Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Inte?" "Nej." "Hur har du kommit på dessa tankar?" "Ah, det var inte svårt. Under det ers majestät var borta, lågo vi vid elden och berättade historier. Jag såg då, hur fångarne blinkade åt hvarandra, och när den gamle lufvern berättade för ers majestät om sin dotters bortförande, var hans blick så skenhelig och hans rörelser så tvungna, att jag inte kan annat än varna ers majestät." "Säger du det, Anders", inföll Kung Karl tankfull. "Ja, ers majestät." "Vi ska' ändock se, hur det kommer att gå." "Men nu " "Hvad menar du, Anders?" "Om ers majestät skulle löpa någon fara." "Var lugn! Allt skall gå bra." En half timme derefter var ryttartruppen på väg till Joseph Tibetskis slott. Om den gamle polacken ljugit eller sagt sant, det visste naturligtvis hvarken kung Karl eller Anders Trygg. Den senare höll emellertid sina ögon oaflåtligt fästa på vägvisaren. Vid passerandet af en hålväg snafvade Anders och föll raklång öfver en trädstubbe. Detta fall gjorde ett litet uppehåll i marschen. "Slog du dig?" sporde kungen, som gick framför Anders. "Nej, men den förbannade vägvisaren, hvart tog han vägen?" Alla tittade efter den gamle polacken, men ingenstädes syntes ett spår af honom. "Ja, hvad sade jag", inföll Anders, i det han reste sig upp. "Hela hans berättelse var ju ingenting annat än en dikt." "Du har rätt", svarade kungen eftertänksamt. "Vi måste taga oss i akt." Han hade knappt fått sista ordet öfver läpparne, då en våldsam rörelse förmärktes i skogen rundt omkring den lilla svenska truppen. Det brakade i träden och buskarne, och innan svenskarne riktigt hunno sansa sig, voro de omgifna af en öfverlägsen polsk trupp. "Sådan karnalje", ropade kung Karl. "Han har grundligt lurat oss." "Men nog skola vi reda oss", inföll Anders Trygg med varm tillförsigt. Och den fåtaliga svenska truppen redde sig godt en lång stund. Slutet blef dock, att den blef ännu fastare innesluten.
Det gamla huset var odugligt, ett nytt måste anskaffas; och det är aflt hvad som skett, och skett just för vår handels skull, Frih, Rantzous anmärkning i detta afseende lärer således befinnas olämplig, Jag begär Hr Gr. o, Landtnäs förklaring, huruvida han anser propos, till återremiss kunna äga rum, eller icke. 1 Sednare fallet reserverar jag mig och protesterar mot en sådan tolkning, Jag skall dock underkasta mig den och ställa mig ordningen och lagarna till efterrättelse. Frih. Cederström, Jac.: Jag har före detta bestridt återremiss af betänk:n, sådana sorn det ifrågavar., och jag gör flet ännu. Jag har tillförne vidlyftigare, än Ilr Cederschjöld nu, upptagit och utvecklat motiverna för min åsigt, och jag skall äfven nu ingå i en sådan utveckling, emedan discussionen tyckts taga vändning till förtydande af grundlagarna. Sjelfva rubriken och ännu mera innehållet af Utskrs memor. innefatta redan en sådan förtydning, enär det iemnatanled - Den 3o Juni f. m. 373 ning till sådana förbrytelser emot stadgandet, att Konungens särskilda beslut i R. St:s plena icke ens kunna nämnas, som Frih. Rantzou nu tillåtit sig. Utsk. hade nemi. aldrig bort nämna sådana beslut; och från detta Utsk:s åsidosättande af föreskriften i 107 § Reg.F. 2:dra mom. har oordningen uppkommit. Af ett noggrannt iakttagande af stadgandet följer, huru frågan rätteligen bort af Utsk. behandlas, och att fråga om återremiss icke i Ståndens plena kunnat komma i fråga. Alt vilja hänföra frågan till 56 § Reg.F. bevisar blott, att man icke gjort sig reda för innehållet och förståndet af denna §. Den afser allmänna frågor, definierade i 44 § Riksd.Ordn., dock ingalunda så att förstå, som skulle Ständerna i deras plena få öfverlägga och pröfva, hvad som genom andra §§ i grundlagen är förbjudet att der ens nämna.
Utskottet för sin del en förändring och reduction af Hemmansräntorne uti de Län, der desamma nu finnas uti ett större antal persedlar utförde, leda tili redighet och enkelhet i synnerhet i de speciella Räkenskaperne öfver Statens intrader och en lätthet för de skattskyldige i öfversigten af Utskyldernas rätta belopp. Denna reduction är dock mera af omständigbeterne påkallad uti en ort än uti en annan, och såsom ett vilkor för densammas införande måste de skattdragandes fördel och lättnad alltid förutsättas, i synnerhet som den olikhet i skattläggningen och den skiljaktiga tillämpning af Skalltäggningsgrunderna, förnämligast hvad JordeboksPiänlan angår, som förefinnes ej allenast serskilte Orter-, utan äfven Härader, Socknar, Byar och uti dessa enskilte hemmansegare emellan, gifven åt detta arbete en så vidstiäckt omfattning, att några större ändamål, än blott beqvamligheten vid Jordskatternes utgörande uti ett mindre antal persedlar , bör sökas. Ibland desse räknar Utskottet ett föregående Stadgande derom, att Markegångspriseu å Spannemål och de öfrige Räntepersedlarne i hvarje ort bestämmas efter medium af de Betänkan den, N:o 323. g föregående fem åren och icke för är utan för ett visst tidskifte, äfven t. ex. af feni år, under hänsigt ej mindre på de Skattdragandes lindring, än på en säker beräkning af Statens intrader. Ett sådant stadgande skulle ock medföra den rättvisa fördel för Ränlegifvarne, alt inissvexter och olyckor, som nedsätta eller helt borttaga afkastningen af hans jord och frugten af hans arbete icke må hädanefter som hittills blifva dubbelt tryckande eller förstörande derigenom alt hans skattebidrag ökas i samma mohn som olyckan drabbar honom, och leda till bibehållande af den jemnvigt i synnerhet i spannemålspriser, utan hvilken Statens inkomster och skattebidragen undergå nästan ständiga förändringar och hvarvid det vigtiga ändamål till både Statens och de skattdragandes fördel snart kunde vinnas, att dessa hufvudsakeligen uti penningar skulle kunna utgöras; äfvensom
Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att, på det alla möjliga upplysningar mätte vara tillgänglige, Herr Hjerta ville uppgifva, huru hail beräknat de 2§ millioners behållning, som skulle finnas i StatsVerkets och RiksgäldsContorets Cassör. Denna uppgift kunde möjligtvis blifva en ledning för omdömet öfver verkliga förhållandet med dessa 2f millioner. Herr von HartmansdorffAugust: Jag ber att få göra en kort anmärkning. Om, såsom Herr Hjerta sagt, det blott är ett fel i bokföringen hos RiksgäldsContoret, att Ständerna ej kunna hitta på en tillgång af 2 i millioner; så bör StatsUtskollet genast undersöka förhållandet, på det Ständerna Den 21 April f. m. 57 mätte komma i besittning af ett så betydligt fynd. För min del tror jag likväl icke, att man finnér annat, än en tom Gassa, sedan de medel blifvit afdragna, hvilka StatsUtskottet redan uppgifvit. Herr Lagerhjelmj Pehr: Uti Statsoch BancoUtskottens Financeberedning har jag deltagit i forskningen efter denna föregifna skatt, men vi ha ej funnit den. Det vore önskeligt, att Herr Hjerta ville uppgifva, hvarest den bör sökas, på det åtminstone någon vägledning måtte lätta de nya rechercher, som vigten af en sådan skatts uppletande säkert påkallar. Herr Hjerta: Förhållandet med 3-procentslånet 1823 är, att Rikets Ständer då beslutade, att RiksgäldsContoiret till kanaler m. rn., skulle upptaga ett lån af 3 millioner, hvaröfver Rikets Ständer vid denna Riksdag vidare skulle besluta. Oaktadt detta liar RiksgäldsContoiret, hvilket af Rikets Ständer erhållit uppdrag att ombesörja upplåningen samt förvaltningen, och varit b‘erättigadt att, till besparande af räntor, deri insätta af under händer ägande medel, tillåtit sig att så egenmäktigt uppställa bokföringen af medlen, att vid förra årets slut endast syntes 3^,000 R:drs 3-procents-lån.
Medan han ännu talade, kom en och sade: De Chaldeer gjorde tre spetsar, föllo till camelarna, och togo dem, och slogo drängerna med svärdsegg; och jag slapp allena undan, att jag skulle säga dig det. Medan han ännu talade, kom en och sade: Dine söner och döttrar åto och drucko i deras äldsta broders hus; Och si, der kom ett stort väder utaf öknene, och stötte på husens fyra hörn, och kastade det på piltarna, att de blefvo döde; och jag slapp allena undan, att jag skulle säga dig det. Då stod Job upp, och ref sönder sin kläder, och ref sig i hufvudet, och föll ned på jordena, och tillbad; Och sade: Jag är naken kommen af mine moders lif; naken skall jag åter fara dit; Herren gaf, och Herren tog; välsignadt vare Herrans Namn. I allt detta syndade Job intet, och gjorde intet dårligit emot Gud. Det begaf sig på en dag, då Guds barn kommo, och trädde fram för Herran, att Satan ock kom med dem, och trädde fram för Herran. Då sade Herren till Satan: Hvadan kommer du? Satan svarade Herranom, och sade: Jag hafver farit genom landet allt omkring. Herren sade till Satan: Hafver du icke gifvit akt på min tjenare Job? Ty hans like är icke i landena, from och rättfärdig, gudfruktig, och flyr det onda, och står ännu i sine fromhet; och du eggade mig, att jag utan sak hafver förderfvat honom. Satan svarade Herranom, och sade: Hud för hud, och allt det en man hafver, låter han för sitt lif. Men räck ut dina hand, och kom vid hans ben och kött; det gäller, han skall välsigna dig i ansigtet. Herren sade till, Satan: Si, han vare i dine hand; dock skona hans lif. Då for Satan ut ifrå Herrans ansigte, och slog Job med ond sår, ifrå hans fotablad upp till hans hjessa. Och han tog ett stycke af en potto, och skrapade af sig dermed, och satt i asko.
Och hvar äro all hans under, som våre fäder hafva förtäljt oss, och sagt: Herren hafver fört oss utur Egypten? Herren hafver nu öfvergifvit oss, och gifvit oss i de Midianiters händer. Då vände Herren sig till honom, och sade: Gack åstad i denna dine kraft; du skall fria Israel utu de Midianiters händer; si, jag hafver sändt dig. Han sade till honom: Min Herre, hvarmed skall jag fria Israel? Si, min slägt är den minsta i Manasse, och jag är den svagaste i mins faders hus. Herren sade till honom: Jag vill vara med dig, så att du skall slå de Midianiter, såsom en man. Men han sade till honom: Käre, hafver jag funnit nåd för dig, så gif mig ett tecken, att det är du, som talar med mig. Gack icke hädan, tilldess jag kommer till dig, och bär mitt spisoffer, och lägger det för dig. Han sade: Jag vill blifva, tilldess du kommer igen. Och Gideon gick, och slagtade ett kid, och tog ett epha osyradt mjöl; och lade kött uti en korg, och lät sådet uti ena kruko, och bar ut till honom under ekena, och gick fram. Men Guds Ängel sade till honom: Tag köttet, och det osyrada, och lägg det på hälleberget, som här är, och gjut sådet ut. Och han gjorde så. Då räckte Herrans Ängel käppen ut, som han hade i handene, och kom vid köttet och det osyrada mjölet med käppsändanom; och elden kom utu hällebergena, och förtärde köttet och det osyrada mjölet. Och Herrans Ängel försvann utu hans ögon. Då nu Gideon såg, att det var en Herrans Ängel, sade han: O! Herre, Herre, hafver jag nu sett en Herrans Ängel ansigte mot ansigte? Men Herren sade till honom: Frid vare med dig; frukta dig intet, du skall icke dö. Då byggde Gideon dersammastäds Herranom ett altare, och kallade det fridsens Herre. Det står der ännu på denna dag, i Ophra, de Esriters faders.
Markaryds församlings i Kronobergs län kyrkobyggnadslån (§ 123) » Anslaget för inköp af .kapellpredikants-boställe i Korpilombola by inom Norrbottens län (§ 124 » Lånet för fullbordande af Linköpings Domkyrkas reparation (§ 125) » Anslaget för reparerandet och ombyggandet till en del af Gamla Upsala kyrka (§ 126) » Utaf anslagen till beredande af nya eller utvidgade lokaler för läroverken i Wexiö och Wisby samt för Carolinska Transport R:dr Bil), till R. St. Transport R:dr skolan i Örebro och Nya Eiementar-skolan i Stockholm (§ 127) . » Anslaget till skolor för Lutherska barns uppfostran i Paris . (§128) » Återstoden af anslaget lör National-musei-byggnadens uppförande (§ 129) » Utaf anslaget till Svenska Konstalsters inköpande (§ 151) » » anslagen till utgifning af Planche-verket fordna och närvarande Sverige, äfvensom för detta rikes historia vigtiga handlingar samt till afritning af sigiller vid handlingar, hvilka blifvit intagna i Svenskt Diplomatarium (gg 132, 135 och 134) » 1855, 1856 och 1857 års anslag för utarbetande af en Ordbok öfver Svenska språket (g 135 » Utaf anslaget för äldre, i Kongl. Bibliotheket i Stockholm samt Universitets-bibliothekerne i Upsala och Lund saknad litteratur (g 136) T r. » Anslaget till betäckande af kostnaderne för de under Fregatten Eugenies verldsomsegling samlade naturalster och deras ordnande (g 137) ' » Utaf anslaget för ordnandet af Rikets officiela statistik (§ 138) .
Benedicks underd. begäran, i Nåder bifallit att Linieskeppet För-r sigtigheten samt Fregatterne Camilla och Euridice fingo vid K. M:ts Flotta i Carlskrona åter emottagas, efter det inventering, besigtning och värdering, till utrönande af gjorde förbättringar och anskaffade inventarier m. m. å desamma först blifvit anställd, och derigenom med säkerhet utrönts uti hvilket högre värde de till Flottan återställdes emot det, då desamma derr ifrån till Handelshuset Michaelson & Benedicks aflefvererades, så fick K. Mtt anbefalla StatsContoret att till bemälte Handelshus, emot dess afgifvande qvitto, utbetala de för desse fartyg såsom köpeskilling till StatsContoret inbetalte 36i,5oo R:dr Hamb. B:co. Hvarjemte K. M:t uti särskildt Skrifvelse i Nåder förständigat K. StatsContoret, att ej mindre de af K. M:t till StatsContoret aflåtne Nådiga Bref, än alla andra handlingar, som i ett eller annat afseende rörde den med Handelshuset Michaelson & Benedicks afslutade Köpeafhandling om de af Kronan till Handels - 8a Stats-TJtskottets huset försållde Krigsskepp samt den af K. M:t sedermera beviljade återgång af samma handel, borde hemlige hållas och således icke fingo till någon utlemnas. En handlingarne bifogad underd. Promemoria, daterad d. io Januari 1826, utvisar, att K. M:t jemväl i Nåder utsett Cornmitterade, att till generel granskning företaga den af H:rr Michaelson & Benedicks uppgjorde räkning öfver de ersättningsposter, hvartill bemälte Herrar för upphandlingar, aflöningar m. m. i och för de af K. M:t och Kronan försålde, men sålunda återtagne Örlogsskeppens utrustning ansett sig berättigade, hvilken ersättnings primitiva belopp blifvit af Handelshuset utförd till 53o,24o R:dr 29 sk.
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss lill sistnämde Utskott af dess Utlåtande, angående föreslagen indelning af Byavägar, dito. -— om tryckning af Statsoch BancoUtskottens Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, som angår Malmö-, Götha-CanalBolags samt Götheborgs DiseontVerks utredning, 2j3. — om Remiss till Statsoch BaneoUtskotten af ett Memorial angående Financerne, dito. —- om Remiss till StatsUtskottet af ett Memorial, rörande SaltpetterSkattens utgörande i penningar, dito. — om bifall till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltens Utlåtanden , angående 1:0 föreslagen rättighet för hvar och en, att emellan Riksdagarne till Regeringen få inkomma nied förslag till ändringar i Författningar, m. m.; 2:0 förslag till bestämmande af Jordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; 3:o 202 Herj eådahlens undantagande från Storskit te af Hemmanens mark; /j;° Lösens beräknande för Skattehemman, Arfvingar emellan, samt gräns för Hemmansklyfning; 5:o föreslagen ändring af 24 Cap. 5 §. ByggningaBalken, angående Brandstod, och 6:0 inskränkning i förbudet mot nyttjande af Tröskeslagor af Ek, 274. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets oell Adelns, om Återremiss till StatsUtskoltet af dess Yttrande i frågan om aflöning för RiksSlåndens och deras Utskotts Secreterare, Cancellioch VaktBetjening, dito. — om bifall till Allmänna Besvärsoch Oecono» mieUtskottets Betänkande, angående en förbättrad
Eter upptager anslaget för första året till 44,172 Ridr 40 sk. 2 r, och för hvarje påföljande år lil 1 30,327 R;dr 3 sk, 4 r, Enär användandet af reguliere, vare sig in, deld eller värfvad milie? till bevakning af arbetsfångarne blefve förknippadt med flere olägenheter och i synnerhet den, att den vid andre trängande behof disponible styrka kornrne att derigenom minAas, har Kongl, Maj,-t ansett lämpligast, att bevakningen besörjes af en Corps, sorn serskildt för detta ändamål upprättas och aflönas, hälst af uppgjorde beräkningen funnits, att underhållet af sådpne serskilda bevaknings-Corpser, nied nödigt befäl, ej yida öfverskjuter kostnaden vid Konungens Naii. Propositioner, 89 vid användandet af bevaknirtgs-Manskap utaf in* deldt Infanteri-Regimente. Med skäl kan väl förmodas, ali sedan Arbets-inrättningarne vunnit bestånd och erfaren* helen visat , hvilka tillverkningar lättast kunna genom fångarnes arbete åstadkommas och tillika vinna största afsättning, desses underhåll skall i betydlig mon, om ej fullt, kunna gäldas med ar betsförtjensten; men en sådan ersättning af un* derhållskostnaden har ej kunnat i början påräknas , hvarföre ock Kongl.
Bih. t. R. St. Ti S W fW ® “ O 2 c. £ f i N:o N:0 K n »o 3 !"! e-r O « XL. a* cd Riks-Ståndens Beslut. N-.o Sid. 166 Ridd. o. | Preste Adeln. — I b. 14 Okt. Borgare StaDdet. Se Se 10 Juni 12 Sepl. Åttonde Nionde Hufvud Hufvud 60. 10 Juni 12 Sept. Hufvud - Titeln. Titeln. Hufvud - 6 Juni 12 Sept. Titeln. Titeln. 15 114 £. « 0 ~ 3 crq cc 're ^ GO ^ s. £ 5*o (T> “ g CD zl. i|rl I Cl, Zr. re ? F5 N:0 N:o lust vid uppförandet af Landshöfdinge-residensbyggnaden i Luleå ■ Bd. 454 Siifvermynt, Svenskt, om förändrad grund för utmyntning af och tillvägabringande af likhet i de Skandinaviska ländernas myntförhållanden, se Mynt. » om förändring i kopparhalten af nu brukliga å 10 öre, se Mynt. Silfverplantsar, om tillhandahållande af, se Ban(s, Rikets Ständers. Sillén, angående gratifikation åt Stats-kommissarien C. F. af . Simskolor, om inrättande af normal-undervisnings-anstalter i simning -rA. 140 Siphon, om brobyggnad från, se Äsnen. Sjelfspilling, om ändring al Kyrkolagens stadgande i fråga om sättet att begrafva sådan och dem, som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne Bd. 177 Förslag till Voterings-proposition —■— Voterings-resultat Sjukvård, kostnadsfri, om beredande af sådan för fattige sjuke Bg. 88 vid länens offentliga sjukhus.
Åck. till Exp. Utsk. den ä5 Febr. 1841, kl.'a e. m. Memorial, med anledning af Riks-Ståndens olika beslut i fråga om åtskilliga Stats-bidrags ingående till Riksgälds-Contoiret. (Rgs. Afd.) Enligt meddelade Protocölls-utdrag, angående Riks-Ståndens beslut, i anledning af Stats-Utskottets, under jNfrris 355 och 4 r1 > afgifne Utlåtanden rörande alla bevillnings-medels samt åtskilliga andra contanta stats-bidrags inlevererande till Riksgälds-Contoiret, hafva Borgareoch Bonde-Stånden bifallit dessa Utlåtanden, hvaremot Preste-Ståndet, som afslagit Betänkandet N:o 355, lågt Utlåtandet N:o 4'i till handlingarne, äfvensom Ridderskapet och Adeln, med godkännande af Utskottets afstyrkande af dö ordinarie stats-; ånkomsternes och CharlEe-Sigillatae-medlens ingående till nämnde Contoir, afslagit ifrågavarande Ullålanden uti öfriga delar. Enär således a:ne Riks-Slånd beslutat, att, på sätt Utskottet föreslagit, ej mindre lulloch salu-accismedlen samt branvinsbrännings-bevillningen, än den för Stats-verket beräknade behållning af postmedlen skola, från och med nästkommande år 1842, till Riksgälds-Contoiret ingå, men aine Stånd ■ deremot ogillat Utskottets härom framställda förslag, anser Utskottet denna fråga, som obestridligen rörer Riksgälds-Contoirets inkomster, till följd af ■ uttryckliga ordalydelsen i Regerings-Formens 6g § , böra genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott afgöras, så vida icke Höglofl. Ridderskapet och Adeln eller Högv. Preste-Ståndet skulle finna för godt alt, med antagande af den inbjudning, Utskottet får äran härmedelst till dessa Stånd framföra, ii Borgareoch Bonde-Ståndens ofvan anförda beslut instämma.
För se far var lite gammaldags i sitt tal, ska’ jag säga; han hör te’ gamla stammen och håller på sitt, och det ha väl de gamla gjort i alla tider. — Men inte brydde jag mig om det! När vi kom te’ dansebanan och jag först hade ta’t valsen med Per, så kom Hans Kristens’ Henrik och ville dansa polka, och så kom der en, och så kom der en annan och ville dansa med mig, och Per han var li’a gla’; han fick fatt i andra töser och svängde om med hvem det kunde bära till. Men så kom far. — Sa’ jag dig inte, tös! att du inte skulle trö med mer än en? — Och så dro’ han Per i armen och såg så gudsförjemmerlig ut, som om det hade händt en stor olycka. — Per, sa’ han, Per, du får inte tycka illa vara ... Men Per han bara slo’ med näfven och sa: skitt i det! la’ tösen dansa med h’em hon vill. Matpåse hade han med sig; ost och bröd och smör och rullepölsa och stickelbärsgröt och allt det en kan tänka. Och jösses! vi hade så roligt. Och när vi reste hem, sa’ Per, att han tyckte vi hade inte nå’t att vänta på, utan vi kunde gerna ta ut lysning till söndag fjorton-dar, och det kunde vi så godt, för jag var ju trettitre år, och ända sedan jag var en liten tös hade mor och jag gjort ihop till mig, både dynor och linne och gångkläder och allt som kan tänkas. Och om det inte var mer än en sked eller en gryta, så hade jag det i ordning, men mor hon var död för flera år sedan, eljest hade hon måtro nog sett upp, för hon hade ögon både för sig och far. Och så skulle vi då ha bröllop. Fröken kan tro, att det var då också ett bröllop, som inte skämdes för sig. Per han ville att allting skulle vara så fint och så köpsta’vuret, och far han tyckte att när hans dotter kom så bra te’t, så behöfde han inte se på styfvern för en gångs skull.
Redogörelse för dessa förhållanden förekommer i protokollen år i 863 för den 5 November r 2, den 12 November § 4, den 17 December § 2, samt 1864, för den 7 Januari § 3, jemnfördt med protokollet för den 7 April § 2. äfvensom i protokollen för den 13 Februari § 3 och den 10 Mars § 2, men att Fullmäktige icke funno sig benägna att ingå på dessa kommissionsförslag jemte dermed förenade flerahanda äfventyr, åtminstone så länge möjligheten att uppgöra lånet på direkt och ordentlig fot stod öppen, torde för hvar och en vara klart, utan att skälen derför behöfva närmare utvecklas. De låneanbud, som innehöllo förslag om direkt öfvertagande voro tre: ett från Stockholms Enskilda Bank (protokollet för den 5 November § 2), ett från några engelska bankirhus, meddeladt genom en af de förnämsta handelsfirmor i Stockholm, (protokollet för den 17 December § 2), och det af bankirfirman J. H. Schröder & Comp. i London genom dess befullmäktigade ombud, Generalkonsuln Heinemann, först afgifna låneanbud (protokollet den 5 November). Genom ett till Ordföranden bland Fullmäktige aflåtet telegram, hade äfven Grosshandlanden i Göteborg W. Röhss meddelat (protokollet den 5 November), att bankirfirman Baring Brothers i London skulle yttrat sig vara benägen att ingå i underhandling om lånet; dock utan att sedermera något vidare derom afhördes. I sistnämnde protokoll finnes ock intagen en af Fullmäktiges Sekreterare berättelsevis meddelad underrättelse derom, att »enligt flere honom förevisade bref och för öfrigt meddelade underrättelser, baukirhusen C. J. Hambrö i London och Rothschild & Söhner i Frankfurt arn Main förklarat sig äfven önska för Svenska Statens räkning upptaga ifrågavarande lån», »ehuru de icke funno sig föranlåtne att inkomma med bestämda låneanbud»; och vid den med Konungens Ombud den 13 Februari hållna konferens berättade äfven detta Ombud, att han af en på resa i Tyskland under sommaren 1863 stadd framstående svensk diplomat erfarit, det chefen för bankirhuset Rothschild &