Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hän gjorde, icke redan här förut besvarade framställningar, anse Utskotten sig böra upplysa, att 1 §. i a Cap. är tydlig och klar deri, att det är en tiondedel af Hemmanets hela jordrymd, utan något undantag, som får afsöndras; att någon närmare bestämmelse i afseende på det förhållande, hvarom 2 §. handlar, svårligen kan ega rum, och att någon olägenhet af godtycklig tillämpning deraf icke synes vara att befara; att 13 §• innefattar bestämdt uttryckt stadgande om Förordningens tillämplighet till förut skedda jordafsöndringar, deraf föijer, att, Lagsamt Allm, Eesv. o. Oec.ZJtsk Bet, N:o 13* Q 7 vid derom sig yppande frågor, deras bestånd för framtiden beror på pröfningen, om de äro öfverensstämmande med stadgadegrunderne för jord-afsöndringar; samt att någon gransknings-skyldigbet af de så beskafFade afhandlingar, som för Lagfarts ellerlnteckningserhållande till Härads-Rätterne inlemnas, ingalunda kan Domaren åligga i annat fall, än då klander deremot i laglig ordning väckes. Deremot anse Utskotten, lika med Eric Persson, det uti 3 §. förekommande stadgande, att lägenheten bör utgöras af en enda formlig, till afhägnad beqväm lott, innefatta allt för stor inskränkning i rättigheten till jordafsöndring och lägga hinder i vägen att deråt gifva verkställighet, synnerligast i de Landsorter, som äro af Berg och Sjöar genomskurne. Obestridligt är det likväl, att, der det med locala förhållanden kan förenas, bör jord-afsön. dring icke få ske i flere serskilda, utan endast i en lott, på det att en för jordbruket i allmänhet icke fördelaktig egoblandning må undvikas. Med afseende härå, finna Utskotten sig föranlåtne, endast i så måtto under" stödja Eric Perssons härom gjorda framställning, att Utskotten hos Rikets Höglofl.
Stockholm den 7 Juli 1840. Emot detta Betänkande har Herr Friherre Cederström, jonders, sig reserverat, på de skill som i Herrar Gunthers och Lagergrens vid Betänkandet N:o 16 fogade reservationer äro anförde; äfvensom Herr Professoren, Doctor Bexell åberopat dels sin vid sistnämnde Betänkande bifogade reservation, dels ock sitt hos Högvördige Preste-Ståndet afgifne, här ofvanupptagne yttrande. 12 Lag-Utskottets Memorial, N\o 72. Ank. till Exp. Utsk d. 10 Juli, kl* 5 •. ra. Memorial, i anledning «/ återremisser af Utskottets tvenne Betänkanden. Till Lag-Utskottet hafva, i anledning af gjorde anmärkningar, blifvit återremitterade ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet Betänkandet N:o 41, i fråga om ändring uti 5 Cap. 4 § Stralf-Balken, och ifrån Hederv. BondeStåndet, en punkt af Betänkandet N:o 52, öfver motioner dels rörande ändring i 12 § af Kongl. Förordningen den 13 .luli 1818, angående inteckning i fast egendom, samt i nu gällande föreskrifter om pant-rätt i lösören, dels att intecknad jord ej må genom afsöndring till sitt värde förminskas, dels ock att inteckning må kunna i fartyg erhållas.
Sämre förhållande visar sig, vid anteckningar om Import af Rum, Porter, Vin och Tobak med flere Öfverflödspersedlar. Högloft. Ridderskapet och Adeln beslöt nästlidne Riksdag, atti underdånighet hos Kongl. Maj:t, genom en stor Deputation, framställa, de Medel Riksens Ständer ansedt nödige till att afhjelpa Förlägenheten i allmänna penninge-rörelsen, som likväl livad sättet angeck, ej kom till verkställighet, i anseende till de öfriga Riks - 126 Den 20 Januarii. Ståndens derom tagne Beslut. Men denna skiljaktighet tror jag ej nu vore att befara, då RiksStåndens af deras Taleman yttrade tänkesätt, synes leda lill en gemensam önskad verkställighet, att hämma Luxen och dess stadeliga följder. I fråga om CivilStatens broderade Uniformer är jag af enahanda tänka med de aktningsvärda Herrar Ledamöter af Högloft. Ridderskapet och Adeln, som deremot gjort Anmärkning. Vördsammast anhåller jag ej allenast att mitt Anförande må varda remitteradt till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, som så fort sig göra låter, torde fästa sin uppmärksamhet vid Målets angelägna fortgång, utan ock med de andra Respective RiksStånden communiceradt. Friherre Björnstjerna} Magnus: Det är i anledning af Herr Lilljehorns väckta Motion, om afläggandet af Guld och Silfver på Uniformerne, som jag får anhålla att nämna några ord. Jag är fullkomligen af den värda Ledamo' tens tanka i afseende derpå, att Uniformer böra vara simpla, enkla och så litet kostsamma som möjligt är, på det att' illa Lönte SubalternOllicerare må kunna bestrida dessa utgifter.
Jag skulle förmoda, att mina motiver att väcka den ifrågavar. motionen icke behöfva af någon ledamot inom Ståndet föredragas. Har jag haft rätt i sak, torde motionen böra bifallas; har jag icke haft rätt, bär den afslås. Om motionens väckande kunnat innefatta något roligt för den siste värde talaren, skall det fägna mig. Jag väckte den icke i afsigt att roa R. o Ad., utan för att bereda ordning. Det är väl sannt, att den ledamot, som föranledde motionen, icke mera tillhör Ståndet; men hvad som då passerade, kan passera hädanefter, och jag finner ingalunda småaktigt att stadga ordningslagar äfven för fel, som sällan inträffa. För öfrigt skall det vara mig likgiltigt, örn motionen bifalles eller icke. Jag skall icke utsätta mig för plikten; och om någon annan derföre, att ingen plikt finnes utsatt, anser sig kunna begå samma förseelse, som föranledde motionen, skall det icke vara mig emot. Hr Stuart, Carl Gust.: Utan att vilja eller kunna bedöma de motiver, sora föranledde motionären till väckan - 54 Den 4 December f. m. det af den motion, hvaraf följden blifvit Ridd.Utsk:s förevar. förslag, får jag blott tillkännagifva, att jag icke kan inse behofvet af ett sådant stadgande, som det Utsk. föreslagit, utan att jag anser detsamma, om icke småaktigt, åtminstone ingalunda vara af den vigt eller nytta, att det bör af R. o. Ad. godkännas och antagas. Hr Hjärne: Jag begärde ordet för att yttra, att jag ej tilltrott mig bedöma Gr. Gyldenslolpes motiver för sina handlingar och motioner. Jag tror mig i mitt förra yttrande hafva sagt, att jag trodde det vara meningen att roa sig på en enskild ledamots bekostnad, då motionen väcktes; men jag hade icke förmodat, att mitt individuella omdöme i detta fall af Gr. Gyldenstolpe skulle kunnat så förstås, som om jag velat tyda hans enskilda motiver.
Otvifvelaktigt sökte och fann konungen i dessa problematiska förutsägelser ett hopp om en framgång i verkligheten, hvilken syntes allt för oviss. Men han var dock ej den enda, som trodde på denna nya vetenskaps lärdomar. Drottningens förste stallmästare, grefve Frölich, som eljest var en af de minst begåfvade i hela den kungliga omgifningen, skröt åtminstone sjelf af att han visste mera än de andra och hade lärt sig utantill betydelsen af alla numrorna på Galls gipsskallar. Detta gaf Armfelt anledning till ett skämt, som var ganska roligt; men också mycket djerft. Han medgaf, att Frölich var den lärdaste, men fordrade, att han bevisade det i kungens närvaro. Sagdt och gjordt: om en stund fick man se nämnde grefve trefva i den kungliga skallen samt uppgifva de stora egenskaper, som han der upptäckte, enligt anvisning till siffrorna på gipsskallen, hvilken hölls af någon bland officerarne, som skulle uppläsa namnet på den motsvarande egenskapen. Men hvad inträffar nu? Armfelt hade i hemlighet låtit utplåna alla Galls siffror på Frölichs gipsskalle samt ditsatt andra, på så sätt, att de delar af skallen, som borde utmärka de stora egenskaper, Frölich tillskref konungen, nu befunnos bland dem, som tillkännagåfvo dumheten, envisheten och dårskapen o. s. v. Man begriper lätt följden af denna tillställning. I allmänhet var, såsom förut blifvit antydt, slutet af förra århundradet utmärkt för sin böjelse för det mystiska. Vi skola här nämna några af de svärmare, som ådrogo sig en större uppmärksamhet. Björnram, titulerad protokollssekreterare, född i Finland, en man, som förde ett stilla, indraget lefnadssätt, och utmärkte sig hvarken genom omvexlande öden eller talanger och snille, blef likväl på sin tid namnkunnig, såsom föregifven andeskådare och besvärjare, såsom stående i förbindelse med den osynliga verlden och beherrskande den. Hans födelseoch dödsår, sjelfva hans dopnamn, äro obekanta.
S. D. Anställdes, i öfverensstämmelse med föreskriften i 108 § RegeringsFormen, val af Ståndets Elektorer till utseende af Kommitterade för Tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, dertill vara utsedde: Biskop Fahlcrantz, Biskop Bergman, Prosten Schram, Professor Carlson, Doktor Gumcelius och Doktor Säve; samt till Suppleanter: Prosten Wåhlander och Prosten Söderberg. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 59, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om grunden för utgörandet af de Båtsmans-indelningen i Blekinge län anslagne s. k. öfverskottsoch reserv-räntor; äfvensom angående i detta ämne väckt motion. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 81, i anledning af väckt motion om befrielse för svenska ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots, då de komma från sjön; och N:o 82, i anledning af väckt motion om inrättande af en central-myndighet för kyrkliga och undervisnings-ärenden. S. 1). Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 85, i anledning af väckt motion om nedsättande af kommitté för Prot.-Utdrag den 29 April 1857. 31S för undersökning af Kongl, och Hvitfeldtska gymnasii-godsets tillstånd och förvaltning, fann Ståndet för godt afslå hvad Utskottet uti ifrågavarande Betänkande tillstyrkt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Ulskottets Utlåtande N:o 6 till Rikets Ständer, om bestämmande af dag för nästa Lagtima Riksdags början. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Åsidosätter man denna omsorg, och företager allenast en § här eller der till skärskådande, så blifver det ett lyckskott att träffa sanningen eller det rätta, och få skola de §§ vara, hvilka icke sålunda kunna förtydas och lagstiftaren dymedelst pådiktas meningar, dem han alldeles icke velat uttrycka. Man Vili. lill B. St. U. B. och 10: 25. R. B., och många andra i vår nu gällande allmänna lag. Innehållet af Regerings-formens 57 till och med 75 <§<§, lästa i deras sammanhang, visar tydligen, att de alla blott innebära en utveckling af den i 57 §:n uttalade sats, att »svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af Rikets Ständer allena vid allmän riksdag» och följaktligen gälla för sådana fall, i hvilka Rikets Ständer ega allena beslutande rätt. Uti härpå följande 76—80 §§ af Regerings-formen stadgas om sådant, hvaröfver Konung och Ständer ega att gememensamt besluta; hvarefter från och med 81 §:n handlas om Grundlagsändringar, för hvilkas tillvägabringande ett från det vanliga afvikande sätt är föreskrifvet; så att Regerings-formens författare synbarligen velat serskildt afhandla hvarje ämne, med afseende ej mindre å dess beskaffenhet, än å sättet för dess afgörande, vare sig af Rikets Ständer ensamt, eller af Konungen jemte Dem. Det är derför orimligt att antaga, det de uti 69 <§:n inflickat uttryck af så allmän och mot det föregående och efterföljande så stridig syftning, som den Utskottet gifver åt de der förekommande orden: »statens reglerande». An tydligare framstår detta, då man finner, att statens ordinarie inkomster, hvarom den nu förevarande frågan handlar, och öfver hvilka Utskottet medgifver, att Rikets Ständer icke kunna, utan Konungens samtycke, förfoga, uttryckligen äro, uti 59 § Regerings-formen, undantagna från det förfaringssätt, som i fråga om statens extraordinarie inkomster är föreskrifvet, och om hvilka 69 §, efter mitt förmenande, endast handlar.
Denna senare skatt benämnes af tyska skriftställare Ränteskatt, Räntorna af kapitaler, nedlagda i industrielt företag (rörelsekapital), liksom räntor, hvilka al bankirer, köpmän eiler fabrikanter dragas af företaget tillhörande statspapper, aktier, vexlar och anvisningar, äro icke föremål för ränteskatten, när och såvida desamma inbegripas i den med näringsskatt belagda inkomsten af yrket eller företaget, Deremot äro ränteskatt underkastade: kapitaler, aktier, kreditpapper etc., som tillhöra yrkeseller näringsidkare, men »icke ingå i sjelfva företaget. Räntor och dividender af aktier äro, i hvarje särskild aktieegares hand, alltid att anse såsom ränteinkomst, äfven om sjelfva bolaget, såsom korporation betruktadt, betalar personeller näringsskatt. Reservfonder, tillhörande aktiebolag, kreditföreningar och dylika inrättningar, erlägga ränteskatt af derå upplöpande räntor. Dividender af inocb utländska bergverkslotter erlägga ränteskatt, såvida de icke förut äro underkastade bergsregalskatten (§§ 21 & 34 b.). Undantagsförmåner, såvida de utgå in natura, beräknas efter medelpris i penningar. Apanager till icke regerande medlemmar af kongl, huset äro underkastade ränteskatt. Ränteskatt underkastade äro dessutom alla vid inländsk jord fästade penningeeller natura-afgifter (jordräntor, frälseräntor), inkomst af förpaktad eller till annan person öfverlåten rättighet, t. ex. jagt, fiske, bryggeri, tegelbruk, lastageplats, qvarnfall, värdshus, ståndpenningar vid marknader etc. Inbegripas i arrendet byggnader, inventarier, jord etc, så afdrages den härå belöpande andel (t. ex. A förpaktar sm lagliga rättighet till utöfvande af brännvinsbränning, jemte nödiga byggnader, inventarier och trädgårdsjord, samt för - 197 binder sig dessutom att utgöra dervid erforderliga körslor.
Uti sin ofvan omförmälda motion bar Herr von Knorring, Axel, fästat uppmärksamheten derpå, att, ehuru det, enligt § 82 i bränvins-lillverknings-lagen och § 30 i Ordnings-sladgan lör de större brännerierna, tillkomme Ofver-kontrollörerue att bålla allman tillsyn Öfver författningens efterlefnad, samt uti §§ 88 och 90 i förstnämnda författning rätt till åtal och beslag äfven vore tillerkänd de personer, hvilka särskildt lörordnas att vaka öfver författningens efterlefnad, och Ofver-kontrollör på grund af dessa stadgande!), enligt motionärens åsigt, vore berättigad att anställa åtal och beslag, der författningen sådant föranledde; så hade likväl denna Ofver-kontrollörsrättighet blifvit satt i tvifvel, enär inom ett och annat län Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordnat personer, son) icke vore såsom kontrollörer anställde, att distrikt vis tillse författningens efterlefnad, hvarföre motionären begärt ett förtydligande af § 90. Men Utskottet, som anser författningen med erforderlig tydlighet stadga, att rättigheten lill verkställande af beslag endast tillkommer de i första momentet af § 88 uppräknade personer, lill hvilka hvarken Ofver-konlroIIörer eller Kontrollörer äro alt hänföra, bar funnit skäl icke vara för handen att tillerkänna desse tjenstemän annan rätt att förbrytelser emot författningen beifra, än den, som i 2:a momentet af sistnämnde § är hvar och en annan person medgifveu, hvarföre Utskottet anser sig böra afstyrka bifall lill Herr von Knorrings omförmälda framställning. § 96.
Grefve von Lantingshausen, Albrecht, hemställde , om icke, då flera Memorial och Dictamina angående Magazinslnrättningen blifvit remitterade till Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet, men Konungens Nådiga Proposition i samma ämne i dag blifvir remitterad till StatsUtskottet, berörde Memorial och Dictamina icke borde, för sammanhanget skull, från OeconomieUtskottet till StatsUtskottet öfverlemnas. Herr Landt Mar skalk en erinrade, att Utskotten ägde att sins emellan samråda. Herr Flach, Carl, uppläste följande; Den 13 April. 243 Det Memorial Herr StatsSecreteraren Grefve Mimer i Plenum den 31 Mars uppläsle, har gifvit mig full anledning att åter intör Eder Excellence och Högloft. Ridderskapet och Adeln få vördnadsfullt framlägga mina tankar. Jag har i detta Memorial lunnit en åsyftad vederläggning af det förslag, jag härstädes den 20 Mars hade den äran andraga , rörande jordbrukets uppkomst och en förbättrad MagazinsJnrättning. Ehuru jag, med billig hänsigt till <,n svagare förmåga, ej utan förlägenhet går alt försvara olika meningar med en upplyst man, rom, i stöd af sitt embete närmast thronell, har sig vården af dessa Nationens angelägenheter anförtrodd, gagnar jag helt oförfärad den helgd, yttrande rätten äger inom dessa murar, då jag vid Herr Grt-fve Mörners Memorial finner mig föranlåten göra några anmärkningar, Hvad Herr Grefven i afhandlingens början yttrar, om en större lätthet att upptäcka olägenheten än botmedlen i en sak , är åtmindstone i denna alldeles obestridligt; ty hela Svenska Nationen , med undantag af ett högst inskränkt antal, är af olägenheternes tyngder nedtryckt, och ännu mötes blotta Förslagen till botmedlen af motsägelser, hvars afgörande rätt man ensamt tror göra gällande för det verkligen lidande Folket.
