Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid denna, med all möjlig omsorg och noggranhet anställda granskning, utröntes att, då Lotsoch Båkanslagen undantagas, falla de nu anvista medlen för Flottan i a:ne nästan lika delar, nemligen den ena för Personalen, den andra för Materieln; alt, med användande af denna sednare, i öfverensstämmelse med den fastställde planen, Sjöförsvaret till sin Materiel, med undantag af hvad till etahlissementernes fullbordan erfordras, skulle med år i836 vara i fullt ordnadt skick; och bör jag härvid icke lemna oanmäldt, alt 1827 och 1828 årens arbeten med flere procent öfverstigit hvad år 1826 calculerades, så alt ali anledning är för handen, att så vida de anslag, sorn af Kongl. Majit för ioide HufvudTiteln äskats, af Rikets Ständer bifallas, Rikets Flotta vid ofvannämnde tid är i det skick som Rikets försvar klafver. Beträffande åter den nödige Personalen för så väl den seglande som roende Flottans bemanning, erfordras dertill 22,200 man, och då, med beräkning af den till sjötjenst inskrifne Beväringen, 20,100 man, linnas disponibla, brister för Flottans be - Den 8 December e. m. manning icke mera än 2,i5o man, som genom förhyrning af på Sjömanshusen inskrifne Sjömän, hvilkas antal uppgår till 5,poo personer, lätteligen bör kunna i behofvets stund completteras. Obestridligt är hvad Friherren anmärkt, i afseende på FörsvarsSystemets olikhet nu, och då Finland var med Sverige förenadt; men deraf följer icke, att samma medel ej äro erforderlige nu som då, ehuru de måste på andra punkter användas. Herr Friherren har derförutan förglömt den visserligen i förhand oberäkneliga, men utan all fråga vigtiga inverkan, som uppkommer för en roende Flotta, af sednare tiders uppfinning, att medelst begagnande af ångkraften, såsom transportmedel, utan tidsutdrägt eller svårighet, tillryggalägga hvilka afstånd som helst.
Ständer funno sig böra anslå medel för fortsättande af ifrågavarande Planch-verk, och upplyst är, att under den följande tiden detta arbete fortgått och åtskilliga häften deraf utkommit, så torde understöd för arbetets fortsättande äfven nu böra beviljas; och tillstyrker Utskottet i så målto bifall till den väckta motionen, att Rikets Ständer må, för utgifvande af Planch-verket »Fordna och närvarande Sverige», anvisa ett belopp af 400 R:dr R:mt, att under hvartdera af nästkommande tre år utgå. 11.9:o. Uti sin i flera föregående punkter af detta Utlåtande omförmälda motion har Herr Lallerstedt jemväl begärt, att Rikets Ständer måtte anslå dels 10.000 R:dr årligen, för att användas till pris för inhemska författares arbeten på skön-litteraturens område och till utrikes rese-stipendier för dem, som med sådana pris blifvit belönade, dels, utöfver det å Akademiens för de fria konsterna stat nu uppförda anslag af 2,000 R:dr Hamburger-Ranko till utrikes rese-stipendier för Akademiens elever, ytterligare 3,000 R:dr R:mt till dylika stipendier för inhemska målare, bildhuggare och arkitekter, dels 5,000 R:dr, att tilldelas inhemska musici eller sångare för att vid utländska bildnings-anstalter fullkomna sin konstnärsbildning, dels ock 3,000 R:dr, allt R:mt, till pris för inhemska tonsättares arbeten ; och är af motionären derjemte föreslaget, att vid summornas beviljande det vilkor skulle fästas, att utdelning af prisen och rese-understöden icke finge ske genom de nuvarande Akademierna, på det att författarne eller konstnärerne inåtte vid valet och behandlingen af sina ämnen ega större frihet än Akademierna medgifva; alt den för förstnämnda föremål föreslagna summa af 10.000
Man har trott, att Gripenstjerna samlat sin förmögenhet såsom Rikskammarråd och till en del chef för financerne under K. Carl XT:s tid; men förhållandet är icke sådant. Han försträckte till K. Carl XI 96 tunnor guld uti Holländska vexlar, dragna på en Holländsk bankier, som var på mödernet slägt till hans hustru. Med henne hade han fått denna förmögenhet, hvilken han såsom lån lemnade åt Konungen. Det är sannt, att han hade något öfver, och att det insattes i Börringe kloster, samt att han genom reduetionen förlorade äfven denna del af sin förmögenhet. Sedermera fick han Kjerrsjö, en ganska liten egendom på Eckerölandet; men han kom ieke genast i disposition af denna egendom, utan först hans närmaste arfvingar tillträdde den, som då ej var bättre, än att den knappast kunde föda ett enda hushåll. Hvad som är karakteristiskt, är, att samma man, som hade försträckt staten vid pass 96 tunnor guld, dog på en halmkärfve på denna egendom, innan han derstädes hunnit skaffa sig möbler. Sådant är förhållandet, och jag hemställer, huruvida hans slägt kan anses hafva njutit skadestånd derigenom, att den erhållit friherrlig värdighet samt tvenne embeten af den beskaffenhet, att det, på sätt Hr Rosenblad sagt, är tvetydigt, huruvida de böra kallas anständiga eller icke. När nu mannen är 74 år gammal, och den pension, som förut utgått lill brödren, icke utgår, samt motionärerna icke begärt mera, än hvad pensionen utgjort i sitt primitiva skick, anhåller jag, att StatsUtsk. måtte taga detta i betraktande och icke låta hänföra sig af någon annars nödvändig hushållsaktighetsprincip, eller af det alldeles oriktiga skälet, att framställningen i delta ämne ej blifvit gjord af K. M., utan af enskild motionär.
