Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den enda olägenhet, sorn af Magazinslnrättningens upphörande kunde uppkomma, vore, att sådan afradsoch räntespannemål, som nu får i natura erläggas, skulle sakna förvaringsrum och tillsyn; men detta vore lätt afhjelpt derigenom, att kronans rätt till sådan spannemål öfverlemnades på auction till den högstbjudande, med undantag af sådant qvantum, som kunde behöfva att för kronans egen räkning användas, hvilken kunde få i Commisariaternes Magaziner uppläggas. Om i förra fallet någon minskning i contanta inkomsten sknlle uppstå, vöre den mer än ersatt genom besparing i utgifterne. 2:0. Jag hemställer, att de så kallade KronoBrännerierne måtte upphöra, såväl de, som af Allmänna MagazinsDirectionen bedrifvits, sorn de, hvilka åt enskilde varit, mot årligt arrende öfverlåtne, desse senare likväl med iagttagande af ArrendeContracternes^ innehåll. Att husbehofsbränningen, somför sig sjelf betraktad, lämnar föga vinst och i detta afseende är öfverdrifvet högt beskattad, skall lida Den 21 Feltruarii. genom concurrensen med sådane Verk, sOm begagna ett större antal pannor och af större rymd, men icke beskattade, faller af sig sjelf; och Kroaobrännerirättighet innefattar dessutom en art af monopolium, som strider emot andan af vår Constitution och vära economiska författningar. Någon allmän nytta af denna inrättning inser jag icke, och tror knappt, att den kan åberopas, ty den vinst, Staten deraf äger, är ingen eller obetydlig; och om man skulle invända, att den förmenta skadligheten derutaf förminskas vid betragtande af den omständigheten, att åtskilliga Städer icke få utöfva bränvinsbränning, torde dervid blott behöfva aomärkas, att dessa Städer, som för det mästa icke hafva eget jordbruk, icke heller skulle en sådan rättighet med någon förmån begagna. 3:0. Det må tillåtas hvarje medborgare, att på landet eller i staden, utan undantag utöfva all loflig näring, med villkor, att han derföre skattar.
Skrifvelse, N:o ttj. bekommande egt rum, någon återbetalning af de contanta medlen eller ersättning af effecternes värde från Siats-Verkets sida numera sannolikt icke ifrågakomma, hafva Rikets Ständer, som anse de anspråk på utbekommande af större .eller mindre del af omförmälde summa, hvilka af egarne till de uti brefven inneslutne penningar och effecter eller desse egares rättsiunehafvare kunna väckas, lämpligast böra pröfvas och afgöras af Post-Verkets Styrelse, beslutat, att ifrågavarande 3,154 R:dr 10 sk. 4 r;st Banco må uti Rikets Ständers Riksgälds-Contor deponeras, med skyldighet för nämnde Contor, att af berörde medel tillhandahålla Post-Verkets Styrelse det eller de belopp, hvartill vederbörande kunna iuför samma Styrelse behörigen styrka sin egande rätt. Hvilket, i anledning E. K. M:s Högstberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Sländer framhärda &c. Stockholm den 22 Febr. 1845. N:o 117 Uppläst och godkändt Iros Ridd. och Adeln den 19 Febr. i845. Presté-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den. 22 — -— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en prcescriptionstid för likviderandet af ätskilligaj i Riksgälds Contorets räkenskaper balancerade, äldre skuldposter. (Stats Utsk. Ut1., N:o 158.) S. A. K. Jemte förmälan, hurusom uti Riksgä!ds-Con'orets räkenskaper, sedan längre tid tillbaka, finnas upptagna flera mindre betydliga skuldposter, bestående dels af förfallna, men ej tili inlösen företedda, ob.igalioner, othdeis Expeliiions-Utskottets Förslag till und.
En väsendtlig orsak dertill torde ligga deruti, att siffrorna, som uttrycka värdet, äro alltför fina, isynnerhet på de mindre myntslagen , hvarest deras urskiljande kan nästan anses såsom ett prof på goda ögon. Jag får derföre vördsammast föreslå, att de siffror, som uttrycka värdet, måtte blifva så stora, att de upplaga hela den sidan, som är motsatt Konungens bröstbild. Bäst vore kanhända, alt på alla de myntstycken, som äro mindre än i r:dr, utsattes icke blott r:drs-bråket, t. ex. ^ &c. r:dr, ulan äfven s k i 11 i n g ta 1 e t. Slutligen anser jag, vid u t rayntn ingen af koppar, den föreskriften oriktig, att af de större myntstyckena skall utmyntas en större summa af SkS", än af de mindre, nemi. af de största 3oo r:dr b:co, och endast 200 af de minsta; hvilket jag tror snarare borde vara tvertom, eller kanhända bäst, att af alla utmynta samma summa, som af det minsta slaget. Man bör nemi. frukta, att utländingar eljest skulle kunna tillverka och skicka på oss 4 skillingsstycken, dåde derigenom hade cn säker vinst af minst 100 r:dr b:co på SkTt. I ett af våra grannriken, hvarest ett kopparmynt ur gångbart, hvilket, mindre än våra nva 2-skiliingsstycken, gäller i handel och vandel 16 sk. 1 :gds, har jag hört den fruktan yttras, att stora partier deraf blifvit utrikes ifrån införda ; och många anse troligt, att de aldrig blifva af banken inlösta. För alt icke blottställa oss för en någorlunda likartad obehaglighet, får jag, så framt ett så undervigtigt kopparmynt skall preglas, åtminstone äran hemställa , att en författning, derest en sådan icke redan finnes, måtte utfärdas, hvarigenom man berättigades att i liqvider icke behöfva mottaga kopparmynt till högre belopp, än som närmast understege minsta silfvermyntstycket eller Tr^ r:dr specie. Hr Akrell, Carl:
Jag beder om förlåtelse att för 3:dje gången nödgas uppträda i denna fråga. De Hrr ledamöter, hvilka hafva yrkat det ifrågavar. anslaget, hafva sett saken ur 2:ne synpunkter. Den ena orsaken, hvarföre man ansett sig böra bifalla motionärens begäran, är den, alt man icke ansett Wisby domkyrka böra vara lottlös, då andra sliftskyrkor i Riket ägde ett emot det äskade beloppet svarande anslag. Jag tillåter mig alt bemöta detta inkast med det tillkännagifvande, som icke kan vara de värde talarne obekant, att nemi. Wisby stift fordom hört tinder Linköpings stift, och att vid dess frånskiljande derifrån, moder-domkyrkan naturligtvis vidblef de inkomster hon förut haft. Det andra sättet, på hvilket man försökt alt utverka detta anslag, har varit, att söka anslå känslan förmedelst en jemförelse emellan detta Svenska minnesmärke och de Egyptiska monumenterne. Jag tror mig visserligen icke eller sakna känsla, men jag tror derför icke att jag, såsom representant, bör bifalla anslag för att tillfredsställa mitt skönhetssinne i detta afseende. Här har blifvit sagdt, att något hinder icke bör möta, derföre att motionen är framställd af enskild motionär. Det medgifves, all denna omständighet ej innebär något hinder för bifallet, men något skäl må ej deraf kunna sökas lill det äskade anslaget, ty då skulle man i så beskaffade frågor, som denna, komma derhän, att icke något anslag bör kunna nekas. Jag kan icke annat än vidblifva min förut i detta ämne yttrade mening. Den 7 December e. m. 221 Hr von Hohenhausen: I anledn. af hvad en värd talare i afseende på detta måls utredning anfört, så får jag förklara, att jag visserligen icke läst den af stiftets Biskop i detta ämne väckta och lill SlalsUlsk. från PresteSt. remitterade motion, raen dock har all anledn. förmoda, att förhållandet med Wisby domkyrkas inkomster af motionären blifvit vederbörligen ulredt.
Dispositions-rätten meddeldte, tillträdarne af sådane, genom köp, åtkomne egendomar erlagt recognitions-afgift, efter öfverenskommelse, eller ock förbandit sig till högre årliga räntor, antingen i Spannmål eller contanla penningar, så att något Danviks-hemman icke gått ifrån en till annan egare, utan att Styrelsen öfver Hospitalet, efter pröfning, antingen åter inlöst hem - 32 Dc.sv. och Occon. Utsk. Utl:de. N.-o 83. manet, eller fastställt det derom afslutade köpet. I förra fallet har hemmanet blifvit, till Inrättningens förmon, åt högsta bjudaren försåldt eller utarrenderadt, men i det senare, eller då sådant med säker fördel för Hospitalet ej kunnat verkställas, har vänlig öfverenskommelse träffats om besittnings-rätten emot olika vilkor, men merändels alltid emot en recognition, beräknad efter 3 procent af köpe-skillingen; och å denna recognitions-beräkuing har Directiouen öfver Hospitalet, uti underdånig Skrifvelse af den 7 Junii 1813, anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction. Enär nu Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Bref, af den ai Julii nyssnämnde år, uttryckligen förklarat Sitt Höga Bifall till den af Directionen sålunda gjorde underdåniga anhållan, i afseende på alla de hemman, vid hvilkas försäljande Danviks-Hospitalet eger lösningseller options-rätt, och hvilken lösningseller options-rätt Utskottet anser vara desto billigare, som, å ena sidan, hemmanen blifvit donerade till upprätthållande af en välgörande Inrättning, och, å den andra, hvarken köpare eller säljare böra eller kunna sakna kännedom om de onera, som med besittningen af Danviks-Hospitals hemman äro förenade, en kännedom, hvarefter vilkoren i tillgörande afliandlingar kunna på förhand Besv. och Oecon. Utsk. Vilde.
17) funnit sig böra föreslå såsom garanti, ”att Bankens metalliska ”cassa ej får bibehållas i lägre förhållande mot sedelstoc”ken, än som 2 till 5.” När man nu besinnar, att af den reella fonden ingen skilling kan utgå, utan att deremot svarande sedlar ingått, att följaktligen proportionens antagna fall till 2 mot 5 förutsätter en förminskning i sedelstocken af ej mindre än 11 millioner, samt att det utgångna silfret liar vägen öppen till verldshandeln och jemväl utvandrar till infriande af de sedlar, som finnas i Finland och andra orter utom Riket; så synes den indragning, som är föreslagen att då börja i lånerörelsens förminskning, sannerligen icke försätta Utsk:s förberörde uppmärksamhet i särdeles fördelaktig dager. Ingen magt gifves, som kan hindra innehafvaren af Bankens sedlar att fordra deras inlösen, och att då sätta en gräns för reella fondens utsläppande dertill måste således, för att icke innebära ett afbrott i realisationen, böra förstås endast på atne sätt, det ena, att alltid anskaffa en motsvarande metallisk förstärkning, och det andra, att utan utvexling indraga en så stor andel i sedelstocken, att proportionen derigenom återkommer; och beklagligen ligger den sednare utvägen föreskrifven, då (pag. 20) föreslås, att ”Banken må, då så nödigt finnes, förminska, till större eller i68 Den 5 Maj e. m. ”mindre del, sina utelöpande sedlar,” hvilket kan, när som helst, verkställas medelst inskränkning i discontrörelsen. Annat är likväl att realisera en sedelstock, hvarigenom silfret i rörelsen ersätter sedlarna, och helt annat är att genom indragning borttaga sedlarna utur rörelsen.
Är den erbjudne Panten förut behäftad med BancoLåri, skall med uträkning från Banken styrkas huru mycket derå återstår, så till Capital som uppj lupen ränta, pligtig förete behörig Domstols samt Landsr Contoirs eller Förmän* bevis, att han ej äc uppbördsman eller Fö. reståndare för Magaziner eller Fattiginrättningar, eller om han tillförene haft upp^ börd, eller så beskaffad befattning om händer, att han för densamme fullkomlig reda gjort, och derföre på intet sätt häftar, samt att han ej är Förmyndare, eller har för barna-arf att ansvara, ej eller häftar för någon annan skuld, hvarigenom Cassans Inteckningsoch Förmonsrätt kan göras stridig, eller dess sä-! kerhet vara något äf^ ventyr underkastad. 9.0. Är den erbjudne Panten förut behäftad med Bancolån, skill med uträkning från Banken styrkas, huru mycket derå återstår, så till Capital som upplupen ränta. ) 5o o Den 19 Julii f. m. 10:0 Lån på omyndigs fasta Egendom skall ej mindre Förmyndareförordnandet, än ÖfverFörmyndarens eller behörig Domstols samtycke till Lånet in - gifvas. lito. Skulle panten vara Lagstånden uti Lånsökandens hand, eller Fasta derå hunnit ■utfärdas, styrke då med Fångesmans serskildta egenhändiga och bevittnade qvitto, att köpeskillingen blifvit till fullo gulden, och någon Skuldsedel derföre ej utgifven. 12:0. Då lånen beviljas i pant, belägen 1 andra än de tre uti 2 § uppräknade Län, så observeras att Borgesskfift för räntans erläggande äfven bifogas. 10:0. Söker Förmyndare Lån på omyndigs Fasta Egendom, skall ej mindre Förmyndare-förordnandet, än ÖfverFörmyodarens eller behörig Domstols samtycke till Lånet ingi f v as. tito. Låntagare utom Stockholm Stad eller Län, ställe för räntebetalning sådan borgen som i 2:dra §. iöreskrifves. t Dan lq Julli t. m* So I 5 §•
Förordningarne den 22 Juli 1803 och 20 September 1815 samt Kongl. Brefvet den 10 April 1810 och KammarCollegii derpå grundade Kungörelse den 3 Maj samma år, sådana räntepersedlar, som icke utgå i brutna stycketal, kunna af räntetagare utfordras eller af räntegifvare uppsägas till leverering in natura, äfvensom dagsverken på lika sätt å ömse sidor uppsägas till fullgörande, såvida räntegifvaren bor inom en mil ifrån det ställe, der de skola förrättas, med undantag likväl för de fall, der annorlunda är serskildt stadgadt och dagsverken genom contracter disponeras, i hvilka händelser dervid förblifver, intilldess efter dylika contracters upphörande ändring kan vinnas. Staten, som redan förut i 103 allmänhet icke begagnat uppsägningsrätten i afseende å andra räntor än spanmål, har dock, enligt Kongl. Brefvet den 13 Mars 1830 och StatsContorets derpå grundade Cirkulär den 29 October samma år, frånträdt rättigheten att denua räntepersedel in natura utfordra och medgifvit, att den får af de skattskyldige lösas med penningar efter markegång utan forsellön; hvarjemte bör anmärkas, att, jemlikt Kongl. Brefvet den 5j November 1842, tiondegifvarne i Skåne blifvit förklarade berättigade att efter markegång med tillagd forsellön lösa kyrkornes behållna tiondespanmål. Med afseende å ej mindre de svårigheter, som lcvereringsskyl*7. ?• I^öruit fyndigheten in natura medför, än de olägenheter, som uppkomma deriförändring, genom, att med nu gällande stadganden utskylderna högst betydligt stegras vid missväxtår, då de skattdragande naturligtvis hafva minsta tillgängarne alt dem utgöra, hafva flera förslag tid efter annan blifvit väckta till förändring uti nämnde stadganden och hvilka Comiterade anse sig böra, till upplysning vid denna frågas behandling, här omförmäla.
— Och hafva, till vinnande af redighet och lätthet vid granskningen, Utskotten ansett lämpligast, att serskildt för hvarje § i Stadgan upptaga alla deremot förekommande anmärkningar, beledsagade omedelbart derefter med Utskottens yttranden deröfver. Varandes anmärkt mot i Cap. i — 3 §§ af Erik Svanberg frän Vester-JSorrlands Län: alt fördelarne af förut 11 Lagsamt Allm. Besv. o. Occ. Ulsh. Bet. N. o 8. oskiftade eller ock redan skiftade, men sammanblandade egors utbrytning i så stort sammanhang belägenheten, utan någon delegares förfång, kunde medgifva, vore genom 73 § af 1783 års Storskiftes-Förordning behörigen vårdade och iagttagne. samt alt stadgandet, det skifte på en delegares begäran får ega rum, ehvad egorna förut blifvit Storskiftade eller icke, skall vara för Norrland olämpligt. Af Johan Andersson från Upsala Län, med hvilken Anders Andersson frän samma Län sig förenat: att icke jord eller hemman, som i Byalag ligger, må undergå laga skifte, förr än så många af Bya-laget eller egare af hemman derom sig förenat, så att den eller de, som söka laga skifte, ega pluralde" i By eller hemman. Af Lars Larsson från Skaraborgs Län och Eric Paulsson från Elfsborgs Län, att 3 § i förevarande Capitel borde hafva följande lydelse: ”vill någon, som hemman ”eller hemmansdel inom By eger, laga skifne erhålla, sammankalle då Byamän, hvilka hemman eller hemmansdel ega, alt häröfver höras, och gälle då de flestes röster, ”antingen till bifall eller afslående”. Af Olof Olofsson från Örebro Län: att laga kraftvunna Storskiftes-delningar, som Lagsamt Allm. Besv. o. Occ. Utsk. Bet.
För närvar, finnes, sedan BondeSt. frångått sitt beslut och med BorgareSt. instämt i Den i3 N«» e'ro ber. bestämmande af summan 6^/\,i66 r:dr 3a sk., ingen annan utväg, än att, likasom PresteSt., bifalla voler: $-propositionen. Den uti denna punkt i utlåt. N:o 3oi föreslagna voler :s-p ropos. upplästes. Hr Lefren: Det kan icke anses vara BondeSt. förment att förklara sitt beslut. Jag tillåter mig således icke något slags anmärka, deröfver, utan betraktar frågan i det skick, som densamma genom denna förklaring erhållit och tillstyrker således bifall till voter;s-propostn. Den föreslagna voter;s-propos:n blef af R. o. Ad. godkänd. Yttrandet öfver 32:dra punkten upplästes. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt PresteSt., med bifall till Utskts hemställan, ansett voterts-propostn böra förfalla, i öfverensstämmelse med Ståndets vid dylika frågor fattade beslut; BondeSt. hade vidblifvit sitt förra beslut och alslagit inbjudningen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt R. o. Ad. funne hurusom denna puukt icke innehöll någon hemställan till R. o. Ad., hvarföre, efter Hr Landtm:s tanke, Ståndet icke hade annan åtgärd att vidtaga, än att lägga yttrandet i denna del til! handlingarna; hemställande nu om R. o. Ad. behagade vidtaga en sådan åtgärd, Ropades ja. Utskts yttrande öfver 35tte punkten upplästes. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att PresteSt., under åberopande af beslutet vid 4> 21 j 2d, 26, 28 och 2g punkterna, ansett den här föreslagna voterts-propostn böra förfalla; BondeSt. hade icke ansett denna punkt erfordra någon åtgärd.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att till ConstitutionsUtskottet borde, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, hänvisas den af Herr Uggla, Göran Gustaf, med flere, framställde anmärkning, att tryckfrihetsmålen fortfarande måtte pröfvas af en Jury eller Nämd, med den organisation, som i 5 § af nu gällande Tryckfrihetslag är före skrif - Den a7 Jan uari i e. m. 97 skrifven, och att följaktligen de stadganden i nämde §, hvilka angå denna Nämds omfattning och föremål, äfvensom rättegångssättet i öfrigt, må oförändrade bibehållas. Hopades starka Ja och Nej. Grefve Frölich > David > anhöll om Votering. Hvarefter Hans Excellence Herr Gref* ven och LandtMarskalken framställde följande voteringsproposition: Den, som anser den af Herr Uggla, Göran Gustaf, framställde anmärkning r Att tryckfrihetsmålen måtte fortfarande pröfvas af en Jury eller Nämd, med den organisation som i 5 § af nu gällande Tryckfrihetslag är föreskrifven, och att följaktligen de stadganden i nämde §, hvilka angå denna Nämds omfattning och föremål, äfvensom rättegångssättet i öfrigt, må oförändrade bibehållas; böra förklaras utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, samt på sådan grund till ConstitutionsUtskottet hänvisas, voterar Ja; den det ej vill, voterat Nej; vinner Nej, kommer Herr Ugglas ofvanberörde anmärkning att förfalla. 59 H. 1 98 Den 27 Januarii c. m. Hvilken voteringsproposition afRidderskapet och Adeln godkändes samt derefter anslogs. Voteringen börjades kl. ett quart till 7 eftermiddagen; och befunnos, efter voteringens slut, klockan ett quart till 8 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 98.
Skrifvelse, N:o 76. get upptagna arbeten, å hvilken anhållan Länsstyrelsen för egen del, såväl i ena som andra afseendet tillstyrkt nådigt bifall. Vid detta ärendes föredragning den 27 Maj 1864 hade Eders Kongl. Majit, jemte det tomtregleringsplanen blifvit fastställd att bringas till verkställighet i den mån sådant utan förnärmande af enskilds rätt kunde ega rum, med afseende å de stora och kännbara förluster som drabbat köpingens innevånare, samt svårigheten för dem att under dåvarande förhållanden bekosta hela den för regleringen erforderliga summa, och då Ronneby köping i folkmängd och rörelse vore fullt jemförlig med flera bland rikets städer, hvilka vid inträffade större eldsvådor blifvit med bidrag af allmänna medel hugnade, i nåder beslutat, att till Rikets Ständer aflåta Proposition om anvisande af ett bidrag utan återbetalningsskyldighet för nämnda ändamål till belopp af 30,000 Riksdaler, med vilkor att den ifrågasatta vattenledningen blefve utförd på ett för dess framtida vidmagthållande betryggande sätt genom användande dervid af jernrör, samt att utläggning och planering af gator och allmänna platser verkställdes under ledning af sakkunnig person. Tillika och på det köpingens reglering måtte kunna så skyndsamt som möjligt bringas till stånd, har Eders Kongl. Majit anbefallt Statskontoret att efter reqvisition af Länsstyrelsen i Blekinge län inom förenämnda belopp af 30,000 R:dr, i mån af behof förskjuta dertill erforderliga medel, så framt köpingens innevånare på kommunalstämma åtogo sig att, för den händelse Rikets Ständer skulle föreskrifva återbetalning af större eller mindre del af det sålunda förskjutna beloppet, kommunen då skulle detsamma återgälda å de tider Rikets Ständer kunde finna skäligt bestämma. På sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, har efter det så beskaffad förbindelse blifvit af köpingens innevånare vid kommunalstämma ingången och till Eders Kongl. Majis Befallningshafvande i Blekinge län aflemnad, hela det anvisade beloppet, 30,000 R:dr, blifvit i Statskontoret lyftadt.
Om man skrifver lagar på så sätt, komma utan t.vilvel antingen många personer att blifva narrade, eller cck svara försträck - Den 17 Juli. i SS ningsgifvafe, ifall de äro försigtiga: »Vi lemna inga penningar förrän tinget blifvit aflyst»; och då har man ju icke en gång denna så mycket omordade vinst i afs:de å tiden. Hvad har raan vunnit ? Intet. Här har vidare blifvit anfördt, att då vi nu äro på väg att erhålla en ny förmånsrättslag, så böra vi äfven i sammanhang dermed antaga detta stadgande. Om man ock vill antaga alla i öfrigt föreslagna nya gg, som ändra 17 kap. HandelsBalken, tror jag likväl icke, att det är nödvändigt att derför bestämma förmånsrätten efter den dag, då inteckningar i fäst egendom å landet sökas; utan fortfarande blir jag af den tanke, att denna förmånsrätt, såsom hittills, kati och bör beräknas tfter tinget, intilldess sådane förändringar i sfadganderna om lagfart kunna ega rnm, sora bringa föreskrifterna om intecknings sökande och lagfart i full öfverensstämmelse med hvarandra. Fattas ett beslut om lagförändring i begge dessa delar, vill jag ock genast medgifva förändring i alside å förmånsrätt för inteckning; meri, — först och sist —, konseqvens i dessa fal! uti lagstiftningen är oundgängligen nödig. Slutligen och då jag tagit mig friheten andraga, att det fordrades någon kontroll, huru inteekuings-ärenden komma att behandlas vid häradsrätterna, enär personers vä! och ve skulle blifva beroende af, huruvida inteckningar under rätt datum infördes i iuteckningsprotokit, har ninn emot mig anmärkt, att det icke heller för uärvide gifves någon kontroll, luiru domböckerna föras. Detta är väl sanning; meri skiilet till nämnde förlnde är, att någon sådan kontroll hittills icke varit af behofvet påkallad.
O O ts! £o ~ 0 Puks-Ståndens Beslut yr n ^ PaCJ Cfq CO s. o < <-a o Cf5 co’ So {3 P P-> Cl. 0 0 V. 0 ti. • aq ce 0 n rr Ridd. 0. PrcstcBorgareBonder s NuT JN:o Pag. Adeln. Ståndct. Ståndet. Ståndet. N:o §• Sollefteå Kronoforss laxfiske; se Arrende. Spanmäl; se Bcvillningen af Stora Sjötullen. se Undsättning. om rättighet för Hernösands kyrka till de 124 tunnor, som nu, under benämning Domky rkotu rinör, gä från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka , , , , , , , 8 34 1-8 å. V 34 k. I 34 „ transport och förhållning deraf för garnisonerne i Rikets städer och fästningar; se Hufvud-Tite], Tredje, Nio 81, pag. ly. dito dito för Flottan; se Anslag 5i; Hufvud-Titcl, Fjerde. forssling deraf; se Kronoskjuts. Span malsförra d: om inrättandet af enskilda sådana 4 i Riket,,, , ,,,, , , , , 4 2 1.3 i i-i3 b. t 34 b. v 34 b. v 34 1». y 34 Spanmals-magasiner Kronans! TjcnstcmUnnens dervid aflöning; se Stats-Contoret. Spanmälsrånla: om lösen utaf den, som utaf Lunds Domkyrkohemman utgår ,,,,,,, 8 — 96 1, 2 b. t 34 b. V 34 b. v> 34 b. v 34 Spanmäl-sräntoVj Kronans; i afseende å levercringen 45-5o och förvaltningen deraf Sfm uma Isskuld: om eftergift deraf; se Magasinsfon4S 4 I 274 a. fl 34 k. n 34 k. 11 34 b. n 34 173 20 den, den Allmänna.