Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstol icke ansetts medföra rätt till betalning; öwarföre han föreslagit det stadga>de, atl Mann. facturister och Handtwerkare, lika med Hand. lande, blefwe tillätit med Ed gckwa sin fordran fullt witsord; Äfwensom i sammanhang här. med yrkas, art, dä en Längifware behör gen Bok. Den 2 Lctobek. 17? bokfört en försträckt henninge siimmä, honom mä tillätas Med Ed bestyrka samma sin fordran, dä den af en wederp.wt till äswentyrs bestrides. Lag utskottet bär, wiv grauffning af desie yrkanden, ansett Stadgandet i r7- Cap. 2. §. Rät te g ängs Balken angäende bewiöning genom bok, wara bygdi pä sädan grund, att det ej bör utsträckas tilt andre, än de i samma Z Uttryckeligen nämda omständigheter, som äro 1:0, att Fordran härrörer af utborgade waror, och 2:0 att Bok öfwer Handel och Köpenskap blrfwit behörigen förd. Pä grund af hwilken förstnämda erforderliga beskaffenhet Lag Utstot» tet, för sin dtl, icke finner skäl till antagande af bwad om penninge-län är wordet yrkadt; Hälst en Manufacturist, eller Handtwerkare - lika beqwämt, som Handlande och andre Persdr ner, kunna äga tillfälle att ä gifna penningeförsträckningar, hwilka med Waru utbvrgninqar ei böra förblandas, taga Skuldebref eller förse sig med andre wanlige bew>s. Och beträffande hwad Herr Wäng i öfrigt änfört, finner wäl Lag-Ulskottet, dels att icke blotta räkningar, utan endast sädane, som pä werkelig och ordenteligen förd B k öfwer hwad gitborgadt och betaldt blifwit> sig grunda, det witsmd kan tillerkännas. som ofwanberörde La» gens rinn medgiswer, dels att sädant witsord enligt Kongl.
Orts serskildta behof och öfriga förhållanden, har StatsUtskottet ansett sig höra ingå i pröfning och bedömande om sättet huru detta vigtiga syftemål ina kunna tillvägabringas utan att nagrö betydligare utgifter derföre behöfva göras. Inrättningens organisation - 3 547 Förslag huru Magazins-Rörelsen synes böra verkställas, att Magazins-Inrättningen i möjeligaste måtto bär sig sjeif. Allmänna Magazins-Inrättningens Spannmålsföräd komma att utgöras dels af så kallade StåendeUpplag, elier sådane som för undsättnings behof egenteligen anskaffas, dels Lönande eller större Fager, hvarmed förstås så be k flade Magazin, der Spannmålsrörelsen genom anställande upphandlingar och deraf tillgörande', afsändningar skall b'ifva betydligare. Under benämning Stående Maga^iner synes, som nyssberördt är, alla de Spannmåls upplag lämpeligen böra hänföras, hvilka anskaffas endast och allenast för en Orts behof så-till Brödföda som utsäde. Utom de Magazin sotn för dessa behof af Magazins-Inrattningen redan äges och hvarmed någon rubbning i den hittills etablerade ordningen ej lärer böra äga rum, synes enär fråga väckes om så beskaffade Föråder vidare anläggande, den Allmänna grund böra följas, 11 den Orts innebyggare för hvilkens behof ett sådant upplag anses nödigt, må äfven, så våda de af en slik förmån vilja sig begagna, sjelfve på egen bekostnad uppföra och underhålla Magazinshusen, samt nödige Inventarier anskaffa, eller med ettord, att MagazinsInrättningen i och för dylika upplag ej får vidkännas andra kostnader, äu dem som blifva en följd af Spannmåls Fagres anskaffande oell tillhandahållande. Den kostnad enskilte Personer härföre finge vidkännas blefve obetydelig 15 4?
Det är en conservativ förbättring. Man har bibehållit det goda och bortskurit det onda. Man har äfven sagt att det är för tidigt att taga Frih. Palmstjernas förslag i betraktande innan man afslutat öfverläggningarna och definitivt beslutat angående Utsk:s förslag; men mine Hrr, då Utsk:s förslag är slutligen afgjordt, så är riksdagen slut. Således innan man skulle komma till Frih. Palmstjernas förslag så är tiden ute. Jag vill åstadkomma något i denna fråga och derföre anhåller jag om bifall på Frih. Palmstjernas förslag. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Sandströmer: Då åtskilliga talare redan besvarat de anmärkmr jag velat upptaga, skall jag söka att så litet som möjligt förlänga diskussionen. Jag hade trott att frågan derom, huruvida en förändring af nuvartde beskattningsväsende är af behofvet påkallad, skulle vara så afgjord att åtminstone derom icke vidare behöfde tvistas, men då flere talare här yrkat afslag på Utskts betänk., utan att vilja sätta någon annan förenklingsåtgärd istället, visar det sig tydligt, att hos en och annan råder den opinionen, att nuvar:de beskattningssystemet icke medför sådana olägenheter, att någon förändring deruti är af nöden. För hvar och en, som tager kännedom om kommilterades arbete torde vara öfverflödigt att fästa uppmärksamheten på den massa af serskilda och ofta rätt löjliga ränteartiklar, som i vår jordbeskattning förekommer. Dervid beder jag dock att få erinra hurusom jordeboksräntan innehåller icke mindre än 295 serskilda tittlar, att mantalsräntan förekommer under 155 serskilda beräkningar och att deribland skattetiteln hästar förvandlas på 65 serskilda sått, att räntor t. ex. utsatta i åhl, skola förvandlas i strömming, hvilken derefter skall liqvideras efter markegång; att räntor utsatta i penningar liqvideras olika på serskilda ställen, så att t. ex. hvad som är bestämdt till 5 sk. på ett ställe utgår med detta belopp, men på andra ställen liqvideras olika, såsom med 5 sk. och några runstycken o. s. v. Hvarthän ett sådant system skall föra, inser hvar och en.
Om man t. ex. anser proportionen emellan sedelstock och metallisk valuta kunna hållas såsom ett tili tre, men tillika villj att depositioner och län på éxportabla éffecter härvid skola afräknas, behöfver män blott yrkäj att proportionen i stället bestämmes som i tili ö. s. v. På detta sätt får alltid den mening, som yrkar en eller ätinan afräkning i Sedelstocken, tillfälle att göra sig gällande utan hinder af fr .sta punkten; men jäg befarar, att missförstånd och oreda .ali uppkomma, om man icke börjar med denna första punkt såsom en enkel utgångspunkt, hvaremot, i händelse den antäges, alla möjliga proportioner emellan sedelstock och valuta sedermera kunna föreslås och discuteräSj deduceras och antagas. Jag hemställer således till Frih. Ehrenborgh, örn icke första punkten lämpligast bör till afgörande företagas särskildt för sig. Hr Nordenan ekar * Fredr. Wilh.: Det är angrda ordningen för föredragningen, som jag anhåller att få yttra nå - D c ii a3 Juli e. m. 49 några ord. Då jag är bland dem, sorn yrkat lånerörelsens förflyttning till ltiksg.cont., är det med tillfredsställelse jag nu hort, att en talare funnit den härom väckta motionen förtjena afseende. Jag anser likväl icke nödvändigt att för denna fråga återgå till pag. i3 i Utsk:s betänk., ty deri ingrediera!' i de garantier för realisationens bestånd, som blifvit uppställda i 3:dje och följande punkterna af Utskis förslag. Denna fråga kan således der förekomma, dock bölden äfven afses vid afgörandet af aldra punkten, emedan deri proportion, som erfordras emellan sedelstock och metallisk valuta, i betydlig mån beror af de garantier för realisationen, som för öfrigt beslutas. Dr Lefre'n: Jag tror, att den tid, sorn R. o. Ad. använder för att blifva ense om ett redigt behandlingssätt af detta betänk., icke är illa använd.
St. disponibla bancovinsten lernnar dem vid denna riksdag ett vid den förra saknadt tillfälle att anslå fond åt Trollhätte nya bolag. Om, sedan behållningarna å handelsoch sjöfarts-fonden först gått i afräkning, på sätt redan Den ii Juli. 393 redan är omnänmdt, elt ca[>ital af 800,000 ä en million af R. St. i Banken insattes å särskildt deposil-conto för bolagets räkning, med föreskrift, att detsamma skall intill oell med 1862 i vanlig discontväg göras fruktbart, och afkastningen eller netto-behållningen till bolaget årligen utgifves lill bestämdt belopp, hvilket, oberoende af behållningens öfver-eller understigande, i förra fallet möjligen kunde leda till deposit-capitalets förökning, eller, i det sednare, till dess förminskning, hvilket på det hela vore likgiltigt, enär, efter årliga anslagets upphörande, resterande capitalet å depositräkningen ånyo ställdes till R. St:s disposition; — om, säger jag, denna utväg begagnades, för att icke störa bolagets troligen redan vidtagna upplåningsarrangement, så vanns derigenom det dubbla ändamål: 1:0 att befrämja det nyttiga canal-företaget, och 2:0 att återföra, utan rubbning i bolagets nyssnämnda arrangement, statsutgifterna inom den så val för R. lSi. sorn Konungen grundlagsenligen bestämda gräns för disposition, endast till nästpåföljande riksdag; — hvarjemte 3:o Hr Hadings motion kunde bifallas. De förenade Stalsoch BancoUtsk:n, hvartill denna min motion loide blifva remitterad, herde alltså, efter närmare pröfning och uträkning af här ofvan åberopande och förslagsvis angifna summor, äfvensom rörlde lagbestämmelser och andra förhållanden, föreslå 11. St. att i und. skrifvelse till K. M., med framläggande af ofvannämnda grunder, hemställa, 0111 K. M. skulle täckas skyndsamligen sammankalla nya Trollhätte-bolag och meddela detsamma R.
Beträffande derefter frågan om beskaffenheten af hypothek till säkerhet för lån utur Manufactur-Discontfonden, så innehåller 4 §> af det för samma fond nu gällande Reglemente af den 12 Februarii 1817, det de reverser eller accepterade invisningar, som anmälas till discontering, skola vara utgifne för Svenska Manufacturvaror, och ställde på viss man eller ordres. Men då den ytterligare controll, sorn genom berörde föreskrift åsyftas på rigtigheten af den lånsökandes tillverkningsuppgift, likväl icke är af någon betydenhet i annan händelse, än då Fabriksidkaren blir i tillfälle att försälja liela sin tillverkning, samt hans lånerättighet i allt fall beror af dess hos HallRätten afstämplade eller edeligen uppgifna tillverkning: då i öfrigt Fabriksidkaren vid de tillfällen, då han saknar afsättning af sin tillverkning, snarast är i behof af lånebiträde, hvilket lian, enligt hittills gällande föreskrifter, icke kan erhålla, utan emot reverser af de personer, som utaf honom köpt hans tillverkningar, samt Fabriksidkaren derigenom måhända ofta sättes i frestelse att begagna sig af förskrifningar, hvilkas innehåll icke äro med verkliga förhållandet öfverens - Exp. Utsi. Förslag tillund. Siri fa. N:o 135,136- 323 stämmande, hafva Rikets Ständer funnit sig bö» ra medgifva, att, i likhet med hvad några Fabriksidkare redan är tillåtet, det må blifva alla låneberättigade Fabriksidkare i allmänhet öppet lemnadt, att för lån utur Manufactur-Discontfonden äfven ställa annan säkerhet af godkänd borgen eller andra godkända SkuhlsedelshypoLhek, än förskrifningar för upphandlade Svenska Manufacturvaror, helst, i Rikets Ständers tanka, Discontfondens säkerhet derigenom icke i någon nion förminskas. De af R. St. uti ifrågavarande afseenden sålunda vidtagne beslut få R.
M. med en und. anhållan, ali till nästa riksdag få emotse en nådig propos. i ämnet, eller, såsom det heter i Utsk:s förslag, ”så fort ske kan”, hvilket antyder, att man icke gör sig förvissad, att detta kan ske vid nä sta riksdag, utan kanske möjligen först vid en påföljande. Vi deremot, som yrkat återremiss, hafva önskat, alt saken redan vid deuna riksdag kunde blifva afgjord. Men hvilka äro dä de skäl, på hvilka Hr Gunther grundar sin förmening, alt saken fördrar uppskof. Hr Gunther har ansett, alt man icke kunde på förhand beräkna huru många af de mål, hvilka nu stanna vid lagmansrätternes beslut, skulle komma att öka hofrätternes göromål. Men Hr Gunther har på samma gång antvdt, alt Släiiderue kunde, efter ett hållet sammanträde meilau Lagoch StalsUtskin, komma i tillfälle att meddela anslag till förökande af de nuvar. hofrätternes personal eller antal, redan vid denna riksdag. Således finnes äfven deruti en utväg alt komma lill målet. Gr. Spens har redan före mig förklarat, all det är san nolikt att tillökningen för hofrätterne icke på långt när skulle blifva så stor, som det efter siffran vill synas. Dessutom böra i)en 28 Januari. S51 vi besinna huru många det är, som blott derföre vädja till lagmansrätten, att de hysa förhoppning att derigenom kunna vinna uppskof i en sak, som de dock sjelfva veta vara orättvis; kanske att mången icke skulle bry sig om att fullfölja ett mål från häradsrätten, utan hellre godvilligt godtgjorde sina förbindelser till annan person, om han visste, att han icke kunde få draga ut saken pä långmål. Återstå således utaf de skäl Hr Gunther anfört endast anmärkn:ne emot Frih. Stjernstedls förslag. Det var ronde verkställighet af underrätts dom och summa appellabilis samt i afseende på hvad jag tog mig friheten yttra, nemi. att den tappande parten alltid borde betala rättegängs koslnaderne, som Hr Gunther anförde betänkligheter emot nyssnämnda förslag.
Jag godkänner vä! principen att i en rent monarkisk stat grunda aristocratien på jord; men då den bos oss icke linnes — ty det lilla, som ännu återstår efter Carl Xl:s oinstörlningssystem, är ej värdi alt omtala — kan jag ej tänka mig möjligheten att numera i Sverige återföra eli jordvaristocrati. Hvad åter beträffar allmogen, har dess begrepp omj rätt gjort sig så gällande, att den sjelf så ofta som möjligt sökt jemna de förhållanden, som uppstått genom nuvarande arfslagar; och med den kännedom härom, som jag practiskt varit i tillfälle att inhemta, är jag öfvertygad, att allmogen ej har samma begrepp örn den lika artsrätten sorn Frih. Klingspor. Den söker ofta att genom chinierika afhandlingar och på flerahanda sätt göra arfsrätten lika, och då måste det vara tid att ändra en lag, som ej mera efterlefyes. Det har visserligen af Frih. Klingspor blifvit påstådt, att fosterlandskärleken skulle bero af den jord, man äger; men jag tror ej, att historien godkänner denna sats. Jag skulle tro, att medborgarens sjelfuppoffrjngar ej utgått från kärleken till den jord, man gräft, utan från kärleken till det samhälle, der man var född, uppfostrad och offrat sina krafter; ty detta fästermer än den oeconomiska ställning, hvari slumpen försätter. Jag tror för öfrigt ej, att jordbruket förlorar något genom den lika arfsrätten; ty efter min tarika har Utsk. fullständigt ådagalagt, att om qvjnnan får lika lott med mannen, återfår denne i giftermål, hvad han förlorar i alf. Efter Frih.
Rdr 13 sk. 7 rst.; att således vore ådagalagdt, det misstag egt rum vid bestämmandet af Fahlu stads ordinarie båtsmansrotering, hvarföre rättelse deruti borde ske; att, då den vid 1839 års reglering beräknade bevillning för borgerlig rörelse utgjorde 1,842 Rdr 16 sk., ett sammanlagdt bevillningsbelopp alltså uppkom af 2,318 Rdr 51 sk. 7 rst., som, efter förenämnde grund af 429 Rdr 59 sk. 9 rst. för hel rote, lemnade 3 rotar eller, med undvikande af bråket, sex hela båtsmansrotar; samt slutligen, i fråga om sättet, hvarpå den brist bör ersättas, som sålunda uppstår i nummerstyrkan af städernas båtsmanshåll 883 man, att dervid förekommer, att, sedan vid förenämnde reglering ordinarie båtsmanshållet för staden Piteå blifvit faststäldt till 1 y, för staden Luleå till 1 3/4 och för staden Lund till 9 3/g rotar, men sedermera blifvit upplyst, att berörde städer innehade opriviligerad jord, som, vid ordinarie roteringeu, bordt tagas i beräkning, men obehörigen uteslutits; Kongl Maj:t, genom nådiga bref den 1 Februari 1841 och den 18 Februari 1845, beträffande Piteå och Luleå, samt den 1 Februari 1841 och den 25 Juli 1842, hvad Lund angår, förordnat, alt samma städer för ifrågavarande opriviligierad jord skulle ansvara, Piteå för i/ydels, Luleå för likaledes y4:dels samt Lund för yydels rote, hvarigenom för alla tre berörde städer sammanlagdt uppkommer 1 3/14 båtsmansrote, eller 3/14:dels rote mera, än den för staden Fahlun nu ifrågaställde förminskning.
(SibiWDepartementet) till.. » » 3,811,000: — Sjunbc A^ufnmöséliteliu ($inang — Sill betädanbe af benita utgiftöfumma Ijaftoe 28t för Äottgl. (Statskontoret ante ifat StatSmcrfctö Drbtttaric Snfomfter .. 9R:mt Dt:br 8,978,740: — StatSloerfctö ©ptra Drbiitarte eller S3emitlningS*3nfomftcr: Sultmebct 13,500,000: — fPoftmcbcl. 2,000,000: — Stämpefyapper§ 33,369,000: — u^lomtner ett öfmerffott af .. . 9t:mt lR:br 2,209,740: — 9f£iföbao[ö Sill utgåenbe från 9tifSgålbS Serfia 4&ufttmfc&tteln. förhöjning i anftaget tilt -jpanö ^ongl. höghet .jperttgen af ^Dalarne för åren 1864, 1865 odf 1866 51,000: — Sitt inlöp af en 23räbl;anblanbett 31. ©. ©nbtorn tillhörig egenbom å Äungö^olmen 45,000: — » nppföranbe af ett magneus leib .fpaga tuftftott 10,645: — 106,645: — ttnöcv Sftt&va AJwfttm&sXttclit* ©obtgöretfe för jörb, font Mifloit expropriera b från boftäUet Sinbpof t SSotlprfa forfén 138: 33.
PARTIFÖRSÄLJNING INSTRUKTIONSAPOTEKET NORDSTJERNAN. PROF GRATIS FRÅN H E C T O R &amp; C:O, SKEPPSBRON 18, STOCKHOLM. BEHANDLINGEN VERKAR VÄLGÖRANDE PÅ HUFVUDET OCH Undervisning i linnesömnad. NERVSYSTEMET. TEL. ÖSTERM. STRANDVÄGEN 13, 2 TR. Ö. G. KURSERNA INSTÄLLAS FRÅN 15 DEC. TILL 15 JAN. SJUKGYMNAST, 34 ÅR, MYCKET ANSEDD, MED GOD EKONOMI, SÖKER EN BILDAD FÖRMÖGEN DAM SOM KOMPANJON FÖR ATT I UTLANDET ETABLERA INSTITUT. SVAR MED FULLSTÄNDIGA UPPLYSNINGAR, EJ ANONYMT, MÄRKT » LYCKLIG FRAMTID », SV. TELEGRAMBYRÅNS ANNONSAFD, STHLM, F. V. B. byte eller till väfnad emottages Originellaste Aktiebolaget AF ÄKTA PÄRLOR (SKÅNSKA) VIKT: 100 KARAT TILL SALU HOS L A R S J. CO stickylle, klädesylle och ull. Klädningstyger, mattor, många nyheter. Barn-, säng-, res-, vagnsoch hästfiltar. Tyger, särdeles lämpliga till skiddräkter och skridskodräkter. För Herrar spor !smän präktigt vadmal. fl aktfritt. C O L L I É R Träsnidarejärn. C:o I 0rn ' s 19 Tunnel g. ber en fattig FRISK 7-års FLICKA, af BIIDADE FÖRÄLDRAR,. BLIFVA UPPTAGEN som eget BARN. Svar till » ÖFVERGIFVEN », P. r. MALMÖ. SVAR OMBEDES VÄNLIGEN TILL » K. G. L. », P. R. SKÖFDE, FÖRE D. ENDE TILLVERKARE C. A. JANSSON, RAGVALDSTRAPPOR.
Med antagande nemligen af det förhållande, att uppväxten af såväl skog, som gräs, i allmänhet befrämjas mera genom det skydd och den tillökning i mylla, riset efter nedfällda barrträd och alfallet efter löfträden lemna, än i läll marken svedjas, och med alseende å svårigheten alt med noggrannhet bestämma skillnaden emellan skog samt skogsbacke, anse Utskotten alt icke heller å sådan mark svedjande bör ega rum, äfven om den är inhägnad eller omgifveri af kärr eller slättmark. Deremot och då, såsom Herr Grefve Wachtmeister anmärkt, skogbevuxna kärr och mossar, hvilka ofta äro tjenlige till åker eller äng, stundom endast genom svedjande kunna odlas, anse Utskotten dessa icke böra i förbudet inbegripas; likasom Utskotten tro, alt å skog svedjande bör tillåtas, då Konungens Befallningshafvande, efter föregången undersökning, finner anledning vara för handen dertill, att bättre skog å del afsvedjade fället kan uppdragas eller att åker eller äng genom svedjning lättare och med mera fördel, än på annat sätt, derstädes är att erhålla. Genom ett sådant medgifvande skulle, efter Utskottens förmenande, de möjliga olägenheterna af förbudet förekommas, på samma gång nödig försigtighet iakltoges. I förra fallet, eller då svedjande anställdes för uppdragande af bättre skog, borde naturligtvis för skogsegaren inträda enahanda skyldigheter, i fråga om återsådd och fredning, som, enligt Utskottens förut Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, JW 29. 29 framställda förslag, skulle åligga don, hvilken helt och hållet nedhögge skog å mark, som icke användes till odling eller beteshage; men att, såsom Herr Grefve Wachtmeister påyrkat, än ytterligare inskränka den enskildes dispositionsrätt öfver den afsvedjade skogsmarken genom att under vissa år lemna uppsigten deröfver åt jägeribetjeningen vore hvarken välbetänkt eller behöflig!, enär det alltid bör tillhöra kronobeljeningen att vaka öfver föreskrifternas behöriga efterlefnad.
Derjemte har till Stats-Utskottet blifvit från Höglofliga Ridderskapet och Adeln remitterad en derstädes af Herr von Koch, N. S., väckt motion (N:o 66), hvaruti motionären föreslagit: att gästgifveri-, hålloch reservskjutsen borde upphöra att betunga jorden; att, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid sistlidna riksdag beslutat angående ny skjutsinrättning å farväg, äfvensom vid jernvägseller kanalstation, den grundsats borde följas vid alla gamla skjutsombytsställen, att skjutsningsskyldigheten efter entreprenad-auktion öfverlemnades till den, som erbjöde sig att för minsta lega per mil befordra resande, och resande betala för hvarje mil det belopp, för hvilket entreprenören vid auktion förbundit sig att bestrida skjutsen; att emellertid och för att lätta öfvergången från nuvarande förhållanden, och för att förekomma skjutslegans oskäliga stegring innan ett tillräckligt antal entreprenörer tillkommit, som kunde med hvarandra täfla om åtagande af entreprenaderna, Rikets Ständer måtte medgifva, i afseende å de gamla gästgifvaregårdarne eller skjutsombytsställena, att, först vid 1870 års slut, vid dessa den ifrågaställda 4 Sammans.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade kurhus-afgiften; 2:o H. Ex. herr Grefve 'Löwenhjelms, Carl Axel, denna dag väckta motion, angående befrielse från bevillning för Tjenstemäns löner, pensioner och arfvoden samt från Charts Sigillatae-afgiften för honorifica bevis af Kongl. Nåd. Banko V tskottet: Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af det utaf särskilde Komiterade afgifna underdåniga förslag och betänkande i fråga om ordnande af kredit-väsendet och låne-anstalterna i riket. Lag-Utskottet: l:o Herr Ribbings, Arvid, den 3 dennes på bordet lagda motion, om lagstadganden, hvarigenom dels närmare bestämmes Presterskapets skyldighet att bestrida religionsundervisning i folkskolan, dels stadgas äfventyr för underlåtenhet deraf; '2:o Friherre af Schmidte, Carl Johan Georg, denna dag väckta motion, om ändring af Konkurslagens 68:e §. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Herr Ribbings, Arvid, den 3 dennes på bordet lagda motion, om inrättande af ett s. k. Ecklesiastik-kollegium.
Undersökning i afseende på oloflig bränvinsbränning får ifrån kl. 5 om morgonen till 9 om aftonen anstolius uti kök, bryggoch bageri-stugor och andra dertill nyttjade rum eller byggnader, hvilka för bränvins-brånning kunna vara inrättade. 1837. 1S3S. 1839. d. 19 Juni. Kongl, förordning om bränvinsbräaningen ifrån och med år 1836. Tillåten unTillåten under 6 månader af året, Januari, Februari der NovemMars, April, November och December, ber och December ®å nador. Endast förklarin - gar öfver Intet d. iO Oktober. Kongl, kungö - reise. Inställdes under Januar och Febi na1 månader 1819 men förbavalles fä-dölvas unde' November och December 1838 arnt Mars och April 1839. ISTO. !1.26 Oktober. Kongl, kungörelse. Intet Rättighet till bränvinsbränning, på landet och i stad åtföljer jord, dock i allmänhet ej af lägre taxeringsvärde än 300 r:dr. ö Pannerymden bestämmes till nästa riksdag efter 1834 års taxorigsvärden, dock så att åbyggnaders värde ej må upptagas till mer än * af jordens. Ifrån 300 t. o. m. 500 r:dr värde 20 k:rs, 15 000 r:dr och öfver 90 k:rs panna. Mer än en panna om 90 k:r eller flere pannor af störe: sammanslagen rymd må ej nyttjas i ett verk eller å samma egendom. Bränvinsbränning i stad ina ej utöfvas med mindro panna än 30 k:r.