Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts pröfning, förklarat ovissheten om rätta tydningen af Reglementet i omförmälda hänseende antyda behöfligheten af dess omarbetning åtminstone i vissa delar; hvarjemte Förvaltningen erinrat, att, då Reglementet rörde ej allenast Flottans uppbördsmän, utan sådane i allmänhet, jemväl Öfrige myndigheter, som egde att tillämpa reglementet, måtte, rörande den ifrågasatta omarbetningen, komma i tillfälle alt sig i underdånighet yttra. De mot tillämpningen af berörda Reglemente gång efter annan förekommande anmärkningar ådagalägga nogsamt behofvet af ett förtydligande utaf åtskilliga dess bestämmelser; med anledning hvaraf, och då Reglementet i öfrigt finnes vara föråldradt och i många delar ofullständigt, Rikets Ständer, som helt och hållet dela den af Revisorerne uttalade åsigt, funnit sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af ett nytt, fullständigt och tidsenligt Afskrifnings-reglemente. 1 afseende å den i Stockholms stations hufvudbok intagna redogörelse jemväl för Göteborgs depot, hafva Revisorerne anmärkt, att vid depoten icke upprättats någon särskild hufvudräkning eller för år på vissa titlar afslutad räkenskap, utan att de granskade räkenskaperna för nämnda depot innefattat allenast kassajournaler för 4:de qvartalet ExpeditionsU/sko Ite/s Förstag till underd. Skrifvelse, N:o 61. 33 qvartalet år 1858 och för l:sta, 2:dra och 3:dje qvartalen 1859 med deröfver vid Stockholms station upprättade tvä summariska sammandrag. — Dä således någon fullständig redovisning för utgifterna under revisionsåret icke funnits, i följd hvaraf Revisorerne ej eller kunnat inhemta, huru anslaget för året blifvit användt, samt dessutom granskningen i väsendtlig mån försvårats deraf, alt de i nämnda kassajournaler upptagna folier icke ens hänvisade till motsvarande folier i verifikationsböckerne, vore rättelse härutinnan af behofvet påkallad; och ansåge
St. under många riksdagars strider beviljade för Göta kanals anläggning. Saken fordrar derföre mera uppmärksamhet, än åt densamma hittills i allmänhet blifvit lämnad, noggrannare utredning, än som kunnat ega rum på den korta tid och med de handlingar, hvilka varit till Utskottets disposition. Utlåtandet är derföre, jemfördt med sin vigt, ett hastverk, grundadt på uppgifter, som icke innebära någon garanti för sin tillförlitlighet, och på föreställningar, hvilka af ingen bestyrkt undersökning vunnit stöd. Sverige är ej rikt nog att bygga jernvägar för det hufvudsakliga ändamålet att 12 Slals~UlskoUets Utlåtande, JVi 340. förflytta resande från en ort til! en annan med större hastighet än som kan ske efter hästar. Folkmängden är alltför mycket spridd för att jernvägar med detta ändamål till hufvudsyfte kunna rimligen här påtänkas, såvida man ej vill åsidosätta allt afseende på jemförelsen emellan behofvet och de erforderliga medlen. Emellan Köping med 1,500 invånare och Hult med något tjog tinnes blott städerne Arboga med 2,100 och Örebro med 4,800, samt 18 till 26 Socknar med sammanlagdt något öfver 51 å 52,000; tillsammans icke ett halft hundra tusende på en väglängd af nära 15 mil. Uti andra länder, der blott hälften så långa jernvägar sammanbinda städer och landskap, bebodda af hela eller halfva millioner, motsvarar trafiken likväl ganska ofta icke den nedlagda kostnaden. — Transito-fart af utlänske resande på våra jernvägar kan aldrig blifva betydlig, så länge ångfartyg gå den genare vägen från Petersburg åt Trawemiinde. Våra Fabriker hafva icke den utvidgning, att de samfäldt motsvara hvad den enda staden Glasgow uti Skottland tillverkar; behofvet af jernväg för forslandet af deras varor kan ej nämnas, då man skärskådar förhållandet i andra länder och t. ex. ser, att den rörelse, som föranledt jernväg från Manchester till Liverpool, fordrar 54 vagnståg hvarje dag.
