Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I motsats till det inom Svea Hof-Rätt sålunda antagna befordringssystem, har man inom Götha HofRätl och HofR:n öfver Skäne och Blekinge icke gjort någon skillnad emellan tjenstemännen inom olika expeditioner, hvaraf kansliet består. Man befordras der först till kanslistgraden, derefter, på grund af skicklighet och tjensteålder, till den andra graden inom de olika expeditionerna, så att man, efter all en gång hafva blifvit ordin, kanslist, kan med -säkerhet emotse befordran till både fiskal och notarie, hvarigenom det lyckliga förhållande inom dessa båda HofR:r eger rum, alt alla under dem lydande tjenstemän, ehvad de äro kansli - Den 11 April e. m. 03 sier, notarier eller fiskaler, kunna komma i åtanka vid befordran till HofRrns dombord. Desse HofRrr hafva, derföre, långt ifrån att, såsom Svea HofR., tillstyrka afskaffande af kanslisttjensterne, tvärtom föreslagit deras bibehållande; och Götha IlofR. har serskildt såsom mig synes, på ett högst tillfredsställande sätt utvecklat de skäl, som föranledt denna IlofR. alt afstyrka indragningen. Bägge IIofRma hafva dekså derföre med hvarandra instämt deruli, alt i den nuvar:de organisationen af deras kanslier iDgen förändring vore hvarken nyttig eller nödig, samt med tillkännagifvande af denna åsigt, inskränkt sig att i underd:het begära den tillökning i kansli-personalen, som oundgängligen erfordrades i följd af det tillökade antal divisioner, på hvilka HofRrne numera arbetade. — Månne icke den af de tväune HofR:r, hvilka äro förlagde i landsorlen, sålunda uttalade öfvertygelsen om behofvet alt få bibehålla sin kansli-personal oförändrad, endast med nödig tillökning i dess antal bordt hos K.
Med desse val förhålles sålunda, att, enligt anteckningslistan, samtelige Ridderskapets och Adelns närvarande bela antal delas uti 5o serskildta, men till beloppet lika, delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma på de sista afdelningarne med en person på hvardera fördelas bör. Sedan detta blifvit verksläldt, uppropas hvarje afdelning för sig, som begifver sig inom skranket att förrätta Bänkmansval, hvarvid hvar och en inlemnar en sluten sedel, tecknad med en af de personers namn, som i afdelningen finnas, då den, som de flesta rösterne erhållit, är behörigen vald Bänkman. Hafva tvenne eller flera undfått lika antal röster, då skall dem emellan lottas, ehvad de äro närvarande eller ej. Är någon borta, då hans afdelning uppropas, håfve lian sin rätt till deltagande i valet för den gången förverkat. De sålunda valde Bänkmän samman - Den 7 September e. m. 275 träde samma dag, och välje, innan de åtskiljas, med slutna sedlar, tjugofem till Säte och Stämma antecknade att vara Ridderskapets och Adelns Electorer. Förrän detta val är förrättadt, må ingen Bänkman kunna denna befattning sig afsäga. Afgår Bänkman under Riksdagen, välje den afdelning, till hvilken han hört, en annan i hans ställe, på sätt stadgadt är, hvilket nya val, efter dagen förut derom gjordt serskildt anslag, alltid in Pleno ske bör. Blifver rum bland Electorerne ledigt, återbesättes det genom val af Bänkmännen, af hvilka, vid sådant tillfälle, minst 26 böra vara tillstädes och i valet deltaga. Alla andra Electorer och Nämnder, som till serskilda befattningar, enligt RegeringsFormen och Riksdagsordningen, erfordras, väljas efter derom dagen förut skedt anslag af Ståndet samfält in Pleno. §• Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 -4r; ringar kanon - Werket gjort lil Kongl.
S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 450, i anledning af dels väckt motion om lånebidrag för inlösen af Landsböfdinge-accorden, dels Kongl. Maj:ts i detta ämne aflålna Nådiga Skril veise» blef berörde Utlåtande af Borgare-Ståndet bifallet. Från IIeder v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förtsalt föredragning af Stats-Utskottets Utlåtanden N:o 354 och 435, angående anslag å extra Stats-regleringen, fattade Ståndet följande beslut: Litt. Anslag till Allmänna byggnader. l:o Till Landshöfdinge-Residenshus. a) i Wexiö; bifölls, enligt Utlåtandet N:o 435. b) i Calmar, Utskottets afstyrkande bifölls. c) i Wenersborg, Bifölls enligt Utlåtandet N:o 435. d) i Piteå; Ståndet afslog Utskottets yttrande, och beviljade ett Statsanslag af 6,000 R:dr för inköp lill Residenslms af nu varande Landshöfdingens i Norrbottens Län egande samt till Residensbus i Piteå begagnade egendom; och fästade Ståndet vid detta anslag samma bestämmelser, som Väliofl. Borgare-Ståndet; é) ifrågasatt ytterligare hushyres-ersättning till Landshöfdingen i Wexiö. Utskottets afstyrkande godkändes. Prot. Utdr. d. 3f Mars 1841, 267 2;> Local för Riks-Archivet, Vitterhets, Historiasoch Atiqvitels-Aeademieu samt Sundhels-Collegium ined Fält-Läkare-Contoiret. Ståndet vidblef sitt i denna punkt af Utlåtandet N:o 354 fattade beslut och biföll det ytterligare anslag af 1,000 R:dr, som uti Utlåtandet N:o 435 blifvit tillstyrkt. 3:o Till Riddarbolms-kyrkans reparation.
Han blifver derföre, för att aflägsna alla misstankar om faderskapet, framställd som en utlefvad, gråhårig gubbe; vanligen synes han som en enfaldig, men beskedlig bonde, och hans egendomliga ställning som äkta man kastar öfver honom en strimma af löjlighet, hvaraf målarna begagna sig för att än ytterligare vidga klyftan emellan honom och Gudasonen. Stundom ser man nemligen i krubbscenen eller vid konungarnas tillbedjan oxen så ställd, att hans horn skjuta fram öfver den stackars Josefs hufvud, så att de vid första ögonkastet synas som tvenne detta hufvud tillhöriga prydnader. Samma uppfattning af Josef påträffas äfven i dramerna. Der är det merendels vid frågan om Marias hafvandeskap, som Josef spelar en löjlig figur. I Conventry Miracle Plays förekomma tvenne stycken, ett benämndt Joseph’s Jealousy, ett annat benämndt The trial of Mary and Joseph, behandlande Josefs misstankar och folkets förtal mot Maria. Äfven i de franska mysterierna blir den heliga jungfruns hafvandeskap behandladt med stor råhet och det i den tydliga afsigt, att konceptionen och födelsen må synas så mycket underbarare502. Kolmodin har sålunda följt en gammal tradition, då han i första scenen låter Josef uppträda som en af ålder och resans besvärligheter nedtyngd gubbe, pustande och suckande, med svår hackehosta och värkande rygg. I förbigående uttalar Josef äfven sin förundran öfver Marias tidiga hafvandeskap. Samma karakter af en gammal beskedlig, men något tafatt man har han äfven i de följande scenerna. Då värden icke kan bjuda dem annan boning än stallet, är Josef den, som först finner sig i sitt öde och manar Maria att följa hans exempel; då de syssla med barnet i andra aktens första scen, beter Josef sig så tölpigt, när han skall hålla barnet, att Maria måste taga det ifrån honom; bättre lyckas det honom, då han skall koka mjölksoppan vid den sura veden, ehuru han dock får uppbära förebråelser för sitt dröjsmål.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komme alt fortsättas på e. 111 kl. (>. Hr af Ulir, Gustaf: Då fråga är alt lemna bifall till hegardt anslag lör Riddardiolmskyi kans islåndsättande, lår jag säga, att delta ar en sak, sorn så djupt anslår nationalkänslan, att man icke kan annat än förundra sig öfver alt en sådan framställning kan mola ogenhet i s'ället för hänförelse; inell orsaken är lätt alt finna. Föl hål landel meri denna reparation är ungefär detsamma sorn förhållandet var nied Götha-eanal. Ingen t v i find e det ju detta arbete var nationell, ingen tviflade att ju del utfördes med nit och omtanka, ingen trodde alt några bedrägerier ägde rum på deras sida, sorn hade arhelsheslyi et om bander; sådan var allmanna lanken <1111 ai betet — och ändå mölle det ogenhet. Oisakfti deilill är också allmänt känd, den nemi. att man icke gick öppet tillväga med Re|>resentationen, ltlandiog henne vid näsan, derigenom att nppgifterne icke all id voro sannfärdiga, och att man utsträckte arbetet öfver hela ytan af canal-linien, för att likasom sätta nationen i en moralisk nödvändighet att emot sin egen vilja nödgas fullända arbetet. Nästan så förhåller det sig också med lietta aibete, ty om man användt någon del af hvad sorn åtgått lill tornbyggnaden för alt dei med sälta tak på kvrkau och sagt lill Ständerna: vi hafva gjort det nödvändigaste och vanta alt J gören det öfriga, så hade en sådan propus, visserligen icke mött något motstånd utan Ivertom blifvit nied mycket bifall emotlagen. Nu har man likväl gjort på det vanliga sättet. Jag sager icke detta lör alt lägga sten pä den börda, som torde vara tung nog för de afgångne Statsråden all bära ; jag säger delta fastmera lör all erinra den nya ministéren derom, att Svensken, ehuru fattig , är lill sin natur generös och liberal, hvarom också hela vår historia bär vittne.
Hvad Stats—Rådet uti ofvanintagna två mål i underdånighet tillstyrkt behagade Kongl. Muj:t i nåder bifalla; och skullo utdrag of protokollet derom Finans-Departementet meddelas. Ex protocollo Rudolf Ädelgren. Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i. om Statsverket 1862. 83 (Angående Nionde Hufvudiiteln.) Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans May.t Konungen i Stals-Rådet d Stockholms Slolt den 14 Oktober 1862. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre de Geer. Hans Excellens Herr Stals-Ministern för Utrikes ärendena Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Vredberg, Thulstrup, och Reuterskiöld.
En af Tysklands fövnämsta velocipedHilma såg tacksamt upp till henne och hon ryttarinnor, baronessan von Wehner från Dresfortfor med matt röst: den, har i dagarna jämte sin make gästat huf— Tack, fröken, nu känner jag ändå igen frö- vudstaden, stadd på turistfärd i Sverige och Norge. kens goda hjärta! Ser fröken, så är det för oss, Baronessan W., som innehar ett stort antal utfattigmans barn, och sådan var min historia till märkelsetecken för sin skicklighet som bicyklist, dess jag blef tjugu år. Då blef det litet bättre medförde tre velocipeder, däraf en tandem. för mig, då jag började att gå bort och sy. Och så lefde jag sparsamt för att få råd att skaffa Tonsättarinnan fru Ika Peyron, hvars mig litet möbler till ett eget bo. Men vänner porträtt och biografi Idun för ej länge sedan hade jag inga och inga anhöriga. Jag var för noga i valet, kanhända; jag hade min hemliga stolthet, meddelade, är nu föremål för ett längre smickdet var att icke vilja umgås med andra än dem, rande omnämnande i den tyska tidningen » Rttsom stodo öfver mig. Och så kom han en dag gensches Kreisund Anzeigeblatt ». Fru Peyron i min väg, han, som blef mitt lifs sol och dock har nämligen under sommaren uppehållit sig vid min olycka. Han var olik alla andra, så vacker, Friedrich-Wilhelmsbad på Eugen, hvars » Fremså god, så öm. Han var den förste, som med denliste » också ägnar särskild uppmärksamhet intresse deltog i mina öden. Han sade mig att åt den talangfulla svenskan, som » i sitt hemjag var vacker, han bjöd mig på små förströellands musikkretsar förvärfvat sig ett namn som ser, och då först blef det liksom dager öfver hela komponist ». min tillvaro. Ah, fröken, hvilken tacksamhet jag kände mot honom, hur lycklig jag var, hur jag En middag med 67 rätter presterades på längtade efter hvarje gång då han skulle komma! afslutningen af en privatkurs i Drottning JosefiHan kom allt oftare, till slut nästan hvarje dag. nas hushållsskola i Malmö i fredags.
Uti häröfver afgifvet Utlåtande, har pluralileten af Banco-Fullmägtige» i likhet med Bankens Commissariat, hufvudsakligen sig yttrat, att emedan Vexel-Bankens sedlar ingalunda vore eller kunde betraktas såsom vanliga skuldförbindelser, utan borde bedömas lika med hardt mynt och detta senare väl kunde aflysas, med förklarande, att detsamma efter någon viss tid icke vore gångbart i handel och vandel eller emoltoges i uppbörd, men icke genom någon Författning beröfvas sitt inre värde, någon praescriptionstid för inlösen af Bankens sedlar, vid påföljd, att, om den liden försummades, innehafvaren förlorade ali rätt att få dem utaf Banken godtgjorde, ej heller kunde bestämmas, samt, om. äfven Bankens sedlar kunde anses såsom vanliga skuldförbindelser» stadgandet afen dylik praescri ntionstid * i allt fall, dels icke vöre förenligt med grunderne för praescriptions-lagar emellan enskilde, dels oek ofelbart skulle leda till förluster för många enskilde, vida öfvervägande de meri motionen åsyftade fördelar, men desse i det mesta torde kunna vinnas, derest, efter en viss lids förlopp» de gamla sedfarne upphörde alt vara gångbarai allmänna rörelsen, finge Fullmägtige inskränka sig till den tillstyrkan, att till en början endast måtte utsättas en viss tid, efter hvars förlopp Bankens, sedlar af nu bxuklige formulairen icke blifva gångba - 6 B-anco-Utskotleta Betänkande N.‘o g/}. ra i handel och vandel eller få emottagas i uppbörd, utan att dock inlösningsrättighelen i följd deraf äfventyras.
R:dr, deraf till utgående under år 1867 „ understödjande af mindre hamnoch brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder „ utvidgande af staden Ystads hamn, 63.000 R:dr, deraf under år 1867 „ staden Uddevalla, för utvidgande och fördjupning af hamnen derstädes, 79.000 R:dr, deraf till utgående un der år 1867 •_ 10 „ segelleds öppnande från Hattefura till Stora Lee 11 „ åstadkommande, medelst kanal och slussar, af en förening mellan sj öarne Vestra och Östra Silen, 12,750 R:dr. deraf under år 1867 • 12 „ utsträckning af Kinda båtled från sjön Rengen till Linköpings hamn 13 „ understödjande af sådana myrutdik ningar och vattenaftappningar inom Norrbottens, Westerbottens, WesterNorrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt Elfdals, Fryksdals, Jösse och Nordmarks härader i Wermland, som afse att förminska frostländigheten . 16 „ rensningar för flodvattnets afledande i en del af Ume eif, 11,000 R:dr, deraf under år 1867 145 1 „ beredande af arbetsförtjenst medelst omläggning af vägen mellan Brunflo kyrka och Pilgrimstads skjutsstation i Jemtland Anslag, beviljade att utgå år 1866.
