Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I^olmber^5on, Uplastes et ifrån Stats - Utstotket inglftvit N lydande: Wördfamt Memorial. Sedan Riksens Högloft. Stander besiutit, atz den nogaste granstning öfw^er förwaltningen af alla Rikets medel sedan 1800Hrs Riksdag stall behörigen werkstallas: och de stespeckive Riks-Standen, uti meddelte j^otocolls - Utdrag af den 15 och ar Julii förlidet Ar, renMtsrat betta ärende ril StatsUrstottel, at inkomma med utlåtande rörande sätter ril alla nödige uplyfningars inhämtande, samt at derjemte tilkännagifwa, huruwida Stats-Utstottet til denna granstnings förrättande funne sig behöfwa et ökadt antal af Ledamöter, hwarefter widare afgöras kunde, hwilka ytterligare matt och steg ril andamalets minnande matte finnas nödige; samt til Riksens Högloft. Ständer Stals-Utstottet yli kiotocolls-Utdrag af den ?:de Augusti och 5 October Den 8 Mats. 4^7 October förlidet Nr haröfwer afgifwit desi yttrande; sa hafwa uti til Srats-Urstottet aftatne krotoLoIi8 Utdrag af den 19 och :o sistlidne Februarii samtelige U.esp Lkivs Rikö-Sränden förklarat, at som Riksens Högloft. Stanvers Lxpsciitio^sUtffott anmält, at i frägan om sattet, huru den af Riksens Stander bestulne Revision öfwer siörwaltningen af alla Rikets Medel sedan 1802 Nrs Riksdag, 2 Stand stadnat emot 2; sa borde denna fräaa, pä satt Regeringsformens 69 och ?z §.§. i Riksdags-Ordningen förestrifwa, af Stats-Utskottet förstärkt til det deruti utstakade amal Ledamöter, med Riksens Ständers rätt afgöra. Dl följe häraf, har det af Riksens Högloft.
Till åtlydnad af Eders Kongl. Majrts högstberörde Nådiga befallning får Collegium i underdånighet anföra, att det i i:sta och 2:dra punkterne anmärkte föihållande icke undgått Collegii uppmärksamhet och att sådane åtgärder blifvit vidtagne, hvarigenom ifrågavarande äldre balancer skola befordras antingen till liqvid, så vidt sådan kan äga rum, eller ock till behörig afskrifning uti 1837 års under afsilning varande Hufvudbok öfver Fortifications-Afdelningens Ordinarie Statsmedel. Vidkommande åter den i 3:dje punkten gjorde framställning rörande inköpet af f. d. Sjöstedtska egendomen N:o 1 & 4 i Qvarteret Terra nova å Ladugårdslandet, får Collegium i underdånighet åberopa — 83 Eders Kongl.
– Ja, nog måste jag medge, att jag icke först rätt kunde med mamsell, för mamsell talade också ett så underligt språk då. Och sedan så tänkte jag på pastorn: jag tänkte hvad menniskorna skulle börja säga om pastorn, som företagit sig att ta till sig och bo en sådan der blodung flicka. Men efter hvad jag funnit hafva icke kapellboerne sagt derom annat än godt; de hafva förstått, att pastorn gjort hvad han gjort af menniskokärlek och gudsfruktan; ja, de hafva hemtat till honom skänker och matvaror ännu rundligare än förut. Och de hafva sagt, att en som hjelper den värnlösa måste hans nästa ihågkomma, så godt han nånsin kan. En vigtigare orsak, än de angifna, gjorde att Regina i början icke kunde med Stella. Det var nemligen den, att hon befarade, det Stella på något sätt skulle komma att göra intrång i hennes rättigheter såsom qvasivärdinna. Men då hon märkte, att så icke var fallet, utan att Stella tvertom ställde sig under hennes vingars skugga och dessutom, när hon hade ledigt på allt sätt hjelpte henne, tog hennes hushållslärdomar i akt – ty Stella ville äfven gå i köket, hönshuset m. m. – så började Regina snart fatta en stor tillgifvenhet för den unga flickan. – Hvad tycker mamsell Stella smakar bättre, turska bönor afredda med mjölk eller vatten? – Med vatten smaka de finare och bättre. – Men mjölk är ju mycket bättre än vatten? – Vin är ändå bättre än mjölk, men huru skulle de smaka afredda med vin. – Mamsell Stella är en stor skälm. Nå ja; kanske smakar bönorna bättre med vatten än med mjölk. Pastorn tycker så äfven. Eljest så minns jag, att hans far och morfar ville ha dem afredda med mjölk. Men sednare tidens menniskor lära ha en annan smak, än vi gamla tidens folk. – Kanske ger Regina lof åt mamsell Stella redan – sade Ortman med en vänlig blick på det gamla tjenstehjonet. – Så pastorn kan tala – svarade denna – liksom jag vore regentinna i huset. – Ja vet Regina; regina är latin och betyder också mycket riktigt drottning. – Då säger jag, att pastorn får taga barnet här med sig.
Föredrogos ytterligare och biföll lös Statssamt Allmänna Besvärsoch Oe-« conomie-Utskottens Utlåtanden: N:o 14, i anledning af väckt fråga 002 lindring för de Hemman i Blekinge Län, fröt. Utdrag den 7 Maji 182g. 37 hvilka till Lotsars underhållande blifvit indelte; N:o 16, i anledning af väckt fråga örn förändring i de , om Militias-Boställens till* trädande, gällande Författningar ; N:o 17, i anledning af vackt fråga om uppförande afen Magazins-byggnad i Thors* hälla ; och N:o ig, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition om förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calmare Län. S. D. Stats, samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 13, i anledning af väckt fråga om odeladt användande af Wisby Hospitals inkomster för Helsovården å Gottland , blef, vid förnyad föredragning, af Ståndet bifallet; i följd hvaraf Ståndets, i anledning af Stats-Utskottets Ut. låtande, N:o 51, i fråga om tillökadt anslag för Gottlands Hospital och Lazarett, fattade besliit korn me att förfalla. S. D. Till handläggning företogos å nyö och biföllos Bevillnings ■ Utskottets Betänkande» : 38 Prot, Utdrag den 7 Maji 182g. N:o 18, öfver Herr Kongl. Hof Predilea rilen Dillners Motion, att Proste-Tunnor måtte från Bevillning befrias; och N.o 19 , angående Herr Carl Valleijs Motion om böter för dem, som i Städerne försumma att vid andra Uppbör dsstämman betala Krono utskylder, S. I).
Fru H:s verk har ett beståndande värde. (Forts.) bal Langlets a n g e n ä m t öfverraskad för, känna 3 b » F ö r alla vänner a f Mathilda af Belönad med första pris vid Iduns följetongstääing. |0 |lla Literatur och konst. var. En jumfru sprit, en dito terpentinolja, 12 lod kamfert, anisolja för 12 öre. Detta slås på en butelj, omskakas ofta, tills kamferten löst sig. Möbeln i fråga bestrykes i alla springor och fogar med denna blandning medels en pensel eller fjäder. Verte. Gasvatten, som kan erhållas vid gasverben, är ett osvibligt medel mot väggohyra, möbeln bör naturligtvis utflyttas: M. L. Fotogenoch andra lampors behandling. För att hindra lampoljans utsipprande kring oljehuset tages en af ljusvebegarn eller annat mjukt garn förfärdigad fläta och lägges utomkring oljehuset, nedom skrufven, hvarmed lampveken regleras. Gynsamt resultat har häraf erhållits. En lampa släcbes lätt, genom att man nedifrån söker blåsa ut densamma, sedan veken först något nedskrufvats. I brist af s. k. lampsläckare är ju detta sätt lämpligt. Försigtighet vid påtändning erfordras i högre grad, om pappersskärmar, rosor och dylikt äro anbringade å lampan. Bäst är att borttaga sådana under tandningen. Blott småningom bör lampveken uppskrufvas, hvarförutan ett vederstyggligt lampos lätteligen uppstår, men ej snart försvinner. Under bränningen växer nämligen lågan af sig sjelf i förvånande och stundom olycksbriDgande grad. V i d påfyllning af gaslampan bör iakttagas, att blott ett ringa mått af olja behöfves. Om den ymnigt fylles, händer lätt att lampan blossar upp och står i ljusan låga, särdeles om den ej blifvit omsorgsfullt afputsad och väl torkad efter påfyllningen. Till prydnad på väggar kan med fördel användas uppspända fogelstjertar (kalkon, tjäder, orre). De se ut som solfjädrar, och äro isynnerhet bra att skyla fula väggar med.
