Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Myro visste om denne man, att han till kristendomen hade omvänt några av hennes djupast sjunkna systrar, och att han hade givit dessa kvinnor håg och berett dem tillfälle att träda in på en annan och bättre levnadsbana. Hans ädla och vänliga ansikte hade alltid behagat Myro, på samma gång som hon känt en hemlig fruktan för honom och undvikit, där hon kunde, att möta hans allvarliga, genomträngande blick. Även Teodoros igenkände kvinnan i den urblekta kitonen. Han hade sett henne strålande av glädje och hälsa, klädd i dyrbara kläder och buren av slavar i en gyllene bärstol. Hans hjärta beklagade henne icke mindre då än nu. Hetären övertygades snart, att hon ej var okänd för honom, ty han hälsade henne med hennes namn Myro, och då han på hennes ansikte upptäckte ett spår av sinnesrörelse, stannade han och öppnade med henne ett samtal. Det sätt, varpå Teodoros under detta samtal framställde sina frågor och besvarade Myros, var sådant, att det likt en magisk nyckel öppnade hennes hjärta för honom. Medan de vandrade mot staden, omtalade Myro såväl sin egen levnadshistoria som Rakels. När de kommit i grannskapet av långa murarne, åtskildes de, Teodoros för att gå till en sjuk medlem av sin församling, Myro för att ila hem och se, om icke Rakel under hennes frånvaro återkommit. Men dessförinnan hade Myro lovat Teodoros att följande afton infinna sig hos en ansedd och för sin välgörenhet bekant kristen matrona, vars namn och bostad hon kände. Där skulle hon åter träffa Teodoros. Skymningen var redan inne, när Myro anlände till sin boning. Kammaren var tom och intet spår visade, att Rakel varit där under hennes frånvaro. Men en stund därefter inträdde Myros granne, den välvillige snickaren. Hans ansikte var mycket blekt, då han frågade Myro, om hon ännu visste, var Rakel och hennes barn vore. Myro svarade, att hon förgäves hade sökt sin vän å Krysanteus' lantgård. - Och jag, som icke sökte henne, har likväl sett henne, sade snickaren. O, det var förskräckligt! Den arma kvinnan! Jag sade det likväl förut ... jag såg det på hennes ögon. Vaggan lär nog icke bliva färdig, ty hon behövs icke mer. - O, I gudar, vad säger du?
Sedan vvierinZen för sig gatt, samlades aker Ridderskapet och Adeln, hwarefcer Rösterna upraknades och besannö vvtaruigsn hafwa ukfallit som föijer: I Tredje Lintzen: I Andra Llatzen: Ja, 66. I Järsta Lintzen: Ja, 78. I anledning hwaraf Hans Lxcsllsnce Herr Grefwen och Landt - Marskalken kundgjorde , at Hemliga Utstottetö Betänkande, enligt kropustcionsn» »vöre l hela sin widd bifallet. Friherre vs 6ser, Öar!. Sedan voterings» fa urflagit, at Hemliga Utskottets Betänkande om ksalilirrions - Planen är bifaller och således wilkoret för Kongl. MastlS Nådiga eftergift ar upfylldk, torde Ridderskapet och Adeln tillåta mig xroponers, at wi, i förening med wara R.sfpeQivs Med » Ständer, genom en stor Deputation, anförd of Herr Grefwen och Landt' Marskalken, j underdånighet upwakte Hans Mastt, för ak öfwer Hans MasttS salunda adagalaggda ädelmod' frambära war underdåniga erkänfla och tilgifivenhet. Herr Geefwen och Landt - Marskalken Kforde häruppå provostrioa, som med starkt Ja beswarades. Friherre vs Sser föresiog, sr til Hemliga Ickskottet updraga, at förcflä grunderna til fördeluiiiM» a' de 4^. millioner Riksdaler, som ril reaLjLskiom! Werkstäilgnde erfordras. Uppå gjord ?ropo6siyn af Herr Grefwe» och Landt - Marskalken, blef Lfrvrn detta af HKglofilgs Ridderskapet och Adeln samtyckt. Ridderskapet och Adeln ätskllldeS klockan half Ris om afcsnen» la 6äem keorosolli (r. Lrlvsrliolps.
Sedan den var borta lät jag allt vara: det lönade ju inte mödan mer.» Det var emellertid icke många, som sågo till botten af Ernst Ahlgrens natur och där uppdagade ofvan antydda grunddrag. Hon gaf tvärt om i allmänhet intrycket af att kunna taga på många händer och dela sig åt många håll. Utåt sedt var detta också fallet; innerst betydde ytterst få människor något väsentligt för henne. Detta innebar dock ej någon egoistisk köld, ty hon kunde dela andras fröjder och lida deras sorger på det mest akuta sätt, så akut, att äfven detta slet ut hennes motståndskraft mot en tillvaro, som ger många möjligheter till medlidande, få till medglädje. Men hennes innersta väsen var af det slag, som skildras i Modern: »Sådana människor som jag borde slås ihjäl vid födelsen, de passa icke bland de andra. De äro endast människohalfvor, der andra ega hud och ben, där ha de blott en tunn hinna och deras hjärta fäster sig vid ett, ett enda förhållande; ryckas de lösa derur, så blöda de till döds.» Den krets Ernst Ahlgren i Stockholm slöt sig närmast till var den grupp inom 1880-talets författare, som kallats »unga Sverige»; så väl hennes lifsåskådning som hennes personliga sympatier förde henne dit. Till Gustaf af Geijerstam, »hvars ljusa och öppna natur» hon på ett så välgörande sätt fann komplettera sin egen »mörka och slutna», stod hon sedan 1885 i ett förtroligt vänskapsförhållande, och, liksom med Georg Nordensvan, underhölls vänskapsförbindelsen genom en flitig brefväxling. I båda dessa förhållanden var det den kamratlika prägeln hon framför allt värderade; att hon blef behandlad som människa helt enkelt, var henne särskildt dyrbart, Ernst Ahlgren skref lika lätt som hon ogärna talade och hon strödde, under sina sista år, åt många håll kring sig mycket skiftande uttalanden, så att den, som ur hennes bref skall få fram hennes bild, måste noga sofra hvad som är väsentligt och hvad som är växlande i hennes stämningar, hvad som är hennes eget lynne eller endast en återklang af det skaplynne till hvilket hon talar.
Enligt vilkoret! vid en till Lazarettet gjord donation, skall afkastningen af densamma ännu några år kapitaliseras i ändamål att den »sålunda samlade fond må användas till bidrag för sådan tillbyggnad vid Lazarettet, »som med inrättningens bestämmelse är förenlig, och torde det blifva Lazaretts-direktion »tillåtet, att då i underdånighet göra framställning om det vidare anslag, som för inrätt»ningens ändamålsenliga ordnande kan finnas af nöden » Då, sedan nästlidet år, de anförda förhållandena vid Serafimer-lazarettet icke undergått någon förändring, anser Lazaretts-direktionen sig såsom utlåtande Öfver sednast församlade Revisorers framställning endast böra åberopa innehållet af det sålunda tillförene afgifna underdåniga utlåtandet. Lazaretts-direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, G, A. SPARRE. F, BRAUNERHJELM. Stockholm den 19 December 1860. ^ (j. Jtr. Almqvist. 44 — 346 — Direktionens öfver Drottninghuset underdåniga utlåtande, i anledning af de uti 1.860 års revisiöns-berättelse förekommande anmärkningar vid Drottninghusets räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till fullgörande af Eders Kongl. Maj;ts nådiga befallning, genom remiss den 22 November sistlidne år, får Direktionen öfver Drottninghuset härmedelst afgifva underdånigt utlåtande, i anledning af de hos Rikets Ständers Revisorer, vid verkställd granskning äf Drottninghusets räkenskaper för år 1858, framställda anmälanden och anmärkningar.
