Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga proposition intill nästa riksdag oförändradt utgå, hvilket blifvit af Rikets Ständer bifallet, och då Utskottet hade sig nogsamt bekant, att ett sådant beslut blifvit af Ständerna redan fattadt, så lärer detta Utskotts beslut endast vara en gåta, ty besynnerligt ser det åtminstone ut, att ett Rikets Ständers Ekonomi-Utskott kan för samma Ständer framkasta ett lockbete, likasom skulle desse obetänksamt nog fastna på kroken. Jag har derföre icke kunnat med min röst bidraga till ett sådant beslut. Hvad majoritetens inom Utskottet egentliga mening härmed varit, ligger ännu efter milt förmenande under en dunkel slöja, som troligen icke kommer att lösas förr än i framtiden. Genomskådar man Riksdagsförhandlingarna vid 1840 års riksdag, så finner man hvad svårigheter Bonde-Ståndet hade att bekämpa från de höglärdes sida för att få folkskolor och seminarier bildade. Nu sedan desse nyligen kommit i gång och börjat gagneligt verka på de mindre bemedlade folkklassernas så väl fysiska som moraliska tänkesätt, hvilka sakna tillgång alt uppehålla sig i de högre läroverken, så måste man väl medge, att ett Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänktmd«, N:o HA - SS seminarium vid hvarje domkapitel är af stor vigt och nytta för de fattigare folkklasserne, och hvilken rätt tänkande kan på goda och förnuftseuliga skäl framstå med den grundtanken, som uttalades vid målets handläggning, att, då en person genomgått ett seminarium, han sedan är oduglig till arbete eller något annat yrke, än skollärare. En sådan tanke är, efter mitt sätt att se saken, falsk, och utgår ej från rena afsigter. Inom Utskottet har äfven den åsigten gjort sig gällande, för att kunna genomdrifva den föreslagna inskränkningen i seminariernas nu varande antal, utan att afse de fördelar, som de i sitt nuvarande skick åstadkommit och än ytterligare åstadkomma, nemligen, att derifrån utgår för stort antal elever, som slutligen saknar all sysselsättning.
Då nu till afgör»nde skulle företagas fråh U^kottets And,fa Beredning inkomna Eör - Den 16 Juli. 1415 Förslag till Betänkande, 1 anledning af de fran Biks-Stånden till Utskottet remitterade Memorial och Dietamina, rörande yrkad ändring uti Hålloch Gästgifveri-skjuts inrättningen m. m., anmältes, att Herr Prosten Doctor Ekelund in» gifvit ett anförande , innehållande dess särskilta mening i detta mål, med anhållan, att detsamma måtte få åtfölja Utskottets i ämnet afgifvande Betänkande till de Respectiva Biks-Stånden; och var nämnde Herr Doctorns anförande af följande lydelse: ”För min del fimner jag Beredningens Betänkande, rörande Skjuts-inrättningen, skrifvet med den grundlighet, tydlighet och sanning, att jag förutser, att det till hela sin vidd antages. En enda anmärkning vill jag likväl göra, vid påståendet om tillökning i skjutslegan. Kanske står den redan i Betänkandet, men den har då undfallit mitt öra. Det Hedervärda Bonde-Ståndet blir kanske det som mest skall komma att lida om en sådan tillökning beviljas.. Från Nämndemannen till Lagmannen, har en hvar i Embets-resor skjuts för flera hästar — derefter uppgör han sin arfvodes-räkning och den blir i samma mån dryg, som skjutslegan blir högre. Länsman, Fogde, Landtmätare, Häradshöfdinge med flera — alla dessa, som af Bonden ofta påkallas och be* höfvas, måste genast dyrare betalas. Detta gäller äfven för alla andra, som af Allmogen, till Riksdagar, sammanträden, eller hvad som heldst, få något särskildt uppdrag. Ögonblickets vinst, 6«m några få af detta Stånd kunde vinna, skall tungt Den 16 Juli. tungt återfalla på de flesta , och gå fullkomligen ut igen af alla. Några korta allmänna anmärkningar vid elen 180g utkomne Förordningen, rörande Skjuts-anstalterna i Riket, torde jag ock få tillägga: 1:0
Då äfven denna Stats-Verkets ersättningsskyldighet är af Kongl. Maj:t uti Dess Högsta Domstol fastställd, medelst Nådig Dom af den 27 Juli 1838, tillstyrker Utskottet likaledes, att berörde 14,707 R:dr 28 sk. 7 rst. må, på enahanda sätt, som de uti föregående punkter omnämnda medel, afskrifvas. 7:0 Ersättning till Arrendatorn Sven Svensson för en genom missväxt liden förlust, jemlikt Kongl. Enligt hvad Utskottet inhemtat, har Krono-Länsmannen P. Otterström, genom Kållands Härads-Rätls Utslag den 29 sistlidne Maj, blifvit ålagd att berörde medel ersätta; men huruvida Utslaget vunnit laga kraft, eller Ot terström deröfver anfört besvär, har Utskottet icke varit i tillfälle att få upplyst. Emedlertid anser Utskottet sig i detta sakens skick icke kunna medlens afskrifning tillstyrka. 8:0 I och för fullföljd af rättegången med Tracteur Björkman _, såsom Arrendator af bro-afgiften vid de emellan Stockholm och Drottningholm belägne broar, enligt Kongl. Efter den upplysning, som blifvit Utskottet meddelad, äro, genom Kongl. Maj:ts den 27 sistlidne April gifne Nådiga Dom, Under-Rätternes och Hof-Rätternes beslut ändrade och ogillade, samt Björkman endast tilllagd 58 R:dr 16 sk. afkortning i 1836 års arrende för Trallebergs bro. Då berörde afkortning kommer att i författningsenlig ordning af Björkman tillgodonjulas; hvaremot de här förut omförmäldé i43 R:dr 18 sk. 8 rst. få af Stals-Verkel ålerlyftas, hemställer Utskottet, 6 Sials-Utskoltets Utlåtande, lY.o 563. att frågan om afskrifning af sistnämnde belopp må förfalla. 9:0
Nå, Gud vare lof! med nästa post skall han få veta, att jag i det fallet afsäger mig hans faderliga omsorg. Men nu torde det vara tid att gå till hvila, så att jag ej i morgon ser ut som jag rumlat bort natten.” Hastigt var doktorn förflyttad till drömmarnes rike. De tycktes dock ej vara af samma natur, som de vid hvilka han insomnat; ty då han först långt in på morgonen vaknade, var hans första ord: ”hu, rysligt!” Men sedan han en stund stirrat framför sig, utropade han, för att liksom på en gång förstöra det otrefliga minnet af nattens fantasmagori: ”Bah! jag är ingen narr, ingen käring, som tror på drömmar!” Han steg upp, drack sitt kaffe, klädde sig med synnerlig omsorg, och gick ut på den vanliga förmiddagsrunden, hvarefter han, i sällskap med några muntra bröder, åt middag på stadens bästa värdshus, och upplifvade der, vid glasens klang och muntra samtal, sina minnen och förhoppningar från den förra till den stundande aftonen. Klockan tre eftermiddagen var staden W–s torg en samlingsplats för dess unga och eleganta verld. Slädarne samlade sig, brokiga, med och utan nät; bjellrorna klingade, hästarne frustade, piskorna klatschade, herrarne befallte, skjutsbönderna muttrade, anordningar till höger och venster; allt lif och rörelse. Slutligen ankommo de sista slädarne. ”Hvad tusan, bror Klein, har du ingen dam?” ljödo basoch tenorstämmor från flera håll. ”Jag skall väl skaffa mig en,” genmälte den tillfrågade. ”Medan ni gör paraden kring stadens gator, skall jag under tiden vigilera.” ”Ah!” skämtade en tjock, vargskinnsbepelsad herre, ”bror är icke af min tanka, rörande beqvämligheten att resa ensam. Kunde jag lösa damernas tungor, så väl som deras bahytter och slöjor, torde man väl erfara, huruvida en liten viss dam utom staden saknas.” ”Gissadt, herr kollega!” försäkrade Klein. ”Med din tillåtelse skall jag söka att få rätt på henne, den enda saknade.” Och nu satte sig alla slädarne i rörelse. Vid Norr Tull skulle de alla mötas.
Rikets högsta värdighet, och Stats-Råden den närmaste derintill. Stats-Minister eller Stats-Råd må icke tillika annat Embete utöfva, ej eller några inkomster deraf uppbära. Justitie-Råd må ej tillika annat Embete innehafva eller utöfva. §. 35. Stats-Rådets Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade verk, Justitie-Kanslern, Cheferna för Tullstyrelsen och för Postverket, Expeditions-Chefer i Stats-Departementen, Ofverståthållaren, Underslåthållaren och Politiemästareh i Hufvudstaden, LandshÖfdingar och Ståthållare i landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, General-Adjutanter, Öfver-Adjutanter, Stabs-Ådjutanter, Commendanter i fästningarne, Capitaine-Lieutenanter och Officerare vid Lif-Drabanterna, Öfverstar för; Regementena, Sekund-Cheferna för Gardes-Regementena till häst och fot samt Öfverste-Lieutenanter vid Lif-Regements-Brigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifikations-, Fältmätningsoch nl. i Höft. 10 74 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. Sjömätnings-väsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för Handeln bos främmande Makter, samt de Embetsoch Tjenstemän, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefvexlingen och vid Beskickningarne nyttjas, hafva förtroende-syslor, hvarifrån Konungen ina dem entlediga, när Ilan pröfvar Rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sådana beslut i Stats-Rådet, hvars Ledamöter vare skyldige att deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga. §. 36.
Såsom tillhörande politi-anstalter torde jemväl böra nämnas, att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sistlidet år fastställt Byggnadsoch Brandordningar för Ljungby köping, hvars allmänna kassa ägde vid 1855 års slut en behållning af något öfver 3,560 R:dr banko; att Trollestorps gästgifvare - 12 gård i Sunnerbo härad inrättades 1851 för att underlätta skjutsningen emellan Ljungby oell Skeens gästgifvaregårdar, belägne 2| inil från hvarandra, samt att Kronolänsmans-distrikten inom Konga härad år 1854 erhållit en förändrad indelning. Skjutsningsbestyret inom Länet utgöres numera allmänt af gästgifverioch reservskjutsskyldige och endast vid Skeens gästgifvaregård i Sunnerbo härad bestrides skjutsningen genom entreprenad. § 5. 1Veactö stad. Folkmängden, som vid sistlidet års slut uppgick till 2,807 personer, deraf 1541 mantalsskrifne, har alltså under dessa fem åren ökat sig, och staden kan nu anses vara fullt bobygd efter 1843 års eldsvåda. Afbetalningen å de erhållne byggnadslånen har hittills blifvit i behörig tid och ordning erlagd, och vid detta års utgång kommer sista inbetalningen å de såsom förlagslån nådigst beviljade 30,000 R:dr att verkställas. Sedan vid 1851 års riksdag 20,000 R.dr banko i låneväg beviljats på förmånliga vilkor att användas i och för Domkyrkans fullständiga iordningställande, har denna reparation nu blifvit fullgjord enligt Professor -Brunn ritning och förslag. Med anslag likaledes af Rikets Ständer vid sednaste riksdag är ett nytt prydligt skolhus under byggnad på biskops-boställets grund och har, lika med alla öfrige såväl publika som enskilda byggnader, hvilka efter 1838 och 1843 årens eldsvådor blifvit uppförde, gifvit betydlig arbetsförtjenst och spridt penningar till icke ringa belopp inom orten. Någon större välmåga inom staden kan väl icke åberopas, men genom varsam hushållning har samhället sin bergning.
På nu anförda grunder har Kongl. Maj:t, genom högstberörde Proposition, till Riksens Ständers grundlagsenliga behandling i nåder föreslagit, att Regeringsformens nedanstående paragrafer erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: RegeringsFormen. §• »7- Konungens domsrätt skall uppdragas minst Tolf af honom utnämnde lagkunnige män, hvilka fullgjort hvad författningarne föreskrifva dem, som uti domare-embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justiliae-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. Deras antal kan ej ökas utöfver Tolf, med mindre Konungen och Riksens Ständer, de sistnämnde i den ordning, som för anslagsfrågors afgörande finnes stadgad, sådant besluta, i ändamål att Högsta Domstolens ledamöter må kunna tjenstgöra pä Af delningar. §. 22. Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fem ledamöter, så ock af Fyra, der alla Fyra äro om slutet ense. Öfver vigtiga re saker skola minst Sju döma. Ej må flere än Åtta ledamöter på en gång i pröfningen af något mål deltaga. §. 2/f De ärenden, hvilka tillhöra Högsta Domstolens handläggning, skola beredas och uti Högsta Domstolen f öredragas, på sätt härom i allmänna lagen förordnas, eller serskildt stadgas. 4 Constitutions-Utskottels Utlåtande N:o ig. Hvad Kongl. Maj:t sålunda i nåder föreslagit har Constitutions-Utskottet, till följd af samtlige Riks-Ståndens den g innevarande månad aflåtna remisser, tagit i behörigt öfvervägande. Dervid har visserligen hos en och annan bland Utskottets ledamöter tvekan uppstått, dels huruvida, under ovisshet om framtida Riksmötens anslags-beslut, det må för syftemålets ernående vara tjenligt att icke i Grundlagen till siffran bestämma den tillökning i Justitias-Rådens antal, som kan finnas erforderlig, dels i hvad mån det må anses nyttigt och ändamålsenligt att från Konungens beslutanderätt i Statsrådet till Högsta
Och verkan på de båda nationerna af en sådan institution skulle snart blifvit ömsesidigt, lugnt förtroende, sympati och fri täflan. Man måste i sanning djupt beklaga att en nniousrepresentation ej blef inrättad genast vid föreningens stiftande, emedan genom densamma skulle blifvit neutraliserad större delen af de olägenheter, som unionens brister i öfrigt skulle orsaka och hvilka nu, i saknad af något korrektiv, så ofta söndrat de båda nationerna. Också synes det vara en på alla håll temligeu allmänt delad tanke, att den af Gr. Anckarsvärd föreslagna revisionen bör omfatta inrättandet af en unionsrepresentation. Ekon.Utskit uttalar samma åsigt i sitt Retänk. Det yttrar nemligen: »Till föreningens bestånd synes likaledes oundgängligen nödvändigt, att, då i gemensamma angelägenheter de. båda rikenas representationer stanna i olika beslut, en utväg finnes att med begges rätt slutligen afgöra frågan. Detta kan icke ske på annat sätt än att representanter från båda rikena sammanträda och efter hållna ölverläggningar slutligen afgöra frågan. En sådan unionel kongress eller representation saknas nu alldeles, och frågan om sättét för dess bildande och verksamhet synes Utsk:t böra blifva ett af de vigtigaste föremålen för en blifvande revision af föreningsfördraget. » Ja, man torde, utan fara för att begå ett misstag, kunna säga, att, utan åstadkommande at unionsrepresentation, hela revisionen komme att tjena till ingenting. Unionsrepresentationen är sjelfva hjertpunkten i de förändringar, som 8ro nödiga att företaga i föreningsfördråget, emedan unionen först genom densamma kan bli hvad den bör och längesedan bordt vara, nemligen ett organiskt lif.
ProlocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: October: om Statsoch BancoUtskottens memorial, hvaraf inhämtas att ExpeditionsSecreteraren Richert ej anser sig böra emottaga kallelsen till Justitieombudsman. P. 99. — om Statsoch BancoUtskottens memorial rörande Expeditions-Secreteraren Richerts kallande till Justitieombudsman. P. 100. — om StalsUtskottets Utlåtanden: 1) rörande nedsättning i arrendet för betesmarken Ribbelberga broar UChrislianstads Län; 2} angående Passcvolance-afgiftens upphörande eller nedsättning; 3) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande i. frågan om fastställande af en årlig underhållssumma och Enkesäte för H. K. H. Kronprinsessan, i händelse H. K. II. blefve i Enkestånd försatt. P. 100. — om StatsUtskottets Betänkande, angående General-Assistance-Contoiret. P. 1 or, •— om StatsUtskottets memorial, rörande RiksSlåndens särskilta Beslut i frågan om anslående af ett årligt arfvode för öfverDireeteuren Schwartz P. 101..—- om remisser: af Konungens Skrifvelse angående en af PresteSlåndet gjord framställ* 425 ning rörande den nya EvangeliiBokens antagande; och af Herr von Hohenhausens motion, angående undersökning om de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet.
Disconteine under en så beskaffad form, som de hittills haft, med påraknad rörelse genom enskildes penningar, icke vidare kunna fortfara, och utvägens bibehållande för en sådan placering af Fontler anses icke ens vara nyttig; det är ju derigenom redan, så tillsägandes, af sig sjelf afgjordt, att förklarandet af dessa Diskonters fortfarande skulle vara ett tomt ord utan all verkan, sä vida det sträcktes utöfver hvad har blifvit föreslaget, nemligen, att rörelsen för den tiel, som utgöres af Creditiven på Banken , må fortfara. Härefter återstår blott den fråga: huruvida Drovincial-Discont-Inrättningar skulle å nyo till - Statsoch Bunto-UtsiottensBaänianéert. 231 ■skapas, funderade på nya Sedlar från Banken? och detta hafva Utskotten trott sig böra , på förut anförde skäl, afstyrka; anseendes vida fördelaktigare, att hvad i Lane—väg utlemnas , kunde på ginare sätt komma Närings-ldkare tillhanda. Deremot vilja Utskotten gerna medgifva, att, till undvikande af omgång och svnrig. heter i Liqviderne, det kunde blilva nyttigt, att J/iqvidationsContoir funnes i Götheborg och Malmö, som emottogo Handlingar och besörjde omsättningar m. rn., hvilket Utskotten anse böra blifva föremål för det reglementariska förslaget sedan de allmänna gunderne blifvit prcfvadeoch Rikets Högloft. Ständer deras beslut derut in nan stadgat. Häruti innefattas nu ilen egenteliga Lånoch Credit regleringen, sorn förenade Utskotten ansett böra gälla imellan denna och nästa Lagtima Riksdag.
Lundberg fästat uppmärksamhet vid de stora olägenheter saknaden af stapelratt fur staden Falkenberg medförde och i sådant afseende omförmält dels att, sedan ett fartyg med last från utrikes ort ankommit ä redden vid Falkenberg, men, uppå förständigande ali någon lossning af lasten ej finge derstädes verkställas, innan klarering skett i stapelstad, afgått lill Warberg samt der betalt tull och öfriga umgälder, hade inträffat att fartyget, vid återsegling till Falkenberg, helt och hållet förolyckats, dels ock att ett år, när missvext egt rum och flera personer, ej blott från Halland, utan äfven från angränsande landskap, med nästan alldeles uttömda förråder och under det priserna å säd voro ytterligt högt uppdrifna, afbidat ankomsten från Danmark af ett med spanmål lastadt fartyg, hade endast den tillfällighet, att fartyget genom ansträngd segling blifvit något läck och fara för detsamma således kunde anses vara för handen, berättigat skepparen att direkte anlöpa Falkenberg och der lossa lasten. Blott lill följd af berörde tillfällighet blef det för den handlande i Falkenberg, som egde fartyg och last, möjligt alt afhjelpa den för mången till verklig nöd gränsande spanmåls-bristen, ty om skepparen icke haft beslutsamhet nog att omedelbart insegla tili Falkenberg, utan i stället först afgått till Warberg, hade troligen handt antingen att spanmåls-lasten ankommit alldeles för seat för de behöfvande, eller ock helt och hållet uteblifvit. Vidare har motionären andragil, att det vore med billighet föga öfverensstämmande, att fartyg, som med last till utrikes ort afgiuge från Falkenberg, voro nödsakade 4 Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk:s Betänkande S-o 73. alt återvända ulan sådan, derest desamma icke skulle underkastats de olägenheter och kostnader, som voro förenade med insegling till annan plats, för erläggande af den tull, som borde kunna emottagas å Falkenbergs tullkammare lika så vä! som annorstädes.
S. D. f. m. Wid föredragning af Statsoch BancoUtskottens den 7 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, i anledning af förekommen fråga om Lånerätt uti Riksens Ständers Bank för Allmänna Brandförsäkringsverket; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet Utskottets Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och bifölls Stats©ch BancoUtskottens, d. 6 dennes under N:o 61 afgifne, samt den 7 derpå följde då bordet lagde Utlåtande, i anledning af de beslut RiksStånden fattat, till sammanjetnnkning af deras förut yttrade skiljaktiga meningar, i frågorne rörande Rikets penningeväsende och de med detsamma gemenskap egande ämnen, Trot. Utdr, d. 9 October 1525. 1039 S, D. f. m. Föredrogs å nyo och biFöllos följande LagUtskottets den 26 sistlidne September afgifne samt den 50 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N o x86 i anledning af 1:0 BancoUtskottets Memorial, angående det äfventyr, som för Banken uppståt, af omöjligheten, att få tillförlitligen upplyst, huruvida dess Låntagare mot inteckning i fast egendom äro frie från förmynderskap elle förvaltning af andre, förmånsrätt egande, medel. Sto Herr A. W. Pereswetoff Moraths motion, om ändring af 17 Cap. 8 §. HandelsBalken och inrättande af FörmyndareKammare i alla Rikets Provincer, samt 3 0 Vice Talemannen Jon Jonsons Memorial, med förslag till en förändrand Hypotheks Lag m. m. N:o ri8ö Litt A. i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, om ändring uti 12 jf. af kgl. Förordningen den 13 Julii 1818, angående Inteckning i fast egendom.
Att kaptenen knöt handen och kallade dem för »torsker og forbandede idioter», gjorde icke det minsta intryck. — Skatbo i masten slår aldrig fel — sade bussarne och stodo orörliga med näfvarna på ryggen. Nu rusade befälhafvaren själf upp i vanten och ref loss boet. Skrikande föllo ungarna ned i brobänken och slogo på fläcken ihjäl sig, men under ohyggliga skratt flaxade skatparet kring kaptenens hufvud. Slutligen restes skeppet. Men många af dem, som gjort aftal om mönstring, gingo sin väg inåt staden. Och på varfvet hade alltsedan rådt en upphetsad stämning. Det talades visa ord för och emot, men gamla historier döko upp och stänkte kring sig kalla varningar och solklara bevis. — »Gumman» Isakson går i barndomen — hånade ungdomen. — Hallå, landtkrabbor — hojtade matros Frisk —, hvad vet ni om sjön? Då trossen sprang på Freydis sistlidne maj och slog ihjäl Branten, förliste inte skutan vid Englands kust, hva? Var jag inte själf med, när råttorna satte af i en svart, lång rad utför Doroteas landgång — hon som kapsejsa utanför Goda Hoppsudden? Då »Almas» katt drunknade i Nordsjön, hvem satte på grund i Biscaybukten — hva? Kalle muttrade något om gamla stollar och ryckte till sig yxan samt började hugga, så att flisorna röko. Men konstigt i alla fall, att så många människor kunde ljuga om precis samma ting. Vid varfsklockans slag var han i dag den förste utom porten. Men på krönets blomsteräng stannade han och såg ut. Fjorden låg blank i solnedgången, och som eldbärg eller isklumpar summo skären omkring. Nedför älfven gled den ena duken efter den andra till sjös, och en svag landbris kupade sakta seglen. Gastarne sjöngo långdraget: Jag reser bort, min lilla vän, och du får stanna kvar. Tonerna liksom flöto efter dem på vågen, och till svar viftades från tjogtals småbåtar.
SDiaj:t famt meDcrböranDe kollegier eller SmbctPmän ingifmeP, utgör Den omjlänDig* [jet, att fullmaft för ingifmanDct ej blifmit bifogaD, icfe f>inDer för jfriftenP eller anföfningenP upptaganDe till pröfning. dpmilfet bejlut *301, unDer Den 22 fijtliDne februari, l)oP ^ongl. ?)laj:t i unDerDånigf>et anmält, forn unDer Den 19 innemaranDe månaD Detfamma t nåDer gillat. §. 67. SfteD anleDning af l)oP Dg Derom gjorDa framjtällningar, l>afme 5Bi goDt funnit för mår Del bejluta, att flaDganDet i Äongl. förorDningen Den 24 Slpril 1754, att Den part, font föft att Äongl. SDiajit må pröfma äpofrättP Dom eller utjlag, bör inom fjorton Dagar, efter Det l)an #ofrättenP tillflånD er< Ijållit, gifma in penningar till löfen för fjanDltngarne, äfmenfom Den i famina ^ongl. förorDning förefommanDe förejfrift Derom, att SRe&iftonPföfanDe parter, for rätt till unDerDånig talanP fullföljD, böra till hofrätten ingifma jlämplaDt papper till fyanDlingarne i fafen, må uppföra att mara gällanDe. Jpmilfet 76 beflut 'SBi, under den 24 innevarande månad, [)0é $ongl. 3ftaj:t i underdånig# het anmält. §, 68.