Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 8, enär detta utlåt, innehåller en hemställan till R. St. alt pröfva, till hvilket Utsk. saken rätteligen hörer. Hvad vilie då ett bifall eller afslag å detta utlåt, säga? Jag hade samma betänklighet vid propos. å Ulsk:s utlåt. N:o 7, och tror, alt R. o. Ad. delade dessa betänkligheter, ty den ene sade ja och den andre nej, emedan ingen rätt visste livilketdera han skulle säga. Jag tror således, att det är alldeles nödvändigt, all Hr Frih. o. Landtm, vid sådana tillfällen frågar oss, till hvilket (Jtsk. vi anse målet höra, hvarefter vi bestämdt kunna svara om vi anse det böra behandlas af Ekon.- eller något annat Utskotts 441 D c n ao M ii r s c. iu. Hr Frih. o. L andt ra, yttrade, alt då lian framställt propos. lill bifall å utlåt., hade lian trott, alt R. o. Ad. på eftermiddagen, likasom i likartade fall på förmiddagen, kunde bifalla Utskts förslag att återlemna motionerna, hvarefHr Frih. o. Landtm, på eftermiddagen, likasom på förmiddagen skedde, hade ämnat föreslå R. o. Ad, det Utsk., under hvars behandling, enligt Hr Land tinis eller de personers tanke, sorn sig yttrat, målet borde höra. Frill. Hamilton: Jag är förekommen af Hr Landtmts egen förklaring, och det var åtminstone så jag fattade det ja, soin lemnades till svar å proposm, att den åsigt Utsk. framställt gillades af Ståndet, och att följaktligen propos. borde följa, till hvilket Utsk. målet bör remitteras; hvarföre jag nu, i öfverensstämmelse med milt förra yttrande, får begära propos. på remiss till Lagutskottet. Hr Lefren: Äfven jag är till alla delar förekommen af den förklaring, Hr Frih. o. Landtm, afgifvit. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. delta mål höra under LagUtskls behandling. Till pröfning företogs Allm.
De olika andelar af jordisk förmögenhet, som tillfället tilldelar de dödlige — desses olika lefnadsförhållanden, näringsbestyr, handel, industri m. m. förete behof af ett fritt och ömsesidigt förtroende. Försträckningsgifvaren må till fyllande af låntagarens tillfällige behof, eller till utvidgande af hans industriela företag, utlemna sine samlade penningeförråd —• och sjelfve må de fritt få aftala och besluta de förhållanden, som dem emellan i följd af lånet tillkommit, sjelfve bestämma lika såväl formen för skuldsedlen, som vilkoren för återbetalningen. Inflytta den tillstyrkta inskränkningen inom de lagligt fria penninge-transactionernes område — och tätt i spåren på den förhastade 6 Lag-Utskotiets Betänkande N-.o 99, ålgärden skall en vacklande credit följa. Denna fordrar må hätada nu mer än någonsin att af Lagstiftningen upprätthållas. Afvikelsen ifrån hittills gällande stadganden är af behofvet alldeles icke påkallad, utan tvärtom skadlig. Lag-Comiléen, som i sitt först tryckta Lagförslag hyllade de af Utskottet i betänkandet na framställde åeigter, har i sitt senare förslag på ganska goda skäl frånträdt dem. Ankom till Exped—Utsk. den 23 September 1829. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 3o, om straff ä den3 sorn falskeligen ä sig bekänner missgerning äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff jörtj enar. D •*-'6 anmärkningar, i anledning af hvilka ofvanberörde Betänkande är till Lagutskottet återremitterad t, hafva blifvit framställde hos Höglofl, Lag-Utskottets Betänkande N'0 99 Bruncrona, samt hos Högvördiga Preste*Ståndet af Herr Kyrkoherden Ahlqvist, Herr Contracts-Prosten Agrell, Herr Prosten Elfström och Herr Presidenten Poppius, och åsyfta alla att ådagalägga, flff den af Utskottet föreslagna straff beslämmelsén ej är lämplig till förbrytelsens art; varandes derjemte yrkadt, af Herr Ribbing, alt
Alla dessa så kallade, indianböckers, till hvilka afven detta arbete kan raknas, liafva ett starkt tycke af hvarandra. Ofvanstående bok handlar dock ej så uteslutande som vanligt om strider inellan &gt;rödskinn » ocli D blekansi kten,. Har skildras bland annat en vetenskaplig expedition, bestående af några originella euro. peer, hvilkas uppgift det är att undersöka landsträckan mellan Arkansas och Coleradofloden. Och som dessas öden ej äro s % vidunderliga, får boken en mera tam karakter, an man väntar. Hjiiltens, Fritzpatricks, vag går däremot genom vida farligare trakter, där strider och afventyr at alla slag möta. Men Fritzpatrick själf, som ä r en adel och gudfruktig personlighet, gifver genom sina ord och gärningar en viss allvarlig prägel åt den i allo fullt oskadliga boken. Öfversattningen är bra, fastan vi beträffande stafninien skulle önska, att Svenska Akademiens ordlista vore trognare följd. passar väl för barn omkring 13-15 &amp; rs klder. Boken Bland rödskinn och mowboysc. Berattelse f r i n den amerikanska västern af C A Henty. Med P2 illnstrationer. Ofversättning från engelskan af Elin Bergstro~zt. (Bris ej utsatt.) Bokens förläggare yttrar i förordet, att han genom utgifvandet af detta arbete med flera andra af samma Halt afser att tillfredsställa ungdomens obetvingliga smak för skildringar af bragder och afventyr samt på samma gång uppfylla fordringnrnn p % en sund och uppfostrande läsning. A t t utgifvaren i förstnämnda afseende lyckats förtraffligt, därom äro vi öfvertygade. Gossar och flickor öfver 13. &amp; r skola helt visst med stor njutning fördjupa sig i läsningen oin alla de ädla och tappra hjältarnas vidunderliga strider med rödskinn ocli med skurkar af m h g a - handa slag. Men huruvida dessa skildringar af mord, hat och hämnd kunna inverka sarskildt uppfostrande pk de unga, det vilja vi lamm osagdt. Bokens innehåll ä r emellertid ganska spiinnande, isynnerhet i början.
Jag har till dessa reflexioner blifvit föranledd af stadganderne uti 88 och 89 §§ af nu gällande Bevilln:sFörordn. och den dervid starkt i ögonen fallande olikheten uti antalet af de deruti upräknade Riksälms samt ofrälse Ståndspersoners eller Embetsoch Tjeostemäns Ledamöter uti Slädernes Taxerigskomitéer. Man kan svårligen nöjaktigt bjuda skäl för denna olikhet, till fördel för ett af RiksShn, med det förklarande, alt slädernes intressen af detta Riksstånd bäst och lämpligast bevakas; ty må man dervid endast besinna, att städernes befolkning utgöres till flertalet af ledamöter utom detta Stånd, äfvensom intressena hos detta flertal oftast äro rakt motsatta dem, som tillhöra detta Stånd; och jag vill då tro, att, vid noga öfvervägande af dessa förhållanden, svårligen något förnuftsskäl, till stöd för denna företrädesrätt, skall kunna åberopas. Det är ock derföre, såsom en slutföljd af denna min åsigt, jag härmed vördsami. väcker den motion, ätt, med förändring härutinnan uti ofvannämnde §§ af nu gällande Bevilln:sFörordn. antalet af Ledamöter uti städernes Taxerings-komiiéer mäste för framtiden bestