Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Disconten finnes, muntra mången att söka lån; att de, hvilka hafva de säkraste documenterne, som gemenligen äro de, hvilka på andra ställen lättast kunna få lån, skola föredragas dem, hvilkas credit ej är så god , men som hafva större behof af lån ; och att de , som äro boende l Discontens grannskap , först skola bereda sig delaktighet af lånemedlen. Hvad som lörr var händelsen i Götheborg, och som man här nyss citerat, skedde på en tid, då Disconter så öfverflödade, att ingen svårighet motte att erhålla lån, Men sedanj Discontens caph tal blifver inskränkt till en viss summa, som icke efter behag genom Assignationer och Treprocents-sedlar kan mångdubblas , måste också rörelsen fortgå, såsom under härvarande BancoDiscont-styrelse, och icke som vöre den lent» nåd åt privata associationer, En återremiss af Utskottens Betänkande skulle visserligen ej tjena till något, om pluraliteten förblef vid sin tanka, men jag tror dock att ett närmare skärskådande af ämnet är nödvändigt. Vöre Den 19 Julli ef jri. 993 Vore det nu fråga att nedsätta all laglig ränta till 5 procent, och således äfven capitalisternes, då allt besvär med bevillningsafdrag upphörde, och sättet att Capitalisterne beskatta vore utan möda afgjordt, så stöde allt i denna del uti fullkomlig öfverensstämmelse; men då denna nedsättning nu särskildt stadgas för Disconterne , och man endast och allenast på det sättet vill hjelpa de lånbehöfvande, utan att tillskynda en lika fördel åt dem, som nödgas på annat ställe eller hös enskilte upptaga län — så tror jag, på de skäl jag. haft äran anföra , att man borttager möjligheten för de mest lånbehöfvande att dråga fördel af ned» sättningen i Disconträntan , som likväl måtte vara afsigten. jag instämmer således ej i den yttrade önskan om Disconträntans minskande.
Uti staden finnas en Tobaksoch Snus-fabrik, en Tändsticksfabrik, 2 Garfveriet 1 Segelduksfabrik, 1 Urfabrik. 3 Färgeriet 1 Spegelfabrik, som sysselsätta 40 å 50 arbetare; hvarförutan 65 personer idka diverse handtverk och sysselsätta 36 Gesäller och 25 Lärlingar. Strömmingsfiske idkas allenast uti det staden tillhörige fiskvatten och till mindre belopp än tillförene, då stadens fiskare arrenderade fiskelägenheter inom de till staden gränsande socknar. Den 25 Den staden tillhörande jord användes hufvudsakligen för beredande af fodertillgång åt boskapen. För ett karldagsverke betalas 1 R:dr å 1 R:dr 16 sk. banko samt för ett qvinsdagsverke hälften mindre. Under sistlidne år har, till lättande af rörelsen, blifvit i staden inrättad en Filialbank under Rikets Ständers Bank, hvars vigt och betydelse för orten synes vara påtaglig, ehuru verkningarne deraf under den korta tid, sorn sedan Bankens stiftelse förflutit, icke hunnit blifva synnerligen märkbare. Uti staden finnes ock en Sparbank, som begagnas mera allmänt än under första åren efter dess stiftelse. För undervisningens befrämjande finnes i staden en Högre Lärdomsskola med fem klasser och en Folkskola. Sjukvården bestrides af en Stads-Läkare, som tillika är Läkare vid det för Norra Helsingland och staden inrättade Lazarett och Kurhus, samt af Provincial-Läkaren i Norra Helsingland, hvilken är boende i staden. De fattige i staden underhållas till en del å särskildt fattighus, och de öfrige tilldelas understöd i mån af behof. I staden finnas en Källarmästare, som tillika är Gästgifvare, två Värdshus-idkare, och en Schweitzare och Konditor. v Prohibitiva författningar till förmån för staden finnas icke De föreskrifne Tabellerne varda härjemte i underdånighet bifogade. Gefle Lands-Kansli och Kontor den 31 Juli 1856. L. AD. PRYTZ. Olof af Geyérstam. J. G. Strandberg. Berättelse öfver Gefleborgs
I händelse Utsk:s förslag, endast afser de 88,000 R:dr, hvarom Frih. Åkerhjelm nyss talat, och om R. Sl:rs skrifvelse, i detta hänseende, icke innehåller någon tvetydighet, när beslutet skall af Konungen verkställas, har jag ingen invändning att göra mot Utsk:s förslag, utan anhåller att det måtte bifallas. Skulle deremot någon tvekan förefinnas, i afseende på de 88,000 R:dr, så hemställer jag om'icke frågan kunde i detta hänseende återförvisas, men förslaget i öfrigt bifalles, emedan vi äro så nära Riksdagens slut, då onödiga återremisser böra mera än eljest undvikas. Mina skäl för bifall till Utsk:s Betänk, i dess närvande skick vill jag hafva äran anföra. Först och främst tror jag, att den stora kostnad, StatsUtsk. beräknat, ej någonsin kommer i fråga, hvadan de medel, hvilka Utsk. för sådant ändamål, föreslagit, ej heller komma att utgå. Den 15 November f. m. 69 Om Konungen, hvilket jag, för min del, skulle önska, tillåter den utsträckning af den enkla redskapens storlek, hvilken FS. Sl:r icke medgifvit, så all man finge bränna med större pannor, än af 20 kannors rymd: sä förfaller till större delen frågan om den enkla redskapens inlösning. Då vore ock en stor del af det. missnöje undanröjdt, hvilket den af R. Si:r beslutade författnai redan vållat eiler skall åstadkomma, ålen hitom oss antaga, att lörfattmn Olifver sådan, sorn 3.ne Stånd beslnlil: så förekommer likväl det hinder mot redskapens föryttrande, äfven om pannorna icke öfverstiga 20 kannors rymd, att de fleste Icke hafva lust eller råd att ändra sin redskap, emedan dertill hörer ändring jemväl af byggnader och käril. m. m. Dessutom är den mindre bränvinsbrännaren, såsom icke van att sköta större redskap, föga benägen att aflåta den han har. För öfrigt har lian blott 3 månader, inom hvilka han skall besluta huruvida redskapen må lösas eller icke.
På anförde skäl afstyrkt den ena Motionen, om träds qvistande, i stället för nedhuggning, på ömse sidor om allmän sommar-väg, och endast föreslagit den ändring uti åberopade allmänna föreskriften om skogs och buskars undanrödjande invid allmän väg, att derifrån måtte undantagas höjder, hvarest vattnet hastigt afrinner, samt sådan mark, der träden stå så glest, att de icke hindra vägens uttolkning; och Bihans till R. St, Prot. 1828 och 1829. 8\de Sami. l 14-e H;t, a Desv. och Oecon. TJtsh. 2:0 Föreslagit utverkandet af allmänt påbud, det vid vintervägars uppstakning måtte endast begagnas träds grenar eller qvistar. Betänkandet, som bifallits af Högvördige Preste-Ståndet, har deremot af de öfrige respective Stånden blifvit återremitterad t. Inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, har Friherre Palmstjerna, Carl Otto, ansett den, i senare Momentet föreslagna, åtgärden, att endast med qvistar eller grenar uppstaka vinterväg, förfela sitt ändamål derigenom, att så beskaffade vägvisare, serdeles på stora slätter, svårligen emotstå urväder, då de snart öfverliöljas af snödrifvor; hvarjemte påbudet skulle förorsaka jordbrukaren olägenheter, i det lian icke finge fritt välja och använda hvilka ämnen, hail, för uppstakningen af sin väglott, funne tjenligast. Herr af Sillen, G. A., har rigtat sina anmärkningar mot Betänkandets i:sta Moment, och hufvudsakligen anfört: Att han icke kunde förstå, hvilka olägenheter skulle, enligt Utskottets åsigt, möta fjärmare väglotts-egare, genom trädens qvistning i stället för undanrödjning Desv, och Oecon. Utsk. Utl.-cle.
Bokstafven S. Hr von Rosen: I afseende på bevillningen för skollärare har Utsk. uti betänk. N:o 12 hänvisat till informatorer. Vi hafva nu beslutat, att de sednare skola inbegripas under en och samma class; men skollärarne torde väl ej kunna föras under en enda class, då deras skolor äro så olika. Jag tror att de böra classificeras efter skolornas beskaffenhet och den olika vinst, som desamma kunna gifva. En skollärare på landet uti en skola med några bondpojkar har ej någon betydlig vinst, men om han är lärare lili en stor allmän skola, så är förhållandet helt annorlunda. Jag föreslår derföre, att de i stället få utgöra bevillningen efter deras löner. Hr Ribbing: Här har Bevilln.Utsk. uti dess betänk. JM:o 27 tillstyrkt en förändring i öfverensstämmelse med livad Utsk. i samma betänk, föreslagit ang:de informatorer, genom hänvisningen: ”lika med tjenstemän.” Det föijer väl af vålt sista beslut rör:de informatorerna, att denna förändring nu ej vidare kommer i fråga. För öfrigt skulle jag tro, att det ej är värdt att göra någon skilnad på skollärare, då vi nu satt ner deras afgift lika med in formatorernes till 1 r;dr 24 sk. Hr von Hartmansdorff: 1 afseende på spisqvarter står här: ”der jemte mat endast porter, öl och svagdricka hållas tillhanda, fria från bevillning.” Deruti instämmer jag alldeles. Jag kan väl ej tro, alt någon förändring är gjord uti betänk. N:o 27, men anhåller likväl, att detsamma i denna punkt måtte blifva uppläst. De» 3 Oetober e. m. Hr. Frill. o. Landtm, erinrade, att i utlåt. N:o 27 Utsk. litlstyrkt, alt föreskriften: ”spisqvarter, der, jemte mat, endast porter, öl oell svagdricka hållas tillhanda, fria från bevillning”, måtte från förslaget uteslutas. Hr von Hartmansdorff: T sådant fall anhåller jag vördsamt, alt R. o. Ad. måtte bifalla betänk.
Är denna proportion för liten å stammens sida, så uppkomma dessa oformliga massor, mot hvilka jag alltid skall förklara mig. Beträffande Löfgärdet till häst, äro dervid tvenne betraktelser att görn, eller det bör betraktas i tvenne afseende!), först såsom ett vanligt värfvadt reg:te och hvad det såsom sådant skall kosta, och dernäst såsom gardesregtte, dervid den högre kostnad bör afses, som föranledes af den glans, hvarmed thronen bör orngifvas, och deruti man icke bör finna någon misscalcul. Slutligen får jag till värfvade cavalleriregzternas fördel anföra, att de kunna anses såsom Den aj Maj. 3oi en plantskola. Jag kan anföra det antal utmärkt skickliga chefer, som utgått från Lifgardet till häst; jag kan nämna detta utan sjelfberöm, emedan det äx19 år sedan, jag lemnade reg:tet. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag är till en del förekommen af Gr. Horn i dess första anförande. Jag anhåller att såsom min enskilda tanke få yttra några ord och att desamma måtte få åtfölja återremissen till Utsk. Jag anhåller dock, att de må tagas såsom min enskilda tanke och icke, såsom under gårdagen hände, blifva föremål för en liflig discussion, som sträckte sig utom gränsen för ämnet. Till de skäl, som jag i går nämnde, hvarföre jag i allmänhet icke är redobogen att bevilja anslag, får jag lägga ett nytt, nemi. det, att jag anser de behof först böra fyllas, som icke tåla uppskof. Det är nemi. gifvet, att det gifves utgifter för en stat, på hvilka dess sjelfständighet beror. Dessa sjelfständighetsutgifter, om jag så får kalla dem, äro af natur och beskaffenhet, att de böra fyllas; man må för öfrigt vaxa nöjd med administrationen eller icke. Härvid kommer endast i bei’äkning, om behofvens fyllande kan åstadkommas med redan befintliga tillgångar, eller om någon påökning erfordras. Vid detta StatsUtskts utlåt, ber jag få nämna, att jag anser det vara nödvändigt, att Utsk. för R.
För inköp af en sådan plats, hvilken borde vara så stor, att, i fall elevernes antal eller en förening med Teknologiska Institutet af andra läroverk i Iramtiden skulle göra en utvidgning nödig, erforderligt utrymme derför då ej måtte saknas och fördenskull hafva en area af minst 9,000 qvadratalnar samt derjemte ej vara för allägse belägen och medgifva att byggnaden kunde läggas fritt eller åtminstone blott på en sida behöfva byggas intill närliggande hus, har, sedan vederbörande upplyst att någon kronan tillhörig tomt af förenämnda beskaffenhet icke funnes att tillgå, en summa af 40,000 R:dr ansetts behöflig, hvarförutan Styrelsen anmält, att, lör Institutets aptering i den nya lokalen till anskaffande af åtskilliga apparater för laboratorierna, machiner och verktyg för mekaniska verkstaden, nödiga inventarier, såsom skåp, hyllor, bord m. m. samt till bestridande af kostnaden för Institutets flyttning, en summa af 20,000 R:dr erfordrades.
Rikets Ständer hafva ofvanberörde hemställan i öfvervägande tagit; och då Haparanda stad, oaktadt den korta tiden af sin tillvaro, redan vunnit en icke obetydlig förkofran, så alt jemlikt officiella uppgifter, vid sistlidet års slut 17 handlande funnos derstädes bosatte, antalet af de stadens invånare tillhöriga fartyg uppgick till 5 stycken om 387 lästers sammanräknad drägtighet och beloppet af den vid dervarande Tullkammare samma år influtne uppbörd bestigit sig till 24,473 R:dr li:co; samt då det till inköp af plats för stadens anläggande lemnade förskott af 4,000 R:dr långt för delta blifvit Stats-verket flerfaldigt godtgjordt, dels genom den redan till två tredjedelar verkställde inlösen af de tomter, hvaruti stadsjorden fördelats, dels genom stadens till omkring 930 R:dr om året uppgående directa krono-utskylder samt inkomsterne af dervarande Tullkammare, hafva, med afseende å dessa förhållanden, och enär stadens tilltagande välstånd och rörelse icke allenast för kringliggande landsort, utan ock, i följd af de häraf framkallade ökade Stals-inkomster, måste för det allmänna medföra en obestridlig fördel, samt den uppoffring, Stats-verket komme att, för befrämjande af detta ändamål, vidkännas genom ifrågavarande donation af Hapaniemi hemman, icke är af den betydenhet, alt någon betänklighet i detta hänseende synes böra möta för bifall lill omförmälda hemställan, Rikets Ständer, för deras del, ansett vigtiga skäl tala för beviljande af den sökte förmonen för Haparanda stad; men enär frågan, så vidt af de Rikets Ständer meddelade - Expedilions-XJtskoltels Förslag till lind. Skrifvelse, N.o röt.
Manufactur-verk önaforss dito dito i Knipphammare, i Spikhammare. Thureforss Manufacturi i Knipphammare, i Spikhammare. Wolfenforss Bruk Strömshofs Manufacturi "i Mölleforss dito V . Ekeforss dito ) Stungjernsocb ÄmnesH HiHamllar. rar. 4 0 0 Summa Chalrineforss Kopparhammare med i Plåthammare och i härd. I o 16 80 Afverkningens värde i Penningar. Stångjern mot dubbel hammarskatt. Af bela smidet anses att manufactureras 45o Sk® h 20 R:dr. Öfrige i,i5o Sk® upptages till förädling vid Hofre manufacturi. under frihets-år. I afräkning för 3oo Sk® ämnes-smide får tillverkas stångjern mot dubbel hammarskatt. — Srnot dubbel hammarskatt får å ämnes-smidet 900 Sk®. tillverkas stångjern. 45o Sk® a 16: 32. 45o D:o å 20: — R:di 5o å 16: 32. r fl vara f nytt smide 5oo Sk® mot dubbel hammarskatt. J 4°° Sk ® ä 20 R:dr.
I så fall skulle jag, alltigenom följande den plan, som jag uppgjorde, innan jag började verket, och hvilken plan bestod deruti att begagna mig, lörutom af genealogierna på Riddarhuset, äfven af alla andra trovärdiga källor, dem jag kunde öfverkomma, ha på hundratals ställen brutit emot vilkorets andemening; ty jag har i mina Ättartaflor infört icke allenast alla de personer, sorn finnas upptagna i min sedan flera år tillbaka utgifna Adelskalender, men icke stå på genealogierna, utan äfven alla sådana, hvilka äro införda i Finska Adelskalendern, och detta allt såväl till de lefvande ätternas, som till mitt arbetes båtnad. Det har blifvit erkändt af flera för genealogi entresserade per - Den 2 Maj e. m. 41 söner, och deribland af sjelfvaste öfvervakaren af Riddarh.-genealogierna, Riddarh.-Direktören Gr. Adam Lewenhaupt. Jag har sagt, att vilkoret är trefaldigt inkonseqvent, obefogadt, otillämpligt och äfven olagligt, och jag vill nu närmare utveckla detta.
Utmärkt lyckadt, så väl för sin logiska skärpa som för en sann uppfattning af fosterlandsförsvararens herrliga kall, förefaller mig detta Hr Hobert Teophron Cederschiölds yttrande under 1840 års riksdag: ”Om det är en sanning, hvad man numera synes allmänt medgifva, att inga straff äro så ändamålsenliga att använda för militärståndets medlemmar, som ambitionsstraffen, så lärer det ej kunna bestridas, att prygelstraffet bör utur krigslagarna helt och hållet borttagas; ty att detta skulle kunna räknas till ambitionsstraffen, förmodar jag ingen vilja påstå.” - Under samtal med en gammal förtjent militär, med tapperhetsmedaljen på bröstet, om den så mycket åberopade svårigheten att ersätta prygel, svarade han: »Vilja blott vederbörande ärligt ett slut på det barbariska käppväldet — så går nog resten af sig sjelf.” Förslagsvis uppgaf han att i prygelstraffets ställe inom garnisoner man till en början kunde göra försök med följande trenne straffgrader: Den första utvisas genom ett tecken å uniformen att soldaten lider straff. Tiden för tecknets qvarsittande kan af tjenstgörande majoren bestämmas från två till sex dagar, under hvilka knekten är nekad permission. Den andra flyttas karlen i en straffklass, der han underkastas 1 å 2 timmars daglig straffexercis, nekas permission, förbigås vid extra gratifikationers utdelande och erhåller å uniformen tvenne strafftecken. Tiden för straffet bestämmes af tjenstgörande majoren från 1 till 4 veckor. Tredje graden sättes trenne strafftecken på uniformen, soldaten ådömes under bestraffningstiden, som af tjenstgörande majoren bestämmes från 1 till 3 månader, att inom kasernen eller lägerplatsen förrätta allehanda sysslor, såsom rummens och tältgatornas städning, rengöring af kompaniets klädespersedlar, daglig straffexercis, med tillägg af vissa straffvakter. Från 3:dje graden ötvergås till mörk arrest på kortare och längre tid, och då soldaten sålunda va - Dou 29 Maj.
Och inne i stugan botade han spiseln, lade nya plankor i golfvet, och i hörnet, där stora liggsoffan skulle stå, där bonade han om på alla kanter, tätade golfvet och stoppade ny mossa mellan timmerstockarna i väggen, så att Klara inte skulle behöfva frysa. När alting inom hus var färdigt, och snön föll, så att han inte kunde arbeta ute, hvarken med att gräfva i jorden eller rödja på backarna, då gick han dit ändå, så ofta han hade tid. Han drog en kälke efter sig på gångstigen i snön, och på kälken hade han den ena saken efter den andra, som han köpt och stälde in. Ty när Klara kom, skulle alt åtminstone vara så, att han inte behöfde skämmas för att be henne stiga in. Det var kopparkittel och bleckkärl, bakspade och vattenhinkar, krokar att slå i väggen för kläderna och gångmattor att lägga på golfvet inne i kammaren. För fönsterna skulle hänga hvita jalousier, och till sist kom han dragande med fyra blomkrukor, som han bundit omkring med stora skynken. Det var en nerium, en geranium, en liten sned kaktus och en myrten. Hustrun efter den torparen, som blifvit död, bodde kvar i stugan öfver vintern, och hon skulle sköta blommorna åt Petter, eftersom han ändå hade lofvat att öfvertaga möblerna. Klara var inte vänligare mot Petter under den här vintern, än hon hade varit förut. Att hon, som haft så många fästmän, inte kunnat behålla en enda, utan var tvungen att gifta sig till sist med Petter med ögat, det var hon inte glad åt, och det förstod Petter. Men han hade inte väntat sig annat, och han var nöjd i tanken, att han ändå rådde om henne. Dessutom trodde han, att det skulle ge sig, när hon inte såg någon annan. Att hon inte var att lita på häller, när han var borta och stälde med torpet, det begrep han nog. Och modern hade en gång försökt att säga det åt honom. Men då svarade Petter bara: – Hon har fått den där vanan här, där det fins så många. Men bara hon kommer bort i ensamheten, ska’ jag nog få ha henne i fred. På våren gifte han sig också, och han och Klara flyttade in i torpet borta i skogen.
Det nit och den arbetsfiit, som för öfrigt utmärka den rådgifvare i ccklcsiaslik-ärcndcn Konungen Sig valt äro icke eller ägnade alt ingifva oss misströstan för framgången af hvad vi med skäl yrka. Ständernas första Utsk. hade, efter mitt förmenande, varit desto mera pligtigt till synnerlig upmärksamhet på denna del af rikets styrelse som densamma utan gensägelse är den vigtigaste, allmänneligaste och emedan den i sina utgreningar, besörjes nästan uteslutande af medlemmarne inom ett Riks-St. af hvilket Regeringen sjelf i ömtåliga frågor ang:de anslag, decharge, 890 Den 10 Maj f. m. m. m. ofta beror. Hon kan således deraf frestas till alltför m/Eket undseende. Om icke så tillförene varit, hade det väl aldrig kommit derhän att Sländerne sjelfve måst, så som nu nyligen skett, falla styrelsen, såsom kyrkans öfverhufvud, i embetet genom företaget att vilja reglera själavården i rikets hufvudstad. Ordningen skall ock nog komma till landsorten, eller kanske rättare sagdt oordningen, derest presterne få, såsom man påstår det i allmänhet skett i Folkskolan, efterlåta religionsvården och i saknad af nödig tillsyn och sysslosatte med verldsliga bestyr, alltmer försjunka i overksamhet för deras andeliga kall. Efter upläsningen häraf tilläde Hr Ribbing: Jag hade önskat att genom den propos. pä återremiss jag begärt och som blifvit mig lofvad att i sin ordning framställas, få dessa mina tankar och anmärkmr vid det föredragna Const.Utskrs mern. underställde dess pröfning, men det låter sig nu mera icke göra sedan propos. derom uleblifvit och en annan, i förtid framställd, afskurit möjligheten att framställa den jag begärt. Jag reserverade mig i god lid mot ett sådant förfarande, men det blef ändock för sent — dixi et salvavi. Hr von Hartmansdorff: Jag vill yttra mig om 2:ne ämnen. Jag tror alt propos. på återreremiss icke hade kunnat vägras och följaktligen icke heller bordt förbigås.
KronPrinsens utnämnande, att i vissa fall föra Ordet i Regeringen, upplästes och remitterades till ExpeditionsUtskottet, för att vid uppsättandet af RiksdagsBeslutet iakttagas. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapetj och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 00 April 1823, S, D. Remitterades till p5o Den 3o April e. m. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: Herr Ribens, Carl Willielm, anförande, innefattande anmärkningar mot Utskottets i förmiddags Pleno återremitterade Betänkande N:o 66, rörande dels väckt fråga om rättighet att för de till Extra Rotering indeldte Soldat-nummer, anställa värfning inom Bevårings-åldern, dels yrkad tillåtelse får Rotehållare, att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnad åt sina Solda-; ter. Ut supra. S. D. Förodrogos å nyo och bifölloa följande från Allmänna Besvärsoch Oeconomie^ Utskottet inkomne samt den 25 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkanden: Af den 5 dennes: N:o 46. Rörande väckt fråga om bestämmande af rättigheten till upphåmtning å sjöstrånderne af Hafstång, N:o 47. Angående väckt fråga om faslstal-j landet af en viss byggnads-ordning för Ståderne. Af den 21 dennes: N:o 60. I anledning af yrkad inskränkning uti rättigheten för Torpare att antaga Tjenstehjon. I anledning af yrkad befrielse eller Ben 30 April e. m, , 6oit ersättning för transporter af undsättnings-span-? nemål. N.o 65. Rörande yrkad skyldighet för privilegierade Heraman och lågenheter, att i all.- månna byggnaders uppförande och underhåll deltaga. Rörande yrkad befrielse för Gottlands Hemmans-ågare att in natura aflemna SkatteTjåra m. m. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till g om aftonen.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats återremiss af förevtde Utlåt., framställde Hr Gr. o. Landtm, fdrst propos. på bifall till detsamma, hvartill svarades många nej, blandade med Den 2 December. 185 ja, och sedermera propos. på återremiss dpraf, då svaren ntföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utskott inkomne Utlåt:n, Mem:r och Betäk:n, nemi. från ; Stats-Utskottet: N:o 9, i ani. af K. Propos. ang:de åtgärder till behöfvändes undsättning i missväxtår; N:o 10, i aid. af K. ProprfS. om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning af 12- decirnaltums gjutna jerrikanoner; N:o 11, med återlemnande af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de förändring i grunderna för bevärings-inrättningen och om bildande af en landtstorm, hvilken Propos. blifvit från BorgareSt. till Stats-Utsk:t remitterad; Banko-Utskottet: N:o 4, med återlemnande af åtskilliga till Utsk:t remitterade motioner; N:o 5, med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Anders Perssons från Kristianstads län motion; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 5, i ani. af väckt motion om sådan anordning vid fördelningen af 1866 års anslag till jernvägs-arbeten, att norra stambanan må kunna skyndsamt fullbordas och för trafik öppnas; samt N:o 6, i ani. af väckt motion, ang:de nedsättning i lösen för uträkning af augments-ränta och om behörighet att verkställa sådan uträkning. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 2 e. m. In fidem, 0. Brakel. 186 Den 4 December. Måndagen den 4 December 1865.