Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs samma Utsk:s d. 17 dennes bordlagda Utlåt. N:o 12, med hemställan om anslående af eu lifstidsränta åt Frih. Carl Steffan Bennet. Frih. Tersmeden, Wilh. Fr.: Det är obestridligt att K. o. Ad. står uti stor förbindelse till Frih. Bennet för det nit, Frihrn såsom Ledamot af Riddarh.Direkt. ådagalagt. Om man dervid skulle anmärka, att hans åtgöranden tillhört haus befattning, så måste man dock erkänna den osparda möda han nedlagt, såväl på liiddarh. Salens försköning, som för renovering af porträtterna elter våra fordna Landtmarskalkar. Man kan icke vara nog erkänsam för allt detta; men det sätt, hvarpå Riddarh Utsk:t velat uttrycka detta erkännande, är, enligt mitt förmenande, icke lämpligt, eller att R. o. Ad. skulle gifva lifstidspension åt en RiddarhusDirektör för dess åtgöranden, under den tid han såsom sådan tjenstgjort, när denne Direktör för öfrigt icke bestridt ifrågav. befattning någon längre tid, åtminstone icke så lång, att någon lifstidspension borde ifrågakomma. Dessutom gifvas, mig veterligen, från förflutna tider icke några exempel på belöning af denna art. Likväl och då jag. på grund af hvad jag ofvan anfört, anser, att Frih. Bennets förtjeuster böra rättvisligen erkännas, samt att alltså R. o. Ad. bör på ett eller annat sätt lemna honom ett minne af dess tacksamhet, skulle jag, med afseende derå, att Frih. Bennet redan erhållit R. o. A:s medalj i guld, vilja föreslå, att t. ex. en större gratifikation må Frih. Bennet af R. o. Ad. tilldelas. Med stöd af hvad nu anförts, anhåller jag om återremiss af detta Uti. Hr Ehrenhoff, Gust. Herm.:
Ltö/rdee^ om /v-2- /»e^e/vme/r F. 1/ Da/r/e/'/ oe/r 7(2v^v-/b?l/e/ ^/. />. mo,r5' /-e//-/e/;e //a?ll dem d/«^d e?'^dtt/rmA.s^^'/l//^/re/, ^0^0,» Ooirteo/Zo/de,' o /ö>ve /(,a^-(lojl56rleen L. //. d>?al/t^/ömv ?//l/o^ö/'d/ 6^2)6» ^/oe^do/m^ Kott c/. 2 /§.-///. 8edan ej mindre kamereraren ä L^on^l. Naj:t8 oell Kibet8 I<riA8-Lo1l6Aii ^rtilleri-^kdelninA /k^/rmd d/lr^/ru^ d/a/dee^^, Aenom Xon^l.
Ämbetsoch Tjenstemän, som erhållit afsked , med bibehållande af större eller mindre delen af Lönen: Efter Kongl. Brefvet d. 2,5 Jan. 1812. Till Lands-Kamereraren å Gothland, Tinnerholm, för Mars med Augusti månader Dito d. 7 Junii 1820. Till Krono-Länsman Lundgren, för April med December 181g, samt hela 1820 Dito d. 12 Jan. 1820. Till Cancelli-Posten Hellström, för November och December månader Begrafningshjelp efter Hof-Rätts-Radet Adlerbrandt .. Dito efter Bergs-Rådet Dalberg Dito efter Dito Friherre Hermelin . Af diverse personer upphandlad och levererad: Blekinge Län, till Carlskrona Magazin Calmare dito till Borgholms, Calmare och Westerviks Magaziner Christianstads dito till Christianstads dito Elfsborgs dito till Eds och Wennersborgs dito , Gottlands dito till Wisby dito Götheborgs dito till Götheborgs, Carlstads och Uddevalla dito Hallands dito till Warbergs dito : Jemtlands dito till Frösö dito Jönköpings dito till Jönköping och Ekesjö dito Kopparbergs dito till Fahlu dito Kronobergs dito till Helgevarma dito Malmöhus dito till Landskrona, Malmö och Ystads dito ^Norrbottens dito till Luleå dito . Skaraborgs dito till Hjo, Lidköpings och Mariestads dito . Stockholms dito till Norrtelje och Skeppsholms dito Södermanlands dito till Nyköpings dito Upsala dito till Upsala dito . Wermelands dito till Carlstads dito Westmanlands dito till Westerås dito Örebro dito till Örebro dito .. Östergöthlands dito till Linköpings, Norrköpings och Wadstena dito Rå gK örn. Mått. Medelpris p:r Tunna. Värde. Mått. Medelpris pir Tunna. T:r k. lt;dr sk r. R:dr sk r. T:r 1,700 2,i55 k. Medelpris p:r Tunna. Värde. T:r k. R:dr sk r. T;r 5o Arter.
