Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan han i » Nya Dikter », i poemet » Förkärlek », framstält sin romantik, sin böjelse för enslighet, för månsken och aftonskymning » går han i » Sånger och Bilder » ännu ett steg längre, då han i det poem, som inleder samlingen, förklarar sig söka » en stilla vrå », der han får skåda barnens lekar, höra, » hur en verldshafsvåg domnar i fredad vik », och läsa sin Ho-mer, sin Franzén och sin Plato — och först och sist sin bibel. » Henne, när dagen dör, vare din forskning egnad. Somna, när lampan släckts, stilla af henne hägnad! Henne, när morgon gryr, åter med glädje tag, Stjerna och sol hon är, ljus både natt och dag 1. » Det är gifvet, att en skald, som eger sådana tendenser, i mycket hög grad är lämplig till konfirmationsgåfva. Att teckna tidens lif eller de tankar och * känslor, som röra sig hos vårt slägte, dertill är han pduglig. Och han erkänner det sjelf. Han är fullt medveten om sin begåfnings rätta halt. Han utstakar de råmärken, som begränsa hans diktning, och han är nog klok, eger nog fin uppfattning att icke öfverstiga dem. Han sympatiserar icke med tidens tankar och känslor; han anser dem icke värdiga att gifva sången innehåll; hans sångmö är alltför skär att vilja besudla sig med dem. Diktens » lavaeruptioner », » när dagens frågor sjuda innanför », » orkanens » brus och segerjubel äro 1 * 1 Dalen » .icke i hans smak. Nej, Franzéns sång, den ljufva, engla-rena, som bär morgondagg på pannan — den älskar han, ty » Herren gud var icke i orkanen, Han var i ljumma vestan vädrets sus *. » Alltså äfven här gör han bibeln till rättesnöre. Denna religiositet yttrar sig emellertid icke blott i den salmpoesi, som fyller en stor del af hans sista diktsamling. Den genomgår hela hans skaldskap, den präglar hvaije sång och den får uttryck i hans liknelser, i hans sätt att betrakta naturen och i hans sätt att måla kärleken.
All lyx, all bekvämlighet, alla konstföremål äro här sammanträngda för att gifva iakttagaren ett intryck af rikedom, men tyvärr äfven ofta af öfverlastniDg, ifall iakttagaren är reflekterande och finkänslig. Salongen är i våningen det bästa, det minst använda rummet. Och ändå är detta alldeles oriktigt. Hvem bör väl egentligen känna behag och trefnad, mannen, som kaDske hela dagen arbetar i en otreflig lokal för att sedan under sina lediga timmar, kvällar och söndagar, hvila ut och njuta inom kretsen af sin familj vid den egna härden — eller de goda väninnorna, som så gärna vilja ha sin lilla näsa med i andra personers angelägenheter? För hvem håller man våningen, för sig själf eller för andra? Nåväl, jag tänker att människan i första rummet lefver för sig själf; det lär väl hvar och en, till och med den mest oegennyttiga idealist, erkänna. Visserligen är det ett vackert, om gästvänlighet vittnande ordspråk, som säger: » Hvad bäst — åt din gäst », — men för långt får det icke drifvas. Det är • inte salongen, i hvilken gästerna mottagas, som bör taga husmoderns första omsorg i anspråk, nej, det är hvardagsrummet, i hvilket mannen och barnen dagligen och stundligen arbeta och andas och böra finna sig väl. Och hur skall då ett hvardagsrum vara inrättadt? — På det mest ändamålsenliga sätt och framför allt — gladt! Men emedan detta är tämligen uttänjbara begrepp, tar jag mig friheten litet närmare gå in på enskildheterna, naturligtvis med den goda, allvarliga föresatsen att ej bli för vidlyftig. Först och främst bör alltså hvardagsrummet vara det bästa, det vill säga det sundaste och gladaste rummet i hela våningen. För luft och ljus, dessa båda stora naturläkare bör alltid finnas tillträde. Därför bort med de mörka tapeterna, med de dystra gardinerna, som den nuvarande smaken, det nu rå- dande modet bruka beteckna som » eleganta ».
Redan genom sin skönhet drager Portia allas blickar till sig, men äfven hennes själsegenskaper äro af det ädlaoch utmärkta slag som måste göra henne till föremål tor beundran och aktning. en fröken, rik och skön och — hvad som Är former Än skön — begåfvad med höga dygder. Från alla trakter kommer man att dyrka “ denna helgonbild som andas “. Så har också skett här i Stockholm: man har från alla stadens delar och från många af landsbygdens äfven skyndat att se Portia, vare sig att hon uppenbarat sig i fru Willmans eller fru Dorsch-Bosins person. Skönheten har icke fattats hos någon af dem. Men Portia är lika klok som skön och bedömer med skarpt, öfverläg-set förstånd alla dem som komma i hennes närhet. Hon är blygsam och sedlig och icke det ringaste svärmisk, icke någon Julia, som utsätter sig för den farliga nattluften på balkongen, icke Desdemona som kan gå och bli kär i den otäcke morianen. Hon är fri och obesvärad, fallen för skämt, men tager sin värdighet i akt, och många af Shakspeares hjeltar skulle stå sig ganska slätt inför hennes fina takt, hepnes ädla majestät. När man betänker alla sidorna af denna karakter, måste man, i.fall man icke är fången i någon särskild villfarelse, erkänna, att Sveriges kungliga skådebana f. n. icke eger någon konstnärinna som skulle kunna fullt motsvara fordringarne. Hvad majestät och ädelhet vidkommer, äro fru Willmans bemödanden högst lofvärda, men längre än till bemödanden hinner hon icke. Det fina, skalkaktiga, qvicka, finner man nästan alldeles icke i hennes Portia, öf-ver hvilken en betänklig tyngd och torrhet ligga. Man tycker sig upptäcka, att rollinnehafverskan söker använda sin intelligens för att få ut något stilfullt i framställningen, * men försöken stranda. Det är svårt att säga mot hvad de stranda, sannolikt dock mot omöjligheten att förvandla en sångerska, hvilken icke mer är i sin första ungdom, till en god dramatisk skådespelerska. Och likväl måsle man erkänna, att fru Willmans Portia är bätte än hennes gref-vinna i “ Figaros bröllop “, följaktligen ett framsteg.
Musikaliska Akademiens Musik-Ilisloriska föreläsningar: II. 375. —, femton stycken till Landtbruks-Akademiens sammanträde den 16 Mars 1863: lil. 60. —, till Kongl. Vetenskaps Akademiens sammanträde å dess högtidsdag den 31 Mars 1863: 111. 373. —, femton stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 13 April 1863: lil. 485. —, femton stycken lill Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 18 Maj 1863: IV. 376. —, femton stycken till bevistande af Kongl. Landtbruks-Akademiens allmänna sammankomst den 15 Juni 1863: V. 168. —, femton stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst deri 14 September 1863: VI. 218. —, femton stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 30 September 1863: VI. 394. —, tio stycken lill bevistande al' Kongl. Musikaliska Akademiens musik-bistoriska föreläsningar: VII. 3. —, femton stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 19 Oktober 1863: VII. 24. —, femton stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 16 November 1863: VII. 253. Billing, .1. S., Professor, angående pension åt hans enka, Anna Charlotta Riding, född Hård; motion af Grefve Tönnes Wrangel: se Motioner. Billmark, Carl Joban, Artist, angående understöd åt honom för fortsatt ingifvande af planche-verket »Sverige, aquarell-lithografier och tontryck»; motion af Herr Lars Gabriel af Sillén: se Motioner. Biskops-embetena, i anledning af väckta motioner om deras indragning: B. II. 374, 445, A. 445.
Beträffande deremot nämnde punkt, anser Utskottet, att, då dess utlåtande egentligen var grundadt på den förutnämnde uppgiften om de svårigheter, som möttö för en fyr-anläggning derstädes, men inom Riks-stånden blifvit upplyst, att dessa hinder ej äro af den betydenhet, sorn Utskottet, till följe af från Norra Lots-distrikts-chefs-embetet lemnad upplysning, haft skäl att antaga, Utskottet, vid sådant förhållande, och enär det icke kan bestridas, att en ledfyr å berörde skär eller annan tjenlig plats i grannskapet deraf blefve af väsendtlig nytta för sjöfarande, i anseende till dess läge vid inloppet från Alands haf till Stockholms skärgård, sig böra frångå sitt i förra betänkandet afgifna utlåtande i denna del, och vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en undersökning om behofvet och möjligheten af en fyr-anläggning å skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb eller å annan tjenlig plats i granskapet deraf må företagas, samt att Kongl. Majit sedermera täcktes i anledning deraf vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda. Stockholm den 20 April 1848. Ank. lill E*p. Uisk. d. »2 Apr, kl. lem. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o31. Vällofl. Borgare-ståndet har till Utskottet återremitterat betänkandet N:o 31, i anledning af väckt motion, om bestämmande af minimioch maximi-belopp vid ut - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial, N:is 72 och 73. 0 utarrendering af Lunds akademi-hemman; men som Ridderskapet och Adeln samt Preste-sländel bifallit betänkandet och Bonde-ständet låtit vid Utskottets i detsamma gjorda tillstyrkande bero,' samt beslut i den väckta frågan sålunda redan än fattadt, sfi kan åtcrremissen icke föranleda till någon Utskottets åtgärd. Stockholm den 20 April 1848.
Deremot äro fattig-utgifterna en kän - i 4 bar utgift, som visserligen till en del blifvit minskad derigenom, att fattigvårdsinrättningen år 1845 undergick en omorganisation, då en arbetsinrättning ordnades i sammanhang med fattigvården. Statsbidrag består af löningsstaten till stadens embetsoch tjenstemän, packhusoch tullkammarhyror, allmänna hus och broars underhåll samt servis efter taxering. Politisk författning: Bevillningsvärdet af de under stadens jurisdiktion lydande fastigheter utgjorde, är 1847, 1,238,541 R:dr 19 sk. 1 rst., deraf 989,998 R:dr 27 sk. utgöra husoch tomtvärde, 245,020 R:dr jordvärde och 3,522 R:dr värdet för qvarnar, fabriker m. m., och har bevillning sistnämnde år erlagts med 9,943 R:dr, allt Banko. Staden har skyldighet att underhålla 10 båtsmän, för hvilka vakans-afgift erlägges, och uppgår stadens beväringsmanskap årligen till omkring 40 man. Slutligen bör nämnas att staden den 5 Juni 1847 härjades af en större eldsvåda, som ödeläde 34 gårdar och gjorde omkring 800 personer husvilla; men att, genom Eders Kougl. Maj:ts nåd, erhållna bidrag af Staten och enskilda välgörenheten, följderna häraf blifvit betydligt uuderlättade, samt att, sedan ny tomtreglering blifvit uppgjord och af Eders Kong]. Maj:t nådigst fastställd, den afbrända delen af staden kan framdeles blifva åter uppbyggd, ehuru det förutses att dertill erfordras en längre tid, enär de fleste brandskadades tillgångar ej motsvara de stora ansträngningar, som tarfvas för ett dylikt företag. Eders Kongl. Maj:t har i nåder funnit för godt att Christianstads fästning skulle upphöra att vara en af Rikets fästningar och i nåder anbefallt förberedande åtgärder till dess raserande. Härigenom öppnas ett tillfälle att utvidga stadens byggnadsplan, som tarfvar denna utvidgning, i fall rörelsen kommer i en framtid att ökas. Engelholm Stadens folkmängd är:
Under supén var det något bättre; sången och spelandet hade gifvit aptit, och man åt och drack af hjertans lust, utan att bry sig om den sura värdinnan. Men sedan, då man skulle taga godnatt af henne, och hon stod der stel och förnäm, knappast räckande handen åt sina gäster, då kände sig de flesta af dem temligen uppbragta, och det var mer än en, som gjorde ett löfte, att det var första och sista gången han kommit inom baron Rynings hem. Melcher var förtviflad. Han kände, att han gjort en hög insats och att han förlorat spelet. Han visste nu, att han var slaf – ohjelpligt slaf under en svartsjuk qvinnas nycker. Då gästerna gått, gick han in i sitt rum och satt der en lång stund och grubblade, medan återljudet af den musik han hört hvirflade omkring i hans själ, och melodierna döko upp och ned, fram och tillbaka. Han försökte att stafva igenom den tråkiga lexa, han hade för sig, att komma på det klara med det missförhållande, hvartill han förvandlat sitt lif, men det var blott som ett kaos af smärta inom honom. Slutligen kom den fysiska tröttheten och gjorde ända på hans grubbel; han blef sömnig och steg upp, för att gå in i sängkammaren och lägga sig. Då han kom ut i våningen, var der tyst, och ljusen släckta. Tjenstepersonalen hade gått till hvila, rullgardinerna voro uppdragna, och månljuset föll in och belyste den sträcka af rum han gick igenom. Vid ett af fönstren stannade han ett ögonblick och såg ut. Åsynen af natthimmelen med dess gnistrande stjernor verkade på hans musikaliska själ som ett mägtigt, fullt ackord. Han erfor samma känsla af befrielse, af hemlig lycka midt i den djupaste smärta, som han brukade känna, då han hörde Beethovens musik. Han gick in i sängkammaren och öppnade försigtigt dörren för att ej väcka Berta. Det var mörkt der inne, han trefvade sig fram till sängen och tände ljus. Till sin häpnad och förskräckelse såg han, att rummet var tomt, och Bertas säng orörd. Han lyste omkring i rummet och letade efter henne äfven i den lilla toaletten, som låg innanför sängkammaren, men hon var icke der.
Med fästadt afseende på Kongl. Kammar-kollegii mening om lämpligheten att bibehålla dagsverks-räntan och så väl ladugårds-produkterne som spanmålen samt i betraktande deraf, att spanmåls-prisernas föränderlighet skulle, medföra större ojemnhet uti skatter, om nästan hela grundskatten skulle bestämmas uti endast spanmål, äfvensom, för att i enlighet med deputerades afsigt inskränka antalet af räntepersedlar till det minsta, som kunde finnas lämpligt, har Kongl. Maj:t nu föreslagit, bland annat, att såsom hufvudränte-persedlar inom Stockholms län måtte bestämmas: spanmål, smör, hö och dagsverken, samt kol och ved förvandlas till spanmålsränta af hälften råg och hälften korn, och räntepersedeln fläsk tili smör-ränta. Med hänsigt till hvad så väl deputerade åstundat som Utskottet förut anfört dels i allmänhet angående dagsverken och dels särskildt i afseende å hö i fråga om Upsala län, anser Utskottet dessa persedlar icke böra såsom hufvudränte-per sedlar för detta län bibehållas, samt att icke allenast dagsverken och hö, utan äfven, för vinnande af mera enkelhet i räkenskaperne, kol, ved och fläsk lämpligen kunna förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör. I följd häraf och på grund af hvad i öfrigt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte för deras del besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Stockholms län bestäm mas: spanmål och smör; 2:o Nuvarande räntepersedlarne spanmål och smör bibehållas med blott de förändringar, som blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter. Fläsk, kol, ved, hö och dagsverken förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör. Den nya spanmålsräntan blifver hälften råg och hälften korn; 3:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. 20 Stals-Ulskollets Utlåtande, M 92. Skaraborgs län.
Häraf upstod en drygare arbetskostnad, som man dock kunnat undvika om man ifrån början handhaft arbetet med tillbörlig upmärksamhet, och detta fel" vid utförandet har således icke kunnat upkomma af annan orsak, än brist på eftersyn vid förslagets upgörande. Bien utom det förhållande att de anförda skälen således icke kunna anses giltiga för beviljandet åt Sölfvitsborg af ytterligare förbättrade betalningsvilkor, finnes dessutom äfven en annan orsak, som visar alt sådant jemväl vore obehöflig!. Det uplyses nemi. af de handlingar, som medfölja motionen, att Sölvitsborg redan år 1852 hade uti hamn-intrader en inkomst af 1,571 R:dr 36 sk., hvilket utgör nära 6. proc. på den summa hamn-anläggningen vid samma års slut kostat. Häraf visar sig således att Staden ingalunda gjort någon förlust på arbetet, utan (vertom en vinst af nära en proc. Det bör enl. min tanke, vara så väl StatsUtskrs som R. Stms skyldighet att noga tillse att de förbindelser kommunerna iklädt sig då de erhållit Stats-bidrag, äfven punktligt upfyllas, såvida icke förefallande omständigheter kunna föranleda någon förändring. Här har ingen sådan företedt sig, och det är derföre jag vördsamt anhåller om återremiss af detta Betänk. Hr Montgomerie, Rob. Nils Germund: Inom Utsk. har jag deltagit i det beslut, -sorn blifvit Utsk:s, och har för min del ansett sådana skäl hafva blifvit af motionären framlagde, att de kunnat föranleda en ändring i de förut gjorda bestämmelserna för återbetalandet af det lån staden Sölvitsborg af Staten bekommit. K. M. har äfven ansett sådana skäl föreliunas, att Han beviljat Staden en förlängd arbetstid af 2 år, och jag skulle tro att på hvad sätt dessa tillökade arbeten än upkommit, om det varit genom brist på tillräckligt fullständiga undersökningar eller Den 15 Mars e. m. 245 hvad annan orsak som helst, så är det dock icke Stadens fel att kostnadsförslaget blifvit felaktigt upgjordt, utan detta fel måste tillräknas den person, som upgjort förslaget och på hvilken staden för arbetets utförande förlitat sig.
M Si. 53 tagas till 10 öre pr skålpund, desto heldre sorn jag med visshet känner, att Norska Regeringen är sinnad föreslå en ej obetydlig förhöjning af tullen på caffe, hvarigenom det af kommilierade anmärkta menliga föthållande i afseende å kaffe tullen i Norrige blifvit så lörändradt, att den Svenska tullen, äfven om den beräknas till 10 öre, kommer att understiga den tilltänkta Norska. Uti sammanräknade »fgiftsbeloppet för Cacao, 3 sk. 9 r:st skålpundet, hafva kommitterade, lör ett närmande till Norska tullsatsen, 2 sk. 8,40 r:st, och för att äfven å chocolad kunna bringa den härstädes stadgade tullafgiften till närmare likhet med den i Norrige gällande, föreslagit tullnedsältning med omkring i sk. eller till 9 öre; Uti hvilket förslag Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen tillstyrkt den förändring, att tullsatsen matte bestämmas till 10 öre. Afven i della hänseende anser jag mig böra understödja embetsvcrkens förslag, då i allt fall en icke obetydlig nedsättning beredes och hinder icke möter för antagandet af den å chocolad utaf kommitterade tillstyrkta tullsats. För alla dessa artiklar hafva kommitterade utfört lullsatserna till nu sammanräknade afgifter närmast motsvarande Ingre öretal, 'under erinran tillika, hvad corinter angar, att det nu upptagna tullvärdet icke obetydligt öfverstege verkiiga värdet. Härvid hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, att den, enligt kommitterades förslag, uppkommande tullförlust, tillsammans 6,948 R:dr 21 sk. b:ko, kunde, genom afgiftens förhöjning till närmast högre öretal, undvikas och att en sådan förhöjning för varor af ifrågavarande beskaffenhet ansågs kunna utan olägenhet ega rum; hvarföre denna förändring i kommitterades förslag tillstyrktes.
Genom nådig Remiss af den 2 December sistlidet år, hvilken den 7.'de derpåföljde Januari till Öfver-Slåthållare-Embetet ankom, har Eders Kongl. Maj:l, med öfverlemnande af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, uti liärhos i underdånighet bifogade utdrag, afgifna Berättelse om Statsverkets, jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1844 oc^ i845, i nåder behagat infordra Öfverstå thållare-E tn betets underdåniga Utlåtande; till fullgörande hvaraf ÖfverStåthållare-Embetet i underdånighet får anföra: Angående de anmärkta utbetalningarne från allmänna indragningsstaten af 1,000 R:dr Banko årligen till hyra för de af Öfver-StåthållareEmbetets Kansli begagnade embetsrum i den så kallade Westinska egendomen: att dessa hyresmedel utgå, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts lör Öfver-Ståthållare-Embetet sednast fastställda nådiga stat samt deruti åberopade nådiga skrifvelser, men äro ställda på indragning, och att någon annan åtgärd för Stats-verkets befrielse från denna afgift icke blifvit Öfver-Ståthållare-Embetet hittills meddelad.
En vaktmästare med ordinarie lön 675 R:dr och årligt arfvode 75 R:dr; Tre kammardräugar, hvardera med ordinarie lön 525 R:dr och årligt arfvode 75 R:dr; och Två husdrängar, af hvilka den ene tjenstgör vid Rikets Ständers hus, hvardera med lön 450 R:dr och årligt arfvode 50 R:dr; hafva Fulimägtige, i betraktande af den aflöning och de öfriga förmåner, hvaraf vaktmästaren vid Riksgälds-kontoret redan är i åtnjutande, ansett sig icke hafva skäl att för honom tillstyrka någon löneförhöjning; men beträffande den öfriga vaktbetjeningen hafva Fulimägtige, då en förhöjning af kammaroch husdrängarnes närvarande ordinarie löner, efter hvilkas belopp ej mindre deras egna, än deras hustrurs och barns pensioner bestämmas, syntes vara billig och behöflig, i synnerhet för de tvänne husdrängarne, hvilka innehafva mindre lön på stat än vaktbetjeningen inom andra embetsverk, föreslagit, att den årliga aflöningen från och med nästa års början för kammaroch hus-drängarne måtte fastställas till följande belopp, nemligen: för hvar och en af de tre kammardrängarne: lön • . R:mt 575: — arfvode „ 75: — 650: it oria för hvardera af de tvänne husdrängarne: lön, likaledes R:mt 575: — och arfvode „ 50: — 625: Stats-Utskottet, som, med afseende på de af Eullmägtige anförda skäl, finner den af Fulimägtige i öfvanberörda hänseenden gjorda hemställan af billighet påkallad, hemställer alltså: att Rikets Ständer, med bifall till hvad af Fulimägtige i Riksgälds-kontoret i fråga om löneförhöjning för de å Riksgäldskontorets stat uppförde tre kammardrängar och två husdrängar blifvit tillstyrkt, måtte besluta, att de af Fulimägtige för bemälde kammaroch husdrängar föreslagna löneförmåner må i den aflöning-stat för Riksgälds-kontoret, som vid innevarande riksdag kommer att utfälldas, varda uppförda.
»Mot Lag-Utskottets betänkande rörande ändrade stadganden om äktenskapsskilnad får jag anmäla min reservation, så vidt genom samma betänkande Utskottet icke godkänt och antagit af mig väckt förslag derom, att 3 § 14 Kap. Giftermåls-balken måtte erhålla följande ändrade lydelse: »Nu kan så illa åtbäras, att man eller hustru, af vrede och ondska, slå hvarandra blå eller blodiga, lama eller lytta; plikte då som i Missgernings-balken skiljs. Förnyas det våld, ege då den misshandlade att från den brottslige flytta; anmäle dock förhållandet, för laga åtgärd, hos vederbörande presterskap och kronobetjent.» Motivet till mitt berörda förslag, hvars nya del stadgar rätt för en misshandlad maka att genom flyttning från den felaktige söka och vinna skydd mot vidare våld, ligger i öppen dag och består just i behofvet af ett sådant skydd. Då anmälan till laga åtgärd är stadgad att ega rum i sammanhang med flyttningen, är också all möjlig olägenhet af stadgandet undanröjd.» Herr Friherre Armfelt, M„ har ej i detta ärende deltagit. Rättelser: sid. 3 rad. '1 nedifr. står: sagt läs: sagdt » 4 » 17 uppifr. » de tid » den tid sid. 8 rad. 14 uppifr. » Algemeine Landi-Recht » Allgemeine Land-recht STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. 1 tf:o 90. Ank. till Exp.-Utsk. den S Mars 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel, dels ock enskilda motioner i enahanda ämne. Till Lag-Utskottets behandling hafva samtliga Riks-Stånden hanskjutit omförmälda Nådiga Proposition, hvilken ar af följande lydelse: ”Genomgripande ändringar inom vissa delar af brottmåls-lagstiftningens område hafva redan till en del banat vägen för en förbättrad strafflag.