Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan är nu om ett önskningsmål, nemi. en författning, som till viss grad är af polisförfattnings natur, och som har till ändamål att censurera theaterpjeser. Flere motionärer hafva önskat att denna författning skulle uphäfvas. Denna motipn har Utsk:t varit fullt befogadt att behandla. Utsk:t tiar vidare tagit reda på huru denna författning tillkommit, men den siste värde talaren påstår att ordet »jemväl» i alside på författningen vid 1834—1835 års riksdag genom misstag tillkommit. För min del tror jag icke att derpå ligger någon vigt. Det är ett faktum att K. M. utfärdade skrifvelse till Ofver - Den 18 J ull e. m. 213 Stath.Emb:t i Stockholm och Landslune i länen att censurera pjeser, som skola upföras. Huru den för öfrigt tillkommit, anser jag vara alldeles likgiltigt. Hvad sjelfva saken beträffar, så vill jag icke neka, att theatrarne kunna vara ett bildningsmedel; men det beror dock på huru det användes, ty det kan lätt öfvergå till missbildningsmedel. Man kan väl icke föreställa sig att en theaterföreståndare med sin trupp reser landet omkring för att bilda befolkningen. Hans afsigt måste naturligtvis vara att förskaffa sig så stor inkomst som möjligt, hvarföre han också måste lämpa valet af pjeser efter den publik, för hvilken han gifvet' föreställningar. Denna författning har alltsedan den utgafs, d. v. s. 1835, såvidt jag vet, aldrig tillämpats. Jag kan således icke finna, att vare sig theaterföreståndare eller theatervänner hafva skäl att beklaga sig öfver att denna författning finnes. Mången torde möjligen invända, att, då den aldrig tillämpas, det vore lika godt att helt och håjlet borttaga densamma; men derpå svarar jag. att den gerna kan qvarstå, då den aldrig tillämpas; och måhända har just denna författning vid flere tillfällen bidragit dertill att icke alltför opassande pjeser upförts.
Jag afstyrker således ali vidare åtgärd, och begär, att Memorialet må läggas till handlingarna. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att ConstitutionsUtskottets förevarande Memorial måtte läggas till handlingarne, hvilket bifölls. Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 21 sistlidne Mars under JNT:o i4 afgifne, samt den 1 sistlidne April eftermiddagen på bordet lagde, Memorial rö - Den 17 Juli! e. m. rande StatsUtskottets anmärkningsanledning mot dispositionen af Åbo Academiefond. Friherre An ekar swärd, Carl Henrik, uppläste följande: ConstitutionsUtskottets Memorial N:o i4> rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning, mot dispositionen af Åbo Academiefonden utgör en alltför consequent fortsättning af ConstitutionsUtskottets bemödanden, att godkänna Styrelsens åtgärder och handlingssätt äfven i de delar, det i min tanka på det mäst ojäfaktiga sätt ådagalägger en syftning, att nedsätta Rikets Ständers anseende, genom en påtagligt visad missaktning för deras stadganden och beslut.] Det har af ConstitutionsUtskottet icke blifvit nekadl, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 20 Aug. 1823, uttryckt sitt beslut om öfverlemnandet af Åbo Academiefonden till RiksgäldsContoiret. Det har icke bordt undgå ConstitutionsUtskottets uppmärksamhet, att Rikets Ständer uti underdånig Skrifvelse af den 23 November 1823, rörande Statsregleringen i allmänhet, och med öfverlemnande af RiksStaten för 1824, och följande åren intill nästa Riksdag, ytterligare i underdånighet anhållit, att fonden skulle till RiksgäldsContoiret aflefvereras. Den 17 Ju Ii i e. m.
~Mmitegnas iingel, en egendomlig framställning a€ historien Orkl en historia skildrar under gruppering af enskilda personer från olika tider mensklighetens utveckling genom hatets och kärlekens principer intill den fullkomliges uppenbarelse på vår jord - hans, som benämnes den skönaste b l a d menniskor, och som går till döden för att öppna förlåten till evighetens skönhetsverld för jordens barn. I detta försök 262 att föra Messias historia så nära som möjligt till vår tid liar Wikner haft flere efterföljare, men ingen penna torde dervid hafva öfverträffat hans. Följa så i ordningen den satiriska polemiken Vafcaren i K o - 7-inth och den humoristiska novellen Ett stycke textkritik, hvilken senare väl ingen kan läsa utan både rörelse och löje. I fin uppfattning af det koiniska och förmåga att bakoin detta skymta det gedigna goda var Wikner en mästare, och han hade också i sin barndoms originela umgängeskrets haft rikt tillfälle till sådana iakttagelser. Vi hafva nu hunnit en annan afdelning inom föreliggande skriftsamling. Den innehåller tvenne föredrag, Narkissos sagan och Kulturens ofewusen, hvilka på sin tid inottogos med den mest spända uppmärksamhet såväl af fylda åhöraresalar som af vidare kretsar. Härtill har fogats nagra stycken i bunden form och slutligen Wikners oförgätliga tal till studenterna vid flere tillfiillen~ samt en del bref i utdrag. Det gAr ett starkt subjektivistiskt drag genoni allt hvad Wikiier talat och skrifvit. Gången af hans egen personliga utveckling återfiiines tydligt i hans skildringar, och sanimanställa vi dessa med de utdrag u r hans href sorn Iiär skänkts oss, skall ' rians begdfvade personlighet för oss framstå klar och lefvande sadan han lefde, tänkte, verkade ocli led ibland oss. Ty lidandet utgjorde en vigtig faktor i Wikriers känsliga själslif, och det ä r just detta, under många former genomkämpade lidande, hvilket dock aldrig inäktade rubba hans ideala Askidning, soni ställer honom så högt.
L y x e n och elegansen i det rika hemmet, de förfinade vanorna, dyrbara toaletterna, lysande festerna o c h främst af allt de framstående personligheterna, m e d hvilka hon k o m i beröring, allt bildade en ny, henne fullkomligt främmande värld, där hon från första stunden kände sig hemmastadd. Känslan af absolut frihet, s o m hon erfor för första gången under sin lefnad, k o m henne m e d ens att v ä x a ut till en älskvärdare, själfullare personlighet än hon någonsin varit, o c h utan att veta, huru det tillgått, var h o n säsongens hjältinna. När h o n såg sig i spegeln, förvånades hon öfver sitt utseende och kände, att de smickrande ord, som sades henne, v o r o en sanning. Medveten därom, liksom om sitt förnäma sätt att föra sig och sin originella, glänsande konversation, blef hon för hvarje dag mera tilldragande, på samma gång hon ej kunde värja sig för en känsla af triumf öfver, att h o n — den underkufvade, af hela världen glömda — förmådde lägga snart sagdt hvilken man hon ville för sina fötter. I detta lif, s o m fullständigt berusade henne, fanns dock en m ö r k punkt — bref ven hemifrån! H o n hade varit borta m e r än en månad och kunde ej besluta sig att resa. Alltid var det nå- got hon måste vara m e d o m, något oförsökt s o m lockade, o c h under de ständiga övertalningsförsöken att stanna kände hon blott allt för väl, hur gärna hon gaf med sig. Inspektörens bref o m gårdens skötsel retade o c h plågade henne. Allt detta, s o m helt upptagit henne, syntes nu så litet o c h intresselöst — o c h Bni. Innehållsförteekning ". Clara Strömberg. (M e d porträtt). — I d u n s julskisstäfiing. J. H — n. — Tidsfördrif.
59 dra än jordegaren, äfven om frostländighet derigenom från deras egor afvärjdes, skulle med jordegaren deltaga i kostnaden för utdikning af en mark, i hvilken de ej egde dol. Dessa omständigheter, i förening med det alltid betänkliga att inleda allmogen i större skuldsättning, helst der jorden, såsom i vissa delar af Stora Kopparbergs och Wester-Norrlands län, är synnerligt styckad, syntes således med allt skäl påkalla, att det för framtiden så ytterst angelägna utdikningsarbetet i de norra orterna understöddes med anslag, alltid afpassadt efter den sannolikt större eller mindre fördel, som hvarje särskildt utdiknings-arbete kunde antagas gifva jordegaren, samt dennes deraf beroende skyldighet att i arbetskostnaden sjelf deltaga. Dylika statsanslag till fördel för de norra orterna syntes också numera desto hellre vara af rättvisa och billighet påkallade, som dessa orter, äfven om anslag till vigtiga kommuuikations-anstalter dem beviljades, i allt fall endast i ringa grad kunde påräkna statsbidrag motsvarande de dyrbara jern vägsan 1 äggningar, hvilka komme lyckligare lottade delar af riket till godo. Någon allmännare undersökning angående det belopp, som inom hvarje af de sex norra länen antagligen skulle till understöd för nu omförmälda utdikningar och vattenaftappningar årligen erfordras, hade väl icke på förhand kunnat tillvägabringas; men med visshet kunde dock antagas, att en summa af minst 50,000 Riksdaler Riksmynt årligen vore för hvarje län behöflig och skulle inom ganska kort tid bära frukter, vitsordande, att Statens medel svårligen kunnat bättre användas. På grund af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, hafva Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af årligt anslag af 50,000 R:dr för myrutdikningar och vattenaftappningar inom hvartdera af omförmälda län, att utgå såsom anslag och utdelas på sätt Kongl.
F. utvisar, ökningen i tullbeloppet uppgår emot hvad i83o års Taxa innehåller eller 388,38o: 2. 7. Uppstår en summa af ... R:dr 3,186,287: 16. 6. hvarifrån afgår, i följd af stämpel-avgiftens upphörande för inrikes tillverkadt Socker och Tobak 14,000: Och återstår R:dr 3,172,237: 16. 6. hvartill Bruttoinkomsten af tullen för utoch ingående varor skulle kunna beräknas ; men då Utskottet icke vill tillstyrka R. ld. St. att förslagsvis upptaga inkomsterne af tull-bevillningen till högre belopp, än det hvartill de med all sannolikhet kumla beräknas komma att uppgå, har Utskottet trott sig böra äfven framställa en annan beräkning, stödd, icke på det penningebelopp, som tullinkomsten i medeltal utgjort,- utan i det stället å medeltalet af det så väl importerade som exporterade varubeloppet, och med jemförelse af de summor, som efter dessa bägge beräkningar erhållas, torde måhända det sannolikaste och med blifvande förhållanden eldigaste resultat igenfinnas. Enligt de serskilde beräkningar, som Utskottet uppgjort, med afseende å de årligen förtullade varubeloppens medeltal, evalverade efter det förslag till Tull-Taxa, sorn Utskottet till R. St:s antagande framställt, utgör: Tullbevillningen af exporten R:dr 361,013: 3o. — af importen 2,876,461: 4°- 6. eller tillsammans R:dr 22. 6. ehuru å importen 149 varu-artiklar, hvaribland spanmål, åtskilliga viner och väfnader, bränvin samt i öfrigt alla med förbud i nuvarande Tull-Taxa Hör till Bevilln. Utsi;. Bet. N:o 2g. r9 belagde varu-artiklar, ej äro upptagne, och i exporten i\o varuartiklar ej ärö intagne i beräkningen. Likväl torde från denna ofvanstående summa 3,237,475; 22. 6. afgå:
Han teg en stund, liksom eftersinnande. – Det kan aldrig hända mig, sade han tvärt. Hans ansigte glödde, och ögonen fingo ett elakt uttryck. Professorskan rodnade af förargelse, men sade förnämt: – I så fall ber jag om ursäkt, att jag besvärat hr Grane. Grane reste sig upp och gick in i rökrummet. Han var ond på sig själf öfver att han förgått sig, men kände samtidigt ett slags njutning vid tanken på, att han kunnat säga ifrån. Därinne hvirflade cigarröken, vetenskapen var lemnad åsido, och historierna flödade. Alla dessa män, unga som gamla, berättade anekdoter med den virtuositet, som är egen för Upsala, de gamla kände sig unga på nytt, och minnena döko opp, samma glada, friska studentminnen, som altid tagas fram, och som altid väcka glädje. Altid fans det någon, som icke hade hört historien, och för honom berättades den, medan de andra skrattade på nytt, därför att han skrattade. Grane hade vid sådana tillstälningar ofta förvånat sig öfver, att man så sällan samtalade om vetenskapliga ämnen. Nunc est bibendum, sade någon, och så glömdes alt annat. Som han var placerad bredvid docenten Hegardt, och historierna för en stund afstannat, sökte han inleda ett samtal med denne om fördelen af frihet i val af studier till de högre akademiska examina. – Jag känner en kamrat, sade Grane, som kom upp till professorn i historia och frågade, hvad han skulle läsa, när han ville vara specialist på franska revolutionens historia. Professorn svarade, att han först måste läsa en vidlyftig kurs i svensk historia, som tog ett helt år. – Ja, det är likt dem, sade Hegardt och hälde i sig ett helt glas punsch. Uppmuntrad af bifallet, fortfor Grane: – Jag vet en annan, som gick upp till professorn i filosofi och sade, att han företrädesvis tänkte studera Spencer och den nyare engelska filosofin. Professorn frågade, om han var galen, och sa’, att det fick han inte. – Ja, men det är väl en helt annan sak. Grane studsade. – Hur så? – Jo, den engelska s. k. filosofin, det är ingen filosofi. – Hvad för slag?
St:r framlagt ett fullständigt förslag till ordnande af den civila helsovården i riket, hvilket förslag blifvit af R. St:r vid 1860 års riksdag lemnat utan anmärkning. Den framställning, jag nu tagit mig friheten göra, innefattas i nämnde förslag, och jag tror derför icke att grundlagen, i det af Gr. Mörner antydda hänseende, kan anses på något sätt lederad, om min framställning bifälles, enär beviljandet af sex nya prov.-läkarelöner endast utgör en fortsättning till fullbordande af ofvannämnde förslag till Deu 28 April t', m. 619 deri civila helsovårdens ordnande, som K. M:t gillat och framlagt för R. Si:r, samt R. St:r för sin del lemnat utan anmärkning. Gr. Mörner anmärkte vidare, att prov.-läkaretjenster skulle slå lediga samt således brist förefinnas på kompetente sökande till de föreslagna nya platserna. Härvid ber jag få upplysa, att, enligt hvad jag har mig bekant, endast prov.-läkaretjensten i Rajala uti Lappmarken, omkring 20 mil norr om Torneå, är obesatt. Men icke är det underligt, om läkare ogerna söka sig anställning så högt upp i norden. Alla andra platser äro tillsatta, och så snart någon plats annonceras ledig, anmäla sig vanligast flera sökande dertill. Slutligen får jag fästa Gr. Mörners uppmärksamhet derpå, att behofvet af nya prov.-läkaretjenster vitsordas af den beredvillighet, hvarmed kommunerna hastat att uppfylla det för prov.- läkares anställande föreskrifna vilkor, bestående i anskaffande åt honom och framtida underhåll af kostnadsfri bostad vid stationen. Utgifterna härför äro inom många distrikter ganska kännbara, och man kan derföre äfven antaga, att der detta vilkor blifvit uppfyldt, der förefinnes ett verkligt behof. Jag anhåller fortfarande om bifall till mitt förra yrkande. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: (Detta yttrande, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt). Frih. Hamilton, Hugo:
Kommers-kollegii uppgifter utgör värdet af tillverkningen af berörda varor, förutom af husslöjden, hvars värde ej med säkerhet kan beräknas, mer än 20 millioner. Det synes derföre ej vara skäl att undergräfva en industrigren, hvaraf så många menniskor hemta sin utkomst och som hedrar landet, hvilket torde blifva händelsen om de med året 1860 ytterligare nedsatta tullar få fortfara. För öfrigt manar vår ekonomiska och financiela ställning att icke onödigtvis beröfva stats-kassan behöfliga inkomster och befordra landets förut nog långt drifna smak för utländskt kram och öfverflödsvaror.» 9:o af Riksdags-fullmägtigen Nils Olsson från Malmöhus län: »Ehuru jag icke gillar den princip, att lägga tull på varor, sorn för menniskans nödtorft äro behöflige, har jag dock ansett nödigt, att sätta tulk på malen span mål, icke såsom skydd för landtbruket, icke heller för qvarnegarne, utan hufvudsakligen för att hämma importen af Ryskt rågmjöl, i afsigt att kastas i bränvinspannorne. Med den bränvinslagstiftning, som nu af Rikets Ständer är föreslagen till antagande, kunna de små brännerierne icke vidare existera, utan endast de stora, hvilka, vanligen belägna i stad, med lätthet kunna få sitt behof fvldt om höstarne, ja lättare än motsvarande produkter från landet. På dessa skäl och för att i någon mån minska bränvinstillverkningen, får jag vördsamligen föreslå, att en tullsats af 10 öre måtte åsättas hvarje L& malen spanmål af hvad sädesslag som helst.
fïbgan 163 Siyrid Leijo~zl~z1Jvuc1, Stjiirnor. Dikt 16 ' 7 Ellen Fries, Nfigra blad Lir svenska kvinnans historia iiiider sjiitton169 hundratalet ... Mark Cedwscl~iölcl. Reformarbetet i k.vinnolagstiftningen 1886 - 1896 . 189 Förteckning öfver inedleinmarna i Fredriks-Bremer-Förl~undets styrelser och kornitker . 199 Fredrika-Brenier-Förbniidets oinbiid . 203 Medlemsförteckning .. .. . 206 Stadgar för Fredrika-Rrenler-Förblindet 222. S L-d Adlersparre. ?t In memoriam i: ... 226 Bariidonisoch iiiigdouish af S-d 22 ' 7 Ut \ reckliiigsftr-Saluarbete af R. O-n . 231 Vidgad verksanihet af E. A-d 245 Eïtevskrift af S-d ... 264: a) Förord b) c) d). e) Sigrid Leijonl~tcfvz~d, Viktor 13yd berg. Dikt 260 LdZy Engströ~~t, &amp; !ina Forsell t .. 261. E t t besök i kvionornns ntst %llning i Köpeiilisniii 266 .. Meddelande från Fredrika-Bremer-Förbundet ... 268 F r h skilda hall .. 270 % % Eva FryxcllJ Evolution och erotik. 1Eeflexioiier med anledning af Henry Drnmnionds verk %&amp;Iiinniskans utveckling » ... 271 Antmtda firfstedt Bara tre syii veck ... 280 Litteratur: Hellen Li ?zdg~ ' m, E u roman om förste konsuln; 1 h guvernoren af Paris af &amp; I. &amp; lall.i~g. Tysta djup af Anna Roos 286 Kvinnobilclningen inför Kong1.
De voro, alt derigenom skulle, ulan att man behöfde fråntaga någon en redan förlänad räll, den i iksföi derfliga husbehofsbränningen upphöra, kullan till Svenska bondens sedeförderf, orsaken till hans förvända ekonomi , hvilken årligen förorsakar en nalionalförlust af flera millioner, h\ilka i stället skulle blifva en nationalvinst, ifall brännvinsbränningen hedrrfs med verklig beräkning Sällan äro både den moraliska och materiella vinsten så uteslutande på ena sidan, sorn i denna fråga; ty erfarenheten har och skall allt foi tjemt bevisa, att det är lyckan att sjelf kunna tillverka allt det brännvin han sjelf förtär, sorn satt Svenska bonden lili frestelse alt jemväl söka kunna föitära allt det brännvin lian tillverkar; att det är lyckan att kunna räkna brännvinspannan bland sina husgudar, alt kunna anse hi unnvinsbränuings-rä! tigheten såsom ett jus famil inre, sorn gjort det möjligt för Svenska bonden att så egna sig åt drickande, allban deruti snart sagdt. vunnit en viss utmärkelse framför alla sina mcdbiöder i Europa, som vållat att han tager brännvinsflaskan i undgången till sitt tidsfördrif nelli motgången lill sin tröst; att brännvinssupande blifvit så allmänt, att man kan vara villrådig, om man skall anse det för en nationaldvgd eller ett natiofel, benämna en stor del af Svenskarna dryckesgoda eller drinkare.
Det är sjelfva grundsatsen jag önskar måtte tagas i betraktande af Bev.Utsk:t. Sällan, mine Hrr! har man träffat det rätta, då man ingått på ytterlighetens gränsor; jag för min del anser, att vi tillerkänt alltför stor kraft och förmåga åt frihandelssystemet, och att, sedan vi nu besökt rymderna, vore tid att känna efter, om vi icke hafva bättre fotfäste på jorden. Frih. Raab, Adam Christian: Jag för min del får l»ekänna, att. på den tid en tunna spanmål gällde i tull 2 rdr, och andra landtmannaprodukter i proportion, ansåg jag som en särdeles stor lycka för landet, om tullsatserne kunde betydligt nedsättas. Likväl då alla dessa tullsatser år 1856 på en gång alldeles borttogos, drog jag öronen åt mig, och ansåg det såsom en åtgärd, hvilken kom alltför hastigt fram. Jag vill icke säga, att Sverige i allmänhet derpå lidit, ty det är obestridligt, att om Ryskt mjöl införes hit till Stockholm, och användes här i trakten att kasta i bränvinspannorna, så har så mycket mer spanmål gått ur landet. Derpå måtte således ingen hafva förloi-at. Jag tror icke att ett land, som kan årligen påi-äkna en export af 1,000,000 t:nor spanmål, är i behof af någon skyddstull för denna vara. Likväl anser jag, att om man vill för en statsinkomst pålägga en obetydlig tull af 50 öre pr t:na, det icke kan anses tryckande för konsumenten, 340 Den ii November e. m. och måhända i någon mån kunde vara gynnande för producenten, såsom bidragande att minska den importlusta af Byssmjöl, hvilken i brist på annan spekulation visat sig i denna trakt. Deremot skulle det vara en ofantlig förlust för Sverige, om vi erhöllo full frihet för import af socker, kaffe, hudar, tobak, skinn etc., hvilket jag hoppas att Bev.Utsk. icke kommer att föreslå; snarare borde beskattning å dessa kassa-artiklar så mycket som möjligt begagnas till högsta statsinkomst, och för att stäfja förbrukningen.
Af den 4 Martn, deruti Utskottet, i anledning af väckt fråga, om förbud mot Krämares kringstrykande; yttrat sig, så mycket mindre kunna något i detta ämne föreslå, som genom Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t vid 1S15 års Riksdag, angående bestämmande af Glasoch Porcellainsförares samt Smides-handlares Handels-rättighet, tillräcklige åtgärder syntes vara fattade till vinnande af det ändamål Motionen åsyftade. — Hvarvid var fogadt Utdrag af Utskottets Protocoll för den 4 sistledne Martii, enligt hvilket Herr Zetterberg, vid denna frågas förevarande i Utskottet, yrkat, att Smides-tillverkningar måtte obehindrat få föryttras. 3:0 Af den 4 Martii, i anledning af Grefve von Schwerins väckta Motion, om möjlighets beredande för innehafvare af Boställs-jord, att låta försäkra den å sådan jord befintelige åbyggnad i Allmänna Brandförsäkrings-anstalter; deruti Utskottet, på andragne skäl, ick® funnit sig kunna med detta ämne taga någon åtgärd, svarande mot det nyttiga ändamål Grefve von Schwerin åsyftat. 4:0 Af ém a % sialedne FebruarU t i anl&cL Den i April. ning af Kongl. Maj:ts' Nådiga Proposition, om jemnkning uti Båtsmans-Roteringen i Halland j deruti Utskottet hemställt, att Riksens Ständer matte hos Kongl Majit i underdånighet anhålla, att Rote jemnkning i Hallands Län mätte sättas i verkställighet och att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta vidtaga sådana åtgärder, som för detta vigtiga ändamåls befrämjande kunde finnas Jämpelige, yio Af den 4 Ularia, i anledning af väckt fråga, om förändring uti 9 § af Kongl. Maj.-ts förnyade Seglations-Ordning den iy Junit 1774; deruti Utskottet, på upptagne grunder, hem.
Det synes kunna vara nog med de öfriga moropolierna; i denna punkt, eller rörande .Sedelvaleurerna, tyckes åtminstone någon jemnlikhet och rättelse böra få ega rum, helst Stats-Banken aldeles icke kan vara i något behof af alt utgifva småsedlar: en fabrication , sorn endast för småsedlarne kostar Staten den orimliga summan af 5o,ooo Riksdaler om året. Det vore af vigt för Staten alt kunna bespara denna årliga utgift; och skulle allmänheten ändå vilja hafva sedlar å smärre valeurer, så är det alltid en fördel, om den dermed betjenas af Prival-Bankei na, utan någon gravation och kostnad för Staten. Om denna besparade årliga utgift af 5o,ooo R:dr i stället skulle få användas att växa med ränta på ranta, så bar man af General Leff ens calcul, uti Banco-Utskoltets Betänkande N:o 6 sidan 14» hvilken otrolig summa deraf på en mansålder skulle uppkomma. Jag kan ej frånträda den öfvertygelsen, att, i följd af realisationen, det numera blifvit en skyldighet för Rikets Ständer, att i stället för de förhasiadt medgifna garantierna, till ex. lånerörelsens indragning, lemna näringarna möjligheten att på andra håll erhålla det stöd, som ifrån Stalsbanken hädanefter ej kan eller bör påräknas. Ett vigtigt steg dertill är en ändamålsenlig Privalbanks-Lagstiftning; och tyckas Rikets Ständer med så mycket mera nit böra omfatta och befordra delta ärende till ett lyckligt slut, sorn, för Privatbankerna, hvarken begäres något understöd, eller någon borgen ifrån Statens sida, ulan endast en en - Hor lill Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande IV:o 37 I<el och verkställbar Lag, som ulstakar deras verkningskrets, samt sättet och vilkoren för deras uppkomst. Dessa äro de allmänna grundsatser, jag har trott mig höra antyda, i afseende på Lagförslaget i dess helhet; jag tillägger dertill blott några få erinringar i afseende på en och annan speciel §.