N:o 1, om Statsverket 1865.] 79 en lycka och ett behof att idka densamma såsom hittills, eller att staten vid bestämda uppbördsstämmor inlöser varan mot pris, hvilka ej undersga de nu gällande; men att, om från statens sida stödet för denna näring minskas eller undandrages, densamma snart skall helt och hållet upphöra och i följd deraf statens mellankomst med undsättning otvifvelaktigt under de täta missväxt-åren betydligt mer tagas i anspråk, utan att, såsom nu är händelsen, dit och omtanke belönas och, på samma gång staten erhåller något vederlag för sina utbetalta penningar, nöd och elände afvärjes; hvarförutan det syntes vara vida bättre för befolkningens moraliska utveckling, att den beredes utväg förtjena sitt uppehälle, än att den brist, som genom felslagna skördar uppkommer, ersättes med lån eller allmosor. 1 bemälda Direktörs t8nke vore det således nödvändigt, att tillingarne för salpeter-uppköp ej minskades utan om möjligt förökades, så att, på det näringen åtminstone inom de nordligast belägna två länen måtte kunna fortfarande uppehållas vid det belopp, hvartill den nu uppginge, någon nedsättning uti inlösningspriset ej må ifrågakomma; och hade han ansett ett medel till att ej obetydligt öka salpetertillverkningen vara: att höja lösen för den rena salpetern till 50 rdr ceatnern; i hvilken händelse otvifvelaktigt Westeroch Norrbottens län skulle inom ganska få år komma att tillverka omkring 2000 centner tillsammans, eller dén qvantitet, hvartill statens behof under vanliga förhållanden beräknades, samt inga medel för utländske salpeter skulle behöfva dragas ur landet.
Men till sist fick han en dunkel häntydan om, hvart pengarne tagit vägen, och det var med en varm handtryckning och en vacker blick i sina ljusa, blå ögon han skildes från Gerda vid henne3 port. På aftonen kom ett bud med ett bref till Gerda. Det var från grosshandlarn och innehöll en femtiokronesedel till baldräkt jämte en så vänlig skrifvelse om att ej illa upptaga gåfvan, som kunde anses som en påökning af andra kvartalets lön, att hvarken Gerda eller hennes föräldrar kunde annat än mottaga den för att ej såra gifvaren. Han anhöll dock, att det skulle bli en hemlighet mellan familjen och honom. Och så på slutet kom där en liten anhållan, att hon skulle dansa kotiljongen med honom och ej lofva bort den åt någon annan. Nästa dag kom Gerda sent på kontoret och passade tiden så, att hon skulle träffa grosshandlarn utanför, och där tackade hon honom, enkelt och okonstladt. Men för Hedvig kunde hon inte tiga, men denna var mycket tystlåten och svarade ingenting alls på Gerdas ifriga berättelse, utlägg, undran och tvekan, om hon ändå gjort rätt i att taga mot pengarne. » Men när pappa och mamma voro med om det, så. » » Ja, då så, » svarade endast Hedvig sarkastiskt. (Ports.) Sen t i l l, a t t Idun finnes hos alla med edra Modetidning bekanta! B a r n e n s sysselsättning. Af Ellen Bergström. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) ^ m å flickor äro företrädesvis roade af att forfärdiga hvarjehanda plagg åt en docka eller små artiklar att möblera eller pryda dockskåpet med. Om man sätter dem att sticka strumpor eller fålla handdukar, skola de snart gäspa, j a kanske börja gråta och efter en stund söka lista sig ifrån sådan sysselsättning; men låt dem på egen hand klippa och sy små mattor till dockans förmak, örngått och lakan till hennes säng, hattar och andra plagg åt dockan själf, och det skall visa sig, huru intresserade och flitiga de blifva; och icke litet lära de sig på den vägen.
och då ännu ingen annan anmälning ur folkets led skett, ligger ju häri en ganska kaiinbar ofullständighet. För att motverka denna vore iitan tvifvel bäst att nhgon för saken intresserad person på förhand tillförsäkrade sig oni ett biträde och sedan lät det utbildas vid skolan. A t t allmogens kvinnor liar borde få en ej oviktig inkomstkälla ä r höjdt öfver allt tvifvel, och bevisas jii fös öfrigt redaii genom (le många i v k a trädgårdar arbetande kullorna. A t t trädgårdsskötseln - 1ht vara den allra enklaste - sedan den en g&amp;ng blifvit allinogekviniiaus ägendoiii och Iiiiiinit tränga ned till alla de sina stugorna, mäktigt skulle bidraga till att lätta den ringa bemedlade matmoderns iiäringsomsorger lider heller intet tvifvel. J a g slutar därför denna lilla redogörelse med uttalandet af deii föshoppiiingeii, att jag, när jag nästa g h g trader inför Dagnys lasare, in&amp; kunna onm#miia, att äfveii elever ur audra klasser än de inera bemedlade anmält sig vid skolaii. Rtaolf Ah&amp;-I. Meddelanden Dån Fredrika-BremerFörbundet. Stipendiefonderna. Till Allmänna Sti; oendiefonden liar öfverlämiiats 271 kronor, iitgö- rande belGllningen af en geiioni orclföranden för lokalkomitéii i Karlstad, fru Aiim Mkechel, anordnad soiré. Till sainina fond har genom ombudet i Söderhamn, fru Aurore Graliilien, öfverlainnats 212 kronor utgörande behållningen af en därstädes anordnad soiré. Önskligt .rrore om det goda exemplet manade till efterföljd å andra orter, nigot som i ej oväsentlig in %n skulle påskynda länsinsatseriias färdigbildaiide i Allnzunw Stip~zdiefonde~z. Ett stipendium å 150 ' kr.
Då författningarne lemna åt gästgifvarnes val att begagna eller afsäga sig denna rättighet, så är derigenom erkändt, att, för resandes behof, brännvin ej nödvändigt bör finnas på gästgifvaregårdarne. Genom Kongl. Förordningen af den 6 Augusti 1841 tilläts, att å gästgifvaregårdarne brännvin må utminuteras, ej såsom förut allenast åt resande och vägfarande, utan till allom i gemen, blott mat finnes att tillgå för den det begär. De äro sålunda legaliter förvandlade till ordentliga krogställen, hvarest ej allenast kringvandrande tiggare och gesäller i brännvin förtära sina genom trug och pock insamlade allmosor, utan äfven ungdomen, både den som i skjutsningar användes och den i grannskapet boende, inledes i fylleri och dobbel. Gästgifvarne, som skulle upprätthålla ordning på gästgifvaregårdarne, blifva af intresse oordninga ines verksammaste befordrare, ty ju mera brännvin de kunna utminutera, desto större blir deras vinst, som i allmänhet icke är obetydlig, emedan för gästgifveri-näring betalas stundom i arrende 2 å 300 R:dr R:gds. Man vågar derföre tro, att genom indragning af nämnde rättighet ett stort steg vöre taget till förekommande af det moraliska förderf, hvilket anses såsom skjutsnings-väsendets följeslagare. För resandes och snällposternes fortskaffande utgå årligen inom detta Län, efter medelberäkning, 52,000 hästar. Antages att med hvarje häst skjutsas 1 ~ mil, så blifver totalsumman af skjutslegan efter 16 sk. milen 26,000 R:dr Banko. Det tillförene exceptionsvis, af visse lokal-förhållanden beroende omdöme, att skjutsningen är en tunga, icke en näring, börjar likväl blifva mera allmänt, sannolikt af den anledning, att åkerbruksskötseln mi mera verksamt bedrifyes. Om skjutsnings-skyldigheten afskaflades, som 21 förmodligen då skulle ske allmänt och icke partielt, komme likväl betydliga penningesummor, som nu, oberoende af andra penningeförbållanden, spridas bland allmogen, att ledas åt andra håll.
— Fadern bör medverka äfven han, men moderns plats kan han ej ersätta. Som vetenskapsman, embetsman, handlande, handtverkare, jordbrukare eller idkare af annat näringsfång måste han offra sin dag åt sitt arbete, oftast aflägsnad från hemmet, ser blott vissa stunder sina barn och kan ej följa deras utveckling så som nödigt är. Någon gång saknas beklagligen äfven hågen dertill och föredragas förströelserna framför det ansvarsfulla kallet att hägna dessa ädlare plantor. Det alltför stora antal qvinnor, som torde förblifva ogifta, liar äfven rätt att för sin egen del få den undervisning, som försätter dem i en oberoende ställning. Denna rätt är så obestridlig att det måste förvåna att den så länge kunnat förbises. Deras arbetsförmåga förspilles nu till stor del antingen i föga gagnelig verksamhet, om ej rent af i sysslolöshet, eller i ett förtryckt trälande för en otillräcklig utkomst. Hvad kunde ej alla dessa gagna, om dem bereddes frihet och förmåga dertill? Gif dem sjelfkänsla, gif dem tillfälle att utveckla sitt rika inre, att visa sitt värde, och de skola framträda som nyttiga, aktade medarbetare i samhällsbyggnadens förbättring; 70 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862 N:o 28. de»Sskola söka sig ett adell mål, med det tålamod och den sjelfuppoffring, sorn är qvinnan egen, lefva derför, sjelfva Länna sig lyckliga och inverka välgörande på det hela. Slutligen tillskyndas samhället genom en mera vårdad moralisk uppfostran den stora fördelen att i en snar framtid äktenskapens antal förökes, då qvinnan sjelf mer än nu kan bidraga till familjens underhåll, och då hennes förädlade inre låter henne finna lyckan i redbarare tidsfördrif, än nöjenas och Härdens, samt att antalet af de beklagansvärda qvinnor, som genom fåfängans och svaghetens lockelser blifva ett skadligt element i Staten, betydligt skall minskas. Så stiger alltjemt nationens moraliska värde, så betryggas varaktigast och säkrast dess utveckling! På grund af hvad jag här blott ofullständigt framställt får jag vördsamt föreslå: l:o att Rikets
hvad Du är; och Du är hvad Du velat blifva. Slår i händerna. Det är att Du icke straxt kan upphöra att vara LAGMANSKAN roccocoperuk; klädd i urringad rosenröd klädning, röda skor, solfjäder af påfågelsfjädrar. LAGMANSKAN något osäker. in i samma åldriga otympliga figur men sminkad och i pudrad Hvar är jag? Har jag gått rätt? CEREMONIMÄSTAREN. vi kallar. Den kallas så emedan vi suckar Ni har gått alldeles rätt, och ni är i.Väntsalen tillbringa vår tid här i väntan... i väntan på något som skall komma en gång... FJERDE AKTEN LAGMANSKAN. ken... och der är en byst... hvem är den af? CEREMONIMÄSTAREN. Ja, det är ju ganska nätt... och der är musi han utgjorde de gamles allt i allom; och som vi här ha vi fått honom hit att se på! Det är en hednisk afgud, kallad Pan, emedan äro gamla eller mer och mindre gammalmodiga, så LAGMANSKAN. Inte äro vi gamla... CEREMONIMÄSTAREN. Jo, min drottning; när nya tiden bröt in suckar så kunde vi inte följa med, utan blefvo efter... LAGMANSKAN. jade den tiden Nya tiden... hvad är det för tal... när bör CEREMONIMÄSTAREN. var en natt för öfrigt, som var stjernklar, och mild måtte den ha varit då herdarne gingo ute... LAGMANSKAN. Det är lätt uträknadt när år ett gick in... Det Så, så, så.. Är det icke bal här i qväll? ADVENT CEREMONIMÄSTAREN. få bjuda opp. Jo visst är det det. Prinsen väntar bara på att LAGMANSKAN till Ceremonimästaren. Är det en rigtig prins? CEREMONIMÄSTAREN. full verklighet på ett visst sätt... En rigtig, min drottning, det vill säga han har
Allmänna ett så betydligt förtroende, att deras Sedlar i Rörelsen allmänt gingö sorn Mynt, att under hela deras Octroy-tid Riksens Ständers eller Banquens Revisorer granskat deras Handlingar, utan att för Allmänheten förr än i slutet af Sept. månad förledit år tillkännagifva deras obestånd, men tvärtom, i de föregående Revisioner, meddelat deras Styrelser Decharge, hvarigenom, örn möjeligt vore, än mera deras Credit skulle ö-, kas; synes för mig, om icke efter Lagens strängaste bokstaf lagligt, åtminstone efter alla rättsgrunder högst billigt, att Staten, så vidt dess tillgångar medgifva , ersätter Borgenärernes oskyldiga lidande och iråkade förluster, hvilka aldrig ägt rum, om icke dessa Disconters Credit vunnit ett så allmänt och öfverdrift vit förtroende. Då Staten eller Banquen otvifvelaktig! är Disconternes största Creditor, är det utan tvifvel Staten, som bör vara den rätta utredande af derea Disconters Affairer, så mycket mer, som i afseende på de serakildte vidsträckta om-i ständigheter , sorn härvid inträffa, Staten är den enda, som Aa» utreda dem; de Öfrige Creditorernes rätt åter, blifver ovilkorligt den, att alla tillgångar komma i beräkning, och att alla erhålla, af den utdelande Massan, lika rätt i mån af deras fordringar. Huruvida alla tillgångar blifvit beräkna.’ de, upplyses bäst utaf Friherre Wirséns med Utskottens Betänkande åtföljande Anförande a 16 Den 17 Martil, f. ni. sorn tydeligen ådagalägger, att den af Götha Canal Discont ^ hos Canal verket ägande fordran , i , loejoöo R.dr, icke blifvit påräknad. Af denna fordran vörö vid l 3 *5 å:> Riksdag 900,000 R.dr af dåvarande BäncöUtskott Rande, hvilket Utskott antåj;hvarken Banquens "eller Discöntefis Privata' Ureditorers rätt igenom den förnärmad eller hafva till säkerheten något att befara.
Stats-D*partementen skulle, efter Conslilutions-Utskoltets omdöme, lämpligen kunni generelt benämnas sålunda: Justitia:-, Utrikes , Landt försvars-, Sjöför svars-, Civil-, Financesamt Ecclesiastike -Departementen; och, 1 sammanhang härmed, ett sä lydande lil ligg indy ta: ”Den närmare fördelningen af ärendena, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en serskildt utfärdad, offentligen kungjord Stadga I händelse duck, hvad Civiloch Finance-Departementen vidkommer, deras rubriker och summariska qualificationer icke vunne Riks-Ståndens gemensamma bifall, tillstyrker Constitutions-Utskottet omröstning öfver följande proposition: Conttitulions-Utskottels Memorial N:o 48* 3 E. "Den, som gillar jemknings-förslaget till ett Civiloch ett FinanceDepartemenl, röste Ja;’’ "Den det ej vill, röste Nej." "Vinner Nej, anställes serskild votering, huruvida dessa Dcparte» ment må kallas antingen Cameraloch Drätsel, samt Handelsoch Närings-, eller ock Cameralsamt Handelsoch Fir.auce-Departemenlen.” Preste-Ståndet har antagit Fem Siats-Råd ulan Departement, hvaribland minst Tre förvaltat Civil beställning.; Borgare-Ståudet Fyra, deribland Två Civile; Ridd. och Adeln Två, deribland En Civil; Bonde-Ståndet;, ingen. Såsom ett medeloch tillika minimi-antal, föreslår Vördsam ligen Utskottet Tre, hvaraf minst Två lora hafva förvaltat Civil beställning. Allo per della jeinkuingsförsök fruktlöst, så tillstyrkes votering öfver nedanstående alternativa propositioner: 1:0 I fall något eller flera Stånd godkänna jemkningen: F. ”Den, som bifaller jemknings-förslaget till Tre Stats-Råd alan Departement, röste Ja;" "Den det ej vill, röste Nej.” "Vinner
St. efter år 1809 skola beviljat anslag till Ulriksdals invalid-hospital, vill jag icke bestrida; men jag tror att det skedde lill följd af samtlige RiksSt.-ns eller åtminstone 3:ne Stånds beslut, och då har den frågan blifvit afgjord i civil lagstiftningsväg, ehuru den först varit handlagd af StatsUtsk. Hr Stuart är således skyldig mig bevisningen alt dylika frågor varit af förstärkt StatsUtsk. behandlade. Då 1111 öfverläggningen förklarades fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de vid denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, ropades starka nej, blandade med ja; hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ogillade den i fråga om 23 pnnkten föreslagna voter:s-propos. N:o 12, samt då denna propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna alt härvid ja varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke, begärde votering. Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till votenspropos. Den som ogillar den uti StatsUtsIcs mern. N:o 319, i fråga om 23 punkten af samma Utsk-.s utlåt. N:o 242 föreslagna voter:spropos. voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, kommer Utsk:s i afseende på nämnde punkt frarnställdta förslag att på grund af deremot gjorde anmärkn:r återremitteras. 440 Den 25 Sept em ber. Efter voteringens sJut, befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 48. Nej — 22. Då nu Hr Gr. o. Landtm, såsom föremål för öfverläggningen framställde 24:de punkten, anmälde sig och yttrade: Hr von Hartmansdorff: R. o. Ad. beslöt ju att efter den 23:dje punkten skulle den 26:te förekomma förr än den 22:dra punkten föredroges.
Stockholm den 19 Januarii 1829. jo. Besv. och Oecon. Utsk,. Bet:de. N:o 33, N:o 33. Betänkande, angående gjorda motioner om Landsfiscals-Tjensternes upphörande. Ifrån Hedervärda BondeStåndet har Utskottet emottagit remiss å Riksdagsmannen från Jönköpings Län P, Pettersons Memorial, hvarutinnan, till ådagaläggande af LandsfiscalsTjensternes olämplighet och nödvändigheten af deras indragning , ' anföres; Att den åt Landsfiscalerne uppdragne Pol ice-uppsigten inom Länen bli 1 vit illa handhafd, änskönt dessa tjenstemän kostat Staten betydliga summor, der de ej af enskilda personer kunnat utprässas; att Fiscalen inom sin allt för stora verkningskrets, hela Länet, väl någon gång upptäckt och beifrat en och annan förbrytelse, men att flera lagstridiga företag af större betydenhet, om ock uppdagade, fått hvila trygge, medan en mindre brottsling blifvit förföljd med Lagens hela stränghet, att Fiscalerne sakna tillfälle att örn alla lagstridigheter i eli vidsträckt Län erhålla kunskap; hvaremot Kronofogdar med underlydande Kronobetjening lättast kunna Besv, och Oeeon. Utsi. controllera Lagars och Författningars efterlefnad, samt således hvar inom sitt mindre flistrict ändamålsenligare fullgöra hvad af Landsiiscalerne förgäfves skulle väntas, uti hvilket andragande Anders Johansson Brisman från Skaraborgs Län, Gustaf Persson och Nils Insulin från Stockholms Län, samt Nils Håkansson från Kronobergs Län, med flera instämt. Deremot hade Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län anmärkt, att för åtals utförande emot KronoFogdar, LandsFiscalerne behöfdes, hvadan till Fiscalstjensternes indragning vore desto mindre skäl , som för de samma Staten icke vidkändes något löneanslag: varandes af Johannes Svensson från Jönköpings Län yrkadt, det actoraten mot KronoFogde kunde af annan Kronobetjent utföras; äfvensom Anders Andersson från Skaraborgs
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 20. R. St. underdån. Skrifv. N:o lil. Landtvärnsman, om fortfarande statsanslag till understöd åt de sedan 1808 och 1809 årens krig ännu qvarlefvande. Motion N:o 90. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. Larsson, Carl Anders, från Östergötlands län. Motion N:o 63, om ändring 40 af 7 § i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypoteksbank för riket. Banko-Utsk. Mern. N:o 4. Konstit.-Utsk. Mern. Sammans. Statsoch Banko-Utsk. Utlåt. N:o 10 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. Larsson, Carl Anders, från Östergötlanos län. Motion N:o 64, om sammanförande af Riksbankens särskilda fonder till allmänna fonden för utlåning med omsättningsrätt, m. m. Banko-Utsk. Betänk. N:o 10, Mern. Utlåt. N:o 18. Motion N:o 325, att alla stadganden angående borgen för annans gäld måtte efter viss tid upphöra att vara gällande, m. m. Lag-Utsk. Betänk. N:o 55. - — Motion N:o 326, om ändring af stadgandena angående inteckning af och rätt till betalning för förlags fordran. Lag-Utsk. Betänk. N:o 57, Meni. N:o 59 och 61. R. St. underdån. Skrifv. N:o 95. Motion N:o 327, om ändring af gällande föreskrifter, angående loss ning och omlastning af tullfria råvaror. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Larsson, Petter, från Gotlands län. Motion N:o 180, om fortfarande statsanslag för folkskolelärare-seminariet i Wisby. Stats-Utsk Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv.