Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ovisshet, huruvida Kongl, Maj:t kan finna för godt att, under nu påstående Riksdag, till Rikets Ständer aflåta Dess Nådiga Proposition i förevarande än.ne, hafva Motionairerne, sorn genbm den skedda undersökningen anse tillförlitligen utredt vara, huru stort fog Jemtlands Rusthållare ega till klagan öfver ett med alla andra orter ojemförligt betungande rustningsbesvär, samt då någon lindring derutinnan ej kan vara att förhoppas, sorn följd hvarken af den i Kongl. Majlts Nådiga Skrifvelse antydda ali. manna åtgärd vid roteringen öfver hela Riket, dermed någon början ännu icke blifvit gjord, eller af den nu i Provincen pågående afvittring, enär de nyhemman, som derigenom möjligen uppkomma, icke förr, än efter erhållen odling och tilländalupne frihetsår, blifva i stånd att uti roteringsbördorne deltaga, ansett sig åligga att, i egenskap af ortens Riksdagsfullmägtige, ärendet inför Rikets Ständer framlägga, med hemställan, att Rikets Ständer, till beredande a£ en för Rusthållarne i högsta måtto billig och behöflig lindring i deras tryckta belägenhet, täcktes bifalk, antingen att Jemtlands Häst-Jägare-Esqvadion måtte varda reducerad till den styrka, som, med en till rustningen Stais-samtAllm. Besv.ö,Oec.'Utsk. Utl.N-.öy^é 33 rustningen i öfrige delar af Riket jemförlig grund, kan af de Rustande skäligen anses böra underhållas, eller ock att Escadronen helt och hållet må indragas och de utskylder, som Rusthållarne framgent böra vidkännas i utbyte mot rustningen, till Staten besparas, i hvilket senare fall behofvet af Cavallen inom Provincen lämpligast kunde med värfvad Trupp ersättas; och hafva Motionairerne slutligen anhållit, att, i den händelse afslag skulle möta båda de af dem framställda alternativen, Rikets Höglofl.
Att den FältLäkareCorpsens medlemmar, i följd af gällande författning, tillerkända rätt till lika inqvartering i Kronans hus, som officerare af motsvarande tjenstegrad, måtte utsträckas jemväl till sådan inqvartering å garnisonsort, för hvilken kontant ersättning tillgodonjutes; 5:o Att då Arméens och Flottans läkare i sjelfva verket utgöra en och samma Corps, med i det väsendtligaste likartad tjenstgöring, de tjensteår, som erfordras för Bataljonsläkare innan de kunna ernå den för dem bestämda lönetillökningen å allmänna indragningsstaten, må såsom giltiga anses, vid hvilka Reg:ten eller Corpser af Arméen eller Flottan tjenstgöringen än må hafva blifvit fullgjord; och 6:o Att de öfverskottsmedel, som inom de indelta Reg:tena, enl. K. Brefvet af d. 17 Juni innev:de år, utdelas pro rata parte åt reg:tsbefäi, underbefäl och civilstat, med undantag af BataljonsLäkarne, jemväl böra komma dessa sednare till godo, Jag anhåller vördsamt att denna min motion mätte till II. StatsUtsk. varda remitterad. 18:o En af Hr Liljesköld, Carl Gustaf, inlemoad, så lydande motion : Uti l:sta och 4:de §§ ll:te Kap. R:sB:n är föreskrifyet att den, som vill till annan kära, åligger tillställa vederparten den tagna stämningen inom viss tid, beräknad efter den ort, der den bor sorn stämmes; men det har inträffat och kan inträffa, att svarande öfvergifvit sin hemort samt rest utom Riket och äfven till annan verldsdel, utan att å hemorten lemna någon den ringaste underrättelse om sig eller hvarest han vore att träffa, hvilket gör att för kärande blifver en omöjlighet att, på sätt nämnde lagrum stadgar, någonsin kunna stämma sådan person.
Magistraten ege att, efter Stadsfullmägtiges eller, der sådane ej finnas, allmän Rådslufvas hörande, bestämma, om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt, Auktionsanbuden pröfvas af magistraten, som ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, än äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta. Bildar sig i stad bolag för öfvertagande af all den minuthandel med eller all den utskänkning af bränvin, eller af beggedera, hvilken eljest skolat, enligt nästföregående moment, på auktion derstädes utbjudas, må magistraten, sedan Sladsfullmäglige eller, der sådane ej finnas, allmän Rådstufva hörde blifvit, härom med bolaget, utan föregången auktion, sluta aftal för den af Kongl. Majlis Befallningshafvande bestämda tid. Härvid får dock afgiften ej bestämmas lägre, än sammanlagda beloppet skolat, enligt § <7, minst utgöra, i fall försäljningsrättigheterna varit åt särskilda personer upplåtna. § 11 Gästgifvare vare ej pligtig att bränvin till utskänkning hålla. § 1*. Gästgifveri å landet, för hvilket, vid den tid, då denna författning blifvit till efterlefnad gällande, utskänkningsrättighet utöfvas, varde vid rättigheten fortfarande bibehållet, intilldess densamma upphör genom uppsägning eller förverkas. Hvarje år, så länge rättigheten varar, skall, innan bevillnings-taxerings-komité för socknen sammanträder, kommunalnämnden beräkna det kannetal bränvin, som 4 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. EkonUtsk. Betänkande M 4. mö anses komma att under det nästföljande försäljnings-året å gästgifveriet försäljas, i fall utskänkningsrättigheten der fortfarande utöfvas. Taxeringskomitéen pröfve beräkningen och bestämme det kannetal, för hvilket afgift skall erläggas.
eller korianderfrö afdammas väl, oeh en sockerlag såsom föregående hälles genom en blecksikt, öfver fröna, hvilka i öfrigt tillagas såsom mandlarna. Sockerpullor I N E R, Liljeholmens Vinfabriks Mapiet prisbelönta tillverkningar försäljas hos hrr specerihandlande. Se Idun för fredagen den 25 april. Viner och safter försäljas på heloch halfbuleljer, tredubbel ättiksprit pä större flaskor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn. [1896] A L A, Mandlar omkontosmassa. B Ä S T A, och M 40 I S O R T I M E N T 7 billigast bos N A L U N D E Drottninggatan L I [i&lt;m 40, I tr. Adolf Bonniers 250 gr. skållad rifven sötmandel, hvaribland några bittra, 250 gr. fint socker, 1 tesked potatismjöl, 1 matsked grädde och 1 dl. rosenvatten kokas, tills det lossnar från grytan, och röres ännu en läng stund efteråt — arbetas sedan rätt länge på ett bräde, beströdt med socker, blandadt med litet potatismjöl. A f massan formas tjocka runda kakor, mönster skurna i ttä (smörformar) tryckas på, och marzipanen får stå och torka — dock ej i ugn. Skares sedan i skifvor, A f ofvanbeskrifna marzipanmassa formas mycket små runda och aflånga miniatyrbröd, litet märkta med knif; dessa sättas på en plåt i en lagom varm ugn för att bilda skorpa och gräddas gulbruna på ytan. Äppleeller päronmarmelad kokas minst en månad före den skall begagnas; ty, upphälld i låga bleckformar, behöfver den långsamt — under vändning — själftorka i rum värme. Med krusknif skuren i aflånga bitar serveras marmeladen. Aprikoseller äpplemarmelad blandas med mycket fint V I D K hackadt kanderadt pomeransskal och 1 äggula på hvarje skedblad marmelad L E M N A samt sist det hårda ägghvitskummet. Af blandningen sättes små bollar på papper eller plåt — hvilka öfverströs med socker. Gräddas i ytterst svag ugnsvärme.
Yidkommandc slutligen det gjorda anbudet, att, vid jernvägsanläggningen, grufvebrytningen och dermed jemförliga företag årligen sysselsätta femhundra kronoarbetskarlar, äfvensom ett, i utlåtande häröfver, af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar väckt förslag om anläggning vid Gellivare af ett straff-arbetsfängelse, har Kongl. Majk förklarat Sig vilja framdeles, sedan sig visat, att Bolaget kommit till stånd, taga i nådigt öfvervägande, om och i hvad mån berörda anbud och förslag må till vidare åtgärder och öfverenskommelser i dessa hänseenden föranleda. Efter att sålunda hafva gifvit Rikets Ständer del af Kongl. Majks nådiga beslut i förevarande fråga, såvidt pröfningen deraf omedelbarligen af Kongl. Majk berott, vill Kongl. Majk nu, med åberopande af andra punkten i ofvan omförmälda nådiga resolution, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, på de i samma punkt anförda skäl, för sin del medgifva, att den Kronan tillhöriga jord inom Norrbottens län, som befinnes vara för ifrågavarande jernvägsanläggning emellan Gellivare jernmalmsfält och Bottniska viken erforderlig, må, under de i förberörda nådiga resolution stadgade vilkor och förbehåll, åt det blifvande Gellivare-bolaget kostnadsfritt upplåtas. De till detta ärende hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling ärendet varder hänvisadt; och Kongl. Majk förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. År och dag, som ofvan. CAEL. J. A. Gripenstedt. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 36. 23 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Harn Majit Konungen i Stats-Bådet d Stockholms Slott den 21 Oktober 1869. Närvarande:
En gammal man som såg helt prydlig ut och såg sig omkring som en den der sett stället för många år sedan och så betraktar alla de förändringar som inträdt. Förgäfves sökte hon genom otaliga frågor få reda på främlingen, men ingen kände honom. När han gick sprang hon från det ena fönstret till det andra och vid det sista kröp hon upp och ned längs fönsterbågen som en mask, bara för att uppfånga ännu en skymt af honom. Den döfve vaktmästare Pålsson sade om en kassör i diskonten hvilken blifvit afskedad och som han aldrig kunnat tåla derför att han ej varit tillräckligt vörnadsfull emot herr vaktmästaren: ”Han var döf också och det är naturligtvis rysligt obehagligt för folk att nödgas stå och skrika till en döf kassör för att få sina pengar.”209 ”Människor som äro begåfvade med fantasi lära lättare språk än andra”: Parerga und Paralipomena, ”ty med det nya ordet förbinda de strax bilden af tinget, medan de andra endast förbinda det equivalenta ordet i deras eget språk dermed.”210 Mamma har ibland talat om en mycket oärlig inspektor som snöt sin husbonde och lefde som en herreman. I all sin oärlighet var han omtyckt af husbonde och bekanta för sin aldrig svikande godmodighet. Der måtte ha gömt sig något af en Falstaff i honom. Han hade ofta främmande och bjöd på fin och riklig förplägning, men då han bjöd brukade han säga: ”Kom hem till mig och ät sill och potatis i qväll.” Sedan han snutit sin husbonde så att denne ändtligen förlorade tålamodet och afsatte honom från hans plats, gjorde han ännu kalaser, fast de voro något enklare, men när han bjöd sade han: ”Förr bjöd jag på sill och potatis, men nu har tiderna vändt sig så att jag får nöja mig med att bjuda på potatisskal. Mycket välkommen. En gång körde han under sin välmaktstid förbi min morfar och bjöd honom sitta upp bredvid honom i den gentila täckvagnen. ”Så fint är jag minsann icke van att åka,” sade morfar då de åkt lite. ”En dålig tiggare som inte har någon glad dag,” blef svaret.211
Svårligen torde det finnas någon föredragande , sorn skulle anse sig belåten dermed alt flere, t. ex. 3 andré personer, yttrade sig angrde deri propos. lian iiade contrasigneral. Det skulle möjligen kunna luinda, att 4 olika yttranden på detta satt komme alt afgifvas, ty svårligen är ilian så öfverens den ene med den andra, att icke möjligen i någon särskild omständighet olika meningar kunna yttras. Möjligen kunde öék något misstag i sjelfva saken komma att äga rum, ty näppeligen är någon annan Statsråds-ledomot så inne i ärendet, sorn den hvilken föredragit och contrasigneral det; åtminstone får jäg för min del säga, ali Örn jag coritrasignerat en propos. skulle jag helst vilja försvara henne sjelf. Man har också anmärkt, att en Stätsråds-ledamot icke kan vara allestädes närvarande, eller i 4 Stånd på en gång. Det förstår äfven jag, utan att dertill behöfves någon erinran i låga bilder. Jag skulle tro , att den ledamot , som begagnat en sådan och som icke längesedan tillrättavisade en annan, för det lian icke begagnade ett parlementai iskt språk , sjelf glömt den regel hafi velat hös sina motståndare inskärpa: Men för att komma till saken, så lärer II. o. Ad. lätteligen filina, att ifall den äf mig föreslagna ändringen skulle niedgifvås, så måste föredragningen ske i det ena Ståndet efter det amira, pä det att Contiasignanten mätte kunna vara tillstädes. Största olägenheten deraf, att ett mål nu samtidigt föredrages i alla 4 RiksSi:n, är just den, att ingen får höra den andres skäl, och att endast tillfälligt sammanhang vinnes emellan besluten. Om deremot så mycket gjordeS, att contiasignanten finge öfvervara öfverläggningen i alla 4 Stånden, så kunde lian åtminstone för Sin del få godt af anmärknrna i alla Stånden, och så vidt möjligt vöre, söka', genom den erfarenhet han inhenitat i det ena Ståndet, bereda rättelse uti ett annat, der lika anmärkntr och lika misstag måhända förekomrne.
Danmark, de ifrågavarande utsockne frälsehemmanen icke voro roterade, samt att vid länets återställande till Sverige genom fredsfördraget i Roeskild den 26 Februari i658, provinsen tillförsäkrades om bibehållande af sina förra frioch rättigheter; alt hemmanens egare städse förnekat att utgöra ständig roteringsbörda ; ali hemmanen väl, till följd af Kongl. Majlis nådiga skrifvelser den 2 Nov. i833 och den 24 October i83", blifvit indelade 1 båtsmansrotar samt påförde vakans-afgilf, men alt samma skrifvelser stöde i strid med 80 § Regerings-forroen och Kongl, brefvet den ic, Sept. i8o<y, som stadgade, att all ny eller annan rotering, än som grundade sig på emellan kronan och landet slutna kontrakter, skulle inslällas, hvadan nyssnämnda skrifvelser icke heller borde lända till efterföljd, serdeles som Kongl. Majit under dea y September lySö förklarat, att utsockne frälse - Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskms Betänkande, A’:o 22. 7 hemmanen i Halland skulle då och för framtiden bibehållas vids utskrifnings-penningarnes utgörande i stället för rotering; samt inom Hederv Bonde-stundet af Hen^t Gudmundsson ifrån Hallands län, att, med afseende å de förhållanden, som egde runi med de Halländska utsockne frälsehemmanen, såväl rättvisa, sorn provinsens säkerhet oell fördel fordrade, att hemmanen bibehölles vid sin urgamla frihet från rotering under fredstid* emot erläggande af de utaf ålder vanliga utskrilnings-penningar, samt ålnjöte frihet från utgörande af de rotevakansafgifter, hvilka blifvit debiterade, och återbekomme dem, sorn redan blifvit erlagda. Vid öfverläggning om delta ärende hafva Utskotten ansett den fråga först böra utredas, huruvida de utsockne frälse-hemmanen i Halland må vara underkastade ständig roter-ingsskyldighet . eller ej.
Hvad de först omförmälde ärenderne anginge, kunde verkställigheten ej underkastas någon pröfning af menigheter; och hvad beträffade den andra klassen ärenden, syntes Konungens Befallningshafvandes verksamhet icke böra inskränkas till annat, än att vara skyldig höra de upplysningar och råd som kunde böra af några med länets förtroende utrustade män gifvas;- men den tredje klassen af ärenden, tillhörande Konungens Befallningshafvande, syntes vara af den beskaffenhet, att de icke borde af honom kunna beslutas eller utföras, innan länets innevånare haft tillfälle att, på grund af antingen hans egen framställning eller af socken-nämnd vackt fråga, derom öfverenskomma och sig yttra. Visserligen måste en sådan öfverenskommelse i åtskilliga fall gjundas på folkets hörande å sockenstämmor, men i fyrfaldiga frågor skulle besluten lill det allmännas bästa vida fördelaktigare kunna fattas genom deputerade eller hvad man kunde kalla en länsnämnd. Af dessa skäl föreslog motionären införandet af en dylik nämnd i hvarje län, hvilken nämnd visserligen skulle kunna tillsättas på det sätt, att hvarje socken-nämnd valde inom eller utom sig en inom länet bosatt person, att såsom deputerad deltaga i länsnämnden; men i motionärens tanke vore det ändå lämpligare att länsnämndens medlemmar valdes af länets samtlige innevånare, hvilket måhända kunde ske genom elektorer från hvarje församling. Huruvida dessa deputerade bordo väljas för längre tid, t. ex. tre år, och en tredjedel årligen, utgå; huruvida de skulle sammanträda endast en eller (lere gånger om året; huruvida de borde utgöras af endast fastighets-egare eller af äfven sådane personer, som erlägga bevillning efter 2:dra artikeln o. s. v., hemställde motionären till det Utskott, som komme att vidare utreda frågan , äfvensom bestämmandet af de länets angelägenheter, hvilka borde blifva föremål för länsnämndernas öfverläggningar och beslut. Länsnämnden borde sammanträda vid en viss, bestämdt stadgad, tid i länsresidensstaden; der emottaga Konungens Befallningshafvandes berättelse om förvalt - Si Allm. Besv. och Ekon. Ulsk.s Bet.
Denna författning skall lända till efterrättelse från nästkommande års början till slutet af det år, under hvars lopp ny stärnpelpappersbevillning varder af Riksdagen fastställd. STOCKHOLM, TRYCKT HOS J O H. BECKMAN, 1866. Ank. till Exp.-Utsk. dea 26 Febr. 1866, kl. 1 e. m. Betänkande, angående kur husarf giftens utgörande. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, har Kongl. Maj:t, genom nådig Kungörelse den 13 Mars 1863, förordnat, bland annat, att till den veneriska smittans hämmande skulle årligen från och med 1864 till och med det år, hvarmed innevarande statsregleringsperiod afslutas, af enhvar, som erlade mantalspenningar, utgöras äfven en kurhusafgift, för Stockholm med högst femtio och minst tre öre, samt inom öfriga delar af riket med högst tjugufem och minst tre öre, lika för alla betalande inom hvarje kurhusdistrikt, efter dess behof; att afgiften skulle af vederbörande inom distriktet bestämmas antingen till något af nämnda belopp eller deremellan, men endast vid särdeles tvingande omständigheter till det högsta fastställas; att denna afgift skulle utgå och redovisas inom hvarje kurhusdistrikt särskildt, alldeles skiljd från hospitalens och lasarettens fonder och räkenskaper; samt att de genom berörda afgift inflytande medel skulle i första rummet ovilkorligen begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom länet inrättade kurhus-anstalter och allenast hvad af nämnda medel icke vore för veneriska smittans hämmande erforderligt derefter få användas för allmänua helsovården i länet, särdeles såsom bidrag till bestridande af lasarettens utgifter för svårare skador och sådana sjukdomstillfällen, som fordrade kirurgisk behandling. Och sedan Kongl. Sundhets-kollegium, uti skrifvelse den 20
Det Dalmanska umgänget var j u så vidsträckt — gällde kanske den brådskande gången återgäldandet af mottagna besök? Icke så precis — saken var, att fröken Dalman äfven hade sitt särskilda umgänge, som icke fick försummas. Det gällde nu att i nödens kojor bringa hjälp, och detta icke endast i form af utdelta allmosor; hon medförde äfven rika skatter af deltagande, af råd, af uppmuntran, ja äfven — där så tarfvades — allvarliga påminnelser, och återvände därifrån ännu rikare — med skatter af välsignelser. Och när hon kom hem — hvad papper, hvad skrifvelser belamra borden! Uträkningar för gåfvors utdelning, redovisningar för det mottagna, kallelser till sammankomster! Qualis, Hvilken dag! Och så dag efter dag — hvilket lif! Emellertid började det att skymma i det förr så ljusa, så vänliga hemmet. Ålder och krämpor trängde sig in. Det gällde nu att fördubbla verksamhet och omtanke. När brodern med mer och mer minskad synförmåga, men alltjämt med oförminskad, okuflig arbetslust tog sig för att hufvudsakligen ur sitt klara, hållfasta minne teckna våra ståndsriksdagars historia, hvem är det väl som presiderar vid skrifbordet, omgifven af böcker och riksdagsprotokoll och manuskript, om icke fröken Dalman? H o n var nu hans handsekreterare, hans föreläsare, ja hans öga: hon fick nu ofta lof att något sakta den vanligen så raska farten, ty hon var äfven i bokstaflig mening hans ledarinna, hans stöd. Och äfven då hon måste gå som bud och hjälparinna mellan sjuksängarne i hemmet — icke glömdes därför skyddslingarne därutanför: skyddsföreningar, tjänarinnehem, Asylet, Tysta skolan, barnhem — ja jag är icke i stånd att ens uppräkna alla dessa föremål för hennes välgörande, välsignelserika verksamhet. Ja, vi må väl säga ännu en gång — hvilket lif! Ett lif för andra, utan tanke på sig själf — skulle man säga, om icke ett sådant lif just innebure rätta siktet på detta själf, om icke ädla sinnen i uppoffrande verksamhet just funne sin sannaste, sin djupaste tillfredsställelse, i En moders bild.
Ständer till RiksgäldsContoirets disposition årligen, af de medel, som till Banken ingå , för att amortera Statens skuld derstädes, ansloge en viss emot det utgifna Sedelbeloppet passande summa, och desi; förutan fördubblade Creditivet, spm RiksgäldsContoiret nu har på Banken. 262 Den 13 April, 10:0 Lika så skalle RiksgäldsConfoirets CreditSedlar, sorn ihginge i Statsverkets och alla Krono-intrader, af StatsContoiret och andra publiqua Verk användas till alia sbgs utbetalningar. 11:0 Äfven borde RiksgäldsContoiret utgifva större Sedlar, såsom af 60, 100, 250 och 500 Riksdalers belopp, till förekommande af fir stor utväxling af Bancomynt emot RiksgäldsSediar, som nödvändigt skall inträffa, om RiksgäldsContoiret utgifver endast små Sedlar. De 4 särskildta Sedelslag böra hafva hvar sitt format, till förekommande af förfalskning, 12:0 Om RiksgäldsContoiret bHfver tillagdt lika rättigheter vid utsökningar af dess fordringar, som GeneralDiscontContoiret uti Förordningen af den 14 Januarii 1790, om lån på Fastigheter erhöllos, blefve Contoirets säkerhet mera bevarad, och omgångar vid utsökningar i det mesta undvikne. Allmänna Crediten skulle visserligen erhålla ett stort stöd, 0111 förhållandet med ada i Fastigheter intecknade skulders utsökande blefve i likhet med hvad ofvanberörde Förordning utstakar för General DhcontConloiret. Hvad Näringsoch Slöjde-idkarens behöfliga förskott.r och understöd vidkommer, böra Cou.merceCollegii dertill bestämde fonder förstärkas, i den mån som behofvet krätver, och ✓ Den 13 April. - 263 således den classen af Medborgare behörigen upphjelpas, hvarmedelst välmågan i Fäderneslandet och exporternas förökande skall blifva en följd och bidraga till Handelsvågens öfvervigt.
Lika gerna som man anbefaller de kontroller, hvilka här fordras, borde man äfven påbjuda skriftliga kontrakts upgörandc med utvandrade Dalkarlar, Dalkullor, Wermländningar och dylika, som arbeta än här, och än der, under vissa veckor, eller månader. Sådant låter sig icke verkställas, man må skrifva Förfallnin huru som helst. R. o. Ad. biföll U(sk:s i afseende på ifrågavar:de § afgifna yttrande. §. 35. Ulsk:s yttrande bifölls. §. 36. Gr. Lagerbjelke: R. o. Ad. har vid föreg:de tillfällen varit af den tanker att en Författn. icke bör ändras, utan alt giltiga skäl derför hafva blifvit anförda. Något giltigt skäl för den här föreslagna underd. skrifvelsen till K. M., med begäran om förändring i denna del af Förfaltmn, har icke blifvit anfördt, och jag anhåller derföre att R. o. A. mätte anse denna fråga vara alltför obetydlig alt förljena eli bifall, och derföre afslå densamma. Efter först lill bifall å Ulsk:s hemställan framstäld proposition, som besvarades med Nej, blef denna hemställan af R. o. Ad. afslagen. ' §§. 3S, 40, 44, 43, 44 och 48. Otslcs i afseende på dessa §§ afgifna yttranden biföl los. §. 46. Frih. Cederström: I den reservation, Frih. Alströmer emot Utsk:s förslag i denna punkt afgifvit, yttrar, han: ”Utan alt vilja Den 27 September e. m. förneka den goda afsiglen med U(sk:s förslag, alf i 46:te §:n af ofvanberörda Nåd.