JV:o Exp. UtsL Förslag till uncl. Skrif v. N:o i 90. 457 lY:o iQo. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829* Preste-Ståndet d. 16 Borgare-Ståndet d. 19 Bonde-Ståndet d. 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändring uti hittills gällande Författningar om föryttrande af Bankens fastighetspanter genom Banco-auction. S. A. K. Sorn R. ,St., vid förehafd granskning af hittills gällande Författningar om föryttrande af Bankens panter genom Banco-auction, funnit det vara mest lämpligt och syftesenligt, att Bankens fordringar mot fast pant indrifvas i vanlig utsökningsväg, Öfverensstämmande med de Allmänna Författningarne i dessa hänseenden; så hafva R. St., som alltså ansett serskilda Banco-auctioner böra upphöra, funnit godt, att, med upphäfvande af de serskilda Författningarne, angående sådana Auctioner å fast egendom, för deras del besluta, det Banco-Styrelsen, enär stadgad inbetalning å intecknad fordran, efter föregången anmaning, uteblifver, eger hos E. K. M:ts vederbörande Befallningshafvande söka handräckning till den intecknade fastighetens utmätning och försäljning, på sätt Lag och Författningar i allmänhet föreskrifva; dock att, i händelse den utmätta fastigheten icke uppgår till Bankens hela Bihang t. R. S:s Brot. 10:de Sami. 58 458 Exp. Utsi'. Förslag till und.
Ja, min tro är, att alla lidandets närver satt just i det refben, som Vår Herre beröfvade Adam och skapade oss utaf. Det förklarar den underliga skillnaden könen emellan. Ruffen skulle visst han »Ska det vara rån till te’et, moster lilla?» frågade Maja och stack in hufvudet i dörren. »Rån?» sa jag tankspridt »Visst vore det ett rån att beröfva mig något så oskyld — —» »Hva sa moster?» »Nej, jag tiger!» sa jag alldeles högt. »Men söta moster, hvad men — —?» »Tyst barn», sa jag hämtande mig. »Det är inte jag som tiger, utan någon helt och hållet annan!» Ja, så slutade den pumpningen — om mig till heder, vill jag lämna osagdt. Senare: Nu har jag dem! I förmiddags, när jag kom hem helt oförmodadt, fick jag se min kära Maja komma smygande nedför vindstrappan med en stor röd fläck midt i pannan, som jag presis kände igen vara efter skäggstubb. »Hvar har du varit?» frågade jag barskt. »På vi-inden.» »Hvad har du gjort där?» Maja hängde hufvudet som ett brutet ax. »Kysst Thore? Hva sa!» sa jag än barskare. »Äsch nej då, moster, det var han som kysste mig!» »Och det skäms du inte att erkänna?» »Jag ville bara känna hur det kändes jag med.» Jag tänkte fråga hvad hon menade, men så tyckte jag inte det var skäl ingå på några kon-klu-sjoner, som kunde ge orsak till nya missförstånd. Jag hostade litet och så frågade jag lika barskt: »Nå — hur — kändes — det då, om jag får lof att fråga? Maja drog ihop ögonbrynen, som om det gällt att lösa någon invecklad fråga. »Det — det — kändes ingenting alls», stammade hon till sist och såg så söt och jämmerlig ut, att jag hade riktigt svårt hålla barskheten uppe, men det gjorde jag ändå. »Och så blygdes du inte att kyssa honom om igen?» sa jag. »Jaa, söta moster, det var jag väl tvungen till.» »Var du tvungen?»
Utffottet sig efter möjligheten hafwa utredt, och ester hyst öswer t>Ml - 988 Den z Jchlik. tägelse beswarat, förrberörde till dest utlakande Remitterade framställningar. Det ena och andra, öfwerlemnas wördfamt till de Respective Standens närmare upplysta ompröfning. Orebro den 29 Junti >8 12. ok Oe la (iLrclie. Ibomas selleur. Lust. O. Wilche.' ketterssou. HellsinZius Uppläst hos Ridd. och Adeln den z IulH. Prcst-Ständet den z - Borgare-Ständct den z Bonde-Ständet den z Longi. Maj ts kmlädrga Skrifwelse till Riksens Ständer, angående den wid 1809—>8io ärens Riksdag foreslagne Rewision öfwer Lörwaltningen af alla Rikets Medel, under de senast framflutne ären; Gifwen Arebro Slott den 25 Junii 1812. ^!ti underdånig strifwelse af den 29:de Martil i8io anhöllo Rikets da församlade Stander det täcktes Kongl. Mast, till werkställandet af en nödig befunnen Rewision öfwer Färwaltningen af alla Rikets Medel sedan 1312 ars Riksdag, L Nåder förordna och med Instruktion förse en serskild, utaf allmänt aktade och ojafwige Man sammansatt, Committé, at hwilken icmwäl den Specksta granstningen af allmänna Medlens Förvaltning wid hwarje Uppköp, Lön - fördelning eller enskild Afhandling Den z Ju ni i. 989 kunde uppdragas, nied skyldighet, att, k man af Arbetets fortaang, inför Riksens Sanders Ombud framlägga Resultaten af dest pröfning och grunderna dertill.
Ståndet väl ansåg jury skola fortfara att vara laga domstol i tryckfrtsmål, men anmodade Constit.Utsk. att uppgöra förslag till en annan organisation deraf, samt BondeSt., att juryinrättningen må bibehållas med sådan förändring, att den organiseras efter hemtade grunder fran det förslag, Lagcommittéen afgifvit rörtde inrättandet af jury i brottmål, samt att, så vida detta förslag icke biifver R. St:s gemensamma utlåt., nuvar. juryinrättning komme att qvarblifva med endast den ändring i 4 morn rfF 5 § i tryckfr.lagen, att den deri stadgade fråga, som af jury bör besvaras, skulle erhålla sådan lydelse: ”är skriften brottslig efter tryckfr.lagen?” äfvensom att, i följd häraf, domstolen tillkomme straffbestämmelsens utsättande efter lag, i fall jury ansett skriften brottslig. Då således alla 4 RiksSt:n beslutat, att tryekfrlsmål fortfarande skola behandlas af jury, fann R. o. Ad, att såväl Utsk:s i 3:dje punkten framställda förslag, som de deraf hufvudsakligen beroende, under litt. A och B afgifna, förslag till tillägg i 5 § Tryckfr.förordn. måste förfalla Beträffande de af Preste-, Borgareoch BondeStm yttrade meningar om en förändrad organisation af juryinrättningen, så, då inga redactionsförslag i detta afseende blifvit uppgjorda, och endast bestämda redactioner kunna till en annan riksdag blifva hvilande, fann R. o. Ad. de tre öfriga Ståndens ofvannämnda yttrade meningar icke i deras nuvar. form kunna blifva föremål för någon sammanjemnkning enligt 56 § Reg.F., utan böra förfalla, R. St. likväl obetaget att, om i laglig ordning några redactionsförslag i detta afseende R. St. underställas, kunna samma förslag äfven vid denna riksdag i föreskrifven ordning bereda.
Indelningsoch Boställs-Contorets personal består endast af fyra Tjenstemän, nemligen Kamereraren, Revisorn, som tillika bestrider Notarie-göromålen för Contorets ärender, och tvenne Kammarskrifvare, hvilka Tjenstemäns tid är upptagen icke endast af göromål, tillhörande Cassa-Förvaltningen, utan jemväl och hufvudsakligast af sådane, som hafva gemenskap med Indelta Arméens aflöning, caractershus-byggnader, inqvarterings-ersättningar, med mera; men utom desse Tjenstemäns aflönande, bör Militiae Boställs-Cassan, enligt Krigs-Collegii nya organisation och derpå grundade AflöningsSlater, jemväl bidraga till aflöning för dem af Collegii Ledamöter och Tjenstemän, hvilka med Indelningsoch Boställs-ärenderne hafva att ■78 ■*- skaffa, nemligen tvenne Ledamöter, Advocat-Fiscalen och Canzlisten i Advocat-Fiscals-Contoret, Actuarien och Canzlisten i Actuarie-Contoret, samt Casseuren, som tillika är Casseur vid Krigsmanshus-Cassan, hvarförutan Cassan aflönar en Kammardräng.
Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samtPresteoch Bonde-stånden gillade förslag, att, vid slutet af lista momentet uti denna §, må införas följande tillägg: ”dock befrias Irån sådan afgift landtman, hvilka afyttra husslöjds-alster (hvarmed förstås sådane tillverkningar, som icke af dertill serskildt antagne arbetare åstadkommas), samt andra sådane varor och tillverkningar, med hvilka, enligt Kongl. Majits Nådiga Kungörelse af den 28 Augusti 1834, jemte flere serskildte författningar, fri handel för landtman är medgifven, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Tinner Nej, anses ofvannämnde tillägg vara ogilladt. §. 36. pag. 39. De af Utskottet, uti lista, 3:dje och 4:de momentena af denna §. föreslagne bevillnings-afgifter, äro godkände ziPreste-} Borgare* och Bonde - 12 Bevillnings-Utskottets Memorial, N\o 21. stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att skatte-bestämmelserne skulle på det sätt förändras, att i l:sta momentet, i stället för ”Sex för hundradet” införes ”Tre för hundradet;” i 3:dje momentet, i stället för ”2 procent” införes ”1 procent”, samt i 4:de momentet, i stället för ”3 procent” införes ”2 procent.” Så framt Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja förena sig uti de öfrige Riks-slåndens beslut, lärer votering komma att anställas öfver följande proposition: 6:0. Den, som bifaller Utskottets af Preste-, Borgareoch Bonde-stånden godkände förslag till bevillnings-afgifter uti Usta, 3:dje och 4:de momentena af ifrågavarande , voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner
Om Statsråds-prolm hade innehållit något annat än ett enkelt tillstyrkande, om betänkligheter inom konseljen yppat sig, så är jag säker att det begärda anslaget hade blifvit så slälldt att det kunnat och bordt af R. St. beviljas. Hvad som nu kommer att ske ligger utom gränsen för mitt bedömande, men jag hade ätminslone under så beskaffade förhållanden icke lastat mig dervid. Om den grannlagenhet för R. St. af Konungens rådgifvare hade blifvit iakttagen, alt vid detta, såsum Den 30 November f. m. 77 vid flera föreg:de tillfällen, det äskade anslaget äfven bade innefattat en bestämmelse rör:de den tillökning, som bade blifvit behöflig för händelse af 11. K. II. Kronprinsens förmälning, sä hade jag äfven haft mindre att påminna vid förslaget. Nu måste nödvändigt den, som ,icke handlöst kastar ut folkets medel, den som anser sig pligtig att följa sin öfvertygelse om hvad som är det rätta häruti, falla på den tanken att man begärt detta anslag till en början, för att sedan komma efter med ett litet appendix och begära mera. Det är derföre jag nödgas tala deremot. Diskussionen, mine Hrr! i detta ämne är utan tvifvel obehaglig, men obehagligast är den säkert för den, som ansett sig tvingad att här upptaga denna fråga; och jag tager mig friheten att blott fråga: hvems är felet ? Tror man att upplysningen icke äfven sprider sig till de lägre klasserna inom samhället? Tror man att det icke numera är en allmänt bekant sak, alt Amerikas president, Statschefen för ett samhälle med 20 millioner menniskor, har endast 100,000 r:dr r:gds i årligt anslag? Tror man då, mine Hrr! att en sådan propos. som denna hade bort aflöpa utan anmärkmr?