Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Lagsamt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af RiksdagsFiillmågtigen Peter Anderssons Memorial, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att de förslag, Kongl. Maj:ts Befallvingshajvande förmodades hafva afgifvit, rörande Hemmans-klyfningar t 'mätte Riksens Ständer föreläggas. Genom ProtocollsUtdrag den xl sistl. Martu har Hederv. BondeStändet till Lsgsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet! remitterat ett af RiksdagsFullmåg14 tigen Peter Andersson afgifvit så lydande Memorial : ”Vid I815 års Riksdag anhdllo Riksens Ständer i underdånighet hos Kongl» Majit, att då hemmans-fclyfaing verkställdes, densamma måtte lämpas efter de för hvarje Lån förekommande särskilda omständigheter och forhållanden. Sedan den tiden siÖ LggUiikotteti Betdr.Jaindfti' Isar Landshöfdingen i Hallands Lin sammankallat Länets innevånare genom full» imgtige från hvarje Socken till vinnande af upplysning om den jordrymd, som i mån af jordrymdecs beskaffenhet , erfordras för en äbo, att derå tarfveligen föda och kläda sig och hushåll, samt derjemte utgöra honora åliggande onera. Hvad sedermera, i föijd häraf, blifvit uti denna vigtiga sak tillgjort, känner jag icke, men kan icke förmoda, att den alldeles råkat i glömska. Jag hemställer derföre till mine Hedervärde Ståndsbröder , om de icke skulle vilja till Kongl, Maj:t ingå med underdånig anhållan, att så väl Landshöfdingens i Hallands Län förslag, som dem, hvilka öfrige Landshöfdicgar i ämnet förmodligen afgifvit, måtte Riksens Ständer föreläggas; på det något bestämdt resultat deraf måtte vinnas och da jemkningar dervid göras, som kunna finnas nödige.
Utskottets hemställan bifölls med följande tillägg: »hvarjemte Rikets Ständer förklara, att sådana på sednare tider inom bergslagen nyanlagda masugnar, hvilka icke åtnjuta några särskilda privilegier eller haft något hyttelag sig tillslaget, skola i beskattning anses likställiga med masugnar utom bergslag. M 22, Litt. B, i anledning af väckta motioner om upphörande af tionde för tillverkning af metaller, m. m. lii fö lis. M 22, angående beräkningen af Statsverkets inkomster. Utskottets samtliga hemställanden och föreslagna beräkningar biföllos och godkändes; och lades Utskottets i slutet af Utlåtandet afgifna yttrande angående extra ordinarie inkomsterna m m, till handlingarne. JV£ 31, i anledning af gjorda framställningar om eftergift af Kronans rätt till dana-arf, fallna efter åtskilliga personer. Utskottets hemställanden i Usta, 4:de, 5:te och 7:de punkterna biföllos, hvaremot Ridderskapet och Adeln afslog hvad Utskottet i 2:dra, 3:dje, 6:te och 8:de punkterna föreslagit. Prol.-Utdrag den 31 Januari 1866. 143 S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 36, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel handtverk och andra yrken, fattade Bidderskapet och Adeln följande beslut: Utskottets första hemställan å sid. S. v Bifölls. Utskottets sednare hemställan å samma sida. Af dags. Utskottets tillstyrkande å sidan 6. Bifölls. Utskottets i slutet af Betänkandet gjorda hemställan. Bifölls med följande förändrade lydelse: »att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl.
Deras skrik var så genomtriingaiide och skaran si talrik, att Thadeus ' uppinarksamhet afvandes f r h figelskriimman der p i sin stake; ty, ehuru han var fullkomligt förtrogen incd detta slags foglar och till och med viste att de kallas. spaji-ar. ;, hade han aldrig sett en sådan niangd af (lem tillsammans, Med pekfingret helt och hsllet begrafvet i den gapandti munnen, betraktade han sparfvarne, och tycktes falla i drömmar, niedan ett uttryck af djupt begrundande drog som en mörk sky öfver hans ansigte, der tårarne, blandade ined dam, icke hade qvarleirinat en ren punkt. Meii nlidt bland de svartgrå flackar och strimmor, soin betäckte det, stucko ända kindernas och lapparlies röda toner fram och utstrålade två blå, mycket fundersamma ögon. Han stod länge qvar, liksom fjettrad, utan att draga fingret tillbaka ur munnen. Nåväl, hvad d å? Om fåglarile kunde flyga rundt om fågelskramman, hvarför kunde icke han springa förbi den, om han nämligen sprang r ?zyc&amp;et fort? De gröna ärtskidorna äro präktiga. Det visste han af erfarenhet, ty fadern hade en gång haft herii en handfull till honom, när han kom från marken. Och sådana saker glömmer man aldrig! Han erinrade sig f~dlkoinligt~ huru godt dessa arter smakade. Och här vor0 skidor, som hängde mycket högt, men andra icke högre än att han godt kunde nå dem. Tänkt och gjordt! Med ett språng kastade sig Thadeus midt in ibland fenkol, kummin, timjan, persilja, gurkor och krasse. Men allt det har var för tätt hopvuxet för att han skulle kunnat springa. Sangarne \ 7oro bevuxna, och ogräs fylde mellanruinmen. I stallet för att springa, måste han g$, föll ofta omkull och kom stundoni icke fram annat än på fyra fötter. Slutligen nidde han dock iniilet, och i sanma stund som sparfsvärmen med mycket ovasen höjde sig öfver törnbuskarne, gick han i deras skugga, plockade en ärtskida har och en der och förde dem till munnen.
Arla om morgonen, när sol sken östan in, stämde gumman sina undersåter till tings. Då kommo löpande ur skogen alla slags djur, björnar, ulfvar och räfvar, och de sporde hvad deras drottning månde befalla. Gumman sade, att hon ville veta, om det var någon ibland dem, som visste vägen till det sköna slottet östan om solen och nordan om jorden. Djuren höllo derefter en lång rådplägning, men ingen visste förtälja om det sköna slottet. Då sade käringen till svennen: »jag kan nu icke vidare hjelpa dig. Men mång tusende mil härifrån bor min syster. Hon råder öfver fiskarne i hafvet; kanske vet hon bättre besked.» Svennen tog så farväl af gumman, tackade för hennes goda råd, och vandrade sina färde. När han hade gått en mycket lång väg, kom han serla om aftonen uti en stor ödemark. Vid svennen nu såg sig om efter herberge, blef han varse ett litet ljus, som tindrade emellan träden. Han gick dit, och fann en liten, mycket förfallen koja, som låg på hafs-stranden; men i kojan bodde en gammal, gammal gumma, som tycktes hafva lefvat lika många mans-åldrar, som en annan menniska lefver mån-skiften. Svennen trädde så in, helsade gumman ifrån hennes syster, och sporde om han fick blifva der öfver natten. När nu käringen hörde honom tala, sade hon: »hvem är du, som kommer hit och helsar så vackert? Jag har sett fyra och tjugu eke-skogar växa upp, och fyra och tjugu eke-skogar ruttna ned; men ännu kom här aldrig någon, som helsade så vänligt.» Pojken genmälte: ’jag är en fattig vandringsman, som söker efter det sköna slottet östan om solen och nordan om jorden, dit ingen kan komma. Törhända kunnen J visa mig vägen, kära mor!’ »Nej,» sade gumman, »det kan jag väl inte; men jag är rådande öfver fiskarne i hafvet. Kanske är det någon ibland dem, som kan hjelpa dig till rätta.» Svennen tackade för hennes goda löfte, och så blef han der öfver natten.
