Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skalle han vara redo att hvarje ögonblick besvara frågan om han äger tillräckliga mede! till sin lifsbergning, och skulle hans frihet bero på fullständigheten af detta svar : då vöre friheten icke mycket värd. Det måtte ankomma på hvar och en, att sjelf välja medlen för sitt underhåll, utan annat vilkor, än att desse medel äro lofliga. När det kan vlsaä att han med olofliga medel missbrukar sin frihet; då, men icke förr , tillhör det Staten att gripa in i hans verksamhet; Men till dess han beträdes med brott, måtte han få sörja för sig sjelf, Utan annat äfventyr, än att svälta, om han ej vill förtjena sin föda. — Att insätta honom i allmänt arbetshus, på det han ej genom sysslolöshet må förledas, att tillgripa andras egendom, är det samma, som att binda liänderne, på det han ej må kunna öfverfalla någon; Men af lika skäl bprde då en hvar, som har krafter, gå med bundna händer och matas af Staten. Bihang till Riks-St. Lag-l}tsioltets Betänkanden’. Huru mycket personliga friheten sättes i vada genom Police-anstalter af detta slag, är uppenbart; Men det är ej nog dermed: da Staten sålunda utvidgar sin omsorg om hvarje enskild persons näringsmedel, ifrån att skydda honom vid dera han sielf väljer, till att dermed förse honom i fall han är håglös nog att ingen bergning sig förskaffa, skola också slutligen de, sona minst af alla förtjena Statens omvårdnad, komma att njuta den framför andra; och de tillgångar, som borde användas till Statens sanna behof, förspillas till underhåll af lättingar, folden skenbara nödvändigheten af deras utestängande från möjligheten att missbruka sin frihet. Så länge otillräckligheten af Arbetsinrättningar hindrade Police - Makten, att särdeles långt utsträcka sina åtgärder i detta afseende, låg deruti ett correctif på den felaktighet, Författningarne, efter min tanka, innebära.
Då skulle det kunna Ilända, att R. o. Ad. gillar StatsUtsk:s mern.; men genom en ändamålsenlig contra-propos. vid denna votering synes mig, att man skulle kunna undvika att ännu en gång få votera i denna fråga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan votertsproposln blifvit uppläst till justering och af R. o. Ad. godkänd, R. o. Ad. torde finna, att voteringen borde äga rum, och att ingen vidare discussion kunde komma emellan. Voteringen företogs nu, och befunnos efter dess slut jösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 33. Nej — 68. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, med ogillande af den i StatsUtsk:s mern. N:o 447 föreslagna voter:s-propos., nämnda mera. icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Lades på bordet Const.Utsk;s memorialer: N:o ioi, i anledn. af BorgareSt:s yttrande rörtde Utsk:s menia1 N:is 83 och 84; N:o io?., med förslag till voter;s-propos;r i förstärkt Const.Utsk. för sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga meningar rörtde de uti Utsk;s mem;r N:is 5g och 82 föreslagna grundlagsändringar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 11 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Onsdagen den 7 April i84r. Plenum kl. 9 f, m. Justerades t prot.utdr. för förliden gårdag e. m. 318 Den 7 April. Föredrogs ånyo BorgareSt:s den 5 dennes på bordet lagda inbjudning till instämmande i Ståndets beslut i anleda, af 4 punkten uti StatsUtskis utlåt. N:o 435 litt. B, i anledn. af ifrågaställa extra-stalsanslag för försvarsverket till sjöss. Denna inbjudning blef af B., o Ad. antagen.
Olver beslut som Taxerings-kommillé, jemlikt §§ 8 och 12 meddelar, i fråga om beräkning af det kannetal bränvin, för hvilket minuthandelseller ulskänkningsafgift erläggas skall, eger såväl den skallskyldige som inom länet varande hushållningssällskap, stad, Magistrat, socken eller socknenämnd att hos Pröfnings-kommitlé anföra hesvär inom den tid och i den ordning, som för överklagande af Taxerings-kommittés beslut i allmänhet äro bestämda; äfvensom Pröfnings-kommitlé tillkommer ali, ehvad dylikt beslut blifvit öfverklagadt eller ej, deri vidtaga förändringar, som finnas skälige; och må vidare klagan öfver Pröfnings-kommittés beslut, i den ordning, Bevillnings-förordningen i allmänhet bestämmer, fullföljas af dem, hvilka öfver Taxerings-kommittés beslut, enligt hvad här ofvan sägs, ega besvär anföra. Utan hinder af förd klagan skall försäljningsafgiften utgå efter det af Taxeringskommillé bestämda kannetal, intill dess ändring deri blifvit vidtagen genom beslut, som vunnit laga kraft, §14. Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet idkas, gore derom framställning hos socknenämndens ordförande fö,re utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas. Soeknenämnden skall innan slutet, af April deröfver afgifva yttrande ocb deri, om bilall till utskänkningen liilstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet till kyrkoherden öfverlemnas. Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på sockneslämma, som blifvit två söndagar å rad pålvst, soeknemännens utlåtande i ämnet. Varder framställningen af både socknenämnd och sockneslämma ogillad, förfalle frågan. Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det sockneslämma blifvit hållen, kyrkoherden sockneslämmoprotokollet och socknenämndens yttrande, jemte eget utlåtande i ämnet, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande in. Kongl.
Endast aflöning för verkliga arbetare och arbetskostnad samt bevisliga förluster, i och för sjelfva rörelsen eller handteringen, få derå afräknas. § 9- Efter denna artikel må bevillning icke under nedanstående belopp påföras handlande, skeppsredare, egare af skeppsvarf och fabriker med flere, nemligen: I Stockholm, och Götheborg. Grosshandlare, mäklare, skeppsklarerare och apothekare banko r:dr 30: — andre handlande „ 20: — egare B evilla!ngs-Ut skottets Betänkandej N:0 g. $ g'. 73 egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier banko r:dr 15: —« skeppsredare, för hvarje egande läst „ — 8. 1 första klassens städer. Handlande, mäklare, skeppsklarerare och apothekare „ 20: egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier ... „ 15: __ skeppsredare, för hvarje egande läst „ >7, I andra klassens städer. Handlande, mäklare, skeppsklarerare och apothekare „ 16: 32. egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier , 13: 16. skeppsredare, för hvarje egande läst .. „ — 6. 7 tredje klassens städer. Handlande, mäklare, skeppsklarerare och apothekare . , „ 15: egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier ... „ 12: skeppsredare, för hvarje egande läst n 6, 7 fjerde klassens städer. Handlande, mäklare, skeppsklarerare och apothekare ; : „ 13: 16. egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier ... „ 10: — skeppsredare, för hvarje egande läst „ — 5. 7 femte klassens städer.
Jag sade nemi. att en stor man förklarat, att på samma gång han lefde i sitt kall, kunde han riktigare känna andan och innehållet af den Heliga Skrift, men när han befriades från sitt kall och icke kunde tillämpa det i praktiskt hänseende, då förlorade arbetet i värde både i hans egna och andras ögon. Det tål dessutom, M. Hrr, att tänka på, om de, som äro sysselsatta med den Hel. Skrifts öfversättning, genom detta sitt arbete äro störde i utöfningen af sitt öfriga kall? Man får då lof Den 14 Januari. lof ntt hafva något reda på hvad en Teologiae Professor eller en Kyrkoherde har för göromål, för att kunna säga att de äro störde i sitt arbete. För mili del anser jag, att de just genom detta sitt kall icke blott förbereda, utan äfven praktiskt arbeta för Bibelns öfversättning. Talaren glömde dessutom, att det är alldeles öfverflödigt att besvära K. M. med den föreslagna skrifvelsen. ty när helst någon af Kommissionens ledamöter begärt af K. M. tjenstledighet för att egna sin tid och sitt arbete åt Bibelöfversättningen, så har han alltid fått den, och i närv:de stund iir detta fället med Sveriges skickligaste exegetist. Jag tror icke att jag öfverdrifvet, då jag kallar honom så, jag menar nemligen Professor Mellin i Lund, sorn så förtjenstfullt öfversatt gamla Testamentets profetior. Jag minnes icke om det var han eller Kommissionen, som för honom begärde tjenstledighet för alt påskynda tryckningen eller redigerandet af öfversättningen, och K. M. beviljade honom den, och jag är fullt öfvertygad, att då någon af Bibelkommissionen finnér ai behofvet påkalladt, att ega tjenstledighet för Bibelns vare sig öfversättnnde eller befordrande till tryck, skall denna honom alltid beviljas. Hvarföre skall man då besvära K. M. med framställningar, som man sett att K. M. redan förut behjertat? Det skulle visa att man trodde, det llegeringen vore sinnad att ångra sina föregide handlingar eller också färdig att ändra åsigter.
Det dröjde emellertid inte många dagar, förrän Karl Johan observerade, att det var flere än Pehr Ohlsson, som hade reda på hans och Sophies kärlekshistoria. Och ännu värre blef det, när det blef bekant i bygden, att rika Ohlssons Sophie skulle gifta sig med en bondson från fastlandet. Det var Jönsson, som talade om det för Karl Johan. De stodo ensamma i boden en eftermiddag. – Har Höglund hört det? sade Jönsson och grinade. Men Karl Johan bara tittade på handelsman och skakade på hufvudet. Han rodnade öfver hufvud taget aldrig. – Månntro hon får så mycket, som folk säger, yttrade han. Jönsson nickade menande, men inom sig tänkte han, att den, som kunde hålla god min så bra som Karl Johan, den hade nog en framtid för sig. Och Karl Johan förrådde sig icke för någon människa. Han arbetade och tänkte för sig själf, var höflig och rapp i boden och lät ingen komma på sig med någon anmärkning. Men inom honom växte planerna, som när små envisa skott skjuta upp efter afhuggna aspstubbar. Ju mer man hugger, desto kvickare skjuta de raska telningarna i vädret, raka, gröna, snabba i växten och med ödmjukt darrande blad. Då hände det en dag, att en gumma, som kom in i boden, frågade Karl Johan, om han visste, att det stod illa till med moran på Rågholmen. Karl Johan tackade för underrättelsen, gick genast till Jönsson och bad om lof att få fara öfver och se till sin gamla mor, som var illa sjuk. Ty ju mer han hade börjat att göra upp planer för sin egen framtid, och ju mer han hade känt, att skulle någon hjälpa honom, så skulle han göra det själf, desto mera hade hans tankar börjat syssla med, hur mycket det kunde vara, som modern skrapat ihop och stoppat i strumpsockorna, som hon gömde i väggen. Det var det, han hade tänkt på, när han skref till Sophie, att han inte kunde lämna orten, så länge hans gamla mor lefde. Det var dessa pängar, som i hans planer på sista tiden altid hade spelat rolen af räddning, när han tänkte på framtiden, dessa pängar, som skulle gifva honom, hvad hans arbete icke kunde gifva på många år: oberoende.
När Realisationen as Riksgäldssedlarne är l 800 beflötS och updrogs ät Vonqnen, att med 12 ^ Millioner i Bankomynt werkställas, dlefwo, icke allenast en ansenlig bewillningssumma, utan äfwen winsten as Rike-DiScont Werket, samt dessutom Zoo,ooo R:d ärligen, såsom amortissemcnk, att genast och under 15 ars tid utgå, till Banqnens understöd wid denna betydande operation anstagne. Dled desse Fonder 06) Ban» qnens öfrige ta ägande förmögenhet, skulle 15 Millioner Riksgäldslcdlar realiterns, och om wid Realisationens lyckliga stut, nägre Riksgäldssevlar, öfwer berörde Suni, ma Drir iZ December. ma , funnos qwarlöpande i allmänna rörelsen, borde, enligt Nissens Ständers Best!» as nämnde är, de samma genom Riksens Ständer Riksgälds Contoir efter Realisations grund särskildt indragas. — Humwida, sedan Banque» ä dtsi sida, sä na»a snllgjort desi ä» liggande, att soga öfwer i,ovI R:d numera fin« nas i omlopp af den Riksgälds Sedelstock, hwilke» genom Banquens försorg bordt realiseras, BanquenS derlgenom till en betydande summa utspridde sedlar ina kunna uti deras behörigt warde underhällas under en äskad ny förbindelse, akt answar» för yttcrli-r gare — 6,261,587 R:d 28 si. 6 rst. i Riksgäldssedlar utan annan Fond kill BanquenS ersättning, äir ett ukloswadt och till tiden obestämdt fortfarande as de» amortisiements summa, som för redan älagd realisations skyldighet, ännu uti 7 är bör af Banque» upbäras, dek sä Banco Fullmägtige öfwerlämna till Högloft. Banco Utskottets uplysta bedömande.
— Emellertid synes denna fråga, såsom grundande sig på ett rättsanspråk, icke i den ordning, hon nu blifvit väckt, böra af Rikets Ständer till pröfning upptagas; — och hemställer derföre Utskottet, att Herr Rydins motion ej må till vidare åtgärd föranleda. 46:o. Af de nuvarande treklassiga elementar-läroverk en är endast för Christinehamn tillökning i förut utgående anslag i frågaställd, nemligen genom särskilda motioner, väckta hos Ridderskapct och Adeln af Grefve C. A. Adlersparre, hos Borgare-Ståndet af Herr Wennerström; — och bar förstnämnde motionär, då det visat sig att läroverket uti Christinehamn vore i högsta behof af ytterligare en lärare, såvida undervisningen skulle nöjaktigt kunna bestridas, samt kommunen, såsom betänkt att oförtöfvadt låta uppföra en kostsam skolbyggnad icke vore i tillfälle att göra vidare uppoffringar för läroverket, anhållit att Rikets Ständer måtte anslå medel till aflöning för en ny lärare derstädes. De handlingar, motionären till stöd för denna framställning åberopat och meddelat, upplysa bland annat, att vid Christinehamns läroverk, som intill nästlidna riksdag utgjorde en pedagogi med blott 2 lärare, men då uppflyttades bland elementar-läroverken och erhöll 3:ne lärare, undervisning alltifrån år 1846 meddelats till ett omfång, som ungefär motsvarade lärokurserna uti de gamla trivialUih. till B. St. Prot. 1859 $ 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 lläft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. skolorna, från hvilka lärjungarne afgingo till gymnasium: — att undervisningens uppehållande i denna utsträckning vöre för staden och hela den omgifvande orten af största vigt, men att sådant, enligt hvad skolans Rektor och lärare tillkännagifvit, numera svårligen kunde låta sig göra, enär de genom den nya skolstadgan meddelade föreskrifter i afseende å läsplan och sättet för undervisningens handhafvande toge i anspråk ojemförligt större lärarekrafter än förr erfordrats.
Meeths, Cecile, fru, Stockholm. Ljmgstedt, Karin, frökon, Stockholm. Melin, Augusta, fru, Göteborg. Ljungström, Ellen, fröken, Yxstaholm, Flen. Melin, Olof, grosshandlare, Göteborg. Ljungström, Ernst, docent, Lund. Melin, Mimmi, fru, Söderhamn. Mems, Marie fröken, Hvilsta, Eskilstuna. Ljungzell, A., fru, Stockholm. Meuller, C., bfverkontro~~ör, Stockholm. Loberg, Göthilda, fru, Göteborg. Lodin, Maria, fröken, Stockholm. Meves, H., fru, Stockholm. Meyerson, W., bankdirektör, Stockholm. Loenbom, Emilia, fröken,, Lov@ Anna, med. stud.,, Michaelson, Kate, fru, Skebo, EdeBo. Millde, Julia, fru, Stockholm. LovBn, Hedvig, fröken, Lovisin, Gerdt, friherre, Brandalsund, SöderMolin, Augusta, fru, Norrköping. telje. Molin, E., fröken, Stockholm. Lovisin, Ulla, friherrinna,,, Molin, Therese, fröken, Stockholm. Moltke, Octavie, grefvinna, Qvesarum, Höör. Lund, Th., agent, Stockholm. Lundbergh, Anna, fröken, Stockholm. Montelius, Agda, fru, Stockholm. 9, Montelius, Clara, fröken. Lundberg, Sophie, fru, Lundberg, Louise, fru, Montelius, H., fru, Vexiö. Lundberg, Thora, fru, Upsala. n Montelius, L. H., haradshöfding, Vexiö. Lundeberg, Brita, fru, Oslättfors. Montelius, Ida, fru, Stockholm. " Montell, J., registrator, Stockholm. Montgomery-Cederbielm, C, fru, Stockholm. Nunktell, Helena, frökon, Stockholm. Munthe, Maria, fröken, Ystad. Myrberg, Hilda, fröken, Stockholm. Nöller, Anna, fru, Stockholm. Möller, Anna, fröken, Kristianstad. MOlier, Augusta, fröken, Segmon. Blöller, Olga, fru, Göteborg.
Dä nu orsaken hvarföre man tillstyrkt att bestämmandet skulle ske, har förfallit derigenom att R. o. Ad. ansett räntorne in natura böra bibehållas, och detta är en naturapersedel, hvilken således också per consequentiam rei bör bibehållas, så frågar jag: kan dä punkten i sitt närvande skick bifallas? Vill man komma till det mål, Gr:ne önska, så skall man ju ej bestämma skatten i penningar, utan endast begära att den måtte, ifrån att den nu är obestämd, fastställas till visst belopp in natura för hvarje hemman. 156 Den 8 September e. m. Hr Sandströmer har begagnat detta tillfälle för att, ehuru i mindre skala, söka genomdrifva sin älsklingsidé, af räntornas förvandling i penningar, medelst den erinran, att hemmansränlorna i Jemtlands län utgå icke efter förvandling, utan i kontanta penningar. Men för det att så är, huru kan derifrån bernias skäl att lill fix penningeskatt förvandla den ifrågavaride ränlepersedlen? På samma grund skulle man kunna påstå, att eftersom ingen enda hemmansränta finnes, uti hvilken icke ingår ett visst kontant penningebelopp, så borde också alla naturapersedlar, hvaraf räntan består, utbytas mot kontanta penningar. Ingen, om icke tilläfventyrs koraitéens fordna ledamöter, skall likväl kunna gilla en sådan deduction; och som R. o. Ad. redan afslagit 3:dje punkten, hvilken angick den fixa penuingeskatlens införande i allmänhet, så hoppas jag, att ostskatten jemväl skall af R. o. Ad. varda bibehållen och att, i händelse något afseende fästes å denna punkt, det icke sker annorlunda, än att nämnde skatt bestämmes till visst belopp för hvarje heraman att utgå med förvandling efter årligt markegångspris; men som detta innefattar ett alldeles nytt förslag, och det icke brådskar med en dylik förändring, så anser jag det mera enligt med sakens nuvaride skick, alt punkten helt enkelt varder afslagen. Frih. Cederström:
Då fyroch båk-afgiften utgöres ej allenast för fyroch känningsbåkars, utan äfven för sjömärkens nybj-ggnad, förbättrande och årliga underhåll, af hvilka sistnämnde anstalter äfven de fartyg, som, vid sjöfart inrikes orter emellan, icke passera de ställen, der håkar finnas anlagde, hafva nytta, samt då största delen af de fartyg och båtar, med hvilka seglationen inomskärs idkas, lärer kunna hänföras till dem, som, enligt ofvanåberopade stadganden, äro antingen helt och hållet fria från båk-afgiftens erläggande eller Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.-Ulskoltens Utlåtande, N.o 103. 11 böra den lägsta afgiften utgöra, i följd hvaraf dessa umgälder icke torde kännas serdeles tryckande, anse Utskotten det af motionären för uppgifvet fall yrkade undantag från ett allmänt stadgande, för hvilket undantag något, enligt Utskottens tanka, giltigt skäl dessutom icke blifvit anfördt, ej böra beviljas; och få Utskotten derföre hemställa, att Herr Grefve Anckarsvärd's motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den \ Ank. til! Exp.-Utsk. d. 5 April, kl. 6 e. in. Utlåtande, angående föreslagen åtgärd till beredande aj en allmän reglering af Landtstats-tjenstemännens löner. Riksdagsfullmägtigen af Yällofl. Eorgare-Ståndet Herr F.
Oaktadt företedda handlingar vitsorda militärbefälets framställning om den nu begagnade kasernens dåliga beskaffenhet, hafva likväl Rikets Ständer, enär truppens inqvartering åligger Wisby stad, som i frågan icke meddelat hufvudsakligt yttrande, ansett sig icke kunna bevilja det i förevarande hänseenden begärda ✓ anslag. Riksmynt. 1,200: 7,000: — Transport 112,000: — Till inredande af den Geologiska Byrån uti Slöjdskolans nya hus anvisade arbetsoch samlingslokal m. m 18,000: —_ Undervisningsanstalter för handel och sjöfart: Till aflöning åt en andre underlärare vid Navigationsskolan i Göteborg Till lärares aflönande och elevers underhåll m. m. vid Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona Undervisningsanstalter för hergshruket: För tillökande af Teknologiska Institutets byggnader med en för bergsläroverk erforderlig nybyggnad, äfvensom till inredning af laboratorier och deras förseende med behöfliga inventarier . Diverse anslag: Bidrag vid regleringen af Ronneby köpings nya område Dito till ny reglering af torg, gator och tomter i Carlstad Till bestridande af kostnaderna för Sveriges deltagande uti en allmän exposition af åkerbruks-, industrioch konstalster i Paris år 1867 Till undersökningar, inspektionskostnader och expenser för allmänna arbeten Till aflöning för Styrelsen öfver allmänna vägocb vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden 30,000: 50,000: 100,000: — 30,000: — 32,800: — Till arfvoden för undervisnings meddelande åt Civil-ingeniörer • 3,000: Till stipendier åt elever, som genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs 258,800 130,000 8,200 60,000 3,000: I 248.800 Anslag, tillhopa \ 705,»00 B) Alt utgå såsom låu: Till Carlstad för en ny reglering af torg, gator och tomter efter i den staden öfvergångna brand 50,000 Tillsammans anslag och lån ; 755,800 Tal>.
(Fortsättning.) förtjenster om folkundervisningen, till hvars befrämjande han, i motionärens tanke, mera än någon annan bidragit dels genom den mängd af goda och allmänt begagnade läroböcker för folkskolan, hvilka han utgifvit af trycket, dels ock genom talrika uppsatser i den berömda tidskriften »Läsning för folket», samt under förmälan, att Prosten Winges efterlemnade enka och 4 oförsörjda döttrar ej hade annan tillgång till framtida bergning, då någon behållning i boet ej förefunnits, än det öfverskott, som kunde uppkomma af nådärs-iukomsterna vid pastoratet, hemställdes att Rikets Ständer, såsom en gärd af erkänsla för aflidne Prosten Winges förtjenster, mätte åt hans enka Andriette Sofie, Winge, född Rothman, och 4 oförsörjda döttrar, Walborg Sofia, Hedvig Cecilia, Mana Johanna och Rosa Gunilda, sfi länge de lefde ogifta, bevilja en årlig pension af 150 R:dr åt dem hvardera, att från detta års början utgå. Por Utskottet är det icke obekant alt aflidne Prosten Winge, såsom författare af flera och utmärkta läroböcker, intagit ett framstående rum; och genom sin litterära, mångsidiga verksamhet har Winge företrädesvis i afseende å ämnen som röra folkundervisningen, enligt Utskottets tanke, gjort sig så förtjent af det allmänna, att hans efterlemnade, 65 är gamla maka och barn, af hvilka, enligt hvad läkare intygat, 2:ne genom obotlig sjukdom äro så vanföra, att de sakna förmåga att i någon mån bidraga till sitt uppehälle, ej böra af Rikets Ständer lemnäs utan det understöd, som är för deras tarfliga utkomst behöfligt. Utskottet får derföre på det sätt understödja motionen, att Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer å allmänna indragnings-staten bevilja aflidne Prosten Winges enka Andriette Sofie Winge, född Rothman, en årlig pension af 600 R:dr, att från och med nästa år utgå. 89:o.
Rosenblad, Stjerneld, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Gyllenhaal och Skogman, emot Tit. Hårds afstyrkan. I) I närvaro af Tit. Rosenblad, Stjerneld, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, von Schulzenheim och Skogman. Bilagor till Constitutions-Utskotlcts Memorial, N:o 13. 23 för den sedermera nödig Befunna införselstillåtelsen bestämma så kort tid, och att hvarje gång likaledes blott med några få veckor förlänga den. Den 19 Juli i834 m) bifölls en Skeppares ansökning om eftergift af karantänsafgift, ehuru han försummat att å misstänkt ort förse sig med Sundhetspass, hvarvid såsom skäl för befrielsen anfördes, att skyldigheten att förse sig mod Sundhetsbetyg sedermera blifvit tills vidare inställd. Ett Svenskt Skeppsrederi erhöll den 22 November i839 72) tillstånd att få naturalisera ett större på utrikes ort byggdt ångfartyg, sedan styrkt blifvit, att machineriet vore inom Sverige förfärdigadt, samt en tullafgift af 5 Riksdaler Banco per läst blifvit för fartyget erlagd; hvarjemte med de inventarier, hvilka för fartygets hitresa ej kunde umbäras, borde förhållas, enligt Kongl. Kungörelsen den 9 November i838. Såsom skäl hade blifvit anfördt, att ett sådant fartyg icke förr än efter längre tid från Svenskt Skeppsvarf kunde erhållas. Den 7 Februari 1835 o), den 9 November i836 p') och den 20 Januari 1887 <7), erhöllo en främmande makts undersåter rätt att för fartyg, som de ämnade i Norrland låta bygga, få dels tullfritt dels fritt från både tull och andra afgifter införa nödiga skeppsinventarier. Den 19 Mars i836 F) fick ett Svenskt handelshus och den i3 Juli samma år s) en Stads Magistrat och Handels-Societet rätt till tullfri införsel af skeppsinventarier till fartyg, byggda på vissa varf. m) På tillstyrkan af Tit. af Wetterstedt, Mörner, G.