Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Constit.-Ut.sk. servera mig emot den nyss framställda propositionen. Frill. Boye, Ludv., anhöll att 15 §. Ridd.-Oi'dn. måtte uppläsas, hvilket skedde; hvarefter Frih. Boye fortfor! Enligt detta i i5 §. af Ridd.-Ordn. föreskrifna sätt för frågans behandling, är det ett åliggande för Ordföranden i Ridd.-Utsk. att anmäla saken, och en rättighet för Ståndet att afgöra den. Vill man ej antaga denna syftning med stadgandet, vet jag icke, hvartill hela § skulle tjena. Men om nu Ståndet har rättighet att afgöra frågan, måste äfven proposition derå kunna göras. Jag tror således, att den proposition, Hr Gr. o. Landtm, framställt, är ganska riktig och grundlagsenlig; dock skulle jag önska, att ordet ”lagliga” uti densamma utbyttes emot tillräckliga. Här förekommer nemligen såsom scrupel, att 2!ne bröder med bättre hufvudmannarätt möjligen ännu kunna finnas, och frågan är, om R. o. Ad. anser motsatsen vara tillräckligen bevisad. På detta sätt synes man mig äfven komma ifrån den betänklighet, Hr Bråkenhjelm framställt; hvarföre jag anhåller, att propositionen ånyo måtte framställas, sådan jag nu begärt, då jag tror, att vi med mycken grund af rätt både kunna och böra besvara den med nej. Hr Bråkenhjelm: I anledning af hvad Frih. Boye anfört, får jag erinra, att jag redan förut hade mig i5 §:s innehåll väl bekant; men det afgörande, som nämnde § tillägger Ståndet, måste väl böra företagas i en laglig form, och denna bjuder, att Hr Gr. o. Landtm, endast kan framställa proposition på hvad han sjelf anser enligt med grundlagen.
?Isnnm klockan 8 förmiddagen. ^.Epbröks Herrar kllesborsrnss af Första Clatzen Wallista til Ledamot i Hemliga Ukstorret efter Friherre Lkrencrona; hwartil befanns wara kallad Friherre Ldrenlrvärä, Öar!, Lnvo^ä och Lommenäeur metz Sks K. af S, vrä. Likaledes Herrar HleAorsrna» af Tredje Clatzeir Ml til Ledamot i Lag^Ucffoltet i Friherre Istans Istjsrs r-,8 ställe; och hade Herr (lonrsöi Fullmägtig Herr Ick'ch<onlI>rolä, ^äal^lr, lVIifor, biifwit härtil utnämnd. Sedan någon stund gatt förbi och Ridderskapek och Adeln hunnit naamlunda mangrant församlas, afgeck Högloft,qc Rn-dttffapet oäi Adrin, anförd af Hans Ilxc>.lbnL; Herr Erefmen och Landt - Marstkakken klockan H pä 9 til Konungens Rum, för at wara Deras Magstäcer soljaktige til Kyrkan och derstädes Kröningen demi sta. Lilverstol^s. D Mandagen den 7. April, klenum klockan half io förmiddagen. l§edan Högloflige Ridderskapct och Adeln war försaniladt, ankommo och emottogos ya manligt fätt kwän ie Kongl. Masks Ofwerste Kammar-Junkare Grefwe ^ rcub Olistat Oxsnslfcrna och Friherre Osrl Oiäriak jcksMilian > as hwilka den förre förde ordet och förmältc, at Hanö Magt i nador npdragic Herrar Ofwerste Ka m» mar-Junkarne at ä Dest höga magnar bjuda ;o af R dderffapers och Adelns Ledamöter, at i dag, efter Hrllvingens stut, spisa middag ivid den demi färMldt inr. >ktade Kongl. Taffcln.
Regerings-Formen , är vida bättre än det af Constitutions-Utskottet afgifne Förslag, Constitutions-Utskottet har i sitt Förslag icke nyttjat benämningen af, Konungens Rådgifvare i Commando-mål, utan benämnt denna Embetsman, Konungens Föredragande i Commando-mål: I Grundlagen finnes icke en sådan benämning, utan i i 106 §. Regerings-Formen nämnes han som Konungens Rådgifvare, och samma benämning mäste väl på alla ställen nyttjas , eller ock på alla ställen ändras. Om Herr Cederskjölds Förslag skulle gillas blir det nödigt att 29 §. Riksdags-Ordningen äfvenväl undergår förändring, ty för närvarande är icke Konungens Rådgifvare i Commando-mål bland dem, emot hvilka af enskildte Riksdagsmän i Ståndens Plena eller af andra Utskott än Constitutions-Utskottet anmärkning lagligen kan göras, emedan Konungens Rådgifvare i Commando-mål i denna §. icke finnes nämnd bland de Embetsman, mot hvilkas Embets-åtgärder Anmärkningar i sådan form få göras; men då dét är en tydelig Analogie af Grundlagens stadgaai 3** Den 11 April. den, att äfven emot dessa Embetsman Anmärk, »ingar i sadan väg böra fa framställas, sä lärer det vara nödigt att §. förändras. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställ, de, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Constitutions-Utskottets Memorial gjorde Anmärkningar, föranleda till återremiss deraf; hvilket med Ja besvarades. Företogs till pröfning Constitutions-Utskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial, innefattande ett föreslagit tillägg uti 9 §. i Regerings-Formen. Friherre Cederström, Jacob: Den anmärkning gäller äfven vid denna §., att Utskottet glömt i den föreslagna nya Redaction, att Konungens Rådgifvare i Commando-mål i 107 §. icke finnes nämnd. Grefve Mörner, Adolph Göran:
Beträffande det ansvar, jag för all denna försummelse borde påyrka, har jag yttrat mig på det sätt, sorn här ofvan är nämdt, samt derjemte öfverlemnat till Kongl. Hofrättens bepröfvande, huruvida i de fall, som rörde uteblifna domböcker, den till försummelsen hos Advokatfiskalsembetet skyldige också borde förpligtas att på sin bekostnad om bristens fyllande draga försorg, så vidt annan utväg dertill kunde nu mera hafva gått förlorad. Den förklaring, som Herr Hofrättsrådet och Riddaren Pfeifer häröfver afgifvit, innehåller: att i fråga om dröjsmålet med utförandet af de i min första skrift uppräknade liskaliska aktioner, hvilka alla, utom två, som förfallit, och en, hvars fullföljd berott på utgången af ett annat mål, redan innan anmärkning framställdes, blifvit af Advokatfiskalsembetet slutligen utförda och samtliga, med undantag af fem, af Kongl.
Lunds Kongl. Universitet. Vid dessa räkenskaper hafva Revisorerne ej haft något att erinra. Akademiens hufvudbok, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskad, redogör för inkomster och utgifter i enlighet med nedanstående tabell: Debet. Balans från år 1861: Tillgångar: Akademiens egna medel 434,229: 47. Uppbörd: Akademiens egna medel 243,949: 41. Balans till år 1*63: Skulder: Akademiens egna medel 39,453: 11. Balans från år 1861: Skulder: Akademiens egna medel 43,351: 28. Utgifter: Akademiens egna medel 226,486: 79. Balans till år 1863: Tillgångar: Akademiens egna medel 447,793: 92. Summa 1,126,646: 27. Lunds Domkyrka. Räkenskapen, som utan anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten och hvarvid Revisorerne ej heller haft något att erinra, visar följande förhållande mellan inkomster och utgifter: Debet. Uppbörd: Ordinarie räntor, arrenden och tiondespanmål 50,431: 36. Rån te medel 1,576: 91. Kredit. Balans från år 1861: Utyi fter: Anslag till Lunds Akademi 1,251: 59. Arfvoden och expenser 2,316: 48. Byggnader och reparationer 48,271: 11. Diverse utgifter * 4,937: 83. Balans till år 1863: Konsistorium Ecklesiastikum i Upsala. Med afseende på inkomster och utgifter visar denna räkenskap, som med anmärkningar blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad, följande förhållande: Debet. Balans från år 1861: Tillgångar: Upsala elementarläroverk I 1,645: 2. — Enköpings skolkassa 186: I I. 77,310: 21. Uppbörd: Söderhamns dito ••••• 2,252: 48. Balans till år 1863: Skulder: Konsistorium:
— Bevis öfver återstoden å fastighets-, odlings-, eller andre lån, grundade på reviderade uträkningar 3: Annat Bevis, tecknadt å företedd handling 1: , då det särskildt utfärdas 1: 50. — Vidimation af afskrifven handling, för hvarje ark — 25. Skolande för öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, som Kongl. Majits den 30 November 1855 i nåder utfärdade taxa å expeditions-lösen i Rikets Hofoch Ofver-rätter samt offentliga verk innefattar, äfven för expeditions-hafvande i Rikets Ständers Rank gälla till efterrättelse. Under förutsättning af Rikets Höglofl. Ständers bifall till utfärdandet af en dylik förnyad expeditions-taxa, har Utskottet skolat hemställa, att Rikets Ständer, med anmälan härom, mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den af dem fastställande taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank, Banko-diskont-verket och Låne-kontoren må varda genom allmän kungörelse utfärdad att till efterrättelse gälla, intill dess Rikets Ständer annorlunda besluta och derom hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan. Stockholm den 29 Maj 1857. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, \857. Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 1 N:o 37. Ank. till Exp.-Ut»k. cl. 9 Juni 1857, kl. 6 e. m. Betänkande, med förslag till reglering af Bankens läneoch kreditiv-rörelse. Enligt sista punkten i 5 § af ilen för Banko-Utskottet gällande Instruktion, åligger det Utskottet att, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, som angå Bankens låne-rörelse.
Den som bifaller i i:te punkten i Stats-och BancoUtskottens Betänkande rörande Financeregleringen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer genom särskild Öfverläggning att bestämmas, antingen all fråga om Iåns upptagande för Statens rakning genom RiksgäldsContoiret bör förfalla eller på hvad sätt de för Statens räkning erforderlige medel må kunna anskaffas. Herr Berghman: Jag får begära votering om voterings-propositionen. t)tn it September f. m. Herr Stråle: Den, som ej vill bifalla 5 procents upplåning, måste nu ändå votera för denna anstalt, då, i fall nej vinner, 3-procentssedlarne ej vidare kunna komma ifråga, åfven om sedermera det skulle beslutas, att lån för Statens räkning skola upptagas. Den åter, som vill, att lån skola upptagas, men att det bör ske å 5 procent, nödsakas kanske nu att votera för 5-procents sedlar, af fruktan derföre, att mången, som år af annan mening, håldre skall votera emot alla låne-anstalter, ån godkänna 5- procents-oystemet. Herr Berghman,'. Jag finner låne-systemet så förderfligt, att jag ej kan afstå från min begäran, att vi måtte få votera helt enkelt om ja eller nej på saken. Hvar och en, som år fallen för låne-systemet, har ju sin rått öppen ge. noin ja-propositionen. Herr von Hartmansdorff: Ehuru jag, på sätt jag anfört, år af motsatt mening med Herr Berghman, om upplåningen, kan jag ej annat, ån instämma med honom hvad voterings-propositionen beträffar. Jag tror, att frågan, om någon upplåning skall åga rum, eller ej, först bör vara afgjord, innan fället bestämmes. Annars kommer man, att i förvänd ordning företaga saken. Friherre Bjornftjerna: Jag år förekommen af Herr von Hartmansdorff, samt instämmer med Herr Stråle i den mening, att man 528 Den 12 September J. m. först bör utröna, huruvida lån skola åga rum, eller ej, och sedan bestämma modus.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på antagande af Utsk:ts ifrågav:de inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och vidblifvande af det förut i frågan fattade beslutet, hvilken propos. med ja besvarades. Hr Nordenfelt: På det att R. o. Ad:s nu fattade beslut må uppfylla det dermed åsyftade ändamål, hemställer jag att R. o. Ad. behagade inbjuda Borgare-St:t att sig i detsamma förena. Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos. sitt bifall. Öfriga punkter i Utlåt:t. Lades till handlingarne. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 18 d:s bordlagda Utlåt. N:o 5, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkit N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Mern. och Utlåtm: N:o 130, med förslag till sammanjemkning, eller voter:spropos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-Statens 2:dra, 4:de, 5:te, 6:te och 7:de hufvudtitlar; N:o 131, i ani. af K. Propos. ang:de begrafningsoch öfriga kostnader med anledning af H. M. Enke-Drottning
Majit den 24 Februari 1837 förklarat, att fängelset vid Sundsvall, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829, skulle, uti det skick, hvari det befunnes, af Staten öfvertagas ocb för framtiden underhållas. Beträffande användandet af ifrågavarande byggnad hade E. K. Majits Befallningshafvande uti särskild skrifvelse till Fångvårdsstyrelsen väckt fråga derom, alt samma byggnad borde till länets landsting öfverlemnas, med anledning af hvilken framställning bemälde styrelse i underdånighet anfört: att ifrågavarande bäktesbyggnad, hvilken, enligt upprättadt värderingsinstrument, blifvit uppskattad till 3,150 R:dr Rimt, icke vidare syntes vara för Kronan behöflig, samt ali, — ehuru styrelsen, på sätt uti särskildt memorial rörande behofvet af medel för nya cellfängelsebyggnader i underdånighet blifvit tillkännagifvet, ansett dylik fängeisebyggnad i Sundsvall vara af behofvet påkallad, — sådant icke syntes lägga hinder i vägen för afträdande af den gamla häktesbyggnaden jemte dertill hörande tomt, enär denna sednare vore, i anseende till belägenheten utom staden, olämplig för nytt fängelses anläggande, samt Sundsvalls stads innevånare erbjudit sig att för sådant ändamål tillhandahålla lämplig plats, hvarå tillgång på (lera ställen inom staden skulle förefinnas. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och i öfverensstämmelse med hvad E. K. Majit i likartade fäll genom särskilda nådiga Propositioner framställt rörande dispositionen af de gamla länsfängelserna i Östersund, Umeå och Hernösand, har E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer att gamla kronohäklesbyggnaden vid Sundsvall jemte tomten måtte, med den rätt Statsverket dertill eger, till Wester-Norrlands läns innevånare öfverlälas. Rikets Ständer hafva, efter lagen kännedom af de lill denna fråga hörande handlingar, densamma till pröfning förehåll och dervid, under förutsättning att, enligt del gjorda erbjudandet, lämplig plats lör den ifrågasatta cellfängelsebyggnaden i Sundsvall, derest denna byggnad kommer till stånd, kostnadsfritt upplätes,/ funnit godt med detta vilkor bifalla hvad E. K.
Borgare-Ståndet antagit detta jemknings-förslag, hvarjemte Ståndet likväl till Utskottet öjverlemnut att iakttaga dettillägg, suni Ståndet i 6 BevillnitigsUtskottets Memorial N.o 60. likhet med hvad om artikeln ”Segel-’ beslutadt blifvit, enligt meddeladt ProtocollsUt drag för den 12 si sti. October, förklarat skola vid artikeln ”Tagvirke” ega rum; nemligen att ett dylikt undantag dervid borde anmärkas, som det, hvilket vid Tullbestämmelsen å Segel var utsatt. förhållandet med Tågvirke, hvarmed Svenska Fartyg nödgas sig förse, är alldel es enahanda, sorn med Segel; hemtar Utskottet af Vä Hofi. Borgare-Ståndets ofvannämnde beslut anledning att till de trenne öfrige respecUve Riks-Ståuden vördsamt hemställa; gtt berörde beslut mätte på det sätt biträdas, att näst efter Tullbestämmelsen om ”Tågvirke nytt” mätte intagas orden: ”afutländsk tillverkning, hvarmed Svenska Fartyg varit nödsakade att, i stället för bevisligen förloradt, sig förse, dä samma Tågvirke vid ankomsten finnes obrukadt,” samt att i ötiigt den i Taxan föreslagna och af Rikets Höglofl. Ständer antagna Tull må bibehållas. Jjlpckholm d. 12 Januarii i83o. Bevilinings-Utskottets Memorial N.o 61. AiJvom till Exp.-Ulsk. d. i3 Ja». i83d.
Det vöre verkligen alt sätta kronan på R. o. Adis förhandlingar, itali det vore tänkbart. Att det varit länkbart lins Frih. Cederström lärer icke vara tvifvel underkasladt, dä han kunnat Abanebringa ett sådant förslag; men att det kan komma att understödjas af R. o. Ad., derpå vågar jag högeligen tvifla, och begriper till och med icke huru en så beskaffad fråga som denna kan komma under öfverläggning. Det tillhör äfven det orimliga i förhållandet. Jag anser således icke någon framgång af Frih. Cederslröms önskan vara möjlig, då jag icke förstår hvartill den skulle föranleda eller huru granskningen af dessa prot. skulle företagas, eller hvad som berättigar något Stånd alt infordra så beska Hade prot. Någon grund!ags-§ bör väl åtminstone åberopas till stöd för ett sådant yrkande, innan jag kan öfvertygas om möjligheten af en behandling, sådan den värde motionären föreslagit. Äfven finner jag uti Frih. Cederslröms förfarande ett ytterligare bevis på en särdeles grannlagenhet, då Hr Frih:;;, såsom varande den förnämste ledamoten uti den nu varande Riksrätten, öppet gifver allmänheten tillkänna sin åsigt öfver sjelfva saken. Det har åtminstone hittills icke varit bruket hos domare att i förväg tillkännagifva sina åsigler lili frågor, sorn de kunna komma att handlägga. Jag tager mig friheten åter upprepa, alt jag anser 111ig hvarken kunna eller böra ingå uti något försvar för de åtgärder, som af Frih. Cederstöm blifvit klandrade, enär jag helt och hållet underkänner Hr Flihtns äklagarerätt. Jag tror, alt det vore ett fel emot en 01 dentlig rättegångsordning; men jag är dock öfvertygad, att jag ganska väl skulle kunna fria 111ig och Const.ötskrs majoritet mot det tillmäle, som är gjordt i afseende på lemnadt bifall till tryckning af Gunst.Utsk:s prot.; men jag vill på intet vis i delta hänseende söka försvara Utsk;s oskuld emot Frih.
St., att hos K. M. i und. anhålla om undersökning, ledande till en möjlig reorganisation af denna beväring, hvarigenom nyssnämnda kostnad något skulle kunna nedsättas; och tror Utsk. att detta skulle kunna ske, om principen af en frivillig tjenstgöring för befälet i mer eller mindre mån infördes.” Hvad en frivillig tjenstgöring för befälet här vill säga, förstår jag icke, om det icke skall betyda tjenstgöring utan aflöning. Thy förutan kunde lion ej heller verka på sta!sregler;n. Är det möjligt att införa sådan tjenstgöring på Gottland , som är ett eröfradt landskap ; så borde det vara ännu möjligare uti hela det gamla Sverige. Utan tvifvel vore detta den aldra största besparing, som StatsUtsk. kunde i krigsväsendet införa; och då förundrar det mig, att hon icke har blifvit föreslagen för samtliga corpser i Svenska armeen. 3o:de punkten: Reseoch tractamcnts-penningar för militäre embetsoch tjenstemän. StatsUtsk. har föreslagit, oaktadt den äskade förhöjningen, att anslaget måtte uppföras oförändradt.— Jag, för min del, skulle tro, att detta anslag, likasom anslaget till reseoeh tractaments-kostnad för civile embetsoell tjenstemän, rätteligen bör vara ett förslagsanslag. Utan tvifvel göras inga resor onödigtvis i militäriskt hänseende mera än uti civilt. I sådan händelse synes det mig vara både nödigt och riktigt, att äfven det förevar, blifver ett förslagsanslag, hvars belopp stiger eller faller efter behofvet för hvarje år. Finnes det något skäl, som gör, att inom militären en bestämd summa kan fastställas , så förfaller naturligtvis min anmärkning. Slutligen förekommer en omständighet, som jag icke hört någon militär omtala, oell hvilken kanske torde anses vara nog militärisk för mitt bedömmande. Men som det blott är fråga om konsten att gå, så torde jag ej genom min anmärkn. anses intränga alltför långt i sjelfva krigskonsten. Uti Utskts utlåt, står, under titel durchmarsch-kostnader och oförutsedda utgifter:
Jämwäl beflöt Ridderffapet och Adeln at detta Ämbete borde besättas sä fort Jnstructionsfrägan wore af Riksens Ständer afgjord; samt at imedlertid ät Stats-Utffottet updraga före. släendet af Justitie - Ombudsmannens Lön och Resepenningar; uti hwilka Beslut de öfrige respective Ständen skulle wänligen anmodas at med Ridderffapet och Adeln instämma. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hällit hos Högloft. Ridderffapet och Adeln den 15 Augusti 1809. S. D. Företogs Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utskotts under den 7 dennes, i anledning af 2:ne til Utffottet remitterade Memorialer af Cancellisten dliis 'VVitkelin LtrLtc:, och Ryttmästaren och Riddaren Grefwe krölicb, afgifne Betänkande angäende de Jn delte - 1022 Den 18 Äugustk de8e Regementernes Monderings-persedlar, samt den af Grefwe kröllcli särffildt föreflagne förändring af Wästgötha Dragons-Regemente til Infanteri:
Han lånar en del af deras glans. Han vet att rikedom och Statens högsta värdigheter äro tillgängliga för skicklighet, flit och patriotism. Han betraktar således den rike och mägtige utan afund, blott de lemna honom i fred, alt sköta sig och sitt. Jag tror väl, för min del, att öfverdrift finnes hos båda dessa stora folk. Det ena regeras för mycket — det andra för litet. Låtom oss söka den gyldene medelvägen. Men aktom oss framför allt för centralisationens, despotismens och dess halfsysters, den reglementerande, taxebestämmande, allt godtyckligt utskiftande kommunismens vådor. Svenska Mannen är kommen till myndighetsår, låt honom återbörda en del af det gamla kommunala frihets-arfvet. 3:o. Jag har antydt att man icke skall kunna på tillfredsställande sätt bestämma hvilka mål som böra till Rcgerings-rätten öfverlemnas. Det later bra säga sig, att lagstiftning och lagskipning böra skarpt åtskiljas. Af alla skäl anförda för Regerings-rätlen finnes intet, som så anslår frihetsvännen. Satsen är nemi. fullkomligt riktig i hvad den angår de lagstiftande lorsamlingarne och domstolarne. Men är den det ock i andra ekonomiska mål än sådana som tryggt kunna öfverlemnas till domstolarne? Ar den det i förvaltningsärenden? Det är möjligt, men jag vet det icke. Jag är icke tillräckligt administratör för att väga afgöra detta. Men jag har ännu icke sett att man upgjort nägra positiva bestämmelser ang:de de ärenden, dermed Regerings-rälten skulle sysselsätta sig. Det förslag K. M:t låtit upgöra — men dock Sjelf icke godkändt —- innefattar nästan endast undantag. Mig är sagdt att listan å undantag upgjorts mycket längre af Hrr Exped.- Chefer — de embetsman som sannolikt bäst känna dessa ärenden. Dessutom vet jag icke om man på något annat ställe vågat öfverlemna de administrativa besvärsmålen åt en af Stats-Chefen alldeles oberoende myndighet. Ledamöterne i »Conseil d’Etat och Frivy Council» äro amovibla.
Den groflemmade mr Merton hade lindat sin hästs tygel omkring armen och promenerade nu uppför allén vid min sida, betraktande mig med temligen oförstäld välvilja och pratande oupphörligt, utan att känna sig generad af min tystnad. Hastigt stannade vi båda två, öfverraskade af en helt egen händelse, hvilkens beskaffenhet jag ensam i början uppfattade. Jag hade nemligen, då jag kom in i parken, observerat tvenne stora, svarta fåglar, stridande i toppen af ett träd. Skrämda af vår ankomst, hade de flugit upp, men fortsatt sin kamp i luften och störtade nu i stridens hetta, med klor och näbbar fasthuggna i hvarandra, ned på marken framför våra fötter. Jag hörde slagen af deras stora vingar omkring mitt hufvud; i nästa ögonblick snafvade jag öfver dem och kände de mjuka, varma kropparne under mina fötter. Qvinnan tystnade plötsligt i sin berättelse, sänkte hufvudet och andades tungt. — Det är sällsamt, — började hon åter med låg röst, liksom hon talat endast för sig sjelf, och det låg en underlig dimma öfver hennes ögon. — Jag ville göra min historia myeket kort, men jag genomlefver åter hvarje känsla, ser hvarje den minsta detalj, hör hvarje ljud och minns hvarje tanke. Jag tycker mig i detta ögonblick erfara samma obeskrifliga fasa, som dessa döende fåglar under min fot då ingåfvo mig. Det var ett slags känd, men oförstådd, hemlighetsfull profetia, som isade mitt blod, och jag hade ännu icke bortjagat denna orimliga rysning, då mr Merton, som hade svårt att hålla sin skrämda häst, med en ed sparkade undan de båda korparne, hvaraf den ena, ändtligen lossande sig ur sin fiendes klor, på matta vingar höjde sig upp i luften, under det den andra, som var död, blef den stora framrusande hundens rof. Mr Merton skrattade åt äfventyret och skämtade öfver min förskräckelse, men jag kände mig matt och nedslagen och var ur stånd att ens med ett leende deltaga i hans munterhet. Nu voro vi uppe på gården, der jag betraktade med ett slags oro de båda fula lejonbilderna vid stora trappan, hvarvid