Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omb, Emb. Ser. d. 4 Nov. 18»8. på det ofvan citerade stället, under Relationen om innehållet af Kongl. Götha HofRälts den 31 Julii 1826 gifna Utslag i ett af mig anstäldt Actionsmål emot Häradshöfdingen , Hagman Flach och Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs Hän, förekommer i följande ordalag : ”Enligt hvad Herrar Bancofullmägtiges, Protocoll för den 30 November 1826 omnämner, har Justities Ombudsmannen den 21 i samma månad till Fullmägtige insändt en afskrift af Kongl. Götha HöfRätts berörde Utslag; dock, som den tid af 25 dagar, hvilken deruti blifvit bestämd för ändrings sökande hos Kongl. Majus JustitiasRevisions Expedition, redan förut var tillända l li pen, kunde något ytterligare försök till bevakande af Bankens anspråk i detta hänseende, ej å BancoStyrelsens sida ega rum; hvadan ej heller nu mera ringaste utsigt är, att någon ersättning kan vinnas för Bankens ifrågavarande fordran, som, med räntor och omkostnader, uppgår till ett belopp af 2750 R:dr. I anledning deraf får jag vid handen gifva, att Kong]. HofRättens ofvannämnde Utslag af den 31 Julii 1 826, under min frånvaro på Embetsresa i Rikets vestra orter, blifvit till JustitiaäOmbudsmansExpeditionen insändt och derifrån med Retourpost den 26 Augusti kommit mig i Halmstad tillhanda; att jag icke funnit skäl till ändrings-sökand# R. St.
sorn af Coust.Utsk. blifvit framställd, så förundrar <let mig på det högsta, att icke samma motiv skrämt dem i fråga om den ifrågavar. propostn, då vi nemi. veta, att vid sista riksdagen Const.Utsk., som allmänt ansågs vara sammansatt i Regeringens intresse, likväl remitterade till riksrätt frågan om en K. propus., som, lika med den nu afgifna, innefattade fråga om förändring i eli beslut, som redan var fattadt. Hr von Hartmansdorff: Jag hade ämnat afstå ifrån att yttra mig, men då den siste talaren åberopat Frih. Sprengtporten yttrande till styrka för sin sats; så får jag å min sida förklara, att jag ansåg, det han så tydligt och väl talat för den mening jag hyser, att om Just.ombudsmannen ej skulle finna för godt att afstå ifrån sina påståenden emot mig, så vore jag färdig att begagna Frihtns ordalag i mina påminnelser. Frill. Cederström: I anledn. af Hr Dalmans yttrande anhåller jag få förklara, att inom RiksSl-.n ej frågor få väckas 0111 förändring uti under riksdagen redan fattade beslut; deruti har Hr Dalman fullkomligt rätt. Annat är likväl detta, och annat är att R. St. emottaga K. M:s propostr och skrifvelse!-, hvilka kunna komma när som helst och ej aro någon proescriptionstid underkastade. Hvad han åter behagat yttra 0111 Coust.Ulsk:s förhållande till Regeringen vid sista riksdagen, och alt K. M. gjort en förnyad propos. om ett sådant afgjordt mål, sävar förhållandet då, att Regeringen ånyo begärde hvad sorn redan var bifallet. Min bäste herre! deruti ligger en stor skilnad. Här hafva R. St. afslagit K. M:s begäran , och jag förnyar min anhållan om ålerremiss. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s utlåt. K:o 4‘J > ■ Ropades starka ja, blandade med många nej.
Stats - Utskottet har nu upptagit densamma, likasom åren 1809 och I812, till oförändradt belopp med S;mt Den 13 Juni.; S:mt årligen för hvarje matlag af alla innevånarne, undantagande Adeln och Presterskapet, samt de mindst förmögna, som äro härifrån befriade. Denna afgift liar hittills varit påräknad till 500 Summa 4000 R:d Som de 2:ne sista af dessa inkomster icke kunna på räknas till något visst belopp; så har Stats - Utskottet nu icke funnit skäl att upptaga denna inkomst - Titel till högre än år 1812, eller 34:0 Fond till KammarRättens aflöning. Den består uti följande till visst årligt belopp fastställda medel, som, enligt Kongl. Brefvet af den 30 April 1799, böra till Stats-Verket levereras, nemligen: 4,00a Af Den .12 Juni. 519 Af K ries - Collega MililiaBoställs-Cassa 100 Af Vadstena Krigsmanshus - Cassa loft Af Lif - Regementets Passevolanee-Cassa 25 Af Upsala Academi 50 Af Lunds Dito 50 Summa 325 R:d Hvilken Summa, såsom icke undergående någon förändring, alltså här utföres med 3 3 5^ 35:0 Hyra för Caserneti på Skeppsholmen i Stockholm. Denn a Casern är, enligt Contract af den 13 Februari 1797, upplåten till Compagni - Cheferna vid Arméens Flottas Sjö - Artileri här i Staden, emot en årlig hyra af 266 R:d 32 sk.; och som denna hyres-summa är grundad i ett ännu gällande Contract, så har Stats - Utskottet icke ansett sig kunna upptaga den till högre, än ofvanbelörde belopp, eller 266. 32. 36:0 530 ■Deri 12 Juni. 36:0 Interesse å Krigs-Col-' legii f. d. Cassör.
Rabatterna voro fuktigt svarta, gräset spirande grönt, och hela luften ångade af vårens vällukter. Agnes kände sig så öfversvinneligt lycklig. Hon erinrade sig hastigt den där kvällen, när han läst Hærmændene. Och nu skulle han komma. Det var märkvärdigt, hur hela verlden kunde skimra i ljus. Var det någon människa, som sett och känt det mer än hon? Men långsamt och tyst reste sig ett annat minne inom henne. Hon såg en blek, svartklädd flicka, som stod vid altaret och gaf Gud sitt hjärta. Hon visste, att denna flicka gifvit Honom det heliga löftet att aldrig låta den man, hon älskade, draga sig bort från sin barndoms tro. Hon mindes hur de fem frågorna hade kommit, och hur rent och allvarligt, hon på dem svarat sitt oåterkalleliga ja. Och hon mindes vidare, hvilket jubel som fylt henne den dag, då hon gick fram till Herrans bord. Hon hade känt Hans kraft mäktig i sig, hon hade känt sig stark till hvarje offer, hon hade önskat, att offrets dag måtte komma, för att hon rätt måtte få visa, hur Guds kraft var mäktig i de svaga. Och med en ödmjuk hängifvenhet utan gräns hade hon inom sina läppar mottagit sakramentet och erfarit, att i den stunden fylde den helige ande hennes själ, och hon var icke fjärran från sin Gud. Hon var honom så nära, som ett barn är sin fader. Det kom så underligt allvarligt och tryckande. Hon tyckte sig ännu kunna höra prestens ord, när han lade sin hand på hennes hufvud. Nu var offrets dag kommen. Ty komma skulle den ju förr eller senare. Nu skulle hon välja. Hon såg på den ljusa grönskan, som slagit ut från de fina, smidiga grenarna, hon såg den blå rymden, som hvälfde sig så fritt och högt öfver henne. Och försakelsens stränga bud framstälde sig för hennes själ; men hon böjde sig ej längre där under i jublande, offervillig lydnad. Hon erfor en pinsam beklämning. Försakelsen var ej en glädje nu mera. Den var ett ok, som hon ej fick, ej kunde skaka af. »Agnes», hördes plötsligt fru Skogmans röst. Hon gick långsamt tillbaka till de andra.
Då emellertid ostridigt är, att Hof-jägmästaren af Ström, som, enligt hvad handlingarne vidare utvisa, från år 1794 till år 1850 tjenstgjort såsom jägare och intendent vid Kongl. Djurgården och sedan år 1831 varit styresman för Statens eke-planteringar samt år 1823 på egen bekostnad inrättat ett Skogsinstitut, innan det nuvarande, efter af honom afgifvet underdånigt förslag, stiftades, under sin långa tjenstetid på ett utmärkt sätt gagnat fäderneslandet genom sin nitiska verksamhet för en förbättrad skogshushållning, särdeles med krono - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, JY.-o J22. parkeme och allmänningarne i Riket, derom, utom hans embets-åtgärder, flere af honom tid efter annan utgifna värderika skrifter bära vittne, synes Hof-jägmästaren af Ström härigenom hafva gjort sig förtjent af det allmännas erkänsla och böra komma i åtnjutande af den pensions-förmån, som nu blifvit af Kongl. Maj:t föreslagen. Hvad åter beträffar den fond, hvarifrån pensionen bör utgå, har Utskottet, i betraktande deraf, att den betydliga tillväxten i Skogsplanteringskassans tillgångar, hvilka, enligt sednast afslutade Rikshufvud-bok, uppgå till icke mindre än 218,222 R:dr 40 sk. 7 r:st., utan tvifvel måste i väsendtlig mån tillskrifvas Hof-jägmästaren af Ströms åtgärder, samt med tillika fästadt afseende derå, att, såsom Utskottet inhemtat, några Jägeri-staten förut tillhörande tjenstemän redan frän samma kassa åtnjuta pensions-understöd, ansett lämpligast, att, på sätt jemväl Stats-kontoret i sitt underdåniga Utlåtande alternativt föreslagit, den nu ifrågaställda pensionen ä berörde fond anvisas. På grund af hvad sålunda är anfördt, tillstyrker derföre Utskottet, att Rikets Ständer måtte flir sin del medgifva, det Hof-jägmästareu af Ström, vid afskeds erhållande från t. f.
Har någon, med vetskap om sådan förfalskning, som t 7 § sägs, i bedräglig afsigt det förfalskade begagnat; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort. § 9. Straffbestämmelserna i 2, 3, 6, 7 och 8 §§ skola ock tillämpas, om Norrska allmänna handlingar, stämplar eller märken varda eftergjorda, förfalskade eller missbrukade såsom der sägs. Förfalskning af handling, utfärdad af offentlig myndighet i annan Stat, eller bruk af sådan veterligen falsk handling, straffes efter 4 eller 5 §. § 10. Rifver, flyttar eller vrider man, i bedrägligt uppsåt, rå och rör eller annat gränse-märke, eller märke, som till betecknande af bestämd vattenhöjd satt är; dömes till straff-arbete från och med ett till och med fyra år. Samma lag vare om den, som sådant märke falskeligen sätter. Varder embelseller tjenste-man, som betrodd är att rå och rör eller andra sådana märken, som ofvan sagda äro, sätta eller rätta, dervid beträdd med brott emot denna §, varde dömd till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år. § Il Eftergör någon guldeller silfver-mynt, som inom eller utom Riket gångbart är, dömes till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år. Lag-Utskottets Betänkande M 40. Varder kopparmynt ef ter gjordt; då skall till straff-arbete från och med ett till och med tvä år dömas. Har man ej myntet utgifvit eller begagnat, må tiden för straffarbetet kunna nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. § 12- Den som i bedräglig afsigt filar eller klipper guldoch silfvermynt, eller det eljest pä något sätt minskar, eller gifver åt ringare mynt sken af det, som högre är; dömes till straff-arbete från och med sex månader till och med tre är. Är ej bruk gjordt af det förfalskade; må tiden för straffarbetet kunna nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. § n.
Beredningar, Directioner, Commissioner, Förwaltningar, Konungens Befallnmgshafwande, Consistorier, Exekutions, säten, eller andra Publika Werk, man åtskilnad pa malens beskaffenhet af Civila, Criminella, Ekonomiska, Militaira eller Ecclesiastiqua; widare aila tillförene, nu eller hädaneftee gällande Instruktioner, Constikmioner, Reglementen, Stamter, Ordningar, Priwilegier, Nefcripter och allmänna Stadganden, hwarjfran helst utfär, dadé, tillika med alla ofwannämnde högre och lägre Rätters, Collegiers, Embetswerks, Publika Corporationers och alla Embets - och Tjenstemans Relationer, Memorialer och Embetsbref; andkligen alla Societeters och Werks samt erstilde Personers Memorialer, Ansökningar, Förslag, Betänkande», Beswär jemte Uksiag och Swar dera tili de delar deraf, som till publika Embetsmäns ach Werks handläggning - 778 Deri 22 Junit. laggning komma; och böra till den andan, icke allenast alla sädana Handlingar wid Domstolar och andra ofwannämnde Werk och Embeten genast och utan tids utdrägt emot losen utlemnas ar horlin det astar, antingen han har i saken del eller e!,- wid answar sost in för tienstenS försummelse, örn st ank af någon publik Tjensteman wägras, eller obehörigen fördröjeS, utan äswen wid samma answar, i ai>a Archiv, hmar och en fri tillgång lem. aS, att fa pa stallet afstrifwa, eller afstelswa lam, elier, om delund betydande hinder were, i bewittnad asstrist, emot wederbörlig lösen, ritoekomlna alla sågs Handsingar i hwad amne stin halst. Wid föregående tillåtelse ssola följande undantag och willor owägerligen iakttagas:
Ingen må undra, om det är med stor tveksamhet jag uppträder i denna fråga, dels efter sådane talare, som bär låtit höra sig, dels i en sådan församling som denna, der jag erkänner mig vara en af de ringaste; men det torde icke sakna sin betydelse, att älven de ringare förmågorna få uttala grunden för deras vota. Vid en förberedande öfverläggning i denna fråga bar en talare sagt, att man skall lemna sin egen individuella öfvertygelse å sido, man skall rösta som — jag minnes icke huru orden föllo — men nog af, man får ej rösta efter sin öfvertygelse. Detta är, Mina Hrr! en hård dom; en man bör alltid rösta efter sin öfvertygelse, förakt drabbar honom annars. Här hafva blifvit på ett utmärkt sätt både i tal och skrift så många betänkligheter anförda mot det K. förslaget, att jag ej vill upptaga tiden med att i detalj genomgå detsamma och dess många brister, men då jag ogillar dess anda, kan jag icke underlåta att med några ord vidröra åtskilliga af de fel, hvilka äro af den art, att do förmå mig afgifva min röst mot förslaget. Man har sagt, att man borde antaga förslaget, derföre att det är endast med detaljerna man är missnöjd; men så är åtminstone icke händelsen med mig, ty det är förslagets anda jag ogillar, och då kan jag icke dagtinga med min öfvertygelse och bifalla förslaget, derföre att allmänna opinionen fordrar dess antagande. Det är icke precist angenämt att uppträda mot förslaget, då man t. ex. läst i en tidning, att tryckta listor på förslagets vedersakare skola kringskickas i landet, för alt beröfva dem folkets förtroende, och det är verkligen bekymmersamt, att pressen onäpst får busera som den behagar. Då jag anser mig vara skyldig redogöra för de grunder, som bestämt min öfvertygelse i frågan, vill jag i några få drag nämna felen i förslaget, dervid bedjande en föreg:de liflig förespråkare af detsamma om ursägt för det jag också vågar vidröra frågan om konungamakten; men jag får erindra bonom, att här är fråga om konungamakten, och icke om Konungens person.
Jag skulle dock för min del önska, att hela den fiendtliga Flottan, och alla fiendtliga Flottor voro väl inom Stegeborg, och antingen skulle dessa Flottor hafva magt att intaga Scandinavien, eller skulle icke en Julle återvända till sitt Fädernesland. Hvarföre har dä en Svensk Riddersman, på vanställandet af en förnuftig och undersökt Föisvarsplan, sökt bygga en Theon af försvarslöshet, som den Svenske Krigaren visserligen ej skall vidkännas? Fruktar lian en Landstigning i Söderköpings Skärgård? Den kan med en SkärgårdsFlotta, stationerad i de trånga Passen mellan Arkösund och Häradsskär, försvaras, nästan mot hvad fiendtligt försök sorn belist .— men skulle, detta oaktadt, det lyckas en Fiende att få fast fot på dessa branta Berghällar, skall 26 Den 2 Martu. han finna ingen eller ganska få banade vägar inom betydande afstånd. Endast ofanteliga höjder, djupa dalar och sanka kärr, samt Defileer, som ej kunna blifva svåra att försvara mot en Armee, som måste skola medföra något mer än sin Ränsel och sitt Gevär, då han vill intränga i hjertat af en tapper Nations Fädernesland. Hvem kan då med Herr Friherre Anckarsvärd hysa den fruktan, att vår SkärgårdsFlotta skulle blifva uppbränd i hjertat af Rihet? Endast den, som inser möjligheten af att Götha Canal skulle blifva en fastställd gräns mellan Sverige och Sveriges Fiender, och då först kan jag med Herr Friherre Anckarsvärd betrakta Canalen i Militairiskt hänseende af ingen annan nytta, än ett vanligt större Vattendrag, som lätt kan passeras under Fiendens Canoner, hvilka tilläfventyrs då ej torde dervid behöfvas. Hvad kan väl Herr Friherre Anckarsvärd åsyfta, da han som skäl emot Canalens Milita i ra nytta anför följande: Svårigheten för en Fiendej att i Sverige finna Subsisiance-medel, är den vigtiga omständighet, sorn skall sätta honom utur tillfälle att göra sin öfvermagt användbar, genom omöjligheten att transportera de Förnödenheter, som i ett Folkfattigt Land för en betydande
Majrts disposition, för att, såsom arfvoden användas till fyllnad i löne-inkomst af 700 Rrdr för Häradsskrifvare och Kronofogdar, som ej af lön och boställe ega inkomst till nämnde belopp.” Enligt en Utskottet meddelad tabellarisk framställning öfver vissa Kronofogdars och Häradskrifvares lönevilkor, skulle, för lönernss fyllande till 800 Rrdr, erfordras ett årligt tillskott från Statsverket af 21,890 Rrdr 8 sk. 7 rrst.; men då, med den speciella kännedom, Utskottet eger om förhållandet, i afseende å inkomsterna vid åtskillige i tabellen omnämnde fögderier, summan för flere af dem påtagligen beräknats allt för ringa, har Utskottet, som likväl medgifver, att verkligt behof af löneförbättring för Kronofogdarne och Häradsskrifvarne i vissa orter af Riket är för handen, ansett sig böra, i anledning af återremisserne, tillstyrka Rikets Ständer att å Sjette Ilufvudtiteln, till Kongl. Majrts Nådiga disposition, uppföra ett reservations-anslag af 6,000 Rrdr årligen, Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o j3. 23 att användas till arfvoden åt de Kronofogdar och Häradsskrifvare, hvilka af förbättring i sina aflöuings-vilkor finnas i mesta behof. Fjerde punkten, angående Gästgifvares friheter, Femte dito, mom. a) och b), hafva utaf samtlige Riks-stånden gillats. Sjette punkten, rörande anslaget lill vägar och communicationer, som blifvit godkänd af Preste-ståndet, är deremot utaf de öfriga Tvenne Riksslånden återremitterad, hvarvid, bland annat, yrkats, att de af Kongl. Maj:t äskade 1,800 R:dr för vägen emellan Dalarne, Helsingland och Jemtland måtte bifallas. Af Kongl. Maj:ts den 7
Men dermed skulle man endast förvärra det onda, ly så länge Banko-luckan är öppen, uttages silfret för att betala utländningen, och sedelstockens minskning skulle inom landel hafva de menligaste följder. Man vill genom strypning tvinga till hushållsaktighet, som, om man åtdrager snöret, väl är en radikal kur — hvilken jag dock tviflar alt nationen vill underkasta sig. Efter min förmening gifves endast ett botemedel, det nemi., att inom landel skapa både penningar och produkter, de förra för att frambringa de sednare, hvarmed både den utländska skulden och den stigande importen skulla betalas. Numera är det sednare lika nödvändigt som del förra, ty kaffet låter icke mera banlysa sig — ej emedan det är en smaklig lyx-artikel, utan emedan det är den fattiges billigaste föda; bomullen kan icke mera fördrifvas, —ej emedan den är en behaglig öfverflödsvara, utan emedan den är billigare än ull och lin; tobaken kan man icke undvara, — ej emedan cigarren följer pä den luculliska middagen, utan emedan den döfvar hungern och utgör Europeens opium. Sammalunda med många andra importartiklar. Om min åsigt är riktig och det skulle befinnas, att det icke är genom strypning, som det onda kan botas, — huruledes komma till målet genom en annan financiel lagstiftning? det är hvad en komité af 16 personer skulle besvara. Jag förbigår de grunder, hvarpå komiléen skulle bygga, och som kanske äro mycket riktiga, och hvilkas utarbetande bevisar författarens förtjenstfulla nit om fäderneslandets väl. Men det är med komitéer nu för tiden ungefär som en värd ladamot af detta Stånd yttrat sig om tioskillingarne: de äro ej populära. En Sir Robert Peel; en Gr. Bogislaus Schwerin, äro efter min tanka att föredraga, och jag tror att inom Bankens Öfverstyrelse finnas krafter, som om de tagas i anspråk, skulle kunna skapa ett helgjutet verk, hvaraf samtid och efterkommande kunde komma att skörda rika frukter.
Ett motsatt, ett helt och hållet oensidigt förhållande blir rådande, så snart Marieberg och Carlberg förenas för att utgöra en gemensam hög och ändamålsenlig tillämpningsskola för Officerare af alla vapen, hvaruti de derstädes få sin vetenskapliga oeh praktiska fulländning, efter alt förut hafva i gymnasier, universiteter eller enskildt med andra studerande erhållit en förberedande allmän humanistisk bildning. Denna gemensamhet i upfostran skulle på ett allmängiltigt, tidsenligt sätt förena och förbrödra alla samhällsklasser, sammansmälta de enskilda åsiglerna, de återstående kastskillnaderna, och sålunda både nära, lifva och stärka nalionalandan och nationalförsvaret, dessa tvillingssyskon, utom hvilkas förenade krafter ett folks sjelfständighet och frihet icke kunna äga bestånd. Denna förening af Mariebergs och Carlbergs bildningsanstalter bör ej elier möta svårigheter hos en fosterländskt sinnad Regering, som sjelf insett behofvet af den förres flyttning till hufvudstaden; och hvart skulle den på ett lämpligare ställe kunna förflyttas än till Carlberg? Och huru ändamålsenligare organiseras än såsom en gemensam, verkligt krigsakademisk bildningsanstalt, med den högre afdelningen på samma ställe? Och skulle, i tidernas fullbordan, hvarom redan en framställning skett inom Riksson och väldiga röster höjt sig utom desamma, de begge universiteterna i Upsala och Lund förflyttas till hufvudstaden, så vunne alla de högsta upfostringsanstalterne en förening, som på ett ställe fulländade den medborgerliga, vetenskapliga och krigiska bildningen. *J Nemi. Carlberg. Den 3 December e. in. 217 Derigenom skulle äfven nationalförsvaret, i behofvets stund, helst om hufvudstaden befäslades, vinna en både ökad och nära nog osviklig kraft af den mängd modiga ynglingar, hvilka der från alla landsorter vöro samlade och tillgänglige, och hvilkas fosterlandskänsla är mera brinnande och uthållig än ålderdomens, oberäknadt fördelen och nyttan deraf att, dess emellan och dess förinnan, det ensidiga och skråmässiga i krigsyrket helt och hållet skulle försvinna, och den allmänna och offentliga upfostran blifva, hvad den i fria samhällen bör vara, på en gång medborgerlig, krigisk och vetenskaplig.
N:o 143, i anledn. af väckt motion, ang:de tilldelning åt Björsätters sockens hemmansägare af skog från kronoparken Westra Kinneskogen; N:o 144, i anledn. af väckt motion att å Kronans egendomar bosatte husmän och torpare må njuta mera tryggad besittningsrätt till sina torp och jordar; N:o 145, i anledn. af väckt motion, alt för domaren i Östra härad af Jönköpings län, måtte anvisas annat boställs-hemruan; samt N:o 146, i anledn. af väckt motion om befrielse för städer nc i riket från utgifter för kronouppbörden, byggnad och under håll af tullhus samt fångvården, och dessa utgifters uppförande på rikets stat. II. B. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 3 Maj 1848. Plenum kl. ^ lill 10 f. m. Justerades ett prot.utdr. för gårdagen samt pleni-prot. för d. 19 sisth April. Företogs val af ordf. i Ridd.direktm och dess suppleant; och befanns vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedd till Den 3 Maj. 351 Ordförande: Gr. Dc Geer, Carl, En af Rikets Herrar, med 57 röster. Suppleant: Frih. Lagerbjelke, Johan, En af Rikets Herrar, med 49 röster. Företogs val af sex ordinarie ledamöter i Ridd.direkt:n samt tre suppleanter; och befunnos vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedde till Orditiarie ledamöter: Frih. Roskull, Ulrik, kabinettskammarherre .