Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit har funnit, det klagan blifvit förd öfver det misstroende emot iiiteckningssäkerhet, sorn vållas af den förmonsrätt till betalning, sorn Lagen i 17 Capitlet 8 §. Handels-Balken i vissa fall tillägger der uppräknade fordringar framför de intecknade. En långifvare, som ej har annan säkerhet att trygga sig vid, än erbjuden inteckning, och sorn icke vill äfventyra alt se detta, måhända i och för sig sjelf väl beräknade liypothek göras kraftlöst genom gäld, som låntagaren kan hafva ådragit sig i egenskap af förmyndare, uppbördsman eller föreståndare vid en del allmänna inrättningar, sättes, genom detta lagbud, i behof af underrättelse och bevis, huruvida en lånesökande innehar eller innehaft någon sådan befattning, om beloppet af de medel, hvarför han i dylikt fall bör ansvara, samt om eller när samma ansvarighet, eller den deraf beroende förmonsrält må hafva upphört, i händelse lånesökanden blifvit skiljd från den befattning, hvarifrån densamma sig härledt. De för åtskilliga allmänna Cassör utfärdade reglementen föreskrifva äfven ovilkorligen, att lån derutur ej må lemnäs emot inteckning uti förmyndares, uppbördsmans och föreståndares fastighet; men sällan är det för den lånsökande möjligt att härom anskaffa tillförlitliga och fullständiga underrättelser. Det vigtigaste motivet för ifrågavarande lagbud igenfinnes i Statens skyldighet att tillse, de! omyndigas rätt, den de sjelfva icke äro i tillfälle att bevaka, må blifva af andra med all möjlig omsorg vårdad. Detta lagstiftningens syftemål är ostridigt lägligt och ädelt; men den utväg, sorn blifvit vald, för att ernå det, öfverensslämmer föga med begreppet om sä» kerhet i viss egendom och orsakar derföre i märklig nion lidande för andra, ulan att ändamålsenligt skydda den omyndige, samt synes således hvarken rättvis eller lämplig. Den försvårar låneafhandlingar för fastighetsegare i allmänhet, genom den mängd omvägar och dermed förknippade utgifter, som erfordras Bill, till R, St, Vrot. 1834.
Ant. till Exp. Utst. den i3 Juni, kl. 10 f. nj. Utlåtande, i anledning af återremisser utaf åtskil/ige från Utskottet afgifne Betänkanden. Till Lag-Utskottet hafva, i anledning af gjorde anmärkningar, Utskottets nedannämnde Betänkanden blifvit återremitterade, nemligen: Ifrån Höglofl. Ridder skåpet och Adeln: N:o 19, öfver väckt motion om ändring i Tullförfattningarne; N:o 20, öfver väckt motion om ändring i sältet för Landsoch Stads-fiscalers tilloch afsättande; och N:o 32, i anledning af vackt motion om ändring i 47 GapMissgernings-Balken. Ifrån Lag-Utskottets Utlåtande, N;o 60. 9 Ifrån Hedervärda B onde-Ståndet: N:o 6, öfver väckt motion om förändrade föreskrifter, i afseende på chartering af handlingar i concurs-mål; N:o 7, öfver väckt fråga om ändring i Kongl. Förordningen den 20 December 1825, huru förhållas skall vid besiglningar och öfverbesigtningar, då varor eller färdige arbeten för landteller sjöförsvarets behof, efter uppgjorde contract, lefvereras; N:o 8, öfver väckt motion om förändrade föreskrifter, i afseende på Chartce-Sigillatae-afgiftens beräknande; N:o 10, öfver väckt motion om behofvet af vissa föreskrifter, angående recryters antagande; N:o 12, öfver väckt motion om rättighet för Brandstods-Comiteen inom Luggude Härad att utmätningsvis uttaga obetalde brandstods-afgifter; samt N:o 18, öfver väckt motion om grunderna för frälseräntas utgörande.
Domaren älagdt tili iakttagande för anklagad persons värjande från följderna af anklagelsen, obestrideligen utgjorde en rättegångsförmån för den tilltalade, om ock det hände, att denne ville anse iakttagelsen för srg likgiltig; af hvilka förhållanden del alltså blefve en följd, alt vid lagenlig tillämpning af tryckfrihetsförordningens föreskrifter, örn åtal för brott emot 4 mom. af dess 3 §, Domaren jemväl hade att iakttaga och fullgöra den i Kongl. Brefvet af år 1777 anbefalda anmälan, samt att afvakta det svar, som derå kunde varda meddeladt; funno dessa herrar Justitieråd dem af svaranderne, som fattat Idof Rättens ofvannämnda beslut i rättegången, dervid icke hafva rätteligen förfarit; men att likväl, vid fästad uppmärksamhet på de skiljaktiga förhållanden, sorn dels kunde antagas emellan ofvananförde förgripelser i tal och i skrift, dels förefunnos med åkladanderätlen i frågor om tryckfrihetsbrott, enligt den nu derom gällande förordningen, emot hvad förut varit medgifvet, bemälde svaranders uppfattning af detta ämne och den i följd deraf bos IdofRätten skedda oriktiga lagtillämpningen icke borde anses vara sådane, att derå, i anledning af 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, ansvar följa borde; ulan lemnades JustitieOmbudsmannens härutinnan gjorde hemställan utan vidare afseende. Vidkommande frågan om det åtalade utslaget i sjelfva saken, så funno, på de af Högsta Domstolens Hesla Herrar Ledamöter redan anförda grunder, Herrar JustitieRåden Themptander och Nyblaeus, hvad Justitieombudsmannen derutinnan emot svarandernes förfarande och beslut anmärkt och hemställt, likaledes böra till allt vidare afseende förfalla.. R. St. Just. Ombudsm.
Herr Grefwen och Landtmarffalken förmälde derefter at .justering af de färdige ?ieni. rotocoUer nu ffulle företagas; men at dä i anledning deraf Herr LUkvsrstolpe, sollen u»?.vill, anmält sig at fä göra en anmärkning, wille han nu upropa honom at före justeringen densamma föredraga. Herr Lilfverstolpe, solran Duvill, upläste et ffrifteligt anförande til ?rotocollet, sä lydande: Wid Rioderffapets och^Adelns Llenuin den 2 i denna mänad blcf af Ofwersten Herr Uetrr Lcliönström Uti kt ffrifteligt OietLinen til Den 16 Junti. 79o lil ?rotocnIlLt anfort: at Swerige saknade än, genani sina egna Lagstiftares beslut en antagen Grundlag, en stadgad Regering. 2kt wr hafwa bestutat at i farans strind med omsorg och berådt mod förlänga StprelseMagtens wacklande och forswagade tillstånd. Hö.rrv!d får jag anmärka at, i händelse antingen Rik ens Ständer samfält eller detta Riks-Ständ enskildt, skulle hafwa fattat et sädant til Rikets wäda ledande beslut, sä skulle wi hafwa med omsorg och berädt mod sökt bidraga til Fäderneslandets undergäng. Dä skulle detta hittils allmäut agtade, för Rikets wälgäng ifrigt nitälskande Ständ hafwa förtjent den outvlänliga skymfen, at läta et sädant tillmäle vpätaldt införas uti desi td-otoooller. Deremot bar jag den fulla öfwertygelsen, at Högloft. Ridderskapet och Ädeln uti allt, hwad pä detta Riks-Stand ankommit, bidragit at förkorta Styrelse-Magtens wacklande tilständ.
Till sjelfva Garnizons-Sjukhus Byggnaden hafva åtgått , 112,068:46. 4- Behållningen vid 1822 års slut dels i Contant, dels ock uti Materialier, Instrumenter, m. m., upptages till 17,168:81. g. Summa 227,556: 44- p. 36 Stats-Ut skottets Emedlertid är Garnizons-Sjuldius-byggnads-arbetet ännu icke till hälften fullbordadt, ty, enligt en af Professoren Gjörvvell uppgjord och Stats-Utskottet meddeld Provisionel beräkning, erfordras till dess fullbordan, jemte Byggnadens inredning, ytterligare omkring i5o,ooo R:dr; hvaraf visar sig, att, så vida denna byggnad skall utföras efter samma plan, den blifvit börjad, kommer den på det hela att kosta vid pass 262,000 R:dr, eller, sammanlagdt, med Fält-Läkare-Institutet, 358,518 R:dr 11 sk. 3 r:st.; och om Räntan å nämnde Byggnads-summa beräknas tili 6 procent, blifver alltså hyreskostnaden för de 3oo sjuka, som å Garnizons-Sjukhuset skola inrymmas och der njuta Läkare-vård, 15,720 R:dr årligen.
Här finnas temligen goda bibliotheker, — Collin och Schlyter hafva tillbragt större delen af sin mannaålder med forskning i härvarande archiv. Man behöfver endast lärosalar, och jag tror att hufvudstaden, om ett sådant företag komme till stånd, lätt skuile kunna bereda nödiga lokalar för auditorierna. Men Den 26 November f. m. 141 emedlertid, och intilldes sådant kan ske, tror jag det vore en möjlighet bereda plats för föreläsningarne, hvilka borde hållas på e. m. Domstolarne hafva då icke sina sessioner, hvadan de, som tagit sina embets-examina och inträdt i det praktiska lifvet, derigenom bereddes tillfälle att afhöra desamma. Dessutom skulle då möjligen någon af de stora sessionssalarne kunna upplåtas till auditorium för de juridiska professionerne. Det ammendement, som jag tillåter mig att i form af särskild motion föreslå, vore: att R. St:r bevilja ett årligt anslag af 12,000 rdr för befrämjande af den juridiska bildningen, genom inrättande af en högskola i hufvudstaden, i stället för de nuv:de juridiska fakulteterna vid de båda universiteten; att R. St:r, med anmälan härom, hos K. M. i und. anhålla, att åtgärder måtte, så snart ske kan och om möjligt före 1864 års början, vidtagas, så att en dylik högskola då kunde öppnas; att R.
I afseende på handel och näringar må följande jemförelser bär få rum. l:o Handlande, som i öppna bodar försälja inoch utländska varor: Handlande. Betjening. Bevillning. Ilandlverkerier samt fabriksoch manufaktur-inrättningar: Handtverkare. Personer, som hålla verkstad. Arbetare. Bevillning. Under de sednaste åren har köpingen haft besök af flera främmande fartyg, hvilka der afhemtat skogsprodukter. Ett skeppsbyggeri har börjat anläggas. Hästmangel samt kalcinerugn finnas äfven. Hernösand, å Landskansliet den 31 Oktober 1851. Efter nådigste förordnande W. GYNTHER. Jac. Wilh. Langelius. Carl Aug. Eckhéll. Frälse-Säterier Frälse-Hemman Frälse-Skatte-Hemman Krono-Hemman Krono-Skatte-Hemman Krono-Nj byggen med frihetsår Ecklesiastika boställen Skattlagde, bebyggde Lägenheter, som ej under något hemmans ränta äro inbcgripne, Krono Dito obebyggde Dito Dito Krono Oskatllagde bebyggde Dito Dito Båtsmanstorp Backstugor Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig äganderätt Dito på viss tid eller lifstid (utsäde, afkastning och underhållnc kreatur upptagne under de hemman, hvartill lägenheten hörer) Skattlagde Fisken af särskilde slag, som ej under något hemmans värde äro inbegripne, Skatte Dito dito dito Krono Tull-mjölqvarnar, deraf 4 med 4 par stenar, 10 med 3 par stenar, 16 med 2 par stenar, 2 med 1 par stenar Tull-sågqvarnar, grofbladiga Dito fmbladiga Dito med rätt till köptimmer från Kronans Skogar Husbehofs-mjölqvarnar utan särskild i Jordeboken påförd ränta Husbehofs-sågqvarnar Stampar Stångjernsverk med dervid införlifvade och ej särskildt värderade eller beskattade 25 st. ärnneshamrar Masugnar
Jag kan ej bestrida att ju icke detta förhållande möjligen inträffar (ja! jag må t. o. m. medgifva att detsamma har någou sannolikhet för sig), men om så händer, så sker det likväl sä oförmärkt i bredd med andra förändrade förhållanden, att ingen enskilt derigenom tillfogas någon orättvisa. Resultatet blifver visserligen, att den Svenska jorden i tidernas längd på detta sätt skulle erhålla någon lindring i sin beskattning, men jag ser ej heller något ondt häruti, utan får i stället öppet förklara, att då det sålunda kan ske utan brytningar i samhället, och ulan att enskildt rätt förnärmas, så vill jag gerna i min mon dertill bidraga. Ett inkast som man ofia gjort, och som jag i förbigående äfven vill besvara, har varit att den indelta armeen skulle blifva så lidande och illa belåten med den föreslagna ändringen. Men jag frågar eder, mine Hrr, äro dess ställning och dess vilkor för närvarande då så afundsvärda? och är det icke troligt att just det invecklade sått hvarpå dess aflöning utgår har sin dryga del deruti, att dess behof och belägenhet hittills blifvit allt för litet behjertade? Genom det som jag nu haft den äran anföra, tillåter jag mig tro att, om också ofullständigt, det likväl någorlunda klart blifvit visadt, att ehvad man än vill betrakta frågan ur synpunkten af de olika intressen eller med hänsigt till så väl det närvarcde som till framliden, så luta fördelarne på alla sidor åt det förslag som Utsk. framställt. Det har emedlertid gladt mig, att under denna discussion få höra, det just de personer, hvilka förut temligen lifligt opponerat sig emot ett af mina uttryck, deruti jag förklarat mig anse R. St. såsom ombud och målsmän icke allenast för Staten, d. v. s. Kronan, utan äfven för landet, d. v. s. dess innebyggare, nu yttrat ett så varmt deltagande för dessa innebyggares intresse, hvilket äfven jag visst icke skall underlåta, att samvetsgrannt söka iakttaga; men det förefaller mig tikväl besynnerligt, och jag kan onekligen icke rigtigt fatta huru denna ömhet för folkets intresse
För att lifva den fosterländska anda, som framkallat det frivilliga skarpskytteväsendet, och på det att fäderneslandet derigenom må vinna en stridbar manlig befolkning, på samma gång lättnad gifves denna befolkning och möjligen förminskning i statens utgifter kan uppkomma, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t uti särskild proposition täcktes till Rikets Ständer afgifva det förslag, att, jemte det förenämnda understöd lemnäs de frivilliga skarpskyttecorpserna, det tillägg i 15:de § af Kongl. Kungörelsen, angående den allmänna Beväringen, den 13 November 1860 må beslutas: att, när beväringsskyldig, som bland allmänna beväringsmamskapet inmönstras och är aktiv medlem af frivillig skarpskytteförening, företer skriftligt betyg, underskrifvet af Öfverbefälhafvaren för den corps, han tillhör, jemte en af Chefen för närmaste regemente eller corps tillförordnad, i tjenst varande officer, derom att den beväringsskyldige under minst ett år deltagit i corpsens öfningar, utförda i öfverensstämmelse med det för arméen gällande exercisreglemente, och eger den färdighet i vapenföring, marsche och manöver, som motsvarar läraktig, beväringskarls efter första årets möte, samt fnrvärfvat den skjutfärdighet, som är bestämd i målskjutnings-instruktion för rekryt i arméen för att såsom soldat approberas, sådan beväringsskyldig befrias från del tagande i första årets vapenöfningar med den allmänna Beväringen. Den officer, som för nämnda ändamål kallas till skarpskytte-corps’ öfningsfält åtnjuter reseersättning och aflöning utaf allmänna medel efter gällande resereglemente. De förslag, jag vid uppgörandet af statsregleringen, i hvad den rörer landt försvaret, här nedan kommer att afgifva, kunna icke afse det stora målets vinnande annorlunda än genom ett fortsatt framåtgående och såsom förberedande åtgärder.
Ståndet gjorda erinran, alt den föreskrift måtte bibehållas, som i afseende på beräkningen af Arrendators-afgiften år 1&12 blifvit antagen, nemi., att vid värderingen af hus och åbyggnader, för att bestämma Arrendatorns afgift, inga andra hus skulle komma i betraktande, än de byggnader Arrendatorn för egen räkning och egendomens skötsel begagnar; så får Utskottet förklara anledningen till uteslutandet af beörde föreskrift bestå deruti, att då, vid värdering af Åbyggnader på Fandet, hvarken värdet af deras byggnads kostnad eller BrandAssecurance-beloppet får i annan måtto ingå i beräkning, än så vidt de i jemnförelse till ett lika godt hemman, med en sämre Åbyggnad, kunna till värdets förhöjande bidraga , så skulle genom ett särskildt afdrag å värdet för vissa hus, berörde princip försvinna och värdet å byggnaden, särskilldt uppskattad, m öjel igen kunna anses till högre belopp, än hvad det verkat å sjelfva hemmans värdet, samt, i enahanda följd, föreskriften om Arrendatorns afgift illuderas; vid hvilket förevetande Utskottet ansett ledande till irring, att den anmärkte, men uteslutne föreskriften bibehålla. Den 17 Juli. Via 7 Moni. är af Herr Grefve Henning Gyllenborg anmärkt, som skulle afgifien af Inspector er , Fogdar och Fattare vara bestämd efter hemmantalets belopp, hvilket enligt förmenande Forde rättas, sä, att afgiften ej måtte ägä rum , da en sådan Tjensteman ej vöre antagen; och af Herr Doctor Stenhammar, att berörde Be* vallning borde bestämmas till vissa Procent af den egendoms värde han förvaltar; mén då Utskottet föreskrifva att de föreslagne åtta Glassér* ne bördé tillämpas efter betydenheten af den e* gendom nämnde Betjente förestå, samt deri befattning och lön de njuta, så förinodar Utskottet ätt Taxeringsrnännen ilka litet i detta, sorti i andra fall * dér tillämpning af Glassér äger rum, skola finna någon villrådighet for deras fattande resultat.
Då nu äter förhållandet är, alt tolagen blifvit till en betydlig grad förhöjd; alt denna förhöjning, som verkligen icke i laglig ordning tillkommit, för Stockholms och Götheborgs städer utgör ungefärligen dubbelt emot hvad dessa städers borgerskap betala i bevillning; så mätte det icke kunna anses slå i strid mot grundlagen'; utan tvertom förenligt med billighet och rättvisa, äfvensom utmärkande aktning för det bestående, som man ej alltid får se, såsom t. ex. i fråga om biskopsembetenas indragning, alt släderne tillägges hvad de hittills åtnjutit och blifva derföre garanterade för framtiden. Det är så mycket mera förundransvärd!, att ett så billigt förslag kan röna motstånd, som det kan bero af Regeringen att låta vederbörande umgälla detsamma. Om Södertelje eller Waxholm tilldelas stapelfrihet, och för dessa släder sättes en låg tolag, och fartyg derföre betalade der alla umgälder, Den 2 A p r i I e. m. SI så skulle Slockholm förlora derpå, i st. f. att staden nu blir garanterad ett bestämdt belopp. I Kongelf t. ex. har införtullning skelt af varor, lill mehn för Götheborg; nu blir Götheborg, om propus, antages, garanterad ett visst belopp, och vet således hvad staden har att påräkna, .lag förklarar, alt i denna propos. billigheten i sin yttersta potens är iakttagen, hvarföre jag pä det högsta anhåller om afslag ä Ulsk:s betänk., med antagande af Konungens propos. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke finna, att fråga här är alt öfverlägga om huruvida tolagen är ett privilegium eller icke. BorgareSt. har icke eller, mig velerligl, meddelat B. o. Ad. något beslut, hvarigenom detta Ständ velat gifva tillkänna, alt del anser denna fråga vara en privilegii-fräga, som ieke genom 3:né Stånds sammanstämmande beslut kan afgöras. Här är fråga om huruvida den K. proposm om lolagens förändrade utgående är för Riket nyttig eller icke, och i följd deraf, huruvida R. o. Ad. bör för sin del densamma antaga eller icke antaga.
Skiljd från Bostället måste han hos främmande söka sig ett tillhåll, der 346 Stats-Utskottets Betänkanden. syseisättning med egne angelägenheter oftast helt och hållet sak»as och all hans resours för att tillfridsställa behofvet af förströelser, alltid åtföljande sysslolösheten, ligger endast i det contanta arrende-beloppet, som nn äfven skall räcka till hyra för rum, mat, ved, ljus, uppassning och klädsel, sådan som den i Stad eller under vistelsen på ett främmande ställe erfordras; Tillgångarne linnas otillräcklige, skuldsättning och obestånd blir följderne. Att en del Officerare icke efterfråga eller taga kännedom om sine Boställen, må väl erkännas, men det torde, å andra sidan vara obestridligt, att mången Officerare, hvars Boställe varit af Kronan bortarrenderadt, önskat att sjelf få öfvertaga befattningen dermed. Äfvensom förändrade tider torde verka, att nian sjelfmant finner nödvändigheten att göra de förmåner man innehar så frugtbara som möjligt. När hvar och en Boställs-hafva re dessutom, efter sin beqvämlighet och särskilde omständigheter, kan rätta ett mer eller mindre sysselsättande och verksamt deltagande i Boställets skötsel, med eget folk, med hälftenbrukare eller rent af arrende så synes det äfven skäligen kunna och böra åt hans egen omtanka och godtfinnande Stats-Vtskottets Betänkanden. 347 öfverlemnas; ty fördelarne äro i alla fall icke obetydlige, att vid Bostället kunna få underhåll för sig sjelf, skötsel och Utfordring för en häst till begagnande vid resor i och för tjensten, sotn eljest blifva nog kostsamma. Det faller sig äfven mindre dyrt för en Arrendator att genom tjenstbar heter och bidrag in natura erlägga hvad som eljest skolat ensamt i contant utbetalas och å annat ställe förtäras, samt bidrager således äfven till möjligheten att kunna gå ut med ett högre arrende.
Och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 154, Frih. Bennet, Carl Stephan; „ 1697, Hr Nordencreutz, Fullm. Hr Olivecrona, Samuel Dellof Knut; , 2036, Hr von Stapelmohr, Fullm. Hr Roos, Adam; „ 2096, Hr von Röök, Lars-Jacob; „ 2159, Hr af Wingård, Fullm. Hr Elgenstierna, Carl Magnus; „ 2289, Hr Boy, Fullm. Frih. Leijonhjelm, Carl Gustaf. Med tillkännagifvande, att dels genom Frih. Bennets utseende till Elektor, dels genom skedde afeägelser 4 ledigheter bland R. o. Ad:s Hrr Bänkman upkommit, nemi. efter Frih. Bennet inom 4:de, efter Gr. von Rosen inom 15:de, efter Hr Gripensvärd inom 23:dje och efter Hr af Klint inom 24:de Bänkm:s-afdeln., anmodade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm. R. o. Ad:s dessa Bänkm:safdelmr tillhörande ledamöter, alt nästa Onsdag d. 16 dennes infinna sig till förrättande af Bänkmans-val. Företogs val af en Bänkman inom Andra Bänkm:s-Afde!n:n efter N:o 91, Gr. Kalling, Carl Napoleon; och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: N:o 115, Gr. Lagerbjelke, Gustaf. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från SlalsUtsk. inkomne mern.: N:o 222, med förslag till sammanjemkning eller votenspropos. i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ang:de ersättning för omkostnader i anledn. af D.D. K.K. H.H. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning; N:o 223, i anledn. af erhålle återremisser å utlät.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för städernes Embelsoch Tjenstemän att deltaga uti Civil-Statens Pensions-Inrättning m. m. (U. A.) Från Borgare-Ståndet hafva till Stats-Utskottet blifvit remitterade - Siats-Utskottets Utlåtande N.o de af Herrar Bååth och Ekstrand uti berörde ämne afgifne motioner, deruti' anföres, af den förstnämnde, att, vid grundandet af Ci vil-Statens Pensions-Inrättning, den allmännare utsträckning af deltagandet deri »icke blifvit iakttagen, som uti andra dylika Inrättningar egt rum, t. ex. uti Armeens och Tull-Statens Pensions-Inrättningar, utan hade flere undantag blifvit gjorde, bland hvilka Motiona iren hufvudsakligast omnämnt det för städernes Magistrater och öfrige Tjestemän, hvartill skälet hemlats egentligen derifrån, att de njuta sin aflöning icke af Statens utan af städernes cassör, men hvilket, i Molionait ens tanka, snarare talade för än mot beviljandet af den sökta delaktigheten, eller att de åtminstone på gamla dagar måtte, genom Statens bidrag, försäkras om nödig utkomst; och att i allt fall, då Ci vil-Statens Pensionsfond utgöres af dels bidrag från Staten, dels af,vissa procents tillskott af hvarje delegares årliga löneförmoiter, samt städernes rjenatomän 'gro villige att underkasta sig dessa tillskott eller afgifter, det borde v »ra likgiltigt för Pensionsfonden, om procentafgiften,ingår från åflöningar af Statens eller Stadens cassa, endast fondens säkerhet och afgifternag rigtiga inbetalning, genom reglementariska föreskrifter, betryggas; att, då städernes Magistrater och Tjenstemän effeclivt icke äro städernes enskilde, utan hela Statens tjenare, det således, efter Motionairens förmenande, äfven är en deras rättighet att åtnjuta samma förmoner, som blifvit tillagde andre, med deni jemförlige Statens tjenare, emot fullgörande af enahanda skyldigheter; samt af Herr Ekstrand, alt, sedan Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, genom 3 Stånds beslut, gillat Stats-Utskottets då afgifne Betänkande N:o 289 och såmedelst upphäft föregående Ständers beslut, ”alt, sedan Kongl. Majrt i Nåder fastställt de vilkor, hvarmed städernes Embetsoch Tjenstemän borde ega rätt lill deltagande i Pensions-cassan, det endast på deras börande rwålte ankomma, om de ville deruti deltaga”, någon svårighet nu så mycket mindre borde moia för häfvandet af förstnämnde beslut, som detta i verkställigheten, enligt Herr Ekstrands förmenande, förekomme så högst obilligt; • alt, så vida man ej vill,