Tiden synes oafvisligen nu vara inne att, genom post-inrättningars införande efter utländskt mönster, äfven hos oss, på det allmänna öfverflytta bestyret att fortskaffa resande. Tiden synes också härtill oafvisligen vara inne, då Statsverket företer, för vårt land, så högst ovanliga tillgångar, för å bane bringande af denna vigtiga och maktpåliggande samhälls-angelägenhet. Med anledning af hvad jag yttrat, tager jag mig friheten fö - 42 Ben 1 December. reslä, det R. St.., för deras del, besluta, att skyldigbeten för resandes fortskaffande förflyttas, ifrån ett enskildt åliggande, till ett Statens bestyr, att, såsom i andra länder, förenas med den allmänna post-inrättningen, och att R. St. i detta afseende, under de näslföljande 3:ne år, till K. M:ts disposition anslå minst en mill. årligen, jemte underdånig anhållan, det K. M:t täcktes af besagdo medel använda hvad som kan blifva erforderligt för ett ändamålsenligt, och för Statsverket minst betungande, ordnande af resandes fortskaffande, utan annat än frivilligt biträde af enskildte, der sådant aftal kan komma i fråga. Jag anhåller om remiss af denna min motion till StatsUtsk., äfvensom att den måtte de öfrige RiksStm meddelas, och i hvilken afsigt jag härhos bifogar de uti Riksd.Ordn. föreskrifne 4 exemplar af motionen. Efter uppläsningen häraf tilläde Gr. Anckarsvärd: Jag döljer ingalunda för mig det ofördelaktiga förhållande, hvarunder min motion framträder, då den icke utgått från det höga statsbestyret med statsmanna-anseendets stämpel försedda utöfvare. Men då vi alltsedan 1809 fått vänja oss vid, att de mest maktpåliggande och de mest ingripande frågor blifvit åvägabringade genom representationen, har jag icke ansett att denna vigtiga fråga borde af mig förbigås.
n», rättvisa osli sn jenin kördelning ak sl^Id iglrster okvs, ensslsminiinds, st!, ris städer, bvarest garnisoner sro körlsgds, iols snssmms böra vidlannas lostnsdsn sk' derss inkvartering, oskr derkörs, 8ä val vid bsrörds, som >823 ärs kiilsdag, k lin nit nöd vändigbetsn dersk, std Lassrner, äkvsnsom 8tsll osli Nagasiner för Lsvailerists kourags m. m. >,ä det allmännas !>elostnad snlsdss, bvsrektsr, vid >828 —3o arens kilsmöts, dä Kongl.
Är prenumeration ic"ke tagen, eller upgår den ej å nämnde an”tal Exemplar till Trehundrade Riksdaler, ”utgöre det ta belopp minsta antagliga borgenssumman. ”” ““Vill Sökanden, hellre än att ställa “borgen, nersätta reda penningar, svarande ‘Mnot del i ena och andra fallet bestämda lägsta borgens-beiopp, vare sådant honom öp“pet lemnadt; och bör då, i stället för borgen, till Oof-Canzlern ingifvas attest öfver ‘‘summans deposition, antingen i Banken elller i Landt-Ränteriet, på Sökandens namn, ‘‘och till Ilof-Canzlerns disposition för of“vansagda ändamål." “ ““Böter, ådömda i och för Periodisk “Skrift, skola, om borgen är ställd, uttagas “först af den ansvariga Utgifvarens egendom, “och derefter bristen hos Löftesman; roen “om deposition ägt rum, ulmätes först den “deponerade summan, och sedan bristen af “Utgifvarens egendom. Kunna de ådömda “böterna icke på detta sätt fullt ulgå, bör “återstoden deraf förvandlas, likmätigt före“skriften i §. moni.1"1 ””Ilar, vid böters erläggande för Periodisk Skrift, större eller mindre del deraf ”jnåst uttagas, antingen hos Löflesmaunen l4 Coastil.-Utsh:s Memorial, K:o 5i, ”eller af depositions-summan, må Skriften ”icke vidare fortsättas förr, än (Jtgifvaren ”till Hof-Canzlern eller lians Ombud aflem”nat ny behörig borgen, eller ock attest om ”åter fullgjord deposition.
N:0 13 83 so cr > 2 sa a a O rf PJu: CD 3 Riks-Ståndens beslut. 3_ n » prt? ao rf -ttW S3 5 2 rs fi> C JU P CfQ cre ‘ ]N:o Ridd. 0. A. Prestestånd. Regeringsformens 88 §. (se ofvanföre) 88 §. angående ett tillägg dervid •— *— „ —1 49 $. om ändring deri Återremiss — 7° §• — 100 jj. — io3 §. — io5 §. — 109 $. — 55 $. , — 7? $■ Återremiss . , - 56 S Återremiss d:o° UI V lili. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o • d:o ♦ 2 mom. om ändring i — 63 §■ Återremiss . om ändring i d:o . (se ofvanföre). Återremiss Contracters uppgörande Rcmonterings-skyldighetens lättande ang. (se Häst-Culturen), Representationskostnader, Talmännens (se Klubbar). Reseoch Tractamentspenningar, anslaget dertill å g:dra Hufvud-Titeln . Återremiss —. — å 3:dje Hufvud-Titeln ä io:de Hufvud-Titeln Reserv-Fond för Realisationen Residencehuset i Hernösand, hyrcsmedlen derför (se Hernösand). Restitutioner, anslagssumma Revision, Banco-Utskottets, öfver Banco-Discont-yerkets Räkenskaper för år 1828 öfver Banco-Discontens förvaltning och Räkenska per för år 182g angående • öfver Låne-Contorens i Götheborg och Malmö d:o för år 1829 och intill nästa Riksdag ang. öfver det egentliga Banco-Verkets räkenskaper för år 1827 Revision, Stats-Utskottets, af 1826 års förvaltning af Statsverket ...
Jag har tyckt mig finna vid denna riksdag, äfvensom vid alla de föreg:de, att inkomstbetänk. blifvit så lågt beräknad!, att vi sannolikt vid nästa riksdag skola blifva belastade med samma resultat, samma öfverskott som det, hvilket nu tyckes förorsaka oss villrådighet, huru vi skola använda det. Jag finner mycket väl, att StatsUtsk. befunnit sig i en ganska svår belägenhet, emellan obehaget att ej kunna visa Styrelsen förtroende genom bifall till alla dess fordringar å ena sidan, och å andra sidan nödvändigheten alt släppa ut medlen. För mig visar det sig, såsom ett i consitutionella staters historia högst ovanligt och sällsamt förhållande, all man har medel, men befinner sig i en obestridlig villrådighet för deras användande. Man finner, att 11 H. 9 Den 18 Murs. medlen måste ut, för alt förekomma stockning i den allmänna rörelsen, men att här förefinnes någon genomgripande, någon ordentligt genomförd plan för deras användande, det kan jag för min del ej medgifva, och jag anser det vara omö)ligt att tillvägabringa en sådan plan, utan en sakkunnig medverkan af Styrelsen. Det är på dessa grunder, som det för mig visar sig, att ganska många af dessa nu föreslagna utgifter i min tanke bort kunna besparas, för att genom resultatet af besparingarna nu kunna tillvägabringa den förenämnda skattenedsättningen, hvilken ifrån början af riksdagen, ända till dess slut, alltid kommer att utgöra mitt hufvudsakliga yrkande. Jag utber mig att i korthet få genomgå min åsigt i detta fall. Gr. Anckarsvärd fortsatte derefter skriftligen: Jag har nemi., efter en granskning af de särskilda rubrikerna, ansett mig böra tillstyrka följande anslag: Till försvarsverket till lands: Rid-och anspannspersed lar för artilleriet r:dr 24,000. — Beklädnad åt ytterligare 5oo man beväring 3o,8i4: 22. 4- Gevärsfabrikationen . i5o,ooo. Waxholms fästning 200,000. Carlsborgs fästning 200,000. Carlstens och Carlskrona 160,000. 764814' 22. 4. Till försvarsverket till sjöss:
Motionären har vid föreg:de ltiksdagar i så mörka färger målat den beklagansvärda ställning, hvaruti en stor del af Arméens befäl befinner sig till följd af deras ringa löne-förmåner, att det var högst oväntadt att se samme man, som så väl insett de stora bristerna i afseende på aflöningen och så Den 6 December e. m. 163 öppet påpekat nödvändigheten af deras afhjelpande, nu upträda för att söka förhindra en sak, som af honom sjelf blifvit erkänd vara utaf behofvet högeligen påkallad. Han har, såsom jag vill påminna mig, vid sistförflutna Riksdag yttrat, att de knappa löne-vilkoren göra Arméens befäl till lycksökare, betager det all sjelfständighet och tvingar det att söka sin bergning på andra vägar samt att göra tjensten till cn bisak, och han har tillagt, alt detta och mycket mera vore en alltför dyster sanning, för att närmare böra påpekas. Motionären föreslår likväl att intilldess hans förslag blifvit granskade och utlåt, deröfver till Sländerna afgifvet, det måtte anstå med beviljandet af alla nya ordinarie änsiag å 4:de HufvudTiteln. Motionärens organisations-förslag äro så litet nya, att han icke ens aktat nödigt inlemna dem i afskrift, utan inskränkt sig till att hänvisa till R. och Adis prot. Samma beqväma utväg skall äfven jag begagna, och hoppas, att Utsk. vid frågans öfver vägande må fästa tillbörligt afseende på den målning af Arméens befäls bekymmersamma ekonomiska ställning, som af motionären förut blifvit leornad. Hvad sjelfva det stora förslaget beträffar, vill jag icke uptaga tiden med dess granskning, emedan detta förslag redan är alltför väl kändt inom detta hus. Men för att visa, huru elastiska siffror kunna vara, huru litet man i allmänhet kan bygga på dylika beräkningar samt huru mycket man kan misstaga sig, om man låter förleda .sig af fagra löften, ber jag att få påpeka en enda sifferupgift, den nemi. angide Arméens tillgångar vid de trenne olika tidpunkter, då motionären framställt sina förslag.
Samma Lag galle äfven för väg till Hamn, Last-plats, Varu-Nederlags-plats, samt emellan Segelleder, Båt• leder och Flottleder, äfvensom för väg till alla sädane ställen, der Vägar pröfvas vara för Varutransporter af allmän nytta och nödvändighet, ätt äfven att särskildt måtte förordnad! varda, att, i frågor om dylika väg-anläggningar, Härads-Rätten uti orten bör, i behörig ordning, uti alla vederbörandes närvaro, undersökning anställa och sig utlåta, så val om nyttan och behofvet af väg-anläggningen, som ock huru densamma må ega rum, samt huru och på hvad sätt enskilde personers förlust af egor, hus eller andra inrättningar, som till vägen åtgå eller genom densamma skadas, bör ersättas; Hvarefter Härads-Räitens Undersöknings-Protocoll och Utlåtande, till EK. M:ts Befallningsbafvandes vidare pröfning torde böra insändas, och den med E. K. M:ts Befallningsbafvandes Utslag missnöjde skulle ega, att hos E. K. M. i underdånighet sig besvära; och anse Riksens Ständer, i sammanhang härmed, samt pi det farten uti Båt - Underdåniga Skrifvdser'. 349 ioch Segel-leder i öfrigt må blifva obehindrad, ilet stadgande jemväl böra meddelas, att, vid framdeles skeende ombyggnad eller reparation af Broar öfver sådane farleder, äfvensom då ny Bio anlägges, der sådan förrut ej funnits, lucka ovillkorligen å Bron skall inrättas. Jemte öfverlemnande af detta förslag, anhålla Riksens Ständer i underdånighet, att E. K. M. täcktes, i fall af Nådigt samtycke dertill, författning i ämnet till allmän efterrättelse utfärda låta. Riksens Ständer framhärda etc; N:o 139.' jUppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 14 Åug. 1823’ Preste-Ståndet d. 18 Borgare-Ståndet d. 9 Sept. —•
Om således | af den nuvar. afgiften borttagas och ersättas med de af Utsk. föreslagna 12,000 r:dr, upstår derigenom, ehuru kalkylen är riktig, likväl i verkligheten en förlust för läroverken. Skolorna hafva emellertid, genom det ökade tilloppet af lärjungar (som tyckes vittna fördelaktigt om deras nya verksamhet) och deraf föranledda större antal dublikanter samt andra omkostnader, mycket väl behof af de inkomster som förefinnas; men den föreslagna åtgärden skulle förmodligen verka en minskning deruti, och detta är för mig ett nytt skäl att afråda densamma, hvarföre jag nu förenar mig med dem, som yrkat återremiss af denna punkt. Ilr von Hartmansdorff: Jag skall endast yttra få ord, för alt genmäla den tillvitelse för illiberalitet, hvilken Frih. Cederström mot mig riktat. Utan att nämna mig, har han likväl tydligt nog låtit förstå, pä hvilken han pekat. Jag får då förklara, att, på sätt många veta, hvilka haft och hafva med saken att göra, jag aldrig 170 Den 26 April f. m. önskat något påbud, alt den nya Elementarskolans method skulle i rikets Elementarläroverk införas. Jag har ansett sådant mycket farligt för methoden, ty en hvar, som känner läroverken, vet äfven, att hvarje methods framgång beror på lärarne. Ato de vrånge mot densamme, då misslyckas den, och följderna af deras vrångvisa tillskrifves lärosättet. Jag har icke önskat mera, än att nya Elementarskolan måtte upföras på ordinarie Stat, på det att hon må kunna motstå sina vedersakares förföljelse, när de få vind i seglen. Föröfrigt har jag trott fritt val böra lemnäs åt lärarne vid de andra skolorna i riket, att antingen antaga vår method eller icke. Dessa tänkesätt hafva andra ledamöter af nya Elementarskolans styrelse med mig delat och ansett den sist utkomna Författningen om Elementarläroverken innebära stor fara för vår method. Men jag hoppas likväl, att hon lika litet som något annat, hvilket i sig sjelft år riktigt, skall duka under derföre att tidskiftena vid vissa tillfällen äro vidriga. Hr Rosenblad:
I en af cellerna satt en ung qvinna, en af de vildaste på dårhuset, inspärrad. Hon sjöng och skrek så att det genljöd i korridoren, hennes långa hår föll upplöst och oredigt öfver den halfklädda gestalten, bröstet arbetade, och man såg, huru ådrorna svälde och pulserade under huden, och allt emellanåt höjde hon sina utmerglade, blottade armar öfver hufvudet, och skakade de knutna händerna. Den unga grefvinnan blef häftigt upprörd af den hemska synen. Detta själslifvets förfärliga mysterium, dit hennes fantasi icke så sällan brukade förirra sig, på samma gång skrämde och lockade henne. Hon bleknade, och en känsla af någonting mörkt och hopplöst kom öfver henne. »Detta är lifvets natt», mumlade hon, »det är som att trefva i oändliga irrgångar och aldrig komma ut.» Grefven deremot tycktes mycket obehagligt berörd. »Kom härifrån!» hviskade han och tog sin hustru i armen, »hvartill skall väl detta tjena? Sådana vidriga syner ge en blott sömnlösa nätter.» Grefvinnan drog sig undan och gaf honom en föraktfull blick. »Gå härifrån du!» sade hon kallt, »jag är icke så rädd för en sömnlös natt.» Han ryckte på axlarne, smålog och vände sig bort. Hon qvarstod orörlig och betraktade tankfullt den vansinniga. »Jag undrar, hur det kännes i hennes själ», mumlade hon sakta, »om alla minnen ha domnat bort der. Då skulle det vara skönt ... Säg mig, doktor», fortfor hon högt och vände sig till doktorn, »om ni finge spärra in mig der ...» »Min nådigaste grefvinna», afbröt doktorn med en ogillande skakning på hufvudet, »man skall icke hafva sådana der fantasier.» »Åh, det skadar icke, man bör vara beredd på allt», svarade hon med en till hälften skämtande ton. »Ni kan dessutom icke föreställa er, hvilken oförklarlig sympati jag har för dårhus och vansinniga. De lemnade nu cellen och togo fatt grefven, som gick af och an i korridoren och qväfde sina gäspningar. »Grefven finner detta tröttande?» frågade doktorn artigt.
Jag skulle anse detta som Sättarens slarf, om Ränte_beräkningarne icke vöre .grundade på detta felaktigva datum. Den andra uppgiften , som är öriktig, är den af Cassa-behållningen. Den består, utom det, som Utskotten behagat upptaga, af DiineBanco-Capitaler, en egendom, som ej blott är rörlig, utan, begärlig 3 af förskjutne Dagsåkningskostnader, som synas böra upptagas j samma column, som sjelfva reverserne, efter de på en gång med dem utsökas och inflyta; af en outredd balance hos Kamereraren Iggeström, om hvilken fordrans utfaende ingen annan anledning till tvifvel finnes, än att nämnde Kamererare, för hela sin befattning, Den 17 Martil, f. in. 91 har t vänne Cautionister, vida säkrare, än de flästa , som på Disconi Reverserna tecknat sina namn. Betragiar man ålit .det, som på detta vis, genom underlåtna ocn origtiga uppgifter, icke kommit att underställas Ständernas granskning, så är det lätt att finna, att Götha CanalDisconts utredning på sätt, som nu är föreslagit, långt ifrån att lemna en brist af 526,608, skall lemna ett öfverskott af flere 100,000 R:dr; hvadan ock en stor del af" Utskottets Ledamöter sig emot denna Beräkningsmethod reserverat. Hvad Malmö Discont angår,' torde någon ifrån den Landsorten bättre, än jag, kunna utreda, hvad jag ryktevis har inhämtat, att det nämligen skall finnas en titel, vid namn Ac~ tieCapital, som skall ge anledning till en olika beräkning, än Utskottens: Det jag intet vet, vill jag intet fälla något omdöme om, men det vöre väl, om sakens beskaffenhet af någon blefve upplyst. Det tredje i Utskottens Betänkande, hvari emot jag har att anmärka, äio: de Principer, och den Åsigt, hvarpå Utskottet grundat hela sitt förslag till utredning. Jag räknar hit, att Utskotten, utom t vänne Ledamöter, behagat sätta i fråga upphäfvandet af all
Mästarens beundran för sin elev var den allra största, och som en gärd af densamma öfverlemnade han efter hennes död detta porträtt i kroppsstorlek åt den sörjande fadern. Serenad. Af Julia Hasden. ^J / * et du, hj ' ärteälskling, hvad i månens sken vestanvinden under hviskar blad Vet du, och hvad sakta bäckens sorlar invid p å sitt gren? så sakta, våg stranden blomster tåg f * » En flickpension liknar en table d ' höteien järnvägsrestaurant. Man serverar olika rätter, och hvarje resande slukar hastigt hvad han hinner med, för att tåget ej skall gå ifrån honom. Knappt sitter man i vagnen, förr än man märker, att man är riktigt hungrig igen, eller att man ej kan smälta det förtärda. » Vet du, du / van hvilka böner kuttrar under öm sommarnattens daggomspunna dröm? * Vet » Kvinnorna förstå mycket bra att ganska måttligt prisa de egenskaper, som de ej äga. » älska, de i den vår liar ljufva, härklarhet, Herre är? o flicka tunga — fått, naturen hviskar: älska blott! J. M-g. * * » Man beklagar den kvinna, som mannen öfvergifver; man begabbar den man, som bedrages af sin hustru. Det är att hafva två slags mått och vikt. » hvad änglars Underbart, allt all » Om en kvinna prisar en annan, så gör hon det därför, att hon vet, att ingen tror henne. » du, sjunger där * Såsom prof härpå anföra vi nedanstående spridda tankar. » I vaggan och vid tio års ålder gråter man öfver en trasig leksak eller en bortflugen fågel; vid sexton års ålder öfver svunna drömmar, ramlade illusioner. Men dessa tårar äro som aprilregn, som låter naturen framträda mera strålande, himmelen klarare. Ungdomens tårar likna sommaroväder; här och där bland molnen leka regnbågens färger. » Vet rena ega. J^ARR. du, klockorna Jubla upp livalf från hvad med i fröjd mot tornets malmröst himlens i töjd? Livsglädjen. Af Ave. » (Jrafafsglädjen är borta!
Då landtbygdens befolkning utgjorde mer än l af hela rikets, och denna, lika väl som städernas, bidroge till postverkets inkomster samt dessutom v®re betungad med dryga utgifter och onera för postens fortskaffande, fordrade billigheten att landtbefolkningen, i likhet med stadsboerna, erhöllo någon säkerhet för sin brefvexling och ersättning för sådane förluster, som genom postverkets mer eller mindre direkta förhållande kunde inträffa. Enär för dessa mindre väskor erlades särskildt arfvode till vederbörande postförvaltare, och dessutom vore förordnadt, att postförarne skulle erhålla godtgörelse för väskornas emottagande och aflemnande, syntes de föreskrifter, som åberopats till stöd för vägran att ersätta förkomna postväskor, tarfva ändring. Allmänna Besvärsoch EkonomiölskotleIs Betänkande N:o 33, 11 Vid nu inträffande dylika fall och förlust, hänvisades man af General-poststyrelsen att, bäst man gitte, af postiljon eller postbonde utsöka ersättning, hvilket dock snarare borde tillkomma Poststyrelsen, och då äfven skulle försiggå med mindre omvägar, alldenstund postiljonerne voro i styrelsens tjenst och postbönderne ålåge ansvarighet för postens säkra förskaffande. Den anmärkta bristen på föreskrifter om skyldighet för Postverket att ansvara för löspostväskor verkade för öfrigt menligt i så måtto att sparbanker i de landtkommuner, som icke befunno sig i städernas omedelbara grannskap, vore, i anseende till den med penningars afsändande förmedelst lösväskor förenade risk, förhindrade att begagna dessa postbefordringsmedel. Det syntes motionären vara af vigt, att några ändamålsenliga åtgärder vidtoges för att förekomma dessa mindre postväskors borttappande eller bortstjälande, hvilket ofta inträffade, till följd deraf att passagerare och paketer inrymdes i postvagnarne, men postväskorna deremot forslades lösa på skjutskärror.