Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser således att fullkomlig samvetsfrihet hos oss finnes för alla bekännare af var Lutherska lära; samt att våra lagar endast förbjuda vår kyrkas bekännare att icke utsprida sådane meningar och satser, som äro stridande mot våra Symboliska böcker, våra kyrkordningar och i allmänhet mot sådana lagar och författningar, som afse att bibehålla statskyrkan i sin renhet och helhet, sålunda förhindrandet af alla sekteriska tillstymmelser, som beklagligen söndra den Reformerta kyrkan i hundradetals sekter. — Religionsfrihet äter är, såsom ofvan är nämndt, tillförsäkrad alla dem som äro upfödda i annan religion än vår. Det är endast affall från vår statskyrka som är förbjuden. — Frih. Creutz har, åberopande conventikelplakatet, sagt att spel på söndagarne vore deruti förbjudet; — Frih:n har icke gjort sig mödan att läsa till punkt, ty der står tillagdt ”på krogar och källare”. Plakatet förbjuder nemi. om söndagarne dobbel, dryckenskap och spel på krogar och källare, men ingalunda spel i och för sig sjelf såsom ett oskyldigt tidsfördrif. Conventikelplakatet, långt ifrån att lägga hinder i vägen för husandakten, upmanar tvertom dertill, och den mening Frih. Creutz derur anfört har icke heller blifvit läst. till slut. Der står nemi.: ”Men att i private hus manoch qvinkön ... fä eller flere sig samla under förevändning att bruka sin andacht och enkannerliga Gudstjenst, den der med de vanliga sönoch helgedags-texters predikan och utläggande, böners och nya bönesätts förklarande finnes på åtskilliga ställen vara förättad, anser K. 31. hvarken för nyttigt eller oundgängeligt utan mera som en skadelig nyhet till en god ordnings förstörande i församlingarne, hvilket i längden kunde gifva anledning till sjelfsvåld, missbruk och många farliga oredor utom det, att mången af okunnighet kunde blifva anförd till irriga lärosatser emot den rena Evangeliska läran”.
Har skiille den fii,ltskarskuniiigo sjiiks ' köterskaii, tinder beliöi * ig kontroll af den stundom aflagset Boende distriktsliikaren, bilda den förinedliiig.slan1r mellan lionoin och de sjuka eller vid olycksfall skadade, som ' iii. sh nödviindig 0111 ej läkaren skall arbeta förglfces eller de ' sjiika öfrerlaiiina sig &amp; t okiiniliga och vidskepliga kvacksalfvare. ' Tack vare välvilligt tillmötesg&amp;ende från de medicinska myndiglieterna i Iiiifvndstaden, liar Förl~iiiiclet ocksi redan kunnat lagga gr~ind till sin lin pAgKeiide fiilt,sktimku~-s. S h har för cleii sjiikvårdsiincler \ - isiiiiig, soul skall före&amp; fiiltskiiraliiirsei~, Förbiindet fatt sig tillförstikradt ett visst antal elevplatser arligen p % Sabbatsbergs sjiikhiis. F ö r de s %liinda förberedda fältskiirselererna samt kiuseiis förestaiidarinna liar tillglng beredts a t t bevista Serafiinerlasarettets kirurgiska poliklinik och föreläsiiiiigarne i anatomi fiir fiiltsklrer rid Tiarolinska institutet. Såsom föresthndarinna för denna kurs liar Förbiindet lyckats vinna en för saken intresserad och i yrket skicklig krinlig filltskär, fröken Anieline Sterky. Föreståndarinnan liar a t t öfverraka ocli kontrollera elevernas arbete, repetera och förklara för dem den veteiiskapliga iinclervisniilgen samt diirjiim te söka iiigj iji ta hos dem kilrlek för sitt kall och glädjen af a t t fh verka för lidande medinanniskors basta. Trenne elever äro redan i arbete pk olika afdelningar af kiirsen oclie s p a s iigna sig ht sin iippgift med iiit och allvar.
Ståts-Utskottets, Betänk anden". 1865 Deputerade hafva, beträffande sjelfva Revisions - arbetet, omförmält huruledes, sedan Kongl. Majit vid sista Urtima Riksdagen föreslagit Riksens Ständer, att jemväl genom Deputerade deltaga i revisionen af .1810 och senare årens Krigs-Räkenskaper, samt Riksens Ständer, med antagande deraf, utfärdat Instruction för Deputerade och dertill utsett 2me af hvarje Stånd, så hafva desse Deputerade icke allenast fullföljt tillsynen å hvad som återstod af 1808 och 1809 arens krigsredogörelses så beskaffade handläggning, utan ock vidtagit enahanda åtgärd med Revisions-arbetet för 1810 och följande årens krigs-räkenskaper på sätt den erh.ållne Instructionen utstakade och de deröfver förde protocollerne, hvilka äfven Stats-Utskottet blifvit meddelade, närmare utvisade. Till granskningens förrättande äro af Kongl; Majit i Nåder förordnade 2 ne serskildte Contoir med erforderlige Tjenstemän och Betjening: Och hafva de först iribekomne Räkenskaperne blifvit i detta hänseende ujapskattade~till 541 \ Revision s-månader , derutaf vid sistlédne October - månads halfårs undersökning funnits Verkstäldt 3 5 6^:de:l:i Månaders arbete och af det förra återstått i85*:dels Månads, men hvartill kommit dels ytterligare aflemnade dels inför* väntade Räkenskaper för i* 13 till och med för 1817, tillsammans med sistnämnde återstod utgörande 429 Re visions-män aders arbete, så att mer än hälften af det hela då ännu icke medhunnit s.
Yid 69:de punkten (angående pension för Kongl. Hof-predikanten A. J. Cnattingii enka, Ulrika Cnattingius) af Herr von Francken, G. W., Herr Rosensvärd, J. II.. Biskop Annerstedt, Biskop Sundberg och Domprosten Sondén. Yid samtliga punkter under Allmänna Indragningsstaten: af Riksdagsfullmägtigen Carl Ifvarsson från Hallands län: “Enär jag anser att Statens mora ' Bih. till R. St. Prot. I86ö fy 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 8 54 StatsUtskottets Utlåtande N:o 74. liska skyldighet i afseende på dess, i öfrigt icke pensionsberättigade, utmärkte eller annars om det allmännas väl förtjente män och deras efterlemnade enkor, icke skäligen kan sträcka sig längre, än till sådana bidrag, som motsvara verkliga behof, dessa lämpade efter vilkor och omständigheter; så och då jag i öfverensstämmelse härmed anser att inga pensioner alls bort ifrågakomma, der dessa icke äro af behofvet påkallade, samt att, under hvilka omständigheter som helst, icke någon pensionstagare bör tillerkännas högre belopp än 2,000 R:dr, men Utskottet icke iakttagit denna, af tidsomständigheterna högt påkallade sparsamhet; alltså, utan att uppräkna alla de särskilda punkter, med hvilka jag är missnöjd, får jag härmed vördsamligeu anmäla min reservation emot Utskottets beslut i alla de från ofvanberörda grundprincip afvikande delar." Häruti instämde Riksdagsfullmägtige Erik Ersson från Gefleborgs län samt Per Nilsson och O. B. Olsson från Christianstads län. STOCKHOLM, TKYCKT HOS ISAAC MA B C US, 1866. Tab. Litt. Hör till Stats-Utskottets Utlåtande, 1865—1866, N:o 74. 2 iliks-statens Nionde 1864 års Riks-stat anslår: Penningar. Indelta Kantor enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Indelt på förslag. Mått.
Men uti en ladan förfamling, förfedd med all den magt forn urfprungligen tillhör heln*Nationen, händer ofelbart att ett parti, antingen genom utmärkta talanger eller ock genom penningar, fkaffär fig en öfvervägande pluralitet, fträfvar feder tuera att intränga i Styrelfe'- magtens befattning, difponerar egenmäktigt öfver Lagar och egendom famt fiuteligen utöfvar difpotismen, förft till Regentens fall och fedan till v fjelfva Nationens. Det är denna våda forn tidigt påkallar defpctismen från Regentens fida, v forn gör att frihetens fackla utfläckes näftan i ramma ögonblick den begynt tändas. Ett fådant öde hafva flere fria Nationer undergått, när deras Statsförfattningar ej inneburit en jemnvigt mellan de Lagftiftande och Lagfkipande autoriteterna. En mellanmagt mellan deffa båda är fåledes hvad lorn erfordras, på det de kunna balancera hvarannan ■, den lkall moderera Lådas verkningskraft och lika underhålla bådas nyttiga inflytelfe på det hela. Om fåfom en följd af deffa fatfer, för delningen i 2 autoriteter, Konungens oberäknad, v Ikulle finnas vara mäft tjenlig äfven för de w Svenika Ständerne, få inträder nu frågan: huru en Reprefentation uti denna fonn kunde hos ofs bält utgöras? Den egenteliga allmänna Kammaren för Folkets Ombud är här den lättafte att tiillkapa. Sedan alla Stånds prerogativer upphört och ett allmänt interefle hunnit i en punkt förena alla Kläder, blir det allenalt en bifråga, hvilka forn kunna väljas till Reprefentanter uti ett Land forn Sverige, der förmögen heten är liten men någorlunda jämt fördelad, är lkickligketen det forn mäft IkafFar förtroende och aktning. Således lärer principen af allmänt förtroende af alla antagas fåfom grund för reprefentations-rätten. Öfver proportionen af den Andra Kammaren torde fnarare olika meningar kunna hyfas. Erfarenheten fkall derutinnan lämna den fäkrafte regeln.
De till lönefonderna indragna rustoch rotehållsnummern inberäknas i ett regementes aflöningstillgångar efter medelvärdet af befintliga vakansafgifter vid regementet, men de kontanta nummerlönerna, som tilläggas en del andra regementen, utgå efter medelvärdet af samtliga sålunda till lönefonderna indragne rustoch rothållsnummer. I nära sammanhang med ordnandet af indelda arméens nummerstyrka, står frågan om Bergslagernas rotering. Tid efter annan hafva genom utfärdade allmänna lagoch författningsstadganden eftergifter blifvit gjorda i de för Bergslagen af ålder gifna föreskrifter i afseende å sättet och vilkoren för tackjernstillverkningens bedrifvande, koloch jernhandeln m. fl. dermed sammanhängande förhållanden. Senast har genom Kongl, förordningen den 20:de September 1859 tackjernstillverkningen blifvit hänförd till och erhållit samma frihet, som fabriksnäringen i allmänhet åtnjuter, till följd hvaraf skyldigheten att drifva tackjernsblåsning upphört för egarne af bergsmansjord. Då härtill kommer att genom Bergslagens ordinarie rotering indelda infanteriet skulle vinna en betydlig tillökning af sin nummerstyrka, särdeles i de orter, Nerike och Vermland, der en sådan förstärkning i förhållande till folkmängd och beväringsstyrka vore mest behöflig, så föranlåtas kommitterade att i underdånighet hemställa: att vid bestämmandet af den inskränkning i bergslagsfriheterna, som vederbörande inom bergslag, jemlikt 3 § i Kongl, förordningen d. 20 Sept. 1859 pröfvas skyldige att vidkännas, E. K. M. täcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke bergsmansjorden numera bör rätteligen underkastas ständig eller ordinarie rotering, i stället för den extra roteringsskyldighet, som af brukande bergsmän nu utgöres. Beträffande värfvade infanteriets nummerstyrka, har ingen annan förändring blifvit ifrågasatt, än den, som blir en följd af Vermlands fältjägareregementes förändring till corps.
Det gör icke § tydligare, men framställer en redaction, hvarvid man näppeligen kan underlåta alt draga på munnen. Jag hemställer att förslaget måtte förkastas. Det ifrågavar. förslaget blef af R. o. Ad. förkastadt. 7:de punkten. Förslag, ang:de riksdags återkomst hvart tredje år. 376 Den 21 September e. m. Regeringsformen. § 41). R. St. Skola, i kraft af denna grundlag, hvart tredje år sammankomma. Uti hvarje riksdagsbeslut kalla. Riksdagsordningen. § 2. R. St. skola, i kraft af rikets antagna Reg.F., hvart tredje år sammankomma. Uti hvarje riksdagsbeslut kalla. Hr von Hartmansdorff: Så länge vårt nuvar. representationssätt äger bestånd, anser jag icke nyttigt, att riksdagarna nödvändigt skola påkomma tätare än hittills. Sådant hindrar icke Konungen att oftare sammankalla Ständerna, om han finnér det behötligt. Men det är tvånget, nödvändigheten för Ständerne att oftare än hvart 5 år sammanträda, som jag bestrider. Så snart en riksdag öppnas, så följer det af sakens natur, alt Styrelsens gång och vården af samhällets angelägenheter i alla statsförvaltningens grenar mer eller mindre förlamas. Som jag haft den nåden att vara Konungens rådgifvare under en riksdag, sä vet jag af egen erfarenhet, alt Konungens rådgifvare under riksdagärne sällan eller aldrig fä tid alt genomgå vidlyftigare mål. De måste inskränka sig till de löpande förrättningarnes skötande, emedan deras tid, delad mellan de omsorger sorn riksdagen medförer, och Statsrådsembetets egentliga åligganden, icke medgifver att behandla ärendena med den kraft eller den uthållighet som eljest. På samma sätt förhåller det sig med underordnade embetsverk; oftast äro cheferne, flere af råden i rikets collegier och hofrätten medlemmar af Riddarhuset. Någon gång äro rådén secreterare i Utsk:n, och underordnade tjenstemän anställde vid Ståndseller Ulsk:s-cancellierne.
Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln för sin del, att till Kongl. Majit skulle aflåtas underdånig skrifvelse i enlighet med Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorers uti §:n omförmälda förslag; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att i samma beslut sig förena. ' §§ 28 och 29. Utskottets hemställanden biföllos. % 30. Utskottets hemställan afslogs. Prot.-Uld.rag 1G7 § 31- Lades till handlingarne, med ogillande af Utskottets deri afgifna yttrande. §§ 32 och 33. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Ronstitutions-Utskottets Memorial, J\a 5, angående föreslaget tiIIsättande af ett särskildt Utskott för behandling af väckta frågor, rörande elementarläroverken, m. m. S D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: M 23, i anledning af väckt motion om utdelning bland Riks-Ståndens ledamöter af kommitterades underdåniga betänkande, angående bankväsendet i riket och förändrad organisation af bankanstalterne; M 25, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition, angående afskrifning af Statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Westerbottens och Norrbottens län; J\l 26, i anledning af väckt förslag om beviljande af räntefritt årligt låne bidrog till landtmäteriarfvoden vid laga skiften i Westerbottens län; samt M 28, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Sladeeller Brunshausertullen.
Staten ej lärer kunna lemna någon kraftig mellankomst i detta afseende, skall hon likväl vara rättvis vid bedöminandet af det antal brottslingar, som föregifvas utgå från armeen; och resultatet blifver högst olika, om från det antal, som nu uppgifves från armeen hafva utgått till förökning af fängelserna, och den kostnad, som derigenom anses vara Staten förorsakad, som sig bör, afdrages de från andra samhällsclasser utgående medlemmar, hvilka, så lill sägandes, befunnits ovärdige att, ehuru till detta Stånd anmälde, der få qvarstanna. De som vid värfvade armeen ej kunnat uttjena ira capitulationen , eller ock någon del deraf, utan att casseras, och de, som vid indelta armeen för vanfräjd vid första general-mönstring efter antagandet casseras, böra rättvisligen räknas de samhälls-classer till last, hvarifrån de utgått, innan de gjort sitt korta besök i militär-ståndet. Motionären anser det utrönta förhållandet härleda sig från prygelstralfet inom armeen, och föreslår dess afskaffande. Ehuru litet jag älskar dess användande, så tror jag, att dess fullkomliga afskaffande möter oöfvervinneliga svårigheter under vissa förhållanden. 1812 års circulär föreskrifvadess användande högst sparsamt; och jag tror, att denna föreskrift öfverensstämmer med allmänna andan inom arme'ens befäl. Att afskaffa det alldeles, skulle bero på möjligheten af alt uttänka ett surrogat i dess ställe, som under alla förhållanden vöre tillämpligt. Jag tror, att detta surrogat ej står att utfinna, och på det sätt, som bestraffningen nu användes och verkställes, medförer det ej heller de depraverande följder, som uppkomma genom straff, som äro åtföljda af offentlig skymf. — Ofvannämnda circulär vittnar ock, att K. M, så vidt det med militär-ståndets .disciplin varit förenligt, fästat afseende å R. St:s önskningar i skrifvelsen af den 3 Juli samma år, hvaruti pröfningen öfverlemnats till K. M.; och man kan således icke säga, att R.
Kammar-kollegii utslag den 5 Juni 1818 och den 16 December 1819 af dåvarande komministern sökt flyttning af roteringen å annat hemman ogillats, hvarvid ock, såsom med författningarne öfverensstämmande, Kongl. Förvaltningen och Kongl. Kammar-kollegium ansett böra förblifva, har Kongl. Majt medelst Nådigt Bref den 25 Augusti 1852 täckts förklara, det Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst och anfördt, funne Rikets Ständers ofvanberörda framställning icke föranleda någon åtgärd, vederbörande likväl obetaget att i fråga om befrielse från delaktighet i rotering eller om ersättning derför efter befogenhet väcka talan å ort och ställe som vederborde; och enär sålunda den af motionären nu väckta frågan tillförene utgjort föremål för Kongl. Majits och Rikets Ständers pröfning samt motionären till stöd för sitt yrkande icke anfört andra skäl än dem, som vid berörde pröfning redan blifvit tagne i öfvervägande; så och då vederbörande hafva sig öppet lemnadt att i laga ordning utföra talan i afseende å den sökta befrielsen från eller ersättning för roteringens utgörande, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Ank. till Evp.-Utsk. d. 25 Maj 1854, kl. 2 e. m.
Hon trodde sig aldrig kunna uthärda att veta sig vara en orsak, kanske till hennes död. Evelina återtog brefvet. Clara Nordberg hade mot slutet skrifvit: «Det är icke möjligt att du är lycklig, Eve«lina, ty man lefver ej lycklig utan menniskors «aktning och ett godt medvetande; men kanske «har du ej gjort denna upptäckt. Arma Evelina! «jag beklagar dig af allt mitt hjerta den dag, «du finner det, och det är denna tanke, som «kanske mer än allt annat graverar din stackars «moster Wiberg. Hon har längesedan förlåtit dig «den sorg du gjorde henne, men hon vill ej ve«ta dig olycklig. Det plågar henne, att i grafven «få medtaga den förebråelsen, att hon icke gjort «nog för att hindra dig. Kanske skulle du kunna «förmå Albert till ett verkligt giftermål. Du vo«re då lycklig sjelf, och egde kanske den glädjen »att hafva räddat din gamla moster.» Men Evelina kunde bara gråta, hvad kunde hon väl uträtta? hon insåg hur fruktlöst hon skulle bönfalla härom. Gerna hade hon med sitt lif velat köpa denna lycka, att en dag kunna få skrifva till tanten och Clara: «nu är jag gift, men icke såsom förra gången.» Evelina såg på klockan. Hon väntade Albert med största otålighet. Hon skulle ej sjelf trötta honom med nya föreställningar, hon skulle endast visa honom brefvet. «Det måste hjelpa» tänkte hon. «Skulle väl han, liksom jag, ej vilja göra allt, för att om möjligt rädda min stackars gamla moster. Tänk om jag redan i dag skulle få skrifva: varen nöjda! han vill göra både er och mig lyckliga.» Albert kom, men icke ensam ... Evelina såg det med verklig förskräckelse. Han hade främmande med sig till middagen. Hur skulle hon nu ostörd kunna få tala vid honom? Evelina bad honom att ett enda ögonblick komma in, han kom och hon gaf honom brefvet. «Läs det,» sade hon, «men läs det helt och hållet, goda bästa Albert, moster Wiberg är sjuk.» Albert genomögnade de första raderne, och återlemnade sedan brefvet. «En annan gång kära Evelina,» sade han, «nu har jag icke tid, jag kan ej lemna mitt främmande allena.
Afståndet från Stiftets gränsor till Skara Stad, är så betydligt, och trakfeme kring Mariestad, Vennersborg, Borås, Alingsås och Lidköping så befolkade, att man ansett nödigt att der förlägga undervisnings-verk af högre ändamål än blotta Paedagogier. Rector vid den lilla Scholan i Mariestad har Prsebende-Pastofat. Härvid gäller samma anmärkning sorn vid Rectoratet i Vadstena. Stats-Vtskotjétå hetiinkanden. 993 Siretigtiös Stift, har fen SlagS Närings-Schola i Askersund, genom enskild nyligen gjord stiftelse» Commitéen har förbigått densamma, i förmodan , att den Uppfyller sitt ändamål och örtens behof. Pectorerne i Stfehgniis och i Orebro hafva Präbende - Hemman. Löne - anslaget för der framdeles blifvande Pectorer» torde af denna anledning kunna tåla någon förminskning» hälst dyrheten på lifsmedel i dessa Städer iqke lärer Vara större än i andra. Commitéen har dock Icke bestämt kunnat föreslå denna besparing} hälst den icke äger någon uppgift om hvad desse Prebende-Hemman kunna tänta sine Innehafvare. Contectör i Örebro har PrasbendePaStorat, hvarvid galler samma anmärkning sorn blifvit gjord, i afseende på ReCtorerne i Vadstena och Mariestad. Att Väilerus Stift behofver åtminstone» Jemte högre Lärdoms-Skolor i Vesterås och Fahlun» en högre Närings-Skola i Arboga, lärer Vara östridigt. Att den del af detta Stift» söm hörer till Örebro Län, äfven skulle behöfva en Lärdomseilet Närings - Skola i någondera af Städerna Nora eller Linde, kan icke heller nekas» Men dessa otter hafva redan en lång tids vana att sanda sina barn till Örebro eller till Arboga» och törde derföre denna Utväg ännu tills vidare kunna anses hjelplig. Vexio Stift Ilar blott 2'ne Trivial-Skolor Och synes ej behöfva flere än dessa, inrättade till högre Lärdoms-Skolor. Commitéen har dock ansett sig böra för Jönköping föreslå äfven fen bihang till Riks-St.
Preste-Ståndet till Utskotten öfverlemnadt Memorial af Herr Professoren P. O. Gravander_, dea frågan blifvit framställd: ”om Consistoriel ”ne, äfven då besvär öfver valet icke blif”vit anmälde, dock ega rättighet eller pligt ”att granska val-längden och rätta de fel, ”sorn möjligen kunna vara i valförrättnings”methoden begångne”, hvarvid Motionairen uppgifvit exempel å flera, af honom kända, slika förseelser och misstag, hvilka, enär klagomål deröfver intra fatalia icke inkommit, vållat, att fullmagt för obehörig person blifvit utfärdad. Utskotten, som icke kunnat dela Motionairens mening, att åt Consistorii Decanus, hvilken det åligger att i de Consistoriala öfverläggningarne och besluten, lika med de öfrige Ledamöterne, deltaga, den yrkade anmärknings-befattninningen lämpligen kan uppdragas, hafva icke ansett någon annan granskning af vallängden i Consistorio böra ega rum, än den af rösternas rätta summering, hvarutaf fullmagtens utfärdande beror, enär i annat fall Consistorium skulle af de anmärkta förseelserna på en gång blifva både åklagare och Domare. Om utgången af en Prestvals-förrättning måste gälla samma regel, som om hvarje annan dom, nemligen att den, om ock möjligen oriktig, dock oöfverklagad, vinner laga kraft. Att efterskän - Lagsamt Allm. Bes v. o. Oec. Ut sk. Bet. N.o 35. lia sia rätt, Iian och hör icke eller, i sådant fall, vara en måls-egare förment. 8 Art. 49 § Cfl § 1 Morn.) Utskotten instämma fullkomligt i den af Comiterade här antagna grundsatts, hvilken ock af Högsta Domstolens fleste Ledamöter blifvit gillad, att det hör vara de väljandes och de föreslagnes ensak att öfver Prestval sig besvära, enär erfarenheten visat att Rättegångar i sådane mål blifvit väckte och utförde af personer, som dertill kunde anses alldeles obehörige.
N:o 48, i anledning af väekt motion, att den spanrnål, som upphandlas för Stats-Verkets räkning, måtte levereras efter vigt. Bifölls. N:o 49, i anledning af väckt fråga om en lika beskattning å all jord inom Riket m. m. Bifölls. N:o 51, i anledning af väckt fråga om skyldighet för embetsoch tjenstemän m. fl., då de företaga resor i Kongl. Maj:ts och Kronans ärenden och på d ess bekostnad, färdas på Ångfartyg, der sådant sig göra låter. Bifölls. S. D, Prot. Utdr. d. 19 Oct. 1840■ 721 S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden: N:o 100, i anledning af motioner om förändring af sättet att aflöna tjenstemän och betjening vid Tullverket samt upphörande af de i detta afseende stadgade sportler och expeditions-afgifter. Af slogs. N:o 101, i anledning af vackt motion om upphörande af den afgift, som erläggas för begagnandet af vägarne å Kongl. Djurgården. Bi fälls. N:o 102, i anledning af väckt motion om ändring af hittills gällande bestämmelser om Sverges och Norriges ömsesidiga handels-förhållanden. Bifölls. N:o 103, i anledning af väckta motioner, dels om utsträckning af föreskrifterna i Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1823, om Domares skyldighet att lemna Pastorerne förteckning öfver sakfällde personer, dels om uppgifter å personer, som efter häfdande inför Domstol lofva hvarannan ägtenskap. Bifölls. K:o 104, angående föreslagen ordning för tillsättande af Krono-Länsmanstjenster och vilkor för befordran till sådane tjenster. Från V ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens bordlagda Betänkanden: N:o 41, i anledning af väckt motion om omslag till förhöjd lön åt Skollärare i Östhammar. Bifölls.