Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deraf synes, hvad jag från början yttrade, att anmärkningar numera ej drabba den skattdragande eller de committeer, som ålagt skatten. För debiteringen ansvarar Kronans ombud. Om Gr:n mera noggrannt genomläst min motion, skulle han hafva funnit mitt bestämda yrkande vara, att, när den skattdragande betalt allt, hvad Kronan fordi’at, och utlöst sin debetsedel, han skulle vara fri från kraf. Detta var mitt yrkande vid sista riksdagen. Jag anser full säkerhet redan finnas, hvarföre jag tror ingenting annat vara öfrigt, än att afslå utlåtandet, emedan ett bifall skulle innefatta ett godkännande af en motsatt princip. 8 Den 12 Maj f. m. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det ar en regel vid alla måls afgörande, att man ej skall besluta om mera, än som är till afgörande framstäldt. Denna regel torde äfven nu böra iakttagas, och således hvarken discussion eller beslut gå längre, än motionären åsyftat. Ilan omtalar i sin motion icke annat än de anmärkningar, hvilka i Kammarrätten göras emot för låg debitering; men denna gäller ej allenast bevillningen, utan äfven de ordinarie räntorna och det sätt, hvarpå de blifvit uträknade. Det kan hända, att förvandlingen är oriktig och att anmärkningar dervid göras. Skulle nu R. St. och således Svenska statsverket i det hela medgifva, att en missräkning skall vara detsamma som betalning; så skulle man med detsamma underkänna den allmänna regeln, att missräkning ej är liqvid. Ville man, att ersättningen skulle drabba den, som debiterat, så kunde det hända, att han ej förmådde betala, emedan missräkningen kunde vara så betydlig, att hans tillgångar ej räckte till. Följden blefve då en bestämd förlust för staten och en oriktig vinst för den skattdragande, hvilken derigenom sluppe att betala, hvad han borde jemförelsevis med öfriga skattdragande.
2lllt f>vaD enligt Denna bevillningö;0taDga är bejrämDt utförDt för perfott eller egenDom, od) fålcDeö ej beror på §aperingémtännené pröfning, utan blott på Debitering anfommer, (Tall ^äraDojbr ifvar en, forn för Debiteringen^ vigtighet anfvarar, i (ängDen utföra; funnanöe lifväl bereDningp* oelj Sapering&Sotm mitteerne anmärfa mtfräfntngar od) rättelfe meDDela. §. 86. ©en, forn, efter f>vaD förut jkDgaöt är, bör jfriftlig uppgift till bereD» ning&Sommitteen aflemna, men förfallolös uteblifver od) ej fjelf eller genom OmbuD Denna jfplöigfyet fullgör, bote ?vå £R:Dr till 0odnené fattige; (Pölane De bereDning&Sommitteen, utan f>inDer af uteblifvanDe eller förfummaD upp* gift, efter eganöe fänneDom, Den fPattfTptDigeb bevillning förejlå. Sgare af $artpg i 0taDen eller på SanDet, Ijvilfen ide fan t bevis leDa, att f>an för hvarje år l)oé veDerböranDe Committé uppgifvit fig till bevtll* ningö erlägganDe för eganDe gartpg eller anDel Deruti, meD uppgift å löfte* tal, bote för jlif förfttmmelfe treDubbla beloppet af Den Derigenom förfntllaDe beviUntngen, odj tillfälle ena hälften af böternc angifvaren, fatut Den anDra 64 förfamlingenö fattiga; ^watforutan beroillningSafgiften {Fall i behörig ordning erläggaö. Cm betta jFabganbe
S, D. Då nu ånyo föredrogs Statsutskott tets den i5 sistlidne April afgifne, samt den 18 i samma Månad på bordet lagde, Utlåtande, angående tillökt antal Löner för JustitiaeRevisionsExpeditionen; fann Riddersbapet och A„ deln, att samma Memorial nu mera borde låggas till Handlingarne, Ut supra. Högloflige Riddersbapet och Adeln åtskildes klockan 5 eftermiddagen. In fidem Protocolli. O. I. Lagerheim. Onsdagen den 3 Junii. Plenum kl. § till 10 förmiddagen. Upplåstes till justering följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloilige Riddersbapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stocholm den 2 Junii 1818. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens den 25 sistlidne April af. i Dea 5 Junii, 105 gifne, samt den 2 derpåföljde Maji på bordet lagde Utlåtande öfver de hos samtelige RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 sistlidne Mars meddelte Betänkande, rörande utredningen af Götha CanalBolagsMalmö- och Götheborgs Disconter, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1:0 Staten öfvertager utredningen af Götha CanalBolagssamt Malmö Disconter, hvilken utredning besörjes genom RiksgäldsContoiret, hvaremot desse Disconters Ociroijer böra upphöra, Götha Canal Disconts emot ersättJ ning, som framdeles kommer att bestämmas, men Malmö Disconts utan någon särskild ersättning. 2:0 Inom 5 års tid, att råkna från den dag, då, efter föregången kungörelse, utredningen kan taga sin början, böra Götha CanalBolagssamt Malmö Discontlnrättningars utestående
Ständer, efter grundlagsenlig behandling, antaget, torde deraf en allmännare, på säkra erfarenhetsgrunder byggd opinionsbildning framdeles kunna härflyta, och deri vigtiga frågan, om mer eller mindre genomgripande reformer i Sveriges urgamla nationalrepresentation, i alla sina deta iler och följder djupt genomtänkte och tillräckligt förberedde, sålunda kunna af det upplyslare allmänna tänkesättet, utan fara för irring och förhastande, med mognad vishet till efterkommandes förväntade båtnad afgöras.” Utskottet får, till följd häraf, här nedan framlägga vissa hufvudgrunder för ofvanbemälde förslag, (se Betänkandet N:o 36). Af Biskopen Doctor af Wingård: ”Jag anmärker först, att, 0111 Utskottet antagit fritt val, det varit i sin ordning att framställa % detta val hvilka cjralificerade ^om Jielst, utan af - Comiitttiioni-Utshu t; Mern, A7:o 35. ii seende på Stånd. Sådant är det citerade förliållandet i Norrige, men annat i Sverige, der således Possessionater och Embetsman icke såsom blott sådane kunna komma i fråga till upplagande i de förhandvarande, ra tionelt afrundade Stånden. Man stöter sig på ordet interesse och missför står dess befogenhet tili representation, då man icke tänker sig det rent. Det är det gemensamma af lika yrke, lika bildning tor detta, lika rättigheter, sorn binder corporationen, hvilken senare är Ståndets prcformation. —- Likasom af familjerna corporationen, #f corporationerne Ståndet, så uppstår af Stånden Stater. Lyckligt är att grundfäste, skickelse och häfd redan bildat våra Stånd, dem vår upplösningslid väl kan förfuska eller upphäfva, men icke med något bättre ersätta. Under Utskottets många, sorgfällig» och långa öfver* läggningar har det tillräckligt visat sig, hvilket motstånd den häfd vunna, med vårt Statsskick sammanvuxna Ståndsformationen ställer mot äfven de mindre förändringarne, och sedan mot en total omstöpning.
O c h i detta mörker hade en härjande frostnatt farit fram öfver din oskulds skära rosengård o c h kommit dess knoppar att förfrysa o c h dö för otrons o c h hånets iskalla omfamning. Din jul var borta, o c h dess stora fröjdeämne mäktade ej längre göra ditt hjärta rikare, varmare, gladare. tyckte moders knä, som undrande sporde, » hvar Jesu stjärna månd ' v a r a », hon som skänker frid åt oroliga hjärtan o c h lyser oss vägen. D å brusade som ett svar fram en stjärnesång, en sferernas harmoni, ett högstämdt » gloria in excelsis » under de höga hvalfven. D u började förstå stjärnornas språk, du började ana, att de voro Herrens ljus, alla dessa som brunno i himmelens höga salar, o c h att hvar o c h en af dem i viss mening var en Betlehems stjärna, tänd att lysa oss fram till kärlekens källa. Du litet barn på din Af Elin Ämeen. &lt;£&gt; Med teckningar af Axel Sjöberg. m. H o n hade äfven fått den bästa uppfostran, s o m deu tiden bestods en u n g d a m, talade franska o c h hade spelat klaver. om att rätta sig därefter. Ingen enda steg upp klockan fem om morgonen för att öfvervaka tjänarnes tidigare göromål och se » väfstolen » i gång. Knappast en af dem hade i hela sitt lif sett en väfstol, förrän det på senaste åren blifvit modernt med de små salongs-väfstolarne för fantasiartiklar. Icke heller kunde de unga damerna förmås att stryka upp håret från sina pannor och nyttja kvittenkärnor, som bruket varit i tants nngdom, ej heller ville de gå till den andra ytterligheten och draga ner det i en gardin på hvardera sidan om kinden, såsom tant haft sitt sedan trettio år tillbaka — n. b. i form af lösbena. I stället florerade pannluggen i hela släkten, trots tants fasa och vredgade anmärkningar. Det riktigt vimlade af ljusa och mörka luggar, som antingen hängde tjocka och raka på någon fruktkompott eller tårta, som nyttjats i hennes mors hus.
Linden och Dagmar Möller, fröknarna A l m a Hulting, Anna Thulin o c h Teckla Åhlander, operasångarne O. F. Lundqvist o c h J. Forsell samt konsertmä- starne L. Zetterqvist o c h T o r Aulin — alltså idel kända o c h värderade förmågor. Några vidare rekommendationer behöfver därför matinén icke. * — Fru Ellen Gulbranson har anländt till huf vudstaden för att börja ett gästspel å k. operan. Början sker i nästa vecka s o m Valkyrian i Wagners opera af samma namn. K. Amanda Kerfstedt. Början af denna lilla berättelse tilldrager sig i Stockholm o c h förflyttar oss m e r än 40 år tillbaka. Sedan den tiden har m y c k e t förändrats, icke minst i vår hufvudstad o c h dess omgifningar. Människorna hafva ock delvis fått andra intressen o c h olika uppfattning i mångt o c h mycket. Men innerst rör sig dock samma förmåga att glädjas o c h lida. Och alldeles samma milda vårluft, samma klara, strålande himmel — det var i slutet af maj — gjorde då, likasom i våra dagar, Stockholm så tilldragande, ej blott för dess egna bebyggare, utan äfven för den mängd af tillfälliga besökande, som här fröjdade sig åt den uppspirande grönskan o c h k n o p p n i n g e n i parker och anläggningar, under det att mångenstädes på landet allt ännu var grått o c h kallt. Just en sådan härlig vårdag var det s o m en adertonårig flicka befanns ifrigt sysselsatt m e d att nedlägga en m ä n g d saker i en reskoffert. Rummet, där h o n stod, afslutade en liten vacker vå- ning vid Drottninggatan. Snart var också alltsammans färdigt. Blott det stora, öfversta facket var tomt, m e n på soffan bredvid låg en hvit sidenklädning o c h en luftig slöja. Man såg, att det var en bruddräkt.
De med vexelköp och försäljning förenade göromål och bestyr hafva fortfarande, äfven under den tid för hvilken nu redovisas, utöfvats af Grosshandlarne Schartau och Arfwedson, med undanlag allenast för en tid af omkring 3 månader, då, i anseende till den sistnämndes förfall, Professoren Selander innehaft uppdraget alt vara deputerad för vexel-ärendena. Ehuru från och med år 1845, då Bankens vexelhandel började, till närvarande tid vexlar, för Bankens räkning, blifvit uppköpte till det be tydliga belopp af tillsammans 15,977,038 R:dr 43 sk. 6 rst. Silfver Specie eller 47,931,116 Mark 11’ skill. Hamburger Banko, har likväl, efter hvad Revisorerne inhemtat, icke ringaste förlust å dessa köp för Banken uppstått. § 22. Genom 115 § 1 mom. i det vid 1850—1851 årens Riksdag för Bankens styrelse och förvaltning utfärdade Reglemente, bemyndigades Fullmäktige att jemväl å Götheborgs Börs låta, för Bankens räkning, uppköpa vexlar; och har under nästlidne Januari månad fråga om verkställighet af detta uti Banko-Reglementet vid sednaste Riksdag bibehållna moment hos Fullmäktige blifvit af Vexel-Deputerade väckt, medelst det förslag, att vexelhandeln i Götheborg måtte besörjas af 2:ne utaf Fullmäktige dertill utsedde Ombud, hvilka skulle ega, bland annat, att, såsom betalning för derstädes köpta vexlar, på Bankens Låne-Afdelning utställa invisningar, hvartill tryckta blanketter, utan ifylld valör, borde, från Fullmäktige, Ombuden tillsändas.
Föredrogs ä nyo Riksens Högloflige Ständers Constitutions - Utskotts den 2Z nästledne Augusti - ' Den 2 October. 1141 gusti afgifne och den 19 bennes pä bordet sagde Memorial deruti Utskottet 1:0 Till Riksens Ständers afgörande ivid nästa Riksdag hemställer ben förändring uti RcgeringsFormenS 2O Z, hvarigenom den mä erhälla följande ordalydelse: Uti fredstider stola de mäl, som frän Rrigs-Domstolarne dragas under Romin, gens pröfning, uti Högsta Domstolen företagas och afgöras. Twänne Militaire personer af hägre grad, dem Ronungen härtill ut, ser och förordnar, böra med Domarejäf och answar, och utan serskildt arfwode, sadane mål i Högsta Domstolen öfwcrwara och deröfwer rösta; dock ma DomarenaS antal icke öfwerstiga ätta. Under Rrig förhalleS härmed efter RrigäArtiklarne; samt 2:0 Med afstyrkande af bifall till ben afAu, bitcuren Herr kebr k^oni^ väckta fräga om Constilu, erande af Extra Stats-Räd, och till förebyggande af tillfällig framlida overksamhet hos Regerings - makten , fbrestär bet efter inhcmtad erfarenhet under den till nästa Riksdag framflytande tiderymd om werkcliga be, hofvet af Stats-Rädets större talrikhet, Riksens Hbglofliga Ständer dä, sä wida erfarenheten detta behof besannat, mä förstärka Stats-Rädct med en eller twän, ne verklige Ledamöter. Efter öfverläggning härom beslöt Präste-Stän, det, att till hvad Utskottet sälunda hemställt och före, stagit, dch bifall lemna; Hvilket genom Utdrag af ProtL 1142 Den 2 Hctsber. Protocollek skulle be Respcctive Med.Ständen samt Gon. stitutions - Utskottet wdrdsamt och wänligen meddelas. Dt luprs. S. D. Föredrogs ä nyo Högloft.
Detta instämmer med den gamla bibliska satsen, att den högra handen icke skall veta af hvad den venstra handen gör. Hade detta icke så varit, så är det ganska klart, att Bancodisconten kunnat utgifva dessa obligationer. Jag ser intet hinder i sak, ehuru den formen man nu valt är litet mera anständig. Således är det formen man sökt. Det skulle väl hafva förefallit litet oförsynt, om Banken utgifvit obligationer på sin lånehandel, ehuru jag anser dess lånehandlingar bättre än Riksg.cont:s i copulation med enskilda utfärdade papper, under hvad form man än må utgifva dera, för att såmedelst skaffa hypothek och fond för privatbanker. Alltsammans det der ser allt för brokigt ut för oss, som känner till förhållandet; men hos utländningar, som möjligen kunna tro, att Riksg.cont. mer än till namnet är ett af Banken alldeles oberoende verk, kan det möjligen lyckas till en tid. Men när man går in på att skilja lånerörelsen ifrån sedelutgifningen, hvarföre har man icke då äfven tagit bort fastighetsbelåningen ifrån Banken? Joi ty man har velat hafva en depositbank, en depositcassa förenad med samma inrättning, som verkställer sedelutgifningen. Ehuru Sir Robert Peel har skilt den Engelske Bankens lånerörelse ifrån sedelutgifningen, så får jag upplysa Hrrme om, att han icke varit så enfaldig, att han skilt depositrörelsen ifrån lånerörelsen. Det har han aktat sig för; ty det vore nog absurdt. Om med depositanstalten icke menas, att de deri tillfälligtvis insatte medel skola vara en fond för lånerörelsen; dä är det icke hvad man i bankstil menar med depositanstalt, utan dä är det källarhvalf, inom lås och nyckel, ett magasin, förråd eller hvad man behagar. Hvarföre är det nu nödvändigt i och för det nya projectet, att, oberoende af lånerörelsen, sedan den upphörde att ske i Banken, ändock hafva ett sorts magasin för depositioner?
Om arbetets ära! Att arbeta har alltid varit en skam! Om man kastar en blick tillbaka på Rom och Grekland, skall denna sats genast finna sin bekräftelse. I Grekland arbetade endast det sämre folket (hyssningar) och de som icke arbetade, anstälde ibland små jagtpartier, då man sköt slaf för rapphönshund och pilbåge. I våra dagar är det likadant; de som arbeta mest äro sämst klädda, äta sämst, sofva sämst! Arbete är likaledes skadligt för moralen, efter som sta ANNO FYRTIÅTTA tistiken lär att de flesta brotten begås af arbetsklassen eller packet, som det kallas... Här af bröts talaren af hyssningar så att han måste sluta! Reflexion! Det är ett sorgligt tidens tecken att icke våra borgare hålla efter sitt folk bättre, utan att de till och med uppmuntra dem att besöka folksamlingar, der upproriskt och samhällsvådligt prat föres!" Det var åt mig det der! Men herre min Gud! kungen uppmuntrar ju bildningscirklarne, då är det väl inte farligt! ADJUNKTEN. Ja visst, men, det der att du inte håller reda på ditt folk, tycker jag är värre! LARSSON. Håller jag inte reda på mitt folk! Gå upp på spanmålsvinden skall du se den flitige Lundqvist arbeta i sitt anletes svett; de hålla just på att ta upp korn! Jag förstår inte Lundqvist, som alltid varit en så utmärkt ordentlig yngling, som jag sjelf uppfostrat och jag kan uppfostra folk jag... LUNDQVIST (höjer sitt glas). Skål, medborgare! Lefve republiken! LARSSON (upp). Hvad är det? Evige förbarmare! Lundqvist! (Rusar fram). Lundqvist! Lymmel! Förrädare! Hvad gör du? LUNDQVIST (drucken). Det rör dig inte, jag är en fri man! LARSSON. Fri! Du är i mitt bröd, skälm! . LUNDQVIST. Nej, jag har flyttat! - LARSSON. ANNO FYRTIÅTTA Har du flyttat! När skedde det? LUNDQVIST. Nyss! Jag skall bli konstnär! LARSSON. Är du från dina sinnen ? Vet du inte att bönderna stå och vänta med sina lass på gården?
”Godt”, sade Lidner: ”kör då ett stycke till, så att det blir jemnt två”. (Jemf. Fru v. Ehrenströms ”Notices sur la Littérature et les Beaux-Arts en Suède”). Det här åsyftade utlåtandet finnes på sid. 216 i tredje delen af Thorilds samlade skrifter. Det synes mig dock till den grad hårdt, att jag vid dess återläsning börjat tvifla, om verkligen Lidner är dess föremål. Men – i annat fall: hvilken af då lefvande svenska poeter skall gissas vara det? Rättelser. Sid. 31 står toute läs toutes – 44 – 22 står naturen läs narren – 61 – 3 står plötsigt läs plötsligt – 231 – 4 nedifr. efter divinitatem sättes punkt – 245 – 11 nedifr. står den theoretiska läs det theoretiska – 253 – 5 nedifr. står Ontologia läs Cosmologia – 317 – 10 nedifr. står Vigga läs Vidga – 483 – 21 efter denna borttages comma I noten till sid. 408 bör i stället för Lieder im höhern Chor läsas poem till Fursten Putiatin. Noter Högst likväl – såsom ock skäligt var – Adlerbeths verk: en fri bearbetning af Racines. Den berömmes här (till det mesta): för de i planen gjorda ändringarna eller afvikelserna; för chorerna; för versens styrka och dialogens med värdighet förenade naturlighet. Om Gyllenborg säges (bland annat), att han, som velat ”dramatisera katastrophen af Homers Odyssee”, har, ”lycklig föregångare i snart sagdt alla skaldeslag, äfven med detta nya försök velat gifva svenska författare exempel och uppmuntran, att, likt med andra vittra nationer, hämta ur källorna, – som ej äro för oss, mer än dem, otillgängliga”. En visa, der man, efter denna början: När, till en blygd för våra seder, Förtjensten grånar i behof –
(Berningemdn od) SocFneBanbtroerFare pd Sanbet, af fwab Jpanbtrofrf forn belfl, famt £anöfdgare, ©tampare ocb QocFm.ByggmdjTare, i £re Slafjer: görfla Slajjen meb öfroer 3 2)?anfaléjlrifne Arbetare Sfnbra bito meb 203 bito bito 3: Srebje bito meb en ener ingen bito 2: (Bdftgtfroerier pd Sanbet utgöra Seroiflning efter rodrbef, lifa meb öf. rige Remman ocB SdgenBeter, men tayera* för nöring odj rörelfe efter Beldgen|eten, utom Srdnroinéminutering*»afgiff, i ätta Slaf er: görfla Slaten * 9t:br 30: flnbra bito 20; Srebje bito 15: gjerte bito 10: gernte bito 5: ©jette bito 3: ©junte bito 2: Sfttonbe bito 1: 16. spd be fldllen, ber ©dffgifroeriet emedan flere dr förbelbf, bela* df» roen ofroanfidenbe afgiffer emellan bern afla, efter ben anbel be i ©öfr# gifroeriet dga.
Dessutom har man, i st. f. att lill bränvinsbränning fått begagnats hvilka pannor som helst, sagt alt hädanefter fån J icke begagna sådan redskap, J skolén bränna med småpannor och i stora fabriker, samt följaktligen genom maktspråk beröfvat jordbrukaren den rättighet han fordom egt. Kan dylikt kallas ett öfvergångsförslag? Jag åtminstone betraktar det icke såsom ett sådant, utan såsom eli ingrepp i jordbrukarens rättigheter, det der icke på ett nöjaktigt sätt kunnat lösa den stora frågan, ulan tvärtom invecklat henne. Hvarje försök att' genom filantropiska grundsatser reglera henne, skall stranda vid kommande Riksdagars reaktion. Såsom ett öfvergångsförslag bade jag föreställt mig att man skulle bibehålla den gamla författningen, men med tillägg af den skatt man här föreslagit. Enl. min åsigt, skulle småpannorna ovilkorligen kommit att uphöra. Betrakta vi verkningarne af den ganda författningen, så finna vi att bränneriernas antal under loppet af 18 å 20 år nedgått från 144,000 till 36,000, och följaktligen måste man medgifva, att den gamla bränvinsförfattningen ganska verksamt bidragit till inskränkning i brön - Den 2G April f. m. 431 vinsbränningen. Erkänner man delta, så, för att icke gå brådstörtad! tillväga, bör man väl bibehålla den gamla författningen, och man går då med säkra steg till målet, endast industrien beskatias som sig bör. Man kunde ju dessutom lemna de mindre bränvinsbrännarne rättighet, att under 2 eller 3 år fortsätta handteringen, och de hafva då tillfälle att under tiden förändra sin hushållning. Om man t. ex. sagt att år 1857 skola alla småpannor uphöra, så hade man ordnat frågan och icke åstadkommit allt det trassel, sora nu blir en följd af detta förslag, och hvilket blir vida större än man föreställer sig, likasom man icke heller på ett våldsamt sätt usurperar de. rättigheter jordbruket f. n. eger. En talare har mycket fullständigt utvecklat denna fråga, och, till hvad han yttrat, skulle jag icke haft något alt lägga, såvida han icke fordrat en närmare förklaring i ämnet. Han yttrade nemi. att en beskattad konsumtion skulle minska sjelfva supandet.
Sedan han bchöft 16 ars tid för alt kunna legitimera stg såsom innehafware af alla deras ratt som i denna bytesbrist haft någon pretention. h«r nu kommit sä wida, art han blott haft att fä waluk» hwilket nu genom detta Riksens Ständers Beslut blifwit uppehållit och förfaller aldeles örn det gär i werkställighet och den. na man således beröfwad sin egendom. Capitain öckrmsterl^elm bor i Finland, är numera Ryst undersäte; i hwilken vbehagelig förlägenhet kunde man icke raka om han wände sig till Rysta Regerinaen för att genom desi bemedling utfå sin rätt. Jaz tror 402 Den 12 Februari!. tror derföre att Ridderskapet och Adeln gjorde wäl om de rogo i betänkande huru de olägenheter som genom detta hastiga beslut kunna upstä mätte söre» tommas. Grefwe körner, ^äolxk Loran. Dä friherre Stael med sitt nu uplaste anförande icke lär hafwa annan afsigr, än att bilägga sin tanke lill Protokollet, ärnar jag icke heller ingä i granskning as sielfwa ämnet, men i anseende till hwad den wärda Ledamoten anfört om remist.rättigheten torde jag fä tillägga en förklaring och derföre upläsa Z6 §. Allmänna sig yttra. Detta är gjordt. Utskottens förslag — utan förändring eller tillsattser Dkunna således genast anlagas wid första difcustion, och dct är blott tilläggningar eller förändringar som icke wid första pröfningen kunna äga rum. — Göres derrvid i StändenS plena sädane anmärkningar, som hindra antagandet, erhälle Utskottet del af veste anmärkningar för att Förslagen derefter ytterligare granska etc.
Vid böters och vitens förvandling, som skall ske till fängelse, svare emot böter och vitén af till och med io R:dr i vecka ifrån —• — io “ till och med a5 R:dr 2 veckor. ' —-25“ — —• — 5o “ 3 veckor. -— 5 o “ —■ — •— 100 “ 1 månad. Gå de öfver 100 R:dr, ökes straffet med en månads fängelse för det öfverskjutande beloppet till och med nästa hundradetal; så att två månaders fängelse svarar emot böter från 100 till och med 200 R:dr, tre månaders fängelse emot böter ifrån 200 R:dr till och med 3oo R:dr 0. s. v. Ej må dock någon för bristande tillgång till gäldande af böter och vitén mer än ett år i fängelse hållas, ehvad belopp desamma må utgöra. Under fängelsetiden bör fången till arbete hållas.; 64 §- Besvär, rörande debitering och taxering af de för tillverkning eller försäljning af bränvin bestämda afgifter fullföljas i den ordning, som förbehandling af frågor om debitering eller taxering af allmänna bevfllningen är föreskrifven. Förbrytelser emot denna Förordning böra, så i stad, sorn å landet, vid allmänna Domstolarne åtalas och afdömas, med undantag af frågor om oloflig bränvinsförsäljning i de städer, der Police-inrättning finnes, och i hvilka dylika frågor uti hittills vanlig ordning behandlas, 65 Af denna Förordning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje nxinuteringsställe i försäljningsrummet uppspikadt yid vite 10 li: dr. Ber.-, Bagsamt Allm. Bes v.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande JV:o 6. 27 For mulai re till E [Mätningsoch Ståmplings-bevis d brdrivins-redskapen N\o B B pj: fö fm <“*» *<{ 3 3 med fast ^ mea i»sl ^