Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Talaren näst före den sista har yttrat sig så, att man skulle tro, det vederbörande under nuvarande förhållanden icke hade rätt att låta aflossa skott, då fråga är att möta våld med våld. Jag vill i anledning deraf blott nämna, att, om en ogerningsman sätter sig till motvärn, så kan bevakningen dräpa honom, och 1igge han derföre ogild, enligt Lagens hud i 2 5 Caj). MissgerningsBalken. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Det har af en värd Talare nu, likasom i ett föregående plenum, blifvit påstådt, att naturrätten upphörj när man inträder i sam - 172 D e u 3 N o v e in b e r v. m. heille. På det man i en framtid ej med förundran må i våra protocoller finna en sådan sats yrkas utan påminnelse, har jag trott inig böra erindra, att enligt alla mig bekanta författares äfvensom våra Akademiska lärares moralsystemer, ligger naturrätten till grund för alla våra juridiska pligter, och all Lagstiftning är blott en utveckling af naturrättens läror. Hvad sjelfva saken beträffar, är det ifrågavarande ämnet af stor grannlagenhet. Jag skulle för min del icke vara obenägen att medgifva den begärda rättigheten, om icke så stora svårigheter mötte^vid verkställigheten, och om icke tillåtelsen så lätt kunde missbrukas. Efter Utskottets förslag skall posten, innan han får skjuta, tre gånger tillropa Jlygtingen. Jag hemställer till hvar och en, huru man kan utröna, om posten verkligen ropat. Derest lian dessutom skall ropa 3:ne gånger med sådant mellanrum, att ljudet för hvarje särskild gång åtskiljes, så är tämmeligen säkert, att brottslingen skall, om inga naturhinder finnas, hinna springa undan, och vara utom skotthåll, innan posten äger rätt att skjuta. Hela detta stadgande synes således grunda sig endast på localen vid den kringflutna Långholmen, der det kan låta sig göra, att på det sättet parlementera med rymmare. Men om man tänker sig ett annat fängelse utan dylika naturhinder, så blir det för sent att skjuta; och äfven vid Långholmen inträffar vintertiden detta förhållande.
Äfvenledes skall JägeriBetjeningen dragas tillsammans att öfvas, men huru blifva de öfvade utan Reglemente? Om Riksens Ständer i8~9 gjort mer afseende på hvad jag då proponerade, nemligen: Att sätta Jägeristaten på militairisk fot och gifva dem ett Reglemente, så för Skoesskötseln , som i Jägerivägeo; så hade Konungen nu hafvit 12 å 1500 goda Skyttar och vägvisare att tillgå i krigstider, som deremellan ej kostat Kronan det ringaste , och Staten haft kunniga och nyttiga Tjenstemän. Att detta Memorial får åtfölja Remissen af Utskottets Betänkande, anhåller jag ödmjukast. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskotten. Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af en Elector efter Nio 324 Friherre cf Wetterstedt, Eric, President; och befanns dertill hafva blifvit utsedd Den 24 Martti, f. m. 315 322 Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, Öfverste. Föredrogos I nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch OeconomineUtskottets afgitne, samt den 19 dennes på bordet lagde Betänkanden 1:0 Af den 75, sistledne Februarii i anledning af väckt fråga om en Fristads inrättande för sådana personer, hvilka mindre af verkelig ondska och elakhet, än af andra tillfällige Orsaker förlorat medmänniskors agtning 2:0 Af den 20 sistledne Februarii, i anledning af väckt fråga om förändring 1 mätpingssättet af Säd och Bolm. 3:0 Af den 25 sistledne Februarii, angående väckt fråga om grunderne för en föreslagen jämkning i BåtsmansRoteringen j Halland. 4:0 Af sistnämnde dag, rörande» väckt fråga ätt med undantag af Säterier, Boställen och PostHemman, alla andra Hemman böra deltaga uti KronoSkjutsning, Brefbäringsoch Krono Fjerdingsmans-besväret eller andra dylika Qnera, som Jord i allmänhet åtfölja.
Efter tagen kännedom af vederbörandes i målet afgifna yttranden samt dertill hörande förslag och ritningar, hafva Rikets Ständer inhemtat: alt Varfsäfvensom Befälhafvande Amiralen i Carlskrona ansett, att, om arbetet vid vattenledningens anläggande skulle verkställas af Flottans personal, och nödiga instrumentalier m. m. borde från Flottans förråd tillsläppas eller på dess verkstäder förfärdigas, varfsarbetena skola helt och hållet eftersättas och Flottans materiel tillskyndas en allt för stor skada, för att med de af vattenledningen förväntade förmoner kunna uppvägas; att dagsverksprisen, upptagna för handtlangare och båtsmän till g sk. 7 rist., för timmermän till 22 sk. 7 rist. och för handtverkare till a5 sk. 7 rist., blifvit allt för lågt beräknade; att någon kostnad icke blifvit upptagen hvarken för baracker åt arbetsmanskapet eller för kokanstalter, sängkläder och sjukvård; att det för oförutsedda händelser afsatta belopp 15,835: 37. 2. vöre nog ringa; att för åtskilliga behöfliga instrumentalier, som icke å Flottans förråd kunna vara att tillgå, äfvensom för vissa machiners förfärdigande något anslag icke blifvit beräknadt; att rörledningen vore föreslagen att läggas öfver de gamla broarne vid Carlskrona, men någon utgift icke upptagen för samma rörledniugs flyttning;, då dessa broar komma att borttagas; att någon kostnad icke är vorden beräknad för vattenledningens utgrening i staden, och hvarförutan staden ej skulle kunna åläggas uppfylla sin förbindelse, att, sedan vattenledningen Tore verkställd, årligen till dess underhåll betala i,5oo Rldr; att, i afseende på den, till företagets framtida underhåll behöfliga personal, allt för låg svmrna vore upptagen; samt att något icke blifvit beräknadt, hvarken för Expedilions-Utskottets Förslag till wiel. Skrifvelse N.o 121. igy uppfordringsverkets och rörledningens vidmagthållande i fullständigt skick, eller för reservoiren och brunnarse.
Sedan Utskottet i ofvanberörda memorial, till sammanjemkande af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i förevarande ärende, hemställt, att Rikets Ständer måtte “hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes söka åväga bringa en sådan öfverenskommelse mellan Sverige, Norge och Danmark, att den kompetens, som till utöfning af följande yrken, nemligen läkarens, veterinärläkarens, apothekarens, tandläkarens, fältskärsmästarens och barnmorskans, blifvit vun - 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 78. nen i det ena landet, äfven må tillgodonjutas i det andra, såvida i de särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika“; har, enligt hvad särskilda från Stånden till Utskottet aflåtna protokollsutdrag utvisa, denna Utskottets hemställan blifvit endast af Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallen; hvaremot Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet vidblifvit deras förut i ämnet fattade sammanstämmande beslut: “att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga sådan åtgärd, att den kompetens, som till utöfning af vissa yrken, såsom läkarens, veterinärläkarens, apothekarens, tandläkarens, fältskärsmästarens och barnmorskans, der yrkesexamen är i lag föreskrifven, blifvit vunnen i Norge, äfven må tillgodonjutas i Sverige, såvida samma rätt äfven i Norge tillerkännes Svensk undersåte, samt såvida i de särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika.Ä Då Riks-Stånden således i förevarande ärende fortfarande stå i sådana skiljaktiga meningar, att frågan icke kan helt och hållet förfalla, men den i grundlagen föreskrifna röstöfvervigt för beslut af Rikets Ständer i sådan fråga, som den förevarande, icke för någondera meningen vunnits, måste, jemlikt 73 § Riksdagsordningen, omröstning i förstärkt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott ega rum; och får Utskottet i detta hänseende vördsamt förelägga Rikets Ständer en så lydande V otering sproposition:
EN E L D S O M EJ SLOCKNAR. D ET V A R ett verkligt litet chateau, nobelt till stilen samt hvitt, nu bländande hvitt i den soliga dagern. Nedanför detsamma utbredde sig trädgården, hvars buskager stodo i hvit och ljusröd blom, och där gräsmattorna voro utsirade med junimånadens unga yppighet. Men utför slottets trappa kom någon långsamt nedstigande, någon, som hade fåradt anlete och sammanpressade läppar, samt gick med trötta steg och skygg hållning. Hon hörde ej hit, där allt log och var rikt, ty hon bar på tankar, hvilka skymde bort färgerna, de blå, de som gingo i guld och i rödaste rödt, och hon såg ej det, som växlar för andras ögon. Själf liknade hon en skugga, där hon följde gången fram till träden. Hon stannade där, och tanken stannade också. Om en stund kom åter någon tit genom den stora glasdörren, men hon var ung o c h hade lätt gång; den hejdade hon för att andas — det var morgon i luften än — eller för att se — hon hade sirålande ögon. När hon kom fram till den gamla, gaf hon henne en blomma. » Tack Gabrielle, » sade denna, men inte märkte hon, att blomman var vacker och hade doft; hon satt och sökte befria sig från tanken, hon ville ej låta den unga se, hur svår den var att förfölja henne. Alla göra så där m e d det svåraste. Ett par dagar förut hade denna Gabrielles man sagt: » D u minnes j u min kusin, öfverstinnan Falk? V i böra be henne hit, så att hon får litet glädje; hvar och en måste känna glädje i din närhet, och hon behöfver det mer än de flesta. Hon är mycket olycklig, hennes dotter är ej, som hon bör vara mot sin mor, och hon har lämnat dottern och magen nu, det blef nog för svårt där; j a g tror det väl, ty jag känner fru Gertrud. » Då hans hustru bedt att få veta mer om detta sorgliga förhållande, hade han sagt, att han ej kände mer o m saken. Och nu satt Gabrielle där m e d det plågsamma medvetandet, att, då hon mest borde det, kunde hon ej sprida någon glädje alls.
17), att ackords-ränta ej får afdragas från löneinkomsten; och Utskottet har sig derjemte bekant, att hästoch fourage-medel jemväl inberäknas i den lön, efter hvilken fullmakls-karta utgår. Då emellertid hvarken ackords-räntans belopp eller hästoch fourage-medlen kunna betraktas såsom löneinkomster och derföre äfven blifvit befriade från allmän bevillning, hemställer Utskottet, att orden ”utan afdrag likväl för ackords-ränta” måtte ur stadgandet utgå samt det tillägg göras, som bilagde förslag upptager. Hos Ridderskapet och Adeln har Herr Leijonmarck, E. G., uti väckt motion, föreslagit, att stadgandet, rörande kartering af diplomer lör Konsuler, General-Konsuler och Agenter, ”ehvad med dessa beställningar erhålles traktamente och andra förmåner eller icke”, måtte ur författningen utgå; och då Utskottet, i likhet med motionären, anser denna de löulöse Konsulerna ålagda afgift så mycket mera olämplig, som den drabbar personer, hvilka i och för sina befattningar mäste vidkännas utgifter, de der icke alltid blifva ersatte, samt, efter hvad Utskottet erfarit, stadgandet om afgifter lör diplomet stundom medfört svårighet alt kunna förmå någon dertill skicklig person att åtaga sig det lönlösa, men för Svenska handelsflottan på aflägsna orter behöiliga Konsulatet, tillstyrker Utskottet, alt, med bifall lill Herr Leijonmarcks motion, ifrågavarande stadgande måtte gifvas den förändrade lydelse, sorn bilagde förslag innehåller.
151 profvare Prest-Ståndet skäligt att, med godkännande af hvad Utskottet nu yttrat, förblifva vid. dess förut leninade bifall till Utskottets härom afgifna Betänkande. S. D. Nedanskrefne ifrån Riksens Höglofl. Ständers Utskott inkomna Betänkanden blefvo å nyo föredragne och godkände, nemligen: Ifrån Lag-Utskottet. Angående föreslagen men afstyrkt inrättning af Förliknings Domstolar. Ifrån Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoitet, rörande: 1:0. Yrkadt utbyte och jämkning af Roteringen i Tossbo och Vedbo Härader af Elfsborgs Län. 2:0. Yrkad rättighet för Städernas Magistrater att få förrätta alla så kallade Dykeri-Auctioner. 3:0. Väckt fråga om de i Riket befintliga Vigtsorters Reduction till enhet. Ifrån Stats-TJtskottet angående: 1:0. Ersättning för de förluster som Svenska Medborgare under de sednare Krigs-åren måst vidkännas, genom Skepps uppbringningar af de Utländska Magter, med hvilka Sverige varit i fredligt förhållande. 2:0. Medels utseende till bestridande af Kostnaden till Högst-Salig Hans Maj:t Konung Carl XIILs Begrafning. 3:0. Löners anslående till Läns Notarier och Lands-Contoirister. Från Banko-Utskottet, Om allmänt Kungörande af den inskränkning uti Specie-Mynts utvexling från Banken, *5? Prof.' TJtdr. d. 24 Febr. i8i8> *om i följd af Riksens Ständers Beslut på de senare åren ägt och tills vidare anses bör äga rum. S. D. Stats-Utskottets Betänkande, 1 anledning af Kongl. Maj:(s Nådiga Proposition, angående vissa vilkor vid Wadstena Kloster-Kyrkas upplåtande åt Wadstena Stads samt dermed förenade St. Pehrs Eands-Församlingar blef i anseende till deremot gjorda anmärkningar återremitteradt.
Enligt sistnämnde §. kunna väl i Rikets Ständers Plena väckas frågor om stiftande, förklaring, ändring eller upphäfvande af lagar, sorn röra Rikets allmänna hushållning, men derjemte stadgas uttryckligen: ”Rikets Ständer åge dock icke magt att i ”dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och hvarå Konungen, senan StatsRådet deröfver blifvit hördt, gore ”det afseende Han för Riket nyttigt finner.” Dessutom bevisas Herr Cederschjölds misstag äfven deraf, att det icke var på RiksSalen Konungens svar på Ständernes hemställan i saken meddelades, hvilket dock alltid sker i frågor om Civiloch Criminal-lagarne. Samme Ledamot har äfven, såsom grund för dess förslag om ett års fästningsstraff för obehörig kroppsvisitation, uppgifvit, att i den Författning, som nu finnes, ett lika beskaffadt straff är utsatt för olaglig husvisitation. Det är sanni, att denna Förordning i flere fall bestämmer arbete å fästning för fel af Tullbetjening i tjensteutöfning; men deraf följer ej, att sådant är rigtigt enligt rättsgrunderne. Dessutom är förhållandet mellan obehörig visitation på kroppen och i hus ganska olika, och bör med olika ansvar beläggas. Genom den senare störes hemfriden, som i 16 §. 58 H. io 146 Den 22 Ja nunrii e. in. RederingsFortnen är försäkrad; men icke förnärmas den personliga säkerheten till lika grad derigenom, att vid Tullbom visitation anställes å en med kläder utomordentligt belastad person. Straffen böra rättas härefter, och icke, såsom det af Herr Cederschjöld föreslagna, stå i uppenbart missförhållande till förbrytelserne. Herr Cederschjöld: I anledning af den siste Talarens yttrande, anser jag mig böra erinra, att Konungen väl kan, genom Rikets Ständers öfverlåtelse och medgifvande, få rättighet att ensam stifta och utfärda ekonomiska Lagar och Förordningar, hvari straffbestämmelser utsättas, men alldeles icke äger denna rättighet, utan en sådan öfverlåtelse.
Striden om ord och uttryck synes höra lill sjelfva oformligheten af våra former, hvilka sålanda orsaken måste tillräknas, hvarföre denna orimliga strid fortgår med RiksStåndens ändlösa och tidsödande öfverläggningar om just dessa samma döda former, uti hvilka man förgäfves vill ingjuta en anda, som skulle upprätthålla den aftynande Statskroppen. Denna strid om blotta ord och döda former väckes understundom med afsigt att finna sak, der ingen är, eller ock att lill intet göra sak, på det de toma orden kunna gälla för något annat, än hvad de innebära, och sålunda gifva ett begrepp om tankar, för hvilka inga, hvarken inre eller yttre, stödjepunkter gifvas. Så har man, med en, under andra omständigheter förvånande, obetänksamhet, 168 De» 2 1 December e, pi. angripit en af mig öfver verklig sak afgift ven förklaring, för att deri finna, hvad jag aldrig sagt eller ens tänkt, och förtyda hvad jag öfver en vigtig Statsekonomisk angelägenhet verkligen yttrat. Om Grefvarne Brahes och af Wetter-; stedts samt Friherre Cederströms upptagande af mina anmärkningar vid Grefve vop Fersens motion haft saken till föremål, eller frågan om KneckteContractens rubbning, hade måhända den egenskap af obehaglighet, som, enligt Grefve Brahes påstående, jag gifvit våra öfverläggningar, åtminstone från Herr Grefvens egen sida icke vunnit en ökad näring. Men man fästade den minsta uppmärksamheten vid ämnet, och vidtog den oformlighet, att recensera min re-? servatipn mot beslutet i Passevolqncefrågan, hvarigenom en ministeriel kraftyttring skulle framstå i ord och phraser, mot hvilken jag ined ett visst obehag, och med fullkomligt erkännande af underlägsenhet i vapen, ser mig nödsakad att ingå i strid.
» Tror du inte, » frågade Thyra på samma gång bäfvande och förtröstansfullt, » att Gud bevarar honom för vår skull? » » Inte för vår, utan för sin barmhärtighets skull, barn, » svarade den gamla med segervisshet, och det var som hade detta enda lilla ord barn, som hon först nu kunde gifva sin sonhustru, fört med sig en frisk vårvind af förhoppningar och framtidslöften. Baking bolaget. Bolagets princip är, att ingen manlig hand skall röra vid brödet, från o c h med att degen knådas, till o c h med att det färdiga brödet öfverlämnas i kundernas händer. Detta bageri är det förslå i sitt slag, men samma bolag kommer att upprätta flere dylika. Bolagets aktier ägas uteslutande af kvinnor. Det tros, att ett dylikt företag bör ha framtid för sig, emedan det är en allmän åsikt, att kvinnor såsom bagare äro renligare Än män, hvarför bröd, bakadt af fina kvinnohänder, är mera omtyckt. Bageriets vagnar kö- ras af pojkar, men en kvinna medföljer hvarje vagn o c h lindar in bröden i papper, innan h o n låter gossen bära in dem i husen. é Teater och musik. Ur notisboken. Hedradt minne. På våren 1889 afled s o m bekant föreståndarinnan vid Högre lärarinneseminariet härstädes Regina Pallin, och Idun bringade då sina läsarinnor hennes porträtt jämte skildring af den framstående kvinnans lifsgärning. Till dennas åminnelse ha tacksamma lärjungar o c h kamrater på grafven å Nya kyrkogården låtit resa en minnesvård, s o m i söndags aftäcktes med en enkel, men gripande högtidlighet. Sedan den stora skaran af kamrater, lärjungar o c h öfriga vänner till den hädangångna slutit ring kring värden, afsjöng först en blandad kör ps. Därefter trädde lektor J. Humble fram. Efter några korta inledande ord bjöd han täckelset falla, o c h för de kringståendes blickar visade sig på den vackert uppkastade grafkullen en i granit huggen sten, hvars kortfattade inskription l y d d e: Regina Pallin, 7834 — 1889. Af kamrater och lärjnngar.
Motionären anser denna sednare upprensningen blifva alltför kostsam för enstilda förmägan och fälcdes ensamt böra stc pä det allmännas bekostnad. Utsk. Betänkande,», N:o 26. VXXV I-.-NS darsson frän Ealmare Län, hwilken anhäller, att anflag mätte bcwiljas af allmänna medel till upprensning af Enim-än i Ealmare Län, och utwecklar med mycken fullständighet bcwekande stälen härtill. Motionären anför: att detta företag warit ämne för allman uppmärksamhet allt sedan är 1778, dä förhällandet med denna äns stadliga öfwerfwämningar af Landtmätare undersöktes och intygades: att 1785 Nädig befallning blifwit »vederbörande gifven att »vidtaga medel till undanrödjonde af de olägenheter desta flöden medförde: att är 1786 ytterligare undersökningar blifwit anställde och till följe deraf föreningar ingängne om gemensamt bemödande att undanrödja olägenheterna, men att de ätgärder, som dä widlogos, befunnits otillräckliga, samt slutligen är »794 blifvit motarbetade af fruktan för stadlig inwcrkan pä andras ägor och anläggningar: att Mörlunda Socken sedermera ärcn 1821 och 1822 pä egen bekostnad öppnat en Canal, som particlt afhjelpt en del af olägenhctcrnc: och art f. d. Strömrensnings-Comiten, med anledning af »vid förra Riksdagen »väckt fräga om Emm-änS upprensning, lätit »verkställa en allmän besigtning, som fullständigt bcstrifwcr äns öfwerswämningar och utwccklar den stora nödwändighetcn för de kringboende af äns upprensning: men att frägan har dock sedermera blifwit hwilande, pä grund af R. St:rs »vid nämnde Riksdag fattade beslut, att de till Strömrensningar anslagne medel endast borde till comnnmicationers öppnande anwändas. Häruti har Olok ksnsson frän samma Län instämt.
St:rs Revisorer måtte komma i tillfälle att tillse fullgörandet häraf. 8 §. Äfvenledes har det fästat Utskottets uppmärksamhet, att då bland äldre fordringar från år 182? inbalanceras 155 R:dr 19 sk. 11 r., hvilka tillförene skola hafva varit orätt afförde, men sedermera åter upptagne, för att balanceras, finnas desse hvarken un4 B. 25 376 Stats-Utslottets der årets lopp afskrifne eller bland de till följande året balancerade äldre fordringar uppförde, samt synas ej eller hafva till liqvid ingått å något HufvudBokens Conto; en utredning af förhållandet med denna balance-post synes Utskottet nödig; och Utskottet hemställer : att underd. anhållan hos K. M:t derom må af R. St:r göras. 9 §• I öfrigt utvisar IIufvudBoken följande förhållande! Debet; Från år 1825 balancerade tillgångar Uppbörd! Årets Anslag 110,923: u. Ifrån Seraphimcr-Ordens-Gillet ersättning för en Byggnad i Wad - stena Auctionsoch försäljnings-medel 12,000. — 15,444: 28. Credit; Från år 1825 balancerade Skulder R:dr 29,421:47 5. Utgifter, Till Fästningarnes Nybyggnad och underhåll 119,386: 3g. 2. Fästningsoch Garnizons-Orternas förseende med Eldoch LysningsPersedlar . 17,156: ^r. to. Pontoner 5,146: 47- t* Under diverse titlar. 2,728: 3o. it. Afskrifning • 31,609: 12. 6. (J:fr 1827 års Rev.Ber. p. 80.) UnderliällsDepar temeritet HufvudBoken öfver Redovisningen för de till ArtilleriExercis-Hästarnes underhåll för år 1826 anslagne Medel har jemväl blifvit af Utskottet genomsedd.
Till ledning för R. o. Ad:s omdöme i denna sak torde jag dock få erinra att Regeringen begärt 1 mill. R:dr till iståndsättande af 8 linieskepp, af hvilka tvenne skola förses med skruf, alt ett linieskepp, bygdt efter nyare konstruklionssätt och försedt med skruf, kostar omkring 900;000 Rtdr. Kan något mer än ett sådant nytt skruf skepp upväga 8 linieskepp, bygdå efter äldre modell men af hvilka 2:ne dock äro försedda med skruf, då har Regeringen otvifvelaktigt handlat mindre redbart och jag skulle högligen beklaga om så vore 160 Den 19 April f. m. förhållandet. Men i motsatt fall är det ej Regeringen utan någo annan som så handlat. Gr. Platen har klandrat Regeringens ålgärder för våra kuster försvar. Sannerligen jag förslår huru dem skulle hafva kunnat handla annorlunda än den gjort. Den har förklarat att Sverige blir neutralt under inlräffadt sjökrig, att de krigförande makternas krigsskepp få tillträde till alla Svenska hamnar utom Stockholms, Slitös, Carlskronas och Carlstens. På Waxholm, Carlskrona och Carlsten har Regeringen förstärkt garnisonerna, till Slitö har han skickat kanonslupar för alt förstärka de ännu ofullbordade befästningarne. Det är endast dessa fyra punkter han är skyldig att sätta i sådant försvarstillstånd alt de äro fredade frän hvarje obefogadt tilltag. Ej kan Regeringen, som Gr. Platen tycks vilja att den skulle göra, med en tre, fyra linieskepp, som vi möjligtvis kunna komma ut med, försvara våra kuster mot den mägtigaste flottan verlden sett. Att skicka ut en eskader i sådant ändamål vore en löjlighet utan like, åf hvilken både samtid och efterverld skulle le. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han med anledn. af de härvid afgifne anföranden finge fästa upmärksamheten derpå, att den nu föredragna punkten endast rörde Marin-Reg:let, och att det derföre, om också en talare för att motivera sitt omdöme, yttrat sig i den allmänna frågan om sjöförsvaret syntes vara mindre lämpligt att discussionen nu hvälfde sig öfver hela denna allmänna fråga. Gr. Puke: