Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter måtte utan betalning erhålla 125 exemplar af Ståndets tryckta Protocoll för innevarande Riksdag; N:o 262, öfver Herr Bernhard Rosenblads, hos Högloflige Ridderskapet och A - 13* PrOt. Utdrag den lG October 1829; deln gjorda motion om pension för aflidne Öfver-Commissarien vid GeneraI;Assistance-Con-' toiret jP. A. Heyderichs efterlemnade Enka; N:o a65, angående ifrågaställd pension för nu mera framlidne, En af Rikets Herrar, Justitise Stats-Ministern m. m. Grefve Fredric Gyllenborg; och No 264, 1 anledning af Kongl. Majus Nådiga Remiss å Kongl. Maj;ts Befallningshafvandes i Vestmanlands Län underdåniga hemställan, angående afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhus-anstalterne derstädes; hvaremot, i grund af gjorda anmärkningar, återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande, Nio 265, i anledning af verkställd granskning af räkenskaperne och förvaltningen af de till Flottans behof utaf Förvaltning gen af Sjö;Ärendena år 1826 uppburne Statsanslag. S. D. Föredrogos å nyo följande StatajUtskottets Utlåtanden : N:o 277, i anledning af ifrågaställdt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags Privilegier, återremitterades^ på grund af gjorda aosnarkningar; - Prot. Utdrag Jen 16 October 182g. 133 N:o 278, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å Handlingarne i målet rörande upphörandet af Nyeds Sockens Bergsg lagsfrihet, återremitterades, på grund af gjorda ani märkningar; N:o 279, 1 väckt fråga om indragning af det till Nyköpings Schola varande Statsanslag , bifölls; Äfvensom Banco * Utskottets Betänkande, N:o 73, i anledning af Herr J.
Då jag var den af R. o. Ad:s ledamöter, som hade äran att väcka motion om den uppenbara kyrkopliktens upphörande, och jag dervid, i likhet med hvad Just.ombudsmannen föreslagit, yrkat att den uppenbara kyrkoplikten nu måtte helt och hållet borttagas, och att enskild skrift i dess ställe borde införas; så måste jag nu uppträda för att försvara denna sats; och får jag dervid vördsamt förklara, att jag ingalunda af Hr Giinthers reservation kan finna mig öfvertygad om nödvändigheten af bibehållandet utaf kyrkoplikten såsom straff för stöld. Det är nemi., på sätt en värd talare, Frih, Boye, här har sagt, nogsamt kändt, att allt straff har tvänne ändamål, nemi. att förekomma och afskräcka från brott. Att kyrkoplikten ej leder till någotdera af dessa ändamål är, efter mitt förmenande, utom allt tvifvel, utan tror jag, att kyrkoplikten, långt ifrån att afskräcka från brott, snarare bidrager till förökande af brottens antal. I öfrigt anser jag det ovärdigt för vår tids upplysta tänkesätt, och icke öfverensstämmande med den christna religionens anda och mening, att begagna kyrkan till ett rum, der brottslingar offentligen afstraffas. Jag hemställer till hvar och en ledamot af detta Hus, om han ej med fasa lm-r åsett, huru den brottslige, satt på piiklepaIlen för att försonas med församlingen och att åter upptagas i dess gemenskap, snarare är ett mål för allmän beskyinfelse. Jag får vidare tillägga, att den uppenbara kyrkoplikten, enligt dess idee, icke utgör något straff, utan den försoning, sorn en om brottet lagvunnen och sakfälld förbrytare gör, för att i församlingens gemenskap åter upptagas; och denna försoning kan ej genom någon offentlig bespottelse ernås; den beror af hjertats förbättring, men åstadkommes ej derigenom, att den brottslige utsattes lill allmänt hån.
Djj od) bronan tillfommer. £f)artae*0igiUatae*förfäljningömännenö od) tebogötat< neö i vf)ufwubjlaben, äfwenfom £l)attae*0igiHatas-Q[afjörenö, afgifna rebogö* relfet flfola inom ben tib od) wib ben påföljb, forn för SanbtränterietS rebogö* relfe är flabgab, öfwerlemnaö till 0tatö* kontoret, font, efter emottaganbet beraf, låter öfwer bern upprätta en färflfilb generabräfntng, btwtlfen febermera, tiQifa meb famrna rebogörelfer, wib förutnämnbe tib jemwä! bör till dammar*Slätten öfwerlemnaé. 6o 4:o 0tämplaDe papperö-föttåDet (fall/ lifa meD Den öfriga ränterbupp» börDcn, tnoentetaö De ftjla Dagarne i Suni od) december månaDer, fann in» ftrumenten Deröfroet åtfölja De l)alfårö»förjlag, forn, enligt näfiföregåenDe 3:Dje punft/ böta till 0tatö»£ontoret infänDaö.
För tre, eller, der tjenstgöringsförhållandena sådant påkalla, fyra Underofficerare på hvarje kompani eller sqvadron, och ibland desse alltid åt Fanjunkaren, hvilken främst och mest förtjente underofficer företrädesvis bör komma i åtnjutande af de fördelar, bostad sboställe gifver; dock att visst boställe icke ovilkorligen måste åtfölja viss underofficerstjenst inom samma kompani, lill förekommande af för såväl boställshafvaren som bostället de ofta menliga följderna af ombyten vid befordran inom kompaniet, och till befrämjande således af en längre besittning af ett och samma boställe; 2. För Kompanioch Sqvadronschefer, samt 3. För Regementsoch Corpschefer. Deremot böra de boställen, hvilka nu innehafvas dels af öfrige Regementsofficerare, som i allmänhet under en kortare tid qvarblifva i sina befattningar, dels af arméens civile tjenstemän, för hvilka boningsorterne böra bestämmas med hänsyn till deras åligganden och således vara oberoende af anvisade boställen, — till regementenas löningsfonder indragas. Beträffande bostadsboställenas storlek föreslås: 27 att, der omständigheterna sådant medgifva och genom utbyten af boställen eller afsöndringar derifrån, antingen inom regemente eller emellan detta och statsverket eller annat regemente, kan åstadkommas, bostadsboställe icke bör utgöra till sitt uppskattningsvärde mer än högst | af innehafvarnes lön efter normalstat; i följd hvaraf denna lön må till sitt återstående belopp utgå från regementets gemensamma lön etil lgångar. Skulle boställe, genom upparbetning, framdeles komma att lemna en större afkastning än nyssberörda del af den lön, hvarunder det är anvisadt, skall, vid ombyte at bostallshafvare, vederbörande löningsdirektion hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå den åtgärd, som i anledning häraf och med hänsyn till dåvarande förhållanden, må lämpligast böra vidtagas. Om uppskattningen af boställena och öfriga indelda tillgångar.
Om nu förhållandet vore sådant, att man icke finge insätta mindre än J 00 R:dr b:ko, huru skulle det gä t. ex. med Riddar!).-kassan? Det hände för en tid sedan, att en person för denna kassas räkning insatte 20 R:dr och en tid derefter ånyo en lika summa. Orsaken var, att Iian första gången insatt för litet, hvilket ofta inträffar. Enl. förslaget skulle denne person icke hafva fått insätta hvarken den första summan eller hvad som brast den första gången. Huru skulle det då tillgå? Han måste naturligtvis vända sig lill Riddarh.-Kamereraren och denne skulle emottaga penningarne. Det kunde hända, att äfven Kamereraren någon gäng misstoge sig och insatte för liten summa. Han skulle då icke få insätta de 10 eller 15 R:dr, som fattades, för att fullständiga beloppet, utan det skulle ske tillsammans med andra insättningar. Om jag antager, att flera mindre summor, tillsammans upgående till, eller öfverstigande 100 R:dr, skola insättas på en gång i Banken: sä ser nu en hvar, som har sina Banko-attester_i handen, både ali de serskildta summorna blifvit insatta och till hvilken räkning de höra. Men om jag antager, att af 100 R:dr, uptagna pä samma attest, 75 R:dr höra till den ena räkenskapsbokens verifikationer och 25 R:dr till den andras, huru skall man dä bete sig? Icke kan Banko-attesten rifvas sönder, och f läggas i den ena boken och ^ i den andra, för att bestyrka rätta förhållandet. Attesten å båda summorna måste naturligtvis bindas blott i en bok. Men huru skall då den, som granskar den andra boken och icke har den första till hands, kunna se, att inbetalningen är riktigt gjord? Tänker man sig nu en större förvaltning än .af Riddarhusets kassor, hvilka, förvecklingar och hvilket trassel skulle icke der upkomma! Man säger, att genom förslaget skulle allmänhetens besvär minskas.
Wi efterskrefne Sweriges Rikets Drotzet, Marffalk och Ständer, Grefwar, Friberrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Prästerskap, Borgerffap och Menige Allmow, som til denna Riksdag i Hufwudstaden Stockholm församlade äro, sa för Ost sjelfwe, som lagligen walds pch bcfullmägtigade af Wara hemmawarande Medbroder, Gore wetterligt: Att sedan Wi af den Höaborne Furste och Herre, Herr ck . ii t., Sweriges, Götl es och Wendes Arf-Frrrsts, Hertig af Södermanland, tills widare Sweriges Rikes Föreståndare w. w. w. Arfwinge till Norrige, Hertig till Schlesswig Hollstein, Stormarn och Ditmarchen, Grefwe till Oldenburg pch Delmenhorst re. w. till ett Allmänt Riksmöte sammankallade blifwit; hafwe Wi dels af War egen och alle Wäre Medbröders sor? geliga erfarenhet, dels af de närmare ojäfaktig ga uplysningar, som härstädes blifwit Ost meddelade, med listigaste oro och bekymmer inhemtat den wadeliga belägenhet, hwaruti Riket, . sch wäl i anseende till dest inre angelägenheter, som till dest Stats-förhällanden med Utrikes Maater, genom mängfaldiga misttag uti allmänna ärendernas styrelse blifwit försatt.
Utskotten hafva, efter inhämtande af ätstilligc nödiga upplysningar, tagit detta, sä »väl för det allmänna som de enstilda »vigtiga ämne i behörigt öfwerwägande, och derwid funnit detsamma böra behandlas under twcnne särskilde hufwudafdelningar, LXXVl Stats-, B:cosamt A. B c siv. o. Ekon. af hwilka den första innefattar frågan: huru wida företag af den beskaffenhet, hmartill Strömrensnings-anslagcn hittills warit afsedde/mäge fortfarande understödjas med allmänna medel? samt den andra upptager frägan: pä hwad sätt och under hwilka wilkor desse bidrag, i händelse de anses böra fortfara, skola disponeras, sä att det med dem äsyftade Sndamäl säkrast mä ernäs? Ekonomi-Utskottet har, wid bcswarandet af den förra frägan, funnit en bestämd ledning uti de stäk, hwarpä N. St:r, linder de twänne nästförcgäendc Niksdagarnc grundat deras bifall till de, för ifrägawarande ändamål, dä begärde anslag, och ansett samina skäl sorn dä androgos för Statens medwcrkan till connnunicationers och transporters befrämjande fortfara att göra sig gällande, sä länge allmänt »vigtiga ämnen för sädane ätgärder ännu förefinnas. Att, i mohn af en ökad erfarenhet om wigtcn af dylika företag, samt till följd deraf utsträckta forskningar och undersökningar. Swerige, i anseende till mängden af de sjöar och wattendrag det innesluter, ej mindre »ned afseende pä de hinder och omwägar desse stundom förorsaka i transportcrnc till lands, än ock i synnerhet med hänseende till de flerfaldiga utwägar desse till transportcrnes lättande erbjuda, stall ännu länge gifwa rika ämnen till Åtgärder för communicationernes förbättrande, hafwa Utskottet elfwen trott kunna med »visshet förutses.
De öfrige må vid det la”ga kraftvunna Storskiftet bibehållas, utan ”annan ändring deruti, än somför skiftets ”verkställande för de sökande delegarne ”oundvikligen erfordras” ”Hvad åter det af Petter Andersson ”föreslagna tillägget beträffar; så finna Utskotten det vara så mycket öfverflödigare, ”sorn, äfven i den händelse, alt §:s nu va”rande innehåll blifver oförändradt, det är, ”i Utskottens tanka, tydligt och klart, att, ”så vida, efter det skiftesläggning för sig ”gått och sökanden erhållit sin lott, öfrige ”delegare öfverenskomma att i samfällighet ”förblifva, sådant icke kan dem förvägras, ”och följaktligen icke eller, att sig emelian, antingen enskildt eller med Landt”mätare-biträde, verkställa en för sådant än”damål nödig provisionel delning af sam - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 8. 51 ”fälligheten; varandes derigenom icke någon ”delegare förment alt, om och när han så ”för godt finner, begära och erhålla tillträde af dess, genom laga skiftet, tillfallna ”Egolott.” ”Vidkommande slutligen den villi ådig”het, hvarutinnan, på sätt Herr Tham om”förmält, Domare skola stannat i fråga om ”hvad med Skifteslag rätteligen bör förttås; så anse Utskotten denna villrådig”het böra försvinna, om uppmärksamhet ”lemnäs åt början af 9 §:n, som innehålter , att serskilda delar af ett och samma ”hemmans nummer i By böra, så vidt det ”utan hinder för redigt Skifte i Skiftes/a”get ske kan, intill hvarandra läggas, ”deraf klarligen synes följa, aLl med Skiftes-lag förstås icke hvarje helt hemman, ”utan alla de serskilda större eller mindre ”delarne af hemmanen.” 10, 11 § §.
BondeStåndet, men bifallet af de öfriga RiksStånden; N:o 173, i anledning af väckt motion om inköp för Statens räkning af 3:ne Taflor; med undantag af Högvörd. PrästeStåndet, som återremitterat frågan, har Utskottets utlåtande af de öfriga RiksStånden blifvit godkändt; N:o 175, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss af Handlingarne i målet, angående inköp af Hemmanet Mellby för Staden Strömstads räkning utaf Allmänna medel. Della är återremitteradt endast från Vällofl. BorgareStåndet. JY:o 177, angående den forsel-ersättning som till StalsVerket bör gifvas af de Ränte-gifvare, hvilka blifvit befriade från skyldigheten att in natura lefverera hö och halin till K. Hofstallet. Betänkandet härom är bilallel af Högl. Ridderskapet och Adeln, Högv. FrästeStåndet och Vällofl. BorgaieStåndet, men återremitteradt af ffederv. BondeStåndet; samt Wto 180, angående anslående af ett K. M:t och Kronan tillfallet Dana-arf lill en Skolefond i Wahlö Församling i ÄrkeStiftet. — Iterremissen i detta ämne är mcddeld af Vällofl. BorgareStåndet: — Hvilket Utskottet, till svar å återremisserna, skolat vördsamt anmäla. Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss å bandlingarne rörande Hr Landshöfdingen m. m. A. Adlersparres besvär i frågan om afträdandet från Arrendet af Ottenby Kungsladugård på Öland. Hos K. M:t har Arrendatoren af Ottenby Kungsladugård på Öland, Hr Landshöfdingen och Riddaren Axel Adlersparre i underdihet klagat deröfver, att K.
Och en sådan olikartade skolors och olikartade skolstudiers sam - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 115. 23 mangjutning, som i så många afseenden, i både theoretiskt och moraliskt, i både praktiskt och statsekonomiskl afseende, innebär sådana missförhållanden, att den kan anses vara både formoch naturvidrig, både samhällsoch rättsvidrig, — en sådan s. k. fusion, sjelf hvilande på inga grunder, kan jag derföre icke anse användbar såsom grundläggning för en ny skolordning, eller anse den annat vara, än just det kaos, som både förorsakats af elementernas sammangjutning, och icke upphör, utan att, i kraft af det varde, som väntas, elementerna åter få afsätta sig, det ena från det andra.» af Herr Professoren Bring: »Då det är mycket obestämdt, hvilka »de af Kongl. Majit och Riksens Ständer godkända grunder» äro, som, enligt Utskottets förslag i första punkten, skulle bestämma beskaffenheten af den önskade nya skolordningen, och då dessutom hvad man genom tillägg af ofvanciterade ord hufvudsakligen synes hafva åsyftat, i sjelfva verket torde vara vunnet genom Utskottets förslag uti den följande punkt, hvilken angår den s. k. reala undervisningen; så har jag ej med min röst kunnat biträda första punkten af förestående betänkande i dess nuvarande lydelse, utan får mig mot det ofvannämnda tillägget reservera.» Häruti instämde Herr Kontra k ts-prosten Wåhlander, Herr Doktor Björling, Herr Kongl. Hofpredikanten Wensjoe och Herr Lektoren Söderberg. ' af Herr Hensehen, som — sedan Utskottet afslagit hans anhållan, att, med afseende derå att uttrycket: »på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer redan gillade grunder», vore alltför obestämdt, frågan måtte till Utskotts-Afdelningen, som handlagt densamma, återremitteras, — sedermera yrkat, att i stället för nyssanförda ord måtte nyttjas följande: »På de grunder, dels Kongl. Majit den 9 November 1847, dels ock Rikets Ständer i skrifvelse den 20 Oktober 1848, godkänt i afseende å »valfrihet i vissa läroämnen», »så fullständig undervisning i de till allmän medborgerlig hildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgifver», samt »en sådan förändring i Elementarläroverkens styrelse, att sakkunnige personer äfven utom ecklesiastik-ståndet deruti må kunna intagas.»