Tersmeden omnämnde omständigheten, nemi, huruvida man skulle, lika med BondeSt., införa något stadgande om inrikes silfver, så instämmer jag med Hr von Hohenhausen uti den anmärkningen, att denna § icke har med den saken att skaffa, utan att det finnes en annan föreskrift om sådana leveranser. För öfrigt kan jag icke undgå alt finna ett bestämdt skäl, hvarför man icke bör biträda BondeSt:s mening i detta fall, derutinnan alt det vore att göra Banken till förläggare för silfvergrufvorne i Riket. Jag ser icke något skäl, hvarför de skulle tillerkännas att draga förskolter på silfver, sorn kanske aldrig kommer i dagen. Jag tror, med ett ord sagdt, att det är gifvet, att när silfver fås upp ur dessa Svenska grufvor och blifver uppsamladt, det inom en ganska kort tid kan inlevereras i Banken, så att icke något skydd åt denna näring behöfves. Frågan derom torde i alla fall icke böra inblandas i denna §, för att försvåra densammas afgörande. Frih. Raab: Jag vill först nämna, i anledn. af hvad Gr. Frölich nyss anfört, att det vore olämpligt att lemna förskotter åt ifrågavarande grufvor, att jag icke kan inse det olämpliga uti att sålunda understödja uppkomsten af ett för landet så nyttigt företag, som dessa grufvors bearbetande kan blifva. Att dessa grufvors bearbetare, enligt 62 §, kunna inlemna sitt silfver till Banken och få betalning derför efter 128 sk. curs, det veta vi förut; men del är just möjligheten för dessa grufveägare, att kunna få några runstyckens förtjenst på silfret derigenom, att de erhöllo penningarne några månader förr än de aflemnat silfret, som för dem skulle vara en i min tanka ganska billig fördel. 510 Den 18 April f. m. O Jag begärde egentligen ordet, för alt genmäla Hr Akerman. Ilan säger, alt det skulle bero pä handelsförhållanden, huruvida silfret skulle blifva qvar i landet eller icke.
StalsUtsk. har i 15 § af nu förevar, betänk, gjort den hemställan, som R. o. Ad. i dag godkänt, "hilt hos Konungen mätte begäras, att de bidrag af allmänna medel, hvilka hädanefter kunna linnas nödige för anställande af sjömätningar och ulgifvande af sjöcharlor, må varda ä Hand.- o. Sjöf.fonden au - Den 27 November e. m. 501 ordnade.” Det måste antagas, att Ulsk., innan en sådan hemställan gjordes, ansett ämnet vara fullständigt ulredt. Efter förslaget i denna 47 §, skulle det emedlertid blifva nödigt för Konungen att i hvarje fall, dä en så beskaffad anvisning komme i fråga, inhemta Coniin.collegii och handelssocieleterncs i Rikets större sjö- och stapelstäder tankar i ämnet. Jag hemställer huru, tinder dessa förhållanden, en slik procedur ens kan linnas passande. Det har äfven förefallit mig anmärkningsvärd!, att SlatsUlsk. gifvil ät ämnet, en större omfattning, än Ständerne vid lS34oeh 1835 årens riksdag; dä var nemi. endast fråga om öfverskottct å Svenska bidraget till Hand.- o. Sjöf.fonden, sedan behofven för fredsverkets underhållande med Barbareskslaterne samt cousularafgiflerne blifvit bestridde. Nu deremot är icke något undantag gjordt. Jag föreställer mig som en möjlighet, alt ett hastigt påkommande behof kunde inträffa, i följd af pågående underhandlingar med Maroccanska regeringen: det skulle då kunna hända, alt hela underhandlingen misslyckades, derföre alt det vore nödigt att först infordra K. Coniin.collegii och vederbör. hniidelssocieteters tind. utlät:n. Jag hemställer till delta upplysta Stånd, huru man med fog skulle stämpla en Regering, sorn för en sådan ändamålslös formalitet lemnade till spillo Rikets sanna väl.
Undertecknad Ridd.Secreterare: Någon annan underrättelse, huru den ifrågaställda <j. i de öfriga Stånden blifvit afgjord, har till Ridd.cancelliet icke ankommit, än den, att Ilögv. PresteSt. bifallit den föreslagna förändringen. Gr Cronhjelm: Jag hade trott, att jag genom en officiel underrättelse, att förändringen af 72 §. blifvit af arne Stånd äfslagen, skulle ägt officiel rätt att förbigå alla de<$., som icke stå i jemnvigt med grundlagen; men då en sådan underrättelse ännu icke ankommit, tror jag mig likväl, på grund af den enskilda kännedom jag äger, att ett sådant af. slag verkligen är beslutadt, kunna förbigå de stadganden, som äro af omförmälda beskaffenhet. Jag lemnar således 1 och 2 §§, 3 §., som stadgar, att Banken fortfar såsom De positoch Lånebank, får en närmare bestämd förklaring i 2x §■ Jag tror, att en felaktighet här blifvit begången, då från Banken borttages en lånerörelse, som medgifver hastiga indragningar, under det man bibehåller en annan, sorn är Den i3 Mars f. m. ao5 utsträckt på långa tider. Jag tror, att från en väl ordnad bankrörelse i första rummet bör afskil jas belåningsrätt på fastigheter och effecter, emedan Bankens fördel alltid måste vara att hastigt kunna disponera sina tillgångar. Besynnerligt förefaller det mig, att man fråntager Banken största delen af dess lånerörelse och likväl talar om Bankens vinst. Det lärer väl dock vara från lånerörelsen, som vinsten skall uppkomma. Jag tillstyrker altså, att den vinst, Riksg.Cont. kan göra på den dit öfverflyttade lånerörelsen, må anslås till Banken. Utur 4 §• önskar jag, att orden ”främmande magt” må utgå. Der står nemligen: ”och ej heller vid infallande krig med främmande magt indragas.” Yi lära väl ej förutsätta krig med andra än främmande magter, och jag tror således, att språkbruket fordrar dessa ords uteslutande.
Sedan Justitiae-Cancelleren, i anledning häraf, i underdånighet anmält, att uti Rikets Ständers Skrifvelse den irring förelupit, att, i stället för Linieskeppet Försigtigheten och Fregatterna Camilla och Euridice, influtit namnen Tapperheten och af Chapman, hvaraf åter följde, att den i Contractet om förenämnde tvänne fartyg förefinna olikhet icke, såsom Rikets Ständers skrifvelse antyder, hade afseende på skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, har Kongl. Majrt, enär på sätt Riksdagsprotocollen jemväl utvisade, Rikets Ständers afsigt med deras skrifvelse varit att få 111- redt, hvem som vållat den i Contracten om de senast försålde tvänne fartygen förefunne olikhet, för att, i händelse förlust för Kronan derigenom uppstått, anspråk måtte i behörig ordning kunna göras, under den 26 Mars i83i i Nåder anbefallt Justitiae-Cancelleren, att i underdånighet inkomma méd bestämdt yttrande, om någon förlust genom den förelupna origtigheten Kongl. Majrt och Kronan tillskyndats, och laglig anledning, i följd deraf, kunde vara till ersättningstalans anställan emot vederbörande. Bil. till R. «?t. Just. Omhuism. Emb, Ber. den i5 Febr. i834> j83i d. 2 1 Maji ytterligare föredragen, hvarvid Kongl. Maj:t, sedan Justitiae-Cancelleren bestämdt upplyst, att, genom den uppgifna olikheten i köparens och säljarens exemplar af Contractet om ifrågavarande handel, någon förlust för Kongl. Majrt och Kronan icke uppstått, ansett den af Rikets Ständer väckta fråga om anställande af ersättningstalan derföre komma att förfalla.
Handelsbal ken och serskilda författningar, i afseende på dylik handel, stadga. Utländning ar, sorn i städerne drifva handel och rörelse, se mom. 3. Vindragare B:ko R:dr 2: — Vågkarlar » »2: — 3:o. För följande personer i städerne utgår afgiften åter efter nedanstående serskilda grunder, nemligen: Auctionsbetjente, lika med städernas betjente, § 2. Bokhandlare, lika med Handlande, § 9. Boktryckare, lika med Manufakturister, § 9. Doktorer, Medicinae-, eller Läkare, för inkomst af praktik utom tjensten, fyra procent, dock ej under B:ko R.dr 10: — Fruntimmer, som idka klädsöm mod en eller flere medhjelperskor, erlägga hälften emot Handtverkare, § 10, och deras medhjelperskor hälften emot Gesäller, enligt nästföregående mom. Hyrkuskar, lika med Handtverkare, § 10. Informatorer hos enskilde, lika med Tjenstemän, § 2. Inköpare för de Kongl, hofven jemföras med Handlande, § 9. Licentiater, Medicina;-, med praktik utom tjensten, se Doktorer. Läkare, se Doktorer. Mjölnare, se qvarnar, § 30. Modekrämare och Modekrämerskor af alla slag, lika med Handlande, § 9. Skeppare, Coopvcerdie-, äfvensom Sjökaptener med burskap, och Befälhafvare å ångfartyg, med tillämpning af föreskriften uti 46 § 3 morn., lika med Handt verkare i den stad, dit fartyget hörer, § 10. Skutoch Båtskeppare, se mom. 1. Skollärare, som antingen hafva egna skolor eller biträda vid sådane inrättningar, lika med Tjenstemän, § 2. Spanmålshandlande, som icke äro borgare, taxeras efter deras rörelse, lika med städernas öfrige Handlande, § 9. Stadstjenare eller Polisbetjente, se städernas betjente, § 2.
Jag tror icke, men jag skall säga dig att jag var så i går, och det, besynnerligt nog icke för första gången efter vår långresa. Jag begriper icke men alla måtte ej må väl af resor – jag är mig åtminstone icke mer alldeles lik som förr, och ibland försäkrar jag, är allting så galet som om jag icke vore Eva Nordenspets, det vill med andra ord säga, den lycksaligaste flicka på jorden. I går var just en sådan galen dag. Pappa borta allt sedan sex om morgonen. Posten kom utan bref från dig. Det muntrade mig lika litet som några få, högst få rader jag verkligen fick ifrån Maria L. Hon var ledsen när hon skref, det märktes tydligt, och när hon ej kan vara glad, hvem kan väl då vara’t? – Förmiddagen höll på att aldrig ta slut, men hur lång den varit, hade jag ändå ingen lust att äta middag, men satte mig likvisst till bords för syn skull. Anna sade jag bara åt sylt och drack vatten, men det kommer jag icke ihåg och det kan i alla fall också vara detsamma. Om eftermiddagen tog jag Marias bref med mig och gick ut – ganska långt hemifrån i skogen åt källan till som du med tycker om, och som äfven i år har omkring sig de der små söta blommorna, hvilkas namn du så många gånger sagt mig – oss bägge dock till föga heder, ty jag har nu åter förblandat dem, men hvad gör det i grunden? Blommorna äro säkert icke titelsjuka, och för resten håller jag hjertligt af dem ändå – af källan likaledes. En gammal ekstubbe har jag der till bord och grässoffor många. På en af dem sätter jag mig i går – börjar åter läsa på Marias bref – tänker – läser – tänker, börjar slutligen gråta. Förlåt, men gråta skadar aldrig mig. Aldrig är jag så färdig att dansa och skratta, som när jag rätt duktigt gråtit, och det vore ganska roligt att gråta, bara man sluppe den välsignade frågan: ”Hvad gråter du för?” Hvem vill tro att man gråter för ingenting, och så förhåller det sig oftast – åtminstone med mina tårar. Imedlertid hade just i går några stora sådana, ingenting menande droppar fallit ner på en besynnerlig rad i Marias bref, der hon önskar att Adolf för sin egen lyckas skull, aldrig sett henne, när jag hörde mitt namn bakom mig utropas.
Antogs lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 30, med förslag om ändring i Riksclags-Ordningens 26 §, angående ordning för Riks-Ståndens uppträdande å Riks-salen vid Riksdags öppnande: Återremitterades, med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att Ståndet anser grundlags-förslaget cj vara nödvändigt, och således ej böra till grundlagsenlig behandling vid nästa Piiksdag antagas. S. D. F 'öredrogos å nvo Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 205, i anledning af väckt motion om löne-förbättring för Professorerne vid Lunds universitet: Bifölls; N.-o 206, i anledning af väckt motion om anslag lill nykterhetsskrifters lifgifvande; Bifölls. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Sedan Bonde-Ståndet den 3 i denna månad, för dess del, genom val utsett ledamöter uti directionen öfver Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, nemligen på förstnämnde ställe Riksdags-fullmägligen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus, samt å det sednare stället Riksdagsfullmägtigen Christen Andersson från Malmöhus Län; så beslöt Ståndet nu att, enär Lars Rasmusson och Christen Andersson, såsom Riksdagsmän af Bonde-Ståndet vid innevarande Riksdag, äro hindrade att för närvarande inträda i nämnde directioner, uppdraga åt de derstädes nu tjenstgörande ledamöter af Bonde-Ståndet Anders Svensson i Kallebäck .och förre Riksdagsmannen Sone Pehrsson, att intill Riksdagens slut med samma tjenstgöring fortfara. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets följande på bordet hvilande utlåtanden och memorial: N:o iSäj i anledning af dels Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jordegande-rätt till de s. k. kyrkohemmanen i Halland, dels serskilda i detta ämne inom Riks-Slånden väckta motioner: Bi jolis; Prat.-Utdrag, den 5 Mars i8/f5.
Då Rikets Ständer sammankallades till Riksdag i Örebro år 1812, var fasta Landet skakadt af krig och revolutionerj vådorna häraf närmade sig till vårt Fädernesland, och för detsamma var en crisis förhanden, som skulle afgöra dess sjelfständighet för sekler. Den be - Den 28 Juni. 555 rodde af Nationens kraftyttring, och Konungen missräknade sig icke på denna. Beväringspligten vänn ett utvidgadt skick, skatter åtogos till förhöjda belopp, och på Konungens proposition fattades af Rikets Ständer beslut, som trotsade den i Europa då snart sagdt allrådande Herrskarens egenmägtighet. Ålit ut-' tryckte kraften af en afgjord vilja att gå fram till ett stort målTiden var kort, men dyrbar. Ämnena måste, oaktadt det tryckande i deras egenskap, vara beredda , ju mera nödvändigheten påfordrade deras bestämmande. Riksdagen slutades. Sveriges Hjelte drog i härnad med krigsmagten. Ett ärofullt fälttåg, som krossade verldstyranniet, återgaf tillika detta Rike glansén af dess fojrdna krigsära och Konungen ett ökadt område. De skakningar i den allmänna hushållningens särskilta grenar, som emellertid hade uppstått, i omedelbar följd af krigstillståndet och andra förhållanden, fästade Styrelsens uppmärksamhet, så snart det första målet var vunnet och den grundval blifvit lagd, hvarförutan den skickligaste konstnär fåfängt ville söka uppresa någon varaktig byggnad. Riket ägde ett lugn, som lofvade att blifva varaktigt. Hans Kongl. Höghet Kronprinsen hade först vid slutet af förlidna året hunnit fullborda de angelägenheter, som sysselsatte Honom vid första mötet med BrödraFolketj men Rikets Ständer sammankallades dock till allmän Riksdag den 28 Februari. Jag föreställer mig, att om Kongl. Maj:t icke ansett sig hafva behöft ett älskadt Folks upplysningar och råd, i afseende på de 556 Den 28 Juni, planer i Rikshushållningen, som af Rikets sålunda lyckligt förändrade omständigheter kunde uppstå, hade detta Urtima Möte icke ägt rum.
SIS genom concurrensen med sådane Verk, |Otn begagna ett större antal pannor och af större rymd, men icke beskattade, faller af sig sjelfj och Kromobrännerirättighet innefattar dessutom en art af monopolium, som strider emot andan af vår Constitution och våra economiska författningar. Någon allmän nytta af denna inrättning inser jag icke, och tror knappt, att den kan åberopas, ty den vinst, Staten deraf äger, är ingen eller obetydlig; och om man skulle invända, att den förmenta skadligheten derutaf förminskas vid betragtande af den omständigheten, att åtskilliga Städer icke få utöfva bränvinsbränning, torde dervid blott behöfva anmärkas, att dessa Städer, som för det mästa icke hafva eget jordbruk, icke heller skulle en sådan rättighet med någon förmån begagna. 3:0. Det må tillåtas hvarje medborgare, att på landet eller i staden, utan undantag utöfva all loflig näring, med villkor, att han derföre skattar. Sedan Städernes Innevånare, hvilkas jord blifvit nästan allmänt förlänt eller donerad, med föreskrift om odlandet af sådane växter, som icke utgöra födoämnen, nu begagna den uteslutande till sädesproduction och dessutom blifvit berättigade, att sjelfve förädla denna sin production genom bränvinsbränning, ha de kommit att afvika från sin bestämmelse, att förse landtmannen med dess behof af fabrikater, i utbyte mot dennes productionerj Den 21 Februarii* och det synes alltså billigt, att lindtmannen äfven kommer i åtnjutande af de rättigheter, som tillhört Städernes Innevånare, att nemligen, om han sä finner för godt, sjelf få förädla alla råämnen till fabrikater, äfvensom att hvar som hälst afsätta sine productioner Och tillverkningar, samt hvar sorn helst köpa sina behofver. Lika så är det i allmänhet en billig fordran, att redan vunnen skicklighet i utöfningen af ett handtverk må medföra rättighet, att dermed försörja sig, men icke vissa års användande, kanske utan framgång, att förvärfva denna skicklighet.