Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet lini tyckt sig linna att ett af de största hindren lor vinnande af Rikets Ständers bifall till Utskottets förra förslag om skjutsnings-besvärets fullständiga skiljande frän jorden varit ringheten af den praktiska erfarenhet, som hittills kunnat vinnas om de kostnader, hvilka af en sådan förändring blefve en följd: en brist, hvilken lemnat en hvar öppet att, med underkännande af de utaf Utskottet gjorda sannolikhets-beräkningar, på fullkomligt subjektiva grunder anställa en ny uppskattning, hvarvid, efter Utskottets förmenande, vida mindre tillförlitlighet blifvit vunnen. Det är Utskottets öfvertygelse att, på detta sätt, ett öfverdrifvet begrepp blifvit utbildadt om den kostnad, hvartill den af Utskottet först föreslagna förändring skulle uppgå; och Utskottet anser det vara angeläget, att nu medelst en praktisk erfarenhet ådagalägga det öfverdrifna i berörde uppskattning. En sådan fullständig erfarenhet kan dock icke vinnas med mindre skjutsnings-skyldigheten öfver hela riket ställes pä entreprenad. Men skola samtlige skjutslag. och deribland äfven de. hvilka hittills funnit fördel vid skjutsens bibehållande såsom natura-prestation, nu tillförbindas att i stället. bekosta entreprenader, sä lärer billigheten fordra, att Statsverket går deni i någon män till mötes genom öfvertagande af någon del utaf entreprenad-kostnaden. Sådant är jemväl erforderligt för vinnande af den önskade erfarenheten om den kostnad skjutsnings-besvärets fullständiga öfvertagande skulle för Statsverket medföra; och ett sådant deltagande öfverensstämmer äfven med den anda, i hvilken en stor del af talarne inom Riks-Stånden yttrat sig.
Och skulle om delta Ständers beslut de öfriae Rcspective Skänden wördfaml och wänligcn underrättas. Ot supra. S. D. Sondek biföll till alla delar hway Högloft. Lag-Utskottet, i betänkande as den 2 7nästlidne Ocrober, anfört och hemställt, i anledning af Herr Jnsiitiä-Rädet och Riddaren von Ltrokirclls memorial, vm Konungens magt, alr i en del allmänna Lagens stadganden, fa wäl fom i wiste Fidei' Commih-Författningar göra dispenser, samt om ändring i go Capitlek 1 §. Rättegängs-Balken; Hwit» ket de Refpeciive Med Skänden wördfaml och män» ligen skulle tillkännagiswas. kät supra. S. D. Föredrogs ä nyo Högl. Lag-Ucjketters, den Zl nästlidne Ockober asgifne Utlärande, öfwer de af Högloft. Ridderskapcr och Adela jann Högwördiqe Preste - Srandel och Hederwärda Bouoe-Sländet K,or - i6i6 Den 27 November - gjerde anmärkningar wid UtffottelS betänkande om agtenfkapL-skilnab^ och fann Ständct godt, arr, jämte sick förn: g-.fnc bifall kill Uxskouers i detta ämne mcdbeldre yikrande, förklara sitt godkännande af be tillägg, hwilka Utffotter i Desi ofwanberörbe senare mjgtLnde föreslagit, bit fuxrz. S. D> Bisöll Bsraare-Ständet Riksens Högl.
I Vad. stena äger Inrättningen ett betydligt Magazinsutrymme, sorn ock kan förökas, på hvilka orter Magaziner böra anläggas och huru dermed i öfrigt skall regleras, har Utskottet ansett höra till den reglementariska delen af ämnet. I afseende på hvad i Vallöf!. BorgareStåndet blifvit yttradt angående de så kallade stående Magazinerne, tror £tats-Utskottet, att den kostnad, sorn enskildte härföre komma att vidkännas, blefve ganska obetydelig och skall vida öfverväga* af de fördelar, som blifva att påräk. na för de orter , hvilka af serskildta Magazinsupplag ä'ro i behof. Att, såsom äfven i anmärkningarne från Vällofl. Borgare Ståndet upp.' tages, Städerne skulle andess skyldige bidraga till Magazitiers uppförande i de orter, derifrån Spannmål nu afsändeg, föjekgtnmer ej i Utskott tets förslag. 7:0 Angående Brännvins-Bränningens bedrift Vunde i Hufvudstaden hafva flere Bedamöter af Vällofl. Borgare - Står.def ansett, att MagazinsDirectionen sig dermed ej borde befatta, utan denna handtering på arrende till Private öfverstås, hvaremot andre funnit bäst vara, att dermed förhålles på sät^, hittills skedt. Att Magazins-Directioneo borde med Bränvins-Bränningen i Stockholm sig befatta, har jUtskottet i det afgifne Betänkandet äfven yttrat; men af de skäl, som Utskottet haft jjran i g o 2 Stais Utskottets Betankanden. anföra, anser Utskottet någon ändring för närvarande ej möjlig, eller kunna, utan alltför kännbar skada för Magaains - Inrättningen, tillvägabririgaS. Dä del blifvit i frägi satt, att
Maj:t föreslagit, att, för befälets vid elfte arbetskompaniet tillökning med en subaltern-officer, arfvode till en sådan måtte i slaten upptagas med 787 R:dr 50 öre; och hafva Rikets Ständer denna nådiga framställning bifallit. 10:o Med anledning deraf, att nya kronohäkten blifvit till begagnande upplåtna i Uddevalla under år 1863 och i Haparanda under September månad 1865, har E. K. Maj:t föreslagit, att, i likhet med hvad E. K. Maj:t för nuvarande tid genom i nåder fastställda stater bestämt, för hvartdera af berörda häkten måtte i ordinarie aflöningsstaten upplagas för en direktör såsom lön 1,300 R:dr och för en predikant såsom arfvode 450 R:dr; och hafva Rikets Ständer till hvad E. K. Maj:t i detta afseende föreslagit lemnat bifall. ll:o Sedan Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig skrifvelse den; 17 September 1863, i fråga om uppförande å ordinarie Riks-slat af aflöningen fölen del vid fångvården anställde embelsoch tjenstemän, yttrat sig anse nödigt, för vinnande af en bestämd kännedom om aflöningarnes belopp, att de förmåner af ved och ljus, boställsrum eller hyresersättning, planteringsland och servismedel, som vissa af fångvårdens embetsoch tjenstemän samt betjente tillkomme, blelve efter det penningevärde, hvartill de kunde uppskattas, i aflöningsstat uppförda, och med anledning häraf Rikets Ständer anhållit, alt E. K. Maj:t ville, efter ärendets behöriga utredning, angående en sådan komplettering af ifrågavarande aflöningsstat till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning; så har, efter det en sådan utredning skett, E. K. Maj:t, med afseende å de öfvervägande olägenheter, hvilka syntes blifva en följd af bifall till Rikets Ständers härutinnan gjorda framställning, funnit densamma icke böra till någon E. K.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 11 DeC. 1829; Preste-Ståndet d. 11 Borgare-Ståndet d. 11 Bonde-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Utskylder till Staden Nyköping af Lands hofdinge - Residencehuset derstädes , äfvensom några af gifter till Städerne t allmänhet för Kronärts egendomar. S. A. K. Hos R. St. har dels anmälan derom blifvit gjord, alt Nyköpings Stad, allt sedan år 1815» då Landshöfdinge-Residence-huset derstädes af K. M. och Kronan inköptes, varit i saknad af de utskylder till StadsCassan, sorn, jemlikt Ed. Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse!- till Ed. Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet, af den 26 Maji 1818 och t 2 September 1S22, bordt utgöras, dels ock yrkadt blifvit, alt för Kronans uti Städerne i allmänhet egande hus och fastigheter borde deltagas i kostnaden för sådana anstalter, hvilka åsyftade säkerhet, ordning Bihang t. R. S:s Erot. t Oa A Sand. 2 ulra Band. 21. 162 Exp. ZJtsk. Förslag till und. Skrif o. N:o 277. och police, t. ex. Eldsläcknings-redskap, Sprutors underhåll, Brand vakts-aflöning.in. m. Under pröfningen af de sålunda anmälda Städernas anspråk, hafva R. St. inhemtat, huruledes, uppå E. K. M:tS Nådiga framställning vid senaste Riksdag, att då för de i senare tider, i följd af Rikets Ständers beslut , till Residencehus i åtskilliga
För min del tror jag tideA vara inne att bortnöta alla ömtåliga interesse!). Emedlertid var det ganska naivt af en det gamla representationssättets försvarare att medgifva, att det önnes in teressen, som ej tåla en allmän discussion. Hvad argumentet kan galla, öfverlemna!- jag till hvar och en att bedöma, som önskar, att Representationen må närma sig det mål att representera det allmänna interesse!. Lika med Hr v, Troil kan jag ej inse vådan af öfverraskning. Det är nemi. påtagligen utredt, att sedan målen blifvit handlagda i Utsk., kunna de bordläggas flera gånger, hvarförutan Utskms betänkta tryckta utdelas; och då dessutom ej mer än en perd sons begäran om votering hindrade målens afgörande samfäldt, begriper jag i sanning ej, huru någon öfverraskning rimligen kan befaras. På dessa skäl finner jag Hr v. Troila förslag vara en väl grundad reform. Hr von Hartmansdorff: Om H. Ståndet gifvit akt på hvad som blifvit af Hr Ridd.secret. uppläst, torde det hafva funnit, att fråga om gemensam öfverläggning och beslut emellan de fyra RiksSttn blifvit framställda af fyra särskilda talare. Visserligen befunnos deribland andra tillägg, såsom lika antal ledamöter af hvarje Ständ, införande af tvenne kamrar m. m. Frih. Boyes förslag om gemensam öfverläggning innebär äfven, att åldern för en riksdagsman borde vara minst 35 år. Det är visserligen sanct, att alla dessa förslag voro af vidsträcktare omfång än detta; men deremot torde ingen kunna neka, att ju icke denna fråga ingått deri. Efter denna allmänna erinran om förhållandet skulle jag upptaga några af de anmärkntr, som blifvit gjorda. Man har -agt, att det skulle gå fortare med målens afgörande inom Utskta , så framt man sluppe att der uppläsa debatterna inom Stånden.
Troil* förslag, öfverläte åt Lagcommiltden att bestämma, hvilka af dessa balkar stå i närmaste förening med hvarandra och hvilka bland dem kunde lättast afgöras, skulle likväl den händelse uppstå, att man möjligtvis vid granskningen af dessa balkar den ena riksdagen antoge och fastställde principer, sorn andra Ständer vid en annan riksdag förkastade. Då skulle man stå på den punkt, att man i somliga balkar hade antagit en princip och i andra balkar en annan deremot stridande. Harmonien inom lagverket blefve sålunda tillintetgjord, och man hade sålunda äfven på denna väg, som måhända, om detta ej vore att befara, skulle vara den enda rätta, förfelat ändamålet. Jag har tagit mig friheten att här framställa denna min anmärkning emot Hr v. Troils annars ganska riktiga förslag, på det LagUtsk. måtte komma i tillfälle alt beräkna äfven denna omständighet. Att frågan är af den största betänklighet, visar sig bäst deraf, att af så många värda ledamöter, som här yttrat sig, de flesta, jag vågar säga alla, med önskan, att delta lagförslag må blifva granskadt, och granskadt på ett sätt, som uppfyller Svenska folkets fordringar på ett väl utarbetad t lagverk, hafva varit så stridiga inom sig om medlen, och kanske ingen varit i stånd att uppgifva något af de sätt, som äro antagliga. Det torde blifva tillräckligt, för oss, om vi från LagUtsk. kunna få vänta ett förslag i detta afseende, och jag önskar, att LagUtsk. i sådant ändamål måtte uppfordra all sin förmåga och sätta sig i förbindelse med de klokaste män, såväl inom som utom Representationen, vare sig jurister eller tänkare i andia ämnen, på det vi genom deras omdömen må kunna få en vägledning i denna så svåra fråga. Jag erkänner, att jag i denna stund ej är i stånd att göra mig klart reda för, huru vi skola gå tillväga för att komma till det lyckliga resultat, vi alla söka. Detta resultat är så stort, att jag anser den andra omständigheten, hvarföre jag begärt ordet, nemi. den lilla, obetydliga skillnaden emellan Frih. Boyes och våra förslag om en tableaus utarbetande, bortfalla.
Capitaine-Lieulenanter och Officerare vid Lif-D rabantema, Ofverstar för Regementena, Sekund-Cheferna för Gardes-Rege - Stats-Rådets Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade Verk Justitie-Canzleren, Cheferna för Tullstyrelsen och för Postverket, Expedilions-Cbefer i Stats-Departementen, OfverSlålhällaren, Under-Ståthållaren och PolitieMästaren i Hufvudstaden, Landshöfdingar, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Ofver-Adjutanter, Stabs-Adjutanter, Kommendanter i Fästningarne, Ofverstar för Regementena, Sekund-Cheferna för Gardes-Regemenlena till bäst och fot och för Lif-Regementets Corpser samt Cheferna för öfrige särskildt för sig Förning till ändringar i Grundtagarne. 9 mentone lill häst och fot sami Ö/bersteLöjmanter vid Li i-R egornenIs-IF /g nära, Cheferna för Artilleriet, Fortifikations-, Fältmätningsoch Sjömälningsväsendel, Ministrar, Sändebud och Agenter för handeln hos främmande makter, samt de Embels och Tjenstemän, som uti Konungens kabinett för utrikes brefvexlingen och vid be sk iek niaga rrte nyttjas, hafva lorlroende-svsslor, hvarifrån Konungen må dem entlediga, när Han prölvar Rikets tjenst del fordra.
Sits vid sisth riksdag fattade beslut eller att lösningspriset bestämmes för fem år i sender på grund af nästJöregtde to års markegång, hvarigenom, ulan någon förlust för de skattdragande, vunnes de väsendtliga fördelar, att nya uträkningar endast hvart femte år erfordrades, och att debiteringen kunde verkställas så tidigt på året som helst, hvarjemte ej mindre Statens inkomster än de skattskyldiges utgifter blefvo mera bestämda. Och har Utsk. derföre så mycket mindre tvekat alt nämnda förslag biträda, som det jemväl finnes instämma med dc åsigler, hvilka blifvit yttrade uti II. Stts här förut omförmälda nild. skrifvelse af den a5 Januari i83oJ’ I detta hänseende mäste man rådfråga hvad så väl allm. lagen, som gällande författningar föreskrifva. Man finner då, alt 17 cap. Jorda-btn bestämmer, att afradsdagen är Thomasdag före Jul. De författningar, som sedermera utkommit i afseende på uppsägning af räntor och deras leverering in natnia, föreskr ifva, att den uppsägning, som sker före Thotnaedag, skall gälla, ehvad det är räotegifvaren eller räntelagaren, sorn uppsagt. Detta lagbud är icke ändradi och lär icke kunna blifva det, då man betänker, att det afser icke blott K. M. och Kronan behållna utan ufven alla andra räntor i Svea land. En framflyltning af tiden för markegångssättningen till Januari eller Fe - 43 Den i5 Juli f. m. bruari månad är således icke förenlig med hvad lagen bjuder ang:de uppsägningstiden, emedan ingen kan uppsäga spanmålen “till leverering in natura, innan han känner, hvad lösningspriset blifver; ty, om räntegifvaren uppsagt och det sedermera bestämda markegångsprisel blefve lågt, skulle han naturligtvis blifva missnöjd. För öfrigt anser jag stridande mot 73 §:n Reg.Frn, att bestämma en markegång, som skulle gälla för fem år. Nämnda §, innehåller nemi.:
Det är nogsamt bekant att rättigheten, att ej utan eget samtycke blifva beskattad är den som i alla länder städse varit den för folket dyrbaraste och den, hvaraf uti historiskt utbildade konstitutionella samhällen, alla andra rättigheter för folket och dess representation följt, och det skulle sannerligen vara högst serdeles, om man med en sådan rättighet skulle vilja förvexla den tvetydiga fördelen att få utbetala de beviljade skatterna, sorn man gör, då man i den 57:de §:n inlägger den betydelsen att den skulle utgöra ett hinder för Konungen att nedsätta skatterna. Huru omsorgsfulla 1809 års lagstiftare varit om förstnämnde rättighet och följaktligen huru sannolikt det är att det endast är den, som de i 57:de §:n velat uttala, synes af förbudet i 60:de §:n att utom i ett enda afseende böja bevillningarne och i 73:je §:n att utan R. Stms samtycke påbjuda nya pålagor, utskrifningar af manskap, penningar eller varor, under det deremot förbud af att nedsätta skatterna måste genom långväga lagtolkningar sökas. Går man från sjelfva Grundlagen till Ansvarighetslagen af den 10 Febr. 1810, som är nästan jemnårig med R. F., så finnér man i 3:je §:n ett strängt ansvar för den Konungens rådgifvare, k som tillstyrker Konungen att vidtaga sådant steg, hvilket uppen barligen är stridande emot R. F:ns bokstafliga föreskrift uti 57:de §:n rörande R. Stms beskattningsrätt, uti 60:de §:n till förhöjande af den bevillning R. St:r sig åtagit eller af sådana artiklar, som i densamma till bevillning räknas: »allt sådant till förökande af Kronans inkomster,» men intet ansvar stadgadt för nedsättning Den 25 April e. m. 527 af bevillningarne — ett förhållande, som väl icke låter förklara sig såsom ett förbiseende.
F ö r öfrigt hade jag, som man säger, » lefvat m e d i soeieteten » o c h haft mina beaux jours de fetes under tvänne vintrar, då v i samtliga voro bosatta i hufvudstaden — vid tidpunkten för bland annat de oförgätliga Jenny L i n d ' s k a operaföreställningarna — eller vid badorter, så inom som utomlands, o c h på mina föräldrars vackra landtgods Stenhammar och Taxnäs samt dessutom gästat åtskilliga bland de skånska o c h halländska herresätena — flere bland kontinentens romantiskt sköna trakter o c h hufvudstäder icke att förglömma. Men, kan man möjligen fråga, v o r o då under denna tid för vår landshöfdingedotter inga andra partier diskuterade? A h j o, o c h bland dessa, om hon skall tillstå det, har fäst sig i hennes minne ett tillbud till ett synnerligen godt parti, ett för hennes känsla verkligen tilltalande, o c h som likaledes af hennes föräldrar hälsades med glädje. D e t stod dock skrifvet i stjärnorna, att först inom en annan miliö, nämligen i ungdomsstadens då celebra literära societet, skulle hon få känna makten af en verklig böjelse, för hvars skull så moders som faders önskningar, där de gingo i annan riktning, naturligtvis måste vika. Emellertid drog det om några år, innan den nämnda förbindelsen blef befäst, o c h med denna för mig så lyckliga o c h betydelsefulla tilldragelse inträdde i mitt lif liksom en lång paus. Ja, därunder föreföll alls intet, som i minsta mån kunnat väcka tanken på unga flickors ostadighet. Men man plägar j u tycka, att allt liksom står stilla i naturens rika lif, just då dess blomstring nått sin fulla utveckling. Så äfven här. Hvilka dagar, h vilka ljusa våraftnar från denna tid, då vi började blifva för hvarandra, livad vi sedan blefvo, stråla ej min inre blick till mötes, om jag låter den vandra tillbaka till — • ja, hur skall jag väl säga — till Karolinaparkens lummiga promenadplats eller de angränsande höjderna o c h däldsluttningarna, när t. e x.
Ris i taxan upptages med 1 r:dr 24 sk. införselstull per tunna, fann R. o. Ad. för godt att denna inbjudning antaga och ansågs voter:s-propos:n N:o 157, till följd deraf hafva förfallit. 70:o Guld och Silfver. R. o. Ad. godkände såväl Utsk:s yttrande ang:de förslaget om uteslutande af den i taxan nu upptagna föreskrift att vid inoch utförsel af oarbetadt guld och silfver, vigten skall i journalen antecknas, som ock de i fråga om införselafgifterne å bokguld och boksilfver samt mursiv-guld och mursiv-silfver föreslagne voter:s-propos:r N:ris 158 och 159. 71:0 Gummi-arabicum. Ur Gr. o. Landtm, tillkännagaf att den i fråga om denna artikel af Utsk. till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, blifvit af sistnämnde Stånd antagen, hvarefter äfven R. o. Ad. med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut antog Utsk:s i afseende på Gummi arabicum framstäldta förslag; lill följd hvaraf voter:s-propos:n N:o 160 ansågs hafva förfallit. 72:o Gutta Percha. R. o. Ad. godkände den härom föreslagna voter:s-propos. N:o 161. 73:o Gass och Hagel. Afven de i fråga om dessa artiklar föreslagna voter:s-propos:r N:ris 162 och 163, godkändes. 74:o Handskar. Hr von Hartmansdorff: För min del anser jag denna artikel vara af den vigt, att R. o. Ad. bör vidblifva sitt beslut och anhåller derföre att voter:s-propos:n måtte varda godkänd. R. o. Ad. vidblef sitt förut i fråga om artikeln handskar fattade beslut samt godkände den derom föreslagna voter:s-propos. N:o 164. 108 Den 15 Juli f. m. 75:0 Hattar. Sedan Hr Gr.
13 gen af 6 sk. banko, utom brödet, gifva den ofta till strängt arbete på stationen använde båtsmannen tillräcklig föda; af sådan orsak hade Kongl. Maj:t blifvit föranlåten, att, till afbjelpande af detta missförhållande, tillfälligt höja portionspriset, hvarigenom en inskränkning måst göras på denna hufvudtitels redan förut knappa tillgångar. Enligt Kongl. Maj:ts tanka vore det visserligen principenligt, att, då staten är pligtig alt, under båtsmannens uppfordring, förse honom med föda, en viss stat bestämdes, hvilken, utan afseende å priserne på proviant, borde in natura utgå. Såsom en medelväg emellan denna för staten kostsamma och den närvarande, mot båtsmannen obilliga, åtgärden, har Kongl. Maj:t ansett, att till grund för portionsprisets beräkning kunde antagas en stat, motsvarande delar af den, som nu å kronans fartyg bestodes, så reducerad af det skäl, att flere af de artiklar, hvaraf spisordningen till sjös bestode, kunde i land utbytas emot mindre kostsamma och dock lika närande födoämnen; hvarjemte och enär kostnaden afen portion, enligt spisordningen ombord, i medeltal finge antagas, brödet inberäknadt, lill 12 sk., skulle portionspriset i land på stationen kunna beräknas till 9 sk., samt således, då brödet, som lemnades in natura, afräknades med 2 sk., kontant utfalla med 7 sk., att användas till anskaffande af den nödigt ansedda portionen i förhållande till de olika priser, som på stationerne kunde vara gängse; i följd hvaraf skulle uti det nuvarande portionspriset erfordras en förhöjning af 1 sk., som utgör, för 1,592 man, hvilka i medeltal på stationerna tjenstgöra, 12,105 R:dr 40 sk.; hvilket belopp Kongl. Maj:t ock äskat måtte af Ständerna beviljas.
Valerius i balansmålet påförda ersättnings-summan 13,807 R:dr 26 sk. 7 rst. vore inberäknad. 1 anledning häraf och då Rikets Ständer hvarken vid besvarandet af E. K. Mits till Rikets Ständer under den 19 Augusti 1844 aflålna Nådiga Proposition, angående befrielse ej mindre för Presidenten af Billbergh, än för Departements-chefen vid Tullverket, Kansli-rådet Valerius från dem ådömdt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans, eller sedermera, efter det frågan blifvit vid de sednaste båda Riksdagarne i mer eller mindre vidsträckt mån lill Rikets Ständer ånyo hänskjuten, meddelat hufvudsakligt yttrande i afseende å omförmälda, af E. K. M:t föreslagna eftergift, så vidt densamma anginge Kansli-rådet Valerius, har E. KM:t nu, med åberopande af de skäl, som föranledt nyssberörda Nådiga framställning, samt med afseende jemväl å det ömmande förhållande, att genom utkräfvandet af den ringa andel utaf ilrågakomna ersättning, hvartill Kansli-rådet Valerii bo skulle kunna lemna tillgång, denne förljente embetsmans familj skulle blifva alldeles utblottad, täckts föreslå Rikets Ständer att, i likhet med hvad förut blifvit Presidenten af Billberghs sterbhusdelegare medgifvet, befrielse från fullgörande af den Kansli-rådet Valerius ådömda ansvars-skyldighet för omförmälda balans måtte varda hans enka och barn beviljad. Ehuruväl Rikets Ständer fullt inse vigten deraf, att gällande författningar, som röra kontrollen öfver statsmedlens behöriga förvaltning, varda med noggrannhet tillämpade, hafva Rikets Ständer dock funnit, att, på sätt jemväl E. K. Mits Nådiga Proposition innehåller, flera omständigheter förekommit, föranledande till ett skonsamt bedö - 494 Expeditions-lllskottets Förslag lill underd.