Om inrättande af en ny Öfoer-dmnstol, ander benämning Kongl. Hof-rätten öfver Norrland, med säte i Hernösand. De motiver, som framkallade Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, på ett sä nära afstånd från Götha Hofrätts säte, gälla i lika. om ej högre, mått förde norra länen, och påkalla ät dessa en särskild inom desamma belägen öfverdomstol, och detta numera i desto högre grad. som tvistemålen, i följd af Lagmans-rätternes indragning, öfvergå direkte till Hof-rätt. Billigheten och rättvisan fordra att denna sistnämnda göres lika lätt tillgänglig för alla rikets innevånare; och kan detta icke motsägas, lärer giltigheten af anspråket på en Öfvcr-rätt för Norrland ej eller kunna med fog bestridas, då flera orter inom denna del i riket äro belägna 100 mil och deröfver frän den Hof-rätt, derunder de lyda. Detta betyder dock mindre för den förinögne, men drabbar desto kännbarare den fattige, som saknar medel och utvägar att i den aflägsna hufvudstaden förskaffa sig pålitliga ombud, och alltså tvingas att nöjas med Underrättens dom. ehuru en sale, som gäller 100 R:dr, vanligen är för honom af större vigt, än en process angående flera tusen K:dr för den rike. Det kan visas att blott Westernorrlands, Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands län med mer än en fjerdedel af de nu hos Kongl. Svea, Hof-rätt till be - 174 Motioner i Borgare-Ståndet 1862 ,yY*' 77. handling ärligen förekommande civila och kriminela mål bidraga till nämnde Kongl. Hof-rätts sysselsättande. Behofvet af en Hof-rätt för de norra länen, är sålunda gifvet. Också går folkmängden inom dessa län till nära en fjerdedel af hela folkmängden inom Kongl. Svea Hof-rätts jurisdiktion, och ärligen ve.ver, i män af tilltagande odling, denna befolkning i större progression än i de flesta andra län. Pä dessa skäl, vägar jag vördsamt föreslå: inrättandet af en ny Ofver-domstol under benämning af '-Kongl.
Men, såsom jag nyss sagt, detta medgifvande gäller blott för den närvande ställningen, ty enligt hvad hvar och en kan finna, som granskar redovisningarne för Engelska banken under den förflutna tiden, har denna banks metalliska kassa vid flera tillfällen slått uti ett långt svagare förhållande till sedelcirkulationen, än fallet är hos oss, hvarpå såsom exempel må nära - Den 3 December f. m. 133 nas, att 18,20 den metalliska kassan blott utgjorde */10 och 1839 omkr. % sedelemissionen o, s. v. Det egentligen vigtiga i Frill. Bondes framställning är dock att finna först, då han kommer in på sitt hufvudärane, som är att visa den förtryckta ställning, hvari det Svenska jordbruket skall befinna sig. i anseende till dels en ofantlig gravation och dels de allt för dryga skatterna. För att ådagalägga detta, anför den värde talaren en stor mängd siffror, hvaraf jag visserligen ej ämnar uptaga alla till granskning, men hvaraf dock en stor del tål att väsendtligen justeras. Till en början ber jag att få fästa mig vid den pag. 10 i det tryckta yttrandet förekommande upgiften, att under år 1858 pantsattes i utlandet den Svenska jorden för den oerhördt stora summan af 30 mill. mark Hamb. bko eller 40 mill. rmt, och ehuru Frihm medgifver, att icke hela denna summa ännu blifvit indragen, beräknar lian dock det indragna beloppet till 34 mill. Detta är dock ett eget sätt att behandla^ siffror; ty här har redan för några dagar sedan blifvit af Hr Akerman tillförlitligen uplyst, att den indragua summan af ifrågav:de lån utgjorde blott 6 mill. i st. f. de af Frihm uptagna 34 mill. Då man på detta sätt handskas med mill., är det icke svårt att komma till nästan hvilka resultater som helst. — Vidare påstår Frihm, att man i utlandet börjar förlora förtroendet till Sveriges materiela resurser och finausiela soliditet.
Hrrme behagade efterse, huru härmed tillgått under de sista två åren, skall deraf visa sig, att Riksg:skont. till ganska ringa del begagnat detta kreditiv och blott på kortare tider, oaktadt R. St. anvisat på kontoret krigsrustningskostnaderne 2,000,000 r:dr, hvilka skola godtgöras genom bevilln. och ehuru denna ännu icke ingått, äro desse 2,000,000 r:dr i det närmaste godtgjorde. Resultatet är, att, enl. R. St:s afsigt, kreditivet blifvit riktigt begagnadt för temporära, hastigt påkommande, eller hastigt öfvergående konjunkturer, men alldeles icke uptaget såsom något slående lån. Såsom jag redan nämnt och hvad de Fullmäktige i Banken, som klandrat Riksg:s-kont:s åtgärder, nogsamt veta, har kreditivet endast varit begagnadt på kortare tider och till mindre belopp. Jag hemställer dessutom, huruvida det kan anses hafva varit skål, att låta Riksg:s-kont:s tillgångar af 1,300,000 r:dr b:co ligga ofruktbara, endast derföre, att man velat undvika tillvitelsen, att hafva begagnat kreditivet i Banken för att utlåna Bankens medel. Det synes mig, dessutom ganska kinkigt för Riksg:s-kont., att vidtaga en dylik utlåning af de från kreditivet i Banken ultagne medel, åtminstone på någon längre tid, enär detta, under sommaren i slutet af Juni eller början af Juli månader skall vara inbelaldt och får sedan icke bebagnas förr än under September månad. Jag kan icke finna någon motsägelse derutinnan, alt R. St. förelägga Fullmäktige i Riksg:s-kont., att göra Statens medel fruktbara genom deras utlemnande i allmänna rörelsen och om Riksg:s-kont., med iakttagande af denna föreskrift, för ett visst ändamål är i ett tillfälligt behof af penningar, må anlitandet af kreditivet vara både tillåtet och förståndigt. Hr Printzensköld:
» konstnärinna » en Victoria regia i vax o. s. v. Föredrag höllos af hr Emil K e y: » O m Georges Sand och Fredrika Bremer » och af Stockholms högskola. Fröken Annette Vedel, Ax. Em. Holmberg: » O m kvinnans ställning som under tre terminer varit anställd vid högi Norden under hednatiden ». Vid minnesskolan som amanuens hos professorerna Mittagfesten öf ver Esaias Tegnér, Pehr Wickenberg Leffler och Phragmén, har nu lämnat denna beoch " Emelie Högquist hade envoyéen Brinckfattning och återvändt till sitt hem i Köpenhamn, man författat en minnesteckning öfver den där hon ämnar afsluta ett större matematiskt arbete, hvarmed hon nu länge sysslat. Fröken sistnämnda samt Johan Jolin och Knut Vedel är på mödernet af svensk härstamning, i Geijer m. fl. högstämda kväden till hennes det att hennes moder, gift med direktören i ära. En » afskedshälsning till Jenny Lind » danska utrikesministeriet, geheimelegationsrådet diktade C. G. Strandberg och uppläste inom Vedel, är en syster till fröken Signe Hebbe. gillet. ä ett godt slut på det gamla, ett fröjdefullt nytt å r! Kvinnorna och Konstnärsgillet. [Ett femtioårsminne. }) yårsafton är det jämnt femtio år sedan Konstnärsgillet i Stockholm stiftades. Det var nämligen den 31 december 1845 som, på initiativ af den ännu i lifvet varande artisten N. M. Mandelgren och på kallelse af biblioteksamanuensen Gunnar Olof Hyltén-Cavallius, några » herrar och män » sammanträdde uti huset n:r 24 vid Norra Smedjegatan för att öfverlägga om stiftandet af en förening eller ett gille, som kunde blifva en gemensam föreningspunkt för landets yngre konstnärer, konstvänner och vitter - hetsidkare. Och denna öfverläggning ledde till det resultat, att Konstnärsgillet samma dag förklarade sig konstitueradt. Att den svenska konsten och vitterheten genom Konstnärsgillets sträfvanden leddes i en ny riktning, hvarigenom, i stället för de förut ständigt upprepade skildringarna från söderns länder, ögoneu öppnades för hvad fosterlandet själft ägde stort och skönt, är nogsamt bekant.