Utskottet förklarar i och med detsamma, alt inga jern fartyg vidare härskola byggas. Hufvudbeståndsdelen, plåten, gäller nemligen i Sverige minst 30 R:dr Banko, då den bästa Engelska, äfven med de der nu så högt uppjagade jernprisen, icke noteras högre, än 20 R:dr B.ko pr skeppund. Delta uppväges visserligen mer än väl af den Svenska varans öfverlägsna beskaffenhet; men små tillgångar nödga oss vanligen att uteslutande se på inköpspriset, och lemna varaktigheten åsido. Under sådana förhållanden har jag trott, Bevillnings-Utskotlels Belänkande, N:o 3. 85 det jernfartyg, seglande, bordt hänföras till samma rubrik, sorn ångfartyg, alla slag, och således erlägga en införsels-a (gift af 10 procent. 2:o. Angmachincr och Angponnor. Enligt Utskottets förslag få äfven dessa mot 5 proc. af värdet införas. Då det Engelska tackjernet noteras lägre än det Svenska, och man härtill lägger nyss angifna stora olikhet i priserna å plätar, torde samma anmärkning, som gjorts mot tullen å jernfartyg, äfven få gälla mot det alltför låga skydd, Utskottet tilldelat våra lofvande machin-verkstäder. Då Utskottet bestämt en införsels-tull af 10 proc. för ångfartyg, anser jag att det äfven följdriktigt bordt hafva stadnal vid samma tullsats för ångmachiuer och ångpannor. 3:o. Bland förteckning å varor, som vid införsel äro tullfria, upptager Utskottet »fartyg, seglande, med tillbehör, byggda i och inköpta från länder, hvarest införsels-tull ä Svenska fartyg ej erlägges.» Detta märkliga tillägg bar icke af mig kunnat godkännas. Blott ett land finnes, Norrige oberäknadi, der våra fartyg kostnadsfritt få naturaliseras ; men delta land är Kliglund, just det, med hvars högt uppdrifna industri jag betviflar, alt Sverige ännu kan tälla. Utskottet har sjelf delat denna farhåga, då det stadgat en införsels-tull af 10 proc. på ångfartyg.
Utskottets framställda åsigter, dels rörande skjutsningsbesvärets ofördelaktiga inflytande och behofvet af förändring deri, dels om nyttan af Diligenceoch Forvagns-inrättningars befordrande, synas nemligen icke hafva blifvit till deras egentliga grunder ogillade, ehuru de åtgärder och förslag, som Utskottet för ändamålets vinnande uppgifvit, genom Ståndens deröfver fattade olika beslut, till det liufvudsakligaste förfallit, till en ringa del åter blifvit bifallna, och till en annan del åter, utan att få förfalla, likväl ännu icke kunna anses vara fullkomligt antagna. Att nu härvid urskilja och sammanjemka hvad som grundlagsenligt bör anses redan utgöra eller blifva R. St:s beslut, skall medföi’a den påföljd, att endast vissa fragmentariska delar, ryckte ur deras förbindande sammanhang med det bela, hvilket sönderfallit och icke mera finnes, komma att utgöra den antagna meningen, eller den opinion, som Rikets Ständer, enligt denna jemkningsåtgärd, skola anses hafva uttalat i denna vigtiga fråga. Emedlertid och som Utskottet är pligtigt att, jemlikt 7 3 §. Riksdagsordningen, företaga en sådan jemkning, får Utskottet i delta afseende vördsamt anföra: 1 :o Då Utskottets förslag till beredande och verkställighet af frivilliga skjuts-entrepenaderj med vilkor af förhöjd skjutslega och skjutsningsbesvärets upphörande, väl blifvit bifallet af Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt Betänkandet N:o q8 och af Vallöf!. Borgare-Ståndet, jemlikt Betänkandet N:o 134; men deremot förkastadt af Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt Högvördige Preste-Ståndet; så och ehvad de åsigter, som blifvit framställda till grund för detta förslag, må anses af Riks-Stånden vara gillade eller ej, och hvarom besluten ingenting innehålla, finner Utskottet ostridigt vara, alt sjelfva förslaget om entreprenaderne, i afseende hvarpå 2.‘ne Stånd stannat emot 2, har helt och hållet förfallit.
RegementsCommissarien vid Södermanlands Regemente, A. W. Silfverbrand, har under loppet af år i832, på PassevolanceCassans bekostnad, verkställt mångfaldiga resor, hvaribland må nämnas: 4 resor till Malmköping för att tillställa der bosatte Vaktmästaren Wier de honom tillfallande aflöningsmedel, utgörande sammanräknade kostnaden härför 19: 24. — 2:ne d:o lill d:o för att aflemna ArrendeContractet å Trägården till en PassevolanceVerket tillhörig, i Malmköping belägen gård 9: 36. —■ i d:o för att liqvidera en Apotekareräkning å 47: 4°. 3. 4: 42. i d:o för att å Malmköpings PoslContor inlemna en qvit terad Anordning • 4; 42- — 1 d:o för att beLala Kronoutlagor för omnämnde gård, för hvilken dock några sådane utlagor icke finnas i årets redogörelse debiterade 4: 42* 1 d:o till Malmköping för att å PostContoret aflemna en räkenskap 4: 42. — 1 d:o för att deponera 68 R:dr, utgörande ersättning för vid mötet åtgånget granris 4: 42. — i d:o för alt å PostContoret inlemna 35 R:dr 44 sk., ämnade att remitteras till LandtRänleriet 4: 42* I*— 1 d:o för att vädra Sjukhuset och besörja om inläggningen af sjukhus-attiraillen 8: 42. •*— i d:o till Eskilstuna för att låta inbinda räkenskaperna, med beräkning af tractamente för 3:ne dagar 15: 12. ■*— 1 d:o lill Malmköping för att på Posten aflemna samma räkenskaper • 4: 42. — S:r R:dr B:co 87: 24. — hvarförutan RegementsCommissarien Silfverbrand verkställt en mängd andra resor, med eller utan Ordres, hvarigenom
Vid Arrendatorn Ekendahls död den 27 Oktober 1835 befanns emedlertid, dels al! den nya borgen, som för bostället N:o 1 bordt lill den 14 Mars 1828 och för bostället N.o 2 lill samma dag 1833 anskaffas, icke blifvit af Ekendahl i lifstiden ställd, dels att under haus besinningstid någon särskild syn å bostället N:o t icke ägt rum, ehuru sådan, enligt kontraktet, bordt ske år 1833, dels ock alt 1831 års 166 Expeditions-Utskotlels Förslag till underd. Skrifvelse, Av o 231. ordinarie ränta af bägge hemmanen samt både räntan och arrende-afgifterne för de följande åren voro oguldne; — hvarefter och sedan vederbörande Kronofogde den 4 Maj 1836 tillkännagifvit, alt Ekendahl allidit, samt att boställena blifvit lemnade utan vård och skötsel, E. K. Mits Befallningshafvande ingått med anmälan derom till Kammar-kollegium, enligt hvars föreskrift nämnda hemman först af E. K. Mits Befallningshafvande för Kronans räkning öfverlogos och derpå, efter auktion, utarrenderades, likväl med mindre inkomst för Kronan, än de af Ekendahl utfäslade arrende-belopp; och fanns dennes qvarlåtenskap vara otillräcklig till gäldens betalning. Såsom vållande till den förlust, hvilken Kronan lidit genom åsidosättande af behörig tillsyn öfver ifrågavarande boställs-arrende, blelvo, bland andra, f. d. Lstnds-kamereraren i Länet, Kammarrättsrådet Svante Lindberg och f. d. Landshöfdingen derstädes, Statsrådet m. in. Johan af Wingård, hvilken sednare numera är afliden, inför Kammarrätten tilltalade af dess Advokat-fiskals-embele; uti hvilket mål Kammarrätten den 18 November 1850 afgaf det, sedermera af E. K.
Om de fördenskull nu röna någon olägenhet af denna skrifvelse, så hafva de sig sjelfva att tacka derför. Den 2 September. 231 Jag förnyat' min anhållan om bifall till BorgareSt:s inbjudning. Frih. Cederström: Gr. Lagerbjelkes utredning af frågan visar temligen tydligt, att PresleSt:s beslut innebär, i hänseende till ordslällningen, ett stort företräde framför R. o. Ad:s. Men den värde talaren har likväl icke ingått i någon vederläggning af de anmärkn:r, Frih. Alströmer i sak framställt mot denna redaktion. Vi måste för öfrigt göra oss reda för den ställning, hvari frågan för närvande sig befinner. R. o. Ad. bar antagit Utsk:s Betänk, oförändrad!: PresteSt. har bifallit det med en redaktionsförändring, sorn äfven i sak torde innefatta någon, om äfven mindre betydlig, förändring. BorgareSt. bar afslagit Betänk, och förordat en helt och hållet ny redaktion; hvaremot BondeSt. lärer återremitterat den ifrågavarrde punkten. Om, vid sådant förhållande, R. o. Ad. vidhlifver sitt förut fattade beslut, torde, till följd af BondeSt:s återremiss, Ekon.Utsk. vara oförhindradt att, då del mäste aflåta ett jemkningsförslag, derutinnan tillse, att redaktionen jemväl undergår all den förbättring som kan tatfvas. Således tror jag alt den anmärkn. som i afseende å redaktionen blifvit gjord, torde ega fritt fält för sig öppet att kunna vinna afseende, om ock icke på det sätt, alt PresteSt:s beslut skall i allo antagas. Dessa äro skälen, hvarföre jag, under erkännande i öfrigt af riktigheten i Gr. Lagerbjelkes anmärkmr, fortfarande anhåller, alt R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.:
Jag bar blott sagt, att det vöre olämpligt att nu bifalla en lönförhöjning, enär, efter mina önskningar, en organisation skulle påkalla en omreglering af det hela, och således äfven af lönerna. Jag hemställer till en annan ledamot, som sjelf sysselsatt sig med Styrelseverkens organisation, och som både i eirelar och qvadrater bevisat, huru en så - Den s3 September f. m. 99 dan ändamålsenligt kunde till vägabringas, om han frånträdt sina högre organisationsplaner, och om han tror organisationen häst kunna ske genom ökade löner? Man har framställt billighet och rättvisa, såsom en grund att öka lönerna, emedan de först utgingo efter en fördelaktigare cours af 64 sk. Jag anser Embetsmanna-yrket icke annorlunda än såsom ett näringsyrké. Det kan ej vara annat, enär det heror på individens fria val, att välja det för sin lefnadsbana. Då jag föreställer mig att denna åsigt icke kan kullkastas, frågar jag, till hvad större skydd Embetsmännen äro berättigade, än öfrige näringsidkare? Hvad skydd är väl lemnadt dem, som äga penninge-egendom, då deras förmögenhet sedan 1809 blifvit föga bättre än röfvad och sköflad, samt förvandlad till det nedsatta skick, hvaruti den nu är? Hvem ersätter jordbrukaren de förluster, som olyckliga skördar orsaka honom? Då intet skydd kan lemnäs mot allt detta, är det ej eller lämpligt, att coursförhållanden skola ersättas Embetsmännen. Då Lagstiftaren ej förmått, och ej kan förmå, sträcka sitt skydd till Näringsidkaren, skulle det blifva ett högst besynnerligt förhållande om en representation af Embetsmän endast skulle sträcka den skyddande förmågan lill förbättring af löner. Det har blifvit sagdt af en annan Ledamot, att om han ansåg, att förhöjningen skulle äga rum på bekostnad 42 H. 7* 100 Den 23 September f. m. af Ökade skattebidrag, skulle lian ej dertill lenina sin röst. Det är ej första gången denne talare nyttjat samma argument; men det är grundfalsk!.
M:s nåd. sanction, sorn jag anser ej vara nödig, då 5j §. af Reg.-F. älsa tydlig och bestämd, att ingen tvekan om dess rätta förstånd eller mening af mig kan uppfattas. Frill. Rantzou, Joh. Alb., hade inlemnat ettså lydande anförande: Emot II. Pi. o. Adrsisista plenum fattade beslut, hvarigenom R. o. Ad. gillat den af SlatsUtsk. yttrade åsigt, att någon Statsverkets s. k. ordinarie inkomst icke skulle kunna borttagas ur budgeten utan Konungens dertill lemnade tillåtelse, bar jag ansett mig böra anmäla min reservation. Jag stödjer en motsatt öfvertygelse helt enkelt uppå 57 §. Reg.-F., hvilken, såsom innefattande ett grundlagsstadgande, jemnlikt 83 §. Reg.-F. bör efter ordalydelsen i hvarje särskildt fall tillämpas. Förstnämnde §. förbehåller åt Svenska folket dess urgamla rätt att sig beskatta genom R. St. allena. Att denna rätt icke blott innefattar den att pålägga eller vägra pålägga nya skatter, utan äfven att förändra och borttaga de redan befintliga, allt efter Statens behof och tidehvarfvets kraf, synes mig ligga klart för hvar och en; och då svårligen lärer kunna bestridas, att t. ex. mantalspenningarna, ehuru tillkomna före år 180g, utgöra en skatt på hvar je Svensk medborgare utöfver io år, måste väl också frågan om en modification i deras utgörande vara ett beskattningsärende, hvars afgörande sålunda tillkommer R. St. allena. Om deremot Representationen frånkänner sig denna tält, har hon således dermed fråntagit Svenska folket en betydlig del af dess beskattningsrätt, d. v. s. dess rätt att icke blott bestämma, huru mycket Staten tarfvar och således folkel skall betala, utan äfven sättet för en slik 4 Den 2 Maj f. m. betalning. Om detta sätt kan, i följd af tidernas upplysning, förenklas och inrättas så, att folkets bördor deraf lindras, vore det väl ganska orimligt, att folkets ombud icke skulle äga rätt att vidtaga en åtgärd till detta ändamål.
Derjemte och då, genom förmedling af den på landskamererare-lönen i Skaraborgs län indelda spanmålsränta för Lerdabla tullmjölqvarn, de å stat nu uppförda tillgångarna för lands-staten minskats med 34 tunnor, hälften råg och hälften korn, anser Kongl. Maj:t nödigt att i stället motsvarande belopp, eller omkring 306 R:dr, varder å Riks-staten uppfördt; äfvensom Kongl. Maj:t för den händelse, alt den föreslagna allmänna löneregleringen icke skulle i afseende å länsmännen och vaktbetjente vid landshöfdinge-ernbelena af Rikets Ständer bifallas, fästar Rikets Ständers uppmärksamhet derå: Transport R:dr 105,164: — 38 Kongl. Maj:ts jS/ctd. Pro/), till K. St. 1847. Transport R:dr alt, i allt fall, antalet af länsmän behöfver ökas med sex i Westerbotten oell en i Södermanlands län, samt en ytterligare vaktbetjent antagas vid hvarje Laudshöfdinge-embele, der blott en sådan nu linnes; och att länsmannen i Frökinds härad samt de med boställen försedda länsmännen i Upsala län af Kongl. Maj:t pröfvas berättigade till erhållande af lönefyllnad lill 200 R:dr, den förre med 10 R:dr, och de sednare med tillsammans 54-3: 46. to. 5:o Gästgifvares friheter. Till årligt understöd för gästgifveri-hållnitigen vid fräise-skattehemmanet { mantal Kappeled i Willstads socken, Westbo härad och Jönköpings län, dertill 66 R:dr 32 sk. årligen för sex år från och med 1842 måst af extra utgiftsrnedlen anvisas, begär Kongl. Maj:t beviljandet å stat af . 6:o Jordbrukets handeln och näringarne. a) Undervisnings-anstalter för jordbruk ock landt mannanäringar:
Maj:t i nåder gillad, ej kunde umbära en president eller chef, förordnade Kongl. Maj:t, att det genom Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1838 för en tillförordnad president i KrigsKollegium bestämda arfvode, stort 2000 R:dr årligen, fortfarande borde utgå samt från 1841 års början och tillsvidare af anslaget för oförutsedda militära behof utbetalas. 1841 den 11 Mars, sedan StatsKontoret sig utlåtit, föredrogs ånyo frågan om de för KrigsKollegium begärda, men af Rikets Ständer vägrade 16 4 tunnor spannmål under lönerna för KrigsKollegii embelsoch tjenstemän; och beslöts, att den årliga tillökningen för berörda spannmål skulle å anslaget lill oförutsedda utgifter från och med 1841 års början anordnas, under vilkor, att, vid först sig yppande ledigheler inom Kollegii personal, indragning af spannmålen under de ledigblifvande lönerna ovilkorligen skulle verkställas, intilldess merberörda 163| tunnor spannmål från staten försvunnit och till fullo blifvit besparade. 2:o Kongl. Maj:t ansåg någon förändring af KrigsHofRäIlens organisation icke för närvarande kunna äga rum, ulan borde frågan om denna domstols förbättrande eller bibehållande behandlas i sammanhang med den nya Kriminallag, som gemensamt af Konung och Rikets Ständer komme att antagas; Hvarom Note ur protokollet till JustitieDeparteinentet expedierades.. IG Bil. till B. St. Just. Ombudsm. Etnb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 3:o De af Rikets Stander, i afseende å Slaten för Geneialitetet, gjorda underdåniga hemställanden öfverlemnades till KommandoExpeditionens föredragning samt anmäldes derefter ytterligare i StalsRådet den 8 Juli 1841; och förklarade Kongl.
Banco för hvarje mantalsskrifven adelig mansperson, som betalar bevillning för förmögenhet eller njuter lön, blifvit för åren 1817, 1818, 1819., 1820 och 1821 i från Rikets samtelig© Lån uppburne, och till Riddarhusets Cassa lefverade, samt undertiden använde till afbetalning å Capital och räntor af Reparationsfondens skulder; att de sedan sista Riksdag till följd af dels Höglofl Ridderskapets och Adelns då fattade beslut, dels RiddarhusDirectionens förordnanden, vidtagne anstallter, att förgylla Inseriptionerne nedan taket af de 5:ne sidorneaf Riddarhuset; att långs utmed vestra Riddarhusflygeln anlägga en strandmur af sten, att å nyo ommåla södra och vestra sidorne af Riddarhuset; att anskaffa nya lycktor och lyktpålar samt att anbringa en uppvårmningsanstallt under RiddarhusSalen, kostat tillsammans 6,847 Den Ii Augusti c, viP JV.$r \ sk. 3 r;st., hvarigenom Reparationsfonden sorn den i Maji 1.818, häftade för en skuld af tillsammans 5p.oo R:dr, jemte derå upplupne obetalte interessen, måst upptaga nya lån af andre under Adeliga JungfruStifts Directionens, förvaltning stående Fonder, så att Reparationsfondens Skulder vid sistledit års slut, uppgått till Capital 6,2.55 R:dr 16 sk., samt derå afbetalte räntor 741 R:dr 12 sk., allt i Banco. RiddarhusfJtskottet har låtit för sig framvägg3 den upprättade Hufvudboken öfver de sista 5 årens Capitationsuppbörd och vid anstäld; granskning deraf, funnit densamma vitsorda det i. ofvanberörde måtto uppgifne förhållande, hvar. jemte Utskottet till vidare upplysning får hårhos öfverlemna en af RiddarhusKaniereraren särskildt upprättad calcul öfver betalningen, af Reparationsfondens hittills varande skulder