Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 49 det Kongl. Maj:t målte i nåder föreslå Rikets Ständer medgifvandet af en dylik befrielse; och då, enligt meddelad uppgift, de utom bergslag belägne masugnar kunde antagas utgöra omkring hälften af hela antalet, hemställde Departements-Chefen derföre i underdånighet, att den af Stats-kontoret beräknade inkomsten af Tionde-jernet, 75.000 R:dr Riksmynt, endast måtte upptagas till hälften deraf, eller 37,500 R:dr nämnda mynt. Vidkommande åter stångjernstiliverkningen, ansåg Departements-Chefen, lika nied Fullmäktige i Jern-kontoret och Bergs-Kollegium, den derå lagda ordinarie skatt böra helt och hållet borttagas, en åtgärd, särskildt påkallad, på sätt Bergs-Kollegium äfven erinrat, af den rubbning i stångjernstiliverkningens hittills åtnjutna förmåner, som uppkommit genom den sistlidet år meddelade tillåtelse till råämnets, eller tackjernets, utförande ur landet: hemställande Departements-Chefen alltså i underdånighet, det Kongl. Majit täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer, att hammarskatten måtte helt och hållet uppbäfvas och stångjernstiliverkningen hädanefter, i likhet med annan varu-förädling, endast be skattas genom årlig bevillnings-taxering, dervid något minimi-belopp för uppskattningen af behållna vinsten icke heller vidare syntes böra, mera än för annan industri, fastställas; och tillstyrkte Departements-Chefen, i enlighet härmed, att Hammarskattsjernet, af Stats-kontoret upptaget till 150,000 R:dr Riksmynt, måtte vid beräkningen af Stats-verkets ordinarie inkomster helt och hållet uteslutas. d) Då erfarenheten visat att Mantal spenning arne, i följd af ökad folkmängd, årligen tillvexte, samt denna inkomst år 1854 utgjort nära 555,000 Ridr Riksmynt, ansåg
Den, hvilken såsom embetsman eller såsom ägare af fastighet, eller såsom näringsidkare blifvit till riksdagman i första Kamaren invald, må, om han, under tideii för befattningens htöfvande, upphör att vara embetsman, fastighetsägare eller näringsidkare, eller om hans lästa egendom eller näringsinkomst förminskas under det för valbarheten bestämda minsta belopp, utan hinder deraf i riksdagsmannabefattningeri fortfara under återstoden af den tid, för hvilken hail blifvit vald; men derest riksdagsman försättes i omvndighetstillstånd eller nödgas sin egendom Kongl. Maj:ls Nild. Skrifvelse, N:o 83. ii till borgenärer afstå, eller varder förvunnen att hafva vid riksdagsmannaval mot vedergällning afgifvit sin röst, eller på sådant sätt värfvat andras, eller varder dömd från embete eller förlustig medborgerligt förtroende, eller för vanfrejdande brott sakfälles eller ställes under framtiden, skall hans riksdagsmannabefattning genast upphöra. § «•: Till riksdagsman i första Kamaren kan förutvarande ledamot åter väljas, derest han då valbar är. 1). Valsätt. % 38. För tillsättande af riksdagsmän i andra Kamaren skola de valberättigad? inom afdelningen för omedelbara val på landet sammanträda å den ort inom länet, som Konungens befallningshafvande utsätter. Valförrättare är den domhafvande på landet, inom hvilkens domsaga valorten år belägen, eller om till valort är utsedd stad, hvartill gränsa flera domsagor, den af domhafvanderne i dessa, som embetet längst innehaft. § 36. Val till elektorer inom afdelningen för medelbara riksdagsmannaval skall ske Serskildt för hvarje prestgäll sålunda, att, der hela prestgällets röstetal i denna afdelning ej öfverstiger 23 hela röster, väljes en elektor, men om röstetalet uppgår högre, väljas två elektorer, der rösternas antal är från 23 till och med 30, och tre elektorer, der rösternas antal är från 30 till och med 73, och så vidare.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Hr von Den 11 Mars f. m. 229 Hohenhausen.? yttrande, uppmärksamheten deruppå, alt om It. o. Ad. hifölle samma förslag som PresleSt., så ansåg han icke att något tillägg i summan sedan kunde äga rum, enär en summa, som blifvit bestämd, icke kunde på detta sätt ökas, utan måste det, om det skall kunna äga rum, ske i följd af inbjudning från något annat Stånd; men sedan frågan här varit under öfverläggning och beslut derom blifvit faltadt, kunde summan icke i sådant fall hvarken ökas elielminskas. För öfrigt, i afseende på ordningen för propositionernas framställande, kunde Hr Landtm, icke annat lin finna det vara temmeligen klart, alt alla som vilja bifalla den ena propostn, om den icke framställes först, kunna svara nej och således få fram sin mening, vare sig alt den framställes först eller sist; ordningen, i hvilken propos:na framställas, torde Lt. o. Ad. finna icke kunna i denna fråga någonting inverka på del beslut, Ståndet kunde komma att fatta. Gr. Frölich: Jag önskar alt Hr Frih. o. Landtm, icke måtte komma att anse som ett klander hvad jag går att säga i anleda, af hvad som skett eller som kommer att ske, utan endast som ett uttryck af min enskilda tanke och den erfarenhet jag under föregtde riksdagar vunnit. Alt det i alla full lärer blifva för Hr Frih. o. Landtm, omöjligt att bestämdt säga, genom svaren på gjorda propostr, hvilket rop som varit majoritetens eller minoritetens, äfven om propos. göres 2, 3, 4 eller huru många gånger sorn helst, det är temmeligen säkert; detta torde utvisa alt det rälta är, dä propos. blifvit framställd en gång samt med ja och nej besvarad, att Hr Landtm, utan vidare upprepande af samma propos., gifver sin uppfattning af svaret tillkänna.
Men då Utskottet gått ännu ett stort steg längre och föreslagit 2:ne classer väljande, nemligen stadsboer och landsboer, och dertill medgifvit dessa 2:ne olika classer olika privilegier, nemligen de förre att få diréct, men de senare att endast indirect få välja sine Riksdagsman, utan möjlighet för de senare såsom sådana att få till det directa val - 20 Bor till' Constitutions-Ut ske t tets Memorial, N.-o: 85. sättet, och med detsamma till den större politiska rättigheten öfvergå, så förekommer det mig alldeles omöjligt att förlika detta förslag om valrättens utöfning i arne serskida dasser med Rikets Ständers i Förstärkt Conslitutions-Utskott redan fattade beslut, att valrätten icke bör ståndseller dass■vis ulöfvas. Ville man bestämma folkombudens antal, t. ex. till i afio,ooor och hade man så många städer, hvilkas folkstock någorlunda jemnt kunde med sistnämde siffra uppdelas, att 3o stads-representanter derigenom lil 1— lomme, så vöre ingenting att deremot invända, icke ens i det fall, att man för representant-summans fördelning ville lägga andra än folkmängds-förhåilanden till grund, och till följd deraf de större städerna hvar för sig k o rume att välja en eller flera representanter. Men att i ett så benämndt valdislrict slå tillsamman kanhända ett eiler annat dussin af de mindre meniglieter, som i vårt land oskyldigtvis kallas städer, eller till och med köpingar, med öfverhoppande af deremellan liggande öfriga landsbygden, och utgifva detta för samfälda val, det är i sanning ett ovanligt sätt att begagna hittills kända och tydliga uttryck.
Det var således, för alt komma till en öfverensstämmelse i grundsatser, som vi alla åsyfta, som detta förslag blef afgifvet. Jag vet väl, att Rikets Ständer, såsom Herr Hjerta uppgifvit, år 1812 till Konungens utfärdande öfverlemnade den då begärte instruction. I ingressen till denna instruction säger Konungen: Att, som till oss Riksens Ständer vid innevarande Riksdag öfverlemnat den för deras Revisorer öfver StatsBancooch Råks gälds - Beeken faststälda Instruction , med underdånig anhållan om dess utfärdande till vederbörandes efterlefnad, alltså håfve vij med Nådigt bifall dertill, nu velat densamma, i sådant ändamål, allmänneligen kungöra, lydande ord från ord, som följer. Herr Hjerta, då han åberopade detta, nämnde äfven om Rikets Ständers obestridliga rätt att för deras Justitias-Ombudsman utfärda Instruction. Sam - Den 9 Februari i f. m. 47 ma förhållande, som med Instruction för Revisorerne, iir äfven med Instruction för JustitiaeOmbudsmannen. Den blef likväl af Ständerne till Konungen öfverlemnad vid 1809 års Riksdag, och ingressen till den lyder så: Sedan Riksens Ständer till Oss i underdånighet öfverlemnat den för deras Just iticeO mbuds man vid denna Riksdag, till följe af g6 §. Regerings Formen, öfverenskomna och faststälda Instruction, och vi, efter föregången granskning, icke funnit densamma innefatta några föreskrifter, hvilka kunna anses stridande mot de för Justitia? Ombudsmannens Embetsbefattning i förberörde RegeringsForm lagde grunder ; så håfve vi härmed velat denna Instruction till allmän efterrättelse kungöra, sådan den ord ifrån ord härefter följer.
N:o t18- »5 •‘ende hör vara;“ och då, enligt Herr Hjertås mening, ‘ det är Lagstiftande Magtens pligt att “bedöma, huruvida det går an att grunda en *‘extra Rotering i en hel Province derpå, att “en massa af folk måste anskaffas i sjelfva stungen då kriget hotar Landet, utan gammal starn !‘att' insätta den uti, kunna Pikets Ständer, vid ‘ten blifvande Riksdag, medgifva Skåne att, på “ett billigt, med Rikets allmänna samt Provincent enskilda fordel öfverensstämmande sätt, få. jor“bytet sin extra Rotering till en ständigHerr Hjerta, sorn anser Skånes försvar “blifva bättre ebesörjdt med ett Regemente på 1200 man till “stam för era talrik Beväring, uttagen af en “nöjd, lycklig och rik Prqvince, än med 2000 “ständige och samma Beväring, utgjord af lik* “nöjde, fattige och missnöjde,“ har, med sådan öfvertygelse, slutligen hemställt: “att Rikets Hög“loflige Ständer ville hos Kongl. Maj t i underdånighet anmäla, att de ej funnit sig kunna “föreslå något för att komma till rätta med denina sak, innan en provisionel jemkning af Exstra Roteringen blifvit verkställdatt förberedande åtgärder derföre måtte af Kongl. Majit vidtagas löre nästa Riksdag, då Rikets Ständer hoppas att få emottaga underrättelse derom; att ordinarie Roteringen under denna tid bör fortfara, men att, då inskränkning deri förmodas höra ske, rinder tiden uppkommande vacancer fj må recruteras, utan (len i stället erläggande Väcanceafgiffen, tillika med de medel, sorn af i$ Statssamt Oaé.-U tsh. Uti. Christianstads Län till detta ändamål äro afsatt?, måga användas till kostnaderne för dea blifvande Extra Rotejemkningen.
Att genom antagandet af nu framställda förslag icke oväsendtliga fördelar skulle vinnas och sjöbeväringens vapen-öfningar derigenom blifva på ett ändamålsenligare sätt ordnade, än nu är förhållandet, vill Utskottet icke bestrida; och om denna nya organisationsplan kunde utan synnerlig kostnad för Staten bringas till verkställighet, vore, enligt Utskottets tanke, icke något att deremot erinra. Utskottet måste emellertid, med afseende å Statsverkets nuvarande mindre gynnsamma ställning och de mångfaldiga behof, för hvilka tiligångarne tagas i anspråk, i främsta rummet tillse, huruvida såväl nu ifrågaställa, som andra väckta förslag till omfattande och kostsamma organisationsförändringar äro af den magtpåliggande beskaffenhet, att deras verkställande under närvarande förhållanden bör anses oundgängligen nödvändigt; men i detta hänseende har Utskottet af
Hwarje hushållare lärer deruti instämma, att fodret pä err mera lönande fatt i wart land kan aawändas än det skulle ske i denna wag, och således uti Oecoriomilkt föremal eller i afseende pa afkastning inga, lunda lönande. Samma förhållande har warit och bsifwer dec alltid för Kronan, om den befattar sig med Stuteriers le wib denna inrättning göras pa en lönande inkomst. Detta oagtat, talar jag intet emot alt Kronan underhåller Stuterier, ky en inrättning som i sig sjelf intet ar lönande för densamma kan dock wara nyttig för det Allmänna och Riket, hwarpä ett stort astern, de esker min kanka äfwen bör göras, och man bör således granska föremålen för en sadan inrättning för akt rätt kunna bedöma hwad matt harwid bör göra elier läka, Hufwudfakeliga nyttan as Stuterier haf, wa r64 Den s Ja nu a rii. wa flera upplysta och warde Ledamöter innom Wart Stans uppchstvit wara : att kunna hafwa tiUgaug. r os iuhemff cchwel kill nödiga behofS fyllande ivid Kongl. Hot-Stallet cch remonteriug ivid Cawalic-rierne, samr stuteligen art medelst bttäckniug af Skven i Landsorten kunna bibehålla i Lander en bättre Häst-, race. Hos Ska kleis förseende ifrån Sluterierne med Hästar flwicr jag intet affrende bör göras uppå, da fadane kunna oi Posstkstniaker innom Riket och alwen utrikes ifrån inköpas lör mycket bättre pris an Le som ärs fallne ivid egna Esucerier kesta, och ös.- iven är förhållandet såsom m-.d Cawollcrieraes Re« montering ifrån Rckets Stuterier, oberäknat a>k d.sta till ett föga och högst obetydligt anka! derifrån kunna bekomr maö.
Frän denna tid hafva vi ännu i Riksbanken belåning af vågförde brukseffekter, kreditiv till manufakturdiskonten och till Jernkontoret m. fl. och de nu från Riksbanken dragna odlingslånen samt den betydliga fonden för amorteringslån för jordbrukare på landet och näringsidkare i städerna. Under denna tiden var den lagliga räntan oföränderlig och den enskilde, som hade några kapitaler, ansåg dem väl placerade, dä han fått dem intecknade i stadsfastigheter, i bruk och fabriksanläggningar, eller helst i jordegendomar. Korteligen: allt Motioner i Presie-Ståndet 1865. N:o 105. 217 allt. hvad penningar, som fanns i landet, drogs till industrien: man var nöjd med en måttlig men säker vinst, och om man fortgått på denna väg och under en mera långsam men mera betryggad utveckling beredt ökade tillgångar inom landet till amorteringslän mot lindrig ränta för både jordbruket och fabriksväsendet, skulletillståndet varit vida bättre, än det nu är. Men en annan tid kom. Den rike ville blifva rikare och det hastigare och skyndsammare än förr. Med penningar ville man förtjena penningar, men icke genom industriens länga och mödosamma omväg. Bolag bildades af solida och förmögna män. Det var lätt för dem att upplåna penningar och deras fasta egendom gaf också trygghet åt de sedlar, dem de snart skaffade sig rättighet att utgifva. Men hvartill skulle de använda både de upplånta penningarne och de af dem tillverkade kreditsedlarne? Icke kunde det ske till jordbrukets och näringarnes utveckling; ty härtill fordrades, om icke stående, åtminstone amorteringslån pä längre betalningstider. Det blef ingeii*fras, utan en stående grundlag, att endast län på korta tider äro bankmessiga samt att ju oftare en bank kunde omsätta sitt kapital, desto bättre vore den förvaltad. Denna grundlag har man också mer och mer öfverflytta! på Rikets Ständers Bank och tror sig derigenom hafva infört sundare och friskare principer uti bankförvaitningen. Men hvad har man derigenom uträttat ? Jo, att endast handelsrörelsen, och särskildt den större, deraf kunnat begagna sig med någon verklig fördel.
En talare har förklarat det vara olämpligt att af medel, som vore gemensamma för begge Rikena, tillåta utgifter för slussombyggnader och canalgräfningar i det ena Riket eller Sverige. Men man bör först räkna efter, huruvida icke Norrige åtnjutit sin ^ af bidraget till de utgifter, som göras för consuler och till andra gemensamma ändamål. Befinnes det att den -^:de!en utgått föi' gemensamma behof, så lärer väl ingen lindra på att Svenska folket använder sina egna medel för Svenska företag Här har också blifvit anmärkt, att man efter i83o icke minskat inbetalningarna lil! Convojcommissariatet i samma förhållande som vederbort, eller efter som utgiflerne blifvit förminskade, sedan Algier nämnda år intogs af Fransmännen. Jag skall hafva äran upplysa om den förminskning, sorn ägt ruin i dessa afgifter. Jag kan ej uppgifva årtalen, men min vän, Hr Rosenblad, vet dem förmodligen och torde dermed kunna gå R. o. Ad. tillhanda. Nedsättniugen består deri: 1:0 att afgilten, i r:dr b:co per läst, för fartyg, försedda med s. k. Turkiska pass, upphört; 2:0 har den förut pålagda afgiften å exportvaror blifvit borttagen; och 3:o hor åtminstone i många fall afgiften för inkommande varor blifvit minskad, genom hennes bestämmande till 10 proc. af införselstullen och haus nedsättning å flera artiklar.— Sedan jag nu haft äran att till Hrr Nordenskölds och Rosenblads anmärknrr emot Utsk:s betänk, lägga dessa upplysningar, så torde det bero på samtlige ledamöters af R. o. Ad. omdöme, och icke blott på mine värde motståndares, att afgöra, antingen svagheten är på deras sida eiler på min. — Jag instämmer i Hr Nordenskölds anhållan om propos. till afslag å Utsk:s betänkande. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Frih. Sprengtporten:
Förlusten på denna lön, i hvilken ingå 424 t:r 28 kappar spannmål, utgör således 849 R:dr 6 sk. 9 rst. b:ko, eller i det närmaste 3 R:dr runt pr t:a, genom hvilket tillskott löntagaren således ändock icke skulle ägt någon ersättning för förlorad upsägningsrätt. Remitterades till StatsUtsk. Den 10 December f. m. 547 Föredrogs Gr. von Flåtens, Ballzar, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion med förslag till reorganisation af K. Förvaltnm af SjöArenderne. Gr. Puke, Folke Magnus, anförde skriftligen: Den nu föredragna motion, åsyftande Förvaltn:ns af SjöÄrendena indragning, ar så till vida intet nytt förslag, som framställning härom af It. St:r till K. M. tillförne skett, ehuru efter pröfning deraf, någon åtgärd ej följt. Utan att nu vilja bemöta de tillvitelser, Gr. von Platen gör Förvaltnm att ej motsvara sin bestämmelse, eller undersöka huruvida dot föreslagna Kommissariatet skulle förmå bättre göra det, får jag endast anföra: att jag för min del ej inser något skäl, att så länge det af motionären öfverklagade, de kollegiala embetsverkens arbetssätt och sammansättning, inom de öfrige Depart:n qvarstå, ensamt på sätt föreslagit blifvit, inom Sjöförsv:sDepart. tillvägabringa ett annat förhållande, eller göra försök med införandet af en, som det vill tyckas, MinisterStyrelse, hvarmed torde vara tidsnog, till dess en sådan kan aktas nödig inom samtlige Departm. Sedan emellertid uti en föreg:de remitlerad motion, i hvilken Gr. von Platen instämt, blifvit föreslaget att hos K.
M:t stadgade tid af 3 månader, jemväl i afseende på mål, hvilka från Hof-Rätten i Christianstad dragas under Konungens pröfning, vara tillräcklig, hafva Rik. sens Ständer alltså, för sin del, bifallit, att de af E. K. M. föreslagne förändringar uti 25 Cap. 9 §• Rä ttegångs-Balken och Kongl. Förordningen den ig Julii 1815, samt uti 9 §. af 30 Cap. nyssnämnde Balk må såsom ständig Eag intagas. Riksens Ständer framhärda fiCc. Uppl. o. godkänd hos Ridd.o. Ad. d. sia Aug. 182}. Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 25 — -— Bonde-Ståndet d. 97 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om förändrad beräkning af åtskillige Stats-Verkets Ordinarie Intrader. S. AK.’ Vid beräkningen af Stats-Verkets Ordinarie inkomster, hafva de så kallade Mantals-penningarne samt Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan , jemte Sterbltus-afgiften, hvilka uti sådan egenskap äro i Riks;Staterne uppförde, ådragit 404 Underdåniga Shrifvtlsirl sig Riksens Ständers uppmärksamhet, genom följande särskildta förhållande:
Likväl, då, utom det att Herr af Dalström icke blifvit till generalguvernör nämnd, Herr Stjernsvärds deduktion uti sjelfva utgångspunkten besväras af det fel, att dervid uti begreppet general-guvernör inlägges en betydelse, som väsendtligen detsamma ej tillkommer, alldenstund, likasom uti officiela handlingar från de tider, då general-guvernörer inom riket regelmässigt tillsattes, orden guvernör och landshöfding uttryckte samma begrepp, betydelsen af general-guvernör då och sedermera ej var annan, än den af ölver-landshöfding eller landshöfding öfver flere landshöfdingedömen, utan att omedelbart öfverbefäl öfver militärstyrkan inom general-guvernörens provins med denna eljest vidtomfattande embetsbefattning nödvändigt skulle vara förenadt, ehuru under en tid, då den civila och militära verkställighets-förvaltningen ännu ej voro bestämdt afskiljda, 'sådant oftare egde rum; då anförda Bih. till R. St. Prof. ^50 & -f 85-1. 5 Sami. 5 Haft. 4 26 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. betydelse af ifrågakomna ord dessutom äfven icke otydligt angifves genom sammanhanget emellan båda perioderna i 46 § R. F.; då dea tolkning af delta begrepp, anmärkaren uppställt, alitsa endast är subjektiv, tilldess den rätta i vederbörlig ordning bestämmes, och hela deduktionen således grundas på en vilkorlig förutsättning5 har Utskottet, som härvid ej ens ansett sig böra framhålla den ekonomiska vinst för kronan, som föreningen af ifrågakomne befattningar på Gottland medförer, pröfvat rättvist vara, att lemna anmärkningen utan vidare afseende. 2. Angående åtskilige under åren 1848—1850 inträffade befordringar inom militär-staten, hvilka, till antalet tolf, Herr Stjernsvärd specifikt uppgifvit och icke funnit öfverensstämma med de i 28 § R.
ex. med ångfartyg eller på jernväg, beräknas traktamente för den tid, som åtgått, hvilket jemte öfriga resekostnader ersättes efter in gifven räkning, samt att uti 7:de §:n 2:dra momentet, som nu har denna lydelse: »De embetseller tjenstemän, som beräkna skjuts efter 2 eller flera hästar, må erhålla godtgörelse för hvad i väg-, färg-, broeller båtpenningar för medföljande betjening belöper», orden väg-, bro-, färgeller båtpenningar måtte utgå, så att detta moment komme att lyda sålunda: De embetseller tjenstemän, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 195. 3 sorn beräkna skjuts efter 2 eller flera hästar, må erhålla godtgörelse för hvad på medföljande betjening belöper. Afsigten med förenämnde framställning skulle, såsom i motionen blifvit antydt, vara beredande af minskning i Statens utgifter för resor i allmänna ärenden; men genom det föreslagna tillägget till 6:te §:n 2tdra momentet torde det. åsyftade ändamålet ej uppnås, enär, i händelse reseoch traktamentskostnader skulle ersättas efter räkning, en resande härigenom Iemnades tillfälle att vid resa med ångfartyg eller å jernväg obefogadt utsträcka anspråken pä beqvämlighet, äfvensom, genom den föreslagna förändringen af 7:de §:n 2:dra momentet, detta stadgande jemväl skulle göras mera obestämdt; till följd hvaraf Utskottet hemställer, att förevarande framställning ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. 3:o Af Riksdags-fullmägtige Anders Jonsson ifrån Vermlands län och P. A. JSyström ifrån Vesterbottens län, af hvilka Anders Jonsson anfört att uti 1851 års Rese-reglemente hästantalet uti de flesta klasserna vore för högt tilltaget och vid resor aldrig fullt begagnades af tjenstemännen, hvilka det oaktadt uti resc-kostnadsräkningarne upptaga det hästantal, hvartill de voro berättigade; hvadan motionären föreslagit följande nedsättning af hästantalet uti nämnde reglemente, nemligen i lista klassen från 5 hästar till 4. 5?