Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddcrska» pct§ och Adelns wänliga inbjudande, att uti dcr.-s derom redan fattade Beslut instämma, fann Borgare» Ständet, äfwen för sin del, akt hvS Kongl. Mrj:t borde undcrdänig anhällan göras om Riksdagens förlän» gande pä sätt Regerings-FormenS Ivy § tilläter af en mänad utöfwer ben II Ociober eller-till nästkommande November, men den af Högwbrdige Präste-Ständct, genom betz Deputation förcstagne termins utsättande af en witz tid före Riksdagens stut, efter hwilkcn uti förut ej yppade eller därmed sammanhang ägande frägor nägra Mem.orialer ej skulle i Ständcns klen» fä cmot» kagas, eller motioner göras, ansäg Ständet för närwa» rande icke lämpeligen kunna äga rum; hwilket de Rcspcctive Med-Ständen wördsamt och wänligen skulle genom detta Protocolls-Utdrag meddelas, Iste supra. kx krotocollo k. Ist. stslsrson. Tredje Band. ILIS Den L Octsber.
Utsk:ts hemställan bifölls. Den 29 Augusti f. m. Gr. Lagerbjelke: Af Stat,sUtsk:ts Betänk. är det åtmin stone för mig omöjligt att finna, hvad nytta detta förslag skulle medföra. Antages det nemligen, sä kommer den nya regleringen af Just.-Stats-Exped:n att genast träda i verket, men Exped.-Sekreteraren Lovén att qvarstå vid sin tjenst, utan tjenstgöringsskyldighet, men med bibehållande af sina nuv:de löneförmåner, hvarefter han vid afskedstagande! kommer i åtnjutande af pension till enahanda belopp för återstående lifstid. Om det deremot icke bifalles, så blir förhållandet detsamma, med den skillnad blott, att han, i förra fallet, finge upbära sin lön utan tjenstgörings-skyldighet. Derigenom komme lönen att blifva en slags pension; men sådant är icke rättvist, emedan statens tjenstemän i allmänhet få blott 80 proc. af sin lön såsom pension. Gör Hr Lovén icke sin tjenst, så bör han väl också icke få upbära hela lönen, utan, på sätt för hvarje annan Svensk tjensteman är stadgadt, endast 80 proc. deraf. Det skäl, som Utsk:t anfört, att Hr Lovén inom denna statsreglerings-period är pensionsmessig, synes mig icke vara något skäl till bifall, utan tvertom till afslag, emedan saken då reglerar sig sjelf. Om icke dessa mörka punkter kunna fullständigare förklaras, så måste jag anhålla om afslag på Utsk:ts förev:de hemställan. Hr Carleson, Edvard Henrik: Anledningen till den nåd. framställningen om Hr Lovéns förflyttande på indragningsstat, finnes upgifven i StatsUtsk:ts protokoll. Det visar sig deraf, att R. St:r vid sista riksdagen hos K. M:t gjorda framställning om indragning af en bland byråchefs-platserna inom Just.- Stats-Exped:n.
"fläder åberopande af hwad salunda bliswit stadgadt och hemställt, bestöto Riksens Ständer, wid sista Rnsoagcn här i Orebro^ att päffonda tiden, inom hwilkcn Em betsoch Tjenstemän ägde att komma i åtnjutande as nämnde Löneförbättring, och bestämde densamma att taga sin början fran och med ztdje Qwa: talent r8ro, uud underdånig anhållan, kkt, till ändauiälers winnande, öfwerflyttningen af Pommerska Regementerna, frän Allmänna Indragnings'Staren pä Pommer,? Stat, matte warda werkställd." "Pä den Fond som genom denna öswrrffottning stuve uppsta, anwiste likwäl Riksens Ständer tillika stern wid Uttima Riksdagen tillkomna och bestulna nya Siaks-urgister, till en är'ig Summa af 8Z.;6o R'.d!r; och det af Riksens Stander pä samma Fond Lill Löne-tillökningar anstagna belopp as 61,568 RM Z9 K4 nst» sträck sig till förbäkkring endast Den sz Julik.., ' 19^) af de Löner som Riksens Ständer ä Förtekningarne dertill uppfört, men ej af dem, hwilka pä Allmänna Indragnings-Staten innehades af personer, som wid enahanda Werk och Stater-woro ständigt tjenstgörande, ännu mindre till Emdets-och Tjenstcmäns Löner pä andra Werk och Stater, dem Riksens Ständer .vid Förtekningarnes upprättande första Riksdagen hade förbigått." "Hwad Riksens Ständer, pä sätt ansördt är om Lönetilläkning för wista StaterS och Werks Embcts-och Tjenstemän bestutit, och dertill, enligt Förtekningarne, frän och med z:dje Qwartalet 18ro anstagit, har redan, jemlikt Kongl. Majus Nädiga Förordnande af den i2:te
Att, enär fråga vid liqvider för Län och Omsättningar uppstode om inbetalning af hvardera Verkets egne Treprocents Reverser eller Assignatioher, deras emottagande val ej borde vagras, men att dylike papper tills vidare ej kunde annorlunda anses, än såsom Hypothek för en blifvande slut-liqvid, lill befrielse under tiden från fordrings kraf. Kommandes emedlertid Ornsättningarrie att i fastställd oafbruten ordning fortgå: och borde i öfrigt Lagsöknings-åtgärdernc utan att vara inskränkte till blott Fataliers bevakande, lämpas efter hvad Direktionerne under fästadt afseende pä Allmänna Penninge-Ställningen i Riket, pröfvade Diskont-Verkens säkerhet och fördel 1 hvarje förekommande fall erfordra. Götha-Kanals Discont-Direktionen gjorde vid detta förordnande åt skil 1 ige Anmärkningar (Lit. A), och erhöllo i anledning deraf under den 6 November från Batiko-Fullmägtige ytterligare föreskrift af innehall: Att Fullmägtige vid förnyad pröfning funnit den öfvertygelse hos sig stadgad, dels, att upprätthållandet af Götha Bihang till Riks-St. Fröt. N;r 5, 6. Banko-Utskottets Betänkanden'. tha Kanal Diseonts Kredit, efter den passiva ställning hvaruti Verket en gang blifvit försatt, livarken kunde anses beroende af Banko-Styrelsen eller Directionerne, utan ensamt af de anctallter Riksens Ständer kunde finna lämpligt L afseende på dess framtida verksamhet vidtaga; dels, att den åtgärd Fullmägtige funnit af nöden, vore det enda vilkor för möjligheten att emedlertid bibehålla verkets effectiya tillgångar till dess egenteliga Fordringsägares gemensamma disposition; och sålunda ej kunde anses oförenlig med Allmänna Fagens föreskrifter.
Brefvet d. 7 November 1811, bordt utgöra vilkoret för lånensundfående, — harStyrelsen för Magazinslnrättningens utredning uti skrifvelse d. 28 Julii 1824 anmodat K. M:ts Bef:h:de att låta närmare bestyrka de handlingar ang:de låntagarnes bristande tillgångar, på grund af hvilka ofvanförstberördc arne summor blifvit till afskrifning anmälta. Och enär, i afseende på den sista posten 2,984: i3. 10, Styrelsen funnit sig icke tillhöra att å det derom anmäldta förhållande göra det afseende, som K. Mrts Befhrde begärt, så erinrade Styrelsen äfven derom, att dessa fordringar borde efter hand och inom den tid K. Brefvet d. 17 Mars 1824 stadgade, indrifvas. Enligt MagazinsVerkets RevisionsContoirs anmälan, har sedermera sådana bestyrkanden eller någon utredning rörande sistberörde post icke lemnats; hvadan och då det syntes sannolikt, att under de flere år som sedermera förflutit, åtminstone någon del af 366 Stats-U tskottets de senare skulderna kunnat afbördas, RevisionsContoiret ansett det icke vara lämpligt, att till det af K. M:ts Bef:h:de uppgifne eller något annat bestämdt belopp tillstyrka afkorrtning för undsättningsskulderne i Wermlands Län, utan trott det böra ankomma på K. M:s Bef;h;de att, efter sig företeende förhållanden, derom göra förnyad anmälan, RevisionsContoirct har derjemte till ledning för granskningen af K. M:ts Bef:h:des afgifvande förnyade afkortning*längder framställt den satts till bepröfvande, huruvida afskrifning må meddelas för sådane lån, vid hvilkas beviljande låntagarnes och löftesmännens fattigdom varit känd och förlusten för Kronan i följd deraf kunnat förutses, eller om, i slika fall, ersättningstalan bör väckas emot den som lånen beviljat, enär K.
Af 2:ne särskilda, utaf vederbörande redogörare afgifna räkningar öfver stiftets byggnads-kassas inkomster inhemtas, hurusom till berörda kassa redan år 1856 influtit följande belopp, nemligen: inkomster af Nysätra lediga pastorat under åren frän den l 34 — 266 — Maj 1853 till samina dag 1855, utgörande 1,200 ll:dr 11 sk. 10 rst. för år 1853 och 58i R'dr 1 sk. 10 rst. för år 1854, samt inkomsten af Offerdahls jemväl lediga pastorat från den 1 Maj 1854 till den 1 Maj 1856 med 1,729 R:dr 19 sk. 10 rst. för år 1854 och 1,896 R:'dr 21 sk. 7 rst., allt Banko, för år 1855, men att dessa medel forst x 1858 års räkenskap blifvit redovisade; och ehuru detta redovisningssätt redan gjorts till föremål för anmärkningar i Kongl. Kammar-rätten, hafva Revisorerne likväl ansett sig icke böra underlåta att å detta besynnerliga förhållande fästa uppmärksamhet. Konsistorium i Wisby. Af denna, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade, räkenskap iör hemta* följande förhållande med inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1857: Tillgångar.' Uppbörd: Balans till år 1859: Skuld: Konsistorium: Credit. Balans från år 1857: Skuld: Konsistorium 10,600: —■ Utgifter: Konsistorium 29,819: 33. Balans tiU är 1859: Tillgångar: Konsistorium: Kontant behållning. Ut lån t a medel. Fordri ngar. Snm ma. Elementarläroverket: Emot föreskriften i Kongl, brefvet den 17 September 1856, har öfver denna räkenskap register icke blifvit upprättadt; och anmärkes derjemte, att lärarnes aflöningsmedel icke intagits i hufvudredogörelsen. § 2.
För öfrigt anser jag det af Hr von Hartmansdorff vara mindre grannlaga att från sin höga ståndpunkt som tänkare, statsman, talare och sakkunnig granskare i alla ämnen, hafva för stora anspråk på våra Utsk. Sammansättningen af .dessa är sådan, att man ej kan fordra någon acadeinisk och stilistisk skicklighet; det är nog, om man hjelper sig fram. Att framställa anmärknti-, att säga ätt man skrifvit dumt och enfalldigt, det må så vara; men att säga allman skrifvit halt, som en gång under denna riksdag yttrats, är ett något för hardt omdöme. Hr von Hartmansdorff får hålla till godo med hvad Utsk. kan åstadkomma och Utsk. önkar sig befriad! från hans skrapningar. I frågan om detta ämne har jag trott mig finna, att så gedigna anmärkn:r blifvit mot betänk, gjorda, att en återremiss deraf är ofelbar. Jag skulle icke yttrat mig, om jag ej blifvit upptagen som reservant; jag fäster i allmänhet så liten vigt vid reservationer, att jag önskat att denna icke blifvit upptagen, och jag har aldrig haft den föreställning, att min opinion är af den betydelse, alt den bör påtrugas någon annan. Gäller den icke inom Utsk., så gäller den icke heller annorstädes. Jag har icke varit med när denna reservation justerades, och jag utber mig derföre rättigheten att få utstryka densamma alldeles, såsom icke egentlig med min mening; jag ar icke så kortsynt och icke så illiberal, som det deraf vill synas. 1 fråga om folkbildning, liar jag särdeles intresserat mig för densamma; jag är myc - Den aa Juli f. ra. »63 ket för folkskolor och önskar deras framgång , men jag har i mycket skiljt mig från betänk., sådant det nu belinnes; ty jag får upplysa, att det undergått förändring sedan det utgick från Ekon.Utsk. för alt behandlas i sammansättning med StatsTJtsk.
Jag anhåller endast att få till prof. antecknadt, alt jag hvarken kan votera ja eller nej, emedan min opinion om saken icke ligger åt någotdera hållet, utan anser jag mig böra undandraga mig att deltaga i den föreslående voteringen. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge, att till contra-propos. skulle antagas, att den väckta frågan borde förfalla. Ropades ja. D c u 7 Juni. 93 Hr Munck af Rosenschöld: Då contra-propos. icke numera kan blifva bifall lill min motion, ulan endast att den skulle förfalla, så afstår jag ifrån min begäran om votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att, sedan Hr Munck af Rosenschöld afstålt från sin begäran om votering, R. o. Ad. hade bifallit den af Hr Landtm, framställda propositionen. Ropades ja. Föredrogs ånyo Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, den 4 dennes på hordet lagda motion om ordnandet af vapenplålarna i Riddarhussalen. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande : Till ledning för Högloft. Ridd.Utsk. vid behandlingen af denna min motion anser jag mig böra vidfoga detta förslag såsom enligt min förmening det lämpligaste att vid vapnenas ordnande följa. jFörslag. Alla vapen af udda nummerordning upphängas till höger om landtmarskalksstolen, alla af den jenina nummerordningen till venster 0111 densamma, börjande ordningen med N:o 1 öfverst ifrån och sedan i nummerföljd nedåt. För felande vapen lemnäs tom plats och på väggen tecknas ättens nummer med krita; bristande vapen, tillhörande lefvande ätter, anmodas hufvudmannen att anskaffa; utdödas anskaffas genom Riddarhusdirectionens försorg och på Riddarhuscassans bekostnad. Vapen med felaktiga numror, nuttimererade efter den fordna classindelningen, eller utan numror, nummereras efter marlrikeln på Riddarhuscassans bekostnad.
Obestridligt är, att då byggnadschefen år 1 856 ansåg att en summa af 150,000 rdr utöfver de medel, som vid derpå följande riksdag blefvo anslagne, Skulle blifva tillräcklig för museibyggnadeus fullbordande, men har nu antagit 320,000 rdr — eller 450,000 252 Den 26 September f. ra. rdr, med afdrag af 130,000 rdr för inre ornering m. m., som ej ingick i förra förslaget — beböfiige, han vid någotdera tillfället begått ett misstag, och af öfverintendentsembetets utlåt, öfver det sednare förslaget, som i hufvudsaken bekräftar dettas vigtighet, blir antagligt, att misstaget skedde år 1856. Huru stor var då denna missräkning? Att den icke kan öfverskrida 170,000 rdr, — eller 320,000 rdr med afdrag af förut beräknade 150,000, — är påtagligt, men älven detta vore ganska betydligt,'och byggnadschefen har jemväl sökt ådagalägga, — såsom synes af Utsk:ts Utlåt, sid. 11, — att rättvisan fordrade en minskning deri, hvarjemte han utan allt förbehåll upgifvit, hvilka utgiftsposter öfverskrida den beräknade summan, och hvilka, enl. hans förmenande, varit svåra, om ens möjliga, att på förhand med full noggrannhet bestämma. Har nu Utsk:t granskat detta försvar och ådagalagt dess haltlöshet? Visserligen icke, så vidt af Utlåt:t kan synas. Väl har Utsk:t, sid. 23, yttrat, att då byggnadschefen, under förklarande att man ej kunde förutse hvarest de inträffade prisstegringarne skulle stanna, misstagit sig i afs:de på den af honom förmodade gränsen för desamma, de upgjorde beräkningarne kunnat förtjena föga tillit, men detta är intet bevis, i hvars ställe framkastade beskyllningar inför den oväldige domaren icke gälla. Jag har emellertid medgifvit att en missräkning är begången och skall lika öppet gifva tillkänna huru högt den, efter min förmening, kan belöpa sig.
»Mitt namn är Lovisa Petterkvist», sa jag hjärtligt. »Doktorn och vi är gamla goda vänner. Jag kom inte åt att gratulera fröken under middagen, men ville så gärna göra’t nu i stället. Ja, lycka till, kära fröken! Kärleken fäster sig inte vid några år mer eller mindre, den, – lika litet som vid silfver eller guld. Håller man af någon, så håller man af någon, och en välsignad känsla är det, det är visst och sannt. Den unga flickan såg på mig som från toppen af ett kyrktorn. Sedan sa hon, fullkomligt höfligt, det kan inte nekas: »Tack så mycket för er vänlighet. När man som jag väljer med öppna ögon, är man alltid säker på någon grad af lycka. Därmed gjorde hon en böjning på sin vackra nacke och lämnade mig. Nå ja hvad hade jag egentligen för rättighet att ryka på henne, vildt främmande som jag var! I detsamma kom den blifvande svärmodern, som jag inte sett under hela middagen, in. Hon var rödögd, som om hon gråtit, men sa, att hon hade haft hufvudvärk och varit tvungen att ligga stilla ett par timmar. Jo jo, men! Man kan få hufvudvärk af mindre än af att få en ny måg, fast inte trodde jag att hennes erfarenheter kunde vara af den sorten! Vi pratade om litet af hvarje. Bland annat fick jag veta, att hon och hennes yngsta flicka hade ingenting, fast doktorinnan var rik genom sitt farfars arf. Kort därpå kom doktorinnan fram till oss, och på fem minuter hade hon sagt fler behagliga saker än jag hinner med på ett år. Hon presangterade mig för flera damer, såg till att vi fick konfekt och seltervatten – och snart hade hon fått ihop ett riktigt litet trefligt fruntimmerskotteri kring ett af borden. Ja, så ska man göra les honnör! »Nå», frågade en mycket hygglig människa med öppen kil i klädningslifvet både fram och bak, »hvad har fru Petterkvist roat sig med? Teatrarna förstås, men hvad mer?» »Hå», sa jag fryntligt, »jag har varit med om litet af hvarje. Sist var jag på federasjon.» Det blef alldeles tyst i kretsen med ens.
Frölich, som ansett valrätten böra ordnas i i cathegorier, de förmögnares som välja directe, och de mindre förmögnas, som välja genom electorer, samt att den nedre kammaren borde välja den öfre; dels ock af Hr Mannerskantz, som ansett valrätten böra ordnas uti flera classer och på särskildta sätt, i föi hållande hvartill kamrarne äfven borde sammansättas. — Vidare hade af Hr von Troil en mening blifvit framställd, att nemi. valen borde vara dels allmänna val, dels ståndsval; att första kammaren skulle väljas dels ståndsvis, dels genom allmänna val, och den andra af den första, med någon skiljaktig qvalificalion. Slutligen hade andia meningar, framställda af Hr von Hartmansdorff, Frih. Hamilton, Frih. Sprengtporten, Gr. Horn, Hr Grubbe, Hr Lefreäi m. fl., varit, att valen borde ske ståndsvis, och att representationen borde formeras på två kamrar. Hr von Hartmansdorff? särskildta förslag innehölle hufvudsakligen val inom 5 Stånd och bestämda valkretsar, hvilka inom sig skulle välja till i kamrar, med lika många ledamöter af hvarje Stånd uti hvarje kammare; Frih. Hamiltons, att valen borde ske ståndsvis med 4 Stånd, tillökade i visst förhållande med de nu orepresenterade, och fria val till första kammaren, som skulle bestå af 200 ledamöter, och som inom eller utom sig skulle välja till andra kammaren 100 ledamöter; Frih. Sprengtportens, att representationen borde sammanträda på 2tne genom val, ståndseller classvis, utsedda kammare, hvarvid all sjelfskrifven rätt upphörde, och de Hittills orepresenterade tillerkändes en viss andel, motsvarande deras billiga anspråk; och Gr. Horns, att valen skulle ske ståndsvis med olika andel för BondeSt., fria val inom eller utom Ståndet, men till andra kammaren inom valdistrictet. R. o.
S. D. Sedan, i anledning af en hos det Hederwarda Bonde Ständet wäckt och derifrån, till S ats-Utstottet remitterad fraga, angäende äterkallande af sädane Donationer och Förläningar, härigenom större eller mindre delar af Kongsgärdar eller till och med hele sädane lagenheter stola b ifwil af Rikets förre Regenter upplätne enstildte Personer, dels pä Lifstids besittning utan all flags afgäld till Kronan och dels till ewärdelig ägo bortstänkte, Stats-Utstottet uti Protocolls Utdrag af dell 5:te i denna manad förklarat, det Utstoltet icke bade någon sadan händelse sig bekandt, och hwadan Ut. stöttet, da något exempel derpå icke blifwit uppgifwet, något utlåtande däröfwer icke kunde, afgifwaj sä hav till Stats-Utstottet ifrän dek Hederwärda Bonde Ständet ett sä lydande Protocolls Utdrag ankommit. Utdrag af Protocollct, hsllit hos Bonde Ställdet den 20 October 1809. S. D. Till Riksens Höglofliga Ständers Statsutskott remitterades följande as Riksdags Fullmägligen Joli. btlagnus Vesling ingifna Memorial WördsaMt anförande: Med förundran har jag afhört Riksens Höglofliga Ständers Stats - Utstötts Betänkande öfwer Bon - Den 4 November95 Bonde Ständets yrkande, om indragning af Kongs» gärdar, Donationer m. m., som aro i privates händer. Det heter, att som Bonde Ståndet ej nämnt eller uppgifvit nägon, kan Utskottet sig dermed icke befatta. Detta tyckes ej wara skäl att komma ifrän den saken.
Deremot skall den upplagsinnehafvare, från hvars kreditupplag varorna utgå, förskaffa sig behörig attest derom, att varorna äro ankomna till bestämmelseorten och der antingen antecknade på mottagarens eller annan persons kreditupplagskonto eller ock förtullade. Denna attest jemte det med intyg angående af-sändningen försedda exemplaret af angifningsinlagan förevisas såsom verifikation vid nästa afräkning med tulleu. Kunna dessa bevis icke företes vid första afräkningen efter försändelsen, måste de på varorna häftande tullafgifter erläggas, men om bevisen sedermera frambringas, dock icke senare än vid endera af de tvänne nästföljande afräknm-garne, tillbakabetalas afgifterna med 5 % afdrag af tullkassan.När försändelsen till inländsk ort sker med posten eller med annan lägenhet till lands, behöfs ingen granskning eller attestation af tullmyndighet på afsändningsorten. Det är då tillräckligt, att afsändaren utfärdar vanlig fraktsedel in duplo på varorna och låter fraktsedlarna ntan vidare följa med varorna till bestämmelseorten, hvarest fraktsedlarna och varorna aflemnas till tullmyndigheten på platsen. Varorna blifva då genast antingen tillskrifna emottagarens kreditupplags konto eller ock förtullade, hvarefter det ena exemplaret af fraktsedeln förses med bevis härom och hålles aTsändaren tillhanda för att af honom vid nästa tullafräk-ning biläggas hans redogörelse for varubehållningen å kreditupplaget. Då varor från kreditupplag försändas till annan inländsk plats för vidare befordran till utlandet förhålles i det väsentligaste i öfverensstämmelse med hvad här förut är sagdt angående tillvagagåendet vid direkt utförsel från kreditupplag, dock med iakttagande deraf att varorna förses med tullfor-segling eller tullplomb. Transport af kreditupplagsvaror från ett kreditupplag till ett, annat i samma stad får ej ske annat än då verklig omsättning egt rum. Sådan transport skall för hvarje gång ofördröjligen skriftligen anmälas för vederbörande tullmyndighet, som afskrifver varan från säljarens och tillskrifver den köparens kreditupplagskonto. Vid afräkningarne med tullen kan en sådan transport icke åberopas, såframt dylik anmälan icke förut behörigen verkstälts.
Dessutom har den återstående anslagssumman „ 2,000: för utarbetandet och ordnandet af Kapiten Baltzar Cronstrands samlingar, angående fornegyptiska byggnadskonsten, ur Riksgälds-kontorets räkenskaper afförts, sedan bcmälde Kapiten, genom uraktlåtet uppfyllande af det i sådant afseende, enligt reglementets 71 § stadgade vilkor, förlorat all rätt till sagde understöds vidare åtnjutande. Utom det till utbetalning ännu icke förfallne beloppet, 56,000 r:dr, utaf lånet för Götheborgs hamnbyggnad, återstå numera endast följande, vid riksdagen åren 1844 och 1845, till utgåeude från Riksgälds-kontoret anvisade anslagsoch låinesumtnor, nemligen: återstoden af det, enligt Kongl, brefvet den 23:dje Juli 1S46 med 1090 rtdr beviljade anslag för sänkningen af sjön Toftan och utdikningen af, Gårdstjerns-myren inom Sundborns och Svärdsjö socknar af Stora Kopparbergs län . R:dr 1000 samt det utaf lånet för en ny kyrkas uppbyggande i Christinehamn, 25,000 r;dr, hittills icke lyftade belopp „ 10,000 R:dr 11,000: c) Under Riksdagen åren 1847 och 1848 å Riksgulds-kontoret anvisade och sedan sistförlidne Riksdags början verkställde utbetalningar (Reglementets 74—80 §§). Återstoden af det förhöjda anslaget för H. K. H. Kronprinsens hof-hållning under åren 1850 och 1851. (Reglementets 74 § R:dr 93,750: (utbetald under nyssnämnde år). Anslaget]{till arfvoden åt dåvarande lagberedning för 4:de qvartalet af 1850, samt till expenser vid samma beredning (71 § 1. mom. af 1848;års reglemente) . „ 3,058: 16. — (utbetaldt år 1850).