Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. än att åt lärarne i ångmaskin-lära i Stockholm och Götheborg såsom gratifikation för år 1858 tillädes vissa belopp och Kollegium anbefalldes att för de öfriga två åren af innevarande statsregleringsperiod årligen till Kongl. Majit inkomma med yttrande och förslag rörande sådane gratifikationers beviljande jemväl för dessa år; men att KoDgl. Majit, uppå ytterligare framställning af Kollegium, ville taga under öfvervägande, huruvida till Rikets Ständer borde aflåtas nådig proposition rörande lorhöjdt anslag för ordnande af undervisning i ångmaskin-lära.
Andaktsböcker, begagnande af äldre i sådane vid gudstjenst och andra presterliga förrättningar . 8 — 90 b. 1 Juni b. i Juni g. 20 Maj b. 17 Maj Andersson, C. II., om pension på * Allmänna Indragnings-Staten åt 42 4 1 74 10 b. 22 Apr. b. 22 Apr. b. 22 Apr. b. 22 Apr. 163 Andrarum, se Aluntionde Anmärkningsoch Aktorats-Arfvode, om ändring i stadgandena derom för åtskillige Kammar-Rättens tjenstemän — 4 1 124 — 14 Juni å 14 Juni b. 14 Juni g. 14 Juni I anledning af återremiss — 4 1 230 — 23 Aug. a. 22 Aug. a. a. 23 Aug. 22 Aug. Anmärknings-procent, om utbekommande af j — 4 1 105 — b. 1 Juni b. 27 Maj b. 31 Maj b. 26 Maj Arboga Metallvåg. Se Metallvåg Arborelius, 0. U. och E. G. Se eftergift. Arbetsför persons skyldighet att årligen bespara något för sin framtid — 8 21 11 Febr. b. 1 Febr. 1. b. 4 Febr. b. 4 Febr. Maj:ts Nådiga Svar — 5 o — Arméens Pensions-Kassa, Statsbidrag till uppehållande af pensioneringen från 79 4 1 278 b. 20 Sept. b. 27 Sept. å 27 Sept. å 27 Sept. I anledning af skiljaktiga beslut — 4 1 345 — a. a.20Nov. a. a.20Nov. 18 Nov. g. 20 Nov. 179 Se ytterligare — 10 2 15 — —. b. 21 Nov. b. 23 Nov. » Officerare, se Officerare. Arméen, dess Styrelse och Förvalt| ' ning, ang. fortsatt utgifvande af j författidngar derom — 4 1 280 1 — b. 20 Sept. b. 27 Sept. å 27 Sept. å 27 Sept.
Häradsförvaltningsnämndens åliggande tillsyn å fångvården anser jag böra försvinna: 1:0 emedan en sådan icke, med nu gällande författningar, lärer kunna komma i fråga annorstädes un vid tingstället, under påstående ting, vid hvilket tillfälle förvaltningsnämndens deltagande i domares, presterskaps och fungbevaknings åligganden hvarken synes mig behöfligt eller nyttigt; 2:0 emedan i öfrigt utmärkt skicklige ledamöter kunna vara högst opassande till detta bestyr; och 3:0 emedan denna vård skulle i sin utsträckning kunna blifva för mången alltför tidsödande och besvärlig. 4 mom.: Nämnden bör, efter min lanke, sammanträda å tingsstället första dagen af hvarje ordinarie-ting. Ordform bör icke vara berättigad sammankalla nämnden, emedan hans nit skulle kunna förledj honom alt onödigtvis alltför ofta besvära densamma, och derigenom göra förtroendet till ett verkligt onus. Bäst synes mig vara, alt nämnden får sjelf bestämma sina sammanträden, med undantag af förenämnda vid de ordinarie-tingen. Vid 45 §:n: Skyldighet för länsnämnd att sammanträda, så ofta ordför. finner det nödigt, medför nyss vid liäradsnämnden antydda olägenheter, likväl i så måtto större, som afståndet till samlingsstället kan vara större för länsnämndens ledamöter. En eller högst tvänne ordinarie sammankomster på året torde till en början vara tillräckliga. Detta anförande remitterades till Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn. Fortsattes den under gårdagens plenum började pröfningen af Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns ytterligare betänk. N:o 3i, ang:de lagstiftningen om fattigvården i Riket. Hr Rosenblad, Bernh.: Främst i ordningen lärer vara ett förslag af mig; men som detta förslag i dess närvar, redaction rönt mycket motstånd af de värda ledamöter, som voro närvar, i går, skall jag återtaga detsamma, förbehållande mig att, sedan R. o. Ad. afgjort 11 §:n , då få framkomma med modification af nämnda förslag, så mycket förmildrad!, att det åtminstone kan göra en början till vinnande af det vigtiga syftemålet. 4oG Den i3 Mari f. nl. Hr Ribbing, Arvid:
Med den siste talaren skulle jag hafva instämt och således icke här 2:ne gånger förut hafva yttrat mig i annan syftning, i händelse BorgareSlCs beslut kun - Den 16 September c. m. 435 de anses vara det, som Hr von Hartmansdorff framställt; men det är icke så, ty BorgareSt. har inräknat dessa 22,200 r:dr i summan till Krigs-coilegii departement, hvilket icke är detsamma, som att anvisa dem på titeln till Krigs-collegii disposition. Det måste således, då här icke finnes 3 Stånds sammanstämmande beslut bestämdt blifva fråga om votering, så framt icke BorgareSt. eller också BondeSt. forenar sig med R. o. Ad. samt PresteSt., hvarföre denna fråga, såsom jag nyss yttrade, måste vara föremålet för den andra voterts-propostn i denna punkt, och motivet dertill måste igenfinnas deruti att BorgareSt. icke särskildt anvisat dessa 22,5oo r:dr till Krigs-coilegii disposition, utan inclusive i anslaget af 666,666 r:dr 32 sk., hvaremot de särskildt blifvit anvisade af R. o. Ad. samt PresteSt., äfvensom BondeSt. upptagit dem särskildt, men att ingå till Riksg.cont. Jag skulle tro, att Hr von Hartmansdorff måste häruti instämma, och då R. o. Ad. beslutat förändring af den första voterts-propostn, torde intet hinder möta, att nu jemväl bestämma den sednare; och lärer sista propos blifva, alt den som bifaller att 22,5oo r:dr af rotefrihels-afgifterna komma att, till följe af R. o. Ad:s. samt PresteStts beslut, anvisas på 3 hufvudliteln, likasom vid förra statsreglertn, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner, nej, komma dessa 22,5oo r;dr att ingå till Riksg.contoret. Frih. Sprengtporten:
Coramitterade att efter granskning och jemförelse af nu gällande Författningar rörande Bergväsendet uppgifva förslag till rätteUar och förbättringar i desamma; så har Utskottet, som anser alla dessa ämnen stå i ett så nära sammanhang med hvarandra, att ett partielt bedömmande af vissa särskilda delar deraf, skulle upphäfva den enhet i åsigter, som är ett hufvudsakligt villkor för frågans ändamålsenliga utredande i hela dess vidd, ansett betänkligt, att genom ett för tidigt yttrande tillstyrka någon Riksens Höglofl. Ständers åtgärd i anledning af nu ifrågavarande del af Motiopen, heldst det icke undfallit Utskottets 124 Lagutskottet* Betånknttdeit. uppmärksamhet att under närvarande för. hållanden flera svårigheter yppa sig att skilja Bergmästare ifrån befattningar, som dels i vissa fall oumgångeligen fordra kännedom af Bereshandteiingen, dels understundom påkalla skyndsamma åtgärder, hvilkas färdröjande icke utan största skada för Bergväsendet skulle kunna ega rum. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamligen öfverlemnas, Stockholm den 30 October 1825. Riksens Höglofl. Ständers Lag samt Allmänna Besvärs och EkonoiniUtskotts ytterligare Utlåtande i frågan om Näringsfriheten, samt dermed gemenskap egande ämnen. Det allmänna interesse, som icke kunnat undgå att fästa sig vid en fråga af så vigtigt inflytande på Rikets Ekonomiska tillstånd, som den om en vidsträcktare fri. het i utöfning af Handel och Handtverk, bär inom samtelige Respective RiksStånden föranledt till en utförlig granskning af förenade Utskottens linder N:o 125 afgifue Betänkande, rörande Näringsfriheten, samt framkallat åtskillige, vidlyftigt utvecklade, anmärkningar, hvilka föranledt ärendets återremitterande till Utskotten. Lågt)t skottets Betnnknttdeii.
Bevillningsoch Ekon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Mars. 1851 kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om bestämmande af medelporto samt införande, i sammanhang dermed, af åtskillige andra förändringar i afseende å inrikes brefvexlingen. Inom 2:ne af Riks—Stånden hafva, i fråga om inrikes brefvexlingen, följande motioner blifvit väckte och till Utskottens behandling öfverlemnade, nemligen: a) Hos Borgare-Ståndet: l:o af Herr Paul Berg: att då erfarenheten i flere länder, serdeles i England, tillräckligt visat, att, i den mån brefporto minskas, korrespondensen Ökas, hvilket ostridigt medförde ett lyckligt inflytande på alla, synnerligast industriella, förhållanden, porto för alla bref till hvad ort som helst inom riket, måtte blifva lika, och beräknas så, att för bref, vägande ett lod och derunder, betalas 4 sk. banko, och för tyngre bref i förhållande derefter. 2:o af Herr P. Murén, hvilken, under åberopande af exempel från England, Ryssland, Österrike, Preussen, Frankrike, Danmark och flere andra Europeiska Stater, hvarest genomgripande reformer i Postväsendet, medelst antagande af ett lågt medelporto, blifvit införde, och jemte det molionären framlagt en historik öfver reformens införande i dessa länder samt resultaterna deraf, i öfrigt hufvudsakligen anfört: hurusom det numera vore allmänt erkändt, att ett lågt medelporto utgjorde ett af de första vilkoren för industriens och handelns utveckling, samt att en stat, till vinnande deraf, ej borde sky den uppoffring, som denna, likasom de flesta stora reformer, till en början medförde; att denna uppoffring för Sverige, i händelse reformen här, i öfverensstämmelse med motionärens förslag, blefve införd, skulle, enligt de kalkyler, som på Poststyrelsens befallning blifvit upprättade, komBih. till B. St.
Jag har visserligen sedermera hört åtskilliga anmärknaderemot och bland annat, att samma förslag icke innehåller så bestämda stadganden, att Const.Ulsk. skulskulle kunna på grund deraf uppgöra något detaljeradt förslag. 1 min tanka innehåller detta förslag hufvudgrunden för uppställningen af nationalrepresentationens ombildning, och torde det derjemte vara mig tillåtet att anmärka, att då det till Utsk:s kännedom äfven kommit den discussion, som på detta rum, under dessa dagar, blifvit förd, så tror jag, alt det icke saknas tillfälle för Ulsk. att erhålla en närmare utredning om Ståndets tanka, så väl rörrde detta förslag som de öfriga. Man har äfven anmärkt emot detta förslag, att de framställda satserna skulle vara för Svenska bruken, häfderna och samhälsförhällandena främmande. Man har klandrat det som icke öfverensstämde med de nuvarande förhållandena. För min del anser jag, alt i och med detsamma man tager ett så vigtigt steg, som framläggandet af ett förslag lill ombildning af representationen, så bör man vara betänkt att uppställa det på ett sätt, som på en gång kan betrygga den monarkiska kraften och den sansade constitutionella friheten. Det kan icke vara någon på detta rum obekant hvad kraft som ligger i nationalrepresentationen, särdeles i betraktande deraf, att nuvarande grundlag lemnar representationen större rättigheter, än hvad som tillkommer den i de flesta andra länder. Jag vill fästa uppmärksamheten icke blott på rättigheten i hänseende till beskattningen, en del af lagstiftningen o. s. v. Representationen äger äfven rättighet att ingå i granskning af Statsrådsprotocollen genom ett dertill valt Utsk. Representationen äger att inhemta af delta Utsk. huru och på hvad sätt K. M:s rådgifvare hafva uppfyllt sitt ansvarsfulla kall, och uttrycka en bestämd öfvertygelse i anledn. deraf, hvilken R. St. inför thronen äger rätt att i und. framställa. Skulle man, vid betraktande deraf, icke med yttersta varsamhet afväga samhällskrafternes ömsesidiga förhållande i denna fråga?
~ ~ d k den hiindratalet. Originalet ä r (lock, s&amp; viclt oss a r belralit, förkonzniet. Afsliïiftei * na äro bevarade i n Pulalpxeta Grips bok, 2 en telnligen olikartad sainliiig afskrifter och ai~teclriiingar f r h i skilda tider, t d h af liviiiii ohaii d, men af högst olika vade. Delma iiia~n.uskriptboli fónwx.s i arkivet p&amp; Sj ö. Geii.oiii grefvinn an ~I: micleitströrns, född Bankr, gocllietsf~illa tilliiiötesgåen de hm det blifvit 11ii.g möjligt a t t af detta bref taga en afslwift. ' Dit s,j %1fva hrefvet i: &gt;Margareta Grips hokl föreligger i ii f ' skrift. 11 a r i.itgifvareii ej tveliat a t t 111 odeniisera stafi~ingen, afdela brefvet i styckeii, iiomalisera iiiterpunkteriiigen ocli genoin iitby.taide el ler tillsattrwi de af 11 iigr&amp; siniiord (alltid med ' kiirsiv stil .iitinarlrta) göra l$isiiingen, för deii som är obekant iiied gainla al~tstyckeiis skrihatt, bellagligare och liittare. S1 ii tl igen nia n &amp; gm i ~ ~ ~ ~ ~ l. Tyvärr iiro de gmislrs ofiillstii~diga, iiim iiRUgm lnera iittöi~iiiiaiicle lii: tfw~, ej varit a t t tillgh. Jic~~; yr / dr-efc~ &amp; &amp; ~sdottcf. tillhörde c h slakt, som j list i d e r .BjelI,: e.
Riksdagsman, om ändring i 14:de, I6:de och 22:dra §§:ne Riksdags-Ordningen, rörande vilkoren för valbarhet till —: B. I. 180, 194, 395, 408, A. 415. Riksdagsmanna-val, om ändring i 18:de §:n Riksdags-Ordningen, rörande Mosaiska Trosbekännares rättighet att deltaga i nämnde val: B. 1. 180. 194, 395, 418, A. 424. —, angående rättighet för Mosaiska Trosbekännare att deri deltaga: B. III. Riksdags-Ordning, angående antagande af ny sådan och dermed sammanhängande ändringar i Regerings-Formen: II. 148, R. 148; B. III. 86, 177, 210, A. 230. Riksdags-Ordningen, angående förslag till den ändring i 18:de §:n deraf, alt Mosaiska trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmanna-val: B. III. 465, A484. — 13:de och 16:de §§:na, angående Preste-Ståndets representations-rätt; om ändring deri: B. I. 180, 194, 395, 407, A. 407. — 14:de §:n, Esta momentet; om ändring deri: B. I. 218 — R — Riksdags-Ordningen: — 14:de §:n, 3:dje momentet; om ändring deri: B. I. 180, 194, 395, 408, A. 408. — 14:de, I6:de och 22:dra §§:na, rörande vilkoren för valbarhet till Riksdags-man; om ändring deri: R. I.
Län motion, om ersättning ut brefhärings-skyldige, för brefs fortskaffande; 4:o Anders Bengtssons från Jönköpings Län motion, om ändring i brefbärings-skyldigheter, samt dess utsträckande jemväl till säterier och andra privilegierade hemman m. m.; 5:o Carl Gustaf Bruhns från Hallands Län motion, att, enär den ulflytlnings-hjelp af 849 R:dr 24 sk. Banco, som af allmänna medel är vorden tillerkänd åtskillige hemmans-egare inom Lands socken af Hallands Län genom rån blifvit frän deras ombud borttagen, berörde belopp måtte af allmänna medel till nämnde hemmans-egare ytterligare anordnas; 6:0 cinders Olssons från Jemtlands Län motion, angående anslag af allmänna medel till lindring i roteringsoch rustnings-skyldigheten inom Jemtlands Län; Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten; l:o Fredrik von Zweigbergks från Skaraborgs Län motion, om Landtbr uks-Academiens upphörande; 2:o Johannes Johannessons från Götheborgs och Bohus Län motion om befrielse för insockne frälse-hemman inom Bohus Län från dem ålagd roteringsskyldighet m. m.; 3:o Olaus Ericssons från Götheborgs och Bohus Län motion, att Konungens Lif-Garde till häst, Svea Lif-Garde och Audra Lif-Gardetj måtte förenas till en Corps, under en gemensam Chef; Prot.-Utdrag, den /./ Augusti 1S44• 47 4:o Göran Jonassons från Kronobergs Län motion om, ny post-communication emellan Wernamo, Ljungby och Helsingborg; 5:o Lars Norrbys från Gottlands Län motion, om rättighet för vissa ränte-gifvare på Gottland, att få de dem ålagde ränte-persedlar lösa med penningar efter markegångs-pris; (i:o Auders Anderssons från Skaraborgs
Samvetsgranheten är drifven så långt, att lagtingsmedlemmame icke allenast icke talat med sina gamla kamrater i odelstinget, utan till och med knappast inbördes om domen; ja, jag vet med säkerhet, att en man som måste räknas till högern, men är af den gamla konstitutionela skolan och derför önskade ministéren dömd, önskade att lagtingsmedlemmame skulle göras uppmärksamma på, huruledes den ringaste meningsskiljaktighet kunde förspilla saken. Budet blef icke framfördt. Detta är det enda intresset vid denna dom, men der är något af ännu större betydelse. I det att intet juridiskt afgörande är gifvet i frågan, men det konstitutionela * ansvaret häfdadt, äro båda partema, regeringen och stortinget, än ytterligare hänvisade till att önska införandet af ett naturligt statsskick. En regering, som infinner sig i stortinget och samarbetar med detta, skalllätteligen kunna känna, om stämningen för en bevillning, som den anser skadlig, är förhastad och kommer att gå öfver, eller om den är så stark, att ett afslag skall medföra att ansvar göres gällande; å andra sidan kommer majoriteten att genom denna doms mera obestämda form få förökad grund att önska samarbete och daglig kontroll. Det är karakteristiskt för högerns beteende, att Morgenbla-det alldeles förbisett detta förhållande vid bevillningsvetot, hvilket annars säkert skulle blifvit förkunnadt som en stor seger, blott för att kunna åstadkomma blind förbittring. Vill man sammanfatta domens resultat, blifver det: att det absoluta vetot är borta ur vérlden, alt det suspensiva vetot i grundlagsfrågor i öfverensstämmelse med stortingets praxis och en i landet rådande, temligen stark opinion, snarare är stärkt än försvagadt *, och för öfrigt blott det enkla häfdandet af minister - ansvarighet. m - Lördagen den 1 mars. I dag kl. 2 var deputationen på slottet för att öfverlemna domen, hvarifrån den enligt gällande föreskrift är sänd till justitiedepartementet, der nu en annan af de anklagade skall skrifva utlåtande. Många hade nog förväntningsfullt hoppats att domen skulle fått en dom — alla dessa blefvo besvikna i sin väntan. Anmärkning af Redaktionen. Stockholm den 13 mars.
I anledning af ett genom Herr ÖfversteLieutenanten och Riddaren Hagelstam upprättadt förslag, att medelst en korrt Graf eller Canal, utan slussar, genom den mycket smala och låga landtungan emellan Ortala viken och Bagghusviken uti Roslagsskären, saint en rensning eller muddring af det lilla stället vid Rådmansön eller fasta Landet, der eli Landsväg öfver en Bro framgick, öppna en i alla af» seenden högst nyttig, lugn och gin inomskärsled, innanför Furusund, Rådmansön, Wätön, Björkön, Grisselhamnslandet och Singör, eller ända från Öregrund till Furusund och Stockholm , på hvilken aldrig väder eller vind kunde hindra smärre eller Roddfartyg att framkomma, hade Committerade, sorn ansett allt, 682 Riksens Sttm ders hvilket på ett sådant sätt försäkrar och lättar Sjöcommunicationerne med de Norra Provincerne» äfven vara ett ofelbart medel, att isin män befordra tillförseln till Hufvudstaden, i underdånighet hemställt, om icke den härtill erforderliga gräfning kunde följande Vår företagas, dertill kostnaden för det första aret syntes uppgå till io ä 12000 R:dr. Sedan Committerade, med hänsigt lill hvad de i underdånighet yttrat om de arbeten och kostnader, som år 1819 syntes böra bestridas, afgifvit underdånigt project till den för året disponibla Summans fördelning, har Kongl.
Ty nu kan man redan bland riktiga kyttingar spåra ansatser till koketteri och kurtis, för att ej tala om den » mognare » ungdomen, af hvilken en mycket stor del drifver kurtis som idrott och träget odlar den till största förfång för studier och andra allvarliga sysselsättningar och till ännu mera skada för karaktärsutvecklingen. Stundom tyckes koketteriet rent af ligga r. blodet, så tidigt visar det sig, ehuru det i själfva verket är följden af en förvänd uppfostran. Man kan verkligen träffa på små flickor om sex eller sju år, som knappt se åt jämnåriga, isynnerhet om de ej äro gossar, utan tränga sig till herrarue, såväl yng^e som äldre. Detta är ju ganska oskyldigt, kan man tycka. Men nej, det blir dem ett behof atfc uppmärksammas, att berömmas och smekas, och i likhet med alla andra sådana tilltar det med åren och fordrar allt rikare näring. Mödrarna, fåfänga för sina barns räkning, glädjas åt. den uppmärksamhet, som visas deras små, och anse saken naturligtvis ofarlig och oskadlig. Några få sedermera lära sig inse sitt misstag andra åter förstå det aldrig, och i dessa senares hem är det som de uppväxandes kurtis finner hägn och beskydd. Äfven om berörda fall räknas som undantag, börjar kurtisen tidigt. I allmänhet kan man räkna begynnelsen från och med dansskolan. Flertalet af pojkarne behärskas alltifrån den tiden af en brinnande lust att spela kavaljerer, som antar allt vidsträcktare dimensioner. Och det tyckes, som skulle åldersgränsen för inträ- det i kavaljerernas led flyttas till allt tidigare år. Detta sammanhänger med den brådmognad, som karaktäriserar barnen och de unge vid denna tid. Nu är det ju allmänt, att niooch tioåringar skickas i dansskola. Många hoppas, att deras tölpiga ätdingar där skola få pH pä sig, men underskatta den dragningskraft, som » das ewig weibliche » utöfvar redan på de unga sinnena. Redan den ton, som råder bland dessa damer och kavaljerer i miniatyr, är tillräcklig att ganska snart öfvertyga en tänkande person om, huru minst sagdt olämplig hela tillställningen är.
Hvad den senare inskränkningen angår, så synes den hufvudsakligen vara föranledd deraf, att, derest konnässement är stäldt till innehafvare!), varorna ej kunna anses inlastade för någon viss persons räkning; men om man besinnar, att den person å destinationsorten, till hvilken ett till innehafvaren stäldt konnässement blifvit öfverlemnadt, jemlikt gällande lag har samma rättigheter i hänseende till inlastade varorna, sorn om konnässementet. varit uttryckligen stäldt å honom, lärer någon inskränkning i denna del icke erfordras för tillämpning af ofvanberörda grundsats på nu ifrågavarande fall. Ehuru Lag-VIskoltels Betänkande, N:o 24. 5 Eluira Utskottet följaktligen icke kan tillstyrka antagande af motionärens förslag, anser likväl Utskottet, som, på sätt ofvan är nämndt, godkänner den hufvudsakliga grund, hvarpå detsamma hvilar, sig böra inför Rikets Ständer framlägga ett med samma grunder öfverensstämmande förslag.— Behofvet af en lag i förevarande syftning är af Rikets Ständer redan erliändt, och det tillhör således Utskottet att söka afhjelpa samma behof. Vid uppgörande af ett sådant förslag har emellertid Utskottet ej kunnat förbise att, då förskott lemnäs på grund af konnässement, förskottsgifvaren till en del är i annan ställning, än om förskottet lemnats sedan varorna blifvit al skepparen till den förre levererade. Derförinnan måste nemligen, enligt 5 och 7 §§. i Handels-balkens 17 kap., i vissa fall för sjöfolks lön, frakt och skeppslega, bilbref och bodmerilån tagas betalning ur varorna; och det är derföre, som Utskottet funnit nödigt att härom införa ett stadgande i sitt förslag, för hvars afvikelse från motionärens i öfrigt någon vidare redogörelse ej synes behöflig. Utskottet får således vördsamt tillstyrka, det måtte Rikets Ständer besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas sorn följer:
som ej är illa menadt, men tonen o c h tendensen behaga mig i c k e ». I det senare kan jag af allt hjärta instämma med afseende på fru H o l m b e r g s skolminnen. Själf en flerårig både heloch halfpensionär af samma skola, kan j a g med största uppriktighet försäkra, att visst icke alla — och jag tror, att många af såväl mina som fru Holmbergs kamrater skola häri instämma — visst icke alla hafva genomgått och lemnat nämnda skola med samma bittra intryck som hjältinnan i » S o l n e d g å n g e n ». Då jag läste nämnda skildring kände jag mig till hälften manad att taga till orda, men boken hade då varit utkommen sedan år o c h dag, dessutom fanns i själfva utstofferingen: » sjö- staden », » h a m n a r m e n », » g r ä n d e n », » enke-skolföreståndarinnan » etc. så mycket, som måste hänföras till hvad man kallar » poetisk frihet », att jag intalade mig, att kanske de flesta tagit det hela for en fiction (att alla ej gjort det, visste j a g), o c h att det således vore bäst att därmed tiga. M e n då nu Idun förklarar, att därmed i sanning menats den pension, i hvilken fru H o l m b e r g uppfostrats, o c h hvars nu gamla föreståndarinna ännu lefver, så kan jag i billighetens namn ej underlåta att uttala en protest. Fru Holmberg var elev i denna skola flere år senare än jag. Mitt o c h mina kamraters intryck, då vi ibland besökte skolan åratal efteråt, var alltid, att föreståndarinnan såväl som hennes syster var m y c k e t blidare än på vår tid — » d e hade bättre lärt sig förstå barnasinnet », sade en af dem helt enkelt till mig en gång, o c h trodde själfva, att de varit för stränga. Men ändå kan jag på samvete försäkra, att aldrig, äfven på denna strängare tid, skulle skolan sanningsenligt kunnat få en så tröstlös skildring.