Gyzander oell mågen J. C. Osterman måst afstå sina tillgångar till borgenärers förnöjande, man sett sig nödsakad alt å auction försälja all den öfriga, af Bruks-Idkaren Gyzander efterlemnade, lösa och fasta egendom, hvarefter numera ingen annan tillgång till borgensförbindelsens fullgörande förefunnes, än den uti Utlåtandet oförmälde köpeskillingsfordran, stor a,3o6 R:dr 32 sk Banco; att hvad vidare anginge den af Kongl. Kammar-Rätten åberopade omständighet, alt den qvarstad, hvarmed en del af Gyzanders lösa egendom lill säkerhet för borgenssumman varit belagd, blifvit af arfvingarne bruten, utan alt vara i behörig ordniug håfven, så förhölle sig dermed sålunda, att hvarken någon af bemälde arfvingar eller utredningsmännen i Gyzanders bo haft kännedom om tillvaron af berörde, ännu under Gyzanders lifstid verkställde qvarstad, hvilken dessutom syntes hafva af sig sjelf förfallit, enär vederbörande icke, jemlikt stadgandet uti 8 Cap. 3 §. UlsökningsBalkeri genast begärt Konungens Befallningshafvandes Utslag eller å nästpåföljde
Propositionen kunna ”föranleda till det omdöme, att någon ofullkomlighet äfven vidlådar 35 §. i Grundlaken; att om Riksens Ständer afsade sig och ”på Högsta Domstolen öfverflyttade rättig”heten att pröfva och bedöma den morali”ska delen af frågan, hvarpå den Kongl. ”Propositionen hade afseende, eller förtro”endet och den derifrån oskiljaktiga rätlig”heten för Fullmägtige eller Directeurer, 128 Den 21 December f. m. ”att genast återtaga tjensteutöfningen, skul”le Rik els Ständer i och med detsamma ”förneka sin egen förmåga och vilja, att ut"öfva de praerogativer, hvilka af ingen an”nan magt kunde innehafvas; och att, då ”det vöre Riksens Ständer, som antogo Full”mäglige i Banken och RiksgäldsContoiret ”samt Directeurerne i DiscontContoiren, ”hvilka alla, enligt 66 och 67 §§. i Riksdagsordningen, borde ovilkorligt rätta sig ”efter de Instructioner Riksens Ständer ”för dem utfärdade, så kunde ock ingen ”annan, än Riksens Ständer, tillkomma, att ”återgifva sine Fullmägtige det förtroende ”de ägt, men förlorat; uppå hvilka skäl ”Herr Rosenqvist ansett den Kongl. Propositionen ej kunna bifallas." Deröfver hafva Utskotten yttrat sig sålunda: ”Vid granskning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i detta ämne, hafva Ut”skotten ej funnit densamma innefatta nå”gon anledning till de farhågor, hvilka ”Herr Rosenqvist sökt väcka emot den”sammas antagande, eller till den af Herr ”Rosenqvist yttrade mening, att ett bifall ”till samma Nådiga Proposition skulle innebära någon slags öfverlåtelse på Högsta ”Domstolen af en Riksens Ständers hittills ”tillkommande rätt, att åt en deras Full”mägtig eller Directeur återgifva dess tjenste - Den i r December f. rti.
– Länsmannen! utbrast lagman Skytte förvånad. – Sjelfve länsmannen Der ha vi det ... Hvem kunde tro det? Dessa och andra utrop hördes från de församlade. Länsman Askelins annars rödbrusiga ansigte var blekt som ett lärft. Han försökte framstamma en högtidlig protest mot Karins skamlösa och mördande beskyllning, men tungan nekade sin tjenst, och lagmannens misstänksamma blick bragte honom alldeles ur fattningen. Lyckligtvis uppsteg nu pastor Suenonius och förklarade sin bestämda öfvertygelse vara, att denna anklagelse saknade grund – att den framkallats dels af hämdlystnad, dels af beräkning att åstadkomma förvirring hos domarne. Men då lagman Skytte anmärkte, att Karin, enligt pastorns egen uppgift, länge visat en ångerfull och botfärdig sinnesstämning, som gjorde en dylik förmodan osannolik, förbryllades pastorn och tystnade. – Det var en oväntad och sorglig angifvelse, sade lagmannen, – och föranleder nödvändigt en i sinom tid skeende närmare undersökning. För närvarande må vi inskränka oss till att inregistrera saken, och länsman Askelin är tillsvidare oförhindrad att fortfara i sin tjenstgöring. Men den stackars Askelin fick ett verkligt förhinder: han blef sjuk af förskräckelse, måste öfvergifva tinget och lemna tjenstgöringen åt sin skrifvare. Efter Karin på Moen blef Ingrid på Tallmossen uppropad och framförd. Anklagelsepunkterna upplästes. Ingrid lyssnade uppmärksamt ... Hon hade länge beredt sig på denna stund, som nu var inne, och samlat hela återstoden af sin själskraft, för att värdigt möta densamma. Hennes stora grå ögon, som i ungdomen utan tvifvel mäktigt bidragit att förhöja skönheten af anletsdrag, hvilkas ädla renhet år och sorger ej ännu förmått utplåna – hennes ögon, som ännu bibehöllo en ovanlig klarhet, blickade lugnt öfver de församlade, hvilade en stund med förökad glans på Adolf, och riktades derefter på lagman Skytte med en styrka, som fullt ut mätte sig med hans skarpa och stadiga blick. Sedan anklagelsepunkterna blifvit upplästa, sade lagmannen med ökad vigt och skärpa i sin röst:
Vid förnyad föredragning lades till handlingarna Oecon.- tJtsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk. N:o 61 om åtgärders vidtagande för att uppmuntra byggnadsföretag j Rikets större städer och företrädesvis i liufvudstaden. Ånyo föredrogs och bifölls Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 96 i anledn. af väckt motion, ang:de lösen af den spannmålsränta, som utaf Lunds domkyrkohemman utgår. Då nu ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m, på bordet lagda utåt. N:o 97 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk;s betänk, N:o 67, ang:de ryttares, soldaters och båtsmän* dagsverksskyldighet till församlingarnas pastorer, blef utlåt, ånyo lagdt på bordet af Hrr Riben, Carl Wilh., samt Hjärne, Harald, och Frih, Raab, Adam Christian. Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m, på bordet lagda betänk, N:o 98 i anledn. af väckta motioner, ang:de gästgifverioch postskjutsväsendet samt forvagns» inrättningar, Den 4 Augusti e. m. 117 Hr Hjärne, Harald, samt Frih. Cederström Jac., begärde, att detta betänk. ytterligare måtte få hvila på bordet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Ehuru detta betänk, är begärdt på bordet, tager jag mig likväl friheten att deröfver nu afgifva ett kort yttrande, emedan jag troligen kommer att vara frånvar. vid detsammas förnyade föredragning. Jag har visserligen ieke för ändamål att bestämdt söka befordra en återremiss af betänk., emedan, efter min öfvertygelse, något bättre än detta för närvar, icke kan erhållas från Oecon.Utsk.; men jag bör icke dölja, att jag varit skiljaktig från Utsk. uti dess sätt att betrakta saken.
På sådan grund får Utskottet alltså vördsamt tillstyrka : att den af Banco - Fullmägtige , som har eller får speciela inseendet öfver Tumba Pappersbruk sig uppdraget, må, till ersättning för kostnaderna, i afseende på nödvändiga resor fram och åter , från och med innevarande år, uppbära af Brukets Cassa Trehundrade Riksdaler B.co årligen. Banco-Utskottels Memorial N.-o 122. 33 2:0. ”Vid Banco-Utskottels sammankomst på ”Tumba, den 28 Februarii sistlidet år, ”liar den Ledamot bland Fullmägtige, ”sorn eger speciela inseendet öfver ”Tumba Pappersbruk , i anseende till ”Bokhållaren Claes Möllers långvariga ”tjenstgöring vid Tumba Bruk, allt ”ifrån år 1808, dels såsom Contoirs* ”Skrifvare och Bokhållare , och dels ”vid dess nu innehafvande befattning, ”såsom Förvaltare, hvarunder hanstad”se visat mycken ordning och skicklighet, i förening med ett i alla af”seenden hedrande uppförande, hemställt, att Möller måtte inom Banco”Verket, utan någon annan Tjenste”mans förnärmande, erhålla någon för”mon. > Herrar Banco-Fullmägtige, som ansett en belöning åt herrvälde Bokhållare, för dess berömliga förhållande, vara både rättvis och billig, hafva nu hos Banco-Utskottet föreslagit, att Bokhållaren Möller, i likhet med hvad förre Förvaltare vid Tumba Bruk blifvit förunnadt, måtte få tilldelas Kamererare-fullmagt och lön. Med fästadt afseende å det hedrande vitsord, Banco-Fullmägtige lemnat Bokhållaren Möller, såsom en skicklig och redlig 36 Baneo-Utskoltels Memorial N.o 122.
S D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden: JM 7, i anledning af väckt motion (JM 128) om dels öfverlemnande till Kongl. Moj:t af Herr G. M. Stjernsvärds förslag till landtförsvarets ordnande, dels förändradt tillsättande tills vidare af Regements-chefer, m. fl. befattningar; JM 8, i anledning af väckt motion (JM 155), i fråga om poslförvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning; JM 9, i anledning al vackt motion [JM 190), om åtgärders vidtagande till beredning af sysselsättning och arbetsförtjenst åt manskapet vid de värfvade trupperna ; JM 10, i anledning af väckta motioner (Nrris 168 och 173), rörande polis väsendets ordnande i småstäderna och på landsbygden, m. m.; JM 11, i anledning af väckt motion (JM 139), rörande ordnandet af lasarettsoch kurhusväsendet i riket; JM 12, i anledning af vackt motion (JM 55), om upphäfv nde af 84 § i Kongl. Förordningen den 6 September 1842, angående truppers och persedlars förskaffande; JM 13, i anledning af väckt motion [JM 67), om afskaffande af nu brukliga biskopsskrud; Bih. till R. St. JU 14, i anledning af väckt motion (JU 137), om förändrad grund för fördelningen af roteringsskyldigheten; JU 13, i anledning af väckt motion 6), angående förändring i sättet för uppbörd af augmentsräntorna; M 16, i anledning af väckt motion (JU 128), om ändring i Kongl. För ordningen den 1 Oktober 1838, angående tillverkning, värd och försäljning al krut; och JU 17, i anledning af väckt motion (JU 41), om tillägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1832, i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk.
9. och bör, enligt hvad ofvan är beräknadt, Riksgälds-kontorets inkomst under innevarande år genom det då Transport 619,046: 30. 9. 1,920,804: 18. 4. Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 98. 19 Transport 619,046: 30. 9. 1,920,804: 18. 4. inflytande skattebidraget för år 1850, jemte föregångne årens restantier, uppgå till 312,000: 110 2 931,046: 30. 9. hvadan Riksgälds-kontorets derefter återstående fordran för omförmälde utgifter kommer att utgöra Då de till krigsrustnings-kostnadernas bestridande, under åren 1848 och 1849, genom Riksgälds-kontoret upplånade medel, för hvilkas godtgörande Rikets sednast församlade
Hr Anrep gjorde då framställning om ett lån, som skulle bispringas honom i hans löretag. Hade Hr Anrep fått detta lån, är det möjligt, ja till och med troligt, att han kunnat hafva någon verklig fördel af detsamma. Sedan han börjat arbetet och icke ville öfvergifva det, var han tvungen att sälja detsamma. Dervid erhöll han, som mig bekant är, en högst obetydlig penning för sitt stora besvär. Vidkommande den af Frih. Stjernstedt omnämnde recensionen, så vill jag icke deröfver inlåta mig i bedömande. Finner R. o. Ad. att den är nödig, skall Riddarh.Direktm med nöje åtaga sig densamma. Men jag anser mig vid detta tillfälle böra nämna en auktoritet för bedömandet af Hr Anreps ättartaflor. Här var i somras, då jag gick och såg till arbetet, en arbetare ständigt sysselsatt äfven under den hetaste tiden. En månad af sommaren var äfven en annan arbetare här sysselsatt. Dessa båda arbetare voro Fryxell och Anrep. Jag inlät mig en gång med Fryxell i samtal om vårt arkiv och våra handlingar. Han yttrade då bland annat: »jag skulle bra gerna vilja träffa den der Anrep.» »Det går väl an», svarade jag, gick in i rummet innanför, förde ut honom och föreställde honom för Fryxell, som då yttrade sitt synnerliga nöje öfver att göra hans bekantskap och tilllade: »Om jag hade haft Herms ättartaflor att tillgå, då jag skref Carlarnes historia, så hade de besparat mig mycken möda och den Den t'-t So ve taber e. m. hade blifvit mycket bättre.» Hvad penningeförliållaudena vidkom mer, tror jag att Riddarh.Utsk:t, som skall handhafva denna fråga, nog måtte påfinna en möjlig lösning deraf.
Aud grufvebrytningen samt dermed jemförliga företag årligen sysselsätta 500 kronoarbetskarlar, sådant jemväl skulle Bolaget åligga, under iakttagande af de vilkor och föreskrifter, som i afseende härpå kunde komma att i nåder meddelas. Kongl. Maj:t har den 26 sistlidne Mars låtit Sig föredragas ofvanberörde ansökning, jemte de underdåniga utlåtanden, som deröfver blifvit på nådig befallning, afgifna, dels af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, efter Länsstyrelsens och öfrige vedorbörandes hörande, i frågan om upplåtelse af Kronans jord samt beviljande af virke och andra effekter från Kronans mark, dels af Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium, i hvad angår tullfrihet vid införsel af jernvägseffekter och vid utförsel af jernmalm, dels af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, beträffande den väckta frågan om kronoarbetskarlar;-; användande vid det tillämnade Gellivaro-bolagets arbe t sföretag; hvarförutan hos Kongl. Maj:t förekommit af Fullmägtige i Jern-kontoret skriftligen afgifna, underdåniga påminnelser mot Kjellbergs ansökning om tullfri malmutförsel och Kommers-kollegii dertill, i dess utlåtande, lemnade förord. Efter öfvervägande af hvad samtliga till detta ärende hörande handlingar innehålla, har Kongl. Maj:t, genom nådig resolution, jemte förklarande, att frågan om rättighet för ett möjligen uppkommande aktiebolag, hvars bildande syntes vara Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 36. 21 i ofvanberörda ansökning afsedt, att besitta Gellivare fasta egendom, i den ordning samma fråga kan anses nu vara väckt, icke vid detta tillfälle utgjorde föremål för Kongl.
Likaledes har ock till Statsoch Banco-Utskottens gemensamma handläggning blifvit öfverlemnad en inom högbemälde Riks-Stånd af Herr Friherre Gyllenhaal, C. H-, väckt motion, deruti Herr Friherren, med afseende å angelägenheten af åtgärders vidtagande för upphjelpande af landets näringar och befrämjandet af afsättning utaf inhemska producter, utvecklat behofvet af lättade communicalioner samt, med serskildt fästadt afseende å Götha Canal, föreslagit de åtgärder, hvilka motionären, för vinnande af berörde ändamål, ansett böra vidtagas. Farten på Götha Canal omfattade tvänne, till deras beskaffenhet skilda, föremål, transito/arten från haf till haf och inre farten. Då den förra låg utom omfånget af motionen, ansåg motionären sig i afseende på den böra inskränka sig till uttrycket af den förhoppning, att, sedan Trollhätte Canal nu erhållit samma dimensioner, som Götha Canal, och uppfinningen af så kallade propeller å Ångfartyg erbjöd en utväg att undanrödja den största svårigheten för Canalledens begagnande utan behof af omlastning, denna väg i en icke så aflägsen framtid borde blifva af mycken vigt för handelsförbindelser emellan länderne vid det inre af Östersjön och dess vikar och dem på andra sidan Bih. till R. St. Kattegatt. Men huru transitofarten än lofvade att blifva, vore dock den inre farten af mera omedelbar vigt för Rikets egen rörelse och näringar, under vanliga förhållanden åtminstone. Den skulle för en betydlig del af Riket bereda en lättare oell således indrägtigare afsättning för dess gamla produeter, bereda en ny afsättning för nya produeter, som eljest icke kunde tillgodogöras, och således först på detta sätt för innehafvare!! vinna ett värde, och slutligen, genom befrämjad förbindelse med Rikets öfriga provinser, till ömsesidig fördel bereda ett utbyte af egande och behöfliga varor, i många hänseenden minskande behofvet af utländsk införsel.
Då varuprisen i allmänhet genom våra iinanciella operationer äro underkastade så täta och betydliga ombyten ; gifves likväl i min tanka ingen säkrare och mera billig grund för skiutslegans bestämmande, än att dbn, efer otternäs olika beskaffenhet, för längre eller kortare tid regleras vid niarkegångssättningen, och genom Konungens Befallningshafvandes försorg tryckta Kungörelser och Taxor anslås för resandes och skjutsandes gemensamma efterrättelse. Ingen kan undgå att känna den olikhet, som af liera giltiga orsaker förefinnes emellan Arbetsoch Ökedagsverkets Allmänna pris i serskilda landsorter, qch intet kan 1 sig sjelf vara mera rättvist, än att denna olikhet, efter sanna förhållandet, får komma så väl den resande, som den skjutsande Allmogen, till godo. Mati har orätt, att af en så beskaffad författning befara oredor och confusion i verkställigheten, hvilka lika så litet deraf skola uppkomma, som af alla andra, efter fastställda Taxor och Varuprisens olika förhållanden, skeende liqvider. Deremot finnér jag för min del ingen tillräcklig grund för den skillnad, som nn för tiden existerar emellan skjuts3e?an för Städerna och landet. Genom den ymnigare tillförsel af alla förnödenheter, hvarmed Städerna i allmänhet äro försedda, och det frivilliga biträde, sorn kringliggande allmogen, åtminstone de flesta tider pä året, vanligen lemmar Städernas innevånare, äro desse sednare oftast i tillfälle att, med lindrigare känning än landsbygden, utgöra sin Besv. och Ji.kon.
Tryckfrihels-Lagen eller det dermed samtidiga upphäfvandet af de vid i8i5 års Riksdag undantagna nya Momenten i 5 $. af samma Grundlag, och sedan R.iks-Ståndens pluralitet yrkat en annan förändring af sistnämnda Moment, eller en förbättrad organisation af Jury-nämnden, Utskottet hade funnit sig i så målto böra modifiera sitt förra för slag, att just sistnämnda, af 3:ne Riks-Stånd önskade förändring i 5:le $. Tryckfrihels-Lagen framställdes såsom 'vilkor för den föreslagna inskränkningen i den 4 $■ — Af en vördsam hemställan till det Riks-Stånd, som ensamt synes hafva gillat Jury-inrättningen i sitt nu varande bristfälliga skick, att sig efter Medslånden foga, och af samtliga Riks-Slåndens ömsesidigt billiga begifvanden för alt vinna ett af alla önskadt godt syfte mål, dristar jag förmoda, att ett sådant jemknings-förslag icke skulle hafva rönt så mycken motsägelse, som troligtvis väntar Utskottets nu afgifna Utlåtande, åt hvars motiv, aktning för ett, olika tydning underkasladt, Grund lagsbud, jag dock åtminstone för min del aldrig skall underlåta att göra full rättvisa. Det visserligen giltiga inkast, att ett förslag lill en förbättrad Jury-organisation, sammanfogadt med Indragnings-magtens uppbäfvande, sannolikt äfven skulle föranleda lill en i visst hänseende oformlig återremiss, är, enligt milt omdöme, af mindre vigt, än den genom mitt förslag åsyftade möjligheten att genom tänkesättens förening bereda en i alla afseenden önsklig förbättring af vår Tryckfrihels-Lag. Sådan halmin åsigt varit af denna formfråga, hvarutinnan en enstämmig opinion svårligen lärer, ulan en i grundlagsenlig ordning föregången tydligare bestämmelse af Conslitutions-Utskottels åligganden, kunna tillvägabringas. ” — Häruti instämde Herr Biörck.
Silla nöDiga upplpéningar ffola för Detta änDamål noggrannt föfaö, utjfeppningen, importen, jfeppéfarten, af* jiämplingen, banDelérötelfen m. m. tagaö i betraftanDe, äfroenfom, jemte allt Detta, en fpnbart pppigare lefnaDéfoftnaD, roiö beDömanDet af infomfiernaé be* lopp, jfall tjena taperingémännen tid roäglcDntng. §. 106. 3 De fiäDer, Der $of#9lättcr, dollegier, ^ublife (3öerf, SlcaDemier odj ©pmnafter finnaö, jfola, till upplpöning för £apertngö»€ommittéerne, från få# Dane ^ublifa (2SerE, förtecfningar öfwer (Smbeté# od) §jenftemäné löncroilfor tid Öfwer*©tåtl)ållaren odp ^onungené SSefallningébafwanDe tiDigt infänDaö; fommanDe Dejje (3Bcrf att för föttecfningarneö båDe riftigbet od) ttDiga meDDe* lanDe anfwata. 72 §. 107. 3 öfrigt bör §aperingS»£ommitte, miD befämmanDet af Den fpnbara för» mogenhet, forn uppfommet af IjanDel, rörelfe, näring och h^nDtering, föfa an möjlig upplåning om hroarje fattfplDtgö belägenhet och infomf, för att, jern» lift aflagD eD, på fatt i 122 §. förefrifroes, utan roälD, mannamon eller enft»