Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfwenwäl och dä inom Banco Utskottet, den frägan ej kunnat undgä att rväckas, hmad säkerhet Vanquen för dcsie försträckniugar ägde, har Ulffottet med tillfredsställelse funnit, akt när Banquen för sina försträckningar lill Riks - Disconren , svin gatt till Millioner, ägt hos Private Actie ägare till sin säkerhet - Dm i December. r2z het allenast en tillgäng af 202 020 R:dr., fVnlle den här. för ett Förlott as olett 822 220 R:dr, winna säkerhet i c!k Actie-Capital a-^ E» 'Million lann prioritet i bela Cana! Werke s« Dä Riksens Siänder sä» lcdkS lära finna, att ett bifall list Konungens nädiga proposition, af asta detza omständigheter befordras, an, haster Banco Ut skotte k, i hopp tt stoanr sä wäl med Konungens Nådiga afsigter, som Riksens Ständers, önffniagar, skär ärr sörena, akt såsom rr-iikvr för berviljandek af Vanguens biträde till Canal.-Werkct, sä sörestg följande pmikler: 1:0 Ark innan Bcmguen något utbetalar, heil päräknadc "Summan af Ei> Million i Acticr niättc wa, ra fulltekiiad, den sörsta iusälknrngen dera af ro pro» Cent, werkstäid, sch Bolagets förbindelse vä Ban, gucns deri grundade säkerhet, till Banco-Fullmäglige aflamnad.
Jag såg på det murkna och söndertrampade golfvet, de blanknötta bänkarne, och en underlig beklämning intog mig vid tanken på de många, som, likt skuggor i en otydlig dröm, här sökt att i den vilseledande skymningen af ett oklart begrepp antingen fria sig sjelfva eller fälla en annan. Inbillningen, som envisades att dväljas i detta otrefliga rum, framkallade för min syn alla de sammanträngda hufvuden, som varit samlade här inne; och för att undkomma obehaget, att granska alla dessa tanklösa, råa, enfaldiga, godmodiga eller listiga och fräcka fysionomier, tog jag hastigt ljuset, som jag stält på bordet, och lyste på ett gammalt skåp, som jag nu upptäckte, och som upptog hela ena väggen. Nyckeln satt i, jag öppnade dörren och fann alla hyllor fulla med böcker och papper. Hvad kunde de väl innehålla? Långtrådiga rättegångshandlingar, utan tvifvel skrifna på ett omständligt, tungt och släpande språk, med eviga omsägningar för att ändtligen komma till resultatet af en stulen rock eller en nedfallen gärdesgård. Jag ville åter igenstänga dörren, men en papperslunta hade blifvit rubbad, så att den icke gick igen; jag skulle skjuta papperen till rätta, men i stället ramlade hela högen ned på golfvet framför mina fötter. Förtretad lutade jag mig ned och ämnade helt hastigt hopsamla och inlägga alltsammans, då en utklippt bit af en tidning, fastsatt med en knappnål på det öfversta af de gulnade skrifna bladen, fäste min uppmärksamhet. Jag lyste med ljuset derpå; det var en engelsk tidning, och jag läste följande korta uppsats, förmodligen ur någon krönika för dagen: ”Lord Hawerfields process med pretendenten till hans namn och gods fortfar att på det lifligaste spänna det allmänna interesset i den förnäma verlden. Och, i sanning, en sällsammare rättegång har väl aldrig existerat, då det afgörande vittnesmålet är afgifvet af en person sex timmar efter dess död.
Domkyrka att komma i åtnjutande af 124 tunnor spanmål, sorn lian Hernösands stift årligen utgå Lill Upsala domkyrka: Biföllv; N:o 13, i anledning af väckt fråga om inrättande af en centralstyrelse, Ii varunder Rikets Consistoriel’ samt presterskap och lärare vid läroverken böra lyda: Ståndet lät vid Utskottets utlåtande bero. S. D. Al t Riksdagsfullmägligen af Hederv. Bonde-Ståndet Olau ? Ericsson från Götheborgs och Bohus Län under 3 veckors tid, räknad från den 7 nästkommande December, blifvit i Anders Göranssons ställe utsedd lill ledamot i Höglofl. Expedilions-UIskottet, varder härmed lill bevis meddeladt. Den 2 December. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Upplästes ett från Höglofl. Ridderskapet och Adeln ankommet protocolls-utdrag af den 27 sistlidne November e. m„ deraf inhernlades, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln sagde dag till Stals-Utskottet remitterat en af Herr J. A. af StrömJ vid pröfningen af 34 § i nämnde Utskotts utlåtande, N:o 54, väckt motion om förräntande af Eke-planteringscassans medel. Nämnde motion, som, jemte ofvanbesagde protocolls-utdrag, blifvit Preste-Ståndet communicerad, blef äfven af detsamma till Stats-Utskottet remitterad. Bih. till R. St. Fortsattes föredragning af Be villnings-Utskottets betänkande, Vo 11, angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf.
Den 25 Maji. så mycket hellre uti Herr von Ilartmansdorffs yttrande, som jag förmodar, att Ridderskapet och Adeln ej vill binda händerna på sig vid afgörandet af Realisationsfrågan, och allas intresse, så väl de betalandes som löntagares, oundvikligen måste vara att få ett stadgadt myntvärde. Jag tror, att äfven i BorgareStåndet anmärkningar blifvit gjorda af enahanda syftning, som Grefve von Schwerins Motion; och jag yrkar derföre, att densamma må remitteras till StatsUtskottet. Herr RosengvistFredrik Leonhard: Att uppskjuta med afgörandet af Statsutgifternas bestämmande, till dess frågan om värdet af det gångbara myntet blir afgjord, anser jag skulle betydligt leda till Riksdagens förlängande; och, utan afseende å, huru på densamma går till, tror jag likväl, att Svenska Folket önskar snarare att se Riksdagen hastigt slutad, än att få honom förlängd. Ehuru jag hade önskat, att Motionen blifvit genast afslagen, likväl, och enär Herr von Hartmansdorff m. fl. önskat Motionens remitterande till Utskott, vill jag hellre förena mig med dem derom, än bestrida detsamma. Af sådan anledning uppskjuter. jag med vidare yttrande öfver sjelfva saken. Grefve von Schwerin: Uti den reservation, som jag låtit åtfölja StatsUtskottets Den 25 Maji. Utlåtande N:o 124, liar jag sökt att tydligare, än som synes af Utskottets Utlåtanden om utgifterne, visa hvad af Ständerne blifvit äskadt. För mig har det alltid visat sig klart, att en myntbestämning måste föregå beviljandet af hvilket Statsanslag som helst. Jag har deri äfven blott föjlt Regeringens exempel, då, vid definitiv lönereglering för vissa Stater, lönens beräkning i silfver blifvit föreslagen, samt att Bancosedeln skulle för löntagare från Riksdag till Riksdag ställas i visst förhållande till silfver. Regeringen har derigenom sökt assurance för de löntagande.
Under vice Presidentens i Hofrätten lön äro inbegripna endast i34 t:r spanmål, då deremot uti till beloppet lika lön vice Presidenten i Kammar-rätten beräknar 190 t:r. Hofr.-råden hafva i deras lön inberäknade blott 120 t:r spanmål, i stället för iÖ2 tuson! tillgodonjutas af Råderne i Kammar-rätten och Colltna.
Deremot anhöllo Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 2i Januarii 182g, att, i anseende lill nyttan af de så kallade Fe må rs-Berä Itel semes allmängörande, Kongl. Maj:t måtte för framtiden lå ta dessa Berättelser, så snart som möjligt, efter det desamma blifvit afgifne, in extchso till trycket befordra; hvarjemte Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 21 Februarii 1829, serskildt anhöllo, att de då senast inkomne Feuiårs-Berätlelserne, tillika med det hos General-LandlmäteriContoret författade sammandrag af Tabeller, hörande till samma Berättelser, måtte lill trycket befordras och uppläggas lill ett antal af i5oo exemplar. I afseende på kostnaden för tryckningen af dessa Berättelser och Tabeller, som utgått af Riksdagskostnads-medlen, har Utskottet inhemtat, att densamma utgjort; för vår 1822: Berätlelserne 2,125; 43. — Tabellerne 2,271:28. — eller tillsammans 4,3ö7: 23- — för år 1828 en sammanräknad summa af 3,8741 17» — kunnande af Räkningarne icke utredas, hvad Berältelserne och Tabellerne sistnämnde år hvar för sig kostat; samt för år 183i{ - Berältelserne ungefärligen 3,100: och Tabellerne „ 1 5,o5o: Tillsammans 8,160; Då häraf visar sig, att kostnaden för Tabellernes tryckning icke allenast uppgår till ett hetydligt belopp, utan äfven i väsendtlig mon öfverstiger den för sjelfva Berätlelserne, samt Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag endast begärt, alt de då senast inkomne Tabellerne måtte till trycket Bih, lill R, St.
Och en sådan ulmärkning torde dock vara icke blott nyttig, utan nödvändig för den mindre bildade Folkmassans Opinion, då man icke lärer få antaga, alt Decorationer och Ordnar kunna eller böra alltid tillhöra de högre Embetsmännens Klädedrägter såsom en Distinction, utan ofta långt fram på deras Embetsmanna-bana blifva en belöning för deras förtjenster. När nu Broderiet får nyttjas af denna mängd mindre Tjenstemän, så väl som af högre; månne ej många, utan att rådfråga sina Tillgångar, torde finna nödigt, att behöfva Meubler, Equipager &c., som svarar emot likheten i Klädedrägtcn med de högre Embetsmännen, hvarigenom Liixen uti en kedja fortgår inom vårt Kön, och betager oss rättigheten att söka hejda den hos det andra. Yppig - Den 10 Januarii. 609 Yppigheten hos Statens Tjenstemän väcker håg lill efterföljd hos StåndsPersoner, och hädas gemensamt väcker denna håg hos Allmogen och de mindre FolkClasserna, så att, om Exempel vore tillfyllestgörande till hämmande af Yppigheten, torde de Anmärkningar jag här gjort, äfven i sådant fall förtjena någon uppmärksamhet. Herr Piper> Gustaf Carlj anförde skrifteligen: Uti Memorial, som af Herr Lilljehorn hos Högloft. Ridderskapet och Adeln den 5 dennes blifvit uppläst, har Herr Lilljehorn velat fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på OflicersCorpserne i Armeen och en del af Trouppens Ornering med Guld och Silfver, samt härvid förmält och hämtat anledning af den uti Kongl. Majlis Nådiga Proposition den 29 sistlidne November, omnämnde Löne-förbättring för MilitaireStaterne. Vid den framställning, som af Herr Lilljehorn uti detta ämne blifvit gjord, får jag ödmjukast utbedja mig göra några Anmärkningar. Herr Lilljehorn anför, att man beklagligen ser Ollicerares Uniformer och Hufvudbonader, så tillsägandes, betungas med ett öfverflödigt Guld och Silfver; detta är helt och hållet ogrundadt.
När ni går ur ert rum, «för att emottaga ett besök af den obekantaste men«niska, så begynner ni att smickra honom, redan med «den uppsyn ni antager, och med den ton, hvarur ni «tilltalar honom. Hvilken dödlig fann sig någonsin «utom allt behof af andras välvilja? Mången skrif«ver starka saker emot hofsmickrare, som, när han «står opp ifrån sitt skrifbord, finner sig i nödvändig«het att smickra sin skräddare. — Smickret, i «denna mening taget, är då hvarken föraktligt eller «straffbart. «All slags regerande makt, skönhetens, förtjen«stens, och thronens deribland, tyckes hafva en na«turlig rätt till vördnadens utmärktare offer. Hof«språket är i dess rätta mening intet annat, än ett «jemnare uttryck af denna vördnadens uppmärksam«het. När vördnaden för den högsta värdigheten i «samhället förenas med personlig tillgifvenhet och en «viss grad umgängesfrihet, tar hofspråket en vänd«ning åt glädtighet och fint skämtande loford, hvilket «man vanligen anser för ett slags smygande smicker, «och det förklädda slafveriets kännetecken, men som «bör tålas just derföre, att det är oftast blandadt med «slafveriets motgift: förståndet, löjet, dristigheten. «Man borde komma ihåg, att poesien och välta«ligheten äro bildande konster, likasom målningen «eller bildhuggeriet, och att de första naturliga före«målen för all konst äro desse mäktige välgörare, «utom hvilka den ej skulle gifvas eller kunna bestå. «Poeten skildrar för efterverlden, likasom målaren och «bildhuggaren. Han tecknar själen af sin beskyd«dare, sin välgörare, likasom de förre teckna dess «utvärtes bildning. Och hans konst har samma lagar «som deras. Att förädla de sanna dragen; att göra «på en gång likt och skönt: se der hans mästerstycke. «Med hvad annat kan han afbörda sin tacksamhet? «Eller bör han icke hysa någon?
— Och detta skedde i grefvens tid, ty qvartermästaren hördes strax derpå i argsint ton fordra att genast varda insläppt. I annat fall skulle han skjuta eld på hela huset. Bakom honom såg åldermannen, genom det hemliga synhålet i fönsterkarmen, till sin stora förskräckelse en ännu besynnerligare figur. Det var en tio års pojke, utklutad på det mest fantastiska sätt och väpnad från topp till tå. I hvardera handen bar han sålunda en stor ryttarepistol, två dylika voro instuckne, jemte någre knifvar och dolkar, i ett bredt bälte, som han hade om lifvet och dess utom släpade efter honom på gatstenarna qvartermästarens länga huggvärja. — Öppna, eller jag skjuter detta kråknäste i brand och röker ut dig, du gamle räf! — ropade qvartermästaren, i det han stälde sig bredbent och utmanande framför dörren. Åldermannen aktade sig emellertid visligen från att efterkomma denna önskan, icke minst derför, att han var rädd för att grannarne i sådant fall skulle få reda på de mer eller mindre grundade tillvitelser, som hans förre kompanjon helt säkert skulle komma att öfverhopa honom med. När hotelser icke hjelpte, öfvergick qvartermästaren till “verkligheter”. Vinkande till sig pojken med pistolerna, tog han en af dem och aflossade mot huset, så att det skallrade i fönsterrutorna. Laddningen utgjordes emellertid endast af hästhår, hvadan utom den förskräckelse, som smällen orsakade, ingen af husets invånare led någon skada. Han fattade derefter sin dolk och fäste honom i dörren, ropande med hög röst, att han utmanade, samfäldt eller enskildt, de fege pultroner, som öfverfallit honom på dansgillet qvällen förut, samt aflägsnade sig med majestätisk hållning samma väg han kommit. En stor barnflock hade under tiden samlat sig och följde honom nu, skrikande och ropande, till Norra malmen, der hans mest gynnade rival hade sin bostad. På vägen dit mötte honom emellertid stadsvakten, och efter tappert motstånd vardt han afväpnad och tagen i förvar, till åldermannens stora glädje.
Iros dem påräkna, och derigenom sättas utur stånd, att behölva söka olofliga medel för sitt uppehälle. 1 afseende på 2:dra frågan, har det synts Committérade, att en Corrections - Inrättning , för att fullkomligen svara mot det dermed åsyftade ändamål, måste vara så inrättad, att förståndet hos den brottslige upplyses på samma gång, som hans hjerta bevekes och afsky hos honom väckes för hans förra lefnad, hvarigenom angerg-känslan kan hos honom lif vas i Äng. inr. af ett allm. Arb. och Correctionsh, m. m. 111 förening med ett alfvarligt uppsåt, att bättra sin vandel. Men då detta bättringens uppsåt måste vara en följd icke blott af den öfvertygelse, som förnuftet bibringar om hvad sorn är rätt, utan af hjertats inre känsla, som ogillar hvarje företag, stridande emot de moraliska pligter, hvilkas uröfning menniskan icke kan utan egna förebråelser åsidosätta, så måste Corrections-Inrättningens första omsorg vara , att bereda den brottslige tillräcklig undervisning i Salighets-läran, såsom grunden för all sedlighet och dygd; och för att lämpa den brottsliges sinnesstämning att med den största möjliga nytta emottaga denna undervisning; hafva Committerade ansett honom böra, vid sitt första inträde i en Corrections-anstalt, hållas i enskildt rum, utan sysselsättning, endast öfverlemnad åt sig sjelf och de oroande betraktelser, som hans tillryggalaggda lefnad under denna enslighet frivilligt hos honom framkalla. Utan en sådan början skola alla CorrectionsImättningar troligen förfela sitt ändamål, emedan de ej förbättra fången, heldst aibete ensamt, såsom Corrections.medel användt, kan hos fången ej åstadkomma annat än en tillfällig vana att vara nyttig, beredd genom yttre tvång, men ej en fast öfvertygelse hos honom sjelf om det företräde ett arbetsamt lif eger framför ett lättjefullt och brottsligt.
Jag afstyrker förslaget om skrifve!- sen, emedan jag anser, att hvarje inskränkning i undersökningarna af förhållanden, deri brott kunnat blifva begångna, mäste verka deitill, att flera sådana blifva fördolda. Utaf tvenne ytterligheter anser jag det vara bättre, att de ifrågavar. besigtningarna begäras för ofta än för sällan. Jag begär derföre afslag å morn., och då jag hört, hvad jag icke betviflar, att de 3ooo r:dr till medieo-legala besiglningar skola utgjort ett särskildt anslag, anhåller jag, att denna summa må uppföras såsom förslagsanslag. Sådana utgifter, hvilka utgå lör iakttagelser, som enligt gällande författningar icke få underlåtas, böra alltid i staten uppföras såsom förslagsanslag. Frih. Palmstjerna: Äfven jag instämmer deri, att ett förslagsanslag af 3ooo r:dr här må uppföras. Måhända har genom misstag i siffran missförstånd uppkommit; men då man läser betänk., finner man tydligen, att Utskts mening varit alt uppföra båda de ifrågavar. anslagen till lika summa, sorn de förut utgjort, och derjemte såsom förslagsanslag. Emedlertid medger jag, att misstaget kan föranleda till ett särskildt beslut vid detta mom. Ilvad den föreslagna underd. skrifvelsen beträffar, tror jag ej, att den är utan sin nytta. Det är en måtta i allt. Då hastiga dödsfall inträffa, och anledning lill annors vållande dertill finnes, bör besigtning visserligen äga rum; men att, såsom nu sker, läkaren skall resa från den ena ändan af districtet till den andra för alt besigtiga kroppar efter personer, som aflidit genom egen oförsigtighet, öfverlastande m. m., är öfverflödigt, hvadan jag finnér nödigt, att inskränkningar i detta afseende vidtagas. Hr af Billbergh, Joli. Pet.: Sedan R. o. Ad. bifallit föregående punkt, som jemväl innefattar anslaget för medico-legala besiglningar, förmodar jag, alt det ifrågaställa tillägget ej nu kan ske. För såväl det ena som andra ändamålet har Utsk. såsom förslagsanslag uppfört 9000 r:dr.
När se'n med bruden unga Han vandrar skogens stig, Skall liten fågel sjunga En helsning från dig. (^Hon sjunker vanmäktig i de kringståendes armar. De bära henne bort.^) V. INDELNINGEN eller TAFLAN. (^Scenen densamma som i Andra Taflan.^) FÖRSTA SCENEN. JAN. (^sitter på en bänk utanför sin stuga, sysselsatt med ett handarbete. Han sjunger^) Nu hafver jag tjenat i femti runda år; Min styrka den är bruten och grånadt är mitt hår. Så tungt är att lefva. Mig föddes en dotter så fager och så skön; Hon varit all min glädje, hon varit all min lön. Så tungt är att lefva. Då syntes den Lede, för stor var lyckan min; Han snärjde så min blomma och störde hennes sinn'. Så tungt är att lefva. Välsignad är Herren, som gaf och som tog: I djupan graf han låter väl gubben snart få ro. Så tungt är att lefva. ANDRA SCENEN. Den Förre. PROSTEN. Prosten. God afton, Jan Hansson. Hur är det med dig, stackars gubbe? Jan. Gud välsigne vördig Prosten, som gör sej besvär att fare lång väg, för att se te mej i mitt elände! Gunås, det kan foll inte vara annat än sorgligt och tungt i all denne olycka, som kommet öfver mej. Men jag ska foll hoppas, att det blir bätter en gång. Prosten. Är din hustru inte frisk ännu? Jan. Nej, hon ligger allt illa sjuk än. Stackars Annika, hon tog sej så hårdt åf Annas olycka, att det är en Guds nåd, om hon nånsin kommer på benen igen. Prosten. Nå, hur befinner sig Anna då? Vill det inte bli bättre med henne? Jan. Jo, jag kan foll inte annat säja, än att det är en liten mån bätter, men mycke är det inte. Som Prosten vet, var hon så sjuk de första åtta dagerna, att om inte Gud förbarmat sej öfver mej genom vördig Prosten och den go'a Patron på herrgåln, så hade hon allt dött ifrån mej.
En annan farlig och måhända än farligare förvillelse synes söka göra sig gällande hos ett annat mäktigare intresse. Man förespeglar nemi. bruksintresset, att om utländska fabrikater få utan restriction införas i landet, — om nu gällande ’ skydd för våra fabriker borttagas, — så blir jernexporten så myckel större. Delta är likvisst att alldeles misstaga sig om Svenska jernexportens närvar, förhållande. En värd ledamot af detta Stånd har länge och offentligen nitälskat för nedsättning af tull på vin, och utom andra fördelar, hvilka jag lika mycket helviflar derigenom realiseras, påstått, att då skulle Frankrike i utbyte taga så mycket mera af vårt jern. Jag skulle tro, att hvarje upplyst, med utländska förhållanden bekant ledamot af Brukssocieteten vore fulleligen öfvertygad om motsatsen. Om Sverige äfven skulle kunna dricka i sig allt Frankrikes vin, lärer väl näppeligen någon mera betydlig jernafsättning dit komma att äga rum. Svenska jernets åtgång i verldsmarknaden hvilar på helt andra grunder, och mycket beror på sjelfva fabrikationen och priset. Men härvid kommer dessutom åter en nästan omöjlig reciprocitet i fråga. Hvarje stat, sorn grannt inser sin individuella ställning, sträfvar med ifver att uppdrifva sin inhemska jernproduction. Detta är en fabriksrörelse, likadan som olla öfriga; och förstöra vi dessa, då 10 H. 5z Den 29 Juli e. lil. går sannerligen ock bruksintresset ett sjelfmord lill mötes» Jag får ännu en gång upprepa livad jag vid ett loregtde till» fälle yttrat, att Sverige för den framtida afytlringen af sitt jern oundgängligen måste vända ej allenast sina ögon, Utan äfven sina ansträngningar åt andra sidan af Atlantiska ocea» nen, och kanske än längre. Der finnas länder, hvilkas tilltagande odling, hvilkas näringars beskaffenhet, och hvilkas loeala förhållanden komma att för sekler troligen hålla Sveriges jern en rik de'boliehe' tillhanda. Jag besvär bruks» intresset att ej, genom sina med-manufacturers förstöring, lägga en ny sten på den börda Sveriges folk bär för dess skull.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 5 Martii 1820. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 20 sisth; Februarii aflåtne,’ samt den 28 i samma månad på bordet lagdo 208 Den 5 Martti. Memorial, angående frågan om tillsättande af ett Serskildt Riksens Ständers Utskott, i afseende på den i flere delar af Riket, synnerligast för Jordbruks-näringen öfverklagade förlägenhet farni Ridderskapet och Adeln att samma Memorial endast borde ^läggas till handlingarne. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos, följande Stats-Utskottets, den 22 sistledne Februarii afgifne samt den 26 i samma månad på bordet lagde Memorial och utlåtanden: iso I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående Handlanden A. R, Lorents ansökning om Skatte-köp af någre lägenheter under Elfsborgs Kungs-Ladugård. 2:0 I anledning af Kongl. Majjts Nådiga remiss , uppå Landshöfdingen Grefve A. von Rosens underdåniga ansökning, om befrielse från ansvarsskyldighet i afledne Krono-Fogden Grönvalls balance. 3:o Angående Allmogens i åtskillige Härader af Malmöhus Län dagsverks-skyldighet till Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. 4:o I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående de så kallade Schlegelska köpegodsen i Halland. 5:o I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Pro3 Dun 5 Martii.
Vid vestra inloppet är sedan i fjol under arbete å vestra Hästholmen ett permanent verk, äinnadt att förses med pansarsköldar af bästa kända konstruktion och till hvilket verks påbörjande 150,000 R:dr beviljades af sednast samlade Ständer. Enligt det af vederbörande till Kongl. Maj:t afgifna förslag skulle kostnaden för detta verks fullbordande uppgå till 168,000 R:dr, pansarsköldarna oberäknade. I sammanhang med detta fäste är föreslaget att medelst försänkning minska äfven denna farleds bredd; och har kostnaden för detta företag, oberäknadt den ytterligare påfyllning, sorn kunde erfordras, upptagits till 73,350 Rtdr. Ar 1864 uppfördes å Tjurkö ett batteri till försvar af försänkningen i Djupasund; stängselplåtar förfärdigades till inloppens Spärrning och 1,735 stycken uudervattensminor anskaffades och äro i förråd. Vidare försvaras Karlskrona redd af tvä stycken under sednare åren uppförda torn, det ena å skäret »Godnatt», det andra å »Kurrholmen». Sammanlagda beräknade kostnaden af de föreslagna åtgärderna till förstärkande af Karlskrona sjöfästningar,— nemligen till: ändring af linien I, tillbyggnad af vestra bastionen, uppförande af batteri pä grundet »Dynan», fullbordan af verket på Hästholmen samt försänkning i stora och vestra inloppen, uppgår till 2,014,728 R:dr. Såsom nämndt är, ingår icke i denna kostnadsberäkning fästenas pansar; äfvensom deras artilleri påkallar särskilda, här icke upptagna kostnader.