Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till denna Nådiga Proposition förmälde Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 11 Maji samma år, sig ej ett ögonblick hafva kunnat tveka att Jemna deras bi fall; Men, då, för det närvarande, icke kurtde bestämmas hvarken beloppet af den Förlänings-Spannernål, som komrne att indragas, emedan sådant berodde på serskilt Nådig pröfning af Pastoratens Inkomster och beskaffenhet vid hvarje timande ledighet, ej eller tiden, när ledigheten kunde inträffa, och den deraf uppkommande tillgång, som genom skeende indragningar måste påräknas; samt den så högst nödiga regleringen och förbättringen ej kunde ställas på en osäker och lång framtid, om ändamålet skulle vinnas med den framgång och skyndsamhet, som tiden och det allmänna behofvet fordrade; Så hade Riksens Ständer förenat sig, att hos Eders Kongl. Majit anmäla den underdåniga önskan, det täcktes Eders Kongl. Majit emedlertid af Stats-Ver* keta Öfverskotter, som kunde uppkomma antia - g44 Stats-Utskottets BetilnJi anderi'. gen af blifvande nya Kungs - Gårds - Arrenden eller på andra Inkomst - Titlar, i Nåder anslå de Medel och utvägar, som för befrämjande af detta ändamål kunde finnas nödige, hvilka anslag likväl i den mon borde komma att minskas, som deri påräknade Fötlänings - Spannemålen, genom timande ledigheter och skeende indragningar, blefve att tillgå; Och borde all den förlänings-Spannemåt, som kunde blifva indragen, emedlertid uppföras på Clerecie - Staten å 4_:de Hufvud-Tituln inom linien till nästa Riksdag, för att dä på Stat upptagas. Med underdånig anledning af hvad sålunda ej inindre af Eders Kongl. Majit i Nåder blifvit anbefaldt, än af Riksens Ständer i under, dånighet medgifvit och föreslagit, är det sorn Uppfostrings-Commitén uppgjort nu ifrågavarande förslag och reglering till Rönings-Stat vid. Rikets Gymnasier och Allmänna Scholor.
Ank. till Eip.-Ulsk. d. 12 Aug. 1834, kl. 2 e. rri. Memorial, angående kostnaderna får tryckningen af protokoller na vid innevarande Riksdag, jemte dertill hörande bihang. (R:gs Afd.) 1 fråga oin den ersättning, hvilken vid innevarande Riksdag likasom vid föregående riksmöten egt ruin, torde böra beviljas för ej mindre korrektur-läsningen vid den, då riksdagen slutas, återstående tryckningen af Riks-ståndens protokoller, än upprättandet af registren öfver samma protokoller, hafva Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, uti sin i Stats-Utskottets Memorial, JVs lOi, omförmälda skrifvelse, föreslagit, dels att berörde ersättning måtte bestämmas till följande, efter skiljaktigheterna i stilar och tryck lämpade, belopp för hvarje efter Riksdagens slut tryckt ark, nemligen af Ridderskapet och Adelns äfvensom Preste-Ståndets protokoller till 1 R:dr 12 sk., samt af Borgareoch Bonde-Ståndens protokoll till 1 R:dr; dels att vedergällningen för registrens upprättande måtte fastställas till 20 R:dr för hvarje tryckt ark af de till Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets protokoll hörande register och lill 15 R:dr för hvarje sådant ark af registren öfver Borgareoch Bonde-Ståndens protokoller. l:o. Som den af Herr Landtmarskalken och Herrar
A. 9. ■— om inställande tills vidare af all åtgärd i afseende på Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade beslut örn upptagande af ett, å 2 millioner R:dr i silfver. IX. B. 3fq, 36o. XI. A. io5. E. 367. — om upptagande af inhemska, för att till jordbruket utlånas. XVII. 470> Å. 3og. B. 512. \ >47 ) LåneContoren i Götheborg oell Malmö, om förhöjning i arfvodena för Rikets Ständers Ombud vid. Se Fullmäktige. — i Götheborg och Malmö, om revision af. Se Revision. -— i Götheborg och Malmö, val af Directeurer vid. Se Directeurer. LåneContorens i Götheborg och Malmö reserv-fonder, angående. Se BankoDiskonten. Läne-rörelse, Bankens. Se Bankens låne-rörelse. Långebro vid Christianstad, om anslag till underhållande af. Se Christianstad. Läkare, som af Cholera omkommer, om pension för dess Enka och Barn. XIV. R. 186. XVI. B. .40. Å. 208. XVII. A. 470. U. 5i2. Länshäkte, om befrielse för Medelpads invånare från underhåll af. Se Medelpad. Länsmän, Extra-, i Blekinge, om afskaffande af. VI. LäroVerken, Elementar-, angående flera till löne-regleringen vid, hörande frågor. Se Barnarp. Löftesman, som borgat såsom för egen skuld, om bestämmande af viss tid för fullföljd af emot bonom skedd lagsökning. VII. B. 65, 72. IX. Å. 349. XV. U. 4£ 7* XVI. A. 98. E. 142. Löfås silfververk, angående. XII. B. 290. A. 3yi. XIII. E. ■ .97. XVI. U. 249. XVII. A. 35.
Maj 1827, i anledning af Dess Befallningshafvandes 'i Calmar län anmälan om flere rusthållares i Södra Möre härad pliktfällande för uteblifvande från 1826 års generalmönstring, täckts förklara, det den rusteller rotehållare, som genom befullmäktigadt ombud vid generalmönstring sig infinner, icke skall vara underkastad de i Kongl. Brefvet den 11 Februari 1744 och 1819 års Generalmönstrings-instruktion med flottornas samtlige sjötrupper för uteblifvande stadgade böter, finner Utskottet, helst detta nådiga förklarande, såsom tillkommet genom underdånig anmälan om ett särskildt fall, icke synes hafva föranledt till någon allmännare tillämpning, sig böra tillstyrka hvad i Friherre af Schmidts motions Usta moment, samt i Riksdags-fullmägtigen Svenséns motions 3:dje punkt blifvit föreslaget, eller att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla om upphäfvande af det i 4 momentet 12 § af Kongl. Majits nådiga Instruktion af den 11 September 1841, hvarefter de till generalmönstringars förrättande med Kongl. Flot tans särskilda korpser förordnado hafva att sig i underdånighet rätta, stadgade vite för rusteller rotehållare, som antingen uteblifver från generalmönstring, eller kommer sedan numret är uppropadt, eller ditsänder sådan fullmägtig, som icke kan gifva nöjaktigt besked.
Jag anser stadgandena i denna § vara, hvad man kallar, allt för stränga, utan alt derföre i allmänhet säkerheten derigenom blir mera belryggad, äu medelst billigare sladgandcn. Alt en afgående delägare ej må kunna öfverlåta sin rätt i bolaget till någon för detsamma främmande person, utan dertill gifvet tillstånd, del anser jag vara i sin ordning, men på en delägare inom bolaget torde öfverlåtelse icke böra kunna förhindras, såvida antalet af bolagsmän icke förminskas under det sorn lagen kommer alt bestämma. Frih. Raab: Frih. Palmstjerna har yrkat ett tillägg till denna §, hvarigenom en delägare skulle förunnas rättigheten alt utgå ur bolaget, om han efterskänker sina adier. Jag skulle förmoda, att sådant aldrig inträffar, och ett sådant tillägg skulle kunna skada, i thy att om det sättes i fråga, om någon skulle vilja efterskänka sina adier kunde allmänheten deraf taga sig anledning tro, det hankens soliditet vore mindre god än den verkligen är. Svag skulle privatbankens ställning vara, om en delägare ville lemna ali sin i bolaget nedlagda egendom, blott för att ifrån detsamma blifva qvitt. Jag afstyrker såleledes delta tillägg. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag har ej framställt något förslag; hvad jag sagt, var endast för att bevisa orimligheten af Utsk:s förslag, och att händelser kunna inträffa, som göra tillämpningen af denna § i hög grad obillig. Under något villkor måtte man väl kunna skilja sig ifrån ett bankbolag, då man ej har tillfälle att deltaga, hvarken i väljande af direction eller i sjelfva bankens skötsel. Ett så peremloriskt stadgande som delta, skall hindra bildandet af bankobolag. R. o. Ad. ansåg öfverläggningen om 17 § härmed va ra fulländad. IS §. Hr Aminoff: Jag tillstyrker, att då banken upphör med sin rörelse, hör kungörelsen derom uppläsas från predikstolen, fyra i stället för en gång om året. 19 §• Hr Aminoff:
Utskotten hemställa alltså, alt om-förmälda förslag må lemnäs utan afseende. 1S Kap. 1 § af Nils Nilsson: att, på det ordföranden i Egodelnings-Rätten må hos ledamöternc kunna påräkna erforderlig sakkännedom, som blott kunde vinnas af dem, som voro anställde vid eller utgått från Skiftes-verket, nämnda §:s andra och följande punkter måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Ledamölcrne i Rätten utgöras af en i länet tjenstgörande landtmätare och 2:ne andre, i landthushållningen kunnige, män, hvilka sednare, på föranstaltande af Domaren i orten, inför Härads-Rätten, genom sockne-fullmäktige, efter förmedlade hemmantalet utväljas, företrädesvis bland deni som tjenstgjort vid Skiftes-verket. Uppstår laga förfall för landtmätare, kalle ordföranden annan landtmätare; om för någon af de andre leda - 20 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Vtskottens Betänkande, N:o 31. moleme, tillkalle han Gode Män. Landtmätare må icke döma i mål, dem han som skiftesman handlagt; oell annan ledamot icke, der han som God Man biträdt. Landtmätare, så väl som annan ledamot, skall, innan han i Rätten inträder, doraare-ed aflägga, om denna ed förut ej svuren är.»
I tidig död sitt lif förspillt Af kärleksmod förklaradt, Och sorg och smärta tagit på, Att oss mer kär Han vara må: Med ängslig längtan se vi den I dunkel natt försvunnen; Ej kan på jorden mer igen Vår dyra skatt bli funnen. Gå måste vi till hemmets frid, Att skåda denna helga tid. De våra slumra längese’n; Hvad kan oss än fördröja? Vårt lefnadslopp är brutet re’n; Nu qval oss nederböja. Här finns ej vinst, ej egendom; Mätt själen är, och verlden tom. En bäfvan ljuft oss genomfar, Oändligt genomsvallar; Mig tycks, utaf vår sorg ett svar I fjerran återskallar. Till oss de käras håg ock trår, Och med sin helsningsflägt oss når. O, hän då till vår kärleks grund, Intill vår brudgums hjerta! Var tröst; re’n svalkar qvällens stund Vår kärlek och vår smärta. En dröm snart löser våra band, Och förer oss till Fadrens land. Ur de Philosophiska Uppsatserna. Personlighet; Uppenbarelse; Historisk Religion och Tvenne Testamenten. Viljan är det Första: Viljan sätter intet förut eller före sig; är sjelf, i sin natur, intet annat än möjligheten af ett följande (NB. den positiva möjligheten af ett positift följande). Hvad vill den? Förnuft; d. ä. förnimma sig och sin varelse. Viljan är Individualitet: – d. v. s. sjelfhet, sjelfbejakelse, ren positivitet, enhet (Monas, spirituell atom), determination, Lifvets Centrum, dess adstringerande band. Förnuftet är Universalitet: – d. v. s. sjelfförnekelse, annat-varande, ren negativitet, mångfald, perception, Lifvets Peripheri, dess lösning. Identiteten af Individualitet och Universalitet, i den mening, att den förra är den sednares rot (på oinskränkt vis, såsom i Gud, eller på inskränkt, såsom i Menniskan), kalla vi Personlighet. Liksom Individualiteten är Vilja och Universaliteten är Förnuft, så är Personligheten (betraktad i sin grund-egenskap)
Några af vännerna till författarens författarskap ondgöras kanske öfver hvad som stått i tidningen om en bok, som de funnit helt olika mot hvad granskaren upp-gifver, men den öfriga publiken som läser hvad i tidningen står, tänker: » jaså, det är en dålig bok, » och läser den ej. Och granskaren har då gjort, hvad i hans fönnåga stått för att hindra en författare att bryta sig väg. Yill den kritiker, som så gör, hindra vår literatur att växa? Hvilken förolämpning! Nej, han vill endast leda literaturen i de rätta fårorna, han vill hindra ogräs att spira upp jemte den möjligen befintliga goda säden. Han har således de bästa afsigter, han också. Gamle Holberg yttrade en gång att censorerna på hans tid slogo larm så ofta de i en ny bok fingo läsa något, som de icke visste förut. Det fins dylika censorer än, och man ville önska om dem detsamma som Holberg önskade om sina samtida granskare: att de skulle se till att man ej fick trycka dåliga skrifter eller gamla utslitna saker eller sådant, som är stulet från andra författare. Jag vet full väl att kritikerns yrke är svårt för den, som vill höja sig deri till en verkligt god ståndpunkt. Dertill fordras mycket studium, mycken bildning, mycken förmåga att sätta sig in i andras åskådningssätt, att teckna hvaije tid och hvaije individualitet med dess egna farger. Dertill fordras äfven att vara en man för sig. Men just derför att kritikerns kall är så vigtigt, just derför borde den, som omfattat det, vara ytterligt finkänslig såväl som samvetsgrann. Och aldrig borde det kallet tagas som någon reträttplats. Jag kan ej afhålla mig ifrån att här aftrycka hvad en svensk samtida skref till mig för en tid sedan. Brefvet — som jag har upphofsmannens tillstånd att göra med hvadjag vill — är ganska betecknande. Han talar der om literär kritik: » Inte begär jag beröm », säger han » men jag begär heller ingens lof att få skrifva som jag vilL Jag skrifver ju ej på nåder och ej för den, som ser på mitt arbete med ovilja.
