Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
med sig isande allvar. Kom hit och sätt dig framför kaminen och låt oss tala om något annat! Gör dig det riktigt bekvämt i farfarsstolen! Så där ja! Så sätter jag mig på den här braskudden för att bli riktigt genomvarm. Jag är så god, när jag är varm, det vet du väl. (Kammarjungfrun går. Helena sitter med händerna knäppta öfver knäna och med blicman här på en evighet. Jag saknar honom mycket. Han är väl inte alltjämt sjuk? A NNIE . ken riktad mot elden). Apropos, jag har inte sett din längre än några dagar, men han var riktigt angripen då. Han hade feber. H ELENA . Nej, han är frisk nu. Hela sjukdomen varade inte så tomt efter honom. Det har blifvit en sådan vana Det är väl, att han är återställd. Det har varit för mig att se honom nästan dagligen här, om det så blott är några minuter. Jag kan aldrig upptäcka något förläst hos honom. Hit kommer han alltid som en frisk vind från den yttre världen. Nu skall det ting mera att göra. Han får ge mig mer arbete. särskildt bli roligt att råka honom. Jag har ingenDu kan inte tänka dig hur intressanta sådana där gamla bref äro. Jag undrar om din man blir nöjd med mig eller om jag också nu tagit för mycket med du skall inte tro, att han är så lätt att göra till pass kanta, och han blir riktigt ond på mig och ger mig nu, som han var på Munkeborg. Nu äro vi mera bebannor, om jag skrifvit af mera, än han behöfver eller 244 annat än det han vill ha, och det är inte så lätt att alltid gissa mig till, när han inte ger sig tid att förklara, utan »litar på mitt omdöme», som han säger. nom, därför att han aldrig kommer hit. Har han mycket att göra? A NNIE . Men nu skall det emellertid bli jag, som bannar ho Inte som jag vet kanske han tror Han kan omöjligt tro, att han inte är välkomA NNIE (tvekande). H ELENA . men? komma så ofta. Kanske han anser det rättast, klokast, att inte H ELENA (efter ett ögonblicks paus). Hvad menar du? det jag kommit hit i afton för att säga. Jag har försökt flera gånger. H ELENA (häftigt). A NNIE .
M:t angående brukningstiden och Anslagets belopp i Nåder föreslagit, af R. H. Sl.-rmå gil - Betänkanden, N:o i3a. aiq las och antagas; och ehuru Utskottet funnit, attBeklädnadsCassorne hafva större eller mindre Behållningar, har Utskottet likväl ej ansett dessa vara af sådan betydenhet, att den för närvarande kan verka till någon nedsättning i årliga anslaget; men Utskottet hemställer, att R. H. St:r hos K. M:t i underd. begära, att vid nästa Riksdag fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet i detta afseende må R. St:r meddelas, för att vid då skeende Statsreglering tagas till grund för Beklädnads-anslagets bestämmande. 27:0 De å Tredje HufvudTitelu varande Diverse allmänna Anslag tillstyrker Utskottet: att i RiksStaten få uppföras sådane de i K. Propositionen blifvit föreslagnej nemi. till: Spanmåls upphandling och Bagerikostnad, nedsatt ifrån förut anslagne 35,000 R:dr till . I . R:dr 25,000: — - Ved och Ljus för Fästningsoch Garni zons-Orter, förra Anslaget i4,ooo: Skrifmaterialier ochExpensersamt Vedoch Ljuspenningar för KrigsCollegium, Dito 4>5oo: Värfningsoch Recapitulationsp:gr, Dito 1,000: Durchmarchekostnader, nedsatt ifrån förut anslagne 3o,ooo R:dr till 25,000: Reseoch Tractamentsp:gr, förra Anslaget 6,666: 32.- Sirmma B:co R:dr 76,166: 32.- 28:0 Anslaget till Oförutsedde Militccire-beliof tillstyrker Utskottet: alt, enligt hvad i a5:e Puncten är anfördt, å Tredje llufvudTileln upptagas med .
Utskottet, som uti sitt omförmälde betänkande sökt att, till ledning för ifrågavarande ärendes pröfning hos Riks-Stånden, meddela all den utredning af dithörande omständigheter, hvilken genom de hos Utskottet tillgängliga handlingar kunnat åstadkommas, har för egen del yttrat, att, enär de af bemälde Embetsoch Tjenstemän i förevarande afseende begångne BiA till R. St. Fröt. 1845. * Sami 1 A/d. £ Band. 10 Hdft. 1 2 St als-V t skot tets Memorial, N:o 2i0. förseelser innefattade öfverträdelser af gällande Instructioners tydliga föreskrift, Utskottet funnit betänkligt att till den föreslagne afskrifningen af de fastställde ersättningssummorna tillstyrka Rikets Ständers bifall, men att Utskottet likväl trott de i målet förekomne serskilde ömande förhållanden utgöra giltig anledning till den af Utskottet gjorde hemställan, att saken måtte få uppskjutas intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer blefve i tillfälle att frågan om ersättningsbeloppets indrifning eller afskrifvande till slutlig pröfning företaga. Då Utskottets förra utlåtande i ämnet blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkändt, har Utskottet ansett sig böra samma utlåtande vidblifva. Stockholm den Februari 1845. Reserva tioner: Af Herr florin, som åberopade sin, vid utlåtandet N:o 88, redan afgifne reservation; af Herr Gustafsson och Herr Nordvall. Ånk. till Eip.-Uuk. d, 22 Febr., kl. half 12 midcL Memorial, angående förskott å innevarande års Statsfyllnadssumma.
Bel. iV:o 13. att de ega lika röst vid frågans afgörande, enär utgången väl då skulle bero på lottkastning. Gemensamt, såsom en enda myndighet, kunna de ej heller besluta, då någon röstberäkning dem emellan ej finnes bestämd. Endera myndigheten bör alltså, i min tanke, hafva afgörande rätt, och torde denna utan tvifvel böra tillerkännas Magistraten, som dock bör infordra de Äldstes yttrande i ämnet. Utskottet har vidare i detta morn. föreslagit, att Magistrateii skall beräkna det kannetal bränvin, som genom minuthandel och det som genom utskänkning må anses komma att under försäljnings-året i staden föryttras. Detta stadgande är hemtadt ur Norska försäljnings-lagen, som innehåller, att en sådan beräkning årligen bör ega rum och att den på grund häraf för hela staden bestämda skatten skall jemnt fördelas på alla dem, som i bränvinshandeln deltaga. Med en sådan tillämpning är stadgandet riktigt, och jag har äfven inom Utskottet sökt få detsamma i sin helhet här antaget, men förgäfves. Utskottet har i sin ifver, att från försäljnings-rätten utestänga alla handlande, i stället sammanfört två särskilda methoder och väl föreskrifvit, alten årlig beräkning skall ske, men, utan allt sammanhang härmed, i 10 §. stadgat, att försäljnings-rättighelerna skola på auktion till den högstbjudande försäljas. Föreskriften om beräkningen står således alldeles naken, utan allt inflytande på skattens bestämmande, och är således utan allt annat ändamål än att årligen praktiskt visa att en till det rätta sig närmande beräkning icke är verkställbar. 1 min tanke hade man, då det Norska förslaget ej blef i sin helhet antaget, handlat mest enkelt och praktiskt, om man åtnöjt sig med att bestämma en minimi-afgift och sedan utbjudit rättigheterna på auktion till de högstbjudande, såsom redan nu inom städerne tillgår med krogrätligheterna.
Man medger vanligtvis villigt, att hvar och en får behålla sitt ärfda eller förvärfda under lifstiden, och nöjer sig merendels Landsh. 5-årsberättelse öfver Wermlands Län. 3 nied sin lott af den gemensamma tillhörigheten, blott man sjelf får ärfva oell förvärfva lika, samt icke inskränkes i sätten för sine bemödanden att lifnära sig och samla ett öfverskott, genom ensidiga eller obilliga lagar. Uti denna del af samhällsförhållandets bedömande, äro menniskorne i allmänhet särdeles klarseende, och det är nästan omöjligt att genom författningar och föreskiifter, leda deras uppmärksamhet åt andra, såsom gemensamma fördelar ansedda föremål, då dessa stå i strid med deras begrepp om gemensamma rättigheter. Enskild ta interessen och förvillande opinioner, kunna visserligen häruti föranleda undantag för någon korrt period eller hos någon viss klass; men genom dem alstras under tiden andra åsigter, nästan lika farliga sorn de radicala principerne, nemligen att Staten eller det allmänna, har förbindelsen skydda och till och med föda alla som genom Statsmagternes åtgärder blifvit vanlottade. Man kan såsom fördomsfri, icke alldeles frånkänna dessa fordringar en viss billighet; ty der majorater blifvit stiftade eller kunna stiftas, ej barnen af samma föräldrar ärfva lika, och jorden icke får klyfvas mellan arftagarne eller besittas med äganderätt utan vilkor; der kastas egentligen tillbaka på samhället att försörja uti ena fallet de vikares vanlottade barn, såsom tjenstsökande embetsman och uti det andra, den mindre bemedlades, genom Socknens fattigvård, hvilka förhållanden ytterligare försvåras om allmänna verksamheten inskränkes genom privilegier och skråförfattningar. Här tror jag mig vara orsakerna till en öfverbefolkning uti mer än en klass på spåren, och då Frankrike med trettio millioner menniskor, icke egentligen visar en öfverbefolkning, undantagande uti Lyon och några andra trakter, hvarest konstlade populationer tillkommit, beroende af conjunctur-förhållanden, samt också till någon del uti allmänna Statsmannaoch Författare-klasserne, näringar hvilka under vacklande conjuncturer dock någon gång med framgång bedrifvits; så tror jag mig finna, alt Sverige för det närvarande såsom Stat betraktad, blott relalift kan anses hotad af en öfverbefolkning.
Giftermåls-Balken, blifva ound - Med stöd af dessa anmärkningar, och då Lagens nu varande stadganden, angående medgift och liemföljd, icke sjunis erfordra någon så skyndsam förändring, att dermed icke kan anstå till dess den, i sammanhang med förheredelserne till ny Civil-Lag i allmänhet, kommer under öfverläggning, finner Jag Mig sakna anledning att bifalla den föreslagna Lagförändringen. J håfven, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse den 11 sistlidne November, i underdånighet föreslagit, att, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 3i Januarii 1777 och 3 Mom. i io:de punkten af Förordningen den 12 November 1766, så vidt de angå lösen för handlingar, hvilka i revisionssaker till Konungen från Hof-Rätt insändas, 1 Mom. 3 § i 3o Cap. RättegångsBalken må ändras till följande lydelse: ”Nu häfver Parten fått Hof-Rättens svar ”och tillstånd, sände då Hof-Rätten parternes Kongl. Maj.-ts Nådiga Skri/v. N.-o g6. 3i ”skrifter och alla bilagor, med skrifteliga ”berättelsen deröfver, hvarå dömdt är, till ”Konungen in; late ock väl och rent afskrifna hvad för rätta är taladt och svaradt, ”med Hof-Rättens omröstning till domslutet: ”och löse parten den afskrift ut, som serskildt stadgadt är.” I sammanhang hvarmed J jemväl föreslagit en deraf föranledd ändring i Kongl. Förordningen den 24 April 1 54- Efter Högste Domstolens och Siats-Rådets hörande, har Jag, då ifrågavarande lösen för Revisions-Acter i Hof-Rätterne utgör en del af de lägre Tjenstemännens i Hof-Rätterne inkomster, hvilka icke utan motsvarande löneförbättring höra dem beröfvas, och J icke anvisat medel till beredande af en slik ersättning, ansett Mig icke kunna ifrågavarande lagförändring bifalla.
Öfver-Commissarien P, J. Åhman: afslogs. S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 4.2 6 * an“ ledning af motion, rörande en förbättrad inredning af Riksgälds-Contorets förra hus, som begagnas af ofrälse Riks-Slånden samt Rikets Ständers Utskott, äfvensom en uti Bonde-Ståndet väckt motion, i afseende på förändring uti Ståndets sessions-rum: bifölls. S. D. Föredrogs å nyo Statsoch Bevillnings-Utskottens Betänkande, N:o 56, i anledning af ålskillige motioner om vissa handelsföi möner lör Rikets norra provincer och om export-prsemier för vissa varor m. m.: bifölls. S. D. Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Uti. N.-o 53, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskis Bet. JN:o 27, öfver väckta motioner om skyldighet för säteri-egare och vissa boställsinnehafvare, att deltaga i byggnad af Tingshus och Häradsfängelse: bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Constitutions Utskottets Memorial, N:o 86, angående Herr M J. Crusenstolpes anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare i ministeriela och commandomäl: lades till handlingarne; N:o 87, i anledning af återremisserne på Memorialet, N:o 3a, angående urtima Riksdagar: Ståndet förklarade, såsom sin gemensamma tanka, att, då det i de uppgjorde voterings-pi opositionerne saknar dess förut meddelade yttrande i ämnet, Ståndet anser sig icke böra deltaga i ornröstningarne öfver berörde propositioner, ej heller ingå uti pröfning af desamma, hvarom Constitutions-Utskottet skulle underrättas genom Utdrag af Protocollet; N:o 88, angående rättelse af ett tryckfel i 56 §.
Käre Viggo, stanna, så är du så snäll. VIGGO. Jag har inte packat en bit och inte köpt en smul af allt det, jag skall ha med mig. Och tåget går klockan sex. LOUISE bevekande. Ja, men du får inte gå nu! Vänta åtminstone till monsieur Alland kommer. Jag vet inte inte alls hvad jag skall tala med honom om. VIGGO. Han är ingen tysk kälkborgare. Du behöfver inte alls vara ängslig. Var bara enkel och naturlig det är allt hvad som behöfs. Det knackar på dörren. Entréz! ALLAND kommer in om dörren. VIGGO vänder sig emot honom. Se der! Min sjukling här ligger just och beklagar sig öfver, att hon inte kan föra någon konversation. ALLAND går fram till Louise och räcker henne handen, enkelt och vänligt. Är det för min skull? LOUISE. Ja. ^Reser sig i sittande ställning.^ ALLAND. Nej, för all del i verlden! Blif liggande! Ni har varit så sjuk, hör jag. LOUISE. Ja. Och derför kommer ni på sjukbesök. ALLAND till Viggo. Fröken Strandberg kan ju konversera. LOUISE småler. Förhasta er inte i ert omdöme. ALLAND muntert. Det der var ju också en riktig konversationsreplik. ^Till Viggo.^ Skall ni gå? Är det jag, som skrämmer er? VIGGO. Visst inte. Men jag reser till Berlin med aftontåget och jag har inte packat än. ALLAND. Blir ni länge borta? VIGGO. Troligen. ALLAND. Det blir ju tråkigt för er hur heter det? ^uttalar ordet med svårighet^ fostersyster. ^Leende till Louise.^ Icke sant? Ni är ju herr Pihls fostersyster? LOUISE. Ja. ALLAND. Det är ett lustigt ord! Blir det icke tomt för er, när han rest? LOUISE. Jo. Förskräckligt. Men när jag bara får gå ut, så blir det bättre. VIGGO räcker Louise handen. Farväl med dig nu, kära lilla Lisa. LOUISE. Farväl, Viggo! Lycklig resa! Och skrif! VIGGO bugar sig för Alland och går. ALLAND ser på henne småleende och upprepar med Viggos tonfall.
235 Nåder förordnat bör af Nionde HufvudTiteln ManufacturDiscontFonden godtgöras, alt nemligen räntan å förra lånet, enligt hvad Utskottet inliemtat, blifvit till följd af K. M:ts Nåd. befallning till K. StatsContoiret ifrån bemälte Verk af Nionde HufvudTitelns tillgångar ordentligen erlagd i den mot) samma ränta förfallit; hvaremot i afseende på sednare länet K. M:t väl, på sätt ofvanbemäldt är, förklarat Sig i Nåder vilja äfven för detta lån anvisa ränta å Nionde HufvudTiteln; men då K. Corn,Coll. i början af detta år anmodat K. StatsContoiret, att till K. Coll. låta anordna den vid 1828 års slut förfallna räntan å de inom 1827 års utgång utbetaldte 10,000 B:dr, har K. StatsContoiret gifvit tillkänna, att K. StatsContoiret icke erhållit K. Mils Nåd. befallning om utbetalning af ränta för sistberörde lån; och kar K. Coll. härom hos K. M:t gjort underd. anmälan, i afseende å det Nåd. Förordnande rörande ifrågavarande räntas utbetalande, som K. M:t kunde i Nåder finna godt, att K. StatsContoiret meddela. Härå har likväl, enligt Utskottet meddeld underrättelse, K. Svar ännu icke ankommit. Vid pröfning af sistnämnde som äfvenväl förutnämnde, på ManufacturförlagsFonden Götha CanalBolag beviljade låneunderstöd, liar Utskottet funnit beskaffenheten i afsende på formen och säkerheten föianleda till afgifvande anmälan hos R. H. St:rs ConstitutionsUtskott, uti föreskrifven vederbörlig ordning. 236 Stats -Utskottets §• 6. UllDiscontFonden.
Enskild sedelbank vare ovilkorligen förpligtad att, vid anfordran, med metalliskt mynt eller med sådana sedlar, som för mynt skola inom Riket erkännas, inlösa dess utgifna creditsedlar eller för bristande betalning återkomna invisningar eller öfriga förfallna förbindelser af hvad namn de vara må. Från och med år i843 äger likväl sedelbank, så vida ej dessförinnan annorlunda varder af K. M. och Pi. St. beslutadt, icke rätt att sina sedlar och invisningar med annat an metalliskt mynt inlösa. Bank, som icke uppfyller sin skyldighet i berörde hänseende, får ej längre sin rörelse fortsätta: åliggande det K. M:s Bef:h:de att, efter gjord anmälan och företedt bevis om sålunda uteblifven inlösen eller betalning, låta ofördröjligen, såsom för ostridiga fordringar af den mest executiva egenskap, meddela handräckning till beloppets utsökande hos en eller flera af direct:ns ledamöter; och skall K. M:s Bef:h:dc derjemte skyndsamligen utfärda allmän kungörelse 0111 bankens iråkade obestånd samt upphörandet af dess rörelse. Huruvida bankbolaget, vid sådant förhållande, må tillåtas eller lagligen förmås sin egendom enligt concurslagen afträda, ankomme, efter derom gjord ansökning, på vederbörande rådhusrätts pröfning: varande i allt fall directtns ledamöter fortfarande ansvariga för alla bankens förbindelser. Innehafvare af sedelbanks creditsedel, invisning eller annan förfallen förbindelse, som icke blifvit i föreskrifven ordning inlöst, vare berättigad att, jemte kostnadsersättning, å det sålunda oguldna beloppet erhålla sex för hundrade om året, till dess betalning sker. Hr Stråle, Nils Wilh.: Den siste talaren har gjort anmärkn. både emot Utsk:ns och Gr. Frölichs förslag, derutinnan nemi., att han ansett privatbankerna ovilkorligen böra vara förbundna att inlösa sina sedlar med klingande mynt.
Unber be tio år, eller 1849—1858, font 8anbtbrnEö4lfabemi* estö $ötwattningö S)iaj:t i nåber förklarat, att när en bplif tjenftcntan i tio åtö tib nteb ntmärfelfe tjenftgjort, ^örwaltningéfomitén må äga att t unberbånig SKeierHto. @ebatt diifetö febttaft förfantlabe @tänber attwifat årliga auflag för inrättanbe af twå ®iejeri SWaj:tö biöpofttioit ftädba anfla SJtajd jttebbelat ttöbiga föreffrifter t affeettbe å 1 ftötfetn! tjenjieåligganbena för bett refanbe ttnbetmifare i boffapöffötfelit, tid hwarö ftpretfe fig tillbragit feban fifta IRtföbag. 41 f>iuarö aflönaitbe ocB refefofnabd^erfättning attflag »ib febnafte vifsbag Be»iljatd, Ijar SattbtBrufd^fabemtend ^öriualtningdsfomité erhållit ttå Befattning antaga lämplig ^erfon [arnt framgent leba od) fontrollera Ijand »erffamljet. 3 öf»erendftämmelfe meb t)»ab 8anbtBrufd Btif»it »ibtagna för att meb niinfta foftnab orbita ocl) fbräbta befa fd)äferier, fj»tlfa, tif Befintliga bjur af abla racer ©tom^oHän. berterne fortfara att triftoad »äl, od) ben tilltaganbe efterfrågan å af»eldbjur, forn, färbeleö l)»ab angår fåbaua af 2lt)rdljire 3ör att unberlätta tnförffrifningeit af Bättre freaturd Svetta förbub blef, efter farfotend upphös raitbe, genom Äongl.
Unions-konungen rättigheten att använda den vida större delen af dess armé, eller alla de trupper, som ej äro linietrupper, utanför Norges gränser, d. v. s. till annat än Norges försvar, likasom man betagit Konungen rätt alt. utan Siortbingets samtycke, använda någon enda del af arméen eller skärgårdsflottan till anfallskrig, ett svälvande och tvetydigt stadgande, som en gäng haft sin motsvarighet i Sveriges Grundlag och lemnat sorgliga minnen i dess historia. Huru under sådana förhållanden man ens kan tala om en likställighet mellan de båda läuderna må i sanning anses oförklarligt. Och likväl, då i Unions kommittéen ett förslag till föreningsfördrag i denna syftning utarbetades, ansågo sig Norges representanter hafva gått långt i iuedgifvanden och ega anspråk pä dylika från Sveriges sida, derför att de ingått på borttagande af förbehållet rörande anfallskrig och på laadtvärnets användande äfven inora Sverige, dock »med S orihingets samtycke» Det skulle sannerligen ej behöfvas mera än ett i gemensamt intresse företaget krig, der dylika stadganden tillämpades, för att Sveriges fthk klart insåge hvad den yrkade likställigheten innebure och föreningens sista timma hade s agit. Så länge derföre fullkomlig likhet i prestationer lill det gemensamma bästa icke kan förverkligas, sä länge blir en likställighet i rättigheter ett oting för hvar och en, som icke tror Sverige lärdigt och villigt att inom föreningen intaga en underordnad siäliniug. Men det gifves äfven andra förhållanden, som göra en likställighet omöjlig, derest man ej pä denna väg viii konran lill föreningens upplösning. I samma stund den yrkade fullkomliga liksiälligbeten genomföres, i samma s u d är ock i hvarje fråga der tilläfventyrs olika intressen mellan de båda rikena kunna uppstå, och sådana lära väl ej alldeles uteblifva, bevakandet af det gemensamma bästa uteslutande lagdt i Unionskonungens häuder och beroende af hans personlighet. Naturligt nog mäste på honom mäktigt inverka den enighet och kraft, med hvilken hvartdera folaets särskilda intresse inom detsamma söker göra sig gällande.
Sedan Rikets Ständer vid innevarande riksdag, med godkännande af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 46, beslutat i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter vederhörandes hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annexoch mensal-hemman i Bohus län gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland och Blekinge tillämpas; så har Riksdagsfullmäktige!! Christen Andersson från Malmöhus län uti en till samma Utskott remitterad motion fästat uppmärksamheten derpå, att den författning, som i nämnde afseende för Bohus län är gällande, nemligen Kongl. Brefvet den 23 September 1812, endast innefattade, att dylika hemman inom Bohus län skola på trettio års tid utarrenderas, så alt kyrkoherde-embetets innehafvare årligen komme alt uppbära en trettiondedel af städjan samt att konsistorium egde, efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, men att samma författning icke tillförsäkrade arrendatorn den optionsrätt, som redan år '1812 ansetts böra förenas med stadgandena om militär-boställens utarrenderande,' och hvilken, under det den beredde hemmans-innehafvaren säkerhet derför, att hemmanet vårdades och sköttes, så att samma arrende deraf fortfarande kunde utgå, åtminstone till en del betryggade arrendatorns rätt att bibehålla brukningen af den jord, hvarpå han nedlagt sitt arbete och kanske mången gång alla sina tillgångar; och bär motionären, Allm.
Bland dessa, i synnerhet Alexander III, som 1180 reskriberade till biskopen af Beauvais: »att när ett äktenskap var afslutadt så hemligt, att rätt visshet icke var att erhålla derom, så skulle man icke gå tillväga med kyrkliga tvångsmedel mot sådana personer; men| åstundade de att göra deras äktenskap bekant, så hade kyrkan, förutsatt att ingen annan giltig grund (såsom t. ex. de förbudna leder) vöre deremot, att erkänna och bifalla ett sådant äktenskap, likasom om det strax ifrån begynnelsen hade blifvit ingånget i den församlade menighetens närvaro.» (Kap. 27 de sponsalib. — citat, af Rudelbach). Innocentius lil först, förböd (vid den allmänneliga kyrkofprsamling i Rom 1215) obetingadt de hemliga äktenskaperna och upphöjde kyrkans *)• Det falska nitet är en tyrann, som ödelägger provinserna ; fördragsamheten (friheten) jir en örn moder, sorn vårdar dem och kommer deln att blomstra. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 499 lysning och vigsel, som ända hittills varit endast Romersk sedvänja jemförelsevis hos ett fåtal bland de kristna, till en allmännelig lag för alla (1. c.), hvarefter äktenskapet upphöjdes till sakrament. Att medeltiden theoretiskt fasthöll det borgerliga äktenskapet såsom äktenskapets substans, på samma gång den praktiskt sökte att konformera alla äktenskaper genom att upphöja dem till kyrkliga, visar detta, men kanske aldra klarast den gängse distinktionen hos kanonisterna, mellan matrimonium legitimun och ratum. Med det förra förstodo de det borgerligt giltiga äktenskapet, med det sednare, det af kyrkan, (med notorietet, välsignelse och proklamation) ratihaberade, eller, som man ock betydelsefullt kallade det, det heliga äktenskapet. (Rud.) Man började således att skilja på det heliga, och det till sin begynnelse hemliga äktenskapet, hvilket, då det åstundar legitimitet, kallas civil-äktenskapet.