Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom det skäl jag framställt i afseende på jordmånen, tror jag äfven förtjena afseende, att det institut jag förordat, skulle hafva ett fördelaktigt läge, såsom inrättadt i midten af den del utaf Riket, der jordbruket hufvudsakligast idkas. Jag anhåller om Hr Landtmrs propos., att äfven denna min motion nu måtte till StatsUtsk. remitteras, eller också att den, i fall man har något att dermot invända, må hvila på bordet, för atti nästa plenum erhålla remiss. Hr Ribbing, Bengt: Instämmande med den siste talaren, får jag blott vid hans framställning göra det tillägg, att det icke är nog, att endast afse jordmånen. Dikningen t. ex. är alldeles olika i couperade trakter emot den, som bör ske å slättlandet. Den inspector eller rättare, som lärt sig sköta jord å slättlandet, kan icke begagnas i de couperade trakterna, likasom den, hvilken i dessa trakter är användbar, icke kan begagnas å slättlandet. De trenne å slättlandet föreslagne landlbruks-instituterne skulle således icke medföra fördel för andra än dem, hvilka sköta jord å slättlandet. Det går väl icke an, att så stjufmoderligt behandla dem, som bo i de couperade trakterna, och på det de ej må blifva lottlösa, anhåller jag att mina tankar i detta ämne äfven måtte remitteras till StatsUtsk. i Hr Edelsvärd: I anledn. af Hr Ribbings anmärkn., att jordbruket i Småland, i anseende till jordmånen, skall vara så skiljaktigt från det, som bör iakttagas på slättlandet, anser jag mig böra upplysa, att, hvad Ulltuna beträffar, finnas der jordarter af flera slag. Dessutom har jag föreställt mig, att vid hvarje Iandtbruks-institut bör den theoretiska bildningen vara hufvudsaken, och dertill hörer läran om hvarje jordart, samt sättet att sköta den.
Och att å samma skogsdel ingen slags utsyning dädanefter får ega rum, utan hvad af vindfällen och alman förtorkad skog, kemmer att finnas, men icke för Kronans behof erfordras, A Allman Auction försäljas heldst Utom parkens område, hvarifrån alla andra Bosättningar än Bevakarnes Boställen böra i möjligaste måtto afskiljas, äfvensom alla enskilde farter och communicationer, så vidt ske kali, utestängas, så att dessa skogar blifva i ordets egentligaste bemärkelse fredlysta; Och synes det vara tjenlig!, att de omgifvas med någon annan än vanlig hägnad. Med sådane anstalter till förekommande af ingrepp i Kronans bibehållne egande rätt lill desse skogar, samt, med förutsättande af ett tillräckligt antal bevakare, för hvilka Boställen kunde blifva att tillgå, af de å samma skogar belägne Nyhemman, om de, på sätt ofvanberördt ar, för Statens räkning inlösas, skall troligen den förbättrade förvaltning medelst S t a t s-U t s k o 11 e t s B etan k a n den. 5g års~hyggen och åter-planteringar, som Kongl. Majrts Kådiga proposition omförmäler, uppfylla sitt ändamål, heldst af Kongl. Majrts visa och Kådiga omvårdnad bör vara att förvänta, att utvägar beredas ti il inhemtande af nöd ig kännedom i den å Utrikes orter tämmeiigen allmänt införde, men här i Landet föga kände skogshushållningen eiler Forst-vasendet, samt att de. som förvärfva! sig en slik insigt, företrädesvis komma i åtanka till de Ämbeten och tjenster, hvilka i och för skogsbevakningen kunna komma att bibehållas. Efter att hafva sålunda utlåtit sig, så yäl i frågan om nyttan af Kronoskogarnes upplåtande i allmänhet, som angående vården af och hushållningen med de bland desse skogar, sorn komma att för Kronans räkning bibehållas, följer i ordningen att yttra sig angående de föreslägne vilkoren för de öfrige, så väl Krono-Parkernes som Allmänningarnes upplåtelse. Utskotten hafva härvid inhämtat hu ruledes uti Kongl. Majrts
Yid remitterandet af den till sitt hufvudsakliga innehåll ofvan uppgifna motionen, har, enligt Utskottet jemväl tillhandakommet protokolls-utdrag, af en talare hos Ridderskapet och Adeln, blifvit i anledning af det framställda förslaget anmärkt, att Statens medel ej borde användas till föremål, hvilka så helt och hållet som ifrågavarande läge inom den enskildes intresse att befordra, samt att den föreslagna utgiften af 600,000 R:dr, som under närvarande förhållanden ej vore obetydlig, tilläfventyrs skulle kunna försvaras, derest fråga vore om införande af en ny industri eller tillämpning af en nyuppfunnen method, men då grund-dikning vore allmänt känd och praktiserad, samt Staten dessutom aflönade agronomer, som i hela landet kunde lemna undervisning i denna åkerbruks-metkod, borde Staten anses hafva i det hänseendet fullgjort sina åligganden. Utskottet, som erkänner vigten af det ändamål motionären afsett, kan likväl, enär den ifrågavarande diknings-methoden redan är i landet känd och på icke få ställen använd, och då Statens tillgångar äro vid innevarande riksdag för andra föremål starkt anlitade, icke annat än instämma i det ofvan anförda yttrandet, hvadan Utskottet afstyrker bifall å den väckta motionen. Stockholm den 1 Juni 1860. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1860. Stats-Utskottets Utlåtande N:o Ilo. 1 \« 115. Ank. (il Exp.-Ulsk. den 4 Juni 1860, kl. 11 f. m. Utlåtande, angående bestämmandet aj resekostnads-ersättning åt Rikets Ständers Deputerade vid Hans Maj:t Konungens och Hennes Maj:t Drottningens förestående kröning i Norge. (U. A.)
P:son Lundgren för gravering af Medaljstamparne » » 1,000. För Exemplar i Guld, Silfver och Bronze » » 3,874: 43. 10. Sgr. B:ko R:dr 5,374: 43: 10. hvilka utanordnats från räkningen: "Extra Administrations-Utgifter.” Frågor, angående Banko-Verkets organisation samt Embetsoch Tjenstemännens ansvarighet. 12:o. Som vid den verkställde reorganisationen af Banko-Verket, TjenstgöringsOrdningar för Banko-Fullmäktiges Expedition samt Fiskals-Kontoret icke upprättades, af anledning, att, enligt Rikets Iiöglofl. Ständers beslut, nämnde Expedition och Kontor borde i afseende på Tjenstemannapersonal och göromål oförändrade bibehållas; men Fullmägtige, vid det förevetande, att någon fullständig och efter nuvarande förhållanden fullt tillämplig Tjenstgörings-Ordning ej finnes för samma Expedition och Kontor, ansett nödigt att sådane uppgjordes; så skola Fullmägtige, som härom föranstaltat, framdeles förslag härtill Höglofl. Utskottets pröfning underställa. 13:o. Vid 2:ne serskildta tillfällen, har tillämpning skett af den uti 32 g. af Banko-Reglementet intagne Ansvarighets-Lag för Bankens Embetsoch Tjenstemän, såsom af 49 punkten här nedan närmare inhämtas.
Kammar-Collegium och flera betydande Löner derigenom besparas, i synnerhet svnl nya Bcwillningen troligen bestämmes uti fä articlar; och om min önffan möjeligen kan werkställas, at de äldre orubblige Krono-Utlagorne, under namn af Iordeboks-och Hemmantalsränta, med flere rubriqver frän forntiden, sammansmältas under en rubriqvr; gammal Grundränta, stipulerad för hwarje Hemman efter hwarje orts tilgäng, antingen i Spannemäl eller Smör, tror jag at hwarken Kronan dller Räntegifwaren blefwe lidande, men Upbördsmäns och Rewisvrcrs beswär betydligt lindradt och framtiden gifwa ytterligare tilfälle minsta Ämbetsmän. 8:0 Magazins-Dircetion, som förr, under Stats-Contoiret, och Stats-Contoiret, säsom r forntiden et Departement unczx Kongl. Kammar-Collegium. Z:o i? L Den ig Iulii. z:o Med mera frihet i handel och näringar blifwer troligen Commerce-Collegium mindre behöflig!. Deras i denna händelse inffränktg göromäl tror jag Kongl. KammarCollegium kunde nu som tillförene bestrida. 4:o Riksgälds-Conkoiret uplösasoch arenderne sipras af Banco Fullmägtige. GöromäIcn förmindffas om Riksens Ständer sä föranstalta at det blifwer blott et Sedelmynt. 5:o Lagmans-Sytzlorne hafwa redan af uplpste medborgare blifwit ansedde onödige. 6:0
179 dess skötsel utgör hufvudföremålel för skolstudierna, oell för all ungdomsundervisning; så måste oek läroämnena härefter företrädesvis lämpas, oell deras öfriga gagnelighet antingen få ett underordnadt rum eller ock, 0111 så fordras, sättas alldeles å sido. I allt fall kan skolan icke utrusta sina lärjungar med hela det kunskapsförråd, sorn deras framtida lefnad klafver; meu genom kunskapsförmågans bildande skola de sättas i stånd att utan skolans biträde föröka sitt kunskapsförråd, i mån af fallenhet och behof. Jag skulle knappast vilja medgifva, att man till skolan står i särdeles förbindelse for det vetande, man der inhämtat, i fall man ej derjemte förvärfvat skicklighet att, undervisa sig sjelf. Svårligen torde bland skolmännen skiljaktiga meningar gifvas öfver den frågan, huruvida äfven de bästa anlag äro beroende af den utvickling, de hämta från tjenlig undervisning. Någon gång må tvifvel härom hafva uppstått, i afseende på de verkligen utmärkta anlag, hvilka förmått, såsom det heter, bryta sin egen väg, oberoende af mycken brist i undervisningen. Åf ingen sakkännare lärer deremot nekas, att vanliga anlags utvickling utebli fver, om dea ej ierles genom väl valda och väl använda läroämnen. Och lika litet torde det kunna betvillas, att genom otjenliga eller illa använda eiler alltför mångfaldiga och öfverhopande läroämnen först och främst alla vanliga och medelmåttiga anlag förslöas, förvillas, afstanna i sin utvickling, men äfven mycket goda, utmärkta anlag ofta, ja oftast, röna likartad verkan. Den länge fortsatta, mångfaldiga striden öfver valet af läroämnen tor våra offentliga skolor kan här icke blifva afhandlingsämne. För att deröfver fälla ett befogadi omdöme, tarfvas erfarenhet i yrket. Hvad jag högst skulle önska att kunna med insigt bedöma, vore dels frågan örn angelägenheten al de klassiska studierna öfver hufvud, såsom grundläggande all lärd eller verkligen grundlig bildning, oell dels frågan örn rätta åldern för dessa studiers idkande.
så väl angående tillsynen Öfver bysatte galdon ärers helsotillstånd, som rörande undersökning om skuldens beskaffenhet och möjligheten för gäldenären att den betala, äro, efter Utskottets tanka, lika öfverflödige, som de af Motionairen, Herr af Grubbens, föreslaglie lära finnas otjenlige. k) Att vidare Öfver-Ståthållare-Embetetis Pancgllie ej eger, mera än andra exeeutivaj ^LagUtskottets Betänkande N:6 l2Ji 51 myndigheter, åsidosätta nigra till bevarande af borgenärs och gäldenärs ömsesidiga rätt och säkerhet i Lag grundade formaliteter, att tillrättavisning af bemälde Embetes Betjentes möjliga förseelser icke lärer, vid anmälan å ort som vederbör, uteblifva; att det icke kan betagas nyssbemälde Betjente, mer än andra samhälls-rnedlemmar, att utsöka sina fordringar, ehuru icke i egenskap af ExecutionsBetjente ; detta allt tyckes så påtagligt, alt det knappast bordt erinras. Hvad deremot angar de Vackta frågorne, dels om origtigheten deraf, att den bysättnings-kostnad borgenär förskjutit stundom skall'blifvit gäldenären påförd, dels ock om nödvändigheten af något rådrum, från lagsök-. ningsdagen, för gäldenären, innan han vari der i bysättningshäckte inmanad; så har Utskottet funnit sig böra understödja hvad härutinnan blifvit yrkadt. De omkostnader, som af bysättningen varda förorsakade, böra icke skäligen, och kunna éj eller, enligt nu gällande Lag, utkräfvas af gäldenär, som af bysättningen icke erfar någon fördel, elier den påfordrat , utan måste billigtvis vidkännas af borgenären, enligt hvars ansökan tvångsmedlet blifvit tilläm padt.
Preste-Ståndet har bifallit denna punkt, så vidt den rörer Riksdagsmannen Zetterbergs förslag; hvarjemte Ståndet, med instämmande i en Ridderskapet och Adelns inbjudning, beviljat dels ett anslag af 1,000 R:dr årligen till förbättring i lönevilkoren för lärare och vårdare vid Institutet för blinda och döfstumma, dels bifallit Herr af Zelléns motion om anslag af 5,ooo R:dr Banco årligen, till understöd för en under Styrelsen öfver nämnda institut ställd serskild undervisnings-anslalt för blinda. Borgare-Ståndet har bifallit: 1:0 5,ooo R:dr årligen, till anslag för en undervisnings-anstalt för blinda, med tillåtelse för Directionen öfver Institutet för blinda och döfstumma att af första årets anslag till Institutet för blinda använda så mycket, som erfordras för berörde inrättnings iståndsättande för ändamålet, och 2:0 1,000 R:dr årligen, till förbättring af den vid Institutet för blinda och döfstumma anställda lärare-personals lönevilkor. Bonde-Ståndet har till Institutet för blinda och döfstumma beviljat ett förhöjdt årligt anslag af 1,000 R:dr Banco, men i öfrigt gillat Utskottets afstyrkande af nytt anslag till bildande af ett Institut för blinda. a). Hrad först beträffar aflöningsvilkoren för den vid Institutet för blinda och döfstumma nu varande lärareoch vårdare-personal, så hafva samtliga Riks-Stånden uti Institutets anslag beviljat en årlig tillökning af 1,000 R:dr Banco; men då, i afseende å ordalagen, någon skiljaktighet förekommer, har Utskottet ansett sig böra inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig uti Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets med ordalydelsen i den motion, som föranledt beslutet, äfven öfverensstämmande mening, att summan anvisas till förbättring i lönevilkoren för Lärare och vårdare vid Institutet för blinda och döfstumma.
BorgareStåndet har Hr Lindqvist, på skäl, som redan upptagne blifvit, yrkat enahanda lönereglering för Götha HofRätt som af K. M:t blifvit föreslagen, samt att 2 HofiRättsRåds löner borde samma HofRätt tillerkännas; derjemte Herr Ståhle åberopat sin hos Utskottet afgifna reservation. Och har af Hederv. BondeStåndet Utskottets tillstyrkande i denna Punct blifvit afslaget. I följd af desse anmärkningar får Utskottet vördsamt upplysa, att Svea HofRätt alltifrån år 1752 haft 6 HofRättsRåds löner på Stat, men Götha HofRätt hittills aldrig mera än /^: att Utskottet ansett, att, lika obilligt som det skulle hafva varit, att minska Staten för Svea HofRätt, sedan göromålen derstädes blifvit så ansenligen ökade, det ock lika litet funnits anledning, att öka den for Götha HofRätt, sedan den vidsträckta Provinsen Wermland blifvit lagd under Svea HofRätts Jurisdiction samt Skåne och Blekinge jemväl äro skiljde från Götha HofRätt och fått en serskild HofRätt; samt att, om framdeles någon annan reglering af Götha och Betänkande!!, N:o 237. 21 Skånska HofRätternes jurisdictioner skulle verkställas, närvarande antal Ledamöter i Götha HofRätt förmodl. snarare b I il ver öfverflödigt än för ringa. Från denna HofRätt är för öfrigt icke anmäldt behof af större personal, och Utskottet har äfven deraf hemtat skäl för sitt tillstyrkande, att några nya löner för densamma icke må beviljas.
Jag finnér icke något ondt i denna förändring, den är dock ett steg framåt och jag skall aldrig underlåta att rösta för allt som ligger åt det hållet, det må vara aldrig så litet, och derför anser jag mig också böra rösta för detta förslag. Don 13 December e. m. 643 Hr Bildt, Didrik Gillis: Vid den stora begrafningsfest som i dag pä f. m. firats för den K. Proposin, yttrade flera talare att det är af ganska stor vigt att all förändring i grundlagen vid 2:ne Riksdagar behandlas, innan den kan afgöras. Detta är i min tanke fullkomligt rätt, och jag vågar äfven tillämpa det på den nu förekommande frågan. Hade nemi. den ifrågavar:de §:n föreslagits till afgörande vid sistföiflutne Riksdag, skulle jag, i likhet med mången annan, icke hafva tvekat att åt densamma lemna bifall, oaktadt den i afseende på sin redaktion icke allenast är ofullständig utan äfven otydlig; men i närvarrde ögonblick hyser jag stora farhågor för densamma. Om man kan sätta tro till det som den officiella tidningen skr i fv i t rörande den K. Propos:n om reli gions-friheten, så har den sednare med nyssn:do g ett ganska nära sammanhang. Och jag uttalar derföre öppet de farhågor jag hyser för denna §:s tillämpning, i händelse den projekterade religionsfriheten skulle vinna 11. Stms bifall. Vi veta nemi. alla hvilken makt katholicismen äger, när den vill begagna all sin förmåga för att värfva proselyter; vi hafva till och med i vår hufvudstad, oaktadt öfvergången till katholicismen är belagd med ett så hårdt straff som landsflykt, haft alltför beklagliga exempel derpå. Om den föreslagna §:n skulle bifallas, kan ju deraf följa att lärarebefattningarne för slöjd och skön konst komma att bestridas af personer, som tillköra den katolska bekännelsen.
Ved, hö och halm förvandlas enligt förutnämnde grunder hälften till spanmål, en fjerdedel till Iläsk och en fjerdedel till kött, att framgent uti den för persedlarne i allmänhet stadgade ordning utgöras; 3:o Alla öfriga nuvarande, till jordeboksoch hemmantalseller ordinarie-räntan hörande, persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skattetiteln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder, och med "iakttagande af hvad i lä:de punkten af de allmänna föreskrifterna särskildt för de Småländska Länen är anmärkt. Jönköpings Län. l:o Såsom hufvudränte-persedlar för Jönköpings Län bestämmas spanmål, smör, fläsk och kött; 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarne spanmål, smör, fläsk och kött bibehållas med endast de förändringar, som blifva en följd Slals-Utskollets Utlåtande, M 491. af nedanstående tillökning, eller i, allmänhet gifna föreskrifter. Oxe, ko, får och larn förvandlas till kött. Ved och hö förvandlas hälften till spanmål och hälften till kött. Spanmålen blir hälften råg och hälften korn; 3:o Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie-räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, alt jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Dervid iakttages hvad i 4 3:de punkten af de allmänna föreskrifterna särskildt för de Småländska Länen är anmärkt. Westmanlands Län. l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Westmanlands Län bestämmas spanmul, smör, hö och tackjern, som bibehållas utan andra förändringar äivsådane, som blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter; 2:o Af nuvarande, hufvudränte-persedlarne förvandlas fläsk till smör samt. osmunds-, afradsoch stång-jern till tackjern; 5:o
Sedan, under hemfärden, berättade hon om man och barn och om gamla mormor där hemma samt annat, som kunde intressera den, hvilken skulle bli en medlem af familjen. Och guvernanten, nog kan man förstå, att hon kände sig tacksam för all vänlighet, och att hon från första stund hoppades och trodde, att härute skulle hon komma att trifvas. Och så blef det. Se frun där i huset, hon visste, huru hon skulle taga barnens guvernant. Men så hade hon också » gått igenom graderna », jag menar, själf varit ute bland främlingar, innan hon fick sitt eget hem. Ännu måste jag tillägga, att det verkligen sedermera höll på att komma » en fnurra på tråden » emellan frun och guvernanten, men att den utjämnades lika fort som den kommit, likasom ock att när omständigheterna sedan tvingade dessa två till skilsmässa, det var till stor sorg för dem båda, ty vänner hade de blifvit, och det äro de alltjämt, ja, vänner för lifvet. S — m. • ^strids första bal. K ela huset har i dag varit i uppståndelse, ty i kväll skall enda dottern bevista sin första bal. Sömmerskan afprofvar den hvita dräkten, som i all sin flickaktiga enkelhet dock är utstuderad till snitt och verkan. Ä n n u är det för tidigt att göra toalett. De hvita underkjolarna ligga utbredda på sängen. Silkesstrumpor och handskar, solfjäder och spetsnäsduk — allt är framtaget och ligger redo för den viktiga toalettstunden. Unga Astrid har inte ro att sitta stilla. Det går hvarken att läsa eller att sy på fllet-guipyren. Hon går sysslolös och feberaktigt otålig omkring i den vackra våningen och söker på hvarjehanda sätt att få 380 tiden att gå. Egentligen längtar hon icke till aftonens n ö j e; hon befinner sig blott i en stark spänning, som är till hälften angenäm och förväntansfull, till hälften skygg och oangenäm, och denna spänning vållar den unga bleksiktiga flickan ett hälft illabefinnande. Ändtligen blir klockan 6 och det är tid att börja toaletten. Hårfrisörskan har gjort sin sak utmärkt, och Astrid vandrar omkring i sina hvita sidenskor och sin broderade underkjol och känner sig så angenämt fin och så väl till mods.
Äfven voro dag och natt mera jemnlånga än på Island och Grönland. Och Leif var en stor och stark man af ett manligt utseende, samt förståndig och klok i alla stycken.» «Efter detta Leifs tåg vexte han till, så i anseende som i förmögenhet, och kallades allmänt «den Lykkelige.» »Af de färder till det nya landet, som följde på Leifs, är Karlefnes den märkligaste, men dels hemsökte svåra sjukdomar de begynnande kolonierne, dels torde den nordbon egna hemsjukan ha dragit dem från Vinlands drufvor tillbaka till deras snöiga hem; visst är att de ingen varaktig bostad fingo i den nya verlden. Äfven blefvo de jemt anfallna af infödingarna, hvilka deras vapen icke voro mäktiga nog att afhålla.» Emedlertid ha flera Isländska analister antecknat, att under hvart århundrade, ifrån Leifs upptäckt och ända till Columbus, har Amerika blifvit besökt af Norrmän. Bevis och minnen om deras färder ha vi endast i dessa berättelser, samt i den märkvärdiga stenen nu kallad: «Dighton writing Rock» vid stranden af floden Taunton i Massachusett, och hvars runor och hieroglyfer, sist aftecknade af Amerikanske lärde, är 1830 lemna vidare bekräftelse om berättelsernas sanning. Öfver dessa figurer kommenterade nu Harald med stor flit, berättande huru man ännu i Norge fann liknande, inristade på gamla «Fjeldstuer», grafstenar, m. m. «Ser du Alette!» fortfor han ifrigt, «detta skall föreställa en qvinna med ett litet barn, – förmodligen Karlefnes hustru, som födde en son under sitt vistande i Vinland. Och det här skall vara en tjur – och i Karlefnes saga omtalas en tjur, som skrämde infödingarne genom sitt bölande, och dessa figurer, längst till höger, föreställa infödingarne. Detta skall vara en sköld, och dessa runebokstäfver»... «Mycket god föreställningskraft behöfves till allt detta, min bror!» Afbröt här leende
Vidkommande dernäst, att 688 R:dr 28 sk. x rst., utgörande medel från år 1715 till och med 1747» sorn * 1762 års räkning finnas balansei’ade, icke skulle hafva blifvit, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 28 November 1841, till Stats-Kontoret öfverlemnade, så ehuru de utgöra dels skillnaden emellan de 384 R;dr 15 sk. 1 rst., som från år 1715 till och med år 1747 ocb allt framgent blifvit balanserade, derifrån förut omförmälde 201 R:dr i3 sk. 9 rst. blifvit, såsom enahanda personer både debiterade och crediterade, i 1843 års räkenskaper afförda, dels framlidne Öfver-Ståthållaren Grefve Törnflychts balans år 1762, äro de likväl, på grund af förbemälte Kongl. Bref, från Öfver-Ståthållare-Embetets Kanslis räkning i Banken till Kongl. Räntekammarens räkning derstädes, under den 5 Maj 1343, öfverflyttade; likväl och som utredningen af de äldre årens balanser fordrade en längre tid, och deras beskaffenhet, i anseende till räkenskapernas ofullständighet. den tiden, befanns svår att utreda, så komma de, så snart utredning hunnit verkställas och behörig afskrifning blifvit beviljad, att från Kongl. Stats-Kontoret reqvireras och på Öfver-Ståthållare-Embetets Kanslis räkning i Banken åter insättas.