer, sid. 7, 18 och 19 gjort denna anmärkn. och Hr Grefven har jemväl sökt vederlägga Utskts misstag, att 6 §tn ansvarighetslagen skulle i detta hänseende gifva Ulsk. vidsträcktare rätt, än 107 §:n Reg.Ftn. Men som nämnda 6 §, hvars begynnelse verkligen är tvetydig, dock endast medgifver Ständerna sådan anmälan hos K. M., hvartill 107 §tn af Reg.- F:n dem berättigar; så kunna de, jemlikt 83 §tn Reg F:n, icke sträcka tillämpningen längre, än dennas ordalydelse tillåter. 2tne särskildta efter ansvarighetslagens utfärdande d. 10 Febr. 1810 gjorda, men ogillade förslag, att i 107 §tu Reg.Ftn införa General-adjutanterna, bevisa, på sätt Grefven redan antydt, att Ständerne sjelfve varit, likasom förra Const.Utsk. , af annan mening, än det nuvarande. Till närmare utredning, af förhållandet, får jag upplysa, att R. St. år 1818 till grundlagsenlig behandling godkände ett förslag, som, enl. Coust.Utskts betänk. JXto 6, vid 1823 års riksdag, då förekom af följande lydelse: ”Stals-secret. eller Transport 54 B o u i Juli f. m. *7 Transport 54 ”föredragande af corn mandomål icke med oväld” etc.
Hvad du ej ens mot gods och guld vill ta. En knotig arm, som sträckes ut och famlar I luften, som den sökte något där. Ett litet hem, hvartill byggmästarn samlar Materiel, ej utan stort besvär. Hvad drycken blef, som länge stått i kanna, Hvars lock stod öppet både dag och natt. En plats där lastad skuta skulle stanna, Om skepparn sofvande vid rodret satt. Hvad såsom oförklarligt många gånger Med häpnad män ' skan förr i tiden slog. " En nattlig musiker, hvars dystra sånger Bli exekverade i mark och skog. En tidens lösen. Hvad som styrka gifver Åt band med många skilda trådar i. Hvad ingen människa för alltid blifver, Men får med jämnmod just dess motsats bli. I hushållet, som ock i större stater, Hvem är hvars skuldregister fylles först? Hvad kallas den, som uti språng och låter Är kraftig, smidig och i sporlväg störst? En titel nämn — en annan med det samma På man — och en på kvinna äfvenså. En håla där det brukar hiskligt flamma, Och hur den blir, som framför den får stå. Hvad som ens arbete ibland fördröjer, Fastän det ämnadt var att skynda på. En egenskap som sig i sättet röjer. Hvad bördan är, som bäras bör af två. Ett segel, spändt i luften. Hvad för öfrigt Dess bärare är vackert riggad med. b a r a, då nyheten om faderns död träffade honom, så gaf h a n inte så mycket som ett ljud ifrån sig. » » K o m m e r tant inte ihåg, » invände jag, » natt så godt som dag h a d e han j u inte nå- gon ro. » Det är dig så likt att alllid vilja se s a k e r oeh ting från b ä s t a sidan, men du synes glömma alt din kusin ständigt h a d e smak för att ströfva omkring så d ä r. Tro mig, det var ingenting annat. Men från det ena till det a n d r a. J a g är rädd, att J o h n Wollert inte h a d e särdeles trefligt h ä r i går kväll, obekant som han var. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag.
Betänkande anvisade verkningskrets för Sällskapet, anser jag alltför inskränkt, hälst jag tror, att enär det vore bildat, som man borde Önska, kunde ju förr desto häldre lilivägabringas detsamma lämpligen borde omfatta: att inhemta allt hvad i denna väg vore afgjordt i främmande Länder, —• hvilka resultater deraf uppkommit, —. uppgöra hvad deraf vore tillämpligt här i Riket, samt, med afseende på alla tillhörande omständigheter, tillvägabringas förslag till tjenligaste ort och ställe för anläggande af en dylik Inrättning, förenadt med en lika grundelig calcul öfver allt hvad för Inrättningens organisation och framtida underhållande vore af nöden. ”Enär ett så välgörande Sällskap ville bilda sig, som omfattat berörde ämnen skulle jag äfven anse, detsamma kunde anvisas Vadstena närvarande Corrections-Inrältning såsom föremål för eu behöflig förbättring; och om några medel för ett sådant ändamål då skulle erfordras, Kongl. Maj:t matte ega att det derföre behöfliga anvisa.” 882 S ta ts-U t skottets Betänkan dem 3:o Herr Eckhoff: ”Jag reserverar mig emot förevarande betänkande, sådant det rörer tillstyrkandet af framdeles anläggning af Correctionshuset uti eller nära Hufvudsladen, enär sådant, i min tanka någon gång kan föranleda till lugnets störande och de vådligaste följder; Och jag anser det dessutom vida lämpligare, att hos Kongl. Maj:t anhålla, det de föreslagne förbältringarne, pröfvade och nödige befunne, må vid nuvarande Corrections-Anstalter tillämpas och derigenom för det tillkommande grundlägga 11. H. Ständers Beslut i afseende på anslag af Statens medel.” Och skulle desse Reservationer Betänkandet till Riks-Stånden åtfölja. In Fidem Th. ENGELHART S ta ts-Uts kottets Betänkan de « 883 N:o 598. Ankom den 12 November 1823. OTåtande i återremitterade målet, rörande Pensions anslående åt förre Justitieombudsmannen m. m. H:r Friherre L* A. Mannerheim.
En af de hufvudsakligaste och vigtigaste anm:r mot nu gällande bevilln.-förordn. har afs:de på de deruti förekommande rninimitarifferna; men det af Utsk:t föreslagna stadgandet är i sjelfva verket ingenting annat, än en minimitariff. Jag fästade i förmiddagens plenum upmärksamheten på den stora skilnaden emellan synlig inkomst och icke synlig. Bevilln. af fast egendom i stad utgår till lika belopp, om den står under reparation, eller om icke en enda lägenhet är uthyrd, och af en landtegendom, äfven om skörden icke varit god. Men detta är ett helt annat förhållande än att erlägga skatt för inkomsten af en näring, der det naturligtvis alltid måste anses orimligt att, oaktadt ingen inkomst erhållits, skatten ändock skall utgå. Om bevilln.-intraden skulle på något sätt minskas derigenom att en eller annan blefve befriad från erläggande af bevilln., anser jag vara af ojemförligt ringare vigt, än att konseqvens och rättvisa gör sig gällande i lagstiftningen. Jag yrkar afslag å denna punkt. Gr. Lagerbjelke: Om förhållandet vöre såsom den siste värde talaren upgifvit, nemi. att man blott vill beskatta inkomst, så skulle han otvifvelaktigt hafva rätt i sin argumentation. Men Utsk:t har icke gjort af's:de endast på inkomst, utan äfven på förmögenhet. Inkomsten har ansetts tjenlig för att mäta beloppet af den beskattning, som bör åläggas förmögenheten; men då denna mätare icke finues, har man måst söka en annan. Vore det fullt rättvist och konseqvent, att då jordegaren får betala, äfven vid dålig skörd, och husegaren, äfven om ingen lägenhet finnes uthyrd, näringsidkaren deremot, då han lider någon förlust, skall blifva skattfri, och, ehuru måhända millionär, satt i samma kategori sorn dagakarlen och fattighjonet? Ligger det ej rättvisa deruti, att en person, som besitter stor förmögenhet, måste skatta något derför till Staten, äfven om hans förmögenhet icke gifvit någon ränta? Man har sagt, att detta stadgande vore oförenligt med den nuv:de H. IX.
Jag är öfvertygad, att det tillkommit såsom ett Lagstadgande, eller ett Rikets Ständers beslut, hvilket man då ansåg såsom Lag, eller möjligtvis till följd af Konungens och Ständers gemensamma beslut. Jag trodde, att Konungen kanhända ej gerna skulle frånträda en sådan Lag eller häfd, som införlifvat sig med vår Lag, om Den ia Jun i i «. ra. 99 ej Rikets Ständer uttryckte deras tanka, att den kunde upphöra. Derföre har jag ej ansett det vara nog, hvad Utskotten föreslagit. Herr von Hartmansdorff har uppgifvit en annan redaction, hvilken är densamma, som finnes i en tryckt skrift. Den är närmare mitt, än Utskottens förslag. Om der stod: och Årstrycket således upphöra j skulle jag gerna gå in derpå; men iler står: och således allt vidare behof af Årstrycket upphöra. Då skulle Konungen sättas isamma belägenhet, som genom Utskottens förslag, ty enär Ständerne ej bestämdt begärt, att Årstrycket skulle upphöra, fick det fortfara till 1834» i stället för att det annars kunde upphöra kanske i83o. Jag hemställer alltså, om ej saken bättre vinnes genom mitt förslag; men vill dock ej vara envis. Herr von Hartmansdorff: I afseende på Friherre Ehrenborghs anmärkning, om dyrheten af ett större antal exemplar, får jag blott erinra, att sedan ett ark är satt, kostar tryckningen obetydligt; det är då blott papperet och en ringa tryckarelön, som ökar kostnaden, så att den, jemförelsevis med vinsten, ej vore att förlikna. I afseende på Herr Hjertås anmärkning, att istället för de ordalag jag begagnat, måtte införas: och Årstrycket således upphöra; vill jag gerna gå in derpå, emedan jag ioo Den 12 Junii e. m. tror, att våra meningar öfverensstämma i liufvudsaken. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.