Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
79 dervid fästadt uttryckligt förbehåll att det sålunda tillökade belopp af 27,800 R:dr icke mu, under något vilkor, användas för annat, änj understöd vid egoskiften samt till fortskyndande af det icke mindre angelägna AfvittringsVerket i Rikets Norra Provincer ; hvarförutan R. Sl:r skola i underd. anhålla, att K. M:t vid fördelning af Nionde HufvudTitelns öfrige tillgångar emellan de serskildta föremål, hvilkas ernående genom densamma hör befrämjas , i Nåder täckes företrädesvis afse jordbrukets förbättring , så att för detta angelägna behof jemväl må varda använd så stor del af det äldre anslaget, som möjligtvis härtill kan disponeras. Tionde HufvudTiteln , hvilken nu mera , i stället för den 4:de HufvudTiteln, upptager Anslagen för Clerecieoch LliroVarken. (Se Bil. 5. samt minskad med . St:r ansett, att, i den mohn Wermlands Finn-Marker hinna blifva mera bebyggda, innevånarne derstädes, såsom på andra ställen, böra sjelfve underhålla Präst och Klockare samt bidraga till hvad för Barna-Undervisningen erfordras; är ock den i och för Religionsoch Barna-Undervisningen i de 8o Stats -Utskottets nya Capell-Församlingarnc i nämnde Finmarker beviljade Anslagssumma, 483 R:dr 16 sk., endast till nästa Riksdag å Stat uppförd. 2:0 Dä, i fråga om Biskopens på Gottland indelta lön,' K. M:t beslutat, att för Biskop Eberstein personligen liqviden af de honom på lön anslägne Hemruänsräntor må ske i den ordning, som för Gymnasie öch ShoIseStaternes ti Hök ta löner blifvit i Nåder be * ■ v? - . staradt; hvaraf R. St:r ansett följa, att ej för längre tid än Biskop Ebersteins lifstid detta sätt för indelningens utbetalande nu bordt sträckås; hafva R.
Huruvida så är förhållandet, kan jag ej med bestämdhet säga, men besynnerligt är. om nuv:de lagstiftare söka utrota dessa förmånsrätter, då de finnas qvar i flere främ mande länders sjölagar såsom lör sjöfarten af behofvet påkallade. En del deraf lörefinnas redan i vår sjölag och 17:de kap. Handels-balken. Gr. Sparre har erkänt giltigheten af åtskilliga fiirmånsrätter, men har mot en eller annan, särdeles hvad som förekommer i 3:dje nionut, rigtat sina anmärkningar. Gr. Sparre har vidare sagt att konfusion skulle uppstå genom denna lagstilning. Det är visserligen sannt att det vöre bättre att på ett ställe finna hvad man söker, än att söka på flere ställen. Frågan är dock, huruvida olägenheten af att söka dessa förmånsrätter på 2 ställen är större än olägenheten att alls icke återfinna dem. Vågar jag framställa en personlig öfvertygelse i detta hänseende, får jag förklara att jag anser ifrå gav:de förmånsrätter vara af högsta behof påkallade, och åtskil - 36S Den 17 September e. m. liga personer hafva på det bevekligaste yttrat sig lör dess bibehållande. Hr Olivecrona har rigtat sina anmärkningar mot det obestämda i 3:dje mom:t, och fästat sig vid det godtyckliga deri. Det kan i viss grad vara sannt hvad Hr Olivecrona yttrat, men Hr Olivecrona har icke läst mom:t till slut. Det står nemi.: »Öfriga fordringar, hvari rederiet häftar endast med fartyg och frakt.» Jag vill fästa uppmärksamheten derpå att alla dessa fordringar, utom de i 2:dra mom:t uppräknade, återfinnas i 12:te §:n, och att man således ej kan vara i ovisshet, hvilka dessa fordringar äro. Jag förnyar min anhållan om bifall till Utsk:ts förslag i denna del. Gr. Sparre: Hela denna diskussion bör rubriceras under den frågan, huruvida förmånsrätter böra medgifvas eller icke. Häller man icke strängt dervid, att inga nya sådana skola medgifvas, stannar man aldrig, utan mäste oupphörligen bevilja nya förmånsrätter.
Undersåter genom Danske kaperier lidit men deremot har dock StatsUtskottet i sin öfversättning tillagt ett ord, som jag icke kan utleta, hvarifrån det kommit då Utskotten säger, att Konungen af Sverige till förmän för Konungen af Danemark afstätt Siue anspråk &c. Hvar finnes väl tecken till detta ord Sine uti det Franska Originalet? Oax någon kan utfinna det, bekänner en 17 Octoier e. m. 95 jag, att jag är mycket okunnig iTFranska Språket, och dess ordbemärkelse. Men, på sätt jag visat, tror jag det varaj gifvet, att hela uppställningen är alldeles falsk. Jag hemställer således, när ett så hufvudsakeligt fel är begånget, om icke hela det derpå bygde raisonnementet är felagtigt ifrån början till slut? Och jag måste bekänna, att ehuru svårt det än är, att afgöra och besluta sig till en så betydlig utgift, som den ifrågavarande, helst när icke tillgångar finnas , jag ändock, ehvad jag är rik eller fattig, måste låta rätt vara rätt, eller också risquerar mau en dag, att sjelf få rätt bytt till orätt. På grund af allt detta tror jag mig ega fullt giltiga skäl, att yrka återremiss af StatsUtskottets Betänkande, och jag vågar hoppas af Sveriges första Stånd, att ehuru dess medlemmar icke hafva någon andel i frågan, de dock skola af anboren rättkänsla, den jag är öfvertygad aldrig skall försvinna ifrån detta rum, finna en förnyad pröfning af förevarande ämne vara nödvändig, och ej tillåta, att hela meningen af ett beslut, genom ett ord till eller ifrån förtydes. Friherre Ceder/iröm Jacob: Med instämmande uti hvad Grefve von Platen härstädes, samt Fagman Noreus, Biskopp Wallenberg och en del af hvad Herr Hjerta i StatsUtskottet anfört, anhåller jag att få, jemte begäran af återremiss af Betänkandet, yttta, det jag anser Utskottet icke med det alvar och den lugna pröfning, som i en fråga af denna beskaffenhet erfordrats, hafva handlagt ämnet.
Det säga de här, så många som hafva röst; menvänten bara till riksdagen är förbi och de hinna uttrycka sin mening i tidningarna, då skola de säga: Sen på Svenske medborgare, huruledes Konungens rådgifvare fått hålla till godo med beskyllningen att hafva begått skälmstycken ; hvilken tillfredsställelse för R. o. Ad:s ledamöter att sålunda hafva skymfat Konungens rådgifvare, och bör man icke vara stolt öfver att tillhöra ett Stånd, der så härda uttryck blifvit fällda. Jag mätte säga, att jag skulle önskat, i delta fall likasom i det förra, att man gjort processen kort, d. v. s. att R. o. Ad. genast uttalat sin mening. Detta vädjande till Utsk. för oss blott tillbaka till samma obehagliga öfverläggning; och jag hemställer, om icke Frih. af Kordin vill låta saken få upptagas, icke för det jag tror R. o. Ad:s rättskänsla kunna kallna till nästa gång, men för att slippa dessa obehagliga öfverläggningar. Min önskan är, att R. o. Ad. genast måtte i saken fatta sitt beslut, deri jag, såsom en af de förolämpade, ej kan deltaga. Hr Hjerta, Lars Joh.: Jag anser alldeles omöjligt att följa den siste värde talaren till någon vederläggning af hans argumentation, sedan, oansedt den uppläsning han gjort af 90 § Reg.F., han velat tolka det deri förekommande förbud att upptaga Regeringens beslut till öfverläggning och pröfning, såsom jemväl innefattande förbud att nämna eller skildra karakteren af den allm. ställningen. Det har likasom lättat mitt qvarstående vid motsatsen af samme talares mening, att han utgått från den punkt, till hvilken motionären, Frih. af Kordin velat komma. Hr von Hartmansdorff har nemi. tagit för afgjordt, att Hr Crusenstolpe förolämpat Konungens rådgifvare, och det är från den förutsättning han utgått. Det synes likväl af sjelfva den förevar. motionen, att det nedsättande af Utsk., hvarom fråga är väckt, skulle just hafva för ändamål att utröna, huruvida någon sådan förolämpning ägt rum. Men, mina Hrr! jag hemställer, hvad ett sådant Utskts göromål skulle blifva.
Län äro berättigade till ersättning för denna af dem hittills åtnjutna löne-inkomst, vilja Rikets Ständer vid Stats-regleringen uppföra ett deremot svarande anslag. Hvilket allt Rikets Ständer härmed få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o Maji 1834- Expeditions-Uiskoltets FÖrllag lill und. Skrifvelse N.o 4©- N:o 4o. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Junii 1834. Presle-Stnndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 — -— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de af Kongl. Maj.t, vid sistförjlutna Riksdag, föreslagna ändringar uti ig:de, 2i:sta och 88:de §§. aj Regerings-Formcn. S. A. K. Genom »flåten Nådig Proposition till Rikets vid sistlidne Riksdag församlade Ständer, har E. K. M. föreslagit åtskilliga ändringar uti de i ig, 21 och 88 §§• af Regerings-Formen intagna föreskrifter, angående det sätt, hvarpå förklaringar öfver Lagens rätta mening böra af E. K. M:s Högsta Domstol meddelas; äfvensom E. K. M., vid samma Riksdag, aflåtit serskild Nådig Proposition om ett tillägg till sistnämnde §., hvarigenom skulle bestämmas, huru alla emellan Riksdagarne utfärdade Lagförklaringar borde komma till Rikets Ständers kännedom. Sedan Rikets Ständer, i den, genom 56 § 2 mom. af Regerings-Formen, föreskrifna ordning beredt, och vid innevarande Riksmöte lill afgörande fö reha ft frågan om dessa af E. K. M. sålunda, föreslagna Grundlagsändringar, få hos E. K. M. Rikets Ständer nu, lill följd af senare momentet utaf samma Grundlags 81 §, sitt beslut härutinnan, jemte de skäl, sorn derföre legat till grund, i underd. anmäla.
"Talar du verkligen sanning?" Elli ämnade just svara, då ett döfvande larm förnams från skogen. Far och dotter sprungo till fönstret. "Ja, du har rätt", mumlade Pirrtiainen med dyster stämma. "Men hvad är att göra?" fortfor han med tydlig ångest i sina anletsdrag. "Ni måste genast fly, fader", sade Elli brådskande. "Och du?" "Jag blir qvar, hvem skulle väl göra mig något illa." "Du har rätt." Med dessa ord grep Pekka hatten och käppen och störtade ut, följd af Elli. Men knappt hade han tagit några steg utom dörren, då han upptäcktes af de antågande. "Han flyr, han flyr den skurken, den förrädaren", skreko tjogtals röster; "hindra honom från att komma undan." Kärleken till lifvet gaf Pekka krafter; han såg ingenting, han hörde ingenting, utom kulorna, som hveno kring hans öron. Utåt hafvet styrde han kosan; bland dess snöberg ville han gömma sig. Sedan jagten fortsatts en stund, återvände bönderna med oförrättadt ärende, och deras harm gaf sig luft i åtskilliga hårda tillmålen. "Det är du, som hjelpt din far på flykten", sade Ollola med hotande stämma till Elli, som i yttre dörren, till utseendet lugn, inväntade truppen. "Ja, det har jag", svarade Elli utan den ringaste tvekan. "Skulle ni öfvergifvit er far, om han varit i samma belägenhet som min?" Ollola blef svaret skyldig. "Ja, då får flickan lida i faderns ställe", utbrast en af soldaterna. "Hon är naturligtvis ryssvänlig, hon också." Elli darrade. Hennes irrande blickar föllo slutligen på Rietu, hvilken, ett rof för de djupaste sinnesrörelser, nästan vanmäktig stödde sig på geväret. Han var nu den ende, af hvilken hon kunde hoppas hjelp. "Nej, hon är ingen förräderska", utropade slutligen Rietu och såg sig omkring med stadiga blickar, "och den, som vågar bära hand på henne, han får med mig att göra. Perkele!
Infanteriet, är ganska olika lönadt, samt en del försedd med Löner, som icke kunna anses t i 11 - räcklige för skälig utkomst; Men ehuru detta missförhållande i någon man kan härröra deraf, att prisen på Lirrdtmanna-varor fallit, och andra pris deremot blifvit stegrade, tro likväl Riksens Ständer egentliga orsaken igenfinnas uti Arméens i sednare tider förändrade Organisation, hvarigenom Befälets personal blifvit betydligen ökad. Riksens Ständer få alltså, med tillkännagifvande, det Stats-Verket saknar tillgångar, att, genom ytterligare anslag, åt ifrågavarande Befäl bereda förbättrade Löne vilkor, hos E. K. M. i underderdå nighet anhålla, att med Indelda Arméens Befäl en sådan reglering måtte vidtagas, att hvar och en må finna nödig utkomst med hvad Staten för närvarande består, samt ate aflöningen varder efter tjenstegraderne lämpad. Rikseus Ständer framhärda etc. Bihang eill Riki-St, Prti. to!Je Jfa»/. l8*{- *•? Underdåniga Skrifvelse. N:p 10 5. Vppl o. tydkänd hos Ridd. o. Ad. d. 2 2. Julii 1823* Preste-Ståndet d. 22 Borgare-Ståndet d. 22 Bonde-Ståndet d. 99 •—• — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Proposition % angående Stats-Kerkets tillstånd och behof, i hvad densamma rårer iliksStaiens y.de Hufvud-Titel. s. a. s; Uti Nådig Proposition om Stats-Verkefs tillstånd och behof, aflåten den 2,5.
Betänkan den, Nto 277. 347 Till en början får Utskottet rörande Kronans härunder beroende rätt, upplysa, att uti Skinnskattebergs Bergslag, sorn utgöres af Skinnskattebergs, Gunnilbo och Heds Socknar, åtnjuter hvarje helt Mantal Kronooch Skatte-befrielse från följande räntor, nemligen: 1) Landttågsgärden, som utgår med J tunna spanmål, § sommarlass hö och 5 kärfvar halm. 2) Vinterkörslor 1 R:dr 32 sk.; 3) Vindekörning 1 R:dr; 4) Vaskekörning, 18 sk.; samt 5) Dagsverks-penningarne med 6 öke och 12 drängcdagsverken, hvarförutan tillgodonjules al'kortning å mantalspenningarne med 4 sk. för hvarje person af Allmogen. Men deremot få berörde Socknar vidkännas en ränta, som icke åligger Landslagshemman i orten, nämligen Malmkörningen, hvilken utgår med 33 sk. 4 r:st. likaledes af hvarje helt Mantal Krono och Skatte. Och utgöra ofvanberörde, Skinnskattebergs af 6o-,*g Mantal bestående Bergslag, förunnade friheter, beräknade i penningar efter medium af io års Markegång, med afdrag af Malmkörningen, tillhopa 2,723 R:dr 5 sk. 2 1 :st. årligen, deraf för Skinnskattebergs socken om 38J mantal, belöper 1,787 R:dr 11 sk. 2 r:st. för Gunnilbo om ii§ mantal 520 R:dr i3 sk. 7 r.-st. och för Ileds Socken om gjg mantal i$.i5 R:dr 3osk.gr:st. eller 45 R:dr för hvarje hemman. JJe första Privilcgéer, hvarpå ifrågavarande Socknars friheter sig grunda, äro icke kände men uti en K.
Nu si, Ammons barn, Moab, och de af Seirs berg, öfver hvilka du icke lät Israels barn draga, då de foro utur Egypti land, utan de måste vika af ifrå dem, och icke förderfva dem; Och si, de låta oss det umgälla, och komma till att utdrifva oss utu ditt arf, som du oss gifvit hafver. Vår Gud, vill du icke döma dem? Ty i oss är ingen magt emot denna stora hopen, som emot oss kommer; vi vete icke hvad vi göra skole, utan vår ögon se till dig. Och hele Juda stod för Herranom med sin barn, hustrur och söner. Men öfver Jahasiel, Sacharia son, Benaja sons, Jehiels sons, Matthania sons, den Leviten utaf Assaphs barn, kom Herrans Ande midt i menighetene; Och sade: Akter härtill, hele Juda, och I Jerusalems inbyggare, och Konung Josaphat; så säger Herren till eder: I skolen icke frukta eder, eller gifva eder för denna stora hopenom; ty det striden icke I, utan Gud. I morgon skolen I draga ned till dem; och si, de draga upp till Ziz, och I skolen råka dem vid bäcken, för öknene Jeruel. Förty I skolen intet strida i denna sakene; allenast träder fram, och står, och ser Herrans salighet, den med eder är; Juda och Jerusalem, frukter eder intet, och gifver eder icke; i morgon drager ut emot dem. Herren är med eder. Då böjde sig Josaphat med sitt ansigte till jordena, och hela Juda och Jerusalems inbyggare föllo neder för Herranom, och tillbådo Herran. Och Leviterna utaf de Kehathiters barn, och utaf de Korinters barn, stodo upp till att lofva Herran Israels Gud med höga röst åt himmelen. Och de voro bittida uppe om morgonen, och drogo ut till den öknen Thekoa.
I anledn. häraf hade lindert. Ridd.-Sekret, äran uplysa, att den anmärkte hänvisningen till 49 § uti Utsk:s förslag utgjorde en rättelse af nu gällande Instruktionen, hvilken innehöll hänvisning lill 49 i st. f. 51 §, som i Utsk:s förslag motsvarades af 49 §:n. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. den 57 §. §§ 58 och 59. Biföllos. § 60. Frih. Palmstjerna: Det torde för konseqvensens skull vara nödigt att denna § rättas i öfverensstämmelse med det beslut R. ö. Ad. fattat beträffande Ridd.Sekrel:s åliggande alt renovera eller komplettera de genealogiska labellerne. Jag anhåller derföre att det beslut, som R. o. Ad. i denna fråga fattal, måtte upläsas för att härvid tillämpas. Gr. Lagerbjelke: Vid beslutet ang:de Ridd.Sekret:s skyldighet alt renovera genealogiska tabeller, antog R. o. Ad. Hr vonKraemers reservation, innehållande, så vidt jag påminner mig, i afseende på denna §, en hemställan att R. o. Ad. äfven i afseende på densamma måtte bifalla den nuvar:de lydelsen; hvarå jag vördsamt anhåller om propos. Uppå härefter framställd propos. beslöts att 60 § borde bibehålla den nuvarande deremot svarande 62 §:ns lydelse. § 61. Frih. Palmstjerna: Ulsk. säger att Usla och 2:dra Kanslislerne, som hafva olika befattningar under riksdagarne, böra icke ombytas, emedan de olika platserne fordra hos sina innehafvare olika egenskaper och insigler; men jag hemställer om dessa förhållanden alltid kunna ega rum. Den förste Kanslisten har måhända högre lön eller några andra förmåner framför den andre Kanslisten och står i alla fall framför denne sednare inom kansliet: vid sådant förhållande ocii om första Kanslistplatsen blir ledig, bör ej gerna befordran till denna plats kunna förvägras den andre Kanslisten.
Hvad en föregående talare befarat, att nemi. olägenheter skulle föranledas deraf, att besvärsrätten skulle komma att stå öppen, emedan derigenom vållades tidsutdrägt, hvilar på ett misstag, enär, som bekant är, komiténs beslut går i verkställighet utan afseende å besvären. Således blir det den skattskyldige sjelf, som olägenheten drabbar jemte besväret; och vill han utsätta sig derför, sedan han genomgått alla föregående instanser, så synes mig att det väl bör vara honom tillåtet. Troligen upptager handläggningen af ett sådant ärende icke heller så särdeles lång tid. Jag anser mig, i sammanhang härmed, böra fästa det HÖglofl. Ståndets uppmärksamhet derå, att ett ytterligare skäl till antagande af den föreslagna förändringen af §:n förefinnes uti det af 11. o. Ad. fattade beslut, att vid lika röster i pröfnings-komitén den mening skall gälla, som är för den skattskyldige förmånligast. Denna omständighet synes mig gifva ett bestämdt stöd åt den åsigt att Kronans besvärsrätt bör stå öppen; liksom, i händelse af ett motsatt beslut, det bort vara en oeftergiflig följd, att den skattskyldiges besvärsrätt blifvit i vidsträcktaste mån omhuldad. Jag fortsätter således mitt yrkande att besvärsrätten, hädanefter som hittills, måtte å ömse sidor stå öppen. Hr Iteuter svärd: Jag har endast begärt ordet för att besvara ett yttrande af den siste värde talaren, hvilket synes riktadt mot ett anförande i ämnet, som af mig förut blifvit afgifvet. Med ”tids-utdrägt”, ifall jag verkligen begagnade detta ord, — ett förhållande, hvarom jäg sjelf är oviss, — kunde jag så mycket mindre afse att i allmänhet lägga något hinder i vägen för den skattskyldigé att sig besvära, sorn min reservation just anger den Önskan, att en hvar, »som lidit eller tror sig hafva lidit orättvisa, bör få sin sak pröfvad i sista instansen genom en för hela riket gemensam myndighet”; utan jag har genom den föreslagna inskränkningen endast sökt förekomma onödiga kostnader för den skattskyldige, hvilka hän visserligen skulle sjelf ådraga sig, men som dock, efter all sannolikhet, icke skulle föranleda till någon lyckad påföljd för honom och således vore ändamålslöst bortkastade.
I händelse att den uti Utskottets, af Rikets Ständer bifallna, Memorial N:o 120, pag. 4 och 5, uppställda Ja-Proposition skulle, genom utgången af den i förstärkt Banco-Utskott skeende vo - 28 Banco-Utskottets Memorial N.o 14&- tering, blifva Rikets Ständers beslut ^ kommer denna §. att lyda sorn föijer* Till fond för denna Discontering hafva Rikets Ständer beslutat, att Ranken tillätes upptaga lån, dels emot Obligationer, hvilka böra ställas å högst 3 procents räota, efter Banco-Fullmägtiges bepröfvande, och minst 2 månaders ömsesidig uppsägning, samt med förbehåll, att räntan upphör å förfullodagen , dels uppå så kallad afskrifnings-räkning, emot högst 2 procents ränta och återbetalnings-skyldighet vid anfordran; eller, såsom det vanligen kallas, å vista. (Skulle deremot JSfej' vid omförmälde votering vinna, då förändras redaotionen af denna §. sålunda, att efter 91'den : ”upptaga lån"’), införes: "emot Obligationer a 2 högst 3 procents ränta, under ömsesidigt förbehåll af 3, högst 6 månaders uppsägning, och med vilkor, att räntas beräknande för uppsagrlt lån genast efter förfallodagen upphör.” (Se Mern. N:o 120, pag. r 47*) §• 3.. (Obs.) Till denna §. föreslås, på sätt Utskottets af Rikets Ständer godkända framställning i förutnämnde Memorial N:q 120, pag. (3, innehåller, det af de der upptagna alternativa förslag (under punkten 2), hvilkas antagande beror Banco-ZJtskottets Memorial N/o i4$- på utgången af förut omförmälda votering, nemligen: Första alternativet, eller örn JaPropositionen antages-, då införes, enligt Ridderskapets och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut:
M:t täcktes i Nåder tillåta , att , i likhet med hvad nämnde år uti sådant hänseende blifvit iakttaget, ett tillräckligt antal Jubel-Riksdaler, genom Banpo-Fullmägtiges föranstaltande, måtte präglas, till vanlig Riksdalers storlek, försedde med, å ena sidan, E. K. Mits bröstbild och omskrift Carolus XIV Johannes , Dei Gratia, Rex Svecia» et Norvegias, samt underskrifts Anno Jubilsei 1821, och, å den andra, med Konungarne Gustaf I:s, Gustaf II Adolphs och Fredrik Iso bröstbilder i medaillons, och lika underskrift, som 3. de förre Jubel-Riksdalerne: In memariam vitij dicatte Libertatis ac Religionis. Riksens Ständer framhärda etc. Underdamga Skrifvelger. 377 N:o 14g. TJppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 1 8 Aug. 1823.' Preste-Ståndet d. 20 — —* Borgare-Ståndet d. 20 Bonde-Ståndet d. 22 Riksens Sländers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maf.ts Kådiga Bref om uppförande på Indragnings-Stat af 3:ne Lärare-löner vid Skepps-gosse-Scholan i Carlscrona. S. A. K. "Uti Skrifvelse, aflåten till Riksens Ständers Slats-Utsfeott deri 19 sistlidne Februarii har E. 2C. M., med tillkännagifvande, alt, i följd af vidtagne förändringar uti den vid Orlogsflottan inlättade Skepps-Gosse-Scholas organisation, sedan den Lancasterska undervisnings-methoden blifvit derstädes införd, endast arne
Det torde deraf finnas, att der 102 Den r5 Februarii f. in. innehålles hvad Herr Hjerta önskar, men blott modifieradt. Den lyder sålunda: Herr Tham uppläste Hr af Tillber glis reservation samt fortfor derefter: Om således Ridderskapet och Adeln vill bifalla detta, så har Ridderskapet och Adeln äfven bifallit det första; men i alla fall gör det ingenting till saken, ty Borgareoch BondeStånden hafva bifallit det senare Utlåtandet, och PresteStåndet, som bifallit det första Betänkandet, förmodar jag ej går ifrån sitt beslut. Herr Hjerta: Det torde icke undfalla Ridderskapet och Adeln, i anledning af Hr af Billberghs yttrande, hvad vigt det ligger på den fråga vi afgöra. Förhållandet är sådant, alt SeraphimerGillet lemnat 828,069 R:dr på en tid af 22 år. Här är således ej fråga 0111 mindre, än om Slaten skall öfvertaga på Statsmedlen en summa på 22 år af 328,069 R:dr. Förhållandet är, att vid 1808 års krig, då Riket var i betryck, fanns ett Gille, som hade stora tillgångar. Då befanns det, att det kunde och borde bidraga till underhållet af Lazaretterne, efter det ägde mera, än som fordras till Hospitalerne. O111 man kände tillgångarne, huru de genom arfsfrågor ökas, och huru de vårdas, skulle man finna, att de inkomster Gillet äger och fortfarande kommer att få, äro af den beskaffenhet, att jag ej begriper anledningen Den l5 F e b r u a r i i f. m. till den Kongl. Skrifvelse, som hefriar di:t från att bidraga till Lazaretten. Jag kail ej tro, att det kommit af annat, än antingen en oförlåtlig misshushållning med fonden, eller att misshushållning ägt rum vid Lazaretterne. Sluteligen finnes äfven en tredje anledning, nemligen att Gillet trott sig kunna göra ett försök att slippa en börda, som ålegat det sedan 1808.