Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag upprepar, att icke något hinder lörcfunnits för dessa ledamöter, alt, åtminstone i de vigtigare frågorna, om de derom framställt begäran, hafva fått sina yttranden, antingen in extenso eller uti fullständigare sammandrag, uti tidningarna refererade. Detta hafva de andia Ståndens ledamöter begärt, då de varit angelägne att finna sin opinion fullständigt känd, och jag vet icke hvarföre R. o. Ad:s ledamöter underlåtit följa samma exempel, eller hvarföre vissa af dem tyckas anse det mera behöfligt, för att upphöja Ståndets anseende, alt oupphörligt boudera tidningarna och deras utgifvare. För min del tror jag, att om R. o. Ad:s öfverläggningar vore af det högre värde, att de företrädesvis intresserade allmänheten, såsom förhållandet var för några riksdagar tillbaka, så blefve det också lidningarnes intresse att företrädesvis och fullständigast referera dessa öfverläggningar; men om åter förhållandet är sådant, alt dessa debatter lill stor del ej med intresse omfattas af allmänheten; så hemställer jag, huruvida lidningredacteurerne må anses skyldige alt aflägsna sina läsare genom att med sådana saker borttaga ett alltför stort utrymme i sina blad. Hr von Hartmansdorff, Au g.; Den väsendtligasle anmärka., som blifvit gjord mot Gr. Sandels’ reservation, hvilken jag för min del äfven biträder, är den, att man ej skulle hafva medel till de för förslagets verkställande nödiga utgifter. Då det varit fråga om icke blott alt för flera åhörare utvidga den läktare, som redan finnes, utan äfven att uppsätta en ny, så har brist på medel icke omtalats. Det nu ifrågavar. sältet att underrätta allmänheten om våra förhandlingar skulle förmodligen kosta vida mindre. Det skulle ej vanpryda den materiella delen af Riddarhuset, såsom händelsen hade varit med tillbyggnaderna, och det skulle r ena Riddarhusets andeliga del från de fläckar, dem osanning söker fästa dervid. Jag troi' således, all då fråga ej är att upphöja sig, utan endast att genom sanning lå behålla det De ii i Augusti. 43 viiide man verkligen ager, så ur ulgiften icke främmande för någon adelsman, lian må vara hår, eller sitta hemma.
Ehuru han var Guds son, hafver han af hvad han led lärt lydnad; och då han fullkomnad blef, vardt han för alla, som lyda honom, en orsak till evig frälsning, utropad af Gud till en öfversteprest efter Melkisedehs ordning. Mig är gifven all magt i himmelen och på jorden. (Kristi ord, då han efter döden instiktar döpelsen). Gud uppväckte honom från de döda och satte honom på sin högra hand i det himmelska, uppöfver allt furstadöme och magt och kraft och herradöme och allt namn, som nämndt varder icke allenast i denna verlden, utan ock i den tillkommande. Men äfven i herrlighetens tillstånd menniska och underordnad Gud, samt nedlägger efter fullbordad verldsfrälsning sin magt: Ty eftersom genom en menniska döden är, så ock genom en menniska dödes uppståndelse. Ty såsom uti Adam alla dö, så skola ock i Kristus alla varda lefvande gjorda. Men hvar och en uti sin egen afdelning; såsom förstling Kristus, sedan de som tillhöra Kristus uti hans tillkommelse. Sedan ändan, då han skall överantvarda riket åt Gud och fadren, då han skall hafva afskaffat allt furstadöme och allt välde och magt. Ty han måste regera, tilldess han lägger alla sina fiender under sina fötter. Såsom ytterste fiende varder döden afskaffad. Ty allt hafver Han [Gud] undergifvit under hans [Kristi] fötter. Men när han säger, att allt är undergifvet, är det klart, att det är med undantag för Honom [Gud], som hafver undergifvit honom [Kristus] allt. Men då allt är honom undergifvet, då skall ock sjelfve sonen varda undergifven Honom [Gud], som hafver undergifvit honom allt, på det Gud må vara allt i allom. Menniskans son på domens dag: Sannerligen säger jag eder, hvad J hafven gjort en af dessa minsta mina bröder, hafven J gjort mig.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N;o 72, i anledning af väckt motion om beläning af guld och silfver i Rikets Ständers Bank och dess Låne-kontor. S. 1). Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 62, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 47, öfver väckt motion om stiftande af lag angående allmänt kyrkomöte. Prot.-JJtdrag dm 6 Februari i85S. Med vidblilvande af sitt i ämnet fattade heslut afslog Preste-Standet hvad Utskottet i detta Utlåtande tillstyrkt; och N:o 63, i anledning af väckta motioner angående dels införandet af en allmän INotariats—institution, dels inrättandet af ett Notariats-embete vid Härads-rätten dels ock stiftande af lag i afseende på Notarii-publici-belättningen. Bifölls. S. I). Föredrogs Utdrag N:o 569, at Hederv. Bonde-Ståndets Protokoll denna dag, hvaraf inhemtades, att liemäldå Riks-Stånd lunnil för godt inbjuda Med-Stånden, att förena sig i dess vid pröfning den 4 dennes af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 48, i anledning af väckta motioner,!angående lindring i båtsmans-roteringen och dermed sammanhang egande frågor, fattade beslut; men Preste-Stån det. som bifallit berörda Uttåtande. förklarade sig vidblifva denna sin mening och lade inbjudningen tili handlingarne, Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S, D Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande N:o 61, i anledning af gjorda anmärkningar emot vissa delar al Utskottets Betänkande N:o 46, öfver ej mindre Kongl. Majits Nådiga Proposition, angående utvidgad religions-friket och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda inom Riks-Stånden väckta motioner.
Men ett viste hon, att den bild, han nyss tecknat, var ej blott det drömda idealets, det var känslan af, att idealet kunde förverkligas, som drifvit honom till att tala, och det var denna hans tro, som gjorde henne stark. Det var det första, ljusa minnet. Så dök ett annat upp, blandadt med vemod. Han gick före henne på den nästan öfvervuxna skogsstigen. Solskenet silade in genom löfverket och lekte i dagrar och skuggor öfver den smärta, smidiga gestalten. Varsamt böjde han undan de långa grenarne, så hon kunde passera utan hinder. De gingo båda tysta, de visste väl, att det var sista gången på länge, länge, som de skulle råkas, men ingen vågade först tala om att säga farväl. På den gamla mossiga bänken nere vid ån satte de sig ned, och för första gången talade han med henne om sin mor. Sedan sutto de åter tysta, floden flöt stilla fram vid deras fötter, trädens skuggor föllo så långa, och långt bort ifrån kom bruset från vattenfallet. Den stunden skulle hon aldrig glömma, den brände sig för alltid fast i hennes minne. — Han reste sig upp och tog farväl, som om de skulle råkas snart igen, men de visste båda, att det skulle dröja länge, länge. Sedan hade hon sökt vara modig och stark. Hon hade arbetat och kämpat med ett mål for ögonen, ett mål, som stod mycket högre, än det hon i dag vunnit, och som man nyss hyllade henne för. Därför var denna hyllning så innehållslös för henne. Äh, hvad ville hon med ära och utmärkelse, hon ville blott ett enda litet ord, som sade, att hon ej behöfde tvifla på honom, och att han följde henne med tankarne, och att han förstod, att hon arbetade på att blifva den kvinna, han en gång tecknat i glödande hänförande ord. Hon lutade ansiktet i händerna och drömde. — Då kom det, först så mildt och sakta där nerifrån, och sedan allt starkare och starkare en ström af välljud.
Regementsskrifvaren vid Dal-Regementet, Fältkamreraren P. A. Arell, genom Kongl. Brefvet den 24 Juli 1845, till betalningålagda, under indrifning varande, anmärkningsmedel, 1,573 R:dr24sk. 7 r:st, hvaremot återstoden, 157 R;dr 31 sk. 11 r:st, berodde på liqvid och rättegång. §• 1. Uti 1844 års räkenskap afföres till Kapiteilen vid Kronobergs Regemente G. L. Hedenstjerna utbetalda 112 R:dr 24 sk., byggnadshjelp till åleruppförande af 2;ne ladugårdsbyggnader, hvilka genom en vid bostället Osjö, den 16 December 1843, uppkommen vådeld nedbrunnit. Revisorerne hafva funnit, det Kongl. Krigs-Kollegium, vid bestämmandet af denna brandstodsersättning, tagit till grund boställets vid löneregleringen fastställda uppskattning och icke, såsom Kongl. Maj:ts nådiga Militise-boställsordning af den 23 Januari 1836, uti 33 §, — 142 — bestämmer, högst 3me års hoställsränta efter markegångspris; hvilket Revisorerne ansett sig böra meddela. §• 2. Enligt Kongl. Krigs-Kollegii anordning den 9 December 1845, äro till Landt-Ränteriet i Malmö utanordnade 1,734 R:dr, återstående entreprenadssumma för ett af Byggmästaren Ahlstedt i Engelholm uppfördt karaktershus å Öfverste-bostället Hilleshög; men då entreprenörens qvittens saknas, så hade det ifrågavarande beloppet bordt balanseras intilldess ett slikt qvittens kunnat räkenskapen biläggas, §. 3.
Af den förklaring, bemälta Sällskap deröfver afgifvit, hafva nuvarande Revisorer tagit kännedom; och då deraf icke otvetydigt framgår, att ehuru försök blifvit anställda äfven i sagde nya rigtning, dessa, lika litet som förutgångne bemödanden från Sällskapets sida, lemna någon säker förhoppning att det med understödet afsedda syftemål må kunna ernås, hafva evisorerne ej kunnat undertrycka tvifvel, huruvida fortsatta experim<mter, äfven i den rigtning nästlidet års Revisorer föreslagit, må utgöra giltigt skäl för understödets fortfarande, helst medlen, enligt Revisorernes tanke, iängt bättre böra kunna användas till befrämjande af sådana näringar, som mera än silkesodlingen lämpa sig för landets klimatiska förhållanden. § 7. Till de, enligt Kongl, brefvet den 15 Juni 1861, i nåder förordnade Folkskoleinspektörer har Kongl. Stats-kontoret under revisionsåret anordnat följande belopp, utgörande dem tillagde arfvoden samt reseoch traktamentskostnads-ersättningar, nemligen till Folkskole-inspektörerne inom Upsala erkestift 2,255: 46. Göteborgs dito . 2,380: 25. Transport: 19,304: 54. 2 — 10 — Strengnäs stift Karlstads dito Transport: 19,304: 54. 2,47(5. 67, 2,15^: 98, Summa 23,940: 19, Revisorerne anse sig böra härvid upplysa, att denna summa icke innefattar hela kostnaden under revisionsåret för ifrågavarande inrättning. Till Folkskole-inspektören i Wisby stift har nemligen, enligt hvad ofvanstående förteckning utvisar, icke under nämnde år" utgått någon ersättning, och till en af Folkskole-inspektörerne i Linköpings stift har under samma år utanordnats allenast det honom tillagda arfvode, jemte ersättning för bevistande af årets folkskoleinpektörs-möte i Stockholm, men ej den honom tillkommande reseoch traktaments-ersättning för inspektion af folkskolorna inom stiftet.
Oxuler i. §. ^srda-Balken. Will Bördeman til sig lösa arfwejord, som ck Landet sald är; sätte tä i Rätten genast eller inom flutet as thet Ting, ta tredje UMidet medhelas i then Landsort ther trenne Ting hwarje ar hällas, fulla Kövestillingen i thet mont, som then Sälj re ester hwilken bördas will, sig betingat, eller framlagge pa insatte pen.ningar bewis, jom är utgifwit af Riksens Ständers L-r^us, eller as Lagdt - Ranteriet i thet Län, ther jorden, som bördas will, är belägen; och stall Bördemannen sidst til thet påföljande eller fjerde Tinget, ä Köparen uttaga stamning och then honom tilstalla, pä sätt uti XI. Oplllcr Rättegångs-Balken urstills. Försummas thella; tä anses köpet wara lag-. siandet. Lag samma ware, ther Bördeman i then Landsort/ ther twanne Ting hwarje är hällas, icke til thet Ting, therä tredje Upbudet gifwes, lagligen stämt Köparen och inom flutet af samma Ting fulla köpeskillingen, som sagdt är, nedsatt. Ther allenast et Ting om äret hälles, stall Bördeman wid enahanda xäföljd, taga stämning ä Köparen sidst lil thet Ting, tä andra Upbudet meddelas, och inom flutet af samma Ting fulla köpeskillingen eller fayant bswfs pä insatts »74 penningar, som osman nämnt är, i Rätten nedsätta. I Staden äge ock Bördeman rätt, at lösa Jord , Hus och Tomt, ehwad thet är Ars eller Aflinge, im om tolf weckor ifrån tredje Upbudet. Sedan njute Bördeman, sä ä Landet som i Staden, the Upbud trl godo, som för Köparen stedde äro. Men sä osta nytt köp om Jord, Hus eller Tomt slutes, stall then äter upbjudaä och lagfaras. IX. carlier Z. Jorda-Balken.
Uti 1819 års Riks-Stat beräknades desse medel till 2 00,000 R:dr; och som deraf influtit för år 1817, ‘—’ 255,5o4:4i-6. 1818, — 208,154:10.g. 63o Stats-Utskottels Betänkanden. 1819, — 26i,984:i9-5, 1820, •—’ 257,993: 6.9. 1821, — 231,701:16,8, synas de, såsom beroende af de utaf Riksens Högloft, Ständer framdeles bestämmande grunder för utgörandet, böra, tili beräkningen, blifva oförändrade och upptagas alltså med 260,000. hvartill äfven böra läggas de förut af ChartseSigillatse-medlen, utom Stat, utgående kostnader för papper, hvitstämpling m. m, samt Provisioner, utgörande omkring , , . 20,000. Under särskild Tittel har förut varit upptagen CharleSigillateRecognitions-Afgiften, hvilken är först påbjuden uti 1687 års Förordning för Kgl, Canzliet, och erlägges nu, enligt Kgl. CanzliCollegii Taxa af den 26 Februarii 1778, med 2 proCent af Höner vid Stats-Utskottets Betänkanden.
Hvad Befälet till Beväringens exercerande vidkommer, så delar jag den af Herr Friherren yttrade öfvertygelsen, att bildningen bidrager, eller rättare sagt, bereder förmåga att föra befäl öfver andra; och på den plats hvartill Konungens förtroende tallat mig, skall det alltid, så länge jag innehar densamma, blifva mitt yttersta bemödande att befordra vetenskaplig bildning inom Svenska hären; men i den mon jag nitälskar för denna stora och vigtiga angelägenhets framgång, önskar jag lika lifligt, att ingen ytterlig och ensidig framställning deraf måtte leda till ett missförstånd, som skulle betaga den dess värde; ty om man skulle strängt utföra Fri herrens system, skulle man till Befäl för de föreslagne 401,947 man, äga egentligast unge män, visserligen bildade, samt äfven lifvade af den bästa militairiska anda, men ovane vid sitt yrke, oerfarne vid Soldatens vård och tjenstens öfrige fordringar — omständigheter, som, särdeles i fråga om det unga Beväringsmanskapet , äro af högsta vigt. Jag tror mig icke behöfva för Herr Friherren utveckla de oundvikliga följderne af ett sådant förhållande. Våra häfder sak - \ Den 8 December e. m. »29 sakna icke minnen, som bedröfligt vittna att mod och allmän bildning kunna lika litet göra krigskonsten öfverflödig i våra dagar, som densamma kan någonsin göra dessa själens egenskaper öfverflöd!ga vid ett lyckligt och ärofullt försvar af vårt land. Man torde således höra söka en medelväg, som möjligtvis kunde afhjelpa dessa ytterligheter, och jemte den nationella uppfostrans rigtning åt det militairiska, äfvensom genom élit-classers formerande, (uttagne bland Beväringsynglingarne) bereda sig dugliga ämnen till SubalternOfficerare samt UnderBefäl. Under äldre och erfarne Officerares ledning kunde desse unge män vinna öfning i sitt yrke och derigenom hana sig väg till högre befordran efter deras förtjenster. Jag har nu för Herr Friherren ådagalagt mina åsigter rörande åtskillige de vigtigaste ämnen af Herr Friherrens anförande.
1 Dessa äro nu de frågor jag vördsammast framställer till Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt hvar och en af Ilöglotl. Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, och vågar jag hoppas, att om de finnas öfverflödige af en del, de dock af många vid nogare granskning gillas, och bevisa, att, till vinnande af en säker framtid, många omständigheter gifvas uti Krigsförsvarets grenar, som påkalla bistånd, så framt man vill vänta af dem en önskad verkan. Mången kunde häremot invända och säga: Med Ryska Kejsarens fredliga tänkesätt, och med dess Stats nu vundna gränsor; med Dannemark till Granne i Södern, som, efter förlusten af Norrige, ej mer bör vara oss så fruktansvärd!; med vår Konungs ädla Principer, att ej störa andra Magters lugn och rättigheter, utan endast är nöjd med den Lager, den trogna och lyckliga Undersåten räcker honom; med en Furste bredevid Hans sida, som nogsamt känner andra Staters politiska ställning, Den 2 Januarii. 77 deras krafter och böjelser; som Vet att förena Statsoch Krigskonsten, som sjelf, genom egna förtjenster, uti de brydsammaste tider, banat sig vägen från mörkret till ljuset; med starka Förbund slutade med alla Magter, hafva vi ej nu mer något att befara, utan kunna minska våra försvarsmedel, i stället för att dem. öka. Jag instämmer häruti, att, i sakernas nuvarande lyckliga ställning, vi ej hafva något att frukta. — Men, tillåt mig fråga: Äro Régenters lif mindre underkastade förvandlingens stund än uslingens i kojan, äro Tractater nu mera heliga än de fordom Varit? De förra styras af en Försyn, de sednare af den rnägtigare, och har aldrig någon Alliance längre varat, än den starkare funnit den för sin Politik nödvändig. — Det är just under dessa fredliga tider, vi höra sätta oss i ett försvarsstånd och förebygga möjligheten af framtida skiften, samt sätta medel i handen på den Man, som nu är ett stöd för vår åldrige Konung, att använda till vår säkerhet; Han skall troligen uppbygga en försvars-mur kring Svenska Fosterjorden, som ej af den mägtigaste Furste någonsin kan bestigas.
Maj:t läcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke vid ofvannämnda fyra skolor må, genom en enklare fördelning af läroämnena uti den i direktionens ofvanberörda skrifvelse antydda riktning, kunna beredas en förändrad organisation, att undervisningen blifver ändainålsenligare ordnad och besparing vinnes i lärarekrafter. Då således frågan om undervisningens ändamålsenligare ordnande inom hufvudstatens fyra femklassiga läroverk blifvit behandlad af annat Utskott, som deruti afgifvit tillstyrkande yttrande, hvilket redan vunnit Rikets Ständers bifall, anser sig Ekonomiutskottet icke böra, i anledning af ifrågavarande motion, något yttrande i ämnet afgifva. Stockholm den 17 Augusti 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Aug. 1860, k. 12 midd. Utlåtande, i anledning af Riks-Sländens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o UT. Sedan Utskottet i förenämnda Betänkande, med anledning af väckte motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände, hemställt, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att, 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollets Utlåtande N:o i60. med upphäfvande af första momentet i 2 § af Kongl. Förordningen den 30 Juni 1838, mosaiske trosbekännare, födde i Sverige eiler utrikes ifrån inkomne och i riket bosatte, samt af Kongl. Maj:t till Svenska undersåter upptagne, mätte erhålla rättighet att, utan Kongl. Maj:ts särskilda nådiga tillstånd, köpa och besitta fast egendom ä landet, så har, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag, detta Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde Ståndet bifallet, men af Presteoch Borgare-Stånden afslaget, hvarjemte sistnämnda Stånd för sin del beslutat, att Rikets Ständer må hos Kongl.
Den, som vill, att lill kontra-proposition i hufvud-voleringen antages Ridder skapet och Adelns beslut, alt Gymnastik-lärare, hvilken i 35 års tid vid offentligt läroverk tjenstgjort, skall vid fyllda 60 års ålder erhålla hela sin då innehafvande lön i pension, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, antages .till kontra-proposition Presle-slåndels beslut, att Gymnastiklärare, hvilken antingen vid Gymnastiska Central-institulet eller vid Elementar-läroverket oförviliigen tjenstgjort i 30 år och uppnått 60 års ålder, skall vara berättigad att uppföras på Allmänna Indragnings-staten med sin fulla lön såsom pensjon. Vid voterings-sedlarnes öppnande befunnos 58 ja och 6 i nej; hvadan nejpropositionen till kontra-proposition vid den blifvande hufvudrvoteringen antagits. 61:sta voteringen. Den, sorn viii, att Rikets Stander icke må bifalla väckt förslag, att Gymnastik-lärare, hvilken i 35 äts lid vid offentlig! läroverk tjenstgjort, skall vid fyllda 60 års ålder erhålla hela sin då innehafvande lön i pension, röstar j*; den det ej vill, röstar nej; 22 Slals-Utslcollcts Memorial JM 216. Vinner nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att Gymnastik-lärare, hvilken antingen vid Gymnastiska Central-institutet eller vid Elementar-läroverket oförvitligen tjenstgjort i 30 år och uppnått 60 års ålder, skall vara berättigad att uppföras på Allmänna lndragnings-staten med sin fulla lön såsom pension. Denna omröstning har utfallit med 58 ja och 60 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. Den, som vill, alt den förre Läns-bokbåilaren i Orebro län L, G. Lagerstedt beviljade pension å Allmänna lndragnings-staten till belopp af 433 R:dr 75 öre Runt årligen skall utgå från den tid, han frän nämnde syssla erhållit afsked, röstar j»i den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, utgår pensionen från och med början af det år, då nu skeende stats-reglering vidtager.
Betänkande 1625 tills vidare såsom årligen bestämde anslag, så bl ifver behållningen af Nionde Titulus anslagssumma ej större, ä,n att den lärer åtgå för ofvannämnde ändamål.; Alen orri något Öfverskott för ett Löpande år uppkommer, anser IJtskoMei detsamma böra. enlig: gr un der ne för Stats-Vetksforvaltning. en x betraktas, såsom besparing, samt efter den för hvarje års Räkenskaps afslutande fastställde tiden dg med forfaras lika med besparingarn. e på öfriga Hufvud - Titlarne; Och hvad åter angår de nu utlånade medlen; så böra des«e jemte dun fastställda Räntan deja, såsom Kongl. Majit L Nåder förordnat, inga att öka Titulns tillgång för del året; meri. komn a derefter att å nyo disponeras och. förvaltas, såsom nu föreslagit är, hälst emot Riksens Ständers afsigt vid iSc.g och. 1810 arens Stats-Reglering någre stående Fonder af StatsVerkets snede! icke måga samlas, I öfrigt hafva Revisorerne i afseende på granskningen af Stats-Verkets Räkenskaper och förvaltning andragit, att den fqr Revisorerne gällande Instruction af den 10 Juli 1812 innehåller, att. vid hvarje Revision arne års Räkenskaper böra förekomma till granskning; Och ehuru Revisorerne ansågo det vara Riksens St,änders rätt, att taga kännedom om Stats-Verkets. förvaltning intill den löpande tiden; sa enär Räkenskaperne för Stats - Verkets medel i allmänhet efter Författningarne ej böra vara afslutade förrän omkring (vänne år efter Uppbördseiler Redogörelse - året, blefve dock af berörde stadgande uti. lnst: uctionen den följd, att Reyisoreme endast finge tillfälle att erfara.
M:s disposition endast under det vilkor, alt desamma skulle användas till försvarsverkets iståndsättande; och då, i händelse förhållandet är sådant, som det här uppgifvits, att nemi. beväringen saknar beklädnad, ett af de första behofven för försvarsverkets iståndsättande är att anskaffa en dylik beklädnad, så vågar jag påstå, att detta angelägna behof hade bort föregå uppläggandet af beklädnader uti förråden, och jag vågar ytterligare dertill lägga, att, innan Administrationen fyllt det sednare behofvet, den icke haft anledning att bilda reservupplag för kommande tider, emedan det måste vara angelägnare att hafva beväringen under freden så klädd, att den kan öfvas till tjenstgöring för händelsen af ett krig, än att ägamaga ia H. 4» 334 Den aS Augusti. Sinerna uppfyllda af materialier, som täras bort af mott och mal. För öfrigt torde hvad jag nu yttrat tydligen ådagalägga, att min motion icke innefattar något upphäfvande af R. St:s beslut. Den åsyftar icke ens, att R. St. skulle uti denna fråga besluta något (sådant skulle tilläfventyrs Strida mot grannlagenheten, sedan R. St. vid förra riksdagen till K. M:s disposition öfverlemnat ifrågavar. medel); men då en del af dessa medel ännu finnas obegagnade, har jag icke ansett olämpligt, utan öfverensstämmande med K. M:s yttrade afsigt att icke genom ökade skatter vilja betunga folket, att R. St. fästa K. M:s uppmärksamhet derpå, att det af R. St. för beväringens beklädnad beviljade anslag kunde utgå från de i Riksg.cont. reserverade medlen.