Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag satt bredvid en medelålders arbetarhustru, som bar på en kruka och drog sin våta dräkt omkring sig för att ej genera sina grannar, och hennes trötta och förgrämda ansiktsuttryck blef mig sympatiskt. Jag tänkte på henne, när jag såg passagerarna, hvilka rysande af köld och drypande af vatten gingo ut och in, och det föreföll mig, som om jag någonstädes förr sett denna syn i min fantasi. Hvad var det för en idéassociation, hvilken plötsligt förvandlade denna lilla del af världen till bilden af en hel tid? Trötta på sig själfva och skyende hvarandra, gingo människorna in och satte sig, höga och låga, sida vid sida. De bekymrade sig blott om sin egen plats, och de betraktade med ovilja de stående, hvilka trängdes mot deras ben, och från hvilkas kläder vattnet droppade öfver de sittande. Tioöringen gaf tillträde till denna tarfliga fristad, tioöringen gjorde alla lika, och det såg ut, som om alla hade lika ondt af detta penningens jämlikhetskraf. Utanför gingo de, som icke kunde få plats, ehuru de voro villiga att betala lösepenningen, och där gingo ännu flera, hvilka måste stanna utanför, därför att lösepenningen fattades dem. Jag visste icke själf, om jag sympatiserade mest med den ene eller med den andre. Men jag fäste min blick vid en trasig individ, som stod på plattformen, och som konduktören hindrade att komma in. Det fanns alltså något mera, som var afgörande, än endast tioöringen. Och den, som afgjorde, var en man i uniform. Denne man hatade jag af instinkt, och jag gjorde i fantasin upp den tanken, att han hade kanske en gång som barn lekt med den trasige schåaren på plattformen. Han hade förstått att krypa, att gå fram öfver andra, att skaffa sig en uniform, och han ansåg det säkert som lifvets gång, när han tvang sin förra kamrat att stå ute i regnet, därför att hans kläder voro trasiga. Jag tänkte ännu härpå, när jag knackade på Sixtens dörr, och jag drog ett andetag af lättnad, när hans röst berättade mig, att han var hemma. Hela tiden hade jag förföljts af den tanken, att olyckan skulle stå vid min sida och hindra mig i detta mitt sista försök.
Af de statistiska tabeller, Kommittéen utarbetat, synes, att den föreställning man i allmänhet velat vidhålla, det trakten emellan Upsala och Sala vore en nära nog ödemark, ej besannas, utan att tvärtom der belägna socknarne i allmänhet, så uti folkmängd som annat, kunna i det närmaste täfla med de närmare Mälaren belägna; och torde ej vara utan belysning i denna fråga, att Sala stads deputerade, uti en under den 19 Januari 1857 till Kongl. Civil-departementet afgifven underdånig promemoria angående jernvägsförbindelsen emellan Stockholm och Sala, yttrar om UpsalaSala-jernvägssträckningen: »att banan till största delen kommer att beröra sådana socknar, hvilka i sädesproduktion täfla med hvilken annan del af Upland som helst, nemligen Hel. Trefaldighets församling, Läby, Wänge och Aland med angränsande Åkerby, Bälinge, Skuttunge, Näs, Ramsta, Balingsta, Hagby, Tibble och Gryta, att vidare vägen med ungefär en half mils längd genomlöper Järlåsa socken, sorn förser nästan hela mellersta Upland med skogsprodukter, och genom Hvittinge-slätten, som på båda sidor omgifves af ypperliga skogar och i söder slutar vid Skattmansö bruk ... En blick på kartan öfvertygar derom, att alla de mellan Upsala—Sala-banan och Mälaren belägna socknar, hvilkas fördel ej drager deras produkter till nämnda sjö, få lika nära om ej närmare väg till denna bansträckning, som till en längs efter Mälaren sträckt bana, då deremot den förstnämnda medför den stora fördelen, att hela nordvestra Uplands rika skogstillgångar kunna med lätthet tillgodogöras.» Att Upsala liksom Sala är en punkt, som af en jernväg bör anträffas, derom äro alla Kommittéens ledamöter ense, och är derföre föreslaget att från Stockholm—Örsundsbro—Sevalla—Salalinien bygga en 2 mil 11600 fot lång bibana från Örsundsbro till Upsala. Huruvida detta förslag kan öfverensstämma med det nådiga uppdrag
Utskottet hemställer, om icke den underdåniga önskan må hos Kongl. Maj:t af Riksens Ständer anmälas, att förenämnde , jemte de flera, rörande Bergshandteringen nu gällande Författningar, sorn kunna tarfva rättelse,måga öfverses och granskas, för att undergå de ändringar, sorn instämma med närvarande tids förbättrade principer i Allmänna Hushållningen och med äganderättens fordringar kunna förenas. 13:0 Från Banco-Utskottet, af den 30 Juni, innehållande dess Yttrande öfver StatsUtskottets Betänkande angående åtskilliga omständigheter, som äga sammanhang med regleringen af Rikets penningväsende. 14:0 Från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, af den 29 Juni, i anledning af väckt fråga om nödiga föreskrifter i afseende på Skogshushållningen vid sådana Bergsmanshemman, som af andra än Bergsmän inköpas; och har Utskottet funnit skäl tillstyrka hvad i detta afseende Den 2 Juli. e. nii i%i t - ' ** 15:0 Från Särskildta Utskottet, af den 30 Juni, i anledning af ett, i sammanhang med frågan om medel till Götha Canals befordrande, af Herr Commefce-Rådet Santesson gjordt förslag, att nämnde Canals Discontverk måtte förses med den förstärkning uti dess RörelseCapilal, hvarigenom den kunde sättas i stånd att, emot vissa vilkor, biträda med lån tili Landtbrukets upphjälpande; och yttrar sig Utskottet icke hafva funnit något vara att tillägga det Yttrande och Förslag till Landtmanna-Näringens underlättande genom Lån af Publica Medel, som Utskottet redan uppgifvit uti sitt Betänkande, angående den öfverklagade förlägenheten i Allmänna Rörelsen, 16:0 Från BevillningsUtskottet, af den i Juli, angående förklaring öfver Kongl, Kungörelsen den 30 Nov. 1810, i anseende tili Landttullsersättningen för öppna och däckade båtar, som i Skärgården nyttjas; yttrandes sig Utskottet, att då Utskottet för denna Tullersätlnings framtida utgörande föreslagit helt andra grunder än de nu gällande, så, och derest Riksens Ständer gilla, hvad Utskottet häru innan föreslagit, kan den begärda förklaringen icke erfordras. 17:0 Från BancoUtskottet, af den iS Juni, hvaruti Utskottet yttrar sig icke kunna tillstyrka bevilljandet af det Lån hva c 152 Den 2 Juli. e. m. om motion bos Högvördiga PrestStanÖet blifvit gjord, till understöd vid uppförandet af ett nytt Gymnasii och Scb olbus i Skara. i3.'o Från BancoUtskottet, af den 30 Juni, i anledning dels af ett gjordt förslag, att Tvä Riksdalers Banco Sedlarne måtte erhålla samma format sorn Tre Riksdalers Sedlarne,
Skrifvelse, N:o 68. gakomna beskaffenhet skulle komma att medföra den påföljd, att anläggning af bruk, fabriker och dylika verk förhindrades och desse folio i värde, finna Rikets Ständer det vara föga sannolikt, att deltagandet i detta onus skulle förhindra sådane anläggningar, äfvensom tillika bör anmärkas, att nämnde verk och inrättningar aldrig lära blifvit genom privilegier tillförsäkrade befrielse frän väghållnings-skyldigheten, utan att tvärtom, enligt den grundsats, att kommunala besvär böra drabba kommunens alla medlemmar, samma skyldighet otvifvelaktig! efter en rätt lagtolkning bör åläggas åtminstone all derifrån icke fritagen, synlig förmögenhet inom kommunen, och alt den omständighet, att en annan tolkning hittills blifvit följd, icke kan utgöra hinder för lagstiftaren att meddela ett sådant stadgande eller en sådan förklaring, hvarigenom grundsatsen gifves sin fulla utsträckning i tillämpningen. Det vore utan tvifvel mest rättsenlig!, att vägarnes underhåll bekostades genom bidrag af de vägfarande och besörjdes af Staten. Då emellertid uti ett så glest befölkadt land som Sverige, hvarest, jemförelsevis med andra länder, der vägarne på sådant sätt vidmagthållag, trafiken kan anses obetydlig, detta icke skulle kunna ske, utan att afgifterne för de trafikerande uppginge till så stora belopp, att de blefve för kommunikationerne hinderlige, helst mängden af erforderlige bommar och dervid anställd' betjening skulle medtaga en stor del af dessa bidrag, så återstår, enligt Rikets Ständers åsigt, endast den utväg, hvilken angående väghållnings-skyldigheten inom delta land hittills blifvit följd, nemligen att densamma ålägges kommunen, hvars medlemmar anses mest begagna vägarne, och för hvilka deras vidmaglhållande i farbart skick således mäste vara af vigt. Den från urminnes lider bibehållna grundsats, att vägarne böra Underhållas af häradet, äldre tiders benämning af kommunen, torde alltså icke böra öfvergifvas.
Utskottet ej kunnat bestrida behofvet af denna tillökning i Befälets Personal, tillstyrker Utskottet: att Medel till dess Aflöning må beviljas. Efter tillägg af förra StatsAnslaget 3,560. blifver Summan, som här utföres B:co R:dr 6,020. 24:0 För Bevar i ngs Manskapets Vapenöfning bar K. M:t i Nåder äskat ett Anslag af 60,000 R:dr ari.; och som R. Sttr vid 1823 års Riksdag, vid bestämmandet af det generela Anslaget för FörsvarsVerket till Lands, beräknade den här i frågavarande kostnaden till 65,ooo R:dr, samt, enligt hvad Räkenskaperne utvisa, den nu föreslagne Summan för hvarje år, då BeväringsManskapet till exercice varit sammandraget, varit till ändamålet behöflig, tillstyrker Utskottet dess beviljande. 25:o För KrigsCollegii Departementer till FörsvarsVerkets Materiela Behof, bar K. Stats -Utskottets reslagit att uppföras följande årliga Summor, nemi. för Utskottet liar väl fått emottaga speciele Utredningar öfver dessa Summor; men då Utskottet ej kunnat ingå i någon närmare pröfning af alla de inånga faldiga till detta ämne hörande mindre detailler; och då Utskottet vid uppgörandet af Statsregleringen måst inskränka sig till en viss Summa, utöfver hvilken Statens tillgångar ej medgifva någre tillökningar, har Utskottet till en nedsättning af det här i frågavarande Anslag sokt vägleda sig genom följande Calcul. It. St:r anslogo vid 1823 års Riksdag för FÖrsvarsVerket till Lands å Stat i ... R:dr 646,666: 32. och på Öfverskotterne å StatsVerkels Inkomster „ 133,333: 16.
Grefvindem, som bli presentenan Wachtmeister är en rade för henne, bekanta älskvärd värdinna som växla några intryck, och få, en sympatisk represå~ är det slut. sentant som få för den Någon tid därefter s. k. gamla goda tidens ger drottningen s. k. cour. hjärtevarma och fint bilDenna äger rum på fördade » grandes dames ». middagen och dit samlas Utom sitt stockdamerna, som gjort sina holmska hem besitter visiter för att få bli pregrefvinnan Wachtmeister senterade vid hofvet. Det äfven slottet Wanås i är nämligen couren, som Skåne, som rymmer en är den egentliga presenvacker och dyrbar samtationen. ling gamla taflor och Man samlas i svart konstverk. Det är glädhofdräkt, urringad och GREFVINNAN DOUGLAS SALONG. IDUNS JULNUMMER Vår bild är tagen från salongen, en af de enklaste af dem vi h ä r fått tillfälle meddela, hållen i mörkare, diskreta färger och prydd hufvudsakligen af vackra oljefärgsporträtt, äldre eller modernare, såsom det af riksmarskalken själf, som vi se på kortväggen i midten. En utomordentligt vacker bild ger oss öfverceremonimästaren friherre Carl Carlsson Bondes och friherrinnan Sofia Bondes, född Beck-Friis, salong i ett af de vackraste nybyggda husen vid Strandvägen. Få hem torde väl också innehålla så fina samlingar af gamla saker, porslin, mynt, kuriositeter som det Bondeska, och det är icke mer än en rättvis hyllning åt detsamma, • när diplomatiens herrar och damer, som på grund af baron Bondes ställning ofta gästa hans hus, entusiastiskt uttala sig om hans och friherrinnans » magnifique installation ». Vi komma nu slutligen till förre statsministern baron Akerhielms och öfverhofmästarinnan Ebba Akerhielms, född grefvinna Gyldenstolpe, hem, ett af de intressantaste. Det är ett gammalt hus vid Nybrogatan 11, ett sådant där slätt, mörkt hus med enkel ingång, bakom hvars anspråkslösa fasad en förgången tids lysande aristokrati eller begåfning föredrog att inrymma sitt hemlif.
Den som bor längre bort än fyra mil från det ställe, der nämnden sitta skall, eller är öfver sextio år gammal, vare ej skyldig att i nämnden deltaga. Ej må eljest någon, som dertill kallad varder, draga sig, utan förfall, det förtroende undan. Har ledamot förfall eller eljest rättighet att förtroendet sig afsäga, tillkännagifve det Rätten så tidigt han kan, och varde ny ledamot, i den ordning ofvan stadgas, utsedd. §313. Nu är fulltalig nämnd utsedd; kalle då Rätten den att å viss dag sig infinna, der den ej genast tillstädes är. Ledamot af nämnden skall inför Rätten med ed bekräfta, att han, utan väld och mannamån, enligt lag och efter bästa förstånd 75 och samvete skall verkställa den pröfning, hvartill han kallad blifvit. Sedan eden svuren är, öfverlemne Rätten genast till ordföranden i nämnden alla af parteme i saken ingifna handlingar, så ock protokoll öfver hållet förhör, och sammanträde derefter nämnden utan dröjsmål att saken granska och afgöra. § 314. Ej må, vid nämnd, muntligt förhör tillåtas, utan så ar, att nämnden, till närmare utredande af någon omständighet, finner parternes hörande nödigt. Har öfver något ersättningsanspråk dispacheur sig ej utlåtit, eller är hans utredning i annat afseende ofullständig och kan det icke, efter dispacheurs hörande, af nämnden omedelbarligen rättas; håfve nämnden makt att målet i de delar till ny utredning af dispacheuren återförvisa. Den nya utredningen varde derefter af dispacheuren insänd till Rätten, som, efter det parteme lemnats tillfälle att deröfver sig yttra, handlingarne till nämnden för vidare åtgärd öfverlemnar. § 315. Kommer, under det parternes tvist hos nämnden anhängig är, någon och begär att hörd varda, förty att saken hans rätt rörer; låte nämnden honom få kunskap om det som i saken förekommit, höre ock parteme öfver hans påstående och infordre, der hans anspråk outredt är, dispacheurs yttrande. Sedan utlåte sig nämnden, i ett sammanhang, öfver den mellankomnes och de förre parternes talan.
Förmodligen skulle ock hädanefter — ifall hr Beckman blifvit segervinnare — i hvaije tvistigt fall en komité blifvit af nöden, hvari hr B. och andra skönandar varit sjelfskrifna — en komité för utredning af språkets relativa skönhet på en graderad skala för kättare. Detta näpna tilltag skulle just varit passande att sanktioneras af publicister i Viktor Bydbergs land — han som en gång tillkännagaf att han slungade sitt spjut i den lofliga afsigten att såra och döda — oeli i Thomas Thorilds land, han som falde de oefterhärmligt drastiska orden, att man målar icke fan i morgon-rodnadens glans, i himmelens azur, lika litet som en so i rosenrödt Och vi ega f. 11. ett prejudikat, som kanske skulle kunnat mista sin kraft, ifall publicistmötet brutit stafven der-öfver — vi mena utgången af det Striudbergska tryckfrihetsmålet. Det yttrades under debatten vid publicistmötet, att Ur Dagens Krönika. 8 — U 5en annan utgång af detta mål skulle fört oss 50 år tillbaka i tiden, och den som skrifver dessa rader vill taga sig friheten att en smula förtydliga det yttrandet. Att den ifrågavarande, af Strindberg hånade dogmen är ett nonsens infor både Gud och menniskor, har ofta blifvit sagdt på » vackert språk », men saken gälde nu, om det finge sägas så att det faktiska förhållandet utan alla omsvep uttalades. August Strindberg hade det modet och den talangen att säga sanningen just så. Det må noga bemärkas, att Strindberg använde icke i detta fall vulgära uttryck, något som enligt vårt förmenande straffar sig sjelf i en sak sådan som denna, utan hans ord, friskt och hänsynslöst, var verkligen ett spjut, slungadt i den lofliga afsigten att såra och döda. Detta tryckfrihetsåtal kunde icke gerna uteblifva; uttalandet var nämligen i ordets fulla bemärkelse alltför sårande for att kunna få passera oanmärkt af Zions väktare, för sa vidt den dittills traditionella vördnaden för statskyrkans dogriier fortfarande skulle ega bestånd.
Ad. icke kan frångå sitt beslut, på grund deraf att någon inbjudning icke blifvit gjord, så vill jag icke vidare fortsätta mill yrkande derom; men får, i afseende på hvad de öfriga lalarue anfört, nämna, att inbjudning icke kunnat göras af Ulsk., derföre alt den officiella kungörelsen icke förr än för några dagar sedan kommit till Utsk:s kännedom. Jag hemställer huruvida man kan anse den ifrågavar. underrätlelseu grunda sig endast på en lös tidningsartikel, dä den kejserliga kungörelsen är ord för ord införd i Finlands allmänna tidning. Slutligen får jag nämna, att för mig framställer sig icke denna artikel i samma förhållande, som den siste värde talaren förmenar äga rum med artikeln alabaster, emedan i afseende på densamma ingen särskild anledning linnes lill förändring af del beslut, som Ståndet redan fattat, hvaremot här finnes en officiel, af en annan makt ulgifven författning. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propus. , godkände R. o. Ad. de i fråga om artikeln böcker föreslag na voter.propos-.rna N:ris 22 och 23. 24:de punkten, an g: de införselstullen ä ”Caffe.” R. o. Ad. vidblef sitt i fråga om denna artikel fattade beslut och godkände 24:de voter:s-pi oposm. 25:te punkten, ang:de tullfri utförsel af ”Chicorie-rot.” Hr Rosenblad: Jag vågar så mycket mera tillstyrka R. o. Ad. att antaga inbjudningen att förena sig med de andra Stån den, som jag icke tror alt på 10 års lid denna utförseltull har renderat ett runstycke sammanlagdt. R. o. Ad. instämde uti de öfriga RiksStms i afseende på denna artikel fattade beslut och ansåg i följd deraf 25:te volenspropos:n förfalla. 26:le punkten, ang:de förtullningen af artikeln ”Cider.” Hr Rosenblad:
Besvärsoch Ekon.-Utskottet. N:o 95, i anledn. af väckt motion om åtgärders vidtagande för befordrande af slöjder och binäringar hos allmogen m. m.; N:o 96, i fråga om beredandet af ändamålsenlig kommunikation emellan Gottland och öfriga Sverige; ochj N:o 97, i anledn, af vackt motion om förändrad beräkning af Konsulad-afgifter m. m. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 24 sisth Maj på bordet lagda utlåt. N:o 98, i anledn. af erhållne återremisser utaf utlåt. N:o 43, öfver väckt motion om uphörande af mätarepenningar för stenkol, som till riket införas. Föredrogos och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s nedannämnde d. 24 sisth Maj på bordet lagde mern. N:o 99, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk. N:o 54, rörande väckt motion om stapelstadsrätt för Skellefteå; N:ö 100, i anledn. af erhållne återremisser ntaf betänk. N;o 69, Den 13 Juni. 33 G9, rör:tle föreslagne ändringar i K. Förorda, om sockenstämmor i riket af d. 29 Augusti 1843, samt N:o 101, i anleda, af ålerremiss utaf utlåt. Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, Allm. Besv.- o. Elson.Utsk:s d. 28 sistl. Maj f. m. på bordet lagde utlåtm N:o 102, i anledn. af återreraiss utaf betänk. N:o 39, ang:de Fjerdingsmans-befattningen; och N:o 103, i anledn. af väckt motion om bestämmande af Magistrats-personers åligganden i afseende på inventeringar uti landtlänterierne.
Majit, som emedlertid nu icke tillagt flera af de till denna Stat hörande personer Lönetillökning, än som a Förtekningen - 1946 Den 2z Julii. gen Nw r uppkaaas, förklarar härmedelst Riksens Ständers Snus Utstött sin Nådiga önstan, att E>fwer-'Suuya!Iarc«EmdetetS Stat ma erhålla förhö/dt Anslag, sa att de, hwilka ej redan undsätt Lönetillökmng, kunna komma i atniutavöe deraf, och i öfrigt medel ei saknas tik! bewakningens underhall vch dermed följande andra utgifter: i hwilket afseende alla härtill hörande Handlingar, jemte en af KonglMajus Fogate ingijwen färstild ansökning om ytterligare förbättrad Lön, Ritser,S Ständers StalsUtstott härhos tillställas." "Da Kongl. Maju nu i Nader reglerat en del as Landr-Staterncs Löner, har der ei undfallit Kongl. Majus uppmärksamhet att, ehuru Länsmännens Läner blifwit förhöjde och till likhet bringade, sa att Le hädanefter uppgå till g o R:dlr emmet förhwartzera, nyssnämnde belopp likwäl ar alltför otillräckligt lill dessa Denstemäns underhall, hälst deras befattning är answarig och mödosam och e> sällan af wigtigt inflytande pa den inre förmalmingen; vch Kongl. Maju will derföre hafwa tili Riksens Ständers Stats-Urstott i Noder öfwerlemnat, om och huru någon tillgäng till ytterligare förhöjning a dessa Löner ma kunna utfinnas." "Slutligen will Kongl. Mant till Riksens Ständers Stats, Utskotts särstildta öfwerwägande och åtgärd framställa angelägenheten deraf, att de UnderOfficerare, som annu bibehålla sina contanta Löner efter förra Staten oförhöjda, hwilket af Förtekningen N:o 2 äfwen upplyses, ma af Lönetillökningen dlifwa delaktige."
B:co. Ccbolt-Malm och Metall, sorn genom Kongl. Kungörelsen den 17 Octobex’ i843 blifvit befriad från den utförselstull, sorn i 1841 års taxa är bestämd af 1 sk. 6 rst. U å malmen och \ ti. k Coboltmetallen. Fosfor. Jemlikt Kongl. Kungörelsen den 8 Februari i844> har denna i taxan icke upptagna artikel förklarats böra få förtullas, för fabrikernes behof, efter serskild anmälan hos C.ommerce-Collegium och af detsamma lemnadt tillstånd, mot 5 procent af värdet, samt för medicinska behof, såsom Apotheksvaror ej specificerade d. v. s. tullfritt. Utskottet anser den väl böra i taxan å behörigt ställe inrymmas, men föreslår, alt vid införtullningen afseende ej må fästas å det behof, hvartill varan kan vara ämnad, samt att den må åsättas ett bestämdt tullvärde af 4 R:dr 24 sk. U. och derå till 8 sk. antagen tulk, mot hvars erläggande den må kunna i allmänhet få införas. Färger och Färgningsämnen. Catechu eller Terra Japanica, som, enligt Kongl. Kungörelsen den 28 April 1842, bör få förtullas med 4 rst. ti på ett tull-värde af 4 sk., och af sådan anledning kommer att med dessa tullbestämmelser serskildt specificeras bland de i taxan förekommande öfrige färgslagen. Rödfärg, hvarå uti gällande taxa finnes bestämd en utförsels-afgift .af 2 sk. tunnan, men som genom Kongl. Kungörelsen den 17 October i843 blifvit från samma afgift befriad. Stocklack. Detta förut icke specificerade färgämne har genom Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1843; blifvit förklaradt böra få införtullas mot 4 rst. på ett tull-värde af 4 skti., och kommer alltså att med dessa bestämmelser i taxan serskildt utföras.
Herren att kalla mig till det hemland, der mödor och missräkningar funnit en gräns, när ni tillslutit mina ögon, är det ert, hvad jag genom Guds nåd och egna bemödanden förvärfvat af det timliga goda.” – En högtid af stilla, helig fröjd, sådan den sällan förlänas menniskan på jorden, firades denna afton i fru von Horsts hus. Några månader derefter lästes i Postoch Inrikes-Tidningen, bland vigde i landsorten; ”På Knapergårdens jernbruk i K–bergs län, den 16 Oktober, brukspatronen Gustaf Constantin St– hal och demoiselle Carolina Aurora Klein; och på samma ställe, samma dag: konungens trotjenare, ryttmästaren vid s–a dragonerna, friherre Ernst von K– och demoiselle Julia Vilhelmina St–hal. Kort derpå lärer en lika högtidlighet med stor pomp och ståt hafva blifvit firad i W–. Åtminstone hade allt hvad sömmerskor hette så nära jagat andan ur sig, för att få alla de arbeten färdiga, som voro bestämda till den 10 November, då allt hvad som kunde räknas till den fashionabla verlden åt sin Mårtens gås i grosshandlaren Billings praktfullt upplysta hus. Återblick. Mörka dagar mörkare dagar båda, Daggens perlor skifta i hvita frosten, Vaknadt öga blickar och ser och undrar, Redan nu vinter! G. R. Tre år voro förflutna sedan de i föregående blad skildrade händelser egde rum. Brukspatron St–hal sof, sedan halftannat år tillbaka, dödens lugna sömn. Lycklig han, som kämpat ut, innan lifvets svårare stormar afskakat bladen på det lutande trädet! Gustaf St–hal hade tagit Knapergården i besittning. Han blef icke bedragen på sitt paradis; ty med Carolina, som i huld omtänksamhet lefde blott för sin mans önskningar, blef det omöjligt för den gamle ormen att insmyga sig der. Likväl hade han ännu en önskan ouppfylld; ty det fanns ingen arfvinge till hans namn och förmögenhet. På Brunkenäs lefde inspektor Lindman och gamla tant Lisa Greta stilla och lugnt under vintern.