Besv. o. Ekon.-Utskottets Betänkande, J\J 58. 17 På sätt motionären anfört, liar Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid sistlidne riksdag, i utlåtande JVs 30, som af alla fyra Riksstånden bifölls, hemställt, att enahanda då jemväl af motionären väckt förslag, om ifrågavarande böters utgående till mcdruslhållare, som emottoge den vanskötte hästen, måtte förfalla, då det kunde inträffa, i händelse detsamma sattes i verket, att bötesbeloppet, hvartill någon rustande fälles, utginge, efter öfverenskommelse delägarne i rusthållet emellan, till delning, i stället för den af motionären åsyftade ersättning och ansvaret således, som var afsedt att förhindra hästarnes vanskötsel, skulle alldeles bortfalla, och dessutom nya kontroller och ytterligare föreskrifter till följe deraf blefve af nöden. Till besvarande af motionärens nu gjorda framställning i detta ämne får Utskottet meddela, att, enligt ett i Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt, på grund af Landsboken för samtlige länen i riket, uppgjordt generalsammandrag öfver inllutne bötesmedel, som till Wadstena krigsmanshuskassa ingått, under loppet af åren 1859—1848, desamma utgjort: frän Christianstads län B:ko R:dr . 30: — » Upsala län 97: 32. och från Kronobergs län 25: 16. tillsammans 151: — eller i medeltal för ett år 15: 4. 9, samt alt, genom Kongl. Brefvet den 25 Juni 1806 är föreskrifvet, »att då någon rusthållare blir af vederbörande i dessa afseenden pliktfäild, rapport derom bör till Krigs-kollegium särskildt ingifvas, till behörig kontroll vid böternas uttagande»; och lärer det således finnas ådagalagdt, ej allenast att böter verkligen utgått, utan jemväl att behöriga kontroller i sådant afseende äro stadgade.
Hur går ni tillväga? » » Jag skrifver för a t t roa mig själf, » svarade Mus set. Den enkla anekdoten — den må nu vara sann eller ej — ger en träffande bild af de båda dramaturgernas skaplynnen: Seribe, faiseuren, effektsökaren, och Musset, den borne skalden, som, föraktande hvarje c o u p d e t h é a t r e, skref direkte ut af sin inspiration. Bland den sceniska konstens utöfvare träffa vi också den effektsökande faiseuren, som ej begär bättre än a t t fånga publiken med sina tekniska knep, bredvid den allvarligt arbetande konstnären, för hvilken uppgiften är det förnämsta och applåderna och berömmet af sekundär betydelse. Den sceniska artist, hvars bild inleder Iduns dagsnummer, har sedan många år dokumenterat sig hos vår teaterpublik som en konstnärspersonlighet af det äkta slaget, hvilken ej nöjer sig med lättköpta segrar, utan oafbrutet kämpar sig framåt och uppåt under trägna lifsstudier och en aldrig hvilande sträfvan a t t vidga sin andliga synkrets. Om man skulle spörja fröken Ahlander huru hon går tillväga a t t alltid glädja och värma åskådarne med sin konst, blefve hennes svar förvisso: » Jag arbetar för a t t glädja m i g själf. » Ty så är det. Hon har fått arbetsglädjens dyrbara gåfva, hvilken för hvarje yrkesutöfvare är en nödvändig häfstång, men kanske allra oumbärligast för konstnären. Det är henne en njutning a t t studera in en ny karaktärsroll, hvari hon riktigt får fördjupa sig, och där hennes artistintelligens blir i tillfälle a t t mejsla ut dessa verklighetstrogna detaljer, som förläna bilden, då den slutligen kommer i rampljuset, den r ä t t a prägeln af lif och sanning. Och hon har skänkt vår publik många så- dana gestalter under det nu tilländalupna — 2 — kvartsekel, som hon verkat vid Dramatiska föras till operationsbordet, efter att, ordteatern och där hon i nästa vecka på sin ningsmänniska som hon är, noggrannt ha recettoch jubileumskväll ämnar visa sig beställt om sitt hus.
Hvad först beträffar Herr Grefve Anckarsvärd,s förslag att ät-Förste Landtmätarne, under för dem afsedd benämning af Landtmäteri-direktörer, borde tilldelas en vidsträcktare verksamhet, till kontroll å öfrige Landtmätare inom länen, samt nödige ansedde aflöningsoch resemedel för ändamålet anslås; så anser sig Utskottet böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå att en del af dessa afsedda kontroller redan förefinnes, fastän för det mesta tillämpad af annan tjensteman än den, åt hvilken motionären velat sådant uppdraga. Enligt 5 § af Instructionen för General-Landtmäterikontoret den 4 Maj 1827 äiigger nemligen Landtmäteri-fiskalen den speciela tillsynen, huru de till Landtmäteri-staten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjernsten åliggande skyldigheter; i hvilken egenskap honom tillhör, bland annat: att tillse det de i orterna tjenstgörande Landtmätare inom föreskrifven tid aflemna dagböcker, arbetsförteckningar, karterenovationor och koncepter jemte tillhörande protokoller och beskrifningar; att granskade till General-Landtmäterikontoret inkommande årsberättelser och dagböcker, till upptäckande af de fel och försummelser, som i en elier annan måtto, och särdeles genom obehöriga uppskof i landtmäteriförrättningar, af förenämnde tjenstemän kunna vara begångne; samt att anställa åtal ä de tjenstefel eller försummelser, som af dem begås, och, då målet i slikt afseende vid vederbörlig domstol skall göras anhängigt, genom anmälan hos vederbörande Konungens Befallningshafvande om kronoåklagares tillförordnande, skyndsamt derom föranstalta, samt inåiet med oafbruten uppmärksamhet alla instanser igenomföija.
Skulle i Större bränneri tillverkning under en månad öfverskjuta det belopp, hvarför anmälan skett och afgift blifvit erlagd, vare tillverkaren pligtig att inom 8 dagar efier månadens utgång till Landtränteriet inbetala den afgift, som för sådant öfverskott sig belöper, efter den uträkning, Landskontoret meddelar, då med brännerikonlroliörens skriftliga intyg styrkes, till hvad belopp öfverskotlet uppgått. Detta skall, intill, dess afgiften derför blifvit gulden, uti särskildt säkert rum å det ställe, der tillverkningen skett, under kontrollörens lås förvaras. Afgift för öfverskott skall utgå med en fjerdedel förhöjning utöfver hvad i 42 g finnes bestämdt, om öfverskottet stiger öfver en tiondedel af det tiliverkningsbelopp, för hvilket anmälan skett och afgift blifvit förskottsvis erlagd. Öfverskoltstil 1 verkning,- som med mer än en, femtedel öfversliger nämnda tillverkningsbelopp, vare bränvinstili verka re förbuden. § 48 (44). i fall åter under en månad tillverkning ej skulle uppgå till det belopp, hvarför afgift blifvit erlagd, åge bränvinslillverkare att, då ett sådant förhållande med brånnerikontrollörens intyg hos Konungens Befallningshafvande styrkes, återlyfta så stor del af den erlagda afgiften, som mot minskningen i hans tillverkning svarar; dock må hvad han sålunda återly fta får ej öfverstiga en femtedel af den erlagda afgiften och återstoden icke i något fall understiga den afgift, sorn svarar mot den minsta tillverkning, hvarför anmälan enligt 4 § får ske. Bränvinstillverkaren skall inom nästpåföljande månads utgång sig bos Konungens Befallningshafvande till återlyflningen anmäla, vid förlust af rättigheten dertill. § 49 (43). Har någon anmält sig att bränvin tillverka, men vill derifrån afstå, eller uppgifven tillverkning till tid elier belopp inskränka, och bar han icke, på sätt 42 eller 44 § innehåller, anmälan derom gjort; vare skyldig att den oafkortade afgiften erlägga före den dag, då tillverkningen skolat börjas.
Vid föredragning af Lag-Utskottets den 13 i denna månad bordlagda Utlåtande N:o 5, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embetsförvaltning från sednaste till innevarande riksmötes början, lades 1 mom. till handlingarne, hvaremot 2 mom. bifölls. Bih. till R. St. Ridderskapet och Adeln väckta, samt Bonde-Ståndet delgifna motion, om meddelande af ett allmänt bestämmande af den aflöning vice pastor eller adjunkt för kyrkoherde-tjensts bestridande bör åtnjuta i förhållande till gällets taxerade eller kända afkastning, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och godkändes Bevillnings-Utskottets Memorial N:o i, om antagande af tre kanslister utöfver den i Riksdags-Ordningens 24 § bestämda kansli-personal. Den 19 December. \ Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Konstitulions-Utskottet Kongl. Maj:ts den 17 dennes på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändring i och tillägg till Riks-Akten af den 6 Augusti 1815. S. D. Remitterades till Stats-Utskoltel: Kongl. MajAs nedannämnde den 17 dennes på bordet lagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o Angående lösen för den åt korporalerna vid Indelta Arméen och soldaterna vid Södermanlands regemente anslagna aflönings-spanmål; tillika med ett i anledning af denna Nådiga Proposition denna dag afgifvet yttrande; 2:o Angående upplåtelse af vissa delar af Jönköpings f. d. fästnings om råde till Jönköpings stads disposition för ny tomt-reglering derstädes; 3:o Angående utbyte af indragna militie-boställena N:o 1 Steglinge och N:o 8 Plöninge vid Skånska Hussar-regementet mot Höganäs stenkols-verks egande andelar i kronoskatte-hemmanen N:o 1 Westra Klappe och N:o 1 Östra Klappe i Malmöhus län; 4:o Angående pension från Allmänna Indragnings-staten för Majoren 31.
Utskotten, som instämma i motionärens åsigt, att bibehållandet af en garnisonstrupp i hufvudstaden af ungefärligen lika styrka som nuvarande garnison, är af nödvändigheten påkallad, desto heldre, som den erfordras icke blott för bibehållandet af allmänna ordningen, utan äfven för att skydda den materiel och de Statens dyrbarheter, hvilka i hufvudstaden förvaras, hafva utaf de uppgifter som Herr Stjernsvärd sjelf meddelat angående kostnaden för garnisonstjenstgöringens bestridande i Stockholm, på sätt lian föreslagit, inhemta t att densamma skulle utgöra, enligt den Stals-Utskottet tillhandakomna skrifna motionen, 496,073 rdr 41 sk. 1 rst. men enligt den i Ridderskapet och Adelns protokoll tryckte tabell 503,011 rdr 14 sk. 5 rst., hvaremot kostnaden för Lifgardet till häst, Svea Lifgarde samt Andra Lifgardet, enligt Herr Stjernsvärds egen uppgift, icke uppgå sammanräknadt till större belopp än 497,701 rdr. Om man härvid betraktar, att verkställigheten af Herr Stjernsvärds förslag, utan att medföra någon minskning i den för garnisonstjenstgöringen i Stockholm utgående kostnad skulle hafva till följd indragning af 2:ne regementen med Stalssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtsk. Betänkande, N:o iS. 37 en nummerstyrka af 1,600 man infanteri samt 400 man kavalleri jemte dertill hörande 439 hästar; att vidare den indelte soldaten skulle vara borta ifrån sitt hem 6 månader hvart 7:de år och ätt under tiden rotehållarne skulle vidkännas ett ökadt besvär för skötandet af soldattorpen, samt att den tillökade tjenstepligten för den indelta soldaten sannolikt skulle komma att stegra legan för densamma och för honom försvåra utvägarne att försörja sig och familj, synes tillräckligt giltiga skäl vara för handen att afstyrka den ifrågavarande åtgärden.