Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
429 vid frågans behandling ej mindre hos kommitterade för fa t tigvårds-ärendena, än ock hos Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag, gjort sig gällande, hafva Rikets Ständer underdånigst föreslagit, att, med frånträdande af de grunder, hvarå den utfärdade förordningen i dessa delar hvilar, de principer, hvilka af ålder inom riket varit gällande och vid nämnde riksdag af Rikets Ständer godkändes, måtte härutinnan varda bibehållna. Det af Rikets Ständer uti 20 § 3 mom. föreslagna tillägg afser det förhållande, att barn, under 15 år, blifvit öfverlemnade till vård och tillsyn af andre än de deruti uppräknade personer, i hvilket fall enahanda påföljd för den omnämnde förseelsen lärer böra äfven för desse personer ega rum. I öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit yttradt, hafva Rikets Ständer uppgjort efterföljande förslag till ändringar itti serskilda §§ af Kongl, förordningen om fattigvården i riket; anhållande Rikets Ständer i underdånighet, det E. K. M., i den nion samma förslag gillas, täcktes, genom utfärdad författning’, i nåder stadga, att omförmälda §§, i enlighet dermed, måtte erhålla en förändrad lydelse. Underdånigt förslag till ändringar af följande SS och mom. uti Kongl, förordningen om fattigvården i riket af den 27 Maj 1847» § 3. 2 morn. Inom hvarje fattigvårds-samhälle skall finnas en fattigvårdsstyrelse. k landet utgöres denna styrelse af sockne-nämilden, uti hvilken kyrkoherden, äfven om han icke är vald till ordförande eller ledamot i nämnden, skall, å embetes vägnar, såsom ständig ledamot deltaga vid behandling af de frågor, som tillhöra fattigvården. Kyrkoherden kan ock, på bestämd eller obestämd tid, af socknestämma väljas till ordförande 1 fattigvårds-styrelsen. För stad utses sådan styrelse i den ordning, hvarom antingen redan kan vara bestämdt, eller kan öfvenskommas, eller framdeles kan blifva föreskrifvet. §7. 3 morn.
Likväl synes det, sorn detta ämne icke ligger doldt för mensklig forskning; men att i dess utredning sannolikt erfordras helt andra kun-kaper och åtgärder ändem, RiksensStänder kunna äga och vidtaga, i anledning hvaraf jag vördsamt vågar framställa motionen N:0 8- Den nationalkraft fjäg talar om den materiella, beräkneliga) som hvarje nation kan och bör under näringars flor och nationens industriella fortgång till cultur, taga från kärnan af sitt inre lif för att försäkra sig om ytans yttre oberoende, är en uppsatts, uti hvars upplösning månglalldiga betraktelser ingå af den djupaste art. Men detta resultat må hvila på Statsekonomiska grunder ensamt, eller tillika bero uppå det sätt hvarpå tnägtiga Folkslag under något visst tidehvarf verkställdt upplösningen af denna fråga; så synes mig likväl denna upplösning kunna antagas såsom på ett eller annat, hurusom hälst gifvit, sätt 95& Deri 28 Fchruarii, fullbordadt; och först derefter vidtager deä Krigsvetenskapliga behandlingen. Jag föreställer mig att Svea Rike på grund af dess inre styrka han, eller på grund af dess yttre belägenhet samt Europeiska magterhas skick i närvarande tid i detta hänseende måste uppställa en krigsmagt till länds och sjös af viss styrka; då vidtager, säger jag vördsamt, krigiske reflexioner, ty jag frågar: huru skall denna försvars-styrka vara sammansatt öå, atS den under minsta möjliga ansträngning af nationalkraft i fred, uttrycker den högsta möjliga nationalkraft 1 krig? Frågan har både sin ideella Och materiella sida, den kan i det förra hänseendet icke medelst ziffror ställas i räkning, ty krigarens mod och härförarens snille framkallas icke af sold eller hvilken yttre bevekelsegrund som hälst, storverk utföras ej med armars antal, utan andans kraft. Jag vet ingen herrligare tanka, då jag kastar min blick på mitt fosterland, dess glesa befolkning, motsträfvigfi natur, vidsträckta gränsor, och mägtiga grannar! men oagtadt nationens ideella kraft icke kan ställas i räkning, måste den likväl framför allt tagas i betragtande vid frå-; gans utredning.
Då den förlust, sorn sålunda drabbat RiddarhusCassan och Stjernereutzska fonden icke kunnat förutses, utan först genom UofRättens Dom i Concursen och den derpå följde försäljningen utaf Ruds Hemman, blifvit uppenbar; och de Ledamöter, hvilka på den tid lånet be - IBO Ven II Augustif.m. viljades, suttit i RiddarhusDirectionen, emellertid till största delen genom döden afgått, och i öfrigt för deras förvaltning af Riddarhusets angelägenheter vid 1817 oell 1818 årens Riksdag, efter RiddarhusUtskottets tillstyrkande, erhållit ett så beskalfadt förklarande af Ridderskapets och Adelns välhehag, som alltid varit såsom decharge ansedt, återstår för nuvarande Riddarhus Utskottet, i afseende på sjelfva målet, icke något vidare att tillgöra, än att förhållandet hos Ridderskapet och Adeln anmäla. Härefter har hos Utskottet uppstått fråga, huru med förlusten, som härigenom uppkommit, borde förhållas. För den del af lånesumman eller 2000 R:dr jemte ränta, sorn af RiddarhusCassan utgått, anser Utskottet någon ersättning icke kunna komma i fråga, enär de öfverskott, som genom capitationsafgiften eller annorledes tilläfventyrs framdeles skulle kunna vinnas, och under namn af ersättning för den timade förlusten till RiddarhusCassan ingå, i allt fall bör komma nämnde cassa till godo; men hvad åter angår den summa af 5ooo R;drs capital, som af framledne HofRättsRådet Stjerncreutz’s Testamentsfond utgått, har t tskottet funnit det vara en både på rättvisa och hedersptigt grun. dad skyldighet å Ridderskapets och Adelns sida, att så föranstalta, det denna summa blefve fonden^godtgjord.
Ständernes sammanträde på ett rum, endast för föredragningen, och hvarvid det naturligtvis ankom på hvarje Riksdagsmans eget godtfinnande, att sitt yttrande der afgifva, eller dermed innehålla, intilldess afgörandet inom Städet förekom, efter Herr Friherrens tanka, icke kunde innebära någonting stridande emot Riksdags-Ordningen; men om någon betänklighet deremot skulle förefinnas, så syntes den kunna lätteligen undanrödjas derigenom, att motionen härom ingifves till nuvarande Constitutions-Utskott, för att vid denna Riksdag discuteras och genast i början af nästa Riksdag antagas. — Varande af Herr Grefve Cronhjelm hemstälidt, dels om icke den föredragning inför Rikets Ständer, som Herr Friherre Boye föreslagit, kunda lämpligast ske genom Rikets Ständers Justitice-Ombudsman, —> hvilken mening jemväl Herr Friherre Ehrenborg bi träd t, dels att Lag-Utskottet måtte föreslå en punkt i Justitiae-Ombudsmans-Lnstructionen derom, att Justitie ombudsmannen borde specielt använda sig för det nya Lagförslaget. —• Uti nyssomförmälde ämne, elier i afseende å sättet, hvarpå ifrågavarande slutliga granskning borde verkställas, har Herr C. P. Törneblad, jemte erinran, att han ansåg principfrågorna ej lämpligen kunna företagas lill serskildt pröfning, utan böra behandlas i sammanhang med sina detailer, emedan priucipförändringens alla följder ligga i Lagfor - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 8t. 5 slagen åskådlige, förmält sig hysa den mening, att sakens förberedande borde och kunde i vanlig ordning ske genom Lag-Utskottet, men att, då pröfningen i Riks-Ståndens serskilda plena skulle medtaga hela tiden för andra Riksdagsgöromål, det syntes mest lämpligt, att ett förstärkt Lag-Utskott, eller en stor Nämnd finge, med Rikets Ständers rätt, besluta.
den ström af främlingar, som mellan 10 — 1 2 göra sin visit i villa Wahnfried, och hvilken mottages af en eller nere af döttrarna. Efter frukosten far hon direkt till teatern, där hon sedan tillbringar sin dag till föreställningens slut klockan tio till half elfva på kvällen. Under andra pausen, hvilken räcker en timme, ger hon hvarje dag middag, vanligen för ett större antal inbjudna, i salongen, innanför familj elogen (en del af det s. k. Fiirstengalerie), och efter föreställningens slut samlas i de flesta fall några af de intimare vännerna i villa Wahnfried. D e dagar, då iDgen föreställning äger rum, upptagas regelbundet af större eller mindre tillställningar, hvarje lördag af stor soiré i villa Wahnfried. Wagner, den store tondiktarens änka och verkställarinnan af det testamente han i Bayreuth skänkt samtidens konst. Herrn är i förra fallet hofkapellmästaren i Karlsruhe, Felix Mottl, som omedelbart beger sig ned i orkestern för att dirigera, i senare fallet kammarsångaren A l b. Fuchs från Mtinchen, öfverregissören vid årets festspel, och hvilken alltid under föreställningen har sin plats vid fru Wagners sida. Om någon ledning kan sägas vara rent personlig, så är detta visserligen fallet med fru Cosimas ledning af festspelen. Med spänd uppmärksamhet följer hon hvarje föreställning från början till slut, och man ser henne därunder ofta hviska med Fuchs, som då lika ofta gör en anteckniag i den textbok han har i handen. Och innan föreställningen börjar klockan fyra, har hon redan tillbragt minst tre timmar på teatern för att öfvervaka allt, att ej tala om att hennes förmiddagar dessutom i regeln äro upptagna af partiella repetitioner med solister eller kören, vid hvilka hon aldrig felas. Ingen detalj undgår henne, för allt räcka hennes tid och hennes skarpa blick till, och för Bayreuth är ju också ingenting godt nog: intet är så fulländadt, att det ej kan göras ännu fullkomligare. För en och annan lär väl den envåldsmakt, med hvilken hon leder festspelen, vara mindre angenäm.
Rörande ändring i ansvaret för Fylleri och Dryckenskap, Rörande Forum för Mål, sorn angå fylleri och oloflig försäljning af Bränvin, Romm och Toddy. Oeconomi#,- Utskottets; Angående Utskylderngs förhöjande för idkande af Spannmålsoch Victualie-Handel å Landet, Angående åtgärder till förekommande af yärfvade Krigsmän och Handtverks-Gesällers kringvandrande i Landet. Angående medel till öfverflödets hämmande» Constitutions■ Utskottets: Angående förändrad Redaction af 7 §. Re? gerings-Formen. 348 Dm 25 Aprtt. Angående ändringar i 3g §, ‘Riksdagsordningen. Angående förändring i 44 §. Riksdagsordningen. Angående Redactions-förändring i 61 §. Regerings-Formen. Af samma dag: Med underrättelse att Borgare-Ståndet tägt till Handlingarne följande Betänkanden, nemligen: St ats-Vt slottets l Angående bidrag »f Allmänna Medel till Isländska Handskrifters öfversättande på Svenska Språket, Angående RjSts-Rådet Friherre Adler Salvi i Arfvingars underdåniga Kronofordran. Lagsamt OeconomieE-Vts^ottenSi Om skyldighet för Privilegierad Jord, att deltaga uti Tingshus, och Prestegård® byggnad. Angående ändring i Författningarne om väglagning. Om indelning af Byvägar till underhalt lande. Dm 25 Aptit. 349 - "" # Angående befrielse från erläggande af. Brandstod. Oeconomice-Vt skottets: Om befrielse för gifta Personer från Be« väringsskyldigheten. Om uppkörande i vissa fall af Dykerioch Bergnings - Compagniets befattning med strandat Skepp och Gods. V Om Westmanlands Regementes befrielse från Arbetskommendering vid Götha Canal. Från Hedervärda Bonde-Ståndet:
ska menuetten, som var för långsam för oss, Alla — nästan utan undantag — älska vi och fordrade en fin skola, en utvecklad smak, dansen och hängifva oss deråt med nöje, och grace och behag; vi ha till och med i det om vi sakna förmåga, om vi ej lärt oss konnämaste öfvergifvit den engelska » The Laneers » sten, så lida vi deraf och afundas de lyckliga, — som uuder andra kejsardömet i Frankrike som med rosiga kinder och strålande ögon svänga dit införd af dansläraren Laborde — stod så om efter musikens eggande toner. högt i flor under namn » Les Lanciers », derför Böjelsen för dans ligger i vår natur, efter att den fordrar samma egenskaper som mesom vi omedvetet, af oss sjelfva, alla kunna nuetten, om än icke i så hög grad. dansa, likasom vi t. ex. alla kunna simma. Det Hvad ha vi då qvar? är blott väckandet och uppöfvandet af den Jo, den tyska valsen, den böhmiska polkan, latenta förmågan, som fordrar en annans ingripolka-inazurkan från samma land, galopp och pande, undervisning. slutligen Franeaisen, som ursprungligen är en Dansen är ytterst ett utslag af vår musiengelsk folkdans (country-dance) fast sedan 1710 kaliska instinkt. När vi höra musikens toner, begagnad i Frankrike. känna vi ett oemotståndligt begär att omsätta Det är ju det hufvudsakliga af hvad som tonen i rytmisk rörelse med vår kropp. Vi dansas på våra baler. vilja göra tonen, som genljuder för vårt inre, Och det kunde vara nog! Men huru dansas de? åskådlig genom vårt yttre. Låtom oss gå in i danssalen; vi smyga oss Så uppkom dansen, hvilken ursprungligen upp på läktaren för att i lugn åse dansen om utgjordes af enformiga vaggande rörelser af det är i en offentlig salong, eller placera oss öfverkroppen, hufvudet och fötterna efter en i en dörröppning, om det är i en privat våning gifven melodi, åskådliggörande dennas karaktär ungdomen nu tumlar om. antingen sorgset-monotont eller gladt-omvexlande. Det är en vals man spelar upp.
Jag skulle tro alt när denna fråga föredrogs inom StatsUtsk., och den nya roteriugsgrunden befalis felaktig och bristfällig i afseende pä en stad i Riket, Utsk. bort finna samma anledning till förändring deruti i afseende på Rikets öfriga städer, som Utsk. säger sig hafva funnit i afseende pä Fahlun. Jag ber blo(d att för Ståndet få framställa, att Sveriges städer äga omkring 03,000 tunnland jord, hvaraf Slockholm icke äger mer än bestående i bara gråstensklippor, hvaremot den jord, som tillhör de öfriga städerna, är den mest fruktbara, som Sverige äger. Dessa 63,000 tunnland borde, om de rätt värderas, nära nog bära hela bätsmansroteringen af något öfver 800 man. Genom den nya grunden för roteringen har uppkommit en bevillningssumma af 377,819 r:dr 21 sk. 11 r:st., på hvilken hela roteringen blifvit fördelad. Derigenom har Stockholms stad ensamt erhållit 437 båtsmän, och alla Den 9 April e. m. 201 alla de andra städerna tillsammans resten af de 879. Således äger Stockholm i det närmaste sä, som jag nyss sade, hälften af hela denna rotering. Nu har Fahlu stad klagat öfver, att den har en allt för hög rotering, nemi. 7 båtsmän. Det linnes likväl andra släder i Diket, som synas jemngoda med Fahlun, eller kanske lill och med mindre i rörelse och egendom, hvilka äro högre roterade. Jag vill t. ex. nämna Ystad, sorn har 9| båtsmän, Carlshamn med 10J båtsmän, Borås med 8j båtsman; men hvad som synnerligen tyckes bevisa alt denna rotering är oriktig år, att, om man jemför Götheborg med Slockholm, sä linner man, all Götheborg äger 80| båtsmän, dä Stockholm äger 437, ehuru Götheborg med en folkmängd af $ mot Stockholms, hvilken lill det mesta är sysselsatt med borgerlig näring, icke för sin näring skallar mera än 25.350 r:dr, under (let alt Slockholm skallar 134,9S3 r:dr.
I främsta rummet må härvid nämnas att, då flyttningen af Statens arkiv och den mängd för det allmänna, likasom för enskilda, dyrbara handlingar, hvilka derstädes förvaras, onekligen är en åtgärd af särdeles grannlaga och besvärlig beskaffenhet, ingalunda jemförlig med förändring af lokal för andra embetsverk, och då följaktligen måste vara angeläget, att sådan flyttning, hvarvid tillfälligtvis kan uppkomma oersättlig skada eller förlust af handlingar, och hvilken dessutom alltid medför en O O 7 ej ringa kostnad, må för framliden i möjligaste mån undvikas; så bör det ock, vid anskaffandet af nytt hus för Riks-arkivet, vara af hufvudsaklig vigt att tillse, att den nya lokalen må blifva under en längre tidrymd för sitt ändamål tillräcklig. Nu är likväl utredl, att det sä kallade Geijerska huset, efter dess utvidgning och förändring, enligt den uppgjorda planen, kan för en tid af ej mer än omkring 40 år lemna erforderligt utrymme för Riks-arkivets handlingar, och detta endast under den förutsättning, att alla de Arkivets samlingar, som för närvarande förvaras i Kongl. Slottets vestra källarhvalf, få fortfarande derstädes inrymmas. Om äfven sådant framgent kan låta sig göra — hvilket i E. K. Maj-.ts nådiga Proposition icke blifvit bestämdt uppgifvet — Expeditions-Utskottets Förslag till underd, Skrifvelse N:o i 92. 79 så är dock handlingarnes förvarande på delta osunda ställe, der en besökande knappast kan utan lära lör helsan någon längre slund uppehålla sig, att anse blott såsom en nödfallshjelp; och vore det utan tvifvel vida ändarnålsenligare, om en nj lokal, som inom kort måste för arkivet anskaffas, komme att innefatta tillräckligt utrymme för alla dess nuvarande samlingar, äfvensom för den tillökning deruti, som under en längre tidsföljd kan vara att emotse, så att icke förnyad flyttning behöfde påtänkas åtminstone ej förr än i en mera aflägsen framtid.
Man behöfver blott besinna, att det var en tid då Sveriges hela bevillning mad Fin' lands inberäknad ej var större, jag finner för min del orimmeligt att Sverige under sina betryckta omständigheter, skall underhålla en så Den 24 Fehruarii. 701 kostsam Minister-Stat och föreslår derföre att alla Ministrar indragas utom vid Hofven i London och Petersburg: att de diplomatiska affairerne på alla andra ställen förvaltas genom Chargé d’Affaires eller Consuler, och då Statsförfattningen så länge sett sig beröfvad sine Ministrar eller sine ovillkorligt föreskrifva ansvarige Stats-Secreterare, och det som jag befarar, utan någon åsyftad besparing för StatsCassan, så synes mig indragningen af våra kostsamma ministerposter vid de främmande Hofven, icke vara någon hvarken obillig, ogrundad eller onyttig fordran; jag anhåller således om Remiss af detta mitt Memorial, till Stats-Utskottet, samt om dess meddelande till de öfrige medstånden. Friherre Tolly Gu fl af: Då jag uti föregående Plenum anmält mig för att inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt andraga mina enskilta tankar rörande förlägenheten som uti allmänna rörelsen vållar aftynande, dess grundorsaker och botemedel i enlighet med hvad Herr von Becker, Friherre Sture och Grefve Hård i samma äm: ne värdigt och med stämpel af sann fosterlandskänsla fratnstält, och tiden då icke medgaf detta, har jag efter gifven anledning genom Friherre Stures motion med mycken uppmärksamhet genomgått den af Friherre Björnstjerna i denna för fäderneslandets räddning ur Dm 24 Februarii, Vådan af detta aftynande tillstånd särdelses grundliga med kunskap och sakkännedom utförda afhandling. Glad att i det hufvudsakligaste häruti dela Friherrens tankar, anhåller jag att min motion i detta afsende må upptaga nämnde Friherres serskildta betänkande afgifvet vid FinanceComittéen och nndviker då detaiilen af alla motiver hvarpå mine åsigter sig förnämligast stöda för att dermed icke 0- nödigt upptaga Höglofl.
Det var ett hjul, som oupphörligen gick rundt; då det vände sig, lyste ekrarna som eld, och värme och ljus utgingo därifrån. Kevenhüller hade gjort en sol. Då han kom ut ur verkstaden med den, blef natten så ljus, att sparfvarna började kvittra och molnen brinna till morgonrodnad. Det var den härligaste uppfinning. På jorden skulle ej mer finnas mörker eller köld. Det svindlade för hans hufvud, när han tänkte den tanken. Dagens sol skulle fortfara att gå upp och ned, men då hon försvann, skulle tusenden och åter tusenden af hans eldhjul flamma öfver landet, och luften skulle darra af värme såsom på den hetaste sommardag. Då skulle man inbärga mogna skördar under midvinterns stjärnehimmel; smultron och lingon skulle kläda skogsbackarna året om; isen skulle aldrig binda vattnet. Sedan nu uppfinningen var färdig, skulle den skapa en ny jord. Hans eldhjul skulle bli de fattiges päls och grufarbetarens sol. Den skulle gifva drifkraft åt fabrikerna, lif åt naturen, som nu måste sofva från vår till höst, en ny rik och lycklig tillvaro åt mänskligheten. Men han visste väl, att allt detta var drömmar, och att skogsfrun aldrig skulle tillåta honom att mångfaldiga sitt eldhjul. Och i sin vrede och hämndlystnad tänkte han, att han ville döda henne, och så visste han knappt mer, hvad han gjorde. Han gick upp till manbyggnaden, och i förstugan tätt under trappan satte han ned eldhjulet. Det var hans mening, att huset skulle fatta eld och trollet brinna inne. Sedan gick han åter in i sin verkstad och satt där tyst lyssnande. Det blef rop och skri på gården. Nu började det märkas, att en stor bragd var gjord. Ja, springen, skriken, klämten! Nu brinner hon dock inne, skogsfrun, som ni bäddade på siden. Månne hon vrider sig i plågor, månne hon flyr undan lågorna från rum till rum? Ah, hvad det gröna sidenet skall låga, och hur flammorna skola leka i det strida håret! Friskt mod, flammor, friskt mod, fången henne, sätten eld på henne: häxor brinna! Frukten ej för hennes trollord, lågor! Låten henne brinna!
Hvad derefter anginge den föreslagna åtgärden att genom upptagande i Riksstaten af en del extra anslag bereda Stats-kontoret en stalsfyllnads-surnma till utgående från Riksgälds-kontoret, så bar Stats-kontoret visserligen ansett en så be skaffad utväg leda till det afsedda ändamålet att underlätta Stats-kontorets penningerörelse, men härvid fästat uppmärksamheten derå, att hinder för den af Revisorerne ifrågasatta anordning motte deruti, att uti den fastställda Riks-staten de beräknade inkomsterna vore alltför stora i förhållande till utgifterna; tilläggande slutligen Statskontoret att, under förutsättning att de större inkomst-titlarne i Riksstaten, hufvudsakligen tulluppbörden och bränvinsskalten, ut folie ungefär med de belopp, hvartill de af Rikets Ständer blifvit beräknade, Stats-kontoret trodde sig kunna antaga att efter den beslutade förändringen i sättet för bokföringen af bränvinsskalten, några vidare åtgärder för det dåvarande till beredande af ökad kassatillgång för Stats-kontoret icke vore af behofvet påkallade för att detta embetsverk skulle kunna fullgöra detsamma åliggande utbetalningar.
Den dyrbara uppsägningen af stycket är fullständigt ny beträffande så väl dekorationer som kostymer. Dekorationerna äro från Carl Grabows atelier och kostymvignetterna äro af hr Emil Ljung qvist, som äfven haft hand om alla de sceniska arrangementen för öfrigt. Vi måste emellertid uppskjuta ett närmare omnämnande till nästa veckas nummer, då detta presslades redan före premieren. Den österrikiske violinvirtuosen Marcello Rossi gaf i förening med den danska pianisten frkn Helga Thiess i måndags afton konsert å Musika liska akademiens orgelsal inför en talrik och, som framgick af det lifliga bifallet, tillfredsställd publik. Herr Rossi bevisade sig orkså vara en artist af rang med en högt uppdrifven teknisk färdighet och en fyllig, välljudande ton i sin ypperliga Stradivarius. Beethovcns Kreulzersonat, som inledde programmet, fick visserligen ett något ojämnt utförande — den andra satsen föredrogs bäst — men Bachs därpå följande air exekverades med storslagen och gripande bredd, I Wieniawskis polonäs och Paganinis rnoto perpetuo fick konst nären särskildt tillfälle att briljera med sin virtuositet, och i en graciös canzonelta debuterade han som kompositör. Fröken Thiess skötte vårdadt sin pianostämma i sonaten såväl som ackompagnementet och utfyllde programmet med ett par elegant föredragna salongspjäser. Hr Rossi gifver i dag fredag afskedskonsert i Musikaliska akademiens stora sal, äfven nu med biträde af frkn Helga Thiess. Hr Carl Carlander, den unge barytonsångaren, gaf i tisdags konsert i Musikaliska akademiens stora sal, som var ganska väl besatt. Hr C. har en präktig stämma och ett i allmänhet vårdadt föredrag. Han bör dock taga sig till vara för ett onö- digt forcerande af de högre tonerna, hvilket verkar störande. Alla de utförda numren hälsades med det lifligaste bifall, hvilket framkallade flere extranummer.