Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett annat sådant mål, uti hvilket jag kan visa landshöfdingen original-reso!ution*af den i3 Mars 1822 angrde ett dylikt kyrkohemman, hvilket Bengt Gudmundsson eller någon af hans slägt innehar, är af enahanda upphof. Det är således blott en förevändning alt åboerne icke skulle sjelfve vara behörige alt föra talan ; ty åboen behofver ju blott underlåta att betala städja, då han blir stämd och således får tillfälle att såsom svarande bevisa de förmenta anspråk, hvilka han ej anses berättigad att såsom kärande framföra. För åboerne är det visserligen beqvämt alt icke behöfva sjelfve utföra sin sak eller äfventyra några rättegångskostnader, utan låta Kronan vidkännas både besväret och kostnaden, äfvensom det alltid är förmånligt för åboerne, i händelse Kronan vinner, att för 10 års räntor, som kanske utgöra en procent af hemmanets värde, erhålla ett hemman af kanske 3ooo r:drs värde, då det deremot är hardt för kyrkorna att mista de hemman, genom hvilkas afkastning de underhållas. I samma ögonblick kvrkohemmanen icke längre finnas för att underhålla kyrkor och skolor i Halland, hvilka blifvit grundade på deras afkastning, så måste församlingarne sjelfve utgöra de afgifter, som dertill erfordras. För Kronan kunna icke riksdagsmän från Halland vara kärare än innevånarns i allmänhet eller sjelfva committenlerne. Det är klart att Kronan framför allt måste afse alt lemna den ena undersåten lika ofredad sorn den Den j November e. m. 183 andra; men det skulle Kronan icke göra, om hon uppträdde såsom part för den ena undersåten mot den andra. Jag kan således icke annat än afstyrka den åtgärd, som Utsk. föreslagit, och anhåller derföre att R. o. Ad. måtte afslå betänkandet. Frih. Gederström, Jacob: Jag ber först alt få rätta ett misstag af den sista värda talaren, som påstod att Adrian Tripp köpte til 1 frälse åtskilliga Halländska hemman. Han fick dem i förpantning af Drottning Kjerstin under frälsemannarätt, ehuru hemmanen icke voro af frälsenalur.
Vid uppläsningen af delta förslag till gemensam tanka, trodde jag mig finna inryckta åtskilliga meningar, hvilka blott innebära en individuel öfvertygelse, alldenstund till och med ordet jag der förekom. Måhända torde Gr. Anckarsvärd finna skäl att utesluta något af hvad som nu är uppläst, hvarefter discussionen kunde få börja ronde del öfriga. Gr. Frölich, David: Endast hållande mig till den anmärkn. som af Frih. Palmstjerna blifvit gjord, får jag säga, det äfven jag, vid uppläsningen af Gr. Anckarsvärds förslag, fästade mig vid ett sådant uttryck, men alt jag fann det ligga uti en mellanmening, som Gr. Anckarsvärd säkert sjelf finner nödvändigt att helt och hållet borttaga. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag medgifver alltför gerna denna rättelse, helst jag icke kan annat än erkänna anmärkn:s riktighet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida meningen vore att ur förslaget utesluta följande såsom motiv intagna mening: ”Om bevillningsbeloppet så afmätes, att under denna valrätt inbegripes allt hvad. som med rätta kan få namn af högre förmögenhet, sjelfständighet och bildning, beredes derigenom den enda fullt tillförlitliga garanti mot den temmeligen allmänt (och jag medger det äfven af mig) befarade vådan deraf, att nyssnämnde qvalilicationer möjligtvis skulle kunna någon gång frän representationen alldeles uteslutas”. Gr. Frölich: Det vore blott den mellanmening ”jag medgifver det”, som efter min åsigt borde komma att utgå. Den 11 Mars f. m. 95 Sedan härefter den ifrågavar. rättelsen blifvit af Gr. Anckarsvärd verkställd på det sätt, alt endast de uti den af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nyss uppläste mening förekommande orden ”och jag medger det äfven af mig” uteslötos, och förslaget i öfrigt lemnades oförändradt, blef det sålunda rättade förslaget ånyo uppläst. Gr. Frölich: Jag börjar med att förklara min verkliga tillfredsställelse, blandad med någon förundran öfver, alt omsider finna Gr.
Nar jag, lika med den wärdige Ledamoten,' som nyst talat, frånskiljer det anseende förcwarande Betänkande wunnit genom framställningssättet af en lycklig penna, äfwen som de uppgjorde Calculer, hwilka jag icke warit i tillfälle genomgå, men wid en allmän öfwersigt, synas fotade pa Hypotheser och Suppositioner, torde, efter mitt satt att se, hufwudsakeliga uppmärksamheten wid sragan om LandtTullarncs atev införande böra fästas dera: 1:0. Om de sa allmänt yrkade olägenheter af Landt-Tulls - L07S Den Z-> Julik. afgifts erläggande arv sa stora och oöfwerwinncrliga, att hwarse Skattstvldig i hela Riket bör kunna gifwa en femtedels tillökning i den blifwande Allmänna Bcwillningen, blott och allenast för attbliswa stiljd ifrån denna förmenta olägenhet? Om icke de ölwerklagade vlägenheterne, hwilka bestå uti lids-uppehåll wld Tullarne, ändock blifwa nästan enahanda, enär visitationer och förpatzningar, i anseende till den fortfarande Inrikes bewakningen, icke kunna upphöra: Och z:o. Om de misibruk, som i synnerhet skulle kunna föröfwas wid visitationer, undanrödjas och förswinua dymedelst, akt ingen aftullning är med visitationen förenad.
Jag tror visserligen att GothaCanal kan vara mycket nyttig, men den är overkställbar, äfven om dertill åtginge flere Secler, Af detta skäl anhåller iag, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade göra proposition till atslag å Utskottets Betänkande, Herr af Wirsén, Carl Johan, upplä' ste följande; Vid detta tillfälle, då den vjgtiga frågan om GöthaCanaf till afgörande hos Ridder* skåpet och Adeln förekommer, skulle jag så mycket mera anse mig fela mot min Medhorgsmanna pligt, derest jag icke bröt en hittills iakttagen tystnad, 60m jag Haft ti II*. fälle att äfven inför den autoritet, hvars omdöme vi sammanstämmande erkänna, derom förut få yttra min öfvertygelse med samma upprigtighet som i detta ögonblick dictexar mitt anförande; Uppfostrad för Försvarsverket till sjöss, tjenstgörande vid Flottan frän Skeppsgosse Den 29 Juli e, m. >435 i 30 ars tid, och tid efter annan Befälhaf* vars lör mindre och större delar af Skär» gäidsEscadrsn, så väl under fred sorn i krig pä Rikets särskilda kuster; vågar jag icke, hvarken af egenkärlek, eller förhastande, eller enskilta afVigter, att falla ett omdöme om nyttan af GothaCanal utom i afseende på Rikets kustförsvar: till denria del af ämnet inskränker jag mig,. Är det ett factum att Sbärgårdsflottor å'ro nödvändiga för detta Jlrkes försvar, så blir det äfven en avedeysäglighet, afl deras hastiga och säkra förflyttande från den ena gränsen tili den andra utgör en så vigtig fördel, att Rikets sjelfbestånd derpå kan hvila. Betraktas
Men man frågar sig, om ej han % sin sida förbiser, att vi äro icke blott naturväsen, utan också andeväsen, begåfvade med vilja och karaktär, samt att vi, som sådana, hafva kraf och förpligtelser afven gent emot vår egen natur, hvilken vi, liksom männen, äro ämnade att i viss mån beherska, icke blott lyda. Man frågar sig vidare, om det kan vara detta förbiseende, soni gör, att dr. H. tagit sin uppgift nastan som en diagnos, m. a. o., att, hans skildring af qvinnans naturlif ar nastan en sjukdomsbeskrifning, hvari svaghetssymptomen och deras verkan p % sjalslifvet betraktas såsom gifna och oundvikliga. Afven herr pastor F ~ r d e n gör några, ehuru svagare, medgifvanden åt tidens fordringar. Han yttrar dessutom många djupa och vackra tankar, hvilka äro val varda att taga vara på, helst de, hvilka Iita .sig lika val tillämpa p % vår uppfattning som p % hans egen. Så säger han i sin protest mot upphafvandet af akta makars egendomsgemenskap: wAgfe-kjerleheden er jo i s&amp; selv et Samete&gt;. Ja visserligen, l Biskop G. Johanssons helsning till Kuopio stifts presterskap i bih. till Missionstidning för Finland 1885, n: is 8 och g. ' Framtidsbilder af Dngny. ' men det är frivilligt och får deraf sitt varde. I fråga om hustruns underdånighetsförhållande säger han, med en liten omskrifning af bibelns ord, att &gt;mannen skall vara hufvudet, qvinnan hjcrtat i aktenskapet,. Ordet klingar s i vackert, att man ar fiirdig att obetingadt upptaga det, tills man märker att fört11 h9r skapar ett nytt: sSiireir.:. af langt farligare beskafienhet an det juritliska - en boskilnad af äktenskapets allra dyrbaraste tillgingar, iisyftande att göra k21-IPREII till hustruns ensak, fiirsfcindet till manrzms.
På hvart och ett ställe erlägges tull för hvad lastadi blifvit; men Skeppsumgälderne betalas till fullo endast på första inlastningsstället, derom bevis på passet meddelas; samt 8:0 att i Förslagets 24 §• må intagas den föreskrift, att Svenska Fartyg, utom de der redan uppräknade Skeppsförnödenheter, äfven må intaga i famn ved för hvarje 20 Läster af Fartygets drägtighet och derunder. TU. Slutligen hafva ock anmärkningar blifvit gjorde emot Ulskottets beräkning af den utaf Tullbevillningen inflytande inkomsten, nemligen: af Herr Grefve Posse, att, ehuru lian hoppades alt Tullinkomsten skulle komma att uppgå till 3 millioner Rxlr, vore det likväl icke försigtigt att 1 sina beräk - 44 Bevilln.-Utsfcottets Utlåtande IV.-o 4-5- niiigar spänna bågen ända lill maximum, och conjuncturer kunde inträffa, som verka minskning; samt af Herr Domprosten Heurlin, att Utskottet, vid uppgörandet af calculen öfver tullinlraden, icke måtte låta sig förbländas af hoppet om för stora inkomster, så att en Statsbrist uppkommc. Utskottet, som för sin del förmodar att, vid Rikets Höglofl. Ständers slutliga afgörande af Tuil-Bevillningsfrågan, åtskillige förändringar emot hvad Utskottets förslag innehåller komma att ega rum, bär icke ansett af nöden ätt nu uppgöra en förnyad beräkning, stödd på de beslut Utskottet fattat, hvilken endast skulle hafva fördröjt återremissens behöriga handläggning nied den skyndsamhet, som önskats och dock icke lemnat något tillförlitligt resultat, utan förbehåller sig att framdeles, sedan Rikets Höglofl. Ständers beslut i detta afseende äro fattade, med utlåtande i ämnet inkomma. Hvad Utskottet sålunda tillstyrkt och föreslagit varder, jemte åtskillige Ledamöters reservationer, Rikets Höglofl. Städers pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 19 November 1834- Reservationer.
Hvad Stats-kontoret sålunda hemställt och tillstyrkt bar Kongl. Majit, jerrdikt Dess den 19 Oktober nästlidet år till bemälde embetsverk afiåtna nådiga Bref, behagat angående den föreslagna personalen gilla och fastställa saint i afseende på lönebeloppen godkänt desamma, ined endast den förändring, att för tjänstemännen i 2:dra och 3:dje graderna lönerna må uppföras, för de förre till 1,000 R:dr och för de sednare till 1,600 R:dr, samt skillnaden anvisas att utgå såsom arfvoden, hvarjemte Kongl. Majit, ehuru fullständig tillämpning af Stats-kontorets nya stat, icke kunde ega rum förr, än Rikets Ständer inedgifvit öfverllvttning till staten af det till fyllnad i allöningsanslaget erforderliga belopp, likväl, på det att den nya organisationen, forså vidt sådant, med användande af redan anvisade och till Kongl. Majlis disposition för detta ändamål ställda anslag, läte sig göra, matte kunna tilivägabringas, pröfvat skäligt i nåder förordna, att nämnde stat skulle, i fråga om verkets organisation och personalens reglerande, från och med innevarande års början tillämpas till den del ocb i den ordning, som hinder derför icke möter af redan befintliga, med fullmakt försedde embetsocb tjenstemäns samt hetjentes rätt att vid,innohafvande tjenster och löneförmåner varda bibehållna samt med iakttagande dervid 8 Siats-Utskottets Utlåtande, M 88. tillika, att, i afbidan af Rikets Ständers beslut och intill dess Kongl. Maj:t derom vidare förordnat, någon förändring med magazins-departementets embelsoch tjenstemän samt vaktbetjening jemte deras aflönings-anslag, äfvensom med den Notariebefattning, för hvilken Rikets Ständer beviljat serskilt anslag, så länge nuvarande statsreglering giiller, icke borde ega rum.
Den 17 Juli. e. m, af Betänkandet torde ?ga rum, utbeder jag mig få nämna, att då fråga förevar om löner för 2:ne Notarier och en CanzJist inom Svea HofRält, körn äfven i betraktande lön för en Fiscal. FiscalsExpedition är ganska vidlyftig och åtföljd af mycket besvär. Svea HofRätts Jurisdiction blifver, enligt vid denna Riksdag fattadt beslut, ökad med Wermland. Dessa skäl synas tala för ett sådant löne-anslag: och om Betänkandet återremitteras, anhåller jag ödmjukast att denna anmärkning får medfölja.. Herr Tahlman, Otto Fredrih: Lika med de värda talare som yrkat nytt anslag af 2:ne Assessors-Löner för Götha HofRätt» anser äfven jag detta böra blifva en oundviklig följd af Riksens Ständers redan fattade beslut om nämnde HofRätts förändrade organisation. Men Högloft. Ridderskapet och Adeln torde dock tillåta mig vördsamt nämna, hvarföre icke Statsutskottet kunnat uppföra ifrågavarande 2:ne Löner. I den Nådiga Proposition som i Mars månad till StatsUtskottetankom,nämner Kongl. Maj:t blott upplysningsvis sin Nådiga afsigt vara, att om behofvet af flera Ledamöter i Götha HofRätt höra Dess Hogsta Domstol, samt särskild proposition derom afgifva. I April månad har ock en sådan Nådig Proposition från Kongl. Maj:t till Riksens Ständer ankommit, hvilken, till J)en 1,7 e• Lagutskottet remitterad, har röranledt till beslut om tillökning af 2;ne Ledamöter i Gotha HofRätt. StatsUtfkottet, som häraf icke fått del, har ej kunnat uppföra Löner för Embeten Som icke varit beslutade, och. om hvilkas behöflighet det icke tillhört StatsUtskottet att utlåta sig. Imellertid torde Höglofl. Ridderskapet och Adeln linna, att löneanslag bör göras för dessa 2:ne tillökade Embeten, men hvilket jag anser kunna ske utan hinder af bifall till förevarande Stat^Reglering, som egentligen är blott en uppställning eller sammandragna resultatet af förut fattade beslut.
Majit borde anhållas, ad Kongl. Majit tacktes i Nåder lota anställa undersökning, så väl om uppkomsten af den serskilde Städer beviljade Tolag, som ock om de vid dess beviljande fästade vilkor oell ändamål , samt huru de Bartima genom Tolagstnedlens användande uppfyllas , för att vid nästkommande Riksdag kunna R ikets Ständer föreläggas ; och skulle de respective Med Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att förena gig om beslutet af ofvanberörde underdåniga Skrifvelse. S. D. Efter förnyad föredragning af förstärkta Stats Utskottets Memorial , N:o 371 , angående Stora Sjötulls - Bevillningen , blef detsamma till Bevillnings-Utskottet rernitteradt till behörigt iakttagande. S. D. Då nu å nyo föredrogs Sfats-Utskottets Utlåtande, Nio 5yo , i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N.o 278, i frågan »m upphörande af Nyeds Sockens Bergslagsfiihet , blef nämnde Utlåtande af Preste-Ståndet, som vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut , afslaget. t S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconornie - Utskottets Utlåtande, N:o 174, i anledning af väckta Prot. Utdrag dan 22 Januarii 1830. 107 frågor om förändringar i Befordrings - Lagarne. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskoitets Utlåtande, N:o 56o , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial, N:o 280, rörande Creditiven enligt 63 §. Regerings-Formen, blef nämnde Utlåtande af Preste-Ståndet , som vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut , till Handlingarne lagdt. S D.
FrAgans vidare behandling af vederbörligt utskott, samt dess slutliga lösning inom kamrame, skall ' tvifvelsutan af såväl vänner som motstandare följas med intresse. - E n annano kongl. proposition, om skydd för arbetare mot yrkesfara, torde iifven komma att väcka uppmarksam.het och deltagande, helst som dermed förbindes frågan om an.st&amp;llande af sakkunnige ininspektörer. Det vore önskvardt att för kvinnors och barns fabriksarbete, särskild kvinlig inspektion blefve införd, s&amp; som exempelvis i Frankrike redan eger rum. Fredrika-Bremer-Förbundets meddelanden: H. Drottningen har till Fredrika-Bremer-Förbundets yrkesoch studiestipendiefond öfverlemnat en gAfva af 300 kr. Arbetsområden för kvinnor. Undervisning. Forts. Utbildning för lt6rarinne-kallet i allmanhet vinnes vid högskolorna, Högre l~rarinneseminarium samt folkoch sm&amp;skolelärarinneseminarierna. Lararinnor för dofstumma, blinda och idioter? f8 vanligen genonig8 sarskild 18rokurs vid de olika anstalterna. Tecknings.och slöjdliirarinnor kunna vinna utbildning, dels vid Tekniska skolan i Stockholm, dels vid enskilda larokurser. Gymnastiklärarinnor hafva att genomg8 Gymnastiska Centralinstitutet, (se Dagnys förra hiifte.) a) För aflaggande af JilosoJie kandidate~amen vid n8gon af hagskolorna beriiknas vanligen en tid af 2 A 3 ar, samt för filosofie licesatiatexanaelas atlaggande 3 h 4 Ar. För den som vill promoveras till filosoJie doktor fordras dessutom att skrifva en afhandling och offentligt försvara densamma. Sthal filosofie kandidat som filosofie licentiat eller filosofie doktor, som vill vinna anstallning vid statens ltlroverk, mAste tlfven genomg8 eu profhskurs vid de statens allrntlnna läroverk, der en shdan profiirskurs &amp; r anordnad (f. n. i Stockholm, Upsala och Lund).
Uti hvilket utslag de sålunda sakfällde hos Kongl. Majit i underdånighet sökt ändring, eller ock att af nåd varda från dem ådömde ansvarsoch ersättningsskyldighet befriade. Häröfver har Kongl. Majit med Dess Högsta Domstol beslutat och under den 13 April 1840 meddelat nådigt Utslag af innehåll, att ehuru, hvad först anginge Fanjunkaren Stoltenburg, Gardisterne Hallbergs och Ågrens vittnesmål icke kunde tilläggas vitsord i fråga om beskaffenheten af de ordres, Stoltenburg skall, vid öfverklagade tillfället, till patrullmanskapet och deribland äfven bemälde Hallberg och Ågren utdelat, funne Kongl. Majit likväl, med afseende på hvad i målet för öfrigt förekommit, icke skäl att i KrigsHofRättens utslag, i hvad det rörde Stoltenburg, göra ändring; äfvensom beträffande Korporalerne Almqvist och Richenberg samma utslag blefve faststäldt; med förpligtelse tillika för de sakfällde att 20 - gemensamt ersatta Svarfvarne Wedenberg och Ullström hvad till lösen af Kongl. Maj:ts Utslag åtginge. Och vidkommande slutligen den sökta nåden, funne Kongl. Maj:t icke anledning att bevilja Stoltenburg någon mildring i hvad honom ådömdt blifvit; men af gunst och nåd ville KongL O 'O O Maj:t förskona Almqvist och Richenberg från den dem ålagda bestraffning af degradation och prygel, samt tillåta, att de i stället finge umgälla sin förbrytelse, hvar för sig, med en månads fängelse.
Frihm således ansett tull behöflig för jordbruket, och hemställt, huru det väl skulle kunna vara möjligt för den mindre jordbrukaren att till utlandet exportera sina obetydliga produkter. I detta afseende ber jag emellertid att få lemna den upplysning, att åtminstone inom det län, jag tilhör, flere mindre landtbrukare redan för sitt smör funnit vägen till England och deraf funnit sig mycket väl; och jag är öfvertygad, att i den mån mjölkhushållningen kommer att ordnas på ett mera rationeft sätt, och flere mindre jordbrukare slå sig tillsammans, skall denna export blifva allt mera fördelaktig. Jag vill nu ej längre upptaga R. o. Adrns tid, utan slutar med den förklaring, att jag anser orätt att åter belägga en vara med tull, som under 10 år varit derifrån fri; och yrkar jag således afslag å Utsk:ts förslag i denna punkt. Hr Tornerhjelm. Rudolf: Uti det stora fläskkriget, H. IV. 29 450 Den 23 April f. m. sorn under lördagens plenum här utkämpades, deltog jag icke. Jag följde emedlertid diskussionen med uppmärksamhet, och sökte deraf inhemta, huruvida vårt jordbruks bedröfliga ställning kan tillskrifvas den tullfrihet med afseende å landtmannavaror, som nu under 10 år egt rum. l)e skäl, som för en sådan åsigt blifvit andragne, haiva enligt min tanke blifvit på ett fullkomligt tillfredsställande salt vederlagde, och jag hyser den förtröstan att R. o. Ad:n ej skall låta af några skenfagra skäl locka sig att nu ej handla i konseqvens med det system, som i förevarande hänseende under 10 år varit följdt. Enligt min tanke är landtbrukets närvarande betryckta ställning att härleda från tiden 1857—1858. Tillgången på penningar var då ovanligt god, hvarför man inkastade sigpå alltför vidlvltiga spekulationer, utan att besinna, att man ej var tillräckligt kapitalstark för att möta den kommande tiden, då förhållandena kunde gestalta sig mindre fördelaktigt; och den kris, som häraf blifvit en följd, hade ingalunda kunnat förekommas genom tull på landtmannaprodukter.
I anledning af hvilken Motion Ilr Friherre Dubenj Carf yttrat, att, fastän samma förhållande, som det af Hr Silfverstolpe anförde, angtde Kohlräntortie inom Upsala Län, ägde ruin inora Westmanland, och det visserligen tycktes vara obilligt, att Bruksägare, hvilka vanligen i Bergslagen utgjorde den Comité, som bestämde Kohlpriserne, skulle bestämma till hvad belopp en i alla fall illa lönad individ skulle tjena för, då denne individen ej ägde rätt att uppsäga denna räntepersedel och sälja den till hvilken han behagade, en förändring härutinnan, ehuru önskvärd, likväl syntes stridande emot tle Privilegier, sqm från äldre tider voro visse Bruk lörbehållne. Af de handlingar, som vid pröfningen af förevarande fråga för Utskottet varit att tillgå, harinhemtats: att, genom Kådig Skrifvelse den 3 Kovember 1680, K. M:t anbefallt Landshöfdingen i Uppland , att, sedan emellan Oflicerarne, Rustningshållarne och Allmogen i Roslagen en Taxa. öfver den vanliga koldräutan salt blifvit, enligt hvilken denna ränta med 3 Betänk anden, N:o 228. 5og D.'r k:prnt Lästen betalas borde; så skulle af den nästkringgränsande Allmogen, till Norrtelje Factories fortsättning, 200 Läster Kohl lefvereras emot berörde pris, på det, såsom orden i den K. Skrilvelsen lyda, "derigenom , icke allenast Officerarne och Rustningshållarne sin betalning , utan ock Allmogen sin visse och säkre ålgång hafva måge.” År 1760 försåldes till Skatte det Kronan tillhörige Oriala, Bruk, ined underlydande Qvarn samt Kallboda eller Korsnäs Masugn, och, enligt det under den i3 Februarii berörde år, af K. KammarCollegium utfärdade Skattebref för Ryttmästaren John Jennings och Brukspatronen Robert Fuilaij, är vid detta köp A. ll.t och Kronan ultryckeligen förbehålletj ibland annat, i 4tde 1’uncten:
Birger år 1298 firade sitt bröllop med danska prinsessan Märta, ”Bade man hörde ok man saa Pipara, Bombare ok Trumpara.” År 1302 vid Birgers kröning och hertig Waldemars förmälning i Söderköping heter det: ”Tha saa man för konungen fara Pipara, Bombare ok Trumpara, Swa lato the thera Pipara gaa Langt för än man them saa. The gärande fingo ther dyra hafvor Örs ok gangare ok andra gåfvor, Kläde ok Sölf ok alla handa Swa at de foro gladi hem till landa. I anledning af Birgers och danska konungens ankomst till Fagradal 1304 skrifves: ”The gärande gick ther wäl i hand, Thera täckia ok rännevand Var brunt ok halfft Baldakin Ok dragit med ikorra skinn.” Vid hertigarnas bröllop i Oslo 1312 ”Var fröjd ok myckin glädie, The gärande fingo godh kläde Örs ok Gangare i goda lijt, Rikare foro the tädan än tijt.” Och då sedan hertigarna med sina brudar kommo till Lödöse i September s. å. heter det: ”Ther var af gärande myckit bang Af Örs, rusk ok myckit trang. Fidlare ok Pipare ok gärande heyt (person) Voro tijt kompne aff mongom landom. Man gaf them gods med bådom handom, Kläder ok Örs gaff man them Swa at the foro alla rijka hem.” Vid samma tillfälle gaf marskalken sin staf af klart silfver åt en gärande man. Likaledes voro vid konung Eriks af Pommern biläger i Lund 1406 ”pipare, basunare och allsköns leek.” Detsamma berättas om Carl Knutssons bröllop i Stockholm 1438 och der tillägges: ”A Gaturna var tha myckit trang Ok aff Lekara myckin bang”178.