Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ingen brådska. med, jag! Jag får inte följa ASP. Får ni inte! FR. DUFVA. Nej, kan ni tänka er, doktorn har förbjudit mig att vara mycket på sjön. Om eftermiddagarna får jag visst inte segla, säger han. Jag är så ledsen så! ASP. Det var ju bra tråkigt. LILLY. Ni är ju här för att sköta er hälsa, vet jag. FR. LILLY. Ack Harald, är det verkligen så angeläget? ASP. Kanske det vore bäst. DUFVA. Ja visst. Och doktorn är så vådligt snäll, så jag gör gärna allt hvad han säger, fast det kostar på ibland. Se där är han! (Doktor Vinge kommer in helt andfådd, Lilly skyndar emot honom.) DOKTORN. (Ger henne en förvånad, missnöjd blick.) Det är ett litet barn, som jag genast måste se om. Låt mig nu inte uppehålla längre, klockan är ju öfver sex! Häradshöfdingen är nog snäll och tar hand om min hustru och framför mina ursäkter till det öfriga sällskapet för det dröjsmål jag förorsakat. Jag hade så gärna följt med, om det varit mig möjligt. Damerna bli otröstliga, det vet jag. DOKTORN. Är du tillräckligt varmt klädd, Lilly? Har du min plaid? Nå, det var bra. Ja, mycket nöje, vännen min! FR. DUFVA. (Kokett.) Det gläder mig riktigt, att doktorn inte får följa med, när ni inte ville låta mig fara. DUFVA. DOKTORN. LILLY. (Sakta till doktorn.) Ja, du har fått vänta, men jag kan inte hjälpa det. Du vet ju att jag inte rår om min tid själf. Sist har den här unga damen lagt beslag på den. FR. DUFVA. (Kokett.) Och pröfvat doktorns tålamod alldeles rysligt! Det är grymt att jag inte kan få vara med på utfärden I DOKTORN. (Klappar henne på axeln.) Stackars lilla fröken, det kan verkligen inte gå för sig. (Till Asp:) Se häradshöfdingen! Sällskapet är väl rysligt otåligt, nu skall jag bara — (går mot dörren, men häjdar sig.)
I ramsta llda, för olika ränta vid de olika lånekontoren, finnes älven ett annat, nemligen att, såsom man vid införande af deri fria räntan yttrat, räntans stigande och fallande skulle vara ett slags barometer på penningeställningen i landet och en varning för åtskilliga personer alt icke ingå i spekulationer, liksom en uppmuntran för andra. Mari kan väl icke förbise, alt det kari inträffa, att det är godt om penningar i Skåne, då det är ondt derom här i Stockholm, och alt det är olika penningetillgång i Göteborg och på Gotland. Man har sagt, att detta kail jemkas genom att öfver fl y Ita penningar från det eria stället lill rict andra. Meri sådant kan icke ske genast, och kanske gå månader, innan en sådan åtgärd vidtages. Alt det finnes ett förhållande mellan upplåningsräntan och utlåningsräntan synes mig klart; ty insättningen är beroende af peiiningetillgången och räntefoten. Jag instämmer med dem, som yrka afslag å Utskrts förslag och bifall till Hr Lindströms reservalion. Gr. Mörner: Jag får anhålla att få hänvisa Frih. Liljencrantz till 18:(1 e punkten af delta Betänk., hvilken punkt afhandlar förändringar i bestämmelserna om upplåningsräntan. För öfrigt vill jag endast, med anledning af den siste värde talarens yttrande derom, att fullmägtise skulle taga månader på sig, för att göra sina dispositioner, tillägga, att detta är en beskyllning, som, enligt milt förmenande, saknar grund,och föreställer jag mig alt de framgent skola fullgöra sina åligganden med samma nit och skicklighet, hvarför de hittills erhållit ett ampelt vitsord. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredrik: Het kan visst sy nas, som det skulle vara rättast lör en pennigeanstalt att laga den högsta ränta, som kan erhållas, såsom de enskilda anstalterna också göra. Men R. St:rs bank bör icke betraktas ur samma synpunkt. Hen har i första rummet skyldighet att upprätthålla myntvärdet och sedan att utlåna sina medel och, såsom en statens anstalt, tillse att dessa medel komma näringarne till godo, samt hafva tillsyn öfver Sveriges rörelse och behof i allmänhet.
Förklaranderne kunna för deras del icke inse någon rimlig grund, hvarföre ett arfvode, åtnjutit på fjerde hufvudtiteln af en Amiralsperson på grund af förordnande, icke skulle böra utgå af samma titel, då samma Amiralsperson, ehuru StatsRåd blefven, blifvit af serskilda anledningar vid meranämnde arfvode för någon tid bibehållen. Förklaranderne tillförse sig, på dessa grunder, ett fullkomligt frikännande från ansvar i och för deras rådgifvande åtgärder i denna sak. Påminnelserne i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Gyllenhaal. Grip. Memorialet L/t. F., angående rådgifvande åtgärder, som förmenas leda till Rikets belastande med gäld. Första punkten, om det för utvidgning och ombyggnad af Trollhätte Kanal och Slussverk bevilljade anslag af Handels och Sjöfartsfonden. Jemte åberopande af hvad de från svarandernas sida afgifne förklaringar i delta mål innehålla, får, med anledning af Hr JustitieOmbudsmannens 308 påstående mot de häruti Rådgifvande Ledamöter af Konungens StatsRåd, vördsamt anföras. Likasom i anmärkuingsmemorialet emot de rådgifvande åtgärderna i denna fråga, har Hr Justitieombudsmannen, i sitt påstående om ansvar för dem, icke gjprt något afseende vid de så till olikhet i sak, som i rådgifvandepersonal, härvid förekommande väsentliga skillnader, utan har i förra fallet sökt framställa enahanda anmärkningsgrund, och i den sednare enahanda ansvarspåstående. Den första beslutandeåtgärden af de i denna fråga anmärkte är antagandet af Handelshusets Schön et Kompagni anbud, i afseende på öfvertagande af Trollhätte Kanals och Slussverks ombyggnad, och i följd deraf beviljandet åt detta Bolag af 60,000 R:dr Banko årligen i 25 år af Handels och Sjöfartsfonden för ernåendet af detta ändamål. De derefter följande besluten i saken utgöra följder af detta, och, med undantag af de medgifna accepterna, innebära de ingen ny fråga.
Utan befälhafvarens tillstånd må ej någon af besättningen för egen eller andras räkning taga ombord varor. Sker det, betale den felande den högsta frakt, som i afseglingsorten erlägges för dylika varor å sådan resa, som den fartyget företaga skall. 32 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 164-. § 64. Sjöman, som i rederiets tjenst blifver sjuk eller skadad, kau från tjensten skiljas, men eger rätt att, på rederiets bekostnad, erhålla läkarevård och underhåll, likväl, om sjukdomen eller skadan inträffat före afresan, eller han ej är återställd vid fartygets återkomst till Svensk hamn, ej längre än fyra veckor, räknade i förra fallet från sjukdomens början och i det sednare irån fartygets ankomst. Inträffar sjukdomen eller skadan under resan, och kan sjömannen ej förblifva ombord, öfverlemne befälhafvaren honom till konsuln, eller, der ej konsul finnes, till annan pålitlig persons omvårdnad. Så länge den sjuke är ombord å fartyget, åtnjuter han full hyra. Har sjuk sjöman blifvit qvarlomnad å utrikes ort, utgöras kostnaderna för hans vård af rederiet, hvilket det åligger ombesörja hans hemförskaffande, på sätt i § 60 är stadgadt. § 65. Är sjukdomen eller skadan ådragen genom eget groft vållande eller derigenom att sjömannen utan tillstånd lemnat fartyget, är befälhafvaren väl förbunden att, om så behöfves, draga försorg om hans skötsel och vård, men kostnaden derför afkortas å hans innestående hyra. öfverstiger kostnaden hans fordran hos rederiet, är detsamma ej förbundet att något derutöfver för sjömannen utgifva. § 66.
R:dr; dito dito, 613: 78. 541: 78. » utvidgningen och fördjupningen af Trögdbo dike, på gränsen mellan Lagunda och Trögds härader, å 3.400 R:dr; dito dito, 2,628: 76. 2,352: 76. » utdikningen af Wånge och Läby träsk samt sänk ningen af Albo och Ekeby sjöar inom Ulleråkers och Hagunda härader, emot årlig återbetalning af 8 procent utaf lånets ursprungliga belopp, hvarvid 4 procents ränta beräknas, 13,000: — 13,000: — inom Stockholms lån: för utdikningsarbeten vid Wårby egendom i Huddinge socken, å 1,725 R:dr; återbetalas jemte kronoutskyiderna, 1,466: 16. 1,379: 91. » utdikningen af en mosse å egendomen Fullersta i samma socken, å 2,400 R:dr; dito dito, 672: — 480: — » ett utdikningsoch vatten aftappningsarbete vid Lock staholm i Husby socken af Långhundra härad, å 6,450 R:dr; dito dito, 1,290: — 774: — » utdikningen af Barrsjökärret på Södra Nånö bys egor i Estuna socken, å 330 R:dr; dito dito, 145: 21. 118: 81. » sänkningen af sjöarne Norrviken och Edsjön inom Sollentuna, Eds och Fresta socknar, å 6,000
På Dragande Kall och Embetets vägnar. P. Dufva. Olof Xeyonstedt. Adlerstedt. Wullfenstjerna. J. Braunerhjelm. Nils Sandelhjelm. Olof Lindberg. Paul Stockenström. Enligheten med Originalet betygar , af Linköpings Lands-Contoir den 19 Sept. 1765 Anders [Reuter. Likheten med afskriften S. P. Nordstedt. Landtmätare. Laur. Westerberg.” Förmenande Bruks-Inspectoren att af detta Document fullkomligen upplyses, att så länge Lindön till Fårafvelns begagnande nyttjas, kan åbo-rättigheten icke anses förverkad. Härefter inlemnades å förre Riksdagsmannen för Akers Härad Jonas Jonssons vägnar följande afskrift: ”Vördsamt Memorial! I anled ning deraf att jag, då Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott öfver alla i Riket befinteliga Krono-egendomar och andra lägenheter uti detta Hedervärda Stånd upplästes , ibland dem saknade en Kronans Ö, belägen i en gren af Mälaren i Akers Härad och Södermanland, kallad [Lind - Den 7 Juli, 875 Lindön, har jag ansett reed min Biksdagsmanpa pligt instämmande att förskaffa mig the underrättelser, som, om denna lägenhets beskaffenhet , stätt att erhålla. Denna Ö har till en Ht Borgmästare Kierrman för något öfver 50 år sedan blifvit upplåten emot förbindelse, att d.erå anlägga ett Scheffer;, efter hvars tid en General Duvall thensamma possiderat och nu innehafves den för närvarande af Herr Bruks Patronen A. von Wahrendorff. Utom the få får, som Ängsvaktaren å öen för sin egen nytta der födt, har ingen Fårafvel derstädes på 30 årstid blifvit underhållen, utan deremot har Höet till större delen derifrån. blifvit bortfördt, ända tillför vid pass 3 a 4 år sedan, då ett Dårhus af nu varande ipnehafvaren å öen blifvit uppsatt och någre får ditförskaffa* de.
Protocoller, funnit att redovisning derföre jemväl saknades, samt på sådan grund ansen de Herrar och Män, som haft sig af de RespectiVe RiksStånden uppdragit att ombesörja tryckningen och medlen derföre utqvirterat, böra för de tryckte Exemplaren behörigen redoyisa , och iör de Exemplar, hvarföre redo icke visas kunde, återbära den betalning de derföre uppburit: Hvarefter Utskottet slutligen hemställt, att, då Medlen till tryckningen, så för Bihanget, som för protocollerre , rngått af den till Riksdagskostnaderne af RiksgäldsContoiret nfbetalde Summa, Fullmägtige derstädes jnåtte få sig uppdragit, att redogörelsen för de tryckta Exemplaren af Vederbörande infor, dra och emottaga, jemte de öfverblifne Exemplaren och hvad af vederbörande kunde komma att contant erläggas, samt att för alltsammans sedermera till Riksens Ständer under nu påstående Riksdag aflemna en fullständig redogörelse. 3:0 Af den 5 dennes, öfver de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande af den 12 sistledne ja. nuarii, i anledning af Landshöfdingen i Norrbottens Län , Friherre G. A. Koskulls underdåniga hemställan, om anstånd till Februarii månads slut innevarande år med indrifvandet af den återstående delen af Vesterbottniska Lånet, som skall erläggas af Invånarne i Norrbottens Län j uti hvilket Utlåtande Utskottet, som förmodat att b malde Kongl. Majus Befallningshafvande fogat den anstalt att medlen Den 17 Mcirtiit e, m. 245 kunde varda infordrade aldra senast tillFebru-i arii månads slut, ehvad ock Kongl. Maj.ts Nådiga b slut förr eller sednare kunde komma honom tillhanda, i öfrigt tillkännagifva , att Utskottets ifrågavarande Betänkanderedan blif» vit af PresteBorgare-och BondeStånden deri J9 sistledne Januarii bifallit. 4:0
Den forsta, att Ulsk:n anse frågan bom på rus lii ”111 arnes goda vilja oell samtycke, huruvida KonungToch Ständer kunna, i afseende på reg:!ets organisation ifrån cavalieri till infanteri och tvertoin, besluta. Det är af 80 §:n Reg.- F:n klart, att ändringar i indelt).verkets bufvudgi under icke kunua annorlunda ske än genom Konungs och Sländers sammanstämmande beslu! ; men medelst sådana sammanstämmande beslut kunna andi ingar oär som helst ti llvögnbringns. Den andra oriktigheten består deruti, all hos Konungen begära på en gång framläggandet af en allmän defensionsplan för Riket, och partiella omregleringar af en del utaf armeen, Det är tids nog med sådant, sedan Konungen, om [Jan i nåder skulle finna tjenligt att förelägga R. St en sådan plan, låtit upprätta och förelagt Ständerna densamma, att pröfva hvilket eller hvilka regtten, som höra afsitta elier uppsitta, och då bör med detsamma frågan om villkoren afgöras. Anleda, till en tredje anmärkn. finne)' jag deruti, att Utsktn föreslå ‘alt den soifia bataljonen af Bohusläns regemente må förvandlas till ständigt infanteri, under samma villkor, som under den )5 Augusti 1777 äro vordne för den norra bataljonen af ifiågavar. legde stadgade, titan afseende på de olika förhållanden, sorn gifvit anledn. lill den ena eller andra bataljonens afsittning. Jag skulle tillstyrka afslag å elelia betänk., om ej upplyst blifvit alt de 3:ne öfriga Stånden detsarnmn återremitterat; men som detta skett, är det så mycket hattie, ty Utskm komma nu i tillfälle att omarbeta betänk. Jag inskränker mig således ali förena mig med Hr Prytz i begäran om återremiss. Ilr von Hartmansdorff, Aug.:
Brottslingen icke lagligen hör kunna ålåggas en ny straffdom, Deportationen så mycket mindre förtjena afseende, som utom det, att den till Lifstidsfästning dömde vsldsverkarén, bör kunna anses, sorn en från samhället utesluten medborgare, och att Konung och Ständer böra ega rätt, att från ett lifstids förvaringsrum, förflytta honom till ett annat ännu säkrare; Deportationen icke är en ny straffdom utan snarare etfc slags nåd eller mildring, heldst uti Englands och Hollands Deportatiönsplatscr desse missdådare erhålla pa nytt friheten att utkomma, arbeta, och om de vilja förbättra sig, att åser i ett annat samhälle der deras förre brott äro okände kunna uppkomma till ett välstånd, sota 744 '/.vigUtskottets Betänkandtii. inom Svenska Fästningsmurarne skulle blifva dem omöjligt. 2:0 Af Herr Gripenstedt: som anmärker, dels den högst skadliga och ofta vidtagne proceduren , att i ett och samma fängelse Förvara flere både äldre och nyare spitsbofvar, dels och de omvägar som tagas med redan förivundne tjufvar, då uppå deras uppgifter om å andra otter begångne Brott de måste forslas till ytterligare rån* sakningar och derunder finna tillfällen att komma på flygten, hvarigenom allmänheten försättes i osäkerhet och oro för sådane våldsverkares tilltagsenhet’ och då samhällglagarne måste ega till föremål befrämjande af allmänt lugn, hemfrid och säkerhet, har Herr Gripenstedt framstäldt nödvändigheten, att antingen genom en klok och säker förbättring afhjelpa det ofullständiga uti nu gällande BrottmålsLagar, eller också vidtaga en ny Lagstiftning i de mål som så helt och hållet röra den allmänna valford en. 5:0
Jag instämmer till alla delar med Lagutskottet, och i anledning af hvad som blifvit anfördt i motsatt mening, tager jag mig blott friheten framställa, om det är rättsgrunden, eller ömhetskänslan, som i Lagstiftningen bör göras gällande. Nuvarande förhållande, som gör tredje mans rätt beroende af en tyst förmånsrätt, hvilken man omöjligen med säkerhet kan känna, och taga sig tillvara för, anser jag verka högst menligt på förtroendet, och göra alla creditförhållanden osäkra. Jag medger visserligen, att föräldrar böra tillse, det deras barn ej komma i nöd, men sådant bör icke ske på borgenärers bekostnad. Jag kan således ej biträda den mening, att den tysta förmånsrätten hos förmyndare för barnarf bör fortfara. Jag tror, att, till beredande af säkerhet för sådane arfvemedel, den enda och nödvändiga utvägen bör vara att stadga, det medlen ovilkorligt skola i förmyndarens egendom intecknas; och då jag icke ser något hinder för en sådan åtgärd, hvarigenom man kommer i det enkla förhållande, att säkerheten ensamt beror på en tidigare inteckning, tillstyrker jag bifall å Betänkandet. Friherre Ehrenborgh: Innan jag går att besvara Herr Ribbiugs anmärkningar, torde Den 7 Maji f. m. 189 det tillåtas mig framställa en korrt uppfattning af ämnet, till tjenst för dem, som äro obekante dermed. Förhållandet är, att, enligt 1734 års Lag, barnarf har förmånsrätt framföre senare tillkommen inteckning; hvaremot Utskotten nu tillstyrkt, att förstnämnde förmånsrätt måtte flyttas nedom inteckning. Frågan är af yttersta grannlagenhet, och måhända äfven af högsta vigt för allmänna crediten. Hos Utskottet hafva visserligen kommit i öfvervägande äfven de anmärkningar Herr Ribbing nu gjort emot Uskottets förslag; och de hade icke saknat vigt, om de ej, enligt Utskottets tanka, bordt vika för den af erfarenheten bestyrkta sanning, att den så kallade tysta förmånsrätten, sällan eller aldrig, uppfyller ändamålet att tillskynda fullkomlig säkerhet för barnarf, om den ej understödjes af förmyndarens redlighet; och att, der förmyndaren ärligt uppfyller sin pligt, denna tysta förmånsrätt icke behöfves till inteckningshafvarens förfång.
Besv. och Oecon.-Utshottens Betänkande N-o 1. 3 Reservation af Herr Leffler: ”Sorn jag, inom Vällofl. Borgare-Ståndet, väckt en motion af nära lika innehåll med den af Herr Montgomery , hvilken senare nu utgör ämnet för Högloft. Utskottens Betänkande, men Utskotten icke funnit lämpligt att uti densamma tillstyrka Rikets Högloft. Ständer att vidtaga den åtgärd, Herr Montgomerie föreslagit; får jag mig deremot reservera. Skillnaden emellan min och Herr Montgomerys motioner är den, att jag föreslagit att bränvins-bi änningen måtte med den förste nästinstundande Maji elier Junii månader upphora. Jag hade helst omfattat Herr Montgomerys ide'e, att inställelsen borde ske genast; men jag befarade, att det icke kunde låta sig göra ej eller vunne bifall. Jag hade emedlertid förmodat att, ehuru Högloft. Utskotten på de uti Dess Betänkande anförde skäl icke ville tillstyrka bifall till bränvins-bränningens upphörande genast, skulle Utskotten dock baft full anledning att göra det, för upphörandet inom bestämd kortare tid. Skälen derföre äro, enligt min öfvertygelse, så talande att de icke lära kunna jäfvas. Den som känner Riksdags-ärendenas vanliga gång, finner lätt att den nya Bränvins-Förordningen, med de helsosam ma förändringar, som vi deruti hoppas, icke konnae att till allmän efterlefnad blifva utgifven förr än nästkommande år. Således skall, om krig eller missväxt icke mellankommer, bränvins-productionen inom landet fortgå hela det innevarande året på det hittills förderftiga sättet. De redan varande ofantliga bränvins-lagren skola, särdeles genom de större Fabrikernes ansträngning, fördubblas, och den lika allmänt uttalade sorn gillade grundsattsen, att enda sättet till hämmande af det olyckliga fylleriet är att minska bränvins-qvantiteten och bringa det uti tillräckligt högt pris, ännu längre tid icke komma uti verksamhet, om ock den nya Författningen blifver än så god och till ändamålet ledande.
Dä utaf mänga yrkades at fä höra upläsas utur Herr §KM6ebran68 Dictamen de siere gängcr derutur äberopade ord, framträdde han i sirankct och upläste dem, lydande fullständigt som följer: "Lemnom derföre ät dem "det tilhör, nemligen ät Stats-Rädet och Hem"liga Utffottct, answaret inför Gud och men"niffor, inför samtid och cfterwerld, om de u"tan den samwetsgrannaste pröfning tilstyrkt "ett beslut, hwilket wi nödgas fatta sä tilsä"gandes med förbundna ögon." Ridderskap^ och Adeln yttrade härtil mycket bifall. Friherre kurck, knut, hos Herr Grefwe» och Landtmarffalken fär jag fördenskull ödmjukast anhätta,detwärreserwationsä mättejusteras, at de rrd i Herr Ofwersten LKjöläc-branZs Dictamen, hjyarpä den grundar sig, til undwikande af allt Den 18 Julik. 36z allt wist för ständ mätte verb v Lim uptagas. Hans Ercellence Herr Grefwe'?.nuti, om Herr Grcfwcn och Landtmarffatken behagar göra Proposition, afstär jag gerna frän Votering, om det blott tillätes at de som warit af den skiljaktiga tankan mätte fä sin Reserwation i Protoeötlet förwarad. Derefter utlät sig Herr Landtmarffalken til Friherre 8tjern8ti.-6c, at enär han nn mera more den ende som pästode Votering, torde han behaga deri frän afstä; hw arpä Friherre 8tjci-n8teclt swarade at Dotering blifwit af honom yrkad sä som den yttersta af hans rättigheter, men at han ocksä nu kunde läta densamma falla. Herr Grefwen och Landtmarffalken > utbad sig fä göra följande Proposition: Anser icke Högloft.
Sedan, med anledning af föreskriften i nådiga cirkulä r-brefvet den 17 September 1856, angående förändring i sättet för uppgörande af Konsistoriernas och elementarläroverkens räkenskaper, mom. h., Konsistorium den 19 Maj 1858 hos Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor förfrågat sig om sättet för de til! stiftets läroverk utgående nya lönernas reqvisition och utanordning, anmodade Eders Kongl. Maj.ts och Rikets Stats-kontor, i skrifvelse af den 21 i samma månad, Konsistorium att, enär reglering af elementar-läroverken ännu icke blifvit i nåder fastställd, vända sig, såsom tillförene öfligt varit, till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Upsala län uti frågor, rörande anslag för läroverken inom stiftet, hvadan alla sådana lönemedel för år 1858 af Konsistorium reqvirerades från Eders Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande och derefter fördelades på de särskilda läroverken. Några reqvisitions-förslag af vederbörande Rektorer, i enlighet med föreskriften i högstberörde nådiga cirkulärbref, kommo derföre icke i fråga för år 1858, ehuru de af Rektorerna för lista tertialet ingåfvos och af Konsistorium, förr än Kongl. Stats-kontorets svar ingått, godkändes. Endast Rektor vid Upsala högre Elementar-läroverk bilade detta första reqvisitions-förslag vid årets — 353 — räkenskap, hvarjemte Rektor vid Hudiksvalls Läroverk i räkenskapen intog^ skälet till förslagets utelemnande, hvilket synes vara orsaken, hvarföre ingen anmärkning vid Hudiksvalls Läroverks räkenskap blifvit gjord. Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts A. F. BECKMAN. Upsala Domkapitel den 5 December 1860. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, H REUTERDAHL. TORÉN.
Sammanräknade summan, sorn banken i sådant afseende liar att anvisa, får icke öfverstiga 2,500,000 r:dr banko, hvilka fördelas på vederbörande låne-kontor eller afdelningar i förhållande till medeltalet under sednast förflutna trenne åren af den eller de privatbankers sedel-utgifning, sorn skall ersättas. Afdelningen eller låne-kontoret afgifver inom det anvisade beloppet assignationer på banken, ställde å 20 r:dr hvardera, och, efter föregången avis, i banken vid anfordran, betalbara; kunnande dessa assignationer i al! kronans uppbörd emottagas. Det i § stadgade maximum af sedelstock må härigenom icke ökas med mera än högst 2,500,000 r:dr banko. Slutligen bör Utskottet anmäla, att, i händelse förestående jemkningsförslag af Ilikets Ständer bifalles, den § af blifvande banko-reglemente, som kommer att motsvara den 124 §:n i nu gällande banko-reglemente, lärer böra oförändrad bibehållas. Stockholm den 10 Juli 1848. Reservation: af Riksdagsfullmäktigen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, sorn ansett den uti ofvauberörde sammanjemnknings-förslag upptagna summa Bih. till R. SL Brot. 1847 och 1848. 6 Sami., 1 Afd., 26 Baft. 2 i# Banko-Utskottets Memorial, N:o 72. böra bestämmas till fem millioner r:dr banko, på sätt nuvarande Banko-reglemente innefattar. Doktor Sandberg ville kafva antecknadt, att han icke varit närvarande, då detta memorial beslöts. STOCKHOLM, w. f. »almak. 1848. Ank. lill Exp.-Utsk. den 10 Juli, kl. 8 e. m. Utlåtande, i fråga om bildande af en pensions-anstalt för enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid banko-diskon ten , låne-kontoren samt Tumba bruk.