Hr Frih. har sagt, att denna statens inblandning vore nödvändig, så länge vi hade en statsbank. Jag tror mig tillförne hafva förnummit, att Frih. af Nordin önskar, atL statsbankens functioner, såsom discontoch lånebank, småningom måtte öfverflytta» på enskilda föreningar. Denna åsigt är äfven min; men jag hemställer, om vägen härtill är att, genom statens ytterligare inblandning med dessa enskilda föreningar, ytterligare consolidera behofvet af en statsbank. Hr Frih. har vidare sagt, att denna fråga mer än någon annan under innevar. riksdag komme att inverka på Svenska medborgares trefnad och välmåga. I sådant fall beklagar jag, att Regeringens förslag är så uppstäldt, att det ej låter verkställa sig, meri är, i alla fall, af den tanke, att den trefnad och välmåga, som uppkommer genom konstlade låneanstalter, blifver af föga värde och varaktighet. En annan talare, Hr Cederschjöld, har, likasom StatsUtsk., ådagalagt, att den högsta vinst, jordbrukaren kunde påräkna af detta lån, vore omkring proc. årligen, som skulle afgå på capitalet. Nåväl! kan man icke bereda denna besparing, utgörande inalles icke mer än 40,000 r:dr b:co ärligen, på annat sätt än genom utländsk skuldsättning? Bör man icke tvärtom tvin - Den 3 Februari f. m. 89 tvinga Regeringen att göra den genom inskränkning i flärdfulla utgifter, genom en förenkling af grundskattsväsendet m. m.; och om Regeringen verkligen velat hjelpa hypotheksföreningarna, hvarföre har hon ej användt lika ifriga bemödanden att genomdrifva de tysta förmånsrätternas upphörande, som blifvit använda t. ex. för att få statslån eller straffet för majestätsbrott utvidgadt? Åro ej våra utsökningslagar, särdeles i afseende å intecknade fordringar, så ofullkomliga, att man t. o. m. i det ingalunda capitalfattiga Stockholm har svårt att af någon penningeman få låna mot en inteckning på landet, ja, att man snarare erhåller penningar på sitt blotta namn.
Emot förflyttandet af sista mom. i 4 § till slutet af 5 § väntar jag inga anmärkningar, som på förhand böra upptagas till besvarande. Jag vill alltså föreslå följande förändrade lydelse för: § 2. Rätten i stad och domaren å landet hålle öfver förmynderskap särskild förteckning, utvisande tiden då förordnande utfärdades, förmyndarens namn och hemvist, de omyndiges födelseår och namn samt deras behållning i fast och löst. 8 4. Förmyndare skall för hvart år afsluta räkning öfver allt det han har om händer, med uppgift af den säkerhet, hvaremot den omyndiges reda penningar äro utsatte, och ingifve, vid början af följande år, den räkning jemte ett utdrag derur, innehållande summarisk uppgift på den omyndiges behållning så i fast som lös egendom til! gode männen elier socknenämnden. Det utdrag, hvarom nu sagdt är, skali, försedt med gode männens eller socknenämndens intyg, att förmyndareräkning jemväl blifvit aflemnad, till förmyndaren återlemnas. Öfver inkomne förmyndareräkningar hålle gode män eller socknenämnd sådan förteckning, som i 2 § föreskrifven är; och lemne af denna förteckning del, i stad till Rättens ordförande eller den, sorn å Rättens vägnar handlingar mottaga bör, före den 1 September oell å landet till dombafvanden före eiler sednast å första rättegångsdagen af sista tinget året näst efter det, då räkningen bort afslutas, eller, der allenast ett ting om året hålles, före slutet af samma ting. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 41. 55 Sker det ej, eller har förmyndare icke lemnat räkning, förelägge Hatten god man, socknenämnd eller förmyndare, vid lämpligt vite, att sin omförmälda skyldighet fullgöra; och förfare i öfrigt efter omständigheterna. o. Ofver hvad sålunda förekommit, skall anmärkning göras uti den förteckning, hvarom ofvan i § 2 är stadgadt. Jag anhåller vördsammast om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 12 November 1862. Sven Nilsson. Af F. 4>.
Ej mä någon af Riddarhus - Beljeningen wid answar enstjlcr, och uran Rlddarhus - wstotrctr Den i6 December - 961 samtycke, kill nägon eho det wara mä, Pollet Utgiswa; böraudes i öfrigt noga rillses, alt den joni Pollct orventeliqen erhåller, äfwen genast sch ofelbart warder i uprops.-listan anteknad. §. l8. Ingen ägs rakt hwarksn såsom buswndman för egen elier säsom Fullmägrig för annan Alt a Riddarhuset Säte inlaga, förrän han syllk 25 är. I följe häraf äligacr ten, som sörsta gängen sig kill Riksdagsman anmäler, att npte bervis genom U'drag af Kyrkoboken ifrån den Församling där han född är, hwad är och dag sädant Ikcdt Finnes ej kyrkobok-och är den genom wadclig händelse sörkommen, dä gälle bewis af någon Konungens Embetsman j orten, men icke i annak/sail, mä della bewis gälla, än rä Kyrkans handlingar werkeligen genom wada sörkomwit. NpwilaS härom origlige altester, hänjV>ures sake» kill wedcrbörlig Domstol, och den dek gjort, warde utom answar efter Lag, Säte och Stämma den Riksdagen förlustig ä Riddarhuset. Innehålla de wid Riddarhuset desin» tcljge Genealogier härom fullständig underrättelse af dag och äratal, dä är ej annat bewis as nöden» Enär huswudman för Ätt syllt 21 ar, ma han, sä wida ej andre fullmyndige Ättemän finnas, äga rätt behörig Fullmägtig förordna. Den som, oagkadt till laga älder kommen, bliswit under Förmyndare ward och inseende af Domstolen stäld, mä ej hwarken sjelf Säte inlaga eller Fullmagt urgifwa. §- r§.
Jag tilltror mig ej bestrida Grefve Frölichs motion; men då jag icke eller kan bedöm ma, huruvida icke han gått för långt uti specialitet, får jag tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln täcktes förklara dess underdåniga önskan, att Friherre Edelcrantz’s mening må vinna Kongl. Majrts Nådiga bifall; hvarvid endast torde böra tilläggas, alt något correcliv emot missbruk, genom försäljning af omogen skog, måtte tillika stadgas. Grefve Frölich: Jag glömde nyss, att yttra den tanka, att Ridderskapet och Adeln måtte, likasom BondeStåndet, i allmänhet bestämt tillstyrka utförsel af trädvaror. För öfrigt instämmer jag med Friherre Boije deruti, att ► Den 18 Junii f. m. 187 Friherre Edelcrantz’s särskilta mening må af Ridderskapet och Adeln antagas; dock så, att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, att vidtaga sådane föreskrifter, att ej alltför stort missbruk må komma att äga rum. Herr Munck af Rosenschöld: Lika med Friherre Boije anhåller äfven jag om proposition till bifall af Friherre Edelcrantzs särskilta mening, endast med det tillägg, alt Riksens Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta vidtaga anstalter till utverkande af motsvarande förmåner för oss hos de utländska Magter, till hvilka vi exportera trädvaror. Jag tror mig känna, att England icke torde vara oberägit att lemna oss reciproqua förmåner. Denna min framställning må dock ingalunda betraktas såsom något vilkor för antagandet af Friherre Edelcrantz’s mening, utan blott såsom ett tillägg utöfver bvad Friherre Edelcrantz i detta ämne föreslagit. Grefve Spens_, Carl Gustaf:
Arfdabalken stadgar om danaarf; och Dito N:o 22, i anledning af väckt motion, om bestämmande af en summa appellabilis för fullföljd af talan i Hofrätt emot Underrätts beslut i tvistemål, bifallne; samt Memorial, N:o 23, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 5, angående antagande af Lag-beredningens förslag till Civil-lag; och Dito N;o 24, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 12, i fråga om upphörande af rättigheten att börda jord å landet lagde till handlingarne, såsom icke erfordrande någon åtgärd; och lät Ståndet bero vid Utskottets anmälan uti Memorialet N:o 25, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 6, så vidt det innefattar yttrande öfver väckt motion om upphäfvande af lagens stadgande, angående revisionsskillings nedsättande, för rättighet att fullfölja underdånig talan mot Hofrätts dom och utslag i Civila mål. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Särs/cilda Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 8, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition samt åtskilliga hos Riks-Slånden väckte motioner om vilkoren för bränvins tillverkning, återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, 9, 10, 20, 52, 53 och 67 §§ af Utskottets förslag till Prof. Utdrag den 26 April 1854.