Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uplästes och kades pä bordet följande frän åtskilligt Utstött inkomne betänkanden: ,:o. Skats-Utstottels utlåtande af den 8 Julli angående Kongl. Majus nädiga Skrifwelfe af den 2Z Junii om den wid i8oy och r8io arens Riksdag föreflagna revision öfwer förwaltningen af alla Rikets medel sedan 1800 ärs Riksdag, hwilken revisions werkstallande Utstottet i afseende pä den dryga kostnad den samma skulle medföra, anfelt sig icke kunna tillstyrka. 2:0. Skats-Utffotteks betänkande af samma dag angående expectance löner och accords ersättningar för befälet wid Pommerska Regementerne, hwaruti ^upgifwes de tillgångar och utwägar som Utstottet i afseende pä detta ändamål anfelt möjeliga. z:o. Staks-Urstottets betänkande af den 8 Julii om Statsregleringen samt project kill Riksstat äiföljdt Den 9 Julli - 179 äiföljdk af 2:>ie Tabeller, bene na med titel: StatswerketS inkomster, och den andra med ttkel Haksstaten för >812. 4:0. Banco-Utstotkets berättelse af den 8 Julli rörande Bancvwerkels tillstånd och förwaltning. 5to. Banco»Utskottets utlärande af ren 29 Junii, hwaruti Utskottet pä anförde stal afstyrkt Riksdagsmannen k>lil8 Lricslons fran Carlstads län jenne flere ledamöters af det Hederwärda Bonde-Ständct hemställan om 50 procems förhöjning ä Vancofnllmägtiges ärliga arfvode,. 6:0. Paflevvlance - Ukstoktets utlåtande ak den 7 Julii öfver Preste', Borgareoch Bonde-S',än« dens anmärkningar wid samma Utstötts betänkande af den 19 Junii öfver Kongl. Majus nädiga pro« position om en allmän paflevolance inrättning. 7:0.
Christina genom testamente till Strengnäs gymnasium skänkt, men allt sedermera för Statens behof innehållen summa af 10,000 daler silfvermynt, — i underdånighet anhållit, att berörda hyresmedel, hvilka efter år 1808 af lektorerne innehafts utom ordinarie lönen, intilldess de vid i sednare tider gjord indragning af donationer till elementarläroverkens lärare, inberäknats uti densamma, och således, ehuru i staten till namnet qvarstående, i sjelfva verket voro alldeles försvunna, måtte på det sätt utgå, att fyra af de sju äldste lektorerne vid elementarläroverket egde att, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 63 att, utom sin ordinarie lön, hvardera uppbära sådana hushyresmedel med en tiondedel af hela den donerade räntan, som ännu utginge under namn af Fellingsbromedlen, hvilken tiondedel vore i staten beräknad till 162 R:(lr R:mt, samt att hvar och en af de tre äldste lektorerne måtte tillåtas att välja antingen någon at de befintliga tre boställslägenheterna eller hushyresmedel; och har Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, i högstberörda nådiga Proposition föreslagit, att förutnämnda hushyresmedel måtte få af fyra bland de sju äldste lektorerne vid elementarläroverket i Strengnäs åtnjutas, utan att i de å stat uppförda lönerna inberäknas. Uti afgifvet utlåtande hade Statskontoret, enär ifrågavarande donationsmedel icke ursprungligen vore gifna till aflöning åt lärarne vid Strengnäs läroverk, än mindre såsom hyresmedel åt dem, och den omständighet, at,t genom nådiga Brefvet al den 5 Februari 1808 af dessa medel hushyra tilldelats fyra af dervarande lektorer, numera icke syntes berättiga bemälde lärare att, efter erhållna löneförhöjningar i likhet med andra lärare vid elementarläroverk, derutöfver allt framgent uppbära ifrågakomna hyresersättnirig, på dessa och i öfrigt anförda skäl hemställt, att domkapitlets ofvanberörda framställning måtte lemnäs utan afseende.
Jag får säga att på mig har aldrig den, såsom storartad ansedda, planen af en sammanbindningsbana genom Stockholm slagit an, vare sig att mitt sinne är alltför prosaiskt för att kunna lätta densamma, eller att jag sett utomlands så mycket bankar och så många ingeniör-arbeten, att jag tycker det ilrå - 25 i D«n 12 Maj f. m. gav:de förslaget icke vara något så särdeles svårt att åstadkomma. Jag har emellertid lärt mig att betrakta dylika saker från äfven en helt annan synpunkt än från den poetiska. I)å jag har funnit att i alla andra länder man ser till att uppofif ringarne stå i någon proportion till det mål, man åsyftar, kan det ej annat än förundra mig, att man kunnat komma fram här i Sverige med ett projekt, som skulle medföra så dryga kostnader, för att vinna ett så litet mål, likasom jag är höge ligen förvånad att finna regeringen öfver ett tarfligt och allvarsamt folk understödja något dylikt. Jag tror att det stora syftemålet är en slags drömbild, som åtminstone bör uppskjutas ^ sekel. Skulle någon stöta sig öfver detta yttrande, så får jag nämna, att jag blott återgifver Frih. Ericson lians egna ord, som han fällde, då jag proponerade honom att i förening med mig genomdrifva jernvägars införande i Sverige. Sarnmanbindningsbanan är | sekel för tidig, ty innan man får bevis på att en transitofart existerar, måste hvar och en, som utan passion betraktar frågan, erkänna att en sam manbindningsbana ej är af nöden påkallad. Hvarföre kan man då ej vänta tdls detta experiment är gjordt? Jag i Ira r för detta så mycket mer som Frih. Ericson sjelf var den första att förklara, det en sammanbindningsbana ej kan komma i fråga förr än håda banorna, den vestra och den norra, äro färdigbyggda. I sina sednaste föredrag har Frih. Ericson på flere ställen förkastat planen om en station vid Fateburssjön. Mine Hrr! hvem var det som först föreslog stationen vid Fateburssjön? Den var tagen ur Friluns egen fatabur; och detta projekt blef då af mig beslridt. Utgången har sedan visat, hvilken som hade rätt.
Majit att till Rikets Ständer i Nåder aflåta Proposition i ämnet; och 4 Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 478. yttrade dervid Kollegium dea åsigt, att inqvartering för så väl stadens garnisons-trupper som de mindre trupp-afdelningar, hvilka under tåg till förrättande af arbete för allmän räkning m. m. måste, kortare tid, inom staden förläggas, borde af Statsverket bekostas, men deremot all annan inqvarterings-skyldighet staden ensamt åligga, helst på särskildt bestämmande för tillfället kunde ankomma, om, vid utomordentliga fall, då större truppkommenderingar inträffade, någon ersättning må staden tilldelas; hvarjemte Kollegium ansåg Statsverkets bidrag, såsom beroende af de föränderliga inkomster tolagen och vågpenningarne lemnade, böra såsom förslagsanslag bestämmas, samt att, till förenklande af inqvarteringsmedlens förvaltning, densamma borde öfverflyttas till Kollegium, och å dess stat uppföras 1,600 R:dr till aflöning åt de tjenstemän, som för detta bestyr erfordrades. Uppå dessa med flera i den Kongl. Propositionen uppgifna vilkor har Krigs-kollegium i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska till inqvarteringen i Stockholm ett förslags-anslag af 31,000 R:dr, hvilket belopp torde ökas till 34,000 R:dr, om Kronan jemväl öfvertoge inqvarteringen för stadens egna militärkorpser. Uti Kongl. Maj:ts den 7 Mars innevarande år till Rikets Ständer i Nåder aflåtna, och från samtliga Riks-Stånden lill Stats-Utskotlet remitterade, Proposition i detta ämne omförmäles vidare, hurusom Kongl. Maj:t i Nåder funnit, att den lindring i inqvarterings-skyldigheten, som Rikets
Jag kan derföre icke på något sätt förena mig med den värde motionären, utan begär afslag å Ekon.Utsk:s Betänk, och det just af samma skäl, hvarpå motionären grundat sitt bifall. Hr Estenberg: Denna gång skall jag vara något kortare. Jag vill blott bemöta några inkast af Hr Tham. Först vill jag bedja Hr Tham söka reda på de bibelspråk, jag citerat, så skall han finna, att dea öfversättning, jag deraf gjort, är den rätta. Men detta är blott en småsak, och jag har ännu vigtigare anmärk.-r att göra mot Hr Thams anförande. Det synes mig i sanning, som skola prester i alla tider hysa en viss skygghet för Bibelns ord. Vi veta, att hela Romerska kyrkan är upfvld af prester, som afråda sina själar från Bibelns läsande. I den Protestantiska kyrkan finnas äfven flera prester, som äro särdeles angelägna om att deras hjord icke skall fä höra Bibeln i dess rätta skick, och jag frågar, hvad vilja de? Är det deras allvar att det skall anses skadligt? Hvad för öfrigt beträffar sjelfva frågan, så. kan det väl icke vara någon skada med att påyrka, det de personer, sorn skola sysselsättas med Bibelöfversättningen, få vara ostörde i sitt. arbete. Ar det någon af Bibelkommissionens ledamöter, som anser sig vara så ledig från arbete, att han ganska lätt kan sköta t. ex. domprosteri, riksdagsmannakallet o. s. v., och under denna brinnande verksamhet ändock ge ut en ny uplega af Nya Testamentet, så finnes ingen menniska, sorn hindrar honom derifrån Är det återigen någon af ledamöterna, som anser det exegetiska kallet af sådan vigt, att han finner professionen lägga hinder i vägen för dess utöfvande, så bör det för honora vara kärt, att R. St:r söka bereda honom tillfälle att få den begärda ledigheten.
Enahanda rättighet må, efter pastors och socknemäns hörande, kunna af Kongl. Maj:ts befallningshafvande meddelas handlande i köpingar, äfvensom, derest pastor och socknemän dertill lemna samtycke, handlande å landet; dock må den serskilda afgift, som för sådan försäljningsrätt bör uppå socknemännens förslag af Kongl. Maj:ts befallningshafvande bestämmas och till kommunen utgöras, ej understiga 16 r:dr 32 sk. b:ko; ankommande det å Taxerings-kommitteeu att denna afgift förhöja. § 4. Mom. /. De, som erhållit serskildt tillstånd atti stad omdestillera rått bränvin, må i öppna bodar eller magasiner sälja omdestilleradt och renadt bränvin till afhemtning uti käril, innehållande hvart minst f:dels kanna. På landel må, derest pastor och socknemän dertill lemna samtycke, sådan försäljningsrätt äfven kunna af Kongl. Maj:ts befallningshafvande medgifvas, dock icke till mindre belopp än i kanna. § 5. Mom. /. Af bränvin, som enligt föregående §§ 2, 3 och 4 försäljes, må förtäring på försäljningsstället icke tillåtas. Bränvin må ej heller uppmätas eller utdelas å Öppna farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet, i segelleder, i utoch landtliamnar, eller vid stränder, eller å torg, ej heller i hamn eller å öppen gata i stad. §■ 6. Ej må å landsbyggden någon föra bränvin ifrån by till by, eller från gård till gård, att dermed köpslaga. Om försäljning af bränvin i minut. § 7. Morn. 1. Försäljning af bränvin i minut, hvarmed förstås denna varas afyttrande glastals elter annorledes i mindre parti, än §§ 2, 3 och 4 bestämma, får, så vidt pastor och socknemän dertill lemna samtycke och Kongl. Maj:ts befallningshafvande anser en sådan försäljning erfordras, på Hör lill Bertlin-, Lagsamt Allm. Bese. och Ekon.-Utskotlens Betänkande, A: o i.
Detta är, såsom mig synes, det kortaste sättet att komma ifrån saken, och vi hafva redan nu så lunge disputerat om propos. att vi kunnat hafva en votering undangjord. Emedlertid, efter jag nu fått ordet, får jag taga mig fi iheten yttra, att jag för min del fullkomligen instämmer i den åsigt af saken, som Hr von Troil på ett både upplysande och vältaligt sätt utvecklat; och i anledn. af Hr Lefreös erinran, att de anmärkn.T, som här blifvit gjorda, blott varit lumpna anmärkn:r, får jag till den värda talaren hemställa, om lian dermed menat sina egna anmäl kn:r elier dem, som af andra ledamöter blifvit framställda. Hr Frih. o. Landtm, afbröt Hr Dalman och hemställde, om icke han nu inginge i pröfning af sjelfva ämnet; då R. o. Ad. likväl redan förklarat öfverläggningen fulländad, borde discussionen nu hålla sig inom frågan, rör:de voter:s-propos:nas uppställning. Hr Dalman: Jag medger visserligen att jag i så målto ingick i pröfningen af sjelfva ämnet, som jag förenade mig med Hr von Troil; men det återstående af mitt anförande var ett svar på hvad Hr Lefre'n yttrat i fråga om propos., och angick således icke saken. Hr Lefre'n: Jag är uppkallad af den siste talarens tillvitelse. Han har tillagt mig att hafva sagt något, som jag absolut icke sagt. Det vore ett generelt förbehåll att göra, alt man måtte blifva rätt refererad. Jag har icke talat om beskaffenheten af de anmärkntr, som blifvit gjorda i delta mål, utan jag har talat om Reg.F:ns 56 §:s anda och esprit, och då har jag sagt, att om några lumpna anmärkn:r göras, de icke böra föranleda återremiss. Det mål, som nu är före, har jag dervid icke talat om. Detta borde Hr Den i September c. m.
Jag finnér således häruti ett ytterligare skäl att vördsamt tillstyrka afslag på Utlåtandet. / Herr Rosenqvist: Det är smärtsamt hvarje ögonblick, som jag vidare nödgas tala i detta menskligheten sårande ämne. Hvad Friherre Cederström yttrat i saken, är redan på förhand af mig vederlagdt. Spökena må blifva för min räkning, örn den värde Ledamoten så behagar. Emedlertid , och i händelse af bifall å Utlåtandet, blifver det åsyftade ändamålet snart nog åskådligt; lyckligt då, om jag sett spöken där inga spöken funnits. Innan jag yttrar mig vidare skall jag anhålla, att få Högsta Domstolens Protocoll i målet uppläst, i fall det finnes på bordet. Undertecknad Riddarhus-Secreterare yttrade, att Högste Domstolens ifrågavarande Protocoll väl icke för ögonblicket vore i RiddarhusSalen till bands, men inom några ögonblick kunde anskaffas. Herr Rosenqvist: Om det icke finnes, Den 3 Februarii c. m. torde det vara tillräckligt att vela, alt det blifvit afstyrkt af Högsta Domstolen, med undantag af tvänne Ledamöter. Undertecknad Riddarhus - Secreterare yttrade, det han ville minnas, att ifrågavarande förslag blifvit afstyrkt af pluraliteten utaf Högste Domstolens ledamöter. Herr Rosenqvist: Jag vill blott nu nämna, att om jag kunde tillstyrka det ifrågavarande Utlåtandet, skulle jag anse mig äga en Robespierres eller Marats bjerta, och böra belönas af en Charlotte Cordet. Herr Printzensköld: Friherre Ceder ström har yttrat bland annat, att förslaget bade för ändamål alt qvarhålla fångar uti häkte. I motsatts af denna Herr Friherrens åsigt, utber jag mig få anmärka, att nämnda ändamål snarare skulle genom Lagens antagande motverkas, ty fångvaktaren, kännande sin rätt att lägga den från honom flyende fången till marken, skulle derigenom blifva vida mindre uppmärksam vid hans bevakning; och ensamt denna omständighet anser jag innefatta tillräckligt skäl till förkastande af Utskottets förslag. Herr Lefren, Johan Pehr:
Guslafsson. för Lysings och Dahls Härader. L. S. Magnus Månsson. för Björkekinds, Östkinds och Lösings Härader. L. S. Joli. Johansson. för Hammarkinds Härad och Stegeborgs Skärgårds Tingslag. L. S. Cail Nilsson. Anders Jonsson. för Bråbo, Risings, Hellestads och för Memmings, Skärkinds, Tjellmo, Gullbergs och Bobergs Åkerbo, Bankekinds och HaneHärader. kinds Härader. L. S. L. S. Olof Nilsson. för Wifolka och Walkebo Härader. L. S. Lars Mg. Knutsson. för Kinda och Ydre Härader. L. S. G. Petersson. för Aska och Göstrings Härader. L. S. N. Fr. Husberg. för Wester-Rckarnc, ÖsterRekarne, Haga, Akers och Selebo Härader. L. S. L. Larsson. Arf. Arfvidsson. Ephraim Larsson. för Nordalds, Wahlbo och Sunför Tossbo och Wedbo Härader, för As, Gäseneds och Kullings dahls Härader. L. S. L. S. Härader. X,. S. Sv. Svensson. för 1'1 undre, Wäne, Wettle, Bjärke och Ahle Härader. L. S. Anders Gunnarsson. för Kinds och Redvägs Härader. L. S. Joli. Pel. Andersson. för Marks Härad. L. S. P. Haraldsson. för Bollebygds och Wedcns Härader. L. S. Pehr Benctson. lör Norra och Södra Tjust Härader. L. S. Sven Isacsson. för Ölands Norra Mot. L. S. Jan. Samuelsson. för Ölands Södra IVIol. L. S. Jonas Pettersson. för Södra Möre, enligt Fullmagt genom N. Fr. Ilusber«. L.S. Ö J. P. Danielsson. för Aspelands, Sevedes och Tuna» Läns Härader. L. S. C. M. Engström.
Ty Den s 4 Martii, e. m. 443 de Provincer i Riket, som både Sjö-och Landvågen skulle skicka Brännvin till Hufvadstaden , kunna dermed öfverflödigt förse den, serdeles om man icke lägger skadelig» hinder i vägen för den i Rikets södra Orter tilltagande Brännvinsbränning af Potatoes. Det egenteliga skälet för bibehållande af Krono-brännerierne i Stockholm torde vara att dermed kunna betacka de förluster, sorn Maga. zinsDirectionen på Spannmåls handeln kan göij ra; men om Directionen uppfyller sin bestäm, melse, att under ds år, dä öfverflöd och goda priser finnas på Inländsk Spannmål, uppg köpa endast sådan, som är ritorr eller qvarntorr, för att med en måttlig vinst, sorn kan betacka omkostnaderna, sälja den, då knappare skörd inträffar, bör förlust aldrig uppkomma utan i de fall, då, vid en mera allmän brist, större inköp ifrån Utrikes Orter äfven med uppoifring måste ske. Vid sådana tillfällen är det dels tvifvelagtigt om MagazinsDirectiod nens befattning med Spannmålshandel är för Landet nyttig, dels icke af hufvudsakligt in-t flytande på denna handel, om vinsten af Kro» noBrännerierne ingår i beräkningen. Man säger äfven att Directionen måste låta bränna den Spannmål, som blir skadad. Om endast torr Säd upphandlas, inträffar denna förlust nästan aldrig utan af Sjöskada, och det är bättre att till hvad pris som hällst sälja undan Spannmålen , än att låta den ligga så länge, att den kunde skadas. Endast genom fel - 444 Den 24 Martii e. m. agtiga anstalter och vanvårdnad kunna betydliga förluster af dylika anledningar uppkomma. Efter min öfvertygelse, finnes icke något enda giltigt skäl för KronoBränneriernes bibehållande, och jag anser det snarare som en förlust, än vinst för Staten, att dessa kostsamma Inrättningar bibehåfas.
Dircctwnen, icke lagligen blifwa beifrade, nödgades jag anse mig icke längre kunna utöfwa den Embetsbefattnitig, som Eders Kongl. Maj,t nädigst behagat mig anförtro, och jag, med uppoffring af enskilta fördelar, emottagit, under ett ömse! sidigt förutsättande af Rikets Constitutionela och Borgerliga Lagars helgd?' Stats-Secreterare» förmälte widare i un. derdänighet, att, i förmodan det Kongl. Majit torde i näder sinna nödigt att läta en skrifwelse i detta ämne till Bonde. Ständet afgä, hade Stats Secreteraren dertill författat ett underdä. -iligt, »vid detta Protocoll bilagdt, projcct, som ^ äfwen upplästcs och pä Stats. Rädets öfriga Ledamöters underdäniga tillstyrkande, af Kongl. Maj t i näder gillades; t töljd hwaraf Kongl. Maja i näder befallte, att detsamma skulle beS hörigen expedieras till Bondc.Ständet, samt en ^ afskrift deraf till hwardera af de öfriga Riks. St än - 404 Den 12 September. Ständens kännedom öfwerlemnaS, jemte en ser. skilt, wid detta Protocoll äfwen bifogad Kongl. Maj:tS nädiga skrifwelse till Herr Landt Mar. skatten, Erkebiffopen och Borgare-Ständets Talman. In tirlem ?rotocol!i L. O. 8K0ZMLN. Utdrag af Protocollet, hället hos Högwörd. Preste^ Ständet nid Urtima Riksdagen i Orebro den 12 September i8io. S. D. Instämde Preste. Ständet uti Wälloff. Borgare. Ständets genom Protocolls-Utdrag af nästledne gärdag meddelte beflut, att med afgörandel af Stats.Utskottets Betänkande angående medel och utwägar till godtgörande af de Stats.
Ty du hafver många Hedningar beröfvat; Så skola alla igenlefde af folken beröfva dig igen; för menniskors blods skull, och för den orätts skull, som i landena, och i stadenom, och uppå alla som deruti bo, bedrifven är. Ve den som girig är till sins hus värsta, på det han skall hafva sitt näste uppe i höjdene, att han skall undfly olycko. Men ditt rådslag skall komma dino huse till skam; ty du hafver allt för mycket folk slagit, och syndat öfverdådeliga. Ty stenarna i murenom skola ropa och bjelkarna i tråssningene skola svara dem. Ve den som bygger staden med blod, och tillreder staden med orätt. Månn det icke ske af Herranom Zebaoth? Hvad folken dig arbetat hafva, det måste uppbrännas i eld, och der menniskorna trötte uppå vordne äro, det måste förtappadt varda. Ty jorden skall tull varda af Herrans äros kunskap, lika som vattnet, som öfvertäcker hafvet. Ve dig, som skänker uti för din nästa, och blandar din galla deruti, och gör en drucknan, på det du skall se hans blygd. Man skall ock mätta dig med skam för äro. Så drick du ock nu, att du må omkull ligga; ty kalken i Herrans högra hand skall omfatta dig, och du måste skamliga spy för dina härlighet. Ty den orätt, uppå Libanon bedrifven, skall öfverfalla dig, och de förstörda djur skola förskräcka dig; för menniskors blods skull, och för den orätts skull, som i landena och i stadenom, och uppå alla de deruti bo, bedrifven är. Hvad kan då belätet hjelpa, det dess mästare gjort hafver, och det falska gjutna belätet, der dess mästare förlät sig uppå, att han stumma afgudar gjorde? Ve honom, som säger till en stock: Vaka upp; och till stumma stenen: Statt upp. Huru skulle det kunna någon lära? Si, det är öfverdraget med guld och silfver, och der är ingen ande uti. Men Herren är i sitt helga tempel. Hela verlden vare tyst för honom.
Clemens framställde dessa sina tankar, och Eusebia syntes af dem lika beherrskad som han sjelf. Hvad hade hon att söka i verlden? Hade icke hennes make så godt som öfvergifvit henne? Hon hade således erfarit nog af verldens bitterhet, men dess förförelser återstode och hon vore en svag qvinna, som fruktade striden. Hvad vore då bättre äfven för henne än att söka ödemarkens ensamhet, der intet stör den fromma själens hvila i Gud? Clemens gillade hennes ord och gjorde allt för att stadga hennes beslut. De öfverenskommo att samtidigt draga sig från verlden. De skulle såsom bror och syster åtföljas till ödemarken. Eusebia målade med hänförelse det lif de skulle föra i helig tillbakadragenhet, och Clemens lyssnade med begärlighet, men icke utan en viss kritik, ty han rättade eller förbättrade de drag i taflan, hvilka icke öfverensstämde med hans egen fantasibild. – Vi skola, sade Eusebia, – uppsöka en dal, fjerran från alla menniskoboningar, der dag efter dag förflyter, utan att ett menniskoöga skall skåda oss. – Nej, hellre en öken, sade Clemens. – De egyptiske munkarne bo uti en öken. Och der skymmes icke solen bakom berg, när hon går upp. Hennes första stråle upplyser utan hinder ett oöfverskådligt, förtorkadt och ödsligt fält. Det är då som vi knäböjande skola helsa den nya dagen välkommen. Hennes sista stråle slocknar öfver samma fält. Det är då vi skola gå till hvila. – Vi skola biträda hvarandra, sade Eusebia, – när vi inreda våra grottor och anlägga våra små trädgårdar. – Ja, och vi skola bo helt nära hvarandra, inföll Clemens. – Nej, icke helt nära hvarandra, genmälde Eusebia, – det går icke an, min Clemens. – Du har rätt, medgaf den unge föreläsaren med en suck, som Eusebia förstod bättre än han sjelf. – Men vi få icke förgäta att välja våra bostäder i grannskapet af en källa. Källorna äro få i öknen, och vi skulle åtskiljas milsvidt, om vi icke valde en och samma. – Du har rätt.
Alt i behörig ordning sig anmäla, vill äler säga, ali. pä sätt förlälluingarne föreskrifva, styrka sin äganderätt till de medel, penningar eiler elfeeter, sorn funnits i bref på Post-cont. Detta sker icke hos Fullm. i Riksg.coul., ulan hos K. Postdirect. När de der hafva styrkt sin äganderätt, och i följd deraf erhållit resolution 0111 återfående af sina medel, sä anmäla de sig och erhålla dem i Riksg.coul. StatsUtsk. har icke tillstyrkt någon disposition af medlen på annat sätt, än att de skulle deponeras i Riksg.coul.; således der pä en särskild räkning föras, för ali Ii11handatiäIlas rälla ägare, derest de sig behörigen dertill anmäla. Jag kan icke linna, all StatsUtsk. har gifvit den minsta anledn. till de anmärkmr, som äro gjorda, såväl i reservationerna, som inom Ståndet, enär Ulsk. har noga tagit sig till vara att föreslå deu ringaste ändring i de författningar, sorn bestämma sältet för rätta ägare ali återfå sina medel. Enda skillnaden, mot hvad som förut varit, är deu, att ägaren, sedan lian blifvit behörigen auetoriserad alt lyfta medlen, anmäler Pen 6 November e. m. 11) sig' derlill i Riksg.cont., i st. f. alt pii Postverkets räkning i Ranken erhålla en assignation. Jag tillstyrker bifall å betänk Frih. Cederström, Jacob: Emot betänk, skulle egentligen icke varit något att anmärka, i händelse Utsk:s slutmening: ali oinförmälde 3,154 r:dr 10 sk. 4 r:st. b:eo mätte uti R. Sl:s Riksg.cont. deponeras, alt tillhandahållas rätte ägarne, i händelse de sig behörigen anmäla,” i stället hade innehållit: ”ali tillhandahållas Postverket, i händelse inom bestämd prescriplionstid räller ägare dertill sig anmäler”.