Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den hemställan Utskotten föreslagit, synes mig vara desto lämpligare, som man funnit fortgången af undersökningarne i afseende på detta företag draga nog långt på tiden; och man Loide väl en gång göra slut derpå. Saken har redan varit å bane på flera Riksdagar, utan att man ännu kommit längre. För att påskynda slut, anser jag den af Utskotten föreslagna hemställan till Kongl. Majit behöflig, och tillstyrker derföre bifall å Utlåtandet. Herr Tham, Wolrath: Jag vill visserligen ej motsäga, att detta ämne är ganska vigtigt; men då man vet, att undersökningarne i afseende på den föreslagna sänkningen af Wenern fortgå under ledning af personer, som Kongl. Majit dertill förord - 170 Den 7 Maji f. m. nät, är jag ense med Friherre Anckarswärd deri, att den af Utskotten projecterade underdåniga hemställan till Kongl. Maj:t icke behöfves; och jag anhåller följaktligen att Utlåtandet måtte afslås. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Statsoch EkonomiUtskottens förevarande Utlåtande. Ropades Nej. Hvarefter, uppå af Hans Excellence framställd proposition, berörde Utlåtande blef af Ridderskapet och Adeln afslagit. Ånyo föredrogs och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 sistlidne April under N:o 9 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, om en bros uppförande på något afstånd från Qvicksunds Färjeställe. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 sistlidne April under N:o 10 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om anslag till förmon för UndervisningsVerken i Riket. Den 7 Maji f. m. 171 Friherre Anckar swärdj Carl Henrik:
Transport: 379,240 12 - 90 — Transport: 379,240: — inom Westerås län: för sänkning af 4 backar å allmänna landsvägen mellan Hånsjö gästgifvaregård i Thorstuna socken och härad samt staden Enköping R:dr 1,000: — hvaraf utbetalts 750 R:dr. för vägomläggning för undvikande af Horns backe inom Rytterns soc - ken af Snefringe härad » 1,660: — hvaraf utbetalts 1,000 R:dr. för anläggande af ny väg från Engelsbergs till Westanforss bruk » 14,700: — hvaraf utbetalts 5,000 R:dr. inom Gefleborgs län: för omläggning af vägen från gränsen af Undersviks socken till Trolle bron inom Jerfsö socken » 15,000: — hvaraf utbetalts 6,000 R:dr. inom Wester-Norrlands län: för landsvägens omläggning genom Selångers och Sättra socknar i Medelpad » 13,000: — hvaraf utbetalts 8,000 R:dr. inom Norrbottens län: för anläggningen af den del utaf vägen mellan Roknäs by i Piteå socken till Arvidsjaur i Piteå Lappmark, hvartill statsbidrag förut icke erhållits, eller emellan Aby eif i nyssnämnde och Boksele by i Arvidsjaur socken, » 25,400: — hvilket anslag sålunda fördelats, att l:o till utförande af väganläggningen mellan Boksele by i Arvidsjaurs socken och gränsen mot Piteå socken beviljats 12,100: — samt 2:0 för fortsättning och fullbordande af vägan» läggningen inom Piteå socken dels från Aby eif till Granliden, dels ock från sistnämnde ställe i rigtning mot Långträsk till den längd, som för omkring 2,580 R:dr kunde verkställas, 13,300: — ~ 25,400: — Summa R:dr 450,000:
Vid beräkning af skattskyldigs okända lefnadskostnader och slutar med orden: leinnar anledning lill beräkning af högre inkomst. Förslaget till Förordning angående Mantalsoch Skatt skrifning arnes förrättande. % 4. Med bifall till Utskottets hemställan, godkände Bidderskapel och Adeln redaktionen af §:ns Salje moment. § 5. •lista moni. bifölls, med uteslutande af den sista meningen: 11Dessutom skall det åligga husbonde all meddela uppgift angående beloppet af hvar och en af sina tjenar es löneförmåner, när detsamma öfver stiger 300 R:dr för dr.''1 2:dra mom. bifölls med den förändring, att efter de å andra raden förekommande orden: skall jemväl infördes orden: uppgifvas den taxering som sednast blifvit åsatt, samt att ordet uppgifvas i 4:de raden uteslöts. 5:dje mom. bifölls med borttagande af den sista meningen: ”Egare af utarrenderad eller uthyrd faslighet på landet skall jemväl uppgifva beloppet af det ärliga arrendet eller hyran för den utarrenderade eller uthyrda egendomen.''1 4:de mom. bifölls. 5:le mom. antogs sådant detsamma lydde uti förslaget i Betänkandet N:o 20. 6;te, Tule och 8:de momenten biföllos. Vid Utskottets yttrande i afseende å Riksdags-fullmäkligen Johan Lönns motion lät Hidderskapet och Adeln bero. § 8. Utskottets yttrande lades lill handlingarne. % iO• Utskottets hemställanden och redaktions-förslag biföllos. § 11. Utskottets första hemställan och förslag till lydelse af §:ns 6:le moment biföllos; och lät Ståndet bero vid Utskottets yttrande rörande 9:de momentet. Utskottets i slutet af sidan 54 och å sidan 55 gjorda hemställanden. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Då det blifvit anmärkt, att den af Utskottet föreslagne smidesfriheten skulle leda till kränkning af förut beviljade smides-privilegier, hvilka utgöra en af Lagarne hittills skyddad egendom i innehafvarens hand, får Utskottet erinra, att privilegier å smide icke egentligen annorlunda än till namnet existerat sedan år i8o3, då rättighet att anlägga och drifva jernbruk blef medgifven åt en hvar, som kunde framvisa de derföre föreskrifna vilkor, och den förut gällande beräkningen af resteller under-smide upphörde. Den förmon, som äfven sedermera varit förbehållen en del bruk att företrädesvis erhålla tackjern från vissa hyttor eller Bergslager, har jemväl upphört sedan tackjernshandeln genom i836 års Kongl. Förordning blifvit förklarad för fri. Det finnes således icke något rättsförhållande i egentlig mening att åberopa till hinder för smides-frihetens införande, och Utskottet kan icke inse, att, för de redan befintlige inrättningarnes skyddande emot en äfventyrlig rubbning af förhållanden, hvarpå de äro grundade, fordras någon större varsamhet, än den, som Utskottet sökt bereda genom förslaget att förändringen småningom införes under en bestämd tid af flere år; men, om ändamålet dermed skall vinnas, är det ovilkorligen nödvändigt att förhållandet nu bestämmes för hela öfvergångs-perioden, på det en hvar må, med full visshet derom, kunna bereda sig till öfvergång och sålunda afböja annars oundvikliga kännbara förluster; derföre Utskottet ingalunda kan dela den genom anmärkningarne framställde åsiglen, att bestämmelserna nu borde inskränkas till de första 5 åren och för den återstående tiden öfverlemnas åt blifvande Lagstiftare att derom reglementera. Af de i motsatt rigtning framställde anmärkningar, som åsyfta undanrödjande af de inskränkningar, Utskottet ansett böra qvarstå under den föBili. till RSt.
Maj:t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom: l:o att, då denna anläggning, ehuru, efter ali sannolikhet, redan från början vinstbringande, erfordrar en kostnad vida öfverstigande alla de enskilda krafter, som här kunde komma i f.åga att, för dess sammanskjutande af egna medel, tagas i anspråk, ' „Rikets Ständer, såsom enda utvägen att bereda möjlighet åt ett blifvande bolag att förskaffa sig anläggningskapitalet såsom lån emot låg ränta och årlig amortering, måtte lemna state‘ns garanti antingen under 20 år, räknadt ifrån den tid, då arbetet bevisligen tagit sin början, eller ock under 20 år från jernvägens fullbordande, i hvilket sednare fall likväl do beräknade frenne byggnadsårens räntor ä 5 procent, som, derest l.sta året 1,200,000 ndr, 2:dra året‘800,000 r:dr och 3:dje året 400,000 ndr komme alt utgå, sammanräknade utgjorde 280,000 r:dr, skulle tilläggas kostnadssumman, hvarefter å totalbeloppet, eller 2,680,000 ndr, staten garanterade 5 procent under berörde tid, nemligen för hvad, efter afdrag af drift och underhållskostnad, behållningen af rörelsen å banan, enligt afslutad och behörigen venficerad hufvudbok, årligen kunde komma att understiga fern procent, i förra fallet af anläggningskapitalet, 2,400,000 r:dr, och i det sednare af 2,680,000 r:dr, d. v. s. för hvad behållningen, efter nyssnämnda afdrag, årligen kunde understiga 120,000 r:dr, enligt »det förra alternativet, eller 134,000 r:dr enligt det sednaresamt 2\o Kongl. May.ls Nåd. Skrifvelse, A’:o TS. 9 2:o att del blifvande jernvägsbolaget måtte komma i åtnjutande af samina skattefrihet, som blifvit beviljad Götha kanalbolag och andra dvlika bolag.
Det är redan anmärkt att denna stadga tillkom under andra förhållanden och afser den pastorala behandlingen af villfarelser i religionen. Men då Utskottet slutligen anför att straffet (landsflykt) för ifrågavarande förbrytelse »på sednare åren icke kunnat tillämpas» (sednaste tillämpningen skedde år 1858), och förbrytelsen således de facto varit strafflös, det ock varit fullkomligt likgiltigt i hvilken myndighets hand åklagaremagten hvila! » så torde vara nog att för fullständighetens skull upprepa detta yttrande, utan att de anmärkningar, det föranleder, behöfva framställas. Haltlösheten af dessa skäl vederlägger Utskottets yttrande att man, före förändringen i Domkapitels-inrättningen, behöfde afvakta erfarenhetens vittnesbörd angående utöfningen af Domkapitlens ifrågavarande verksamhet, och att det vore angeläget att dessförinnan ej ur Domkapitlen aflägsna de Lektorer, som äro lekmän, — såsom skulle desse, hvilka ock äro medlemmar af Evangeliskt-Lutherska kyrkan, hafva andra intressen, än de öfrige Domkapitels-ledamöterne. Utskottet anser, i motsats emot hvad man förut ansett, att Lektorerne vid elementar-läroverken icke äro så upptagne af sin lärareverksamhet, att de ej kunde hinna daltaga i Domkapitlens göromål. Det är dock bekant, att Stadgan för rikets elementar-läroverk måst tilldela de Lektorer, som äro Domkapitcls-ledamöter, ett mindre antal undervisningstimmar än de öfrige, och att de Heste bland dem icke torde anse denna förminskning motsvara den tid, som upptages af dessa göromål, hvilka nu mera äro främmande för de flestas studier, håg, erfarenhet och kännedom af lagar och förhållanden. Man kan ock nu blifva ledamot af Domkapitel utan att hafva läst en rad i Kyrkolagen eller ens hafva sett denna lag. Helt annat är förhållandet med Theologie Lektorn, som vid stifts-städernas läroverk, möjligen med ett enda undantag, är eller blifver prebendarie, och för hvilken denna lag med dess tillämpning till större delen utgör tillämpningens sida af hans theologiska studier.
Proposition N:o ti2. i ekonotniskt och industrielt hänseende fördelaktigaste, emedan en handtering, som lår drifva* endast tidtals, icke kan framkalla eller bibehålla arbetares största möjliga konstfärdighet; emedan arbetets företagande hindras under den tidpunkt, då det, eller olika orters olika natur och handelsförhållanden, kari vara beqvämligast och fördelaktigast; emedan det kapital, som ligger uti den oftast ganska dyra redskapen, måste under en stor del af året vara dödt och utan afkastning; och emedan varans tillverkning mäste ske på en gång och hastigt, utan möjlighet att förutse huru pris och efterfrågan kunna komma att visa sig, då hon skal! allålas, — en omständighet, som kan, innan nasta tillverkning inträffar, framkalla antingen brist och oskäliga pris, eller ock underpris med deraf följande ölverdrifna spekulationer och vingleri. Utskottet ansåg emellertid, oaktadt vigten af dessa skäl, en tidsinskränkuing nödvändig i anseende lill de laror, som oinskränkt eller till och med lång bränningstid kunde medlöru under de i Sverige genom vanor och föregående författningar framkallade förhållanden. { sin ofvan åberopade nådiga Proposition uttalade Kongl. Maj-.t den åsigt, att farhågan för nämnda vådor icke vidare borde uppehålla tillämpningen af den för näringarne i allmänhet antagna grundsats af största möjliga frihet i deras utöfning, och medlen afl förekomma en öfverdrifven briinvinsfiilverkning icke sökas uti dess inskränkning genom sådana hinder, som för håde enskilde och Staten medföra förlust och olägenheter, hvarföre ork Kongl. Majit föreslog, att bränvinstiiiverkningen i större bränneri mätte tillåtas under hela den tid al äret, då tillverkning kan med största fördel bedrifva*. Detta förslag bifölls af Rikets Ständer endast så lill vida, att bränningstiden utsträcktes från två månader till fem, deraf tre på våren och två på hösten, med lippen rätt för hvarje tillverkare att utöfva handteringen under tre hvilka som helst af dessa fem månader. Om än de antydda olägenheterna genom denna utsträckning i någon mån afhjeiples, efteisiräfvar dock tillverkaren fortfarande den frihet, som hvarje annan näringsidkare åtnjuter.
N:o 7. emot en sådan blockad icke skulle kunna, utanen högst betydlig sjömakt, verkställas, om vägen genom Södra Stäket vore farbar, helst vid sådant förhållande en fiendtlig flotta, som vore bestämd att förhindra genomfarten af Stäket, antingen äfventyrade att, om den inträngde i den utanför Stäket varande Baggens fjerden, blifva instängd och afskuren från den öfriga styrkan, eller ock måste bevaka en sträcka af 14 sjömil, utsatt för stormar på en af klippor och grund tätt besådd redd; hvarjemte motionären uppgifvit, att den sträcka, som behöfde uppmuddras, utgjorde, om farleden ansåges böra vara 18 fot djup, omkring 1800 alnar, men, om den skulle blifva 24 fot djup, 2057 ainar. Af sådane skäl och då mätningar vid Stäket för det åsyftade ändamålets vinnande redan blifvit verkställde, bar motionären föreslagit: att medel till undersökning af kostnaderna för uppmuddringen vid Södra Stäket måtte anslås, och att Rikets Ständer måtte bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att åt en kunnig och erfaren person uppdroges att verkställa en noggrann undersökning i förenämnde hänseende, och derefter till Kongl. Maj:t ingifva ett detaljeradt förslag öfver kostnaden för uppmuddring af förenämnde Södra Stäket, hvilket förslag borde vid nästpåföljande Riksdag för Rikets Ständer framläggas. För den händelse, att detta förslag ej vunne bifall, har motionären framställt ett annat, eller att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet göra framställning om vigten af att för enskild person eller Bolag bereda möjligheten att företaga uppmuddringen af Stäket, och att åt den eller dem, som ett sådant företag sig åtoge, dels lån af staten på hilliga vilkor lemnades, dels rättighet beviljades att framdeles uppbära en viss afgift af de fartyg, som genom farleden passerade.
M 117. räknade bostad för en Kamererare (»Kastellan») vid Museum, enär Komiterade ansett inga andra lägenheter i byggnaden böra till bostäder användas, än några rum i källarevåningen åt portvakt och åt eldare vid värmapparaten, hvarföre Komiterade ock redan i underdånig skrifvelse den 19 April sistlidet år hos Kongl. Maj:t anhållit, att den tillämnade åtgärden för kamererarebostadens inrättande icke måtte komma till verkställighet; att, enligt förslå förslaget, den erforderliga kostnaden skulle utgöra följande belopp, nemligen : för inredning 180,046: 4. » målning » samlingarnes inflyttning » omgifningarnes ordnande, inberäknadt 70,400 R:dr för en quaibyggnad med trottoir utefter Ladugårdslandsviken från Skeppsholmsbron till Sillhofstomten, i händelse detta arbete icke blefve genom Stockholms stads föranstaltande och på dess bekostnad utfördt, hvartill komme dessa särskilda afgifter: för åtskilliga till Museibyggnadens invändiga fullbordan återstående gipsorneringsmed flera arbeten, uppgifna af Byggnads-chefen, Generalmajoren J. af Kléen, ett af Komiterade nedsatt belopp af för åskledare 4,180: 60. » vattenledning 11,328: 92. » ställningar och instrumentalier . 6,000: — till aflöning åt den arkitekt, som erhölie närmaste bestyret med att anskaffa och bringa till verkställighet hvad till de återstående arbetena hörer 5,000: — tili oförutsedda omkostnader 15,000: — till den med anledning af Kongl. Brefvet den 19 Juli 1850 utafStockholms stads Magistrat och Borgerskapets Äldste, enligt beslut den 3 Oktob er 1851, fordrade ersättning Transport 40,509: 52. 43,639: 56. 368,755: 55. Kongl. Maj:ts Nåd.
Blifver det åter gemensamt, kommer det sannolikt att skada. Jag har i dag besökt 2:ne af stadens fängelser och der funnit en fånge, som stulit en kaka bröd, värderad till 2 sk. Böterna, som utgöra 1 sk. för första resan och 2 för andra, äro visserligen lindriga, men brottet är icke heller serdeles stort. Skulle han nu för andra resan snatteri dömas till 2:ne månaders straffarbete, i synnerhet i sällskap med andra utlärda skälmar, tror jag icke att det skulle leda till hans förbättring, utan snarare försämring. Dessutom tager jag mig friheten nämna, att härigenom de dömdes antal till den grad kommer att ökas, att de nu befintliga fängelserna icke blifva tillräcklige. Gr. Sparre: Jag har redan en gång förut, vid behandlingen af l:sta §:n, redogjort för de åsigter, som i fråga om snatteri gjort sig gällande äfven uti andra länders, t. ex. Danmarks och Norriges, lagstiftning, der en sådan gräns emellan stöld och snatteri icke förefinnes. Ett tillgrepp, vare sig att del är större eller mindre, blir alltid straffvärdt, men då omständigheter kunna inträffa, att en persön af en slags snikenhet eller obetänksamhet lägger sig till något, som enl. hvardägsspråket fastnar vid fingrarne, så har man, till följe deraf, haft skäl att med lindrigare straff belägga första resan snatteri. Att 1734 års lagstiftare icke stämplade den, som andra gången begått snatteri, såsom tjuf var derföre, att böterna då kunde förvandlas till spö- och risslraff, samt kyrkoplikt undergås; men då Utsk. borttagit dessa infamerande straff, samt hoppas, att, i samma mån som ensamhets-fängelser hinna upbyggas, första resan stöld kommer att uti dem aftjenas, har det synts Utsk., att den, som icke låter sig varnas af de böter, som ådömas för första resan snatteri, borde allvarsamt näpsas och följaktligen uti fängelse insättas. Ett stöd för denna åsigt har Utsk. hämtat derutaf, att den år 1841 tillsatta Lagberedning, som af den sednare Lagberedningen blifvit kompletterad, uteslutit snatteri och endast med lindrigare bestraffning belagt tillgrepp af ätbara varor.
Af Bengt Gudmundsson: att, då skifte blifvit ändradt, Skiftesman bör inom fjorton dagar efter deraf erhållen del, eller så skyndsamt ske kari ulan olägenhet för andra delegare, utsätta ny förrättning^ Anseende motionären en ovillkorligen bestämd föreskrift i detta fäll icke nyttig, emedan Landtmätaren vid utslagets delfående kan vara sysselsatt med förrättning, som utan skada för delegare icke tål uppskof, och kan vara af mera vigt, än den, hvarom föreskriften handlar. Motionären synes hafva fattat meningen af föreskriften i denna §. så, Bih. till R. St. Besv, och Ekon. Ulsk. Utlåtande, N.-o 1. som skulle Landtmätaren åläggas inom 14 dagar efter erhållen del af Utslaget, börja förrättningen till skiftets ändrande. Sådan är likväl ingalunda meningen. Det är allenast föreskrifvet, att Landtmätaren skall inom sagde tid utsätta förrättningsdagen, hvarvid lian naturligtvis är oförhindrad att lämpa densamma efter sina öfriga för hand varande göromål. Anmärkningen hvilar således på ett fullkomligt misstag, och Utskotten hemställa, att elen måtte förfalla. i5 Cap. 3 §. Af Nils Gustaf Nilsson från Östergöthlands Län: att praescriptionstiden för besvär öfver fel i uträkningen må inskränkas från tre år till ett halft år från den dag, delegarne erhållit charta öfver skiftet med tillhörande handlingar. Såsom uttryckande en billig medelväg emellan föreskrifterne i 81 §. af Storskiftes-Författningen den 12 Augusti 1783 och i Kongl. Brefvet den 20 Febrnari 1821, af hvilka den förra lemnade öppet, att när som helst söka rättelse i felagtig uträkning, och den senare icke alls raedgaf det, hafva Rikets Ständer vid 1828—30 årens Riksdag beslutat ifrågavarande §:s oförändrade bibehållande; och Utskotten hemställa, att någon ändring i stadgandet icke heller nu mätte göras, utan den härom väckte motion fä förfalla. ty Cap. 2 §. Af Johannes Christoffersson från Kronobergs
Prof. V Bt 1 Afd. 23f, Ä44 178 Den 1 April. rättelse låtit kungöra Riddarhus - Secrefceraretjenstens ledighet, Directionen den 18 December 1816 ibland de Sökande utvalt ProtocollsSecreteraren i JustitiaE-Fördelningen af Kongl. Maj:ts Cancelli, Kammar-Junkaren, Olof Johan Lagerheim, hvilket Förordnande likväl Riddarhus-Directionen , på sätt berörde §. föreskrifver, Ridderskapets och Adelns gillande underställt, med hvilken pröfning Ridderskapet och Adeln den 2S November sistledit år uppskjutit till dess Utskottets Utlåtande öfver Riddarhus-Directionens Riksdags-Berättelse in. komme} och hade Utskottet således ansett något vidare yttrande i denna fråga ej tillhöra dess åtgärd Grefve Spens, Jacob Melher: Då Utskottet i afseende på frågan, huruvida Vice Riddarhus-Secreteraren Silfverstolpes Tjenstgöringsrättighet och pligt upphört med dess Fadets död , instämt uti den förklaring af ordasättet uti Ridderskapets och Adelns beslut härom af är 18 * S j Directionen antagit, och det synes mig af vigt, det så val Utskottet, som Directionen erhåller säker underrättelse derom, huruvida meningen af Ridderskapets och Adelns beslut blifvit rätt fattad elier ej, får jag anhålla att serskild Proposition härom mätte af Herr Grefven och LandtMarskalken göras. Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, det Herr Grefven och LandtMaiskalkeo val för sin del ansag den Proposition, Gretve Ben i April. 179 Spens begärt vara öfverflödig; men ville dock hemställa huruvida Ridderskapet och Adeln funne en så beskaffad Proposition vara af nöden; hvilken hemställan af Ridderskapet och Adeln med Nej besvarades.
Dem beslutade indragning af ofvannämnda Domstolar ej kunna verkställas å den i förslaget utsatta tid, till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnade att bestämma tiden, då samma indragning lämpligen kunde för sig gå; äfvensom Rikets Ständer anhöllo, det Kongl. Majit täcktes, efter vederbörandes hörande och i öfverensstämmelse med grunden för den af Rikets Ständer föreslagna Författning, att nemligen endast en UnderRätt skulle finnas, så i Städerna som på Landet, vidtaga de anstalter och åtgärder, samt stadga och till efterrättelse kungöra de reglementariska föreskrifter, som pröfvades lämpliga, för organiserandet och ordnandet af RådstufvuRätterna i Städerna, utom Stockholm. Uti Nådigt Svar å denna Skrifvelse, afgifvet å Rikssalen den 9 Maj i835, behagade Kongl. Majit tillkännagifva, det Kongl. Majit, i anseende till ifrågavarande ämnes, hvad LagmansRätternas indragning "beträffar, stora inflytande och inverkan på Lagen och nu gällande Rättegångsordning,. 184 RSt. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. och clå förslaget till ny CivilLag, deri LagmansRätterna icke voro bibehållna, snart komme under pröfning, icke funnit tillräckliga skäl att för det dåvarande, oberoende af det nya Lagförslaget i sin helhet, företaga en serskild pröfning af detta ämne; och att Kongl. Maj:t således vägrade sanktion å hvad Rikets Ständer föreslagit så väl om LagmansRätternas afskaffande, sorn ock, i sammanhang dermed, rörande RiddareSyneRätter och KämnersRätter. De skäl och omständigheter, hvilka, i Rikets Höglofl. Ständers skrifvelse åberopade, vid tvänne Riksmöten gjort sig gällande och grundlagt den ena Statsmaktens då fattade beslut om indragning af ofvannämnda Domstolar, måtte anses vara af den vigt, att de ännu en gång förtjena att tagas i öfvervägande. Huruvida förslaget till ny CivilLag vid nu förestående