Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wädligheten af denna magt förfwinner, dä de swärigheter beräknas, hwarmed utöfningen deraf altid är förbunden. Konungen skall genast öfwer Krigsanledningarne höra hela Stats-Rädet och sedan kalla Riksens Ständer innan han lyfter de penningar, hwarmed kriget til en början kan utföras. Möter Hans företag motständ i StatsRädet eller i Allmänhetens tänkesätt, sä är det sannolikt at Han wäl betänker anledningen bertil, innan Han ädrager fig ännu et motständ, och et wädligare, af Rikets allena beskattande Ständer. Af Konungens magt at börja krig är den at göra fred en följd. Angelägenheten deraf ar merendels sä tryckande, at den bör ankomma pä den styrande magtens enhet och wcrk samhet. Ibland de forsta wilkoren för en Styrelses förmäga at werka kraftfullt och likstämmigt til sammanbundna ändamäl är magtcn at kunna tilsätta och afsätta de Embetsman, kom i Styrelsens overksamhet förnämligast böra deltaga. Inom Den 2 Jemil. Z47 InomUtffotteL har denfräga upstätt, buruwida Landshöfdingar borde ibland sädane Embetsmän räknas. Under sina öfwerläggningar härom har Utskottet icke tunnat godkänna någon ägande rätt til Syster, hwilka redan för tjugu är sedan förklarades bero af Konungens förtroende, och följakrligen icke nu under annat wilkor innehafwas. Utskottet har endast beräknat Statens rätt och de mängfaldiga Medborgares, pä hwilkas trygghet och wälständ en Landshöfdings förhällande' kail werka. Ware denna Embetsman icke mer än en werkställare afLagarne och af Konungens nttryckeliga befallningar, sa skulle Utskottet gerna hafwa instämt i de aktningswärde mäns tankar, som ansett Landshöfdingar böra bibehällas wid sina Embeten, intil desi de för bewisliga lagbrott eller för bewislig försumlighet at fullgöra Konungens bud, kunde derifrån lagligen dömmas eller medi skäl
till grosshandlare, slog snart och vigt en ekoFrågan om söndagshvilans möjlighet är icke nomisk kullerbytta och vardt så agent i flere lättlöst: » V i ha hela klasser af yrkesmän, i affärabranscher, men höll sig med svårighet hvilkas befattning söndagstjänst ingår. Dit höra uppe bland sina forna sällskapsbröder och så i främsta rummet vid posten och järnvägar kallade vänner. anställda. Men vi hafva många flere; det enDet föll honom dock i början aldrig in att dast talas mindre om dem. Söndagstjänst göra affärer i giftermål för sin nästa; han åligger sjömän, den åligger läkare, den åligger hade gjort det en gång helt och hållet för i mer eller mindre mån hela den talrika busegen räkning blott med tillhjälp af sin gamla tjänareklassen. Och ändå är icke förteckmoster, och hou hade skött denna affär gratis, ningen full; ännu saknas de, som mer än af rent intresse för systersonen. En tillfälligandra ha ständig söndagstjänst, fastän det het, som det ju kallas, när länge gömdt ogräsalls icke talas därom, nämligen de många frö plötsligt spirar upp i en människas tanke, husmödrar, som måste dela jämnt om jämnt gjorde herr Ström till agent äfven för giftermed tjänarinnan, och ännu mera de ändå målsaffärer. talrikare husmödrar, som alls ingen tjänarinna Ludvig Hain, herr Ströms forne skolkamha, utan själfva måste passa upp i sitt hus rat och senare kamrat bakom disken i en disent och tida, helg och söken. versehandel, återkom från ett flerårigt vistande Denna erinring leder oss också in på frågans långt fjärran från fäderneslandet. Gissningarna hjärtpunkt. Den enes hvila kommer alltid och berättelsenia om, hvar Ludvig Hain under att i mer eller mindre mån bero därpå, att denna tid vistats, varierade, men ett var sä- den andre uppoffrar något af sin. När på kert, han hade förtjänat sig en ansenlig försabbaten äfven i det torftiga hemmet man mögenhet, och då detta blef kändt, framstod plötsligt mannens bild klar och ren, målad på guldgrund och med en antydan till helgonskimmer kring hjässan.
Silf fortfatt tidämpning af tt« gädanbe penftonö* flater för befäl odj tjenftemän mib dlrutéen och ©otlanbö nationalbemäring, frebiti» 180,000: — » betådanbe af möjlig brtfl för år 1866 i bet mib ftflförflntna rifåbag för fiftnämnba althainåt bemiljabe frebitio å 150,000 9i:br, fpd* ttabdfrebitio . 15,000: — » fortfatt tidämpning af ben förut uppgjorba od) gobfänba flaten för pcnftoncting af §lottan§ embete odj tjenftemän famt betjente, fåforn frebitib .. 72,000: — » upprättljådanbe af beit flottans gemenffap för Sitt fåforn Ian från 9tifågälbé Huber (»lette 4£uftoufcXtteltu Sill ftabcn ©arlftab för np reglering af torg, gator och lowder efter ben ftaben öfmcrgångna branb 50,000: — » fegedebö öppnanbe från -jpattefura tilt Stora See 350,000: — » åftabfommanbe, mebelft fana! od) flnfjar, af en förening medan fjöarne Söeftra och ®dra len, 51,200 9t:br, beraf tid utgåenbe imber år 1867 28,000: — » utfträdning af Ätnba båtleb från fjöit dien* gen tid Sinföpingö hamn ♦ 60,000: — 5Rtfébagå
Landtmarffalk och Talemän ware berättigade at hwar för sit Ständ utfärda kallelse til Plena, deltaga i Beredningen til Mälens föredragning, dem i Ständen föredraga, urtaga, framställa och reda de yttrade meningar, göra propositionerne och widmagthälla ordning wid sammankomsterne; alltsammans efter de föreskrifter som här nedanföre stadgas; men äge >ej sjelfwe någon röst i deliberation eller vote. nng, och kunna ej nägot annat föreflä än hwad som fordras til werkställighet af dct Grund-La§arrie eller Ständcns beslut föreffrifwa. I . §. 46. Den 8 Augusti. 74g §. 46- S ändens Plena böra, dä de angä allmänna Riksdagsmäl, sa ofta sig göra läter, hos alla Ständen pä samma tid hällas. Skulle et Stand tarfwa flere Plena än de öfriga, ware det Ståndet obctaget at innan flutet af et Plenum utsätta dag til det nästföljande; börandes Ständets Landtmarskalk eller Taleman, de andre Talemännen i tid derom underrätta, samt med dem om timman öfwerenskomma, hwilken sä bestämmas bör, at Utskottens manliga sammanträden icke derigenom hindras.' Utskott mä ej sammanträda pä samma tid dä i et eller flera eller alla Ständ Plenum hälles: Ej stall Plenum för nästföljande dag sednare anfläs än klockan 6 eftermiddagen, eller til Utstött sednare än klockan 8 eftermiddagen den förcgäende dagen. Landtmarskalk eller Taleman hafwa ej magt at utan Ständets samtpcke åtskilja et Plenum. §- 47. Uti Plena föredrages först de för RiksStänden gemensamma
Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde, om icke 41 §• kunde gillas, endast med iagttagande deraf att ordet rättighet förändrades lill: röst rättighet. Ropades J a. §• 42. Herr Riben: Det af Riddarhus-Utskot tet vid denna §. föreslagne stadgande, att vid alla val, namnen på Listorna böra ovilkorligen vara i alpliabetisk ordning, kan jag icke gilla. Deraf skulle otvifvelagtigt följa, att hvarje lista, som icke vore upprättad i alpliabetisk ordning', skulle blifva casserad. Jag anser det icke vara rätt, att försvåra utskrifningen af listor, ty derigenom underlättar man dem, som förut uppgjort sådana, i deras bemödanden, att utdela dem. Man bör snarare, så mycket som möjligt, söka,att för hvar och en lätta sedeluppsältningen, 6*4 Den 16 November. och jag anhåller derföre, att detta måtte utgå ur §:n. Herr von Hartmansdorff1: Jag instäm mer med Herr Riben deruti, att icke något bestämdt stadgande om den alphahetiska ordningen bör äga rum, och får, i enlighet dermed , vördsamt föreslå följande redaction af §:n: Val eller votering sker med iaktta gande af hvad 53 och yi Riks dags-Ordningen föreskrifva. Om ta beskaffenhet bör en fullständig och skriffel i gen författad underrättelse nitid före valet i RiddarhusSalen anslås , samt dervid tillika anmärkasfhvilka Ledamöter af Ståndet , som för tillfället j enligt Riksdags-Ordningen , icke kunna komma under omröstning eller äro berättigade att i valet deltaga, Under påstående votering, böra voteringssedlar alltid finnas att tillgå på särskildte ställen i Riddarhus-Salen, och får imellan de med Ja och Nej tecknade någon skilnad i öfrigt icke finnas. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall å den af Herr von Hartmansdorff utaf 42 §• föreslagne redaction j hvilken proposition med Ja besvarades. Herr von HartmansdorffI första Ra , Dm 16 November.
L. S. N:o 809. Herr Knorring. Fullmäktig Axel Mörner. Carl Rehnberg. L. S. N:o 932. A. M. von Brömssen. Fullmäktig G. W. af Donner. L. S. N:o 1940 B. AV. R. Tersmeden. Herr Stjernhoff. Fullmäktig Oscar v. Knorring. L. s. N:o 1053. Herr Hammarberg. Fullmäktig Carl R. Mörner, N:o 1091. C. A. Th. Freidenfelt. l. s. N:o 1117. Rudolf Uranius Cederschiöld. L. s. N:o 1210. Patric Reuterswärd. L. s. N:o 1304. C. J. Kuylenstjerna. Gustaf Stedt. L. s. N:o 1477. Herr Jegerhjelm. Fullmäktig Fredrik Carleson. Herr König. Fullmäktig H. E. Taube. N:o 1563. E. Cederstråhle. l. s. N:o 1577. Herr Zengerlein. Fullmäktig Friherre A. G. Oxenstierna. l. s. N:o 1598. Herr Svedenborg. Fullmäktig Fr. v. Rosen. L. s. J. A. Tornerhielm. L. s. N:o 1708. Blomstedt. M. Wolffelt. L. S. flut 1863. Pontus Lagerberg. S. N:o 1198. Herr Cedercrona. Fullmäktig N. A. v. Knorring. M. G. von Schantz. L. s. N:o 1378. C. O. Lagerbjelke. Xj. s. N:o 1474. Herr Schenfelt. Fullmäktig Nils Olof Lagerheim. l. s. N:o 1479. Herr Ulfhjelm. Fullmäktig Carl Edelstam. l. s. Ernst Georg v. Döbeln. L. s. N:o 1566. Fr. Kröningswärd. A. Lannerstjerna. Herr Kunckel.
Hvarjemte Utskottet anser de till Schol-Inrättningen af K. M:t upplåtne f. d. Mariae KronoBränneri-Byggnader äfven böra få af samma Inrättning begagnas under den tid af 10 år, på hvilken de, enligt K. M:ts Nådiga Bref den 26 April 1826 samt K. M:ts om Allm. 5. ga utredning den 16 sistl. Januarii till R. S:tr aflåtne Nådiga Proposition, blifvit till Schol-Inrättningen öfverlåtne, med vilkor, att Byggnaderne till Staten återgå, då de för nämnde föremål icke vidare erfordras. Beträffande de under na. Puncten bär ofvan omförmäldta, till godtgörande under 3 år med 100 R:dr om året, af K. M:t i öfrigt anmaldta 3oo R:dr, som, genom K. Brefvet den 24 Febr. 1826, blifvit, till uppköp af undervisningsböcker för den i Wermland boende FinnAllmoge, anvista på 4;de HufvudTitelns Besparingar, hvilka dertill ej lemnat tillgång; så anser Utskottet denna anvisning böra af Öfverskotten på StatsVerkets inkomster afskrifvas. Utom hvad sålunda blifvit, i afseende på regleringen af HufvudTiteln föreslaget, får Utskottet, med åberopande af dess serskildta här nedan nämnde Utlåtanden, i anledning af väckta motioner, hvilkas föremål äfven bordt under denna HufvudTitel hänföras, vidare föreslå: att på denna Titel upptagas Transport 4°8,453: 9.5. Betan kan den, Nro 133. 243 Transport 4°8,453: 9. 5. 6:0 Ersättning till Upsala Academi', dels för det årliga anslag af 910 Rrdr 3?, sk. dess Stallstat före år 1810 innehaft, dels ock för andre förlorade förmoner, som den der varande Ridskola till år 1813 åtnjutit, med 53o R:dr, eller tillsammans årligen (Uti.
Och Haman sade till Konung Ahasveros: Ett folk är förströdt, och hafver delat sig ibland all folk i all dins rikes land, och deras lag äro annor än all folks, och de göra icke efter Konungens lag; och Konungenom står icke till görande att låta dem så blifva. Om Konungenom så täckes, så skrifve att man förgör dem; så vill jag uppväga tiotusend centener silfver i arbetares hand, till att låta inkomma uti Konungens kammar. Då tog Konungen sin ring af handene, och fick Haman, Medatha son, dem Agagitenom, Judarnas fienda. Och Konungen sade till Haman: Silfret vare dig skänkt, och folket dertill, att du må dermed göra hvad dig täckes. Då kallade man Konungens skrifvare, på trettonde dagen i första månadenom; och vardt skrifvet, såsom Haman befallde, till Konungens Förstar och till landshöfdingarna, både här och der i landen, och till höfvitsmännerna för hvart folket i landen här och der, efter hvars och ens folks skrift, och efter deras mål, under Konung Ahasveros namn, och med Konungens insegel försegladt. Och brefven vordo försänd med båd, uti all Konungens land, till att förgöra, dräpa och förlägga alla Judar, både unga och gamla, barn och qvinnor, allt på en dag, nämliga på trettonde dagen i tolfte månadenom, det är den månaden Adar; och till att sköfla deras gods. Alltså höll brefvet inne, att ett båd utgånget var i all land, till att förkunna all folk, att de på den samma dagen skulle redo vara. Och båden gingo ut med hast, efter Konungens befallning, och i staden Susan vardt uppslaget ett påbud; och Konungen och Haman såto och drucko; och staden Susan vardt bekymrad. Då Mardechai förnam hvad skedt var, ref han sin kläder sönder, och drog en säck uppå, och strödde asko uppå sig; och gick ut midt i staden, ropandes högeliga och klageliga;
Domaren verkställe derefter i laga ordning värdering å egendomen, hvarvid alla inkomster och utgifter beräknas och utföras uti Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, efter medeltal af de fem sednaste årens markegångspris å hvarje vara eller persedel. Stiftaren anmäle derefter sin anhållan hos den HofRätt, hvarunder egendomen lyder, och bifoge dervid / , 1:0 Den till Domaren aflemnade skriftliga anmälan, med åtecknadt bevis derom. 2:0 Värderingen å egendomen. 3:o Vederbörandes bevis om det de jo sednare åren af PröfningsComilteen till hevillnings erläggande å egendomen satte värde. 4:o Bevis, angående de Inteckningar, vare sig för skuld eller Arrende-aftal, som uti egendomen kunna vara meddelade. 5:o Vederbörlige intyganden, huruvida Stiftaren har barn-arf eller andra förmånsrätts-ägande medel om händer. 6:0 De handlingar, som styrka Stiftarens åtkomst till egendomen, samt huruvida han deraf är ensam och laglig ägare eller icke. Den 15 December i . m. 47 7:0 Stamtafla, som visar alla då lefvande medlemmar af Alten. ,3 §. HofRätten läte uti Allmänna Tidningarne kungöra, att den som genom bifall till Stiftarens anhållan anser sin rätt förnärmad, må äga att inom utsatt viss dag, 3:ne månader efter kungörandet, bos IlofRätten sitt anspråk anmäla; infordre ock HofRätten serskildt yttranden af Personer, hvilkas rätt, enligt de ingifne handlingarne, kan vara i fråga, och afgifve derefter HofRätten sitt yttrande i ämnet. *4 §• Finnér HofRätten hinder för bifall till Sökandens anhållan förekomma, eller har annan Person ansökningen bestridt, meddele HofRätten Utslag deröfver, deruti ändring genom underdåniga besvär i laga ordning sökas må. Anser HofRätten sig ega skäl att tillstyrka bifall å ansökningen, deremot ej eller annan Person haft att erinra; anmäle ärendet bos Kongl. Maj:t och insände alla handlingar, och varde detsamma, sedan Högste
DoruBöckerne, för att af dem göra Utdrag ; dock vore det af vigt för Läraren att känna sine åhörares Lagutskottets Betänkandet!, Moralitet, enär han, på sin ÄmbetsEd, skall utfärda Bevis om Personers fregd, hvilka Bevis icke sällan af HäradsRåtten infordrasj i sammanhang hvarmed Herr Prosten äfven fjreslagit, att, i enlighet med hvad Kongl. Instructionen den ic:te April 1815 > för Malmöhus, Christianstads, Blekings, Hallands samt Götheborgs och Bohus Län särskildt stadgar, afven tor Rikets öfrige Län, måtte iakttagas, att å de bilter, som Kyrkorne, vid HäradsRätten , blifva tilldömde, Kyrkoherden undfår Håradshöfdingens un. derskrefne SaköresLångd, som äfven borde innefatta de Böter, Fattigcassan tillfalla, och hvilken SaköresLångd Häradshöfdingen, utan uppehåll och betalning, efter slutadt Ting, genom KronoFogden eller vid Tinget närvarande KronoBeijent skulle aflemna, eller ock, i fall inga Sakören för året blifvit Kyrkan eller de Fattige tilldömde, Häradshöfdingen derom vid Tingets slut meddela Bevis; hvarförutan det för Pastor skall vara omöjligt, att bevaka Kyrkooch Fat. tigCassornas rätt* och har detta Memorial, tillika med de yttrander, Herr Professor Lundblad, Herr Doctor Leffler, Herr Prosten Almgren, Herr Professor Fröberg och Herr Biskop Faxe, i anledning deraf afgifvit, blifvit till Lagutskottet remitteradt.
Det synes mig härförutan mindre troligt, att länens mera ansedde possessionater skola under en tidrymd af 14 dager 2 gånger årligen vilja lemna hus och hem samt öfvergifva sina angelägna sysselsättningar för alt inresa till residens - Den 21 December. staden och der della i dessa rådslående församlingar, hvarest den, hvars tunga är mest talande, möjligen skall bäst lyckas alt göra sina förslag gällande, äfven om de icke alltid äro de klokaste, .lag tror, att de mest insigtsfull och mest ansedde skola hålla sig tillbaka, och att inom kort lid desse Läns-nämnder skola urarta till debatterande församlingar, nästan uteslutande sammansatta af sådane personer, hvilka vilja inom otterne väcka ett visst upseende, och fika efter popularitet för att derigenom göra sina åsigler gällande. Dessutom föreställer jag mig, att, då vi inom länen hafva hushållssällskap, vi af dem kunna påräkna allt det goda, desse Läns-nämnder förmodas åstadkomma, utan alt vi behöfva befara de med de sistnämnde förknippade olägenheter. Dessa hushållssällskap äro på flera ställen organiserade på underafd:r. och jag tror, att dessa sällskap, utan att motverka myndigheternes lyckliga och lagliga inflytande, skola ännu någon tid vara tillfyllestgörande. Man behöfver dessutom endast granska 1734 års Landsh. instruktion för att finna att Landsh. enl. sin befattning eger att draga försorg om nästan allt hvad här med Läns-nämnderna blifvit afsedt. Det synes mig som om tanken på Frankrikes General-konseljer föresväfvat motionären vid upgörandet af dess förslag. Härmed bör dock icke förgätas, att dessa i Frankrike högst nyttiga inrättningar äro försedde med helt andra attrihutioner, än dem motionären gifvit Länsnämnderne. Hvarje Depart:l i Frankrike är indeladt i Arrondissementer och desse åter i kommuner. I Depart:ne finnes den s. k. General-konseljen, inom Arrondissementerne: Arrondissements-råd och inom socknen eller kommunen Kommunal-råd. Der hafva vi dessa Municipal-nämnder, ehuru de i sig sjelfve dock icke äro fullkomligt municipala.
Vägar har brutits i Värmland från Håns sluss och Letafors till Norska gränsen och från Älvdalen genom Finnbygden till Fryksände. Vägar i Dalarna och Jämtland är också byggda. Nödvändiga medel för Gårdsby Institut för linkulturen och linnevävnadens fullkomnande, linplanteringens befrämjande i de östliga länen och trädplantering i Skåne. Göta kanalbyggnad har under fridens lugn gjort betydliga framsteg och enskilda förluster av jord och gröda har ersatts av en fond. Hamnbyggnad med 3 slussar vid Vänerns strand är fullbordad och kanalen segelbar på en sträcka av 2 mil. Motala hamn och kanalbyggnad är trots betydliga naturhinder nästan färdig. 7 av de 15 slussarna mellan Boren och Roxen är klara. Den årliga summan till Södertälje kanal är utbetald. Upprättandet av ett aktiebolag för Hjälmare kanal och slussverk är förberett. Stöd till byggandet av korrektionsanstalter i landet. Ett penningförskott till sillfisket, då man i år väntar ymnig fångst. Lån till enskilda har beviljats, Bolaget i Utö Gruva, Brobyggnad vid Älvkarleby, Töcksmarks tegelbruk och Malmö hamnbyggnad. De för riket så viktiga allmänna magasinsinrättningen har dubbla vinningar. Att vid inträffad missväxt fylla behovet av bröd och vid rikare årsväxt hålla spannmålspriserna på en rimlig nivå. Bland sina angelägnaste omsorger har Kongl Maj: t räknat att återställa jämvikten i handeln, ge den och övriga näringar ett självständigare liv, trygga den svenska flaggan inte bara mot yttre våld utan även mot främmande inflytande. Som en följd av Sveriges och Norges förening har en handelsgemenskap grundad på ömsesidiga rättigheter upprättats. Den medger import på landsvägen mot vanlig sjötull av utländska varor. En kommitté har inkommit med förslag till nya handelsoch handverksförfattningar. Ännu vill man inte besluta utan utreda mer. Under tiden är handeln med viktualier och andra lantmannaprodukter fri. För att underlätta för Öland med bekvämare avsättning för öns alster har en stad, Borgholm, anlagts. Sjötulltaxan sänks för att underlätta utförseln av järn, koppar, tjära och trävaror. Däremot höjs tullen för främmande fabrikationer och överflödsvaror. Förordnanden angående vissa missbruk, som påverkat växelkursen negativt.
Ija nå fattttyde blifwit uppfatt; böraube be ffattftylbige genom bett t näft ofroaujiåenbe § omförmälba luttgörelfe out allt betta jentwäl erinrad. SS ew 11 (11 i it g d SBib S)3röfningdtommittéend fammanfomfter flätt Sanbdljöfbingen t Fänet wara orbföranbe, meb rättighet att i Äommittéend öfmerläggttittgar, men icfe uti bef? beflut beftaga. 2lr 8anbdl)öfbtngen tfinbrab att befja famntatilomfter bewifta, färed arbet af ben, font Äongl. SJlajtt, efter f)ärom i uuberbåitiglfet gjorb anmälan, be* I)agat t nåber förotbtta titt *)3röfniiigdlommittéend orbföranbe; men om bet för Sanbdljöfbingeit inträffabe förfall tele ljunnit före Äommitféend fammanfomft f)od Äongl. 9Jtaj:t anmälad, eller nåbigt förorbnanbe för färflilb orbfäranbe bef?förtn
Derföre att man under Säkerhets-Acten hade känt olägenheterne af det tvång, som betog Ständerne rättigheten att väcka någon ny fråga, har man sedermera af en i min tanka öfverdrifven liberalitets-esprit utsträckt denna rättighet för hvarje enskild utöfver dess naturliga gränsor. Jag tycker dessa utstakas helt enkelt utaf dess förhållanden till den Corps, hvaraf han är medlem. Det är inom den, som dess rätt bör vara oförkränkt att väcka hvilken fråga som hälst; men det bör vara denna Corpsens rätt att säga, huruvida den vill upptaga samma fråga. Han afgör den ej derföre, han betager sig ej en gång rättigheten att efter närmare granskning afslå den; men han Bilaga H till Mern. N:o 8. 135 förbehåller sig att afgöra, huruvida han anser saken värd uppmärksamhet eller ej. Beslutet om remiss bör således ej betyda annat, än att det Stånd, från hvilken den kommer, funnit saken värd uppmärksamhet; men den bör också betyda det, och ett sådant beslut bör icke kunna ett Stånd aftvingas. Frågans upptagande måste derföre bero af Ståndets pröfning. I de flesta fall kommer remiss alltid att beviljas; men möjligheten att vägra den blir ett band på upphofsmannen, både att iakttaga mera varsamhet vid valet af ämnen och att göra sig mera möda med framställningssättet. Intetdera är utan nytta, men intetdera bör anses som något obilligt tvång för framställaren. Efter min tanka borde i detta afseende 56 § i Regerings-Formen och 49 § i Riksdags-Ordningen förändras på följande sätt: Nemligen 56 § således: Allmänna frågor, som i Ståndens Plena väckas, må ej till omedelbarligt afgörande der upptagas, utan skola, enär Ståndet finner dem värda uppmärksamhet, till behörigt Utskott öfverlemnas, sorn äge att dem utreda och deröfver sig yttra.
St. anhålla om inrättande af helt nya embetsverk. Jag tror det icke. Jag tror, att i dessa, som i många andra fall, initiativet tillkommer, ingalunda representationen, utan Regeringen. Men jag vill lemna denna fråga åsido, för att ingå i bedömande af lämpligheten af det ifrågavaride Kollegiet. Om den kollegiala formen, i afseende på administrationen, i många afseenden visar sig mindre lämplig, om den omständigheten föranledt den, såvidl jag kunnat förmärka, temligen allmänna oppinion derom, att styrelseverken böra omorganiseras och den kollegiala formen uphöra; så mätte detta i ännu högre grad gälla de ämnen, som skulle blifva föremål för detta verks handläggning, med undantag af fattigvårdsärenden, om hvilka jag sedan skall tala. Vi hafva en ganska färsk erfarenhet ora sednaste dagarnes historia, och detta rum har gifvit oss ganska tydliga erinringar om de nu pågående religiösa striderna inom vårt land. Hvilka åtgärder för lugnande af dessa oroligheler än må vidtagas, tillkommer en vis och klok styrelse att bedöma. För visso tror jag mig kunna förutsäga, att dessa oroligheter ingalunda komma att dämpas genom inrättande af ett embetsverk med de tunga kollegiala formerna. Dessa oroligheler böra med så varsam hand behandlas, att jag, såsom ledamot af en domstol och ganska väl bekant med de tunga band, som hvila öfver Kollegiernas åtgöranden, hyser den öfvertygelsen, att det är minst lämpligt att med dylika band vidröra dessa grannlaga frågor. Detsamma gäller i fråga om undervisningsväsendet och sjukvården, hvilka ärenden, enl. min åsigt, föga egna sig för behandling åfelt Koll:m. Ett Kolkm synes mig lämpligt för tvistemåls afgörande^ men jag tror, att meningarne äro temligen enige derom, att det är en föga lämplig institution. Vill man hafva verksamhet och raskhet i ärendernas gång, ingalunda vinnes sådant genom öfverlemnande af reorganisationsfrågor åt Kollma. Vill K.