Hr Björnstjerna anser nemi. att de påtagliga följderna af ett bifall till Utsk:s Förslag skulle blifva: »Ett troligen fullkomligt ensidigt Riddarhus, enär det föga är tänkbart, då ett så ringa antal som 7 0 Riksdagsmän skall väljas bland flere tusen till myndiga år komna adelsmän, att majoriteten skulle deribland insätta sina politiska motståndare; Uteslutandet från Riddarhuset af en stor mängd bland dess utmärktaste och mest ansedde män. hvilka, tili följd af ålder, maktpåliggande tjenster eller andra förhinder, ej kunna taga inträde i en församling, hvars samtliga medlemmar äro påräknade till ledamöter i Utsk: n; Förlusten af det större anseende och inflytande, hvilket ett så mångsidigt och vid de vigtigaste frågornas afgörande så talrikt Riddarhus, som det nuv:de obestridligen besitter, framför en församling af blott 7 0 ledamöter, tillsatt af en majoritet.» Jag frågar för öfrigt, och tror att ingen nöjaktigt skall kunna besvara denna fråga, hvarest, i hvilket land finnes eller har funnits en representativ Kammare, uti hvilken, likasom här på Riddarhuset, säte och stämma, under ouphörligt ersättande af förlorade krafter, innehafvas af en så grundlig erfarenhet och insigt, ett. så moget omdöme och lugn betänksamhet hos våra äldre ledamöter, i förening med den större arbetskraft man kan påräkna hos de yngre, och till 48 Den 16 Januari. motvigt eller förmedling af deras större liflighet och rörlighet? Hvar finnes, så som här, på ett rum samlade ett så mångsidigt vetande, som icke utestänger något för fosterlandet eller menskligheten dyrbart intresse, en så stor speciel bekantskap med och kännedom uti alla frågor, som kunna förekomma till afgörande? Och om ingen nöjaktigt kan besvara dessa frågor, så som jag tror, då hemställer jag till en och hvar, om det är på nu föreslaget, eller annat dylikt sätt, genom val inom Ad., som vi skola motsvara Svenska Folkets förtroende, på så sätt, att vi antaga en förändring, som skulle blifva en sådan försämring i deras nuv:de representation, och sålunda svika dess hopp eller önskan om en förbättring? Jag tror det åtminstone icke, för min del.
I de landskap hvarest icke flere än (vänne HäradsTing om året hållas, och följaktligen längre tid än sex månader emellan Vin. tertingen och Höstetingen förflyter, så att Testamenten i många fall icke kunnat vid Lagtima Ting bevakas inom den i Lag stadgade tiden efter gifvarens död, eller tagarens erhållna kunskap om förordnandet, har det Rättegångsbruk blifvit antaget, att sådana Testamenten varda hos Häradshöfdingen upptedda och af honom påtecknade, dels till communication med vederbörande, dels ock till fataliernes förvarande, med gifven hänvisning, att Testamentet bör å nästa HäradsTing vid Domsnjlen bevakas. Denna praxis, härledd endast ifrån Kongl. Maj:ts den 26 Augusti 1772 gifoe Speciela Nådiga Utslag å Allmogens i Härjeådalen derom gjorda underdåniga ansökning , är ej analog med någon bestämd Lag, som för hvarje formalitet ovillkorligen erfordras ; och efter min tanku bör giltigheten af en handling , så vigtig som ett Testamente ofta är , icke fåi bero på Häradshöfdingens blotta anteckning, stundom gjord under resor, aldrig controllerad af of. fentlig procedure , ej eller verificerad af något vittsord egande Diarium. Den i sådane fall enda utvägen för laglig bevakning, att söka HofRätten om Urtima Ting å egen kostnad, är mycket betungande och gör Testamentet icke sällan onyttigt , enär dess 48 R. St. Just. Omb.Emb. Ber. il. 4 Nov. 18 st 81 värde af kostnaden medtages ; och då denna omgång, så väl sorn den brukliga interimistiska bevakningen , kan undvikas blott genom villkorlig förlängning af fatalietiden, hvilken, så vidt jag förmår inse , icke skall medföra någon fara ; anser jag rnig böra , i samman-' hang med denna framställning , vördsamligen föreslå sådant tillägg och ändring i l §. 18 Cap.
If. C AP. Detta Capitel innehåller tvänne alternativ, hvilka afse, det första, den händelse, att Slaten besörjer om erforderliga byggnader, och att inqvarteringen kommer att med contant bestridas; samt den andra, det fall, att på inqvarterings-gifvarnes eget val får ankomma, alt utgöra inqvarteringen in natura eller i contant. Härvid förekommer, hurusom Rikets Ständer å förra Riksdagen beslutit, att caserner och nödige boställsrum jemte stalloch magasinsrum för fourrage-persedlar, i de orter, der sådane ej redan funnos Kronan tillhörige, skulle för Kronans räkning inköpas, samt städernes inqvarterings-skyldighet till de i ständige garnisoner förlagde trupper inskränkas till förbindelsen, att förse befäl och manskap med service eller sängkläder, ved och ljus; att intilldess en sådan anstallt kunde hinna vidtagas, skulle, med inqvarteringens utgörande, såsom hittills förfaras; samt att å denna Riksdag skulle bestämmas den ytterligare lindring i servicens anskaffning och underhållande, som möjligen kunde de af inqvartering besvärade släderne beviljas, genom tillökade tolags-medel, andra städers bidrag eller allmänna bevillningen. Expeditions-Ulskottets Förslag lili und. Skrifvelse
Nådiga befallning en Comrnité redan är med detta ärende sysslosatt, har Prest-Ståndel , som hyser den underdåniga öfvertygelse, att Kongl. Maj:t härom täckes i Nåder vidtaga de Författningar, hvilka Kongl. Maj:t i sin vishet finner lämpliga och nyttiga, ansett den af Utskotten föreslagne underdåniga anhållan härom vara öfverflödig; hvadan Preste-Ståndet icke funnit skäl bifalla hvad Utskotten härom föreslagit och tillstyrkt. S. D. I ett sammanhang föredrogos Högloft. Ridderskapet och Adelns Protocolls - Utdrag af den 2 dennes, innehållande samma Stånds beslut, rörande Malmö, Götba-Canal och Götheborgs Diskonters utredning, hvaruti Med-Stån - 628 Fröt. Utdr. d. 13 Junii l8l8i den blifvit inbjudne att sig med "Högloft. RidN derskapet och Adeln förena; samt Hedervärda Bonde-Ståndets Protokolls-Utdrag af den 11 dennes , angående samma ämne, och fann PfesteStåndet lika med Hedervärda Bonde-Ståndet för godt att uppskjuta öfverläggningen om berörda inbjudning intill dess Statsoch Banko-Utskot.; ten inkomma med det jämknings-project, sorn,' efter granskning af alla Riks-Standens beslut i ämnet, kan finnas af omständigheterna föxanledt. S. D. Beslöt Prest-Ståndet att, med bifall till Statsoch Bevillnings Utskottens gjorda hemställan, till afgörande af förstärkta Stats Utskottet öfverlemna frågan, rörande en stadgad afgift till veneriska smittans hämmande. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial Km 140, innehållande förslag till jämkning uti Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande frågan om skyldigheten att afskala barken å utsytite Ekar, pröfvade Preste-Ståndet skäligt att, såsom en följd af Ståndets rörande detta ärende redan fattade beslut, godkänna berörde jämkningsförslag. S. I).
I de flesta fall förtärdes' också hela tillverkningen på detta sätt lill husbehof, så att föga eller intet återstod till försäljning, ehuru kanske större delen af den lilla gårdsdelens gröda gick upp i bränvinspannans ångor. Skulle nyfikenheten lia lockat Eiler, att göra den hedervärda gästgifvaren sällskap in i hans laboratorium, så skulle han med en sjelfbelåten min hafva förevisat Eder en liten vederbörligen upmätt och skattlagd panna; — men derofvanpå en s. k. hatt, ej blott lika stor, utan ofta större än pannan, och för hvars rymd han icke erlägger någon skatt. Af denna målning torde inses: ä:o) olämpligheten, i flera afs:den, af de små bränvinspannorna, eller, såsom de då kallades, husbehofsbrännerierna; 2:0) att vid dessa författmne alltid eluderades genom olagliga tillsatser till redskapen. Det torde bär böra anmärkas, att det icke kan vara fråga om den moraliska sidan af saken, eller kanske rättare: det omoraliska i all bränvinsbränning, utan endast ett bidrag, att i någon mån söka ordna en del af den ekonomiska. Dea 16 November e. m. 161 Om, genom sednare tiders ändamålsenliga lagstiftning, förra delen af denna, här ofvan tecknade tafla numera lyckligtvis (åtminstone till någon del) ej fullt så bjert träffar forskarens öga, så torde deremot den sednare förekomma i en betydligt tillökad och förbättrad uplaga, genom de nya och förfinade upfinuingar, med hvars tillhjelp, vid de s. k. småpannorna, författmne kringås och gäckas, och således ådagalägga olämpligheten af dessa, vid hvilka en noggrannare och alldagligare kontroll icke, såsom vid de större, kan åstadkommas eller löna sig. På dessa skäl får jag hafva äran föreslå: att all branvinsbränning måtte uteslutande tillåtas endast vid större brännerier, der tillverkningen fabriksmessigt bedrifves, och der den, såsom under sednare tider varit brukligt, ställes under tillsyn af standiga kontrollörer.
Icke ”eller vill han bedöma, hvarföre skattläggnin”gen skett efter Savolaxska methoden , hvarigenom värdet af ett tunneland så väl utsom ”itsägor beräknas till två tredjedels Öre Silf”vermynt eller två runstycken , och hvaraf följden blifvit att En skilling Banco blifvit skattelösen för Ett tunneland jord ; Men han för”mäler sig icke kunna oanmärkt lemna den ”betydeliga förlust Staten skall fått vidkännas , då tjugu med så ovanligt vidsträckta ”ägor, Peri ii Augusti e. m. ”Igor, försedda hemmao blifvit försålda för ”den lumpna löseskillingen af Ett Tusende ”Sextiosex R:dr 41 sk. 6 rst. Banco. Om des”sa i Bergslagsort belägne ofantlige rymder ”blifvit i mindre hemmansdelar skattlagde, skul”le säkerligen , till Statens båtnad , först ett ”större antal af hemman uppkommit, och ee”dan för det andra , hvarje tunneland , sorn ”på Auction försåldes , bli t vit löst med minst ”En R:dr , der nu En skilling blifvit betald. ”Herr Reuterskjöld anser denna sin förmodan ”så mycket mer grundad , som då han köpt ”skogsparker på korrt tid, för att g dem ”verkställa kolning , han icke dragit i betänkande att betala 10 R:dr tunnelandet, än”skönt ägande latten vid dessa afhandlingar "icke åtföljde ; Men om också nu för ägande ”rätten endast antoges en tiondedel eller En ”R.dr per tunneland, så hade Staten bordt tillbyta 6c,000 R:dr der 1,066 R:dr blifvit erlag”de; Till en jemnförelse emellan Statens vinst ”om ägorne på öppen Auction blifvit försålde; ”och dess förlust , då de lösas efter sex års ”sammanslagen ränta , anföres exemplet af ”Tofta hemman på Adelsön, som såldes till ”skatte på öppen Auction för 9,100 R:dr Ban”co , i stället för att skattelösen endast upp”gått till 89 Rdr 19 sk-, om det fått lösas ”med sex års ränta efter Kronovärdie.
St. meddelas; c) att den ökade afkastning, som en förbättrad hushållning med skogarue å boställens och fromma stiftelsers mark bör Den il November f. m. 361 medföra, icke må blifva en opåräknad inkomst för innehafvarne allena, ulan lill viss del äfven komma Kronan till godo.” Frih. Raab: Att jag instämmer i Hr von Harlrnansdorffs förslag är en följd af mill redan gjorda yrkande; men jag anhåller att få ytterligare angifva orsaken dertill. Gr. Lagerbjelkes förslag är detsamma, sorn BorgareSt. antagit vid denna punkt. Jag känner det; men jag tror icke alt man bör ingå i de detaljer förslaget omfattar, serdeles om, såsom man här sagt, man bos K. M:t skall begära Propos. i ämnet. Betänk., så förljenstfullt det än i öfrigt är, omnämner likväl icke skogar, som äro ganska belydliga inom Bikel, nemi. de, som tillhöra fromma stiftelser och slå under Kronans vård. Dessutom hade Hiskin, enl. min åsigt, icke bort tillstyrka, att boställsinnehafvare skola komma i åtnjutande af all den afkastning af skogen, sorn ett på Kronans bekostnad införd! bättre hushållningssält kan medföra. Jag känner boställen i Calmar Län, som icke hafva 10 tunnland åker, de der lemna 100 Ridr i inkomst, men deremot flere 1,000 tunnland skog, som icke kunnat tillräckligt vårdas, hvarföre ock utsyningar till torpställen blifvit å dessa skogar beviljade. Med ett ord sagdl, om dessa skogar aldrig uplåtiis lill innehafvarne eller arreudatorc-rne annorledes än till husbehof och således blifvit vårdade, skulle de hafva lemnat betydlig inkomst, och då dessa skogar fordra belydliga upoffringar å Statens sida för att kunna vårdas, tror jag icke det vara med god hushållning öfverensstämmande, att R.
R:dr 38 sk. per skeppund, leverera tillsammans 810 skeppund Rigisk hampa, med skyldighet att, i händelse leveransen af försummelse eller kassering ej inom föreskrifven tid fullgjordes, icke allenast utgifva 6 procent vites-böter af den icke leverade hampans värde, efter det fastställda priset, utan ock ersätta Kronan den högre upphandlings-kostnaden och öfriga utgifter, som för varans anskaffande kunde uppkomma, så vida icke med lagliga skäl styrktes, att oförutsedda händelser, hvilka omöjligen stått att förekomma, kontraktets uteblifna fullgörande vållat; hvarefter nämnde handelshus den 4 Augusti 1854 uti en till Kongl. Förvaltningen af sjöärendena ingifven skrift anhöll, att då det kontraherade partiet hampa icke kunde erhållas från Riga, i anseende till den blokad, hvari samma stads hamn blifvit försatt och sökt licence för dess afhemtning icke vunnits, handelshuset måtte varda frikalladt från skyldigheten att leveransen fullgöra. Med underdånig anmälan härom och att hampa af den sort, som i kontraktet var afsedd och till den bestämda qvantiteten knappast kunde från annan ort anskaffas utan emot ett så högt stegradt pris, att betydlig förlust med en dylik anskaffning komme att blifva förenad, samt att handelshuset Palander & Komp. vid auktionen den 10 Mars mundtligen och vid auktionen den 11 April i sitt skriftliga anbud uppgifvit krigs-oroligheter såsom händelser, de der kunde hindra handelshuset att leveransen verkställa, hemställde Kongl. Förvaltningen i underdånighet hos Kongl. Maj:t, att, enär det ifrågavarande partiet af berörde artikel vore vid Stationen högst behöfligt, licence för densammas liitförande från Riga genom handelshuset Palander &
Riksdrots personel t, tvärtemot all sund statslära, inrymda magtpmråde, samt att den af Utsk. förordade $. k, fören i ngsIä n k e n emellan förvaltandeoch dprnaremagtei na, som vill sökas i Just.Statsministerns dubbla egenskap, icke allenast, lätteligen kan, utan ock | tidernas längd nödvändigt skall blifva ett giftigt frö till vådlig missämja och brytning emellan verkställandeoch domaremagterna. Svenska folket har från urminnes lider varit, och ar ännvi i våra dagar, lika ömtåligt örn frihetens bevarande ernof intrång från Konungamagtens sida, som att bevara Kpnungamagten från vådan att öfver växas af få väldet. Folket skulle derföre med ovilja åse en möjligen uppkommande strid emel jan Konungamagten och en, i följd af sin dptnape-cgenskap, oafsättlig och derigenom öfvermodig bljfven rådsherre, sorn, under felaktiga formers skygd och under frihetens larv, trotsande kränkte Konungamagtens ok ränk bara rättigheter. När härtill kommer, att folkets representanter, i lijiridelse dergs valda opinions-nämnd skulle finna anledning att skilja ordföranden i Högsta
Oenom borgen eller annan af Xönaren ställcl säkcrbet, si kall nägon speculant skulle vilja unclerkasta sig ett sä äkvent^rligt vilkor, som clst, att ikläcla sig ansvarigbet för okäncla oeb till beloppen obestämda ersättnings-snspräk,) skulls väl ät b,:gsLontoiret inöjligtvis kunna bereclas gocltgörelse al bvacl som Lontoiret kuncle komma att förskjuta; men clet vill clock 1 allt kall s^nas mioclre förenligt mecl Öfverstyrelse»; ak b:gsOontoiiet värcligliet, om, genom försäljningen, clenna Ökverät^relse skulle komma att försättas i säclant sörbällancle till Xöparen, att, i bänclelse i,f anmärkning vicl cle, för lians räkning lörskottsvis veik - §22 8tatsocli Lanco-Iltsk alteus ställde utbetalningar, Ösver8t):relsen, > egenskap ak köparens 8^ssloman eller Ombud, skulle förpligta» till redovisning, äfven utom Domstolen; kvarutan det icke s^nes osannolikt, alt LlgsOontoiret kuncle blifva nödsakadt, att i rättegängsväg sök» ersättning säl' sine förskott. linder öfverläggningnrne, kar jemväl kommit i fragg, kuruvida icke, genom Zrs-slämningar, kvilka borde käregä försäljningen, LrgsLontoiret skulle kunna betryggas emot alla framtida ersättningsock rest, tu tions-anspräk.
S. D. Htvad BancoUtstottet, genom ett d. 4 Nov. »plast ProtokollsUtdrag af d. z Ock. sig utlätit, öfwer Fahlu Bergslags, genom Herr Atzesior Laki», ingifna ansökning, sä wal om inköp afGärkoppar, som af en utwidgad Discont-räkt ä Koppsrsedlar, blef af Höglofl. Ridderstapet och Adeln till alla delar gilladt och bifallit. Och skulle de öfrige respective Standen genom Utdrag af Protocollet bervin wänligen underrättas, blt supra. S. D. Föredrogs ä nyo BancoUlffotteks d. 22-Sept. uplästa ProtokollsUtdrag af d. 1? i samma manad, rörande sä wäl de af BancoFullmägtige till de private Discvurerna och i synnerhet Äbo Discont lämna de extraordinarie länbiträden, som en till Stockholms Fatkigwärds inrättning bewiljad gustva af 666 Rd, Z2 till hwars meddelande Ban» coOrdningarne Fullmägtige ej berättigat: och beflöt Ridderstapet och Adeln att i det förra asseendet läka bero wid den anmärkning BancoUtstottet dermed gjort, samt i det sednare äfwen bifalla den a skrifning BancoUtstottet föreslagit: hwarom de öfrige respective Ständen genom Utdrag af Protokollet wänligen skulls underrättas, bie supra. S. D. 872 Den r8 November S. D.