Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 314 återremitterades. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. i5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 315, i anledn. af väckt fråga om understöd af allm. medel till frami. Just.ombudsm. Poignants 2:ne omyndiga söner. Ilr Lagerhjelm, Pehr: TJtsk:s afstyrkande utlåt, i förevar, mål uppkallar mig att yttra några ord. Aflidne Revisionssecret. Poignant var känd för utmärkt nit och arbetsamhet. Det embete, han innehade, var högst mödosamt, och den dervid anslagna lönen deremot ganska ringa. Mannen bortrycktes nu i sina bästa år; och det synes icke obilligt, att R. St. tillägga hans efterlemnade familj något stöd, då Ständerna haft sådant förtroende för honom, att de utsågo honom till deras Just.ombudsman. Jag skulle altså önska, att den föreslagna pensionen beviljades, och begär i sådant ändamål återremiss af betänk. Frih. Roye, Ludv.: För mig gäller rättvisa och princip mera än personliga considerationer. Jag skulle önska, att jag kunde förena mig med den siste talaren; men jag kan icke förmå mig till en sådan inconsequens, att nemi. först förklara, det intet kan göras för de medborgare, hvilka uppoffrat deras lif under nitet för det allmänna, men deremot bevilja understöd för dem, som i omförmälda afseende stå långt efter de förra. Jag måste altså, fastän med ledsnad, tillstyrka bifall till betänk. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Den siste värde talaren har sagt sig tillstyrka bifall å betänk, för consequensens skull i afseende på beslutet om understöd till familjerna efter läkare, hvilka i choleran aflidit; men jag får fästa hans uppmärksamhet derå, att R. o. Ad. just nyss återremitterade betänk, i berörde fråga, för att åstadkomma ett 16 H. 27 aio Den 19 November. motsatt resultat till det, som Utsk. föreslagit.
Embete blifvit afvisadt i sina underdåniga hemställningar, utan svar lemnadt, och till och med förklaradt obefogadt, att påkalla Styrelsens uppmärksamhet å skedda missbruk. Hvad öfvertygelse Utskottets Ledamöter än må hysa om det sätt, hvarpå detta Embete blifvit utöfvadt, eller sjelfva Embetets mer ellér mindre ändamålsenlighet, anser jag, att Utskot - tet likväl icke kunnat förbigå detta, af liknöjdhet för det anseende, som Rikets Ständer, såsom Svenska folkets Representanter, ej endast äro berättigade, utan äfven skyldige, att fordra åt sine Embetsman, och framför alla åt den, som med skäl kan sägas af Lagen åtminstone hafva Varit ämnad, att vara folkets. Jag måste sålunda söka anledning deri, att Utskottet ansett någon åtgärd emellan begge Statsmakterne i sådant fall obehöflig; men jag tror mig äfven i detta fall bereda Utskottets Ledamöter, genom en återremiss, ett tillfälle, att upplysa Rikets Ständer om dessa förhållanden, och sålunda sätta Svenska folket i stånd, att för framtiden bedömma de större eller mindre fördelar, som enskilt säkerhet och allmän frihet kunna hemta af vårt samhällstillstånd. Herr Rosenquist, Fredrik Leonhard, anförde skriftligen: Det legeraste bland allt legert, tyckes för mig i sanning vara det opus, hvarmed Rikets Höglofl. Ständers LagUtskott inkommit, under rubrik: ”Betänkande öfver Rikets Ständers JustitiaeOmbudsmans EmbetsBerättelser och allmänna redogörelse för ”den sedan sista Riksmöte förflutna tid.” Denna tid innefattar likväl fern fulla år. Om man icke läst Herr JustitiasOmbudstoannens Betänkande, skulle man tro sig hafva skäl att gratulera sig öfver den lagbundenhet, rättvisa och värdighet, som Domare, Executorer och Polismakten i Riket under nämde tid. iakttagit; men sedan man läst Berättelserne, stadnar man i förundran öfver den stora motsatsen.
Jag har bevistat mångå riksdagar, men hittills vet jag mig icke hafva varit närvar, vid ett sådant förfarande, att, sedan den ena sidan dicterat propus., man a64 Den 5 Februari. vägrat den andra att dictera contra-propos,; åtminstone har jag aldrig sett ett sådant exempel, och jag hemställer, huruvida det nu för första gången skall äga rum. Det ar sanni, att votering är en verkställighets-åtgärd till utrönande af Ståndets tanka: nå väl! lior voter:s-propos:n då vara så ställd, att någons tanka förtrampas? Delta vore likväl casus, om motionen till sitt innehåll innebar ett Öfverskridande af R. Sits makt och elt inträngande på den andra Statsmaktens område. Om nu det skulle finnas ledamöter af Ståndet, som ville votera nej, frågar jag, om Ståndet vore hernttigadt att qväfva denna tanka. Det vore våld, men icke rätt. Hr von Hartmansdorff: Sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att den contra-propos. icke kan vägras, hvilken Frih. Cederström och jag begärt, inser jag icke, hvarföre Ståndet skalf Jängre uppskjuta att låta voteringen äga ruin. Det blifver ingen jemvigt i voter:s-propos:n, om icke, på sätt Hr Lagerhjelm föreslagit, på ena sidan upptages, att remiss af motionen skall ske, en hvar förbehållet att sedan omtvista hvarthän, och på andra sidan, att remiss ej skall ske; ty om nu tilläfventyrs de, som yrka alt remiss icke skall aga rum, öfverröstas, anser jag, att våra motståndare ändå icke kunna vägra oss att deltaga i frågan hvart remitteras bör. Det är således klart, att första frågan mäste blifva: skall remiss äga rum eller icke? Frih. Sprengtporten: Jag delar deras mening, sorn, på grund af 49 §:n Riksd.Ordn., anse, att remiss icke kan vägras; men då Hr Frih. o. Landtm, genom sitt förklarande, att han icke vore förhindrad såsom contra-propos. antaga den af Frih.
' Odet hade besttimt, a t t vi ej så snart skulle skilj a s från våra vänner i gamla gastgif varegården r: D å vi återkommo dit, var till på köpet unge far med drängarne ' iite p&amp; %kern och gamle far till skogs, så a t t vi fingo god tid a t t taga alla gårdens härligheter i betraktande, innan sskjiisen~ kuiide bli i ordning. Och det var icke oss emot. E n prydlig säng ined trämosaik stod däruppe, och en del gammalt porslin hade vi redan vid frukosten f %tt tag i. Men i ruininen därnere hade vi knappast varit förr an nu. Där fortfor stöket, och allting var framdraget, så det föll sig s % bra som möjligt. Ett litet blåmåladt, rosigt liörnskåp och en ekkista med vackra beslag, undansatt ute i kökskammaren, väckte genast artistens uppinarksanihet. Dessutom stod skänkskåpet på glant och därinne lyste en hel uppsattning silfverbägare, tre större och två mindre, alla af samma form, vidgande sig uppat med ra; ka sidor; den äldsta och gedignaste med små fina ornament bar årtalet 1752 ingraveradt jämte några initialer. Detta var familjeklenoder liksom det prydliga tennstopet, fainiljeklenoder som ännu länge, det rna man önska, skola g i i arf på den gamla gården; nar så kan ske, unnar man dem ej å t nagon samlare. Ändtligen voro både hästarne och unge far, som skulle skjutsa oss, i ordning. Gamla och .unga mor, som skrattat %t oss och tyckt a t t vi voro ~ g a l n a a, d % vi foro omkring i alla vinklar och vrår, följde oss nu ut, till vagnen, medan pigorna stodo i dörren och nego. Korna råmade, gässen på gården sträckte p % sina halsar och skreko, piskan smällde och så bar det af. Adjö, adjö! Vi måste vanda oss om och nicka an en ging, d i vi kommit ut på vägen.
Att nya sängkläder anskaffas 1 stället för de der nu befintliga, till största delen obrukbara, och att framför allt nödigt förråd af både Matetialiet och Verktyg till fångarnes sysselsättning ofördröjligen inköpes , samt att tillräckliga medel till alla sådane i början oundvikliga utgifters bestridande anordnas; Allt sådant har jag/ utan vidare enndran, ansett tillhöra d'én blifvande nya Directions omtanka att föreslå och Kongl. Collega upplysta bepröfvande att afgöra och bestämma. Utom det att närvarande verkliga behöfvet påkallar den af mig föreslagne forbäning uti rneranämnde Cor ections-anstalt, torde icke helier böra lemnäs utan afseende den igehom samma förbättring uppkommande fördel , att ett kostsamt och för Allmogen alltid besvärligt forsslande af Fångar ifrån Pikets västra Provincer till både Stockholms och Norrköpings Spinnhus borde minskas 1 och dessa, i synnerhet det sednare , ehuru nu mera äfven i afseende på. utrymmet förbättradt med betydlig tillbyggnad och ökade beqvämligheter, utan atr ölverlasias af flera Delinq vemer , än Inrättningarne lämpligen kunna hysa, såmedelst icke äfventyra att lida någon ändring uti det utmärkt goda skick , hvaruti de nu befinnas. iBihang till Riks-St, Pro t, 1S17 och iStj. lidra Sand, N:r jj, 34. 258 jjustitia Ombudsm. EmbetsBerdttelser.
ISöo 223, aflåtna och, den 15 derpåföljde e. m., på bors det lagda Memorial, i afseende på jemkning af RiksStåndens sk i 1 jakiiga beslut öfver Ban. co.Utskqttets Betänkande, Nto 71, och Utlåtande, N.'o 87, om ersättning åt Ofverste-Lieutenanten G. (7. Adlerstam, samt förslag till Omröstniogs.propositioner i detta ämne; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under förblifvande vid sitt i detta ämne redan fattas de beslut, godkänna de af Utskottet föreslagna Voteringspropositionerne. S. T}. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, den 13 dennes, under Nto 402 x aflåtna och, den 19 derpåföljde e. m., på bor« det lagda Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om fördelningen, af det mindre Creditivet till de dermed åsyfn. ProtsTJtdrag dm 23 Februarii 1830. 2 31 tade ändamål; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under antagande af den utaf Hedervärda Bonde-Ståndet beslutade redaction godkänna den af Stats-Utskottet föreslagna Voterings-proposition, SD. Föredrogos å nyo, och biföllos, Bevillnings-, Bagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 14 dennes, under N:o 36, afgifna och, den 19 derpåföljde e. m., på bordet lagda Betänkande, med förslag till jemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens Utlåtande, Nto 30, rörande gjorda anmärkningar vid Betänkandet , N:o J8, angående väckta motioner , i afseende på Kongl. Majrts Nådiga Förordning emot 0- loflig införsel eller. utförsel af varor, af den 23 Junii 1825. S, D.
Vid detta arendes behandling hos R. o. Ad. yttrades att det måtte vara ett fel af StatsUtsk. att tala om gällande skolordning i afseende på skollärares aflöning, enär det vore i skolordningen som föreskrifter om undervisningen afhandlades, men skotslaten bestämde lönerne, hvarjemte af någre ledamöter den tanka uttalades att derest saken i sig sjelf vore riktig, kunde den bifallas under den dervid tysta förhoppning att vid upsältning af skrifvelseförslaget i ämnet, någon rättelse, om sådan funnes behöflig, kunde af Exped.Ulsk. vidtagas. Vid öfverläggning derstädes om skrifvelseförslagets upsättande, tyckte sig Utsk. finna saken så förhålla sig, att ordet Skolordning vore af StatsUtsk. genom en lapsus calami infördi, i st. f. Skolstat. Men då onekligt är att StatsUtsk. begagnat ordet Skolordning och Exped.Utskis i all välmening vidtagna förändring, blifvit af 3:ne Stånd ogillad, har jag för min del icke heller något emot att R. o. Ad. ville godkänna Exped.Utsk:s nu inkomna förändrade skrifvelseförslag, och delta på deras risk, som i StatsUtsk. icke sett sig bättre före och som föranledt till återremiss i ämnet inom 3:ne Stånd. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Exped.- Utsk:s förevaride mern. Föredrogs, men bordlädes ånyo på begäran af Frih. Cederström, Rud., och Gr. Lagerbjelke, Gust.: Riddarh.Utskis d. 21 dennes på bordet lagde Mern. Nio 16, i ani. af Hr Brakels, Maurita, motton om ändringar i vilkoren för ulöfningen a R. o. Adis representationsrätt. Den 23 Augusti. 389 Föredrogs och bifölls Riddarh.Utsk:s d. 21 dennes på bordet lagda mern. N:o 17 ang:de en gratifikation till Riddarhusets vaktbeijening.
Majit i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Majit i Nåder täcktes anbefalla vederbörande Dess Befallningshafvande och Consistorium i orten, att gemensamt uppgifva förslag till de i ofvanberörde målto öfverklagade olägenheters afhjelpande; och få Riksens Ständer tillika till Eders Kongl. Maj.ts Den 3 3 Juth Maj;ts Nådiga godtfinnande öfverlemna, antingen att, på sätt föreslaget blifvit, bevilja en allmän Collect oell Stambok öfver hela Riket för insamlande af medel till Inrättningens verkställande, eller ock, i händelse denna utväg icke skulle vara tillräcklig till ändamålets vinnande, i Nåder låta vidtaga andra åtgärder till denna af ortens stora behof påkallade anstalts befrämjande till verkställning. Hvilket allt Riksens Ständer fd till Eders Kongl. Majis Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Eders Kongl. Majrts underdårjigste, tropligttgste tjenare och undersåter vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk. vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar 17. Schwan, h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n, v. Talman, Upp. 3° Den 23 Juli. Uppläst hos samteliga Riks-Stånden den 23 Juli. Stormägtigsie Allernådigste Konung! 1 anledning af hos Riksens Ständer gjord motion om yrkande, alt någon allmän författning, i anseende tiJ 1 upphandlingar för Eders Koni',!. Majus och Kronans räkning, måtte blifva vidtagen, få Biksens Ständer härmed i underdånighet till Eder s Kongl. Maj:t öfverlemna deras härom fattade beslut. Biksens
Vore deremot förhöjningen beviljad med vilkor af entreprenad, så låge det tydligen i reservlagets intresse att förena sig med gästgifvaren om entreprenaden, genom att svara för en stor del af häst-antalet, just för att få de högre skjutspengarne, då de i alla fall äro nödsakade att skjutsa. Man talar mycket om att skjutsen bör ersättas med sitt fulla värde, men hvem kan väl säga hvad skjutsen är värd inom vårt stora land med så många olika ortförhållanden, samt då prisen årligen äro så omvexlande på hö och halm? Man har mot min motion anmärkt, att dess antagande skulle utgöra ett erkännande af att skjutsen ålåge jordbrukaren. Jag får derpå svara, att detta onus -— huru mycket man än må theoretisera och protestera deremot — likväl är ett bedröfligt faktum, som det är bättre att fördela och göra drägligt genom bestämmandet af ett maximum, hvaröfver det ej får upgå, än att låta fortfara på ett sätt der man ej kan förutse till hvad höjd det i längden kan komma att stiga. Man påstår vidare, att det vore obilligt om nu fria skjutsskyldige hemman skulle dela detta onus; men om Staten äger en rättighet, som den ej under flera år begagnar, följer väl deraf att det är orätt att i behofvets stund uttaga den? Fordom fanns hållskjuts nästan öfverallt inom Malmöhus län; men för ej många år tillbaka omreglerade LandshigeEmbetet skjutsen och lät hållen uphfira — också finnes inom detta län 485 skjutskyldige hemman, som hvarken in natura eller på annat sätt bidraga till skjutsens utgörande. Månne, om de reserv-skjutsskvldige begära lindring, det kunde nekas dem? Och månne ej då dessa nu fria hemman ånyo skulle blifva ålagda att skjutsa? Då dessutom, genom öpnandet af nya kommunikationer, såsom jernvägar eller andra vägar, hemman, som nu äro fria, kunna komma att blifva ålagda skjuts; tyckes mig att det skulle ligga i dessas eget intresse att heldre tillförbinda sig en måttlig afgift af 10 Rdr Rmt, än att riskera få vidkännas en mångdubbelt drygare börda.
Och då Utsk. hemställer alt ”3 å 4, eller sä många exemplar, som lillgångaroe medgåfve” böra till Kongl. Bibliotheket öfverlemnas, synes mig alt ingen tvekan borde Den 23 Augusti. 119 npstå i afseende på bifallandet af Utsk:s förslag. Då de öfriga under diskussionen, hvilken jag icke i sin helhet öfvervarit, framställda anmärknme blifvit till samtlige talares nöje af Frih. Cederström vederlagda, så hoppas jag, att R. o. Ad. bifaller StatsUtsk:s Utlåt., sådant det nu är af Utsk. tillstyrkt. Hr von Hartmansdorff: Jag vill icke tvista om en så ringa sak, som denna. Men jag bör anföra skäl för mina påståenden. Jag har i dag hört sägas, att man ämnar gifva ett exemplar åt hvartdera af Ofveroch Underhusen i England, ett åt Preussen och ett åt Nord-Amerikanska Fristaterna. Dermed äro de 4 exemplaren använda. Hvad skall man sedan gifva åt Norge och Danmark, hvilka troligen äro de, som helst önska sig dylika handlingar. Dernäst åt de grundlagsbundna samhällena i Tyskland, hvilka äro så många. Jag tror det vara en alltför långt drifven njugghet, att icke vilja medgifva en förhöjning af exemplarens antal. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att under gårdagens öfverläggning åtskilliga förändringar uti förevande Mern. blifvit ifrågaslällda med yrkande om återremiss, hvilket yrkande Hr von Hartmansdorff och Hr von Troil, som framställt detsamma, nu hade frångått, samt att numera icke någon annan förändring i Utsk:s Mern. vore yrkad, än Hr von Harlmansdorffs förslag, att de i sista punkten omnämnde ”4 kompletta exemplar” måtte ändras lill ”10 kompletta exemplar.” Hr von Hartmansdorff: Om Hr Gr. o. Landtm, anser, att en sådan fråga icke kan afgöras utan återremiss lill SlatsUtsk., anhåller jag naturligtvis derom.
Den sköna romansen i C skämdes numera något af hr ö: s olyckliga manér att alltid crescendera en uppgående tonföljd, ej belier var denna afton det höga C: t tillräckligt förberedt, man märkte registerolikheter, något som annars hr ödman är en mästare att villa bort. Prestationen, som oaktadt våra reservationer fortfarande i många fall är mästerlig, hyllades outreradt, spe cielt af de damfullsatta 4: de och 5: e raderna, der hr ödman har sina feminina Pappenheimare, som arbeta med händer och fbtter på ett sätt så storartadt att Edison skulle bli tröstlös öf-ver all den kraft dervid går förlorad ej mindre än öfver hafs-vågornas. Den öfriga publiken hade rätt muntert åt detta frispektakel, som ej saknade sina primadonnor, af hvilka en lär efteråt ha svimmat, en annan afförts till Konradsberg, om man flr tro de väntande ungherrarne, som stå i vägen i operavesti-bulen vid utgåendet — men det bör man nog icke. Leonora öfversteg totalt frk. Jungsledls hittills nådda ståndpunkt. Hvad tänka vederbörande på som så forcera en af den nyare uppsättningens bästa löften, * som icke kan undgå att deraf taga skada, särdeles som hon får uppträda i snart sagdt hvarje opera, således afton efter afton. För Leonoras svåra bravurrol har heones röst ännu ej nödig metall och koloratur, föredraget bvarken glan9 eller styrka, spelet likaså, ehuru det vår rätt snällt inöfvadt. För att vara af en så ung konstnovis var prestationen dock ganska vacker och några veka moment, särdeles i slutet, kommo rätt illusoriskt till sin rätt. Med tiden bör frk. J. • Med anledning af fröken Jungstedts uppträdande på publicist-klubbens Dyårsfest lofvade utg. af Dag. Kr.
Men det uppkom i urvärlden ännu en varelse: den ofantlige jätten Ymer. Etterdroppar, som utslungades af Hvergelmers köldvågor, samlade sig, växte och vordo till honom. Med fyra munnar sög han fyra mjölkströmmar ur Audumlas spenar. De närde honom med lifsfrön af olika art, hvilka gjorde honom till fader åt olika ätter, framspirande ur olika lemmar af hans kropp. Så framväxte under hans vänstra arm man och mö, från hvilka en vacker och gudavänlig jätteätt har kommit; men hans fötter födde med hvarandra de fördärflige rimtursarnes fader Trudgelmer, ett vidunder med tre hufvuden. Trudgelmer födde – likasom sin fader utan kvinna – sonen Bergelmer. Bland de ädla väsen, som härstamma från Ymer, äro den vise Mimer och hans syster Beisla, samt de tre ödesdiserna, systrarna Urd, Verdande och Skuld de förnämsta. UNDERJORDEN. BURS SÖNER. URTIDSKONSTNÄRERNA. ODENS SJÄLFUPPOFFRING. Underjorden är den älsta delen af skapelsen och var bebodd och smyckad, långt innan jorden inrättades till bostad åt människoslägtet, ja innan Asgard vardt bebygdt af asagudarne. Underjorden består af två mycket olika områden, åtskilda af en hög bärgskedja med stupande väggar. Bärgskedjan kallas Nidafjället. Norr om henne ligger det dystra, kalla, gyttjiga och töckenhöljda Nifelhel, där förut Nifelheim var i Kaos. Uppe på fjällslätten återfinnes källan Hvergelmer, ur hvilken en mängd floder strömma ned mot norr och söder. Söder om Nidafjället utbreder sig ett land af obeskriflig härlighet med blomsterfält och lundar, aldrig härjade af frost och vinter. Detta land delas i två riken, Mimers rike och ödesdisernas. Mimers är beläget öfver det forna Ginnungagap rundt omkring den skapande visdomens källa, som i honom fick sin vårdare och väktare.
De öfver frågan hörde myndigheter förklarade nemligen ”att då lagen”, såsom äfven äger rum med Svenska Mynt-Reglementet, ”gör Proberaren ansvarig för rigtigheten af de ”hallier som af honom uppgifvas, bör den äfven lämna fritt val af ut”vägar till dessas utrönande, emedan man eljest genom att tvinga ho”nom att i lietta hänseende följa föreskrifter, skulle förvandla Probera”ren till ett blindt verktyg, hos hvilket ingen slags ansvarighet kunde ”komma i fråga.” — Att ingenting blifvit åsidosatt, som kunnat leda till säkra resultats vinnande, torde för öfrigt klarligen synas af hvad Myntproberaren Tham i ämnet upplyst. Öfver-Direclörs-Embetet framhärdar med djupaste vördnad, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdånigste tjenare och undersåte N. Wilh. Almroth. Stockholm den 17 Febr. 1840. Till Kongl. Maj:t nnderdänigst i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar angående Myntverket. Litt. A. 217 Litt. A. Utdrag af Protocollct, hållet hos Herrar Fullmägtige i Fikets Ständers Fank deri 11 Februarii 1836. S. D. Herr Professoren Åkerman fick, efter anmälan, företräda och allemnade ett så lydande Memorial: ”Det uppdrag, som Herrar Fullmägtige behagat gifva mig att undersöka hallten i det efter nya Myntfoten slagna Silfvermyntet har jag ”nu fullgjort ”Resultatet af undersökningen ses af följande Tabell: Hel R:dr Specie håller tusendedelar af sin vigt rent Silfver: N:o 1 .. 751,3. 2 3 4 5 749.5. 751,3. 750.6. 751,8.
Af den 17 sistledne Februarii: innehållande, att PresteStåndet afslagit ExpeditionsUtskottets hemställan, att hädanefter endast få ut-’ skrifva ett OriginalExemplar af Utskottets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrif» velser till Kongl. Maj:t. Af den 2 dennes: om Återremiss af StatsUt6kottets Betänkande, angående Aflöning för RiksStåndens och Utskottens Secreterare, Canceller och VaktBetjening. Om Bifall till följande Utskotts Betänkanden, nemligen: Från Stats Utskottet: 1:0 Om yrkad lindring i allmänhet i Inqvar» teringsBesväret för de Städer, der ständiga Garnizont-r äro förlagde samt serskilt för Malmö och Ystads Städer. 2^0 Om Pension för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens f. d. Lärare. 3:0 Om medel till Södertelje Canal-Inrättnings fullbordande. 4:0 Om Förvaltningen af Kronan» Upplags» Magasin, ra. ra. Den 7 Martu. s 61 Frän Dctg Utskottet : 1:0 Angående Förslag, att Skogs-åverkan må anses och straffas lika med stöld. 2:0 Om Ägares af BergsmansHemmans skyldighet att fullgöra samma Hemmans Onera. 3:0 Angående Odlares rättighet till Grannars biträde vid Dikning, m. m. Fran Dagsamt Allmanna Besvärsoch OeconomiceUtskotten : J:o Angående yrkad Rättighet att emellan Riks; dagarne till Regeringen inlemna Förslag till ändringar i Författningarne, m« m. 2:0 Om Brandstads erläggande efter förmedladt Mantal. Angående Återremiss af följande Statsutskottets Betänkanden, rörande: 1:0 Medels anslående i och för Isländska Handskrifters Öfversättande, och 2:o sökt Lånerättighet i ManufacturDiscorsten för SkeppshvarfsÄgare: