Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lä November f. m. 221 Först och främst får jag, liksom Hr Montgomery, yttra, att jag alls icke vid detta tillfälle vill söka utveckla den moraliska eller omoraliska sidan af bränvinsbränningen; jag vill blott hålla mig till den rättsliga och ekonomiska sidan deraf. Ej kan man gerna neka dertill, att när bränvinsbränningen icke är något monopol, utan kan tillåtas en och hvar, bör en och hvar ock kunna få ega rättighet att dervid använda hvad redskap han behagar och hvilken han för sin ekonomi finner vara lämpligast. En jordbrukare, sorn t. ex. eger mantal, bör följaktligen ega samma rätt att förädla sin vara, som den jordbrukare, hvilken är egare till mångdubbelt större jord. Den förre kan måhända vidkännas kostnaderna för anläggandet af ett mindre bränneri, men deremot alldeles vara ur stånd att vidkännas alla de utgifter, sorn äro nödvändiga i och för anläggandet af ett större. Skulle nu deu mindre jordegaren, som lika väl (ja måhända i en opartisk persous ögon kanske ännu mer än den större), är i behof af att förädla sin råvara, dertill göras oförmögen, blott derföre att hans tillgångar ej äro jemförliga med den större jordegarens? Deruti ligger, enl. min åsigt, en stor orättvisa! Må de begge njuta samma rätt, att elter eget godtfinnande och efter eget skön förädla sina råämnen, men må lagstiftningen bjuda till att utfinna medel att förhindra, det författningarne af de smärre bränvinstillverkarne eluderas, hvilket nu verkligen lär vara förhållandet, såsom Hr Montgomery förut ganska riktigt anmärkt. För att nå detta mål, finnes ej något mera radikalt medel än att äfven vid de smärre brännerierna anställa kontrollörer, hvilket dock kanske blefve väl kostsamt, ehuru det måhända ändock skulle löna sig, om, såsom ryktet säger, en 20-k:rs panna utan mäskvärmare anses kunna tillverka circa 2000 k:r bränvin å 50 % utöfver det qvantum, hvartill lionär upskattad. För min del anser jag sättet att beskatta bränvinstillverkningen vara oriktigt.
Civil-ingeniörer beviljade fortfarande anslag, har Kongl. Maj:t under den 17 November 1848 till behörigt iakttagande meddelat vederbörande nödige föreskrifter. l©f|:o af den 2 Augusti 1848, angående låneunderstöd för istånd sätlande af Wisby hamnbyggnad (150). Kongl. Maj:t beslöt den 16 Augusti 1848, att innehållet af denna skrifvelse skulle Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader till kännedom ocb vederbörandes underrättelse meddelas. il#o af den 2 Augusti 1848, angående sältet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslagsoch lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten (151). Vid föredragning häraf den 16 Augusti 1848 beslöt Kongl. Majit, med antagande af de vilkor, som vid de af Rikets Ständer till understöd för allmänna arbeten beviljade anslagsoch lånebelopp blifvit fästade, att afskrift af Rikets Ständers skrifvelse i dessa delar skulle Styrelsen för allmänna vägoch val - 220 tenbyggnader, till kännedom och efterrättelse samt vedei 'hörandes förständigande meddelas. Hvad särskildt angår Rikets Ständers i denna skrifvelse anmälda beslut, att hvad genom Kongl. Kungörelsen den 13 Juni 1845 blifvit stadgadt rörande sättet för återbetalning af lån utaf allmänna medel till korporationer eller menigbeter, jemväl må utsträckas till lån af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka redan blifvit eller hädanefter kunde blifva enskilda personer meddelade, har Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers förenämnde beslut, under den 3 November 1848 låtit härom utfärda nådig kungörelse. lilio af den 2 Augusti 1848, angående ändring i föreskrifter om sättet för Fångars transporterande (162). Kongl. Maj:t, sorn vid de af Kammar-Kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, anförde förhållanden, ansett
Ehuru förutnämnde Betänkande blifvit af 3:ne Riks-Stånd bifallet, bar Utskottet likväl, jemnlikt 71 § Regerings-Formen, då detsamma blifvit af ett Stånd återremii teradt, ansett sig böra frågan till förnyad handläggning upptaga; och enär, enligt Utskottets tanka, säkraste medlet till hämmande af det med skäl öfverklagade bränviussupandet, måste vara spridande af allmännare upplysning och bildning, samt en consumtionsafgift å bränvin för närvarande skulle för de fattigare folkelasserne vara i högsta grad förhatlig och betraglas såsom orättvis, då allmogen, hvilkens nästan enda öfverflödsvara består uti bränvin, anser detsamma vara behöfligt och nyttigt för den arbetande classen; hvarjemte, om en consumtions-afgift å bränvin skulle stadgas, en dylik afgift, på sätt äfven yrkats, jemväl borde påbjudas för begagnande af utländska spritdrycker, såsom Rumm, Arrac, Cognac m. m.; men emot införande af denna beskattning äter förekommer, att med lika skäl begagnandet af alla utländska öfver ilöds - Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N’,0 26. 5 flödsvaror borde med skatt beläggas, hvilken grund för bevillnings utgörande Rikets Ständer på goda skäl för icke många år tillbaka frånlrädt; finnér Utskottet sig böra vidhålla dess förut afgifne, af 3:ne Riks-Stånd bifallne, Utlåtande. Stockholm den 20 Aug. 1840.
Jag vill blott till Frilnne Sprengtporten och Raab framställa en fråga. Om det är rätt och billigt, att man skall få för lika afgift tillverka l/l0 utöfver det anmälda beloppet, hvarför skall man då stadna vid T/10 och icke utsträcka denna gräns längre, t. ex. till V5? En öfverproduktion af linda till Vj0 kan nemi. icke upkomma af en händelse, utan inträffar säkerligen med tillverkarens goda vetskap och minne. Frih. Sprengtporten: För att besvara den fråga, Gr. af Ugglas till mig framställt, får jag blott påminna att i alla de författmr, der det är fråga om att bestämma ett remedium eller en gräns, är det ganska svårt, om icke omöjligt, att precist träffa just den rätta siffran, men denna svårighet utgör icke något skäl att lemna det ifrågav:de förhållandet alldeles obestämdt. Frih. Alströmer: Då det nu ifrågav:de stadgandet inga lunda kan anses vara af någon särdeles vigt och nödvändighet, hvilket bäst bevisas deraf att ingen motion i ämnet blifvit väckt, 4t>i Den 28 Mars e. m. tror jag man ganska väl kan bibehålla motsvarande stadgande i nu gällande förordn. Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslutad, yttrade EL Exe. Hr Gr:n o. Landtm., att i afs-de å den förev:de 22 §:ns 3 sednare mont;t något yrkande icke blifvit framstäldt, men att deremot, beträffande lata mom:t, yrkats dels bitall dertill och dels afslag derå saint antagande af ett stadgande, sorn hufvudsakligen öfverensstämde med Esta mom. af 44 §:n i den nu gällande Förordnm: och ville H. Exc. först framställa särskild propos. å det lista mom. samt sedermera göra propos. å de 3 öfriga montin.
Att ett sådant djup skulle hafva hittills helt och hållet saknats är ett ogrundådt påstående, men användes gärna af dem som icke kunna inse, att den lätta och behagliga formen mycket väl kan vara omhölje för ett kärnfullt innehåll. Därmed må ej vara sagdt, att icke fransk dramatik skulle vinna på att göras kärnfullare än förut Men hvar, utom lyckligtvis i den nordiska, synnerligen i den norska nutidsdramatiken, finner man något som går upp mot den franska? Tysklands gör det icke på långt när, ej heller Italiens, och om England i våra dagar löner det ej mödan att tala. Om öfriga lands känna vi nästan intet. Det förnämsta af de franska styckena som under spelårets tre första månader uppförts på Dramatiska teatern är » Modema vinglare », öfversättning af Emile Augiers » Les effron-tés », hvilket för tjugutre år sedan väckte så mycket uppseende i Paris och för öfiigt i Europa samt spelades med stor fram-gång på Edvard Stjemströms teater i Stockholm, för den scenen öfversatt af Lovisa Granberg, nu enkefru Stjemström. Det var i Frankrike en riktig brandfackla och anklagades för att angripa pressen, medelklassen och hela det ur franska revolutionen framgångna samhället. Och nu förefaller det tämligen späkt. Hvad som då var nytt och smakade af omstörtningsanda är nu redan gammalt och långt ifrån revolutionärt. De dialoger öfver allmänna samhällsfrågor, som fylla större delen af första och tredje akterna och för ett par årtionden sedan eldade så många sinnen, äro nu mycket tama och hvardagliga, tycker man, och man nästan förvånar eig öfver, att det stycket kunnat åstadkomma så mycken oro. Huru mycket starkare revolutionärt få vi icke nu höra från scenen! Men tjugu år härefter säges kanske det samma om Ibsens och Björnsons teaterstycken, och man kan då icke begripa, att de en gång kommit så mycket buller å stad. Tiderna ändras, och vi med dem, det är hela saken, och. framåt går det, de rörelsefruktande stillaståndsmännen må säga livad de vilja, och de mörkhågade pessimisterna må aldrig så mycket predika nödvändigheten af verldens tillin-tetgörelse.
M:t, efter det utsedde kommitterade afgifvit underdånigt förslag och betänkande i ämnet, med tillhörande byggnads-planer och kostnads-beräkningar, vid sistlidne Riksdag lemnat Rikets då församlade Ständer häraf del samt föreslagit de åtgärder, som då ansågos kunna vidtagas, i hvilket afseende E. K. M:t, som, i anseende dertill ätt hospitals-fondens tillgångar icke medgåfve någon uppoffring för hospitalernes utvidgande och förbättring, fann den summa af icke mindre än 1,175,856 R:dr 17 sk. 2 rst., som för den af kommitterade i detta hänseende uppgjorda plans fullständiga genomförande blifvit förslagsvis beräknad, vara mera betydlig, än att E. K. M:t ville sätta i fråga det Rikets Ständer, med godkännande af samma plan, då skulle bevilja hela eller ens någon betydligare del af densamma, ansåg sig, i betraktande af vigten och angelägenheten deraf att den af behofvet högt påkallade förbättringen af hospitalerna ju förr desto hellre måtte kunna företagas, böra af Rikets Ständer till en början äska hvad, enligt kommitterades plan, erfordrades för nybyggnad af Wexiö hospital, eller 127,500 R:dr B:ko, hvarjemte E. K. M:t till Rikets Ständer öfverlemnade ett från Ofverståthållare-embetet inkommet förslag till uppförande å Kongl. Djurgården af nytt hospital för hufvudstaden och dess närmaste omgifning, upptagande en kostnadssumma af 379,000 R:dr; så hade Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse den 13 Augusti 1851, för utvidgning och förbättring af Wexiö hospital anvisat en till 127,000 R:dr jemnad summa, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå, men deremot, beträffande Ofverståthållare-embetets förslag, angående uppförande af ett nytt hospital i hufvudstadens grannskap, i underdånighet anhållit, det E. K.
Utan tvifvel gifves der, såsom annorstädes, en mängd äldre och nyare luntor, dem ingen vill se, än mindre Jäsa, hvilka förvaras antingen för curiositeten, för det de blifvit diiskänkta, eller för alt hafva ett stort antal. Ifall af en vetenskaplig generalmönstring, vågar jag tro, alt många gamla invalider med rätta kunde få afsked, och många nya vanskapliga recruler casseras, så att troligen en icke ringa del af dessa såkallade "dyrbara skatter”, vandrade bort tiil sin rälta bestämmelse—.kryddboden. Deribland räknar jag, hvad Bihnvg till R. 8 Stms-Vt,kattet/ Ut/. jag i mili ovetenhet torde till en del kunna bedöma, nemligen en god portion af det, som inkommer årligen från alla Tryckerien i Riket, såsom dagblad, Landshöfdinge-kungörelser, med mera dylikt, enligt Tryckfrihets-Förordningens I. §. och 11 moment, som för lärdomen och vetenskaperne väl icke mätte anses sorn dyrbarheter. Man åberopar andra länders exempel. Det är vackert och nyttigt att följa sådane, när det kari ske utan skada, til! vinnande af en uppenbart maglpåliggande fördel. Men i fråga om luxe, öfverflöd, och prakt i byggnader samt annat yttre bländverk, skull jag för min del icke vilja antaga mägtigare och rikare länder lill föresyn, eller rösta för dess införande i vårt fattiga lund. Man klagar att vetenskapsmannen bär har för liten uppmuntran; man begär fortfarande af sista Riksdagens anslag tili löner för Lärarne vid Läroverken, att de utan svåra näringsbekymmer må sköta sitt magtpåliggande kall. Dessa föremål synas mig vara af vida större vigt, än det nya huset i Upsala, och af den beskaffenhet, att Rikets Ständer böra göra allt hvad de förmå, med afseende på tillgångarne, för alt på denna väg befordra lärdomen och kunskapernas spridande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade derefter, om Ridderskapet och Adeln godkände den af honom förut gjorde proposition, hvilken åter af Hans Excellence upprepades. Ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarjemte votering begärdes. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då blott liufvudfrågan , eller huruvida offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar skulle medgifvas, under det af ConstitutionsUtskoltet godkände förbehåll, att, om offentligheten antogs, ett stadgande derom borde i RiddarhusOrdningen intagas, nu utgjorde det ämne, som af Ridder'skåpet och Adeln borde afgöras ; ansåg Hans Excellence contra-propositionen endast böra innefatta afslag å den väckte motionen, om offentlighetens införande vid Ståndets sammankomster; hvarefter Hans Excellence framställde följande voterings-proposition: Den 16 Mans f. ni. 343 Den som anser offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar höra medgifvas, under förbehåll, i händelse offentligheten af Ridderskapet och Adeln antages, att icke allenast ett stadgande derom bör i RiddarhusOrdningen intagas, utan ock att sättet och verkställigheten af berörde offentlighet må, efter serskild öfverläggning, sedermera bestämmas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln för närvarande icke medgifva någon offentlighet vid Ståndets öfverläggningar. Friherre Åkerhjelm: Jag skulle önska, att uti den föreslagne Ja-propositionen orden: sättet och verkställigheten måtte förändras till: sättetj, vilkoren och verkställigheten; hvilket, enligt min tanka, skulle innefatta en större bestämdhet, som kunde tjena Lagutskottet till ledning, i händelse detta Utskott får sig uppdraget att upprätta förslag till en lagbestämmelse i ämnet. Herr Ribbing: Uti Nej-propositionen skulle jag vilja föreslå, att orden: för närvarande utbyttes mot orden: på föreslagit sätt. Derefter upplästes, godkändes och anslogs följande volerings-proposition: 344 Den 16 Mars f. m.
Under det man äflas att minska tjensternännens antal, att förenkla ärendenas gång, och upbjuder alla krafter att förändra det beståen de, hvars gagnelighet sedan sekler varit vitsordad, är man å andra sidan genast färdig, blott derföre att en hushållsgren någon tid varit vanvårdad, att föreslå och besluta inrättande af nya embeten, som säkert komma att kosta Staten vida mera än dem man indrager, och hvilkas gagnelighet man icke kunnat förneka. Vi hafva härpå ett talande bevis i Fångvårdsstyrelsen. Erfarenheten har öfvertygat mig att, om denna styrelse aldrig blifvit inrättad, utan man lemnat hälften af de för dess aflöning erforderliga medel till förstärkande af LänsStyrelserna, så hade Fångvården blifvit med mindre kostnad än nu lika så väl besörjd, och de konflikter, som nu ofta inträffa mellan dem och Fångvårdsstyrelsen, hade då ej kommit att ega rnm. Nu är man åter på väg att inrätta en lika beskaffad styrelse. Man vill åt densamma lemna en makt öfver skogshushållningen, som icke kan utöfvas utan exekutiv handräckning från Konungens Befhide. Om nu denna styrelse icke får de attributer, som berättiga henne att omedelbart begära sådan handräckning, så mäste hon vända sig till ett Colhm för att skaffa sina beslut verkställighet. Då är väl bättre att så bestyra, att den myndighet, som redan finnes ordnad, kan utöfva tillsynen öfver skogarne och fatta nödiga beslut, under det man kunde hafva en styrelse, som föreskrifver, huru man skall gå tillväga för att skogshushållningen må blifva ändamålsenligt inrättad oell handhafd. Om K. M. med afside å K. St:rs godkännande af de framstälda grunderna behagar i Nåder utfärda en författning i detta ämne, så kan det hända att vi få se en styrelse, som står på sidan om LänsStyrelserna och Collina, men ändå icke eger erforderlig makt, för att handla med den kraft man önskar. Frih.
Din dofva Blott för Lugn står Men, nej, du arma smärta den kärleksrike ingen ofvan Sin tomma rund myntet på bäckenet, hjärta, röjas, molnen. han nu emot portalen blicken fäst Det första får för lutad som mot offervillig öppnar hand. slår mot skålens botten, Och sedan komma flere, tio, hundra, Af koppar, silfoer — ja, af guld ock något. En bönfull blick ur missionärens öga, Ett tacksamt leendeJördubblar ofta Den skärf man ifrån början ämnat f / ifea. Nu böljar uti mörka, djupa led Ahörarskaran ut från helgedomen, Som snart står tom. Nej ännu icke. Ur sidoskeppets skugga sakta träder En koinna fram. En dyrbar kappa höljer I mjuka veck den spänstiga gestalten. Med lätta steg hon nalkas missionären, Där trött och blek han står med blicken Mot frälsarns bild uppöfver riktad altarrunden. Han spritter till, en flyktig rodnad järgar Ett ögonblick hans kind. Men sedan Hans läppar slutas fastare tillsamman. Hon talar. » Afcen jag en skärf vill gijoa, Hur ömklig den ock är, hur kall. och död Emot det guld, som edert hjärta gömmer. » En silliesbörs, hvars fina maskor sprängas Af guldet ut, hon vårdslöst låter fälla Från handskbeklädda handen ned i skålen. ••Jag tackar er! » hörs missionären säga, Hans stämma darrar, men hans mörka öga Med stadig blick på hennes anlet hoilar. » / V7 är ej nöjd? » hon Jrågar. Raskt hon drager Från handen handsken af. Och ljuset brytes Mot diamanters skimrande facetter. » Del är blott stenar, men till bröd de blifva Uti er hand. Till lifsens bröd. Dess vatten Till friska vattensprång för dem, som törsta. » Hon låter ringen falla. An han tiger, Men läppen skålfeer, och hans bröst sig häfver, Liksom en våldsam kamp därinne slriddes. Hon ser på honom, frågande och tankfull, Och som hon ser, en tår ur ögat väller Och fäller ner på skatterna i skålen. » jföt är det nog, » han säger.
Konversationen pigick oafbrutet, men d&amp; den fördes pk Westerbottens dialekt, mBste jag esom oftast bedja min van tolka innehallet. Vi klefvo afver berghallar och moar och fingo g&amp; betydliga omvagar för att ej raka in i bottenldss myrar. Di och d % förnummo vi ett egendomligt brakande bland grenarna, der skogen var som tatast, och (ifver vbra hufvuden susade db de tunga vingslagen af en uppskramd tjader eller annan skogsf&amp;gel. Barrskogen doftade htlrligt, likas6 linnéorna, som i mE6ngd vuxo p&amp; tufvorna. Det a r nilgot riskt och ursprungligt i en s8dan slsogsvandring, man kfinner sig liksom narmare naturens hjlrta, sjalf en del af det stora hela, nära beslagtad med myror, skalbaggar och allt lefvande. Efter en god halfmils " klifvande " upp och ned ankommo vi till ort och stglle, blefvo val emottagna af laxfiskarne, btta härdige Westerbottensbönder, som just skulle fara ut och draga noten, hvarföre vi straxt satte oss i Mten och foro med. Du kan ej tro hvad det var egendomligt och roligt att se nar noten drogs upp och de stora vackra fiskaroe följde med. Behandigt kastades de in i v@ b&amp;t der de, efter. ' nAgra fAfilnga kraftprof med sina stjgrtar, resignerade och fördes till ett blockhus, fylldt med stora isstycken, der de förvarades tillsammans med ett par tjog sina likar för att sedan i siiliskap gör resan till Stockholm. VAr dag, som börjat sib lifligt och friskt, höll p&amp; att f&amp; ett tragiskt slut. P i laxfiskstationen fingo vi PAna en liten smal, snipig bit med plats för tre personer, hvarföre vi, rodda af var sextiotreilrige skogsgubbe skulle " pallra " oss upp ett stycke för elfven till annu ett laxfiske, deri familjen p i Granhult hade del.
Mattts Nådiga Proposition till Riksens Ständer angående Centonalen till Wadstena Krigs, Den rz April. 4» Krigsmanshus-Casta; Giswen Orebro Slott den 22 April r8 is. z:o Kongl. Martts Nädiga Proposition till Riksens Ständers Stats, Utstött, rörande räntan pä det län ägaren af Rosenforst Jernbruk, Majoren Rosenborg af Wadstena Krigsmanshus,Gassa innehar; Giswen Orebro Slott d. 22 Apr. is»-. Till Bewillnings-Utstottek: Kongl. Majus Nädiga Skrifwelse till Riksens Ständer, angäende Bewillntngen: Gifwen Orebro Slott den »8 April 1512. kuxrg. krotocollo 6. Lrrnkman. Uppläst hos Ridd. och Adcln d. 2z April. Preste-Ständet den 2z » - Borgare-Siändet d. 2; s Bonde-Ständet den 2; LZrslag till Tacksägelse-Abretz till Longi. Maj:t. Riksens Ständer tro sig endast uppfylla Natto, nens högt utträde önskan, dä de för Eder Kongl. Majtt nedlägga en vffentclig gärd af underdänig tacksamhet för det af Eder KonglMajit den 17 Mars förledit är widtagne beslut alt under Eder Kongl. Majtts sjukdom till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen öfwerlemna wärdén af Fädernesländes angelägenheter. Länge har allmänna tänkesättet stödjande sig dels pä Rikets dä warande critista ställning, dels pä den Furstes owanliga och ädla egenskaper som af Eder Kongl. Majtt utsägs till Tronens och Fäderneslandets gemensamma stöd med bi - 42 Den 2Z April. fall mött och uppburit fördelarne af ett steg som be, fastat Statens trygghet och sjelfständighet. Riksens Stander, laglige tolkare af Swensta Folkets tänkesätt begagna nu detta tillfälle att dem högtidligen yttra inför Thronen, och att at ett besiut hos Eder Kongl.
22 §, nu den 23:dje, har erhållit ett nytt moment, hvilket upptager de RiddarhusFiscalens åligganden, som omförmälas i i^rde och i8:de §§ af 1828 års Riddarhusordning, men hvilka blifvit utur den nya RiddarhusOrdningen borttagne, såsom lämpligare tillhörande RiddarhusFiscalens instruction. Uti 24 § är intaget det utur den nya RiddarhusOrdningen likaledes uteslutne, i 4i § af nu gällande Riddarhusordning befintlige stadgande, att RiddarhusFiscalen bör förrätta upprop vid val och voteringar i Ridderskapets och Adelns plena. I afseende å förste RiddarhusCancellistens tjensteåligganden, har Utskottet i 3o § infört den föreskrift, som befinnes i 4g § af i8a3 års Riddarhusordning; att nemligen irste Cancellisten, derest RiddarhusSecreteraren är af laga förfall hindrad, bör föra Ridderskapets och Adelns Prolo - 346 Den ii Mars e. ra. coll; hvarvid Utskottet likväl i så måtto afvikit från berörde §, som Utskottet icke ansett lämpligt att föreskrifva de deri omnämnde fjorton dagar såsom en termin, livarförinnan Ridderskapet och Adeln ej skulle ega att utse en annan person till bestridande af RiddarhusSecreteraregöromålen; utan har Utskottet trott stadgandet endast höra innefatta, att Protocollet under RiddarhusSecreterarens laga förfall föres af irste Cancellisten, så framt ej Ridderskapet och Adeln derom annorlunda förordnar Hvilket dock, jemte en ledamots särskilda tanka, till ilöglofl. Ridderskapets och Adelns pröfning vördsamt öfverlernnas, under slutlig hemställan, om icke ett lämpligt antal exemplar af den sålunda förändrade Redactionen af RiddarhusDirectionens instruction, äfvensom af LåneReglementet, må på RiddarliusCassans bekostnad tryckas. Stockholm den 4 Mars i83o.