Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänk anden. hvilka anmärkningar anföres hufvudsakligen» att, efter hvad Chartas-Sigillataä-Contoiret uplyst, 1817 års Inkomst under denne Titul blott lemnat en Behållning af 155,000. R:dr, samt att Utskottets beräkning härvid grundat sig på förhållandet åren 1814 1815 och 1816, då Egen* dornshandeln varit lifligast, de mesta befordrigarne inom Arméen skett samt allm ånna Uöntillökningen beviljats; hvilket allt verkat en tillfällig tillökning i stämplade Pappers-afgiften, sorn ej vidare skall vara att förvänta; hvarförutan blifvit anfördt, att Chartte Sigillatse-medlen ingå Brutto till Stats-verket, samt i sådant förhållande äfven skola blifvit i Förslaget utförda, och hvarföre en betydlig skillnad förmodats upltomma, örn desse medlen endast till behållna summan beräknas. Beträffande den åberopade upgiften från Chartse-Sigillatre-Contoiret, får U tskottet anföra , att den samma väl kan innefatta uplysning om beloppet af de Chartje-Sigillats-medel, som förar 1 81 7 influtit, men ingalunda om årets rätta Behållning ty, enligt den uplysning Utskottet erhållit, har någon ordentlig Redogörelse för berörde års uppbörd ej ännu inkommit; Vid hvilket förhållande ifrågavarande uppgift ej torde böra läggas till grund för beräkningen i denna del. Stats-Utskottet bör jemväl uplysa, att de ut* Dess Förslag upgifne summor af Chartas-Sigillatse-rriedlen åren 1814, 1815 och 1816, är netto Behållningen efter afdrag af alla omkostnader; I anseende hvartill, ochdå nämnde gine års Inkomster, efter en medelberäkning, utgjort Stats-Utskottets B-etänkanden. 715 öfver 173,000 R-dr årligen , anser Utskottet för sin del den föreslagne tillökningen af 100,000 R:dr icke v^1'3 öfverdrifven.
Sedan Militär-Befälhafvaren på Gotland, uti Artilleri-D*- ■ völ-komva underdånigt memorial den 31 Augusti 1859, angående förbättrad organisation af niels i Wisby stridskrafterna på denna ö, bland annat föreslagit, att det i Wisby förlagda DeH?t''ot pöt-Kompani af Svea Artilleri-Regemente, som efter Militär-Befälhafvarens åsigt lands natiabefunnit sig, i afseende å öfningar, m. m., uti en alltför afskild ställning med nal-Bcvä , 0 TlflQ. Bevärings-Artilleriet, måtte öfverflyttas från berörda Artilleri-regementes till Gotlands National-Bevärings stat, för att med dess artilleri bilda en corps; samt Rikets Ständer, uppå Kongl. Maj:ts derom gjorda framställning, uti underdånig skrifvelse den 5 Oktober 1860, angåeude reglering af utgifterna under RiksStatens 4:de hufvudtitel, för sin del medgifvit, att den ifrågaställa öfverflyttningen till National-Beväringens stat af ofvannämnda Depot-kompani må kunna verkställas, när 6ådant af Kongl. Maj:t pröfvas lämpligt; så har Kongl. Maj:t, efter inhemtande af Chefens för Svea Artilleri-regemente och General-Fälttygmästarens yttranden i ämnet, den 16 Juli 1861 tagit detta ärende i nådigt öfvervägande: Och enär berörda Depöt-kompani saf Militär-Befälhafvaren föreslagna öfverflyttning från Svea Artilleri-regemente till Gotlands National-Beväring, för att med denna bevärings förutvarande egna artilleri utgöra en samfälld corp*, komme att medverka till försvarets förstärkande på ön, alldenstund derigenom vinnes den väsendtliga förmån att, i stället för kompaniets förut alldeles afskilda ställning till öns öfriga stidskrafter, detsamma i förening med det redan befintliga Bevärings-artilleriet kunde verksamt bidraga till krigsbildningen för hela artilleri-styrkan derstädes, har Kongl.
Skall ny Gästglfmaregärd anläggas, dä äger Landshöfdingen, om Jorden är Krono eller KronoSkatte eller Lärosäten tilhörig, sedan Härads-Rätten hört alla wederbörande och med utlätande inkommit, utse nägon tjenlig lagenhet dertill Ä Frälse-Jord bör det ste med Frälsemannens goda minne, och honom wara obetaget, at sjelf förse Gästgifmeriet med tjenlig Gästgifware ' Z. 2. Uppå allmänna Gästgiswaregärdar ä Landet stola wara nödiga Hus för '-vägfarande, säsom Säl och Gästestuga med jina Kamrar, Stall och Wagnslider, dem Gästgifware efter Lag och Hufesyns-Ordningen uti rätt ständ hätta bör. L. 3- §. 3. Hastva Landshöfdingarne at halla noga hand deröfwer, at i de större Städerna af Mrgillcatcn sä-> dane Gästgifware tilsättaS, hwilke icke allenast med tjenliga Hus och Stallrum, utan ock med flera nödwändighcter kunna gä de resande tilhanda.
För - Ven 5Augusti f■ ra. synen någon gång synes tillåta till Regenters undervisning. Jag behöfver ej tillägga att jag menar den afgörande dagen i Mars månad 1809, lika så litet som påminna om, huru mycken strid med sig sjelf det kostade den ädla mannen, att besluta sig till anförare för ett företag af sådan beskaffenhet; af den yttersta våda, lika påkalladt, som deraf rättfärdigadt. Men påminnom oss: att vid denna tidpunkt, samhällsbanden redan voro lossade, fiendtliga massor färdige att öfversvämma Svenska fosterjorden, och ett inbördes krig, nära för handen; påminnom oss hvilka oberäkneliga följder, blott några timmars obeslutsamhet den afgörande dagen kunnat medföra; huru vi som Landsmän här nu församlade hade varit, kanske för alltid, åtskiljde; och jag frågar: kan någon jemförelse äga rum, emellan den vinst sorn denna man tillskyndat Staten, och den utgift af Staten som nu är i fråga? böra Nationens ombud ballancera på att anslå ett påkalladt behöfligt understöd till dens Enka som räddade åt oss vår Bank med dess redbarheter? Jag kan ej dela pluralitetens, i StatsUtskottet öfvertygelse uti ifrågavarande ämne, och anhåller derföre om Herr Grefvens och Landt. Marskalkens proposition till återremiss af Utskottets Betänkande. Friherre Wirséni Guftaf Fredric: Uppå underdånig anmälan, att EnkeGref - Din 5 J/ugusti f. m. 57 virman Adlercreutz vöre i behof af allmänt understöd, behagade Kongl. Maj:t af indragningsStatens besparingar tillägga henne i5oo R;dr årligen, från 1819 åcs början till påföljande Riksdag: och genom Nådig proposition af deri 25 lörledne Januari erbjöd Kongl. M*j:t åt Nationens Representanter ett tillfälle, att frambära en ytterligare gård af Nationens tacksamhet för framledne Herr Grefve Adlercreutz^ förtjenster om Fäderneslandet, i det de försäkrade och anslogo för bans Enkefru en årlig pension, tillräcklig för hennes bergning under hennes återstående dagar.
Under pianovirtuosen Anton Doors ledning utvecklades än mer de vackra anlagen, och som den unga pianisten äfven egde sångröst, studerade hon sångkonsten för professor Julius Gimther. Men hvarken i egenskap af pianist eller sångerska var det, som Laura Netzel skulle skapa sig ett namn. Samtidigt med den reproducerande talangen utvecklade sig hos henne en annan begåfning: förmågan att själf producera, gåfvan att i toner tolka känslor och idéer. P å detta område är det, som Laura Netzel eger sin egentliga betydelse för vårt musiklif. Hon debuterade såsom tonsättarinna 1874, då några af henne komponerade damkvartetter kommo till utförande å en af Harmoniska sällskapets konserter. Följande år framträdde hon med den vackra romansen » Fjäriln », som så anslog åhörarne, att den måste omtagas oeh äfven väckte uppmärksamhet bland flere utmärkte, vid tillfället närvarande musikidkare, August Söderman, Ludvig Norman m. fl. Sedan dess har Lago — detta är Laura Netzels signatur — ej stått stilla i sin konst. Hon har med brinnande ifver satt sig in i tonsättningens teknik och tid efter annan framlagt resultaten af sina studier. För den skicklige orgelvirtuosen W. Heintze har hon i flere år studerat komposition. Lagos under senare åren utgifna arbeten vittna äfven, ej blott om det formsinne, som är henne medfödt, utan äfven om tillämpningen af harmoniska och modulatoriska lagar, hvilka en tonsättare måste följa, om hans verk skola blifva något förmer än innehållslöst klingklang. Den fullständiga förteckningen på Lagos kompositioner har följande utseende: Detta är ju ett ganska vackert opustal. Utrymmet medgifver ej att närmare ingå på skärskådandet af Lagos tonverk. Men såsom framträdande drag hos de bästa bland dem vilja vi nämna: melodisk uppfinning, en viss elegans i formen samt en modulationskonst och en harmonidräkt, som ej äro vanliga hos tonsättarinnor. Också har en framstående utländsk musiker yttrat om några af Lagos arbeten, att de röja manlig kraft i ingifvelse och utarbetande. I beherskandet af den stora formen skall Lago än ytterligare fullkomna sig, det kan man med kännedom om hennes hänförelse för sin sak förutsätta.
Beträffande åter den i Betänkandet föreslagne framställning till Kgl. Maj:t och, i sammanhang härmed, Riksdagsfullmäktige Anders Danielssons och Tufve Månssons, i anledning deraf, gjorda förslag i ämnet; så, enär Utskottets berörde framställning, så vidt den åsyftar utväljande af Gode Män socknevis, för att vaka öfver de omyndiges angelägenheter, med hvilken anstalt Utskottet velat bereda en öfvergång till sådane mera ändamålsenlige Förmyndare-Styrelser, som framdeles må kunna inrättas, hos samtlige RiksStånden mött mycket motstånd och ogillande, men deremot få försvarare, hvilket äfven inom Hedervärda Bonde-Ståndet varit fallet med Anders Danielssons och Tufve Månssons förslag, de der också endast utgöra mödificationer af Utskottets, och följaktligen, då principen förkastas, icke lära påkalla någon granskning i deras serskilda delar; samt ändamålet med sista punkten af Utskottets hemställan, nemligen att. genom erinran från Kongl. Maj:t, få folkets uppmärksamhet fästad på nyttan af Förmyndare-Kammares allmännare införande, hvilket ändamål Utskottet anser ega vigt, om det än icke må bestridas vara folkets rätt, att utan en sådan erinran till Kongl. Maj:t frambära underdåniga önskningar i ämnet, kan vinnas, äfven med någon förändring af den form för framställningen, som egentligen tyckes hafva ådragit sig de i denna del gjorda anmärkningar, får Utskottet i så måtto afvika ifrån dess förra förslag, som Utskottet härmedelst vördsameligen tillstyrker: aflåtande af en underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit af det innehåll: att då Rikets Ständer är o öfvertygade om nyttan och angelägenheten deraf, att Förmyndare-Kamrar varda inrättade å de orter, der sådant lämpligen ske kan, och att erinran härom utgår från Kongl. Maj:t, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, i den ordning och på det sätt Kongl.
Och man skall gå i allo landena, lika som på en slättmark, ifrå Gibea intill Rimmon, söderut, till Jerusalem; ty han skall upphöjd och besutten varda i sitt rum, ifrå, BenJamins port, intill första portens rum, allt intill hörneporten; och ifrå Hananeels torn, intill Konungens press. Och man skall bo derinne, och ingen spillgifning skall mer vara; ty Jerusalem skall ganska säkert bo. Och detta skall vara plågan, der Herren all folk med plåga skall, som emot Jerusalem stridt hafva; deras kött skall förtvina; medan de ännu stå på deras fötter; och deras ögon förgås uti sin hål, och deras tunga förfaras i deras mun. På den tiden skall Herren låta komma ett stort buller ibland dem, att den ene skall fatta den andra vid handena, och lägga sina hand uppå dens andras hand. Ty ock Juda skall strida emot Jerusalem; på det församlas skola alla de Hedningars gods, som deromkring äro; guld, silfver och kläder, öfvermåtton mycket. Och så skall då denna plågan gå öfver hästar, mular, camelar, åsnar, och allahanda djur, som i härenom äro, såsom denna plågan är. Och alle öfverblefne ibland alla Hedningar, som emot Jerusalem drogo, skola årliga komma upp, till att tillbedja Konungen, Herran Zebaoth, och till att hålla löfhyddohögtid. Men hvad som helst slägte på jordene icke kommer hitupp till Jerusalem, till att tillbedja Konungen, Herran Zebaoth, öfver dem skall intet regn komma. Och om de Egyptiers slägte icke uppfara, och komma, så skall öfver dem ock intet regna. Det skall vara plågan, der Herren alla Hedningar med plåga skall, som icke uppkomma till att hålla löfhyddohögtid. Ty det skall vara de Egyptiers, och alla Hedningars synd, som icke uppkomma till att hålla löfhyddohögtid. På den tiden skall hästarnas rustning vara Herranom helig; och kettlarne i Herrans hus skola vara lika som de skålar för altaret.
Innan Utskottet yttrar s% öfver den sålunda föreslagna nedsättninge® i ränteberäkningen å de medel, deraf fonden för Hjelmare kanals och slussverks tf/a/sUtskoitets Utlåtande, JY:o 48. 21 framtida underhållande utgöres, anser Utskottet sig böra erinra derom, att jemväl under sednaste riksdag, i sammanhang med då yrkade ändringar i Ilikets Ständers lönnt vidtagna beslut rörande sagde fonds bildande och förvaltning, fråga väcktes om minskning i den föreskrifna räntan för samma fonds atlantamedel. Uti det afstyrkander samt af Rikets Ständer bifallna, utlåtande, N:o 78, som dåvarande Stats-Utskott härom.. afgaf, meddelades en omständlig utredning af ej mindre det belopp de till ombyggnaden af Hj elmare kanal använda allmänna medel utgjort, än de vilkor, deremot Rikets Ständers Banksoch Riksgälds-kontors fordringar af kanalbolaget blifvit eftergifna och afskrifna. Under hänvisandetill denna utredning, har Utskottet, för nu förevarande fråga* bedömande, trott sig .endast behöfva anföra följande: upplysningar, I anledning af Hjelmare kanaldirektions,- under riksdagen åren 1828, 1829 och 1830, gjorda ansökning omi eftergift och afskrifning af kanalbolagets skulder till Banken och Riksgälds-kontoret för derifrån, till ombyggnaden af meranämnde kanal och slussverk, sedan år 1817, utbekomna låneunderstöd, utgörande tillsammans 730,000 r:dr,. beviljade Rikets Ständer denna afskrifning under vilkor, att bolaget visade sig, inom en tid af högst sex år från kanalens fullbordande, hafva till fond för densammas framtida underhållande samlat och afsatt en summa af åtminstone 15,000 r:dr.
Titeln afsatte Medel, utbetaldes år 182g, äfven till redovisning inför Kongl. Maj:tj till extra utgifters bestridande vid GeneralAdjutantsExpedilionen för Armeen, 1000 R:dr; samt af Tionde Titeln till dylika utgifter vid GeneralAdjutants-Expeditionen för Flottan, 2000 R:dr; hvaremot Kongl. Maj:t, den 23 Januari i83o, då till nämnde ändamål åt GeneralAdjutants-Expeditionen för Armeen anvisades 5oo R:dr, i Nåder förordnat, att så väl för berörde Medel, som hvad dädanefter ej mindre af GeneralAdjutanten för Armeen än af General Adjutanten för Flottan till så beskaflade utgifter uppbures, skulle, lika med öfrige SlalsMedel, hos KammarRätten behörigen redovisas. De C 33 ) De specifika Redogörelser, som GeneralAdjutanterne aflemna t för i ofvanberörde afseende år i83o uppburne Medel, nemligen för GeneralAdjutants-Expeditionen för Armeen 1,000 R:dr, och för GeneralAdjutants-Expeditionen för Flottan 1,700 R:dr, hafva blifvit Revisorerne tillställde, samt befunnits behörigen verificerade. 4:o För år i8ap har, af Anslaget på Tredje HufvndTiteln till 3-dje HufOjörutsetlde Militaire Utgifter, äfven utgått den af Kongl. Maj:t, mot vuäTadn. ersättning af BarthelemyFonden anvista Summa, 7,500 R:dr årligen, till Fri-Kadetters underhåll vid Krigs-Academien.
» Det går öfver ... var inte rädd ... det går öfver! » Och så efter en stund: » Låt oss vara ensamma ... de ha ju gått de der andra? » Jag nickade. Han reste sig upp i soffan och tog sig hårdt om huf-vudet. I det svaga ljusskenet från lampan på skrifbordet föreföll det mig som hade han åldrats på dessa korta minuter; kallsvetten hade klibbat fast håret vid tinniugarna, pannan hade fått djupa rynkor, hyn var nästan gulblek, ögonen omgifna af mörka ringar. » Stackars vän! » Han såg upp mot mig med ett leende af oändligt, svårmod — ett leende, som jag aldrig glömmer. » Ja, jag är mera beklagansvärd, än du tror. » Rösten hade återfått sin stadga, men blicken var ännu liksom död. Han satt orörlig en lång, lång stund, som sökte han samla sina tankar. Så reste han sig långsamt, liksom bekämpade han en inre smärta, gick fram till skrif bordet, satte sig i den hög-karmade länstolen och stirrade bort mot qvinuoporträttet, som höjde sig på sitt bronsställ liksom en ung, segrande gudinna. » Ja, min vän, det är en sorglig historia, min. » Och så helt oförberedt började han, tillbakalutad i länstolen, med ögonen fastade på porträttet: » Då jag försvann, utan att säga mina vänner farväl, utan att ta afsked af någon, reste jag hals öfver hufvud till en privat vårdanstalt för sinnessjuka. » Han gjorde ett uppehåll och fixerade mig skarpt. » Du visste det inte? » » Nej. » » Jo, så var det. Vansinnet är ärftligt inom vår familj. Ibland uppträder det mildt, melankoliskt, nästan rörande, ibland rasar det, någon gång mynnar det ut i ex-centriciieter. Min far ansågs på sin höjd excentrisk, men min farfar dog på ett hospital. * Nu är det min tur. Det var ett första utbrott af slagtsjukdomen, som dref mig i landsflykt. Lyckligtvis gick det hastigt öfver — ingen hade märkt det minsta, utom min gamla hushållerska — hon är nu död — och läkaren. Han befalte mig ögonblickligen resa. Och jag reste.
För öfrigt har Kongl. Majit, vid förordandet af förslaget att merauäinnde stambana måtte från Stockholm ledas öfver Södertelje och Katrineholm lill Nerike och Westergötland, antagit, att för det föreslagna stambane-systernets full-läudiga genomförande en från Stockholm utgående jernväg mäste inom en icke myckel aflägsen tiderymd komma att ledas genom de norr om Mälaren belägna provinserna, samt att denna jernväg genom en utgrening lill Nerike skulle sällas i förbindelse med vestra orterna, hvarvid densamma, enär dermed icke afsåges alt bereda en skyndsam kommunikation mellan Stockholm och Göteborg eller Norrige, icke behöfdc, lill vinnande af kortaste vägsträckningen, i strid emot den af Kommittéen framställda och af Kongl. Majit gillade grundsats, dragas nära invid Mälarens norra strand, utan deremot kunde erhålla den riktning, sorn ett billigt afseende icke blott ä Uplands och Westmanlands utan äfven ä de norra orternas intressen fordrade och hvarigenom således jernvägs-systemet norr om Mälaren, med hänsigt jemväl till de bibanor och vatten-kommunikationer, som i dessa trakter redan funnes elier framdeles förmodligen varda utförda, kunde ordnas på det mest ändamålsenliga sätt.
A. 3g. — N:o 101. i anledning af väckt motion, att Handelsoch Naringsdiscontens så kallade reservfond må, med det belopp, hvartill densamma vid detta års slut kan hafva uppgått, i Bankens vinst inberäknas. XIV. B. 4-52. XVII. Å. 3g. XVIII. U. 294. XIX. A. 328. — N:o 102. i anledning af väckt motion om öppnande af en uppoch afskrifningsräkning uti Rikets Ständers Bank. XIV. B. 452. XVII. A. 43. — N:o io3. i anledning af Högh Ridd. och Adelns återre - ( 35 ) misser å Utskottets under N:is 69 och 75 afgifna utlåtanden. XIV. B. 453. XVII. A. 44. BankoUlskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 104. öfver väckt fråga om tillfällig förstärkning af fonden för lånerörelse på namn och reverser. XIV. B. 284. A. 35 r. — N:o io5. i anledning af förre Handlanden Thunströms ansökning om eftergift af ränta å lån från Bankodisconten. XIV. B. 453. XVII. A. 44. — N:o 106. i anledning af Regementsläkaren Schwabitz’s ansökning om eftergift af straffränta för åtskilliga skuldförbindelser hos Bankodiscontverket. XIV. B. 453. XVII. A44- — N:o 107. i anledning af gårdsägaren i Umeå, Nils Brunbergs ansökning om eftergift af öfverränta å ett lån i Bankodisconten. XIV. B. 453. XVII. A. 44- — N:o 108. i anledning af Hederv. BondeStåndets återremiss å Utskottets under N:o 82 aflåtna betänkande. XVI. B. 202. XVII. A. 63. —•
I anledning af en vid 1855 års stats-revision framställd erinran mot lämpligheten deraf, att utgifter till föremål, för hvilka statsanslag saknades, blifvit anordnade på öfverskotten af stats-verkets inkomster, anhöllo, uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857, Rikets Ständer, — 15 - som förmälde sig vilja tillse att, vid riks-statens upgörande, de fleste sådana utgifter, hvilka dittills blifvit på nyssnämnda sätt bestridda, å vederbörande bufvudtitlar upptogos, att, om Kongl. Majit icke desto mindre skulle framdeles finna nödigt anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda och hvartill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för tillfälliga behof egentligen afsedda besparingarne å riks-statens hufvudtitlar, hädanefter måtte under för,•skottstitel anordnas och vid påföljande riksmöte meddelas Rikets Ständer, som då blefve i tillfälle att i anledning af dessa anvisningar besluta; och förklarade Kongl. Maj t uti nådigt bref af den 10 Juli 1857 Sig vilja taga denna framställning i betraktande vid de tillfällen, dä anvisningar af dylik beskaffenhet ifrågakomma. Sedan emellertid Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorer erfarit, att från föregående år funnos gällande åtskilliga Kongl, bref, hvarigenom Kongl. Stats-kontoret blifvit anbefaldt, att framgent, medelst anordning på öfverskotten af stats-verkets inkomster, verkställa vissa årligen förekommande utgifter, och att berörda utgifter icke blifvit vid nyss förut hållna riksmöte på vederbörande hufvudtitlar uppförde, samt
Jag vill icke genom en analys af hvad han nu i denna våg framställt, söka förminska den effect, som möjligen derigenom åstadkommits, men tillåter mig dock, såsom anmärkn. i anledn. af berättelsen om Drott ning Disas klädnad, uttala den öfvertygelse jag hyser, att man bör i tid lägga af ett och annat öfverflödsplagg, för att icke slutligen blifva nödsakad aflägga de nödvändiga. Hr von Hartmansdorff: Aug.: Med anledn. af den framställning, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, vid öfverläggningens början behagade göra, anser jag mig för närvar, endast böra för R. o. Ad. andraga det förslag till gemensam tanka, som jag, i öfverensstämmelse med min vid Utsk:s betänk, fogade reresvation, vill framställa. En Ridd.cancellist torde få uppläsa detta mitt förslag. Tili följd häraf upplästes följande nn af Hr von Hartmansdorff inlemnade förslag till gemensam tanke: I Const.[]tsk:s förslag ändras och rättas följande: l:o Alt ingen annan skillnad göres emellan lagtima och urtima riksdag, än den som för närvar, äger rum. 2:0 Alt den godsägande Adeln får 24 och den öfriga 26 ledamöter, af hvilka de sednare väljas före de förra. 3:o Att i 5:te Ståndet, 20 riksdagsmän tillsättas af godsägare, och 30 af embetsoch tjenstemän; så att hvardera af de 3 första classerna få 2 ledamöter mera än Utsk. föreslagit. 4:o Att särskilda val till hvardera kammaren icke anställas annorlunda, än att en ledamot frän hvarje valcrets skall vara minst ■18 Den 10 Mars r. m. 35 år gammal, men fördelningen mellan kamrarne för öfrigt göras så, att ledigheterne i den äldre fyllas af dem, inom hvarje valclass och nyssnämnde ålder, hvilka innehafva de högre egenskaper, som för inträde i äldre kammaren erfordras.
Jag tror, att, hvad latinet beträffar, icke vidsträcktare valfrihet bort medgifvas, än som af herr Stats-rådet och Chefen Ur Ecklesiastik-departementet, i det Kongl. Maj:ts nådiga proposition vidfogade Statsråds-protokollet, och på der anförde skäl finnes vara medgifven. Slutligen har Utskottet företagit sig att organisera sä kallade ephoraloch lokal-styrelser för läroverken. Denna åtgärd har i flera afseenden Stats-Utskottets Utlåtande, iVi-o 124. 19 synls mig betänklig. Utskottet har, isynnerhet derigenom, enligt mitt förmenande, öfverskrida gränsorna af sin befogenhet, ocb råkat i strid med 24 kap. 3 §. kyrkolagen, som åt Biskoparne öfverlåter uppsigten öfver ”Gymnasier och Scholor.” Ehuru jag icke har någon anledning att betvifla, alt ju herrar Biskopar gerna skulle vilja dela besväret och ansvaret af de mångfaldiga epboralbestyren med andre insigtsfulle män, och ehuru jag icke heller är sinnad förneka, att en sådan delning, ändamålsenligt uppgjord, skulle kunna blifva för läroverken gagnelig, måste jag dock helt och hållet frånkänna Stats-utskottet rättigheten att derom något besluta eller föreslå. Jag anser dessutom Utskottets förslag härutinnan vara behäftadt med tvenne högst väsendtligt brister, den ena bestående deruti, att det icke nog betryggar de påräkneligt sakkunnige ledamöternes af dessa styrelser öfvervigt öfver de icke sakkunnige, den andra deruti, att det, hvad den åt barnens föräldrar Jemnade valrätten beträffar, icke allestädes torde vara, på ett mot sakens vigt svarande sätt, verkställbar!. Jag måste ock på det högsta ogilla, att bland cphoralstyrelsens åligganden äfven blifvit föreslaget det, alt besluta, hvilka läroböcker böra vid skolan antagas, — ett åliggande, hvartill flertalet af denna styrelses medlemmar icke torde vara fullt behörigt.” af Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Vester-norrlands län: ”Emot