Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter några hvarf, sade han åter: ”Säkert mår ni ej väl, min nådiga?” och hans öga blickade med innerligt deltagande i hennes. ”Jo, fullkomligt,” yttrade hon, med en anstrykning af otålighet, och de valsade ännu en gång, tilldess friherrinnan svimmade och af Sterners kraftfulla armar bortbars i nästa rum, der en häftig blodstörtning kom den omgifvande mängden att rysa, af fruktan för den unga, sköna fruns lif. Läkaren blef kallad, och baronen var otröstlig. Med mycken varsamhet blef hon hemförd, och hemtade sig efter ett par dagar så mycket, att hon kunde sitta uppe och afhöra baronens ömma försäkringar om trohet och kärlek, hvarvid han tillika fördömde Sterners lättsinnighet, hvilken genom det oförståndiga valsandet, en följd kanhända af alltför eldiga känslor, störtat hans dyra maka i denna tröstlösa belägenhet. Julie svarade, i det hon tyst skakade på hufvudet: ”Löjtnant Sterner är dertill – oskyldig, det vet du bäst sjelf. Anklaga ej den ädle ynglingen för känslor, som äro fremmande för hans redliga sinne. Inom hans varma hjerta bor ej något svek, och hvad lättsinnigheten beträffar, är han, så vidt jag kan bedöma det, ett mönster af motsatsen, icke allenast bland ynglingar i allmänhet, utan äfven för mången äkta man.” Ryttmästaren blef, efter sådana uttryck, ännu mera förbittrad mot den dertill oskyldige, och påstod bestämdt, att han var skulden till hela olyckan; dessutom lät ryttmästaren förstå, det han ännu visste en hop saker, som hvarken Julie eller löjtnant Sterner drömde om. Då hans hustru vid sådana utgjutelser teg af harm, började baronen tänka, att saken kunde ega någon sannolikhet, ehuru han tillgripit detta medel, för att icke ensam stå i skuggan, genom den handling som föregick balen. Nu deremot förändrade han sin plan; ty kunde Julie väl tiga, om hon vore alldeles oskyldig? Den siste athenaren UTGIFVAREN AF GÖTEBORGS HANDELSoch SJÖFARTS-TIDNING Fil. Mag. Herr S. A.
1 Direktör, arvode l:o den manliga Afdelningen. 4 Professorer för figurteckning oell målning, tillsammans tjenstgörande 15 månader (förr endast 12 månader) om året, på sätt Akademiens skolreglemente närmare bestämmer, arvoden 1 Professor i byggnadskonsten, för 6 månaders tjenstgöring, arvode i. 1 Professor i landskapsmålning och teckning, för 6 månaders tjenstgöring, d:o 1 Professor i målare-anatomi, för lika tjenstgöring d:o 1 Lärare i den förberedande byggnads skolan, lika tjenstgöring d:o * 1 Ejelplärare i samma skola, lika tjenstgöring, d:o 1 Lärare i den praktiska byggnadsskolan, lika tjenstgöring, d:o Den nu gällande staten af d. 14 Maj 1858. Transport N:o 7 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. Transport 1 Lärare i den högre ornamentskolan, lika tjenstgöring, arvode 1 Lärare i geometrioch perspektivskolan, lika tjenstgöring, d:o 1 Hjelplärare i antikskolan, lika tjenstgöring, d:o 2 Lärare i den elementära teckning sskolan, 11 månaders tjenst göring, arvoden 1 Hjelplärare i samma skola, 11 månaders tjenstgöring, arvode Anslag till Emeriti-löner, för Professorer och Lärare, hvilka äro konstnärer och på grund af ålderdom eller sjuklighet från sina befattningar nödgas afgå Arvode för föreläsningar i konstens historia och litteratur Belöning smedalj er och stipendier för elever, som genom flit och skicklighet sig i Akademiens särskilda skolor utmärka Utrikes rese-pensioner, af hvilket anslag, enligt Kongl. Brefvet den 9 Mars 1819, det, som under ett år ej utgår, besparas till ett annat år, oeh för ändamålet oförryckt tillhandahålles För betjening och expenser: 1 Vaktmästare, lön Karloch qvinnomodeller i de högre teckningsskolorna Beklädnad för betjeningen ••• Lysningskostnad, undervisningsmateriel, atelier-hyra, skrif och ritmaterialier, expenser och diverse utgifter Samlingarnes förökande Summa R:mt R:dr 2:o Den qvinliga Afdelningen.
