Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gederström, Jacob: Lika med Hr Rosenblad hänvisar äfven jag R. o. Ad. till våra häfder, för att der finna de missbruk, hvartill Ständernes beslut i dylika frågor som denna, eller om undantag för vissa personel-, föranledt i fordna dagar; dock ber jag, att, hvad detta speciella fall angår, få tillägga, att ehuru jag icke af Utsk:s utlåt, kunnat finna annat, än att arrendator Lannge väl vårdat och skött det arrenderade hemmanet, och således icke gjort mer än han efter contract verkligen är pligtig till, likväl, och om det skulle befinnas, att sådana omständigheter verkligen kunna ådagaläggas, hvarigenom Lannge vill åtaga sig att verkställa - Den aa M »j. ställa sådana förbättringar i afseende på byggnader, jördens skötsel och prydtiga anläggningar, hvaraf denna lägenhet i framtiden kan vinna ett betydligt värde för Kronan, intet hinder då bör mola å K. Sits sida alt, för befrämjandet af en så nyttig sak, öfverlemna frågan om den begärda förlängningen af contraclet på ytterligare 3o år till Konungen, för atl, efter förutgången granskning och pröfning af villkoren och bedömmande af tiden för arbetets fullbordan, kunna meddela prolongation af ifrågavar. arrende. Men, — omöjligen kan jag medgifva en sådan 3o års förlängning af contractet på delta nakna sätt, eller endast mot den förra arrendesummans fortfarande; ty det skulle medföra ingenting annat, än att den nuvar. arrendatorn möjligen sålde bort arrende-rättigheten för några tusen r:dr mer eller mindre, och vore fri frän all husrötebrist oell dylikt. Jag får derföre, emedan jag ej är i tillfälle att specielt yttra mig öfver Ilr Lannge, icke heller öfvervarit målet i Kammar-colltm, begära, att detta utlåt, mätte återremitteras, på det alt Utsk. må i det blifvande betänk, närmare utreda de skäl och de garantier för lägenhetens förbättrande, som hus Sländerna kunna tala för en tillstyrkan hos K.
Maj:t i detta ämne aflåtne underdåniga skrifvelse, hvaruti uttryckligen blifvit tillkännagifvet, att, med stöd af 76 § Riksdags-Ordningen, Stats-Rådets Ledamöter och de Föredragandes ansvarighet för sina rådslag och för utöfningen af sina embeten intill den dag, då Riksmötet tagit sin början, fullkomligen upphört, hvilket tiiikännagifvande följagtligen innefattade decharge äfven för de icke granskade räkenskaperne. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Betänkan den. N:s 367, 368. ag5 blifver på ifrågavarande behof reserverad. Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nåd. Remiss uppå f. d. vice KronoFogden M. Dali 1— grens underd. ansökning om eftergift af honom till betalning ådömde balance-medel. (I-A.) Sedan, genom K. Svea IIofRätts laga kraftvunne Utslag den 23 October 1823, vice KronoFogden Dahlgren blifvit, såsom ende Testamentstagare efter aflidne KronoFogden, K. Ränt mästaren Niiman, skyldig förklarad, att till Kronans Cassa genast inbetala 5gog R:dr g sk. 1 r:st, som vid hållen rest-ransakning i ÖslerSysslets Fögderi af Wermlands Län d. g Nov. 1821 funnits af Numan oredovista för uppburne nedsättningsSpannemåls-medel; så har, i en till K. M:t år 1825 ingifven ansökning, Dahlgren i underd. anhållit, om Nåd. tillåtelse till afskrifning af desse medel eller alt frågan derom blefve R. St:r förelaggd, samt att ali utmätnings-åtgärd tills vidare kunde blifva inställd, emot den säkerhet som redan vore vunnen genom Seqvester på allt hvad
Det öfre landets invånare äga ej några väsendtligare binäringar, men allmogen förfärdigar dock för eget behof alla slags redskap, husgeråd och väfnader. Elfsborgs Lån. Utom några spridda mindre jernmanufakturverk och kopparhamrar med obetydlig tillverkning af spik och redskap samt ett gjuteri vid Trollhättan, finnes i den södra eller Westgöta-delen af länet ingen egentlig bruksrörelse, hvaremot vid 1 masugn och 13 stångjernsverk på Dalsland under åren 1855 — 57 åstadkommits årligen 4000 centner tackjern och 103600 centner stångjern. Länet äger ej egna bearbetade malmtillgångar, hvarföre Billingsfors masugn hämtat malmen från Lerbäcks bergslag öfver Askersund, Ostergötlands skärgård och Taberg i Småland för den obetydliga och hittills sannolikt föga lönande tackjernstillverkningen. För hela stångjernssmidet köpes tackjernet från Kristinehamn och till någon del från Mälarehamnar. Efter brukens olika läge och beqvämlighet lossas tackjernet i olika hamnar emellan Wenersborg och Amål, största delen dock vid Upperuds lastageplats, hvarifrån det på vexlande landoch vattenvägar sedermera föres till de flesta bruken. Af stångjernet transporteras största delen samma vägar till Wenern, för att sedan afgå till Göteborg, hvarjemte någon afsättning äger rum på Nor^e, särdeles från Loviseholm och Gustafsfors. Tillverkning af tackjern i större skala vid Dalslandsbruken för eget smide har länge varit ifrågasatt, men icke kommit till utförande, af uppgifven orsak, att malmen blifvit för dyr genom brist på billiga transportmedel såväl från Wermlands och Nerikes malmfält till Wenern, som från samma sjös strand till skogsbygden. BO Brännvinsbränning idkades 1858 vid 13 större bränneriet', samtliga spridda1 i hela Westgötadelen af länet, med undantag af 1 i Amål till belopp af 205633 kannor, hvarförutan vid 253 småpannor tillverkades omkring 180,000 kannor.
Det lärer icke kunna bestridas, att den jernväg, om hvars understödjande nu är fråga, bör ställas i främsta rummet bland de vid denna Riksdag understödda jernvägsanläggningar, med undantag af GefleDala-vägen, ty bibanan från Börås till vestra stambanan upfyller alla de vilkor, som man upställt för låneunderstöd från Statens sida. Förhållandet med trafiken från Borås är så utredt, att derom ej behöfs vidare ordas. Den som känner denna trakt, hvilket jag för min del gör, vet, att det egentligen är fyra stora stråkvägar från och till Borås, hvarå råder en ganska stor trafik, nemi. från Borås till Götheborg, till Halland, till Skaraborgs län och till Jönköpings län. Man känner också, huru svåra dessa vägar äro, och huru mycken förbättring kommunikationerna derföre tarfva. K. M. har yttrat, att man från Statens sida företrädesvis bör understödja anläggningen af sådana bibanor, som stå i sammanhang med stambanorna. Äfven detta vilkor är upfyldt. Att ingå i vederläggning af en sådan motivering, som Frih. Klinkowström gjort, vore att, enligt mitt omdöme, onödigtvis pröfva R. o. Ad:s tålamod. En annan talare har såsom ett hufvudskäl anfört, att man icke bör hopa alltför m_ycket arbete i en och samma provins, och Frih. Cederström har tillagt, att sådant skulle leda till stort mehn för landtbruket. Jag ber att få fästa desse värde ledamöters upmärksamhet derpå, att vid den tid, då arbetet å Boråsbanan skulle börjas, har arbetet å stambanan i den angränsande trakten redan uphört, ty denna bana hinner i år till Falköping och nästa år till Götha kanal. Gr. Lagerbjelke har sagt, att det är omöjligt att nu beräkna, till huru mycket omkostnaden för det lån, sorn skulle uptagas, komme att upgå, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att intet bolag, som fått bidrag från Statens sida, upställt så stora garantier som Boråsbolaget. Utsk. uplyser, att en aktie-teckning af 853,000
Bilagor till protokollet den 27 Juni 1815 671 eller utkommit, hvarigenom den Staden Götheborgs Handlande af denna anstalt tillflytande förmån kunnat äfven komma alla andra Rikets handlande Invånare tillgodo: hafvandes likväl Utskottet derjemte föreskrifvit, att någon tillämpning af 106 och 107. §.§. Regerings-Formen i afseende på detta mål icke skulle äga rum, och i följe deraf någon ansvarighet å Stats-Rådets Ledamöter och den Föredragande icke yrkas. Af de sålunda utaf Constitutions-Utskottet bestämda gränsor för Anmärkningen, synes mig böra slutas, att den ej kan komma att innefatta annat, än 1 :o en enkel Anmälan, ej hinderlig för meddelandet af Décharge åt Stats-Rådet och de Föredragande; och 2 :o Utskottets motifver för denna blotta anmälan oåtföljd af beifrande, samt det ändamål Utskottet genom ett sådant tillvägagående åsyftar. Ehvad tanke jag, som var ur Staden frånvarande då i Utskottets Plenum anmärkningen blef besluten, kunde enskilt hysa om den bokstafliga formligheten af detta tillvägagående, tror jag likväl, att, när décharge icke Stats-Rådet förvägras, låter detsamma, sig, utan kränkning af Grundlagens anda, ehuru ur blotta billighets skäl, försvaras: och i alla fall är det min pligt, såsom Beredningens Ledamot, att stanna inom de gränsor Utskottet föreskrifvit. Under denna förutsättning, tager jag mig den friheten hemställa, om icke hos Utskottet kunde föreslås, till en början, att sjelfva Anmälan borde, helt och hållit i anseende till grund-dragen, och i det närmaste till ordalagen, blifva sådan, som jag den här ofvanföre upptagit; och dernäst, att densamma måtte åtföljas af ett Utlåtande utaf ungefärligen följande innehåll:
Den gamla sagan - — Ack, dess ord, de vuxit samman med vår nord, de aldrig bland oss glömmas, så långe än ett hjärta slår, så länge vinterföljs af vår, så länge ljung i blomma står och lyckodrömmar drömmas. Ett år har gått i skimmerglans — den vissnat har, den myrtenkrans, som prydde lockig hjässa,. Men friska kransar binda vi — i stämning drömmande och fri — af lingonris med blåklint i åt sagornas prinsessa! En svensk kuinna. * 1898 Pressen och sensationslystnaden. Ett instämmande. » ^ ^ p e k t a t o r s » — i n:r 29 af Idun uttryckta — leda vid de spaltlånga domstolsreferat, som våra tidningar bjuda sina läsare, delas nog af många. Det vore väl, om äfven den moraliska harm, han känner öfver det onda, som härutaf flyter — ett ondt, som sträcker sig vida utöfver, hvad han antyder — vore allmän, och om den kunde uppblossa till en sann rättfärdighets vrede, som toge sig ett omfattande och kraftfullt uttryck. Att våra dagliga tidningar föra en rättegångsoch polisafdelning, torde icke kunna undgås; ty på detta som på andra områ- den måste naturligtvis nyhetstidningarna hålla publiken å jour med hvad som händer. Att de däremot meddela utförliga domstolsreferat och närgående personliga detaljer, torde däremot icke vara nödvändigt, och tidningarna göra j u icke heller ' detta, då det icke gäller mera uppseendeväckande mål. Men äfven denna utförlighet och närgångenhet kunde möjligen försvaras, om tidningarna blott inskränkte sig till att omtala, hvad som verkligen hänät; men att de, som det händt, meddela ömtåliga familjedetaljer och göra äreröriga insinuationer, att de dramatisera, ja, rent af fantisera saker och ting, det är ovärdigt samt nedsättande såväl för dem själfva som för den allmänhet, åt hvilken de anrätta dessa retande smakbitar. Och ej ens våra tidningar af rang kunna tyvärr fritagas från synder i dessa afseenden. Ja, till och med en och annan af våra tidskrifter aktar icke ens för rof att använda den sortens lockbete för sin publik.
Bo, in. m. d.)_ anmälte fordran, hvar. ”af Jag (Kongl . Maj:t och Kronan) Scc. innehafvare varit, förr än Gäldenärens Ansökning, att ”få sin Egendom afstå (mig) kunnig blef (mig) ”(Kongl. Majit och Kronan) & c. sanfärdeligeij. ”och ingen annan tillhörer, och, på sätt de ingif - 492 Den g Augusti ”ingifne Handlingar treyisa, rigtig är: att den» !’na fordran således, hvarken efter utgifvet Recepisse, eller annat Qvitto är af mig ('Kongl. ”Majrt och Kronan) SCc. åtkommen, utan af ”(mig &e.) fulla penningar eller deras fulla ”värde derföre redeligen utgifne och utan svejt ”beräknade (blifvit redeligen beräknade), att ”samma fordran således hvarken till tredje mans ”förfång digtad är, ellar blifvit (mig) under ”hvad namn det vara må (mig vetterligen) ”godtgjord eller betald; att jag icke mer än ”Laglig renta under något sken uppburit, be”räknat, . eller i den fordrade summan inbegri”pit (icke mer än Laglig renta under något sken ”blifvit beräknad eller i fordran inbegripen) äfvensom att N. N. (så vidt mig kunnogt är.) å ’’berörde renta fulleligen fått till godo njuta de 9’af honom qvitterade uti 2. Art1, 6. §. l. moni, ?’af Bevillnings-Stadgan föreskrjfne Revillnings’’afdrag: Och detta är visst, så sant mig Gttd 5’hjelpe till Lif och Själ.”
Brännvinet är dock en inhemsk produet, hvaremot vinet trycker vår handelsvåg. Fåfängan och en veklig läckerhet beskatta landet genom denna utländska öfverflödsartikel, hvilken till betydlig del absorberar behållningen af vår dyrbaraste redbara exportvara, och hvilken, till öfvermått njuten, icke är mindre skadlig än brännvinet. Tullvärdet, som dock är ett under det verkliga mycket nedsatt värde, finnes för importerade viner, t. ex. för i832, sammanräknadt vara utfördt till en summa af icke mindre än 65o, i63 R:dr 12 sk. B:co. Köpmannen klagar öfver minskad förtjenst och något hvar vill finna sina inkomster otillräckliga; men det vin, som under omvexlande namn flödar vid anställda middagsmåltider, skulle gifva dementi åt de klagande, om ej en fåfänga, som besegrar alla betänkligheter, gjort ett sådant öfverflöd till nästan lag och behof. Detta för landet skadliga förhållande bör dock rättas, och tillfälle dertill erbjuder sig bäst, då för den lägre folkmassan man söker inskränka förtäringen af brännvin, och då bilJligheten synes fordra reciprocitet hos den bildade delen af nationen. En sådan afsigt torde i någon mån kunna vinnas genom lämplig förhöjning af tullen å inkommande viner. Fåfängen och öfverflödet böra företrädesvis beskattas. Den förmögne, eller den som vill passera derför, må, såsom förr, tillfredsställa sitt begär eller sin fåfänga^ men ett genom denna förhöjda tullafgift äfven betydligen förhöjdt pris på utländska viner måste dock hos den mindre bemedlade, omtänksamme och klokt beräknande hushållaren verka till inskränkning af deras bruk på samma grund, som fördyradt brännvin förmodas leda till en mindre consumtion af denna vara. Genom förhöjd tull ökas statsintraden; genom minskad införsel gynnas åter handelsvågen, och controll mot tullförsnillning bör vara lättare, hvad vin angår, än många andra varor.
Kunna Stånden icke komma öfverens om deras hvilande, så kommer sådant att anmälas hos Konungen; men om ett sålunda förkastadt förslag ger anleda, till något nytt i samma väg från enskild motionär, så är det naturligt, att detta, i fall det kommer att antagas, erfordrar K. M:s sanction. Så har jag föreställt mig frågan; och jag ville ifrån den åsigt, Hr Hjärne i principen uttryckt, i detaillen komma till ett helt annat resultat än han. Han har nemi. sagt, att Representationens organisation lägger hinder i vägen för en ändamålsenlig behandling af våra allm. ärenden. Om, hvad jag ingalunda vill bestrida, denna satts är sann, måste det vara vigtigt att på grundlagsenlig t sätt kunna förändra dessa hinderliga former; och om åter så är, är det obetänkt alt komma med grundlagsförslag, hvilka ännu mera hindra den af behofvet så högt påkallade reformen. Jag önskar altså, att vi må komma till sådana stadganden, som lätta framskridandet på reformernas bana, till dess omsider det hinderliga i formerna må finnas undanröjdt, att de stora samhällsangelägenheterna kunna handhafvas utan större och friare åsigter. Derföre önskar jag, att man snarare må lätta än försvåra möjligheten af grundlagsförändringar. I öfverensstämmelse med de åsigter, jag nu uttryckt, vågar jag framställa följande redaetionsförslag: 354 Den 19 Februari f. m. Inkommer — riksdag. Göras åter anmärkn:r, som Lindra förslagets antagande, gånge som i 56 § stadgadt är, och åligge Constit.Utsk. att med ett nytt utlåt, inkomma. Blifva då 3:ne Stånd om beslutet ense, hvile förslaget, som ofvan sagdt är; men skulle skiljaktiga beslut fattas, sammanjemnke Utsk. de särskilda meningarna i möjligaste måtto till ett helt förslag, hvaröfver Stånden ytterligare besluta. Kunna ändock icke minst 3:ne
Ersättnings-, försäljningsoch anmärk nings-medel m. fl. diverse inkomster Balans till påföljande året: Balans frän föregående året: Skulder, upptagna inom linien, - Utgifter: Hufvudoch reserv-förråden Belägringsoch positions-artilleriet Fästnings-artilleriet Artilleri-regementena Fyrverkare-corpsen Artilleriet i allmänhet Infanterioch Kavalleri-regementena samt Beväringsmanskapet Gottlands försvarsverk - Kruttillverkningen - Artilleri-läroverket å Marieberg Carlshamns kastell Utbetalning utom stat Af försäljningsmedel Försträckning emot ersättning Diverse utgifter Alföres indelta räntornas [debiterade värde Balans till påföljande året: Debet. Balans från föregående året: Kontant behållning — 1— Förskott, upptagna inom linien, — Uppbörd: Statsanslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, ... Arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medel — Diverse inkomster Balans till påföljande året.: Skulder, upptagna inom linien, >—- Ar 1§5«. Credit. Balans från föregående året: Skulder, upptagna inom linien, Utgifter: Fästningsbyggnad — Af arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medlen Kommendantskaps - utgifter Reseoch traktaments-kostnader Stall för Lifgardet till häst Gardesregementenas kasernbyggnader Diverse utgifter Balans till påföljande året: Bilaga Litt. H. till 1853 års Revisionsberättelse, angående Statsverket, sid. 51. c) Utredning-s(Intendents) afdelningen. Debet. Balans från föregående året: Kontant behållning Förskott, antecknade inom linien, Uppbörd: Statsanslag enligt Kongl. Maj:ts stat Indelta Arméens utredning Auktionsmedel Aterburna förskottsmedel Ersättning för kontanta försträckningar Dito för utlemnade persedlar Dito för kostnader utom stat Diverse inkomster — Balans till påföljande året: Skulder, balanserade inom linien, Ar fS50. Balans frän föregående året.:
Man har sagt, att det ej vöre mer» ärt tvenne sätt, hvarpå en JustitiasOmbudsman kunde afgå, nemligen död eller afsägelse. Jag vilt då nämna ett tredje, nemligen sinnessvaghet, ehuru ingendera delen ägt rum, afgång från embetet likväl måste ske. Man har nu anmärkt att i början af Riksdagen före valet ingen Suppleant funnes. Jag har förut yttrat samma mening; roen vill påminna mig, att den då bestriddes. Friherre Cederström har redan utvecklat detta ämne; äfvensom att då med valet borde förhållas enligt 97 §. Deruti instämmer jag fullko mligen, Den 25 Oclober j. m. Herr Ilammarjkj6ld, Lorenzo \ DI frågan nu ytterligare blifvit lagd på bordet, vill jag ej yttra mig i hufvudsaken, utan blott anmärka, det jag finner de senare Talarne riktigt hafva stridt om Påfvens skägg, enär Herr Hjerta i sitt yttrande så tydligt visat, att ingen ny LagbeBtämmelse behöfves , utan att alla nya tillägg och förändringar blott inveckla målet , och göra stadgandet mera otydligt. Herr Grefven och LandtMarJkcilken yttrade, att den af flere Ledamöter Framställde begäran , att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum , icke kunde, enligt 49 §. Riksdagsordningen, förvägras. Föredrogs å nyo Herr von Hartmansdorff* August , den 9 dennes förmiddagen på bordet lagde motion , angående föreslagne ändringar i 25 och 26 §. §. uti Instructionen för Riksens Ständers Justitieombudsman. Herr von Hohenhaufen , Michaél, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o I.) Herr Hjerta, Guftaf '• Jag förenar mig till alla delar med Herr von Hohenhausen , och anhåller endast att mitt yttrande , då Herr von Hartmansdorff* motion upplästes s måtte fä till Utskottet åtfölja.
Då handtverkerierne innebära, att hvarje idkare må kunna göra allt hvad som hörer till ett fullständigt eller färdigt arbete, eller att hålla det någorlunda samladt, så åsyftar, såsom bekant är, fabriksrörelsen, att i möjligaste måtto dela arbetet, så att hvar person blott förfärdigar en liten del af det hela. Då handtverkaren följakteligen med ett ringa förlag eller äfven med blottaj verktygen har nog för sin bergning! så är det för fabriksarhetarne icke möjligt att.xui - Den 30 Augusti J. m. ' 553 na den, om de icke äga en gemensam förläggare. Dertill fordras capital; den, sorn äger detta, gör sig sjelfständig, men deremot ingen af fabriksarbetarne för sig, emedan ett halfgjordt arbete icke är afsättligt och följakteligen ieke gifver någon sjelfständighet åt tillverkaren. Om man söker upphäfva handtverkerierna, så upphäfver man äfven sjelfständigheten hos handtverkarne eller största delen af JJorgerskapet. Följden måste öfverallt blifva den, att fabriksarbetarne utsugas af capitalister, som ofia icke en gång förstå handtverken, att de egenteliga glöjdeidkarne icke kunna sätta hushåll eller gifta sig eller svara emot hvad man menar med sjelfständige Representanter , af samhällets varuförädlande medlemmar. Är således handtverkeriernas bestånd nödigt för BorgareStåndets qberoende, och äro Skrå-inrättningarne, såsom jag tror, nödiga för handtverkens vård och förkofran, så äro de äfven nödige för BorgareStåndets fortfarande, såsom en sjelfständig del af Riksens Ständer, Rå samma eller 20 sidan, säga Utskotten, att Skrå inrättningar ne icke erbjuda den inträdande näringsidkaren några andra fördelar, än forn öfvervägas af honom ålagde utgifter, eller forn genom de, icke utan Jkäl öjverklagude gejälls vandringar ne, jörananleda till landets betungande. Hvad först beträffar det, att
På sådant sätt kan då visserligen lagens syftemål, att genom förrnynderskapet vårda slösarens egendom emot hans egen vilja, någon gång gäckas; och häremot gifvas ej andra försigtighetsmått, än som ytterst bero af långifvares och låntagares samveten, och äro desamma, hvilka i allmänhet skydda mot bedrägerier af enahanda art. Men häraf blir följden ingen annan, än att uppnåendet af lagens afsigter är hvarken mer eller mindre i detta, än i så många andra fall, försäkradt; och tvifvelsutan måste man äfven här nöja sig att för dessa afsigter vinna, hvad som utan rättsförnärmelse kan vinnas. Af allt, hvad härvid måste försakas, är dock säkerligen ingenting mindre beklagansvärdt, än den skada för slösaren sjelf (eller hans förmodade arfvingar), som någon gång hans förmyndare kan misslyckas att afböja emot slösarens egen vilja. Att härutinnan understödja förmyndarens bemödande, på bekostnad af fordringsägares lagliga rätt, hade af lagstiftaren icke varit välbetänkt. 15. Något mindre enkel är troligen den rättsfråga, som utgör föremålet för ett af Kongl. Majit med Dess Högsta Domstol beslutet, den 12 Februari 1851 gifvet utslag, hvarigenom 1 kap. 4 § Utsökn.-b. tillämpas på jordägares företag att nedrifva ett på hans jord utan hans lof uppfördt hus. Men frågan är dock ofelbart af mer än vanligt interesse; och jag har således trott den icke böra lemnäs utan uppmärksamhet.
Herr Klas har skickat dem bud på bud, och bjuder dem nedlägga vapnen och lofvar förlåtelse, blott de hädanefter vilja hålla sig stilla, men de bli allt mera förmätna och tro att han är rädd för dem. Ja Gud sig förbarme! Ja rädd skulle han vara!" En stund sednare inträdde herr Erik hos ståthållaren, som tagit qvarter på Ilmola prestgård. Fleming gick fram och åter med stora steg. "God afton, herr Erik, intet nytt? Ännu intet bud om underkastelse från bönderna?" "Intet." "Nå så må herren förbarma sig öfver de arma nötena, ty nu kan jag det ej mera. Och dock vore det hederligare att få vända sig emot den förrädiske hertigen och klappa krontankarne ur honom. Dock hvad lönar sig prat." Fleming meddelade nu åt herr Erik åtskilliga order för morgondagen, och sedan allt det vigtigaste var aftaladt, berättade herr Erik om det budskap, han ifrån sin fru hade erhållit. "För böfveln", sade Fleming skrattande, "tre käringar i en stuga, det är mer än en ärlig krigsman kan stå emot." "Slå dock icke varningen alldeles i vädret. Nog veten J, herr Klas, huru ofta man säger att de österbottniske trolla lifvet af folk och fä, och sällan är ändå så stor rök utan eld. Akta er för allehanda okändt folk, och gerna kunnen J ju hålla edra hårstrån inom egen mössa." "Käre herr Erik, icke ta de österbottniske så lätt lifvet af mig, nog är jag dem för seg. Icke vore det heller nu tid på för mig att dö, ty jag tror att jag dock kan göra min konung och herre nytta på den plats, der han ställt mig, och visst skall jag bjuda till att stå på hans rätt, emot hans furstliga onåde." Klar och kall uppgick vinterdagen öfver nejden. Klubbehären stod uppställd. Israel Larson, ehuru af hertigen lärd att anföra bönderne, egde dertill hvarken mod eller kunskaper, och öfvergaf saken innan ännu slaget ens var börjadt. Ingen förstod att befalla, ingen visste lyda.