Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BesvärsochOeconomie-Utskoltet remitterat Riksdagsfullmägtigen Johan Bengtsons från Vester-Norrlands Län Memorial, deruti han föreslår, att så många af Åsele Lappmarks Församlingar, som från Allmänna Bevärings-skyldigheten äro frikallade , må, i likhet med Rikets öfrige Provincer, varda nämnde skyldighet underkastade; och hafva såsom skäl derföre blifvit uppgifne de olägenheter, hvilka nästgränsande hemmansbrukare tillskyndas derigenom, att hela skaror af drängar begifva sig lill Lappmarks-församlingarne, och derstädes taga tjenst, intilldess Beväringsåren äro slut: att äfven Bondesöner följa drängarnes exempel, så att, då bristen på arbetsfolk ändock måste fyllas för att få nödiga Landtmannasysslor uträttade, Tjenstehjonen göra så öfverdrifva anspråk, att den, som ej kan villfara dem, måste blifva utan hjelp oell biträde; och att dessa olägenheter vid minsta anledning till krig skola blifva än - 6 Btita, och Oeoon. Ulsk. nu märkbarare, emedan det då vore alt befara, det hela Norrlands Conscriptionsmanskap toge sin tillflygt till de nog rymliga Lappmarks-Församlingarne, hvarjemte muntligen blifvit tillagdt af Motionairen, med hvilken Eric Andersson från Westerås Län samt Anders Andersson från Skaraborgs Län m. fl. sig förenat, det lian trodde, att Åseleboerne, med undantag likväl af Lapparne, borde vara lika skyldige, som andre, att deltaga i Beväringen, enär äfven desse voro i behof af försvar mot fienden, samt för öfrigt lika duglige till krigstjenst, som innevånarne i Motionairens, endast 8 mil från Åsele Kyrka belägne, hemort. Vid 1823 års
På sådant sätt gör Banken en obehörig vinst på den enskildes bekostnad; sådan vinning böra ej Bankens Principaler åt densamma tänkas vilja bereda. Om deremot de nu ifrågavar. sedlarne, som äro, jag medger det, något mindre begärlige än de å 8, 12 och 16 sk., blifva tillgänglige, så torde innehafvaren af gamla sedlar å sistberörde valörer, belåtne med alt sålunda få valuta för sina slitna sedlar, utbyta dem mot de å 10 och 14 sk.; men just emedan de äro mindre begärliga i sig sjelfva, skola de framdeles utan stor motvilja utbytas mot silfver. Ock del är ju dit man vill komma. Men det sker bättre på lindrigt vis än med ett slags tvångsmål. För min del tillstyrker jag alltså all R. o. Ad. mätte lyssna till den af Hr von Hartmansdorff gjorda, samt af Hr Aminoff m. fl. andre talare förtjenstfull! understödda framställning; de hafva, i min tanka, i det väsendtliga, nöjaktigt utredt saken; och får jag för min del följaktligen förena mig i anhållan om återremiss af ifrågavar. utlåt. Hr Mannerskantz: I anledn. af hvad under diskussionen förefallit, anhåller jag att få göra ett par tillägg. Man har här talat om inkonseqvensen och sagt, att den icke skulle finnas, om man afslår eller återremitterar delta betänk. Ständerna heslöto likväl vid förra riksdagen ej blott alt sådana sedlar icke fingo från Banken utgifvas längre än till 1849 års slut; ulan ock att de derefter skulle förstöras. Om nu deremot beslötes icke allenast alt de ånyo skulle utgifvas, men äfven att de ej behöfva förstöras så mätte väl detta utgöra en bestämd och dubbel inkonseqvens i beslut. Den 5 Februari. 337 slut. Dernäst liar man talat om att efter de en gäng voro förfärdigade så borde de begagnas.
Hård-, IV:0 6f, i anledning af väckta motioner om rättighet för hemmansegare på Gottland, att få erlägga penningelösen för deras ränteljära; N:o 62, i fråga om upphörande af de i Norra Länen utgående Räfstetings-penningar; JV:o 63, angående frihetsår för jernverk inom lyorroch Vesterbotten; N:o 64» i anledning af väckt fråga om skatteköp af hemmanet Norrgrytstorp till Klockareboställe för Carlskoga församling; N:o 65, i fråga om förändrade tider för restransakningars verkställande inom Vesterbottens Län; N:o 66, i anledning af väckt motion att anmärkningar öfver origtig debitering ej må drabba den skattskyldige, sedan hans debetsedel blifvit (jvitterad, utan den person, sorn debiteringen verkställt;!
Pastor å landet vare pligtig alt hvarje år vid Vahlboigsmässo-socknestämma inhemta socknemännens yttrande, huruvida något värdshus, spisqvarter eller näringsställe med ofvannämnda minulerings-rätlighet inom socknen bör indragas, och, i sådan händelse, göra anmälan derom hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. Om vid Grufvor, större Bruk och lleri egårdar, samt Manufacturier, värdshus för resande erfordras och rät ig! et åstundas att, under förutnämnde vilkor, der utminutera bränvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, som, efter Pastors och socknemännens hörande, derom förordnar. Genom de i denna Förordning gifne stadganden om bränvii s-försä'joing afses icke någon rubbning af den försäljnings-rätt, som DistilleringsBolaget i Stockholm, enligt conlract., tillkommer. Vid 44 Satt ordet: ”uppmätas” må utbyfas mot ordet: ”utmätas” och att senare momentet af denna §. må utgå; hvarigenom 44- §• kommer att erhålla denna lydelse: ''Bränvin må väl i hela fastag, större eller mindre, försäljas, men icke utdelas eller ”utmätas” å öppna farvägar eller offentliga samlings platser pa landet, i segelleder, i utoch landtbamnar samt vid stränder, ej eller å torg, i hamn eller å öppen gata inom stad, icke eller vid marknad i stad och på landet.’’ Den häremot bryter, höte 20 R:dr B:co och blifve derjemte, vid h\aje slikt fall, förlustig det brännvin, han dit medföit, Lid 4^ §•
Majit uti nådigt bref den 21 December sistnämnda är tillåtit, att alla de för regementet icke erforderliga, särskildt förtecknade boställen finge, i öfverensstämmelse med § 7 mom, 6 af Kongl, reglementet den 19 Juli 1832, utarrenderas på längre tid, än som genom ofvannämnda nådiga beslut den 2 Mars 1833 blifvit för utarrendering af regementets boställen i allmänhet föreskrifven; att Kongl, brefvet den 21 December 1833 väl icke afsågo de under Kammar-kollegii, utan endast de under Boställsdirektionens förvaltning ställda boställen, men att enär, enligt nämnda reorganisationsförslag, bostället Låstad icke vore vid regementets möjligen blifvande återgång till kavalleri päräknadt, Kollegierno Immo sig böra tillstyrka nådigt bifall til! Kongl, Majits Belällningshafvandes hemställan och att således nådig proposition, mätte till Rikets Ständer aflätas om anvisande af Låstad med Grönetomt till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi; uti hvilket yttrande Krigskollegium, uti ämnet hördt, instämt. Kongl. Majit, som derefter under den 4 December 1857 meddelat Kammarkollegium nådig befallning, att icke gå i författning om ifrågavarande boställes utarrenderande för längre tid. utan detsamma tills vidare för endast ett år i sender på arrende fortfarande upplåta, vill, med anledning af hvad sålunda förekommit, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi må anslås ifrågavarande hemman, ett mantal Låstad Jägaregården, jemte dermed förenade TV mantal Grönetomt, emot indragning af den tili bemälde Kronofogde nu utgående hyresersättning sarai afdrag från haus kontanta lön af det belopp, som motsvarar boställets afkastning, bestämd efter de grunder, hvilka för uppskattning af Landtstatens boställen äro eller varda stadgade. Kongl Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Verkställigheten häraf påkallar vål uppoffringar förut icke förmodade eller beräknade; men då af det följande ådagalågges, att det önskade ändamålet derutan ej kan vinnas, synes de desto mindre Stats-Utskoltets Betänkan den. 11g böra afsågas. sorn de med tiden bereda besparingar för Stats-Verket, hvilka fullt återgälda hvad nu måste utgifvas, och ju förr berörde af Svenska national representationen erkände skuld varder betald, desto snarare upphör den utgift, som till ränta derå, jemte den tillagde Lif-Råntan nu graverar allmänna Indragnings-Staten. Detta instämmer jemn väl med Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af den 8 Aug. I g 15 , hvaruti de anhollo, att Kongl. Maj:t i Nåder, af den från Preussen ingående Summan för Hertigdömena Pommern och Rugen , täcktes låta liqvidera förra Kongl. Famillens Capital fordran 681,419 R;dr 13 sk. 11 r:st. Svenskt, Banco, samt att, då Riksens Ständer äfven ansågo lyckligt, om för det till fyllnad i Underhålls-Summan anslagne belopp 30.497 R;dr 45 sk* 3 r:st., all förbindelse på samma gång afbördades och upphörde, Kongl. Majit i Nåder täcktes öfvertaga liqviden härom, och, på sått lämpligt funnes, i detta afseende så förordna och i Nåder låta besörja, att Svenska Stats-Verket måtte för alltid blifva skiljt från all utbetalning till förra Kongl. Famillen, hvarefter, enär Kongl. Majit till Riksens Ständer vid 1817 och 1818 arens Riksdag i Nåder tillkånnagaf denne liqvid vara beroende af Utslaget 130 Stats-Utskottats
Då den latitud, i afseende på sältet för lånerörelsens bedrifvande inom Riksgälds-Contoret, hvilken, enligt Utskottets förslag, skall Fullmägtige i Riksgälds-Contoret medgifvas, möjligen kunde tydas ända derhän, att Fullmägtvge vore bemyndigade att upptaga lån med capital-rabatt, men sådant strider emot Rikets Ständers beslut, alldenstund Rikets Ständer, genom bifall till Stats-Utskottets Betänkande N:o 317, afslagit Friherre Palmstiernas förslag om ett så kalladt Fond-Systems införande, för liqvid af Riksgälds-Contorets skuld; så anser jag, att föreskriften om sättet och villkoren för lånerörelsens bedrifvande inom Riksgälds-Contoret bör förtydligas med det tillägg: att inga län må upptagas till lägre capitalbelopp än de summor, hvarå motsvarande Obligationer lyda." Häruti har Prosten Stenhammar i allo sig förenat; af Friherre Tersmeden, som förklarat sig instämma uti esta punkten af ofvan upptagne reservation; af Doctor Hasselroth samt Herrar Ekerman, Norman, Petre’ oeh Winblad^ hvilka instämt uti Prosten Åstrands reservation, i hvad densamma innefattade: ”att inga lån må upptagas till lägre capital-bclopp, än cle summor, hvarå motsvarande Obligationer lyda;" samt Stus-Mtshottcts Y Påtande No 4*7- samt af Herr Oxehufvud, G. A.> som aufört: ”Uti det Högloflig* Siats-Utskottet vågade jag föreslå, att Fidlmägtige i Riksgälds-Oontoret måtte beful lmägtigas förse sig med el t Credili v af 3oo,ooo R:dr Hamb. Banco, för att efter omsländigheterne begagnas; åliggandes det
I anledning af Kikets åren 1844—1845 församlade Ständers underdåniga anhållan, att vederbörande måtte i nåder anbefallas att om de då befintlige medlens (omkring 72,000 R:dr B:ko) utlånande mot ränta gå i författning, yttrade Stats-kontoret, i ämnet hördt, den 9 September 1845, att, ehuru i detta émbetsverks bestämmelse och organisation från början icke ingått någon befattning med penningars utlånande, Stats-kontoret likväl, under förutsättning att uppdraget egentligen blefve tillfälligt, intill dess en definitiv reglering af jägeristaterne och förvaltningen utaf kronoskogarne kunde äga rum, icke borde ifrågasätta att besörja cyn skogsplanteringsmedlens förräntande, så vidt sisi göra lät; hvarefter Kongl. Majit den 4 påföljande December i nåder förordnade, att medlen skulle tillsvidare af Stats-kontoret göras fruktbärande. Lika med Revisorerne, får Stats-kontoret nu i underdånighet tillstyrka, att, till undvikande af de förvecklingar ooh den omgång, som nu äga rum vid anordnande och förvaltande af de för skogsväsendets ordnande afsedda tillgångar, Chefen för Skogsstyrelsen måtte, såsom ordningen också synes fordra, få disponera nämnde kassa och för öfrigt från Stats-kontoret, efter reqvisitioner, emot redovisning, erhålla de kontanta anslag, som å 7:de hufvudtiteln finnas för skogsväsendet uppförde.
Föredrogs å nyo och remitterades till StatsUtskottet Herr Hjertås, Guslaf Adolph, den 28 sistlidne October e. m. på hordet lagde motion, att, till hästafvelns förbättrande, medel måtte, i mån af behofvet få, under vissa bestämda vilkor, lånas utur deni RiksgäldsContoret befintlige så kallade HingstmedelsCassan. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMcirskalken tillkännagaf, att Grefve Hamilton, Gustaf Wathier, och Herr Berg von Linde, Johan Albert, afsagt sig att vara Ledamöter, ddh förre i StatsUtskottet, och den senare i Lagutskottet; i följd hvaraf Hans Excellence anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att nästkommande Thorsdag sammanträda för alt efter desse Herrar utse nya Ledamöter uti nämnde Utskott. 10 14-G Den 3 November e. m. Å nyo föredrogs LagUtskotlets den g sistlidne September under N:o 98 afgifne, och den 25 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion om stadgande, att förskrifningar skola, för att vara gällande, ställas till viss man; 111. m. Sedan Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tvänne gånger framställt särskilte propositioner dels till bifall dels till afslag å LagUtskottets Betänkande, och berörde propositioner blifvit med Ja och Nej besvarade; fann Ridderskapet och Adeln slutligen godt att detsamma afslå. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, anmälte till protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
79 sels inskränkta lokal gör (leila lör sill ändamål alldeles olämpligt, hvadan, och då derjemte är upplyst, att Stiftets bvggnadskassa, såsom icke allenast uttömd, utan jemväl skuldsatt, ej förmår åstadkomma för tillbyggnaderna erforderliga medel, uppgående, enligt vederbörligen granskade kostnadsförslag, till en sammanräknad summa af 14,082 R.dr 16 sk. b:eo eller i riksmynt 21,123 R:dr 50 öre, Rikets Ständer beviljat nyssnämnda summa för utvidgning af skoloch gymnastikhusen i Nyköping, att i man af behof utgå, med förbehåll, att några kostnader för byggnadernas underhållande icke komma att drabba Statsverket. 22:o Jemväl har blifvit ifrågasläldl, alt anslag för uppförande af en ny Läroverksbyggnad i Uddevalla måtte beviljas; i afseende hvarå Rikets Ständer inhemlal, att nuvarande skolhus, bestående, utom boställsrum för Rektor och äldste kollega, endast af tre skolrum, hvaraf det största 13 alnar långt och 8 alnar bredt samt de öfriga endast 6 å 7 alnar i fyrkant hvarldera, dels är allt för trångt och inskränkt för det antal af omkring 80 lärjungar, som för närvarande der åtnjuta undervisning, dels genom sitt läge vid foten af ett berg, hvaraf en jemn fuktighet förorsakas såväl å skolans gårdsplan, som i synnerhet i sjelfva skolhuset, är i högsta måtto osundt och menligt för lärarnes och lärjungarnes helsa, dels ock att byggnaden är mycket bristfällig och tarfvor ständiga reparationer. Härigenom måste anses vara ådagalagdt, att nuvarande skolhus befinnes för sitt ändamål alldeles otjenlig!, och att ett nytt, mera rymligt lärohus, uppfördt å en dertill passande, sund och välbelägen plats, är af högsta behof påkallad), helst sedan Rikets Ständer bifallit, alt skolan må utvidgas och erhålla 5 klasser, hvarigenom Hera skolrum, utom ett särskildt samlingsrum, komma all erfordras.
Jag vädjar derföre ytterligare till Rikets Ständers rättvisa och ädelmod, i det jag nu vördsamt föreslår, Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 108 att Rikets Ständer mätte anslä nödiga medel för inrättande af en landtbruksskola på ön Öland. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. E. J. Rudberg, från Calmar län. Af (larl Rydström från Calmar län, om antagande af de 20 första Kapitlen i Lagberedningens förslag till Rättegångs-Balk. Ett folks sedlighet och välstånd bero hufvudsakligen på beskaffenheten af dess lagar och lagskipning. Om, genom alltför stor ofullkomlighet häri, den allmänna rättskänslan finner sig kränkt, minskas vördnaden och helgden för det, som sammanhåller det civiliserade samhället och man närmar sig åter godtycke och våld. Ty blott med lag kan land byggas, blott genom tillgänglighet på rättvisa kan samhället upprätthållas. Men liksom snar rättvisa är dubbel rättvisa, så är sen rättvisa blott half, ofta ingen. Hvad hjelpa goda lagar, om deras verkningar fördröjas ej blott i åra tal, utan kanske i decennier? hvad aktning kunna de tillvinna sig om de, under en sådan tidrymd, äro vanmägtige att stäfja hvad uppenbart orätt är och gäcka den rättssökandes anspråk på skydd för sina medborgerliga rättigheter? Lagens ändamål måste vara ej blott att rätta och straffa, utan äfven att, i möjligaste mån, förekomma orätt och brott. Men alltför ofullkomligt uppfyller han sin bestämmelse i sednare fall, när, genom lagskipningens tröghet och de många utvägarne till undanflygter, han snarare uppmuntrar till öfverträdelser, hvilkas slutliga lagenliga bedömande ligger i fjerran. Nu är det allom kunnigt, att hos oss, särdeles underdomstolarne på landet, ännu bibehålla den organisation de erhållit för flera sekler sedan, då samhället befann sig på en vida lägre utvecklingsgrad.
Spanmål samt medlens uppbärande derför icke hade någon kostnad, som kunde föranleda till beräkning af 184 dagtraclaraenten, och då den åberopade befattningen, alt emottaga, granska och ordna säkerhetshandlingarne för 6,180 tunnor spanmål, innebär ett af Konungens Befallningshafvande gifvet enskildt förtroende, som icke heller i något annat undsättningstagande Län varit behöfligt eller ifrågasatt, ersättningsanspråk både bort och kunnat väckas emot vederbörande, som sålunda föranledt en kostnad af nära 2? R:dr Banco för hvarje T:na af förstnämnde yndsättnings-spanmål” Af Herr Prosten Nordin: ”Kronofogdarne i Elfsborgs Län hade, en - 6a Slals-Utskotlets Ullätande N:0 22. ligt deras embetsskyldighet, kunnat granska Lånehandlingarne med mer visshet, än Riksdagsmannen Anders Danielsson: de känna bäst Presterskapets handskrifter å borgensedlarne: de bade kunnat ordna och förvara desse handlingar^ de hade kunnat ge anvisning, sockenvis, tili Magasinsförvaltaren i Götheborg af spanmålsleverering. Så hade commissionsarfvoden undvikits. Andra Landshöfdingar i andra Län, belägne långt från hamnmagasin, hafva lyckats att utan serskilda conimissionsarfvode låta ordna och förvara LAnedocumenter. Åtal emot Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs Län synes derföre vara rättsenligt, på det dylika onödiga utgifter i en framtid måtte uteblifva." Uti hvad förrbemälde 2:ne Ledamöter yttrat har Herr Prosten Astrand instämt. Af Herr Petre':
Maj på bordet lagda Memorial, om yrkadt afskaffande af Kongl. Förordningen den 27 April 1810 om utmätning, och Förklaringen deröfver den 27 Juli 1311. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29:de Maj på bordet lagda Betänkande, i anledning af Hans Excellence m. m. Herr Grefve Brahes Memorial, angående Bevillningen för Danne.' mora Bergslags Jerntillverkning. Friherre Mannerheim, Lars Augustq yttrade sig med StatsUtskottet instämma deruti, att 90. §. på detta ämne vore användbar, men höll tillika före, att Utskottet i sitt Betänkande borde dervid hafva stannat. Frågan vore om återfåendet af försutten tid; sådant vore ett mål hörande till laga rättegång; Riksens Ständer kunde ej föreskrifva, att etf till slut ageradt mål skulle åter upptagas. I anledning af denna sin anmärkning tillstyrkte Friherre Mannerheim återremiss af Betänkandet. ?6 Deri 3 Juni. e. m. Herr Drufva, Thure, erinrade, det Hans Excellence Hr Grefve Brahe icke klagade ötver utöfningen af 1812 års Bevillningsförordning, Utan öfver sjelfva dess princip, i afseende på tillämpningen deraf till Dannemora Bergslags Jerntillverkning. Friherre Mannerheim yttrade, att, om förhållandet vore sådant, vore åter de, som hade skäl att klaga öfver att på dylikt sätt hafva blifvit för mycket taxerade, visserligen för många, för att i detta afseende numera för den förflutna tiden erhålla rättelse. I anledning af hvad nu anmärkt blifvit, återremitterades StatsUtskottets ifrågavarande Betänkande. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29 Maj på bordet lagda Betänkande, i anledning af Friherre Andert Cedtrströms Hietainen, inne. hållande förslag till ett förbättradt sätt till Bevillningens utgörande.
Välgörande verkningar hafva visat sig af gamla Författningar, som tvinga till skifte; svar: verkningarne hafva i skogsbygden icke allestädes varit välgörande: hvad som är nyttigt för slättbygden, kan vara olämpligt för skogsbygden. Inkast: Då den, som begär skifte, och endast lian, får sina egor utbrutne, endast lian kommer att flytta, och alla öfriga sitta orubbadej så sker dessa ej orätt; svar: De öfrige bli ej orubbade, om den, som med öfrige baft sammanblandade egor, skall få sina egor sammanhängande. Dessutom måste de öfriga deltaga i skiftes-kostnaden, flyttnings-kostnaden och kanske kostnad äfven till Skiftes-Rätten. Sådana kostnader kunna ruinera en fattig Bonde. Således, hvad skogsbygden angår, tror jag att pluraliletens önskan bör vara den enda Lag, som afgör, om Storskiftad By eller Gård skall å nyo skiftas: jag reserverar mig emot Utskottens Förslag. af Professor Bexell: Emot Kongl. Skiftes-Stadgan af den 4 Maji 1827 äro, uti motions-väg, omkring 100 serskildta anmärkande, hvarandra ofta rakt motsatta, åsigter framställda. Ibland Bil. till Lagoch Oecon.-Utsk. Bet. xi sorlet af så olika meningar, ibland gillande eller ogillande röster, af hvilka de senare ofta äro mest märkbare, blir det någon gång svårt att uppfatta det rätta. Jag har uti åtskilliga frågor tillhört minoriteten, och jag går derföre att, jemte min reservation, redogöra för den öfvertygelse, som grundlagt mitt handlingssätt. Den så mycket klandrade Skiftes-Stadgan eger, med bibehållne elementer af de redan i vår äldre Lagstiftning uppfattade allmännare föreskrifter om skifte af Jord, en öfverallt ganska väl motiverad syftning till verkställighets-åtgärder i en senare tid.
Beträffande 14:de •punkten är inom Ridderskapet och Adeln erinradt, hurusom Utskottets i denna punkt gjorda hemställan, att vid framlida skattläggningar räntan först bör uträknas efter ortens hittills gällande method och det sålunda bastämda beloppet sedermera förvandlas till ny ränta efter samma beräkningsgrund och medelpris, som för de äldre räntornas förvandling blefve fastställd, — syntes antyda ett misstroende till riktigheten af det framställda förslaget om räntornas utsättande i kontant, helst det onekligen vore med detta förslag mera öfverensstämmande att tillstyrka, det vid framdeles skeendo skattläggningar räntan borde, utan begagnande af nuvarande methoder, omedelbarligen bestämmas i penningar. Utskottets ifrågavarande tillstyrkande är, enligt hvad uti det återremitterade betänkandet förmäles, grundadt på den, i Utskottets tanka, med rättvisa och billighet öfverensstämmande åsigt, att vid nya räntors bestämmande bör förfaras i fullkomlig likhet med hvad i afseende på de äldres uträknande egt rum. Berörde punkt är af Preste-ståndet lemnad utan anmärkning samt af Borgareoch Bondestånden bifallen; och får Utskottet vid sådant förhållande, förnya sin i ämnet förut gjorda hemställan. Som 15:de punkten, angående väckt fråga om mjölqvarnars beskattning efter bevillningsgrunder, blifvit hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet lemnad utan anmärkning och af de tvänne öfriga Riks-stånden bifallen, får Utskottet vidblifva sitt i samma punkt afgifne tillstyrkande. Yid lö:de punkten, angående ordinarie ränta af städernas jord, hafva hos Ridderskapet och Adeln åberopats enahanda skäl och förhållanden, som föranledt återrcmiss å 5:dje punkten; hvarjemte blifvit erinradt, att, innan verkställighet af Utskottets förslag kunde ifrågakomma, borde upplysning först inhemtas, huruvida städerna äro villiga att på den föreslagna förändringen ingå, äfvensom huruvida densamma står tillsammans med de donationsbref, som ligga till grund för städernas besittningsrätt till deras jord.