På grund af dessa förhållanden och då, enligt den kännedom motionären hade om ifrågavarande boslälles beskaffenhet, ovedersägligt vore, ail det af bostället för närvarande utgående arrendet af 66 tunnor spanmål vore ganska drygt, och alt slaten således af bostället hade all den afgäld, sorn skäligen borde kunna påräknas, hvadan det syntes icke vara med rättvisa förenligt, alt den Skårman lill lifgifvande ådömda arrende-skillnaden skulle fortfarande utgå och staten derigenom beredas en inkomst på den enskildes bekostnad, har motionären föreslagit, alt de •30 tunnor 16 kappar afrads-spanmål, sorn Landtbrukaren Skårman vore förpliglad alt under återstående tiden af nu gällande arrende å Bryntesgården Lindärfva till Statsverket årligen utgifva, ulan au derför kunna bereda sig den ringaste ersättning, malle honom eftergifva» och utur Slalsverkets räkenskaper aiföras; varande jeinle denna motion såväl de deruti omförmälda med Skårman och hans efterträdare af Kongl. Kammar-kollegium afslulade arrende-kontrakt, sorn åtskilliga andra handlingar, lill upplysning i ämnet, Statsutskottet meddelade. I anledning häraf får Utskottet erinra, hurusom Siats-Utskottet vid 1850—185 1 års riksdag tili sill afgifna yttrande öfver en då väckt motion om nedsättning af ifrågavarande arrende-belopp, förklarade sig, i saknad af utlåtanden i ämnet från de aukforifeler, hvilka hafva sig anförtrodd vården af kronans fasia egendomar, icke kunnat inhemta den fullständiga kännedom af frågan, som erfordrades för eli tillförlitligt bedömande huruvida den sökta nedsäilningen i arrendet kunde vara af billighet, påkallad; i anledning hvaraf Rikets Ständer, med godkännande af Uiskoltels yttrande, ansågo molin neij icke till någon åtgärd föranleda. Sedermera har, enligt hvad Utskollet inhemta!, frågan om Landtbrukaren Skärmans befriande från den honom ådöntda ersätlnings-skyldigh, et äfven varit föremål för Kongl. Majus nådiga pröfning.
Den nykomna läste igen dörren bakom sig så försigtigt, som om hon varit i kyrkan och kröp skyggt in i skuggan, som föll från skåpet, där husets tenn– och linneförråd förvarades. Äntligen var kvällsvarden öfver. Gammelfar lade ned skeden, sonen slickade af sin och följde exemplet, likaså fördrängen, och så de andra, efter den rang och ställning de innehade i huset. Mor läste bordsbönen högt, i förväntan på att »lill-Kalle» snart skulle bli tillräckligt stor för att kunna aflösa henne – han var nu tre år. Drängarna troppade af, utan att hvarken tacka eller säga god-natt; pigornas rockar surrade ånyo. Fortfarande låtsade ingen se kvinnan vid dörren, som nervöst noppade på förklädet utan att våga se upp. »Stig fram, Jon Karls mor», sade Hanna slutligen och stälde en stol vid elden. »Att I ä ute så sent?» »Ja’ ha’ int’ kunna’ komma från barnkräka förr», svarade qvinnan med osäker, sluddrande röst, som om orden varit stelnade på tungan. »Lillen ha’ rent vuri som toki’ att skrika i dag. Dä ä väl sorgen, som slagi’ sej på mjölken, kan ja’ tro.» — Här snyftade hon till, men beherskade sig, fast bröstet gick i tunga ryckningar. Man såg, att hon var utvakad, nervös, nästan utom sig. Gammelfar tände kvällspipan och började läsa i tidningen, han fått låna af prästen, utan att hvarken tyckas höra eller se. Mannen såg litet forskande på hustrun, men började så att arbeta på en väfsked; pigorna lyssnade i smyg: det låg väntan i luften. »I hadde bätter gå hem», sade mor medlidsamt. »Ja’ hadde just tänkt kvista öfver ett tag i måron för att hjälpa te me’ svepninga. Han ska’ väl i jola på söndan, kan ja’ tro?» »Ja, så ha vi tänkt ...» Åter ville snyftningarna fram, men åter höll hon dem tillbaka. – »Ja’ tänkte – fråga ja’ har ingen frid.
S. D. Då nu å nyo föredrogs StåtsUtskottets Utlåtande N:o 53o, öfver anmärkningar vid Utlåtandet N:o 3p8, i frågan om Skånska Roteringen, blefvo dessa Utlåtanden af Eorgare-Ståjidet förkastade. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos : N:o 4^» Bevillnings-Utskottets Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets förslag N:o 39 till förändrad Tariff för Husbehofs-Brännvinsbrännings-afgiften. N:o 196, Ekonomi-Utskottets, öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 134» i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjernsoch Ämnes-smidet. S. D. Lades till Handlingarne LagUtskottets Utlåtanden: N:o Prot. Utdr. d. 17 October i8a3. n49 l N:o 196, i anledning af anmärkningar hos Bonde-Ståndet vid Betänkandet N:o i3p, i fråga om mildring i Straff-Lagar ne. N:o 197 , Öfver anmärkningen hos Ridderskapet och Adeln vid Betänkandet N:o 137, om åtskillige af Herr Grönhagen föreslagne Lagförändringar. S. D. Föredrogs å nyo N:o 529, Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 232, i frågan om aflöning för Städernas Krono-Uppbörds-betjening. N:o 534» Stats-Utskottets Memorial, £ anledning af återremiss å Utlåtandet öfver Revisorernas Berättelser , angående de under Commerce-Collegium stälde Fonder och medel. N:o 19S, Ekonomi-Utskottets Utlåtande Öfver återremiss å Betänkandet N:o i64> i fråga om rättighet för egare af enstaka hemman att till andre upplåta en viss del af hemmanets egorymd:
Sänders Banco-Utskott den 18 Martil 1823. S. D. Herr Kammarherren von Seth anförde följande: ”Fänge var allmänna väntan fästad på ”resultatet af den Finance-Committée, sorn, ef’’ter Konungens nådiga Förordnande, bland ”annat borde gifva Förslag till framtida förbättringar, i afseende på ostadigheten af det ”representativa eller Sedelmyntets förhållande ”till det redbara eller Silfvret. — Genom ”denna Committées tryckta och Höglofl. Stats. ”Utskottet meddelade underdåniga Betänkande, är det nu mera bekant, att dess Feda mö”ter, med undantag af en enda, hufvudsakeli’’gen förenat sig i den tanka, att ett oföränderligt förhållande borde bestämmas emellan ”Banco-Sedlarnes värde och det redbara myn”iets, sålunda att 48 sk, i Silfver skulle sva’’ra emot 120 sk. i Banco-Sedlar; och uti särskild förslagsberäkning huru planen i tillämp* ”ningen skulle verka på Banquens ställning, ’’är Banquens metalliska tillgång upptagen till ’ 5 Millioner R:dr ; hvaremot den af särskild ”mening varande Finance Committéens Feda”mot, ansett god anledning gifvas, att Ban’’quens reela Fond inskränkte sig till 4 Mil•lioner R:dr. ”Mångå motioner under närvarande Riksdag innehålla olika Förslag till Fenninge - 76 Enrico Utskottets Retärik anden - ’’erkets(.förbättring, och deribland äfven såda”ne, som mer och mindre närma sig till Fi5’rtance-Oommittéens ofvannämnde princip. ”Af detia förhållande hämtar jag stöd för ”öfvertygelsen , att den så högst vigtiga ”frågan, huruvida en Realisation af Banco*’SedIarne nu kan eller bör ske. rnåsfe, såsom ’’en grundläggande åtgärd för rr.yntreglerin”gen, blifva ett särskildt föremål for de nu ”församlade Riksens Höglofl. Ständers uuder”sökning och afgörande.
N:o 97, ronde Kamereraren Krutmejers ansökning om befrielse från skyldigheten att ersätta genom utarrendering af Rinkeby hemman Kro - Den 3o M a j f. m. Kronan tillskyndade förlust, inträffar samma förhållande. R. St. äga icke, mine herrar! någon laglig rätt alt disponera och förvalta Kronans lägenheter, och göra några bestämmelser, i och för hvad dermed handlas skall eller handlas bör, utan det är K. M., som har detta bestyr efter de grunder, som R. St. fastställt. Ett föregående betänk., som varit föremål för R. o. Adis pröfning, ang:de åtskilliga andra hemman inom Stockholms län, har jemväl blifvit af R. o. Ad. till StatsUtsk. återremitterad!, på det att Utsk. må kunna så förändra sitt utlåt, och inskränka sitt tillstyrkande dertill, att R. St. för deras del ville medgifva ett undantag, om detta pröfvas vara på billighet och rättvisa grundadt. Jag får begära återremiss på detta betänk. och detta så mycket mera, som de ömmande omständigheter, i hvilka en enskild person befinner sig, icke få inverka på grundsatserna, enär det kändt är, att anbudet icke måste varit så alldeles ofördelaktigt, efter Gr. Wirsen genast efter airende-äuctionen öfvei tog arrendet , och fullgjorde detsamma opåtaldi: den rättegång, sorn sedermera uppstått emellan hans stei bluis och Kamererare!! Krutmejer, är ettämne, som icke kan blifva föremål för R. St:s pröfning, ej heller ens för någon öfverläggning i deras plena. Hr Anckarsvärd, August: Jag kan, i min egenskap af ledamot i StatsUtsk., icke annat än på det högsta motsätta mig den begärda återremissen. Jag kan åtminstone icke förklara mig, hvad Regeringsmakten har för afsigt med dessa remisser till StatsUtsk. af frågor, dels om arrendens nedsättning, dels om arrendens prolongation, efter arrendetidens slut, och dels andra dylika nådeansökningar, så vidt Regeringen icke dermed skulle åsyfta, att R.
men att, om hinder deremot skulle möta, sådan författning mätte vidtagas, hvarigenom de hemman, som äro för högt beskattade, må kunna förmedlas efter en enkel, men tillförlitlig, undersökning om förhållandet. Utskottet har icke underlåtit att ej mindre åt hvad motionärerne framställt, än de anföranden, sorn vid motionernes föredragning, före remisser - Bil. lill Siats-Utskottets Utlåtande, IV.-o 64. 5 nes beviljande, blifvit afgifne, lemna all den noggranna uppmärksamhet, som påkallas af det vigliga ämne, hvilket berörde motioner omfatta. Hvad först angår hemmantals-räntans uppkomst och lagliga grunden för dess utfordrande, så är det visserligen med förhållandet enligt, att, på sätt moLionärerne uppgifvit, åtskilliga af de serskilda skatter, hvaraf denna ränta består, i början utgjort gärder, beviljade för tillfälliga behof; men då sedermera ej mindre dessa skattebidrag, än de öfriga, hvilka tillkommit i stället för hemmanen åliggande prestationer in natura, blifvit åtagne utan inskränkning till viss lid samt, på sådan grund, ingått uti egendomarnes skattläggning och uti Jordeböckerne intagits, hafva de likväl nu mera iklädt sig naturen af ständiga räntor, samt äro jemväl inbegripne ibland de, uti 59 §. af nu gällande Regeringsform, omförmälde Stats-verkets ordinarie inkomster. Yid dessa förhållanden anser Utskottet det vara ostridigt, att egarne af sådan jord, hvarmed liemmantals-ränta följer och hvilka jemväl för värf va t samma jord med beräkning af denna ränta såsom en ordinarie skatt, icke lagligen kunna undandraga sig att ifrågavarande ränta utgöra och att densamma cj kan upphöra i annan ordning, än hvar och en af Statens öfriga ordinarie inkomster. I följd häraf torde ock Rikets Ständer finna det icke vara af behof påkalladt, att Utskottet, på sätt en motionär yrkat, för Rikets Ständer framlägger någon detaljerad utredning, huru de serskilde skattetitlar, hvaraf berörde ränta består, tillkommit och hvilka stadganden, i afsende å deras utgörande, sedermera blifvit meddeldte.
Tab. N:o 10 B. JORDOMRÅDE och EGENDOMAR I STÄDERNA AR 1860. Antal. Jordar. Tunnland. Uppskattningsvärdc. R:dr R:mt. bebyggde. obebyggde. O Aker. Äng. Skog och beten m. m. Summa jordareal. Hemmantal. Hus och tomter. Jordar. Summa. Till uppskattningsvärdet tillkommer för bruk, manufakturier, qvarnar m. m. för Jönköpings stad 201,300 och för Ekesjö 10,000 R:dr Runt. Tab. ]\f:o 11. LAGA SKIFTEN m. m. ÅREN 1856—1860. Sökta skif tens antal. Fastställda skiften. Antal. Skiftade mantal, förmed lade. Skiftade qvadratrefvar. Inrösningsjord. Aker. Äng. Odlings mark. Afrös nings jord. 10 Arfvoden till Landtmätare oell gode män för laga skiften. R:dr R:mt. 11 Hela beräknade utgiftsersättningen. Tab. .Y:o 12. SPARBANKER. Tabb. Fattigvården Antal fattighus. Antal fattighjon, som erhållit full försörjning. Antal af fattigvården understödde, som ej fått full försörjning. F atti g v å r d n s gemensam för hela samhället. | delad på nedanstå- ende antal rotar eller kretsar. Äldre personer dadé vårBarn vårdade i och utom fattighus. Summa. Summa af båda könen. inkomster. samtliga utgifter i och för fattigförsörjningen. i fattighus. på annat sätt. Afkastning af egendom, kollekter m. m. Personliga fatt i g vårdsbidrag. Värdet af tillskott efter hemmantal. Ersättning SS1' M. Q. M. ta. M. Q. M. a. M. a. S:a. f stats-1 medel. 5 sr. i, 2-5 < E3 S'!f g. Summa. a) A landsbygden. Rrdr. R:dr. R:dr. R:dr. Rrdr.
R:dr; och förmenade motionären skäl desto heldre förefinnas till bifall å denna framställ - Sluls-Utsknllels Ullålande, N:o '209. ning, som, utom det att ett uppskof med den högst nödiga reparationen å detta tempel, ett bland konstens skönaste minnesmärken i fäderneslandet, lätt kunde medföra äfventyr för dess bestånd, äfven andra väsendtliga olägenheter skulle uppkomma derigenom, att de många skickliga arbetare, hvilka hittills vid byggnaden varit använde, måste, i händelse arbetet varder afbrutet, afskedas, samt försäljning troligen till ringa pris ega rum af nu befintliga betydliga materialier och redskaper m. m., i hvilkas ställe, när arbetet möjligen i framtiden blefve fortsatt, nya persedlar då icke utan stor kostnad kunde anskaffas. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och alldenstund, efter hvad Utskottet inhemtat, Linköpings Domkyrko-församling icke har sig ålagd skyldighet att bekosta nämnde kyrkas yttre underhåll, samt de vid motionen fogade handlingar upplysa, att kyrkans tillgångar ej förslå till betäckande af de oundgängliga kostnaderne för den ytterligare erforderliga reparationen derå, anser Utskottet Staten icke böra underlåta att bidraga till denna dyrbara byggnads återställande, hvilket dock, enligt Utskottets tanka, icke lämpligen bör ske genom anslag utan medelst låne-understöd; och hemställer derföre Utskottet, att Rikets Ständer på det sätt måtte bifalla Prosten Cnattingii förslag, att af allmänna medel ett låne-understöd, stort 25,000 R:dr, må anvisas till fullbordande af reparationen å Linköpings Domkyrka, att från Riksgälds-kontoret utgå räntefritt åren 1855, 1856 och 1857, och derefter under iakttagande af de vilkor i afseende å kapital-afbetalning och ränta, som af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag blifvit i allmänhet bestämda leir lån af Statens medel. Stockholm den 21 Juli 1854. Stats-Utskottets Utlåtande, N:u 210. 21 Ank. till Exp. Utsk. d. 27 Juli 1854, kl. 1 e. m.
Bref af den 16 April 1847, har Eders Kongl. Maj:t befallt Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader att ytterligare för samma föremål förskjuta 87 R:dr 13 sk. 9 rst. Banko, och förordnat huru dessa förskotter höra af hoställs-innehafvarne småningom ersättas. Af ofvanstående 87 R:dr 13 sk. 9 rst. återställdes i sisllidne September månad 26 R:dr 15 sk. 10 rst., såsom ej erforderliga, i följd af den nya kostnads-fördelning, som blifvit uppgjord. Sammanlagda beloppet af ifrågavarande förskott till sjön Tåkerns sänkning utgör således nu 833 R:dr 17 sk. 11 rst. På förskottet, 1,600 R:dr, till ett karteverk öfver norra stammleden har, genom försäljning i bokhandeln, till och med 1846 års slut, influtit 162 R:dr 24 sk., hvarefter och intill sistlidet års slut något ytterligare ej blifvit såldt af detta arbete. De 300 R:dr, som Revisorerne förmäla vara utgifna för undersökningskostnader till enskild persön, äro utbetalda till Distrikt-Chefen, Majoren Lilljehöök, i afräkning på kostnaderna för den honom, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 15 Juli 1845, uppdragna undersökning i afseende på en förbättrad landtkommunikation emellan Christiania och Carlstad i två vägsträckningar. Enligt hans öfver kostnaderna för denna förrättning, under — 387 — förlidet år, afgifna redogörelse, äro icke allenast ifrågavarande 300 R:dr, utan afven 1,000 R:dr, som ytterligare blifvit successive tili honom för samma ändamål förskjutna, redogjorda, samt 2,473 R:dr 3 sk. 3 rst. derutöfver.
St, ock utvägar böra vidtagas för denna närings upphjelpande derstädes : och hafva fördenskull nu beslutit, att, utom de förmoner R. St., för inrättandet af en Bergslag i Norrbottens Län, redan beviljat, alla de, hvilka inom det för denna Bergslag af R. St. år 1818 antagna , i fjerde punkten af deras underdåniga Skrifvelse den i5 Junii samma är utsatta District, sedan berörde år anlagt och idka Tackjernsblåsning, eller Stångjernsoch Manufactur-smide, äfvensom de, hvilka, under loppet af 3o år, härefter verkställa anläggningar derstädes af dylika Bruk, alla grundade på inom orten tillgängliga Malm-tillgångar, antingen serskildt för Tackjerns-tillverkning eller för Stångjernsoch Manufactur-smide, måga från erläggande afTionde-tackjern och Hammar-skatts-jern, under 3o, högst 5o år, beräknade ifrån den tid, som uti utfärdade privilegier för byggnadernas fullbordan och tillverkningarnas början föreskrifves, vara befriade. Rikets Ständer framhärda etc. 38 Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 470* Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. ioM'arsi83o. Preste-Ståndet d. 17 Borgare-Ståndet d. 17 Bonde-Ståndet d. 17 — —- Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om anslag af allmänna me del till Navigations-Scholors inrättande. J S. A. K. Sedan E. K. M., i fråga om de lämpligaste anstalterna för undervisning i Navigations-vetenskapen, i Nåder funnit, att det med R. St. vid i8a3 års
Men det är tydligt, att en inrättning, hvars ändamål vore af nyssomförmälda beskaffenhet, skulle blifva icke blott en pensions-anstalt, utan äfven, och hufvudsakligen, komma att sträcka sin verksamhet till obestämd gräns in på fattigförsörjningens område; och en stor del af inrättningens resultater — ehuru välgörande i och för sig — skulle således egentligen blott komma att bestå deruti, att på Staten hädanefter öfverflyttades en del af den fattigförsörjnings-skyldighet, som nu enligt lag åligger vederbörande kommuner. Detta anser jag dock, för min del, hvarken vara lämpligt eller hvad som med anstalten bör åsyftas, minst då för ändamålet anslag af allmänna medel måste användas. Syftet med ifrågavarande inrättning bör deremot, i min tanke, vara att, så vidt möjligt är, åstadkomma en verklig pensionsanstalt, hvarifrån en hvar, som under vissa år egnat sig åt sjömansyrket, har rättighet att, under stadgade vilkor, efter uppnådd viss ålder tillgodonjuta en till beloppet bestämd pension för sin återstående lefnad; men enär det anslag, som för en dylik anstalt i dess fulla utsträckning skulle erfordras, icke af handlingarne i målet kan till beloppet med tillförlitlighet beräknas, lärer det för närvarande blifva nödvändigt att i Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 113. 15 så måtto begränsa nämnda rättighet, att antalet af pensionsrum inom de olika klasserna af inrättningen fixeras.
Det är alldeles gifvet, att där flere unga olika lynnen sammanträffa under flere månader en del förvecklingar uppstå, hvilka dock kunna bortförklaras, men jag är icke blind för, att det är med min ankomst, som denna långa misshällighet uppstått, o c h som jag själf omöjligt kan finna någon grund härför, ämnar jag rättfram fråga Marthe, hvari jag förbrutit mig, ty huru obehagligt det än förefaller mig att drabbas af deras onåd, lider jag dock mer af att se er andra genom mig utsatta för en hel del obehag. » » Kanhända talade fröken von Rathen rätt o c h vist, ty Tyskland är nu en gång filosofernas hemland, men jag tror ändå förr, att hon högg i sten. Lady Threaton får icke anställa några förfrågningar, däraf skulle Marlhe endast känna sig smickrad. Jag kan icke heller göra det, ty, som frö- ken v o n Rathen tydligt gaf tillkänna, har jag gjort mig omöjlig genom tungans missbruk. Fröken von Rathen icke heller; det skulle blifva för salvelsefullt — ja ursäkta, nu är det jag, som är uppriktig. — Där. » — Sonja pekade på mig — » där sitter det späda lammet, s o m skall kastas i lejonens mun. Jag tror knappast ställningen skall förbättras, men vi skola åtminstone få veta, hvad som felas. Det vet-jag förresten förut, s o m jag en gång haft äran säga damerna. » Min mission var icke synnerligen angenäm, men jag mottog den dock, själf angelägen att o m m ö j - lig^ göra slut på den tryckta stämningen. Ändtligen kom en läglig stund. Det var strax på eftermiddagen, på middagen hade vi, som norrmannen säger, haft det » k o s e l i g b. Lady Threaton hade efter öfverenskommelse skrifvit bref hela tiden, vi andra hade samlats i salongen. Sonja och jag hade åtagit oss att göra arbeten till en bazar, där misserna Brook skulle tjänstgöra. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR IDUN KR. Å R: 5: - SCHER IDUNS OCH HANDARB. » 3: - O C H 12:TE ÅRG.