Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sökt rättighet för dem som följa Häradshöfdingar på Ting, att der föra andras talan. 6:0 Revisions sökande. 7:0 Prescriptionstid för redovisning af allmänna medel. 8:0 Skärpning i straffet för åverkan å annans hägnad. 9:0 Frälserentors förklarande för lös egendom; om återremiss af LagUtskottets Memorial rörande: 1:0 Förlagscontracters inteck nande. 2:0 Förmånsrätt för Förlagsgifvare. 3:0 Lösen vid lagfarter och stämningar m. m. samt om Vadpenningar; oin bifall till OeconomieUt^kottets Betänkanden angående: i:o Kongl. Maj:is Nådiga befallning till Herrar Landshöfdingar om märkliga händelsers inberättande m m. 2:0 Inskränkning af exclusiva privilegier; om bifall till Särskildta Utskottets Memorial angående aflöning för Utskottets Canzli; om bifall till StatsUtskottets Betänkanden angående: 1:0 Landshöfdingen Focks motion om lön för år 1813. 2:0 Öfverste Bergcnstrålcs motion om indragning af öfverflödiga Embeten och Tjenster. 3:0 Stockholms samt de öfriga Städernas Källarfriheter. 4:0 Kronoutlagornas debitering och qvittering efter Markegångs. pris. 5:0 Slottsbyggnaderna på Kongsör. 6:0 Kronoutlagornas erläggande i Spannmål. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 16 November. 601 damot, och är af sina öfriga göromål så hindrad, att hon icke kan deltaga i sammankomsterne, kan afsäga sig denna befattning. Många intrigera, att inkomma i Utskotten, endast för att vid lediga stunder der passera sin lid. Herr Grefven och Landt - Marshall,en förnyade dess, till bifall å Herr Cederschjölds redaction, nyss gjorde proposition; hvilken bifölls. Friherre Cederström:
Men häraf följer äfven, att Utskottet ej eller kan biträda Herr Schwans förslag sådant det blifvit framställdt. Visserligen har lagstiftaren i 1798 års åberopade Förordning stadgat att, om någon går i borgen för betalningen af annans skuldebref såsom för egen skuld, å den förfallodag skuldebrefvel innehåller eller ock å annan viss tid, men blifver ej lagsökt inom tolf månader efter förfallodagen eller efter den utsatta tidens förlopp, då skall löftesmannen för en sådan borgen vara lii; men härmed har han icke handlat i strid emot förenämnde grundsats, utan blott för ett läll modifierat den så, som han ansett för den allmänna säkerheten nyttigast. Berörde Förordning förbjuder nemligen ingen att gå i borgen med omförmäida ansvarighet för gäld, sorn ej förfaller förr än efter tio år; den har blott lill löftesmäns förmän gjort ett undantag i afseende på gätdens utsökande hos honom sedan aftalad förfallotid inträffat, antingen den är i skuldebréfvet utsatt eller skall efter uppsägning beräknas, an - Lag-Utskotlels Betänkande, N:o 36. 3 tingen den inträffar före eller efter tio år; hvaraf åter synes att en lag i omförmäida syftning ingalunda vore en tillämpning af den grund, hvarpå förenämnde Förordning i afseende på löftesmäns ansvarighet är byggd; hvartill kommer alten sådan lag, så vidt dermed aises att förekomma olägenheten af långvariga borgensförbindelser, blir destomindre behöflig, derest det af Utskottet i nästförutgående Betänkande framställda förslag varder upphöjdt till lag, som löftesmän då sjelfve kunna uppsäga och betala gäld, som är ställd att betalas efter uppsägning eller vid anfordran. Pä sätt motionären anmärkt, kan emellertid rätt till talan för fordran emot så väl gäldenär, som löftesman, i nära nog obegränsad lid bevaras,' ulan någon sådan åtgärd, hvarigenom de erinras om fordringens tillvaro, elier allenast genom en enkel anmälan inför hvilken domstol eller Konungens Befallningshafvande sorn helst. Den osäkerhet och våda som häraf kan uppslå är dock lätt att inse.
Att tillwerkning ej mä tlllätas» Juna Iulii och Augusti, men att i händelse, af mitzwäxt och en witz hö>d of Span, nemä!spr'-ser i Stockholm, Upsala och Westerås, den mä widare inskränkas och endast tlllätas tfrän d15 Novem* der lill d. 15 December, och ifrän d, 5 Mars till d15 Maij. W>d bctvdelig Spannemälsdyrhet, bör totalt förbud äga rum. Inskränker tilltverknings-liden mom 8 Mänader. Akt pä Landet mäge Bränirlns»bränntng och Dlstilering lillätas Hemmansägare , Hemmansbrukare, Innehas, ware af andras Skattlagdt Jordlägenheter, Ägare eller Brukare as alla större eller mindre Ul>ordar, offattlagda lägenheter och stattlagda Tull-Mö!- qwarnar, samt Mjölnare, Torpare och Javelte Krigsmän; dcha zme sistnämde, Lock icke utan Jord. ägarens tillstånd: Likaledes pä Landel boende Ständs per. söner, Embetö» och Tjensteman samt Handlwerkare, oogtadt de ej äga eller besitta Jord, dock under lika förbehäll af Jordäga» rens tilrätelse. IO27 Instämmer med tillägg att Torpare, Soldater, Handlwerkare och Hyresmän böra betala lika afgift med hwad för z.dels Manta! belöper. Finner att afgisleir för Torpare, Soldater m. m. är sök ringa. Befaras olägenhet för Jordägarns widutöfningen af betz rätt att neka sädane tillständ. Bestrider rättighet för sädane personer och andre som ej hofwa Hemmansdel, samt för inhyser hjon. Tillstyrker att ingen annan mä äga rätt att tillwerka 'Bränniln än brukare af egen eller andras Jord, i Stod och pä Landel. Ej eller Torpare, IndeltSoldater och Ryttare. Att Reuter Lölcl. XöniZ. von kclclieclt. Dan 27 Janunrii. Nslmsr kelill. Grefwe O^IIen lsor§.
Ankom den 3 Juni! 182-3. Utlåtande, i anledning af Hr Stjernstam», L. Motion, om afkortning? längd er nas öfver Krono ut sky lider ne. ingifvande till Härads Hätterne. F\ån Hölofl. Ridderskapet och Adeln har Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott fått, uti Remiss af d. 11 sisth Martil, emottaga H:r Stjernstam s, L■ Memorial, hvaruti anföres: att oman det från en äldre tid härflytande stadgande , angående redogörares skylldighet att ingifva sådana uppbördsmanna räkenskapshandlingar, sorn benämnas afkortnirjgslängder, till Tingsrätterne, för att derstädes uppläsas, granskas och medelst Domarens påskrift verifkeras, varit nödvändig under en tid, då någon annan controll ej medförde denna mot förfalskning inagtpåliggande säkerhet i redogörelseverket, kunde denna åtgärd nu mera apses alldeles onödig och öfverflödig, sedan Rik-: Bevillnings.Utskottets Betänknnden. rjr sens Högloft. Ständer, uti nu gällande BevillnirjgsStadga , fastställt en annan controll, som i alla af. seenden uppväger den förstnämnda, nemi. afltonnirjgs längdernes granskning a adman Socken, stämma och deras verification af Socken-Berednings och Taxerings-Commiitéernas Ledamöter, hvadan äfven blifvit yrkadt, det borde, vid Redac!ion af den nya Bevillnings-Stadgan, detta äldre förordnande uppiiäfvas och föreskriften derom i nämde intagas. Men då Bevillnings-Utskottet vid förehafd granskning af denna framställning, funnit stadgandet om afkortnings-längdernas verificationer, genom deras uppläsande vid Tings Rätterne samt Domarens påskrift, hvilande på åtskillige äldre och Statsmedlen egentligen rörande Författningar, men ingalunda föreskrifvet i BevilInings-Författningarne, hvarest en annan controll finnes bestämd , har Utskottet icke ansett sig kunna åt detta Memorial lemna någon särskild åtgärd.
Men han var nog mycket fantast, för att begripa, att Socialismens förhoppningar om uppbyggandet af en ny stat, der mjölk och honing skulle flöda liksom i Kanaan, endast grundade sig på en omätlig förvillelse, ett fullkomligt misskännande af menniskonaturen samt en förundransvärd obekantskap med de moraliska och physiska lagarna. Hvad som egentligen var nytt hos denne Köttets Apostel var det ästhetiska elementet. Liksom alla socialismens särskilda sekter, stödde sig också den Almqvistska på tillfredsställandet af de djuriska lustarna; men han ville, liksom Epikurus, krydda och förädla njutningen med poesi, musik, plastik; han ville med blomster betäcka osedlighetens hemska, djupa afgrund, och gaf fördenskull lasterna namn af dygder. Man kan visserligen invända, att detta (uppsåtliga eller medvetslösa) taskspeleri icke heller är främmande för Fourierska systemet, ty äfven i phalanstèren skulle de särskilda arbetarflockarna rycka ut på fältet, beledsagade af sång och spel, och på lika sätt vid hemkomsten emottagas 2. Men Almqvist visste bättre än någon annan (om vi kanske undantaga E. Sue, som vida står öfver A. som romanskrifvare, men icke som socialistisk tänkare), att kläda systemet i en brokigt skimrande poetisk drägt. Han uppträder i hundrade olika costumer, men alla öfversållade med rubiner, turkoser, smaragder, chrysopraser, af hvilka några äro verkligen äkta (vi hafva alltid erkänt det), men det vida större antalet bestående af färgadt glas och Fahlubriljanter, innefattade i kattguld; föröfrigt behängde han sig med allt möjligt bjäfs, icke ens försmående de barnsligaste Nürnberger-prydnader. Oaktadt allt det löjliga, pjollriga och barnsliga, som mer eller mindre förekommer i nästan alla hans compositioner, oaktadt orimligheten i hans plananläggningar, förmådde dock denna grannlåt sprida ett sådant magiskt bländsken, att allmänheten en lång tid – och till en viss grad ännu – höll alltsammans för äkta, och för öfrigt alls icke märkte, under denna rikedom på ädelstenar, af hvad ränning och inslag klädnaden egentligen bestod.
Den allmanna brännvinsbränningen, som på vissa orter drifvits både dag och natt med större apparat, och den mängd husbehofsbrännare, som taga sina skogsförnödenheter hvar de finnas, har kanhända mera, än man i allmänhet föreställt sig, verkat på skogarnas förstörande. Den omständigheten måtte väl någon gång göra sig gällande såsom en besynnerlighet och orättvisa, att det icke räknas för tjufnad, utan åverkan, då skogen, vare sig timmer, ved. eller gärdsel och stör hugges på roten och bortföres af åverkaren; men att deremot, om veden är upphuggen i famn, det då, efter nu varande lag, räknas för stöld, ehuru ett storverksträd eller en timmerstock är vida mera värd, än en huggen famn ved. En förändring i denna lag tyckes vara af nöden, så vida en skogsägare skall hafva hopp att i framtiden bevara sin skog *) De åberopade betygen åtföljde motionen vid remissen till StatsUtskottct. 2 II. 29 22Ö Den 2j F e b r u a r i i. för tillgrepp af obehöriga personer. Det säges väl, att vitesförbud äro tillräcli 1 iga till skogens fredande; men erfarenheten vittnar om motsatsen: Och sorn man sällan komiker öfver skogstjufvar på sjelfva gerningen, emedan de mest begagna natten och ofia äro så talrika, att de af en ä två skogvaktare icke äro goda att angripa, utan lifsfara, så visar sig häraf, att tilltaget vunnit nara nog allmän häfd Får man ändtligen någon reda på åverkaren, blifver väl stämning och en långvarig process, men utan att man vinner skadestånd eller plikt, kanske möjligen en obetydlig förhöjning i vitesförbudet. Ångbåtarna hafva, under sednare åren, mycket ökat vedbehofvet, der de passera och hålla sina stationer, och gifvit anledning till skogsåverkan. Det är således af högsta vigt för skogens besparande och äganderättens bibehållande, att skogsåverkan blifver ansedd för stöld, och att skog ej skall anses växa för alla samt utan ansvar och sträft få tillgripas af hvem sorn helst.
Bonde-Ståndet ingifvet och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteradt Memorial, har Riksdags-fullmägtigen AAndersson från Örebro Län föreslagit, att Rikets Ständer måtte indraga den för den högre Jägeri-betjeningen bestämda Stat, och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om indragning af denna corps, hvilken med allt skäl kunde räknas bland den mängd öfverflödige Embetsoch Tjenstecorpser, hvarmed Sverige är betungadt, och för hvilkas bibehållande någon annan grund icke lärer finnas, än den, att då de en gång tillkommit, de äfven böra fortfara; förmenande motionären, att kronans och häradsboernes skogar icke skulle af denna indragning någonting lida, om skogvaktarne bibehöllos och skogshushållningen underordnades Häradsfullmäglige och Länsstyrelserne, samt att, hvad rofdjuren beträffade, den enskilda omtankan, hädanefter sorn hittills, kraftigast skulle bidraga till deras utrotande och tvinga dem att iagttaga samma fredliga förhållande mot landsbygdens kreatur, som Jägeri-Staten hittills i allmänhet iagttagit emot rofdjuren. Detta förslag, ehuru uti ifrågavarande motion lösligt framstäldt och icke understödt af några skäl, som kunna föranleda till en allvarligare undersökning, har dock synts Utskottet fordra en närmare uppmärksamhet, ej allenast i anseende till ämnets vigt, utan äfven derföre, att nämnde förslag varit vid föregående Riksdagar, äfvensom vid andra tillfällen, å bane bragt, såsom t. ex. af den, till följd af Rikets Ständers år 1818 derom gjorda underdåniga anhållan, den i Februari 1819 förordnade Comité till reglerande af Rikets Styrelseverk, som yttrade, att Skogsoch Jägeri-betjeningen skulle, efter Committerades tanke, kunna nästan helt och hållet indragas, om krono Bih. till 11. St.
Det vore väl obilligt att förkasta ett förslag, hvarå hvarje Stånd gjorde en dylik anmärkning, och mot hvilket man ej hade något mer alt erinra. För öfrigt gillar jag Utsk:s mern., likväl gerna medgifvande den föreslagne förändringen, att skälen för afslag till en K. propos. ej må anföras. Hufvudgrunderne för detta mitt förslag lill II. o. Ad:s gemensamma tankar frångår jag ingalunda, men väl de detaljer deraf, som möjligen kunna göra förslaget otydligt och osäkert i sin tillämpning, och emottager jag fördenskull gerna detalj-anmärkningar derå. Gr. von Platen, Balzar: Såsom jag uppfattat den framställningen, som af Hr Gr. o. Landtm, blifvit gjord, borde jag endast utan några anmärkmr andraga det förslag lill gemensam tanka, som jag tagit mig friheten föreslå; men det torde vara nödvändigt, för att icke onödigt upptaga II. o. Ad:s lid, att jag något redogör för skälen, hvarföre jag icke förenar mig med de förslag, som förut blifvit framställda. Jag får då nämna, att i afseende på Const.Utsk:s förslag, så väl som Hr von Ilartmansdorffs, har det icke varit möjligt alt anse lämpligt, alt den fråga i beslutet, hvarom två Stånd stannat emot tvä, skulle förfalla. Jag gillar också den princip, att, vare sig till afslag ellar bifall, sä må två Stånds beslut blifva gällande. Skälet hvarföre jag anser, alt då tvenne Stånd stanna emot två, frågan icke bör förfalla, är det, att jag anser det icke vara hälften af representationen, som står emot den andra hälften. Jag gör det på den grund, att det är faststäldt ett särskildt sätt att gå tillväga i afseende på grundlagsfrågor, nemi. att Const.Utsk. har sig en rätt mcdgifven, som icke i andra frågor är något Utsk. medgifvet, nemi. att det beror på Const.Utsk. att låta den föreslagna frågan komma i dagen eller icke. Då två Stånd stanna emot två, står frågan följaktligen på det sätt, att på den ena sidan stå tvenne Stånd tillsammans med Const.Utsk. och på den andra sidan endast två Stånd.
Lika med Utskottens förslag i 21 §.” Af Herr Friherre Cederström: *1 intet amne torde vara angelägnare ån i detta (der frågan rörer hela Rikets fattigväsende), att noggrant och med urskiljning bestämma och pröfva den grundval, uppå hvilken man ernar bygga och grunda ett helt och sammanhängande system, hvilket skall komina att innefatta bestämmelser, tjenliga för — samt verkställbar i — hela landet; misstager man sig från början, så måste systemet conseqvent utfördt blifva en fortsatt produetivitet af misstag, till sina följder så mycket betänkligare, som misstaget från början varit stort. De sammansatta Utskotten hafva följt samma systern, som, i flera andra länder samt i .Sverige allt sedan iy88 varit gällande, och hvars 30 Lagsamt Allmf Besv,- och Ekon-Utskottens Betankande, N:o 5. grundprinciper hufvudsakligen utgå från den förutsättning, att hvarje församling är skyldig att försörja sina fattiga, samt till följd deraf berättigad att neka andra corn niuners fattiga inträde och underhåll srål t inom socknen. Detta system, hvilket alltsedan i6oo:talet utgjort hufvudgrunderne för Englands fattigväsende och sedermera under olika perioder genom serskildta lagstadganden ytterligare utvecklats, visade sig slutligen derstädes till sina verkningar så förderfligt, att hela samhällsbyggnaden hotades med en snar undergång, och slutligen i834 föranledde införandet af ett alldeles föråndradt system, hvilket grundar sig på arbets-inråttningar inom Håraderne eller flere förenade församlingar [unions), hvilka åter till en stor del subordinera under ett i Hufvudstaden af 3:ne medlemmar beslående Fattig-Råd (Central Board to Control the administration of the poor Laws) med så många Under-Commissarier, sorn nödigt anses.
Posten, angående rättighet för innevånarne i Wermland att uti lös väskor med denna sända paketer af till oell med ett skålpunds vigt. X. B. 40, 247. A. 253. Postexpeditiouens i Wittsjö socken förflyttning till Markaryds socken i Kronobergs län, angående, lil. B. 252. A. 345. Postforsling, angående dels postiiemmnnens och de gästgifveriskjutsskvldiges befrielse ifrån, och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär. X. B. 40, 247. A. 251, 253, 254, 255, 258. XI. U. 21. A. 76. E. 121. Postföring, om befrielse derifrån för posthemman i Medelpad och Helsingland, emot åtagande att utgöra ornera i likhet med andra hemman. I. B. 540. II. 47. Se vidare Postforsling. Postföringens bestridande medelst entreprenad på postverkets bekostnad, angående. I. B. 540 II. 47. Se vidare Postforsling. Postlöringsskyldighet., angående förändring i, lör 2me hemman i Sabrå socken af Wester-Norrlands län. I. B. Postförvaltare, om ändring i det arfvode de äga beräkna sig för tidningars afsändande. Posthemman. Se Postforsling. Postmästare, om tillägg till instruktionen den 16 Februari 1707, för. — Se äfven Postförvaltare. Postverket, angående uppförande af en hufvudsakligen för detta afsedd byggnad å Kongl, Majrta och Kronans intill Kongl. Opera - 138 _ P _ huset i Stockholm gränsande tomt. V. 281, 330. R. 332. Prebendepastorat, angående utfärdande af en författning i afseende på boningsort för tjenstförrättande Pastor i. il. B. —. 577, 579. X. B. 116. 247. A. 318.
Skulle BondeSländer fortfara i del beflut det saar sig fatta, sä kunde ju lika lätt hända arc BondeStändets Ledamöter i ert Utflott derifrån astkadde, som art Stander nekade/ att till ett nytt Ukflott sända Ledamöter. Olägenheterne art förstärka ett gammalt Utflott med nya Ledamöter äro redan rillrackeligen bewisade, hwarföre jag förnyar mitt tillstyrkan att ett nytt Urflott Mätte nämnas. Cfleftve öe la OarZis. Dä meningarne ärö fä delade art irenne Alternativ här förekomma, nemligen dels att frägatt skulle remitteras till ConstitulionsUtflottet, dels att den borde ga till Allmänna Befwärsoch OeconomieUtfloktet, och dels att till desi beredande ett nytt Utflott borde tillsättas, sä siykkes deraf deras tania, hwilka anse Constitutionen i detta afseende icke nog klar, och derföre önsta att prelin,inaire-frägan om remisien till ConstitutionsUtfloktet mätte hanwisas, som dä agde akt förklara hura grundlagen borde för,läs. Utom det förtroende jag hyser för detta Utflotts Upplysta Ledamöter, will jag sä mycket mera förmoda att det ej kunde wara uägoN wada i uppdragandet af detta förtroende, som Utflottet i alla fall ej äger någon beslutande rätt/ utan ftägan i alla fall till Riksens StäNderS yttersta afgörande återkommer. Ropades Nej och I-, Den 7 November'- 44? Herr GrefweN och LandtNarskalkcn-. Äf hiscur,crna har jag tyckt mig finna att de fleste af Höglofl. Ridderstapet och Adeln önsta tillsättande af ett nytt Utstött, hwarföre jag får göra Ridderstapet och Adeln proposition till bifall a detta förslag. Ropades starka Ja blandade
Det ligger således i nödvändigheten, att det land, som ej allenast vill bibehålla sin sjelfständighet och sin plats ibland civiliserade folkslag, utan också utvidga sin produktion, samt höja sin välmåga, måste skynda att tillegna sig fördelen af jernvägar. Men det kan gifvas särskildta tvingande omständigheter, som göra detta ännu mer till en nödvändighet, och sådane finnas för oss Svenskar flera. I främsta rummet måste sättas afseendet på vårt politiska läge, såsom grannar till en af de mäktigaste stater, som under flera århundraden fortgått i utvidgning af sitt område, och gjort det i betydlig grad på vår bekostnad. Ryssland har inom kort en jernvägslinie fullbragt emellan Petersburg och Moskwa hvarigenom det blir denna makt lätt, alt ifrån det inre af det stora riket så skyndsamt kasta en armé lill Östersjöns stränder, alt ingen underrättelse derom luinne dit, innan fienden stöde vid våra kuster. Vi hafva ett land af en sådan utsträckning att, med nuvar. kommunikationsanstalter och transport-medel, det erfordras flera veckor för att, då vi icke äro Herrar öfver Östersjön, kunna sammandraga någon betydande vapenstyrka, hvarmed fienden kunde mötas under utsigt till framgång; och innan vi fått våra trupper samlade, hade fienden fått tid att fäsla^sig i landel, hvars rikaste provinser legat för honom öppna. Ägande ett nät af jernvägar, och dermed förenade elektriska telegrafer, skulle inom högst 5 ä 6 dagar arméen kunna, på hvilken punkt som helst, samlas ifrån alla rikets delar, och möta fienden med lika, eller öfverlägsen styrka. Vår kraft till försvar mångdubblas såleles genom jernvägar, och vår sjelfständighet betryggas i förhållande till vår styrka. Ur denna synpunkt är det således af trängande behof alt anlägga jernvägar här i landet-; och den härtill erforderliga kostnad, dä den besparar oss kriget, är oändligt mycket nyttigare använd, än om den erfordras för kriget.
M. framlägga, voro följande: man hade väl ansett, och detta med rälta, att 1 1 §:n Riksd.Ordn. vore nog obestämd, men den föreslagna nya redactionen motsvarade icke ändamålet, ty att antaga den, hade varit att sätta en annan lika stor obestämdhet i stället för den förra. Af den obegränsade frihet i afseende på utsättande af tid för valens anställande, som föreslogs, kunde antingen blifva en följd, att dessa val blefve utsatta så sent, att riksdagsmannen icke kunde hinna i tid infinna sig; samt att besvär öfver riksdagsmannavalen icke skulle kunna anföras och vederbörligen fullföljas, eller också alt valen utsattes så tidigt, att, genom inträffade dödsfall och incompetencer bland de valda, åtskilliga nya val kunde behöfva anställas. Det är ganska möjligt, att antagandet af den föreslagna förändrade redactionen af 11 §:n Riksd.Ordn. icke skulle hafva medfört i verkställigheten alla dessa olägenheter; men jag vågar lik-» väl påslå, att de af Konungens rådgifvare andragna skäl för afstyrkande deraf äro nog vigliga för att förtjena tagas i betraktande, och alt Rikets sannskyldiga hästa i denna fråga åtminstone icke kunde anses vara åsidosatt. Dertill kommer ett skäl, som Gr. Spens anfört i sin reservation, hvilket ej blifvit till prot. andraget, men som likväl synes visa, att åtminstone till sitt resultat beslutet icke var så skadligt. I 4-'de punkten har anmärkn. blifvit gjord deröfver, att en af R. St. vid sisth riksdag begärd lagförklaring har tills vidare blifvit uppskjuten. Jag tror mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt då denna lagförklaring skulle hafva till föremål 26 cap. 1 §:n Byggn.-b:n och således en del af Sveriges allm. lag, så kunde ej någon förklaring af ofvanberörde lag-§ annorlunda åstadkommas, än på sätt 88 §:n lkeg.Fm, jemförd med den 87 §:n af samma grundlag, föreskrifver. Hvar och en torde jemväl inse, att sådant ej var verkställbar^ sedan R.