Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad ofta åberopade Statsråds-protokoll gifver vid handen, bar Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 24 Maj 1864 förordnat, att vid Norra Skånska infanteri-regementet 183 och vid Södra Skånska infanteri-regementet 202 soldatnummer, hvilka allt från regementenas uppsättande stått vakanta för Statsverkets räkning, skola från och med år 1866 rekryteras, och, efter det Krigs-kollegium öfverlemnat en Statsråds-protokollet bifogad uträkning, enligt Hvilken första uppsättningen af beklädnads-, utrednings-, remtygsoch tross-persedlar för ifrågavarande 385 rekryter medförde en kostnad af tillhopa 69,797 R:dr 83 öre, hvarjemte för underhållet af denna materiel under innevarande år erfordrades en summa af 6,857 R:dr 23 öre, har Kongl. Maj:t nu hemställt att dessa belopp, tillsammans 76,655 R:dr 6 öre, måtte såsom extra anslag för en gång anvisas. Då Kongl. Maj:t redan anbefallt rekrytering af ifrågavarande soldatnummer och alltså behofvet af ifrågavarande materiel är oundgängligt, hemställer Utskottet, att den af Kongl. Maj:t för omförmälda ändamål äskade summan, 76,655 R:dr 6 öre, må af Rikets Ständer å Riksgälds kontoret anvisas. 48:0. Byggnader vid Carlbergs läroverk.
Dragoner hädanefter som hittills, anser jag för min skyldighet härmed förestä och allwarligen yrka, att förenämnde öfwer» flödiga och gansta nmbärlige Exercitie-Inrättning Ljerde Band» N:o zz, 34. mätte 258 Den 4 November. mätte afstaffas, samt den till desi underhällande anslagne ärliga summa indragas, och till Statens förmohn besparas, till hwilket mitt påstående jag wördsammeligen anhället om det Hederwärda StändetS bifall, samt att Ständets beflut härom, jemte detta Memorial, kunde de öfriga Respective Ständen med» delas, och hoppas jag äfwen att siere Ledamöter inom detta Hederwärda Ständ, lifwade af samma Pattiotism och öfvertygelse om den sanning att Stats, »verket oumgängeligen mäste befrias ifrän obehöriga laster och Lanvets redan betryckte Innewänare sä !i« tet som möjeligt är ä nyo betungas icke lära un , lata, att hwar efter sin kännedom till indragning ..limUa alla andra onödiga Inrättningar och utgifter för Staten. Stockholm den 4 October 0809. Dockers Laucillen» Lika lydande med Originalet, betygar 8. L. 1ra§Lr6. 1809 den lo October uppläst i Bonde-Standet, remikteradl lill Stats-Utstottet och Författaren tillätit att deraf lämna de öfrige respective Ständen del. Betygar ^ L. 1°rä^är6k. Ödmjukt anförande!
Slats-Contorets omförmälde uppgift, har det förofvanberörde ändamål förskottsvis anordnade belopp utgjorts af följande serskilde poster: 1:0 Till Ledamölerne och Secreteraren i nämnde Revision, reseoch tractamentskostnads-ersättning, tillhopa 2,302: 23. 8. 2:0 Till Ordförandens i beraälde Revision disposition, till inköp af skrifmaterialier m. ni 100: 3:o Till t. f. Copisten A. J. Olde_, arfvode såsom Canzlist vid Pievisionen 233: 16. — 4:o Till Kongl. Hof-Predikanten och Kyrkoherden E. M. Tesner, dito såsom Secreterare vid Revisionen 3oo: 5:o Till Vaktmästaren J. Pettersson s dito för tjenstgöring vid dito : 100: 6:0 Till Ledamoten i Skol-Revisionen, Rector J. N. Cramer, ytterligare tractamente för 20 dagar, hvilka han, i afvaktan på postfartygets ankomst, måst tillbringa vid Böda hamn på Öland 60: 7:0 För tryckning af Skol-Revisionens berättelse med bilagor 1,256: 44- — samt för bindning och häftning deraf i65: 3o. — ö ö 1,422: 26. —- Summa 4>5i8: 17. 8. Enär bemälde Revisions sammanträde egt rum i följd af stadgandet uti gällande Skol-ordning, samt för bestridande af de i sådant afseende förefallna ofvanupptagna utgifter, vid hvilkas beskaffenhet och belopp Utskottet icke funnit något att erinra, serskildt statsanslag icke är vordet af Rikets Ständer anvisadt, har Utskottet, som uti dess under N:o 80 afgifne utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga framställning om ersättning för åtskillige ifrån Kongl. Stals-Contoret af under händer hafvande medel verkställde utbetalningar, redan tillstyrkt godtgörelse af de uti i:sta och 2:dra punkterna af Kongl.
Mars sistberörda år inhemtas, i nåder bifallit; och till följd häraf lärer redan ett och annat prebendepastorat, efter innehafvarens afgång, blifvit indraget från läroverksstaten och i vanlig ordning med pastor försedt. Vid innevarande riksdag har inom Högvördiga Preste-Ståndet motion om samtliga prebendepastoratens indragning blifvit väckt af Professor Ribbing, hvilken till stöd för ett sådant förslag anfört, hurusom hela institutionen af prebenden alltför tydligt hvilade på den grundsats, att pastoraten med thy åtföljande inkomster vore till för att betala eller belöna åtskilliga arter af verksamhet eller förtjenst, till hvilkas remunererande man sålunda på ett beqvämt sätt egde medel och denna institution utgjorde såsom sådan den mest åskådliga motsats till det enda rigtiga förhållande att församlingen endast såvida borde vara skyldig att aflöna en pastor, som hon i honom egde en verklig och åt församlingens värd helt och hållet sig egnande själasörjare. Redan häraf borde, såsom helt naturlig följd, kunna inses, att prebendepastoraten utgjorde én bland de statskyrkliga institutioner, som blott alltför lätt kunde leda till likgiltighet eller motvilja mot sjelfva statskyrkan såsom sådan. Radfrågade man åter erfarenheten, så behöfde man ej söka för att i medlemmarnes i prebendeförsamlingar åsigter och önskningar i afseende på deras ställning finna bekräftelsen på det anförda; och man hade hört att Domkapitlen bland motiverna för öfverflyttning af prebendenatur från ett till annat pastorat offentligen andraga äfven det, att det pastorat, som förut länge varit prebende, numera behöfde en kraftigare och noggrannare själavård. Väl förefunnes, utom ekonomiska skäl, den ej ovigtiga betänklighet mot upphäfvandet af prebendepastoraten för theologiska lärare och Domkapitels ledamöter, att desse, så länge de tillika vore prebende-innehafvare, dymedelst, såsom tillika praktiskt verksamma prester, finge förblifva i omedelbar vexelverkan med församlingen och derigenom icke allenast blefve i tillfälle att förvärfva pre - 6 Allm.
Utskotten öfvergå nu till besvarande af de serskilda här ofvan omförmälde förslagen, som åsyfta lindring uti postföringens utgörande, och bland dem först det om skjutslegans förhöjande dels till likhet med hvad, som eger rum eller komme att bestämmas för gästgifveriskjuts, dels till 24 sk. Banco, för hvarje mil. På sätt Utskotten här ofvan anfört, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 3 December 1842, bifallit, att skjutslegan finge ökas för den före år 183o tillkomna postföringen ifrån 8 till 10 sk. milen för enkel och från 10 till 12 sk. milen för dubbel postföring samt från 12 till 14 sk. för den enkla postföringen mellan Ostersund och Herjeådahlen, men för extra postföring från 12 till 16 sk. milen, äfvensom att 16 sk. milen finge åtnjutas för all den gamla postföring, ett hemman utgjorde utöfver 6 mil i veckan, eller 312 mil på året, för helt mantal räknadt. Och som härigenom tillkommit postförarne en till det betydliga beloppet af 10,594 R:dr 21 sk. Banco årliBih. till Ii. St. Besv. och Ekon. Etsk. Uti., N:o 129. gen beräknad ersättning för deras under sednare år ökade besvär med posternas fortskaffande; så och med fästadt afseende derå, dels att under den korta tid, högstberörde Nådiga Författning, som bordt träda i verket med 1843 års början, varit gällande till efterlefnad, erfarenhet ännu icke kan anses vunnen om otillräckligheten af den medgifna förhöjningen i postskjutslegan, få Utskotten, som icke kunna lemna obemärkt, att posthemman, hvilka från äldre tider utgjort postskjuts, skäligen ej böra beredas förmoner på öfrige skattdragandes bekostnad, i större mon, än som anses motsvara det i sednare tider ökade besväret af samma skjuts, vördsamt tillstyrka, att frågan om förhöjning i skjutslegan för postförare måtte förfalla.
som beslutet fattat — må i fråga härom i stället erhålla följande lydelse: “Medlem af stadskommun, som åt allmänna rådstugans eller Stadsfullmägtiges beslut, i hvad stadens angelägenheter angå, ej nöjes, eger rätt att deruti rättelse söka genom besvär, hvilka jemte det öfverklagade beslutet böra till Kongl. Maj ris Befallningshafvande ingifvas“ etc. etc. 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\/S 80. c) Sven Hanssons från Östergötlands län (motion N:o 35 i 4:de serien), sorn, i ändamål att utsträcka landstingens verksamhet och befogenhet, föreslår följande tillägg till 2 § i Förordningen om landsting: “Landstinget eger äfven rätt att rådslå öfver rikets allmänna angelägenheter och såsom önskningsmål inför Kongl. Majit eller hos Rikets Ständer framlägga sina dervid uttalade åsigter. Ett landsting kan ock inbjuda ett annat landsting att i dess beslut sig förena. “ d) Anders Pehrssons från Christianstads län (motion N:o lil i 4:de serien), hvilken innefattar hemställan, att till 12 § i Förordningen om kommunalstyrelse på landet — den der stadgar, att vid omröstning i kommunalstämma “röstvärdet skall beräknas efter det, en hvar röstegande åsätta fyrktal“ — måtte fogas ett tillägg af följande innehåll: “Ej må dock någon vid allmän kommunalstämma utöfva rösträtt för större antal röster, än som svarar emot en tiondedel af kommunens hela röstetal efter röstlängden; och galle detta äfven för det särskilda fall, som i nästföregående § omförmäles“ (med hvilken sednare bestämmelse motionären förmodligen åsyftar de fall, då endast de, som innehafva i mantal satt jord, ega att i öfverläggningarna och besluten deltaga). Och Utskottet hemställer, på ofvan anförda skäl, det måtte Herr Sundvallsons, Herr Falkmans, Sven Hanssons och Anders Pehrssons omförmälda motioner af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Afven de för andra urmakarearbeten i Traktaten antagna, af Komiterade tillstyrkta, tullsatser hafva här blifvit bibehållna, nemligen för Väggur och Studsare, i föder af brons eller annan metall, m. m., för år 1867, med 40 öre samt från och med år 1868, med 30 öre, eller enahanda belopp, som blifvit föreslagna för dyrba - 149 rare arbeten af sammansatta metaller; för sådana ur i foder af trä eller af andra slag, med 20 öre, samt för lösa eller oinfattade urverk, m. m., med 75 öre pr skålpund, i stället för de förut stadgade af respektive 75 öre, 40 öre och 3 rdr pr skålpund. Då Vadd är en artikel, till hvilken råämnet är tullfritt, och för beredningen vada. hvaraf kostnaden är ytterst ringa, hvartill kommer, att sådan vara af silke, med en afgift af 1 rdr 50 öre pr skålpund, icke utgör föremål för införsel, samt att andra slag deraf, med en afgift af 10 öre pr skålpund, lemnat en knappt nämnvärd inkomst, uppgående år 1862 till blott 37 rdr, har denna artikel ansetts böra till tullfrihet föreslås. Ehuru Vanilj är en artikel, som inom landet till ganska stor myckenhet förbruvaniij. kas, uppgår likväl det förtullade beloppet deraf till en jemnförelsevis ringa qvantitet. Ar 1862 utgjorde denna endast 290 skålpund. Vid sådant förhållande, och då orsaken härtill väsentligen är att söka i varans egenskap att lätt kunna smugglas och den med afseende derpå höga tullen, hvilken för närvarande utgår med 5 rdr 50 öre pr skålpund, har nedsättning i denna tull synts nödig, och afgiften blifvit föreslagen till 2 rdr pr skålpund.
Alla o c h v a n a a t t h a n d s k a s m e d materialet, hvars äro vi väl ense om, att, därest ett dylikt beslut finlek ej s k u l l e tillåta dess förarbetning annat fattats, så måste vi drifva det igenom till seger. mönster i r o c o c o - o c h b a r o c k s t i l utföras, hvilAtt vi framför vårt namn vilja sälta en titel, Ulla Stenbergs långt viktigare äm utan prut Linneskåpets skatter. B o r d s i t f v e r, eleganta mönster till lägsta pris efter dagens kurs å silfver. 1894 IDUN 386 som endast tillkommer ättlingar af utmärkte o c h om fosterlandet förtjänte förfäder, det sker af pietet mot dem och det namn, de gifvit oss i arf. Det har i sammanhang med denna fråga yttrats inånga vackra ord om jämnlikhet. Vi äro inga fiender till förnuftig jämnlikhet, men vi tillåta oss ställa den frågan till våra ofrälse fröknar, om de verkligen kunna anse nuvarande förhållandet, då » fröken eller jungfru » uteslutande bestämmes af den dräkt, som föremålet för tilltalet bär, vara mera öfverensstämmande med deras omskrifna jämnlikhet, än att ett fåtal på grund af sina historiska namn bär en egen, endast det tillkommande titel, medan alla öfriga ha en annan gemensam. Af dessa entusiastiska jämnlikhetsifrare hade man rättighet att vänta, att de i i frihetens, jämnlikhetens » och — systerskapets missbrukade namn skulle titulera tjänstehjon o c h andra personer af vårt kön, som kanske ej äro i det lyckliga förhållandet att kunna förskaffa sig tillräckligt fin toalett, med fröken — men att detta ej någonsin sker, det vittnar erfarenheten o m. Och dock borde de besinna, att den usurperade frökentiteln hafva tjä- narinnorua fullkomligt lika stor — eller kanske rättare — lika liten rätt till s o m de. Jag afslutar dessa mina ord i frågan med uttalande af min tacksamhet till författarinnan af » Fröken eller Jungfru », för att frågan bragts på tal, o c h under uttryckande af mina Ulligaste förhoppningar, att det intresse, som däraf uppväckts, måtte blifva tillräckligt starkt för att genomföra en • — icke minst af rättvisan fordrad reform.
s 6. i anniitlan erPggcs en inskrifningsafgift af I krona, gitlluide för ett h d f t ar, Iivilkcii berättigar till erhiillaiide af aiivisning rörande literatur. För riid och ledning i afseendc 3 stiidier erlägges iicrje~ntc en nfgift i IörhAllande till det bitradc. som Bnskns. Medlein af förlxindet ar befriad frin nyssnitmila inskrifningsafgifi. All kostnad far poslporio bestrides af korresponilcntcn. I ' örl&gt;t~ndct anskaflar ha~idlednrc i de olika itiniiena. I: örbundet Sr villigt, n9r s3 ske kan, nieililela upplysning, hvaiebt till Iiisning f6reslagna böcker kunna till 1811s erhallas. S %soni äninen. i hvilka förbuiiilet iir villigt att Icinna anvisningar om literatur och råd för studier, ma nämnas: Historia (sken Kyrkohistoria, Kolturhistoria, Literaturoch Konsthistoria), Geografi. Matematik, Naturkunskap (Sven Hälsolära). Pedagogik, Svenska spraket och dess literatur, Främmande sprak och deras literatur. g II. Allniaiina förfriigningar angaende hemstudier besvaras af l: redrikaHrciiier-Vörbundetx byra. Verksan~heten för inedilelande d anvisningar och r ?d rörande hrnisturlier tager sin början ined nästkominande oktober nianiil. Stockholn~ i juli 1885. S&amp;dscn för Frcdraa-BnmerFdrbudct. Bil. Kassa-Förvaltarens Rapport. Till S~rclstt~ / Jr FrcdriR~z-H~~~~~c~~~Fiirb~~tttftf. Ur rikeiiskapcrna anföres följande: I I Fröken. Idun Fredagen den 25 januari 1889.
Departements-cliefen till iakttagande meddelat, dels att Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 23 Februari 1858, under den 26 sistlidne November förordnat, att ytterligare en lärare, utöfver det i stat bestämda antalet, skall vid Kalmar högre elementarläroverk anställas med samma rättigheter oeh skyldigheter som ordinarie lärare, dels ock att Kongl Majit, med gillande af Rikets Ständers för deras del fattade beslut, funnit godt i nåder förordna att, der prebende-pastorat äro med lärareplatser vid elementar-läroverken förenade, desamma skola, i mån af inträffande ledighet, indragas, undantagande likväl sådana, som åtfölja theologie lektorsbeställningar; till följd hvaraf och efter det vederbörande Domkapitel blifvit anbefallde att för de läroverk, som ega flera prebende-pastorat, föreslå hvilketdera som, med afseende å belägenhet och öfriga förhållanden, lämpligast må för framtiden med den theologiska lektionen förenas, samt förslag i berörda hänseende inkommit och nådigt beslut derutinnan blifvit fattadt, åtskilliga prebende-pastorat dels redan i sådan egenskap upphört, dels ock komme att, i den mån innekafvarne 78 Stais-Utshottets Utlåtande N:o 123. derifrån afgå, såsom prebenden upphöra; — utgörande den uppskattade afkastningen af ifrågavarande, uti Departements-chefens skrifvelse särskildt för hvarje stitt och läroverk upptagna, prebenden ett sammanlagdt belopp af 13,532 R:dr 67 öre. Den vid berörda skrifvelse fogade förteckning angående lärarnes löner innehåller, för hvarje läroverk, uppgift såväl å samtlige der anställde lärares namn och det år, från och med hvilket hvar och en af dem beräknar sin innehafvande lönegrad, som å de lönebelopp, hvilka, enligt de af Rikets sednast församlade
Den resonerar och argumenterar skarpt och bindande för vetenskapsmannen, gifver skeptikerns tvifvel in till hans tankegångs flyktigaste förbehåll, ironiserar med ett leende laisser-aller för ironikern, och kan så bäst det är med höga toner mynna ut i ett mystiskt cantabile, några takter af en öfversvinnelig melodi, som för tanken högt upp mot idéernas blå empyrée. Renans litterära utveckling är parallel med århundradets, och ett kronologiskt studium af hans skrifter låter oss följa själfva den våglinje, som vårt sekels andliga lif beskrifvit. Född i Chateaubriands Bretagne, ättling af fantasiens förklarade folkstam, som i oceanen, hvilken omslöt dess länder, drömt en skärgård af sagoöar och paradis, hade han under hela sin uppväxt genomströmmats af romantikens tro och längtan. Intrycken från denna ungdom af trånad och svärmeri kunde väl mattas men aldrig dö. Som klockklangen från legendens i hafvet begrafna städer, genljöd ständigt romantikens musik i hans hjärta. Hans mandomsår sammanföllo med positivismen, med seklets mest vetenskapligt hänförda och stolta decennier, och hela dess intellektuella segerrus från laboratorium och studiecell fyller de stora verken från Renans kraftfullaste tid. Liksom hans stora samtida Taine kände det som en plåga, att historia och själslära ej kunde arbeta med naturvetenskapens experimentella metod och nå dess kontrollerbara resultat, och med en jätteansträngning af andlig och stilistisk skärpa sökte tvinga dem så nära som möjligt till matematikens klippfasta system af på hvarandra aflagrade satser, sökte också Renan genom ett konsolideringsarbete af de olika discipliner, hvilka han bemästrade, språkvetenskap, historia, psykologi, nå en högre grad af visshet. Hans väsen var för smidigt, hans tanke för finslipad för att han skulle vilja vara så dogmatiskt konstruktiv som Taine, men i botten har han en lika fast öfvertygelse på vetenskapen som den stora världsmakten, och blott halft på skämt är det han i det verk, som betecknar afslutningen af denna period, De filosofiska dialogerna, skildrar framtidshärskaren som den vetenskapliga despoten, hvilken genom sin kunskap och sina maskiner styr världen, och för hvilken människorna blott äro automater, som hans högre insikt regerar.
En sådan förändring förutsätter likväl, så vida den ej skulle innebära en orättvisa emot indelningshafvarne, det oeftergifliga vilkor, att desse hållas skadeslöse så väl för uppoffringen af deras nu egande optionsrätt, som för den förlust, de finge vidkännas genom upphörandet af forsellönen för den uti indelningarne ingående spanmål, då räntorne lösas med penningar; och detta kan svårligen ske annorlunda, än genom Statens mellankomst. Det torde alltså, till befordrande af det afsedda vigtiga ändamålet böra medgifva*, att i händelse indelningshafvarne, genom ett af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer fattadt beslut i den syftning, som här blifvit ifrågastäldt, skulle gå i mistning af ofvanberörde nu egande förmåner, de, såsom godtgörelse derför, af Statsverket årligen skola tillgodonjuta en ersättning, motsvarande forsellönen till det belopp, som för närvarande (innes bestämdt, äfvensom att, vid de tillfällen, då ränteoch tionde-gifvarne skulle ega att räntor och tionde in natura leverera och sig af denna rätt begagnade, indelningshafvarne, i händelse de icke vilja den indclda spanmålen på sådant sätt emottaga, då må, emot det att nämnde spanmål, lika med kronans behållna räntor, till Statsverket ingår, för densamma af Statsverket uppbära betalning efter det för året fastställda markegångspris; lärande dock, i händelse ett sådant begifvande ä Statens sida skall kunna ega rum, det böra stadgas, dels ait räntegifvarnes uppsägningstid skall vara inskränkt endast till spanmåi, med skyldighet för dem, att under alla förhållanden erlägga kontant lösen för alla öfriga i räntorna ingående persedlar, dels ock att, beträffande afradseller ränte-spanmålen, räntegifvarne skall åligga samma forsel-skyldighct, som i afseende å tionde-spanmål redan finnes bestämd.
Den 3o Decerabel’ e. m. 4>7 Alla så kallade Tullförvaltare vid de l3 HufvudTullkamrarne borde kallas DistrictChefer, och hafva till egentligt föremål för deras verksamhet, att inspectera och styra alla bevakningsärender inom Districtet, såsom uti andra väl organiserade Stater tillgår, och ej, såsom jag befarar hos oss är fallet, förnämligast sysselsättas med ett, kanhända till större delen onödigt, skrifveri, och troligen alltför vidlöftiga ändamålslösa räkenskaper, under det att den liufvudsakligaste bevakningsomsorgen i hamnarne och vid andra bevakningsplatser förbises och förfelas. Att dessa inom Tullverket så högst magtpåliggande tjenster icke borde besättas af andra, än ytterst skicklige, nitiske och verksamme Män, faller helt naturligt af sig sjelf. Att en lämplig embetsgrad tilldelades hvarje Tullagent, skulle jag anse tjenligt, i anseende till subordinationsförhållanden, de olika tjenstebefattningarne emellan. Ingen under de i3 HufvudTullkamrarne lydande Tullofficiant borde fästas vid någon viss inspection, Tullkammare, Contor, Våg eller annan bevakningsplats inom Districtet. DistriclChefen borde kunna beordra BevakningsControlleur, Öfveruppsyningsman, JaglLieutenant, eller UnderConlrol - 4i8 Den 3o December e. m. leur, att, efter omständigheterne, förvalta de vigtigaste förrättningar, till hvilka de, för tillfället funnos skickligast och mast pålitlige. Derigenom skulle dessa Officianter äfvenledes blifva mer jemnt sysselsatte, så att en mängd af dem kunde indragas. IIufvud-Tull-District-Kamrarne borde till antalet likväl alltid kunna ökas, i den mohn uppbörden, under vissa år, öfversteg en viss summa, såsom den bästa anledning till uppmuntran för Under-TullKamrarnes Styresmän, att, genom nk och verksamhet, komma till en förmånligare befattning. UnderTullkamm ar-föreståndare torde böra kallas Bevaknings-och UppbördsControlleurer, och såsom sådana aflönas.
Ärfda-Balken: Bifölls; och N.o 2t, i anledning af väckt fråga, angående förtydligande af 2 § 41 Gap. Missgerning-Balken: Bifölls. S. D. Föredrogos och lades lill handlingarne Lag-Utskottets betänka uden: N:0 27, i anledning af återremiss af Utskottets, under N:o 8, afgifue utlåtande öfver väckt fråga om förändring i 12 Cap. 1 § Giftermåls-Balken och 15 Cap. 24 § kyrkolagen; samt N:o 28, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkanden, N;ris 2 och 12. SL I). Remitterades lill Lag-Utskottet ett af Jöns Jönsson från Christianstads Län ingifvet skriftligt anförande, i anledning af den utaf Bonde-Ståndet beslutade återremiss af Lag-Utskottets betänkande, N:o 17, i anledning af väckt motion om förändring af 8 Cap. 7 § Ärfda-Balken. S. D. Föredrogos ytterligare livar för sig Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande betänkanden; N-o 66, i anledning af väckt motion derom, att kronoarbetskarlarne å Carlsborg må hädanefter inom fästningen få undergå de dem ådönule kroppstraff: Bifölls; N:o 6y, i anledning af väckt fråga om meddelande af närmare föreskrifter, i afseende på utländuingars bosättning i Sverige, och tillåtelse för dem alt idka borgerliga näringar: Bifölls; N;o 68j i anledning af väckt motion om förändring i bestämmelsen af protocoilsoch domslösen vid Rådstugu-rätter samt lösen för fastebref och burbref i städerna: Bifölls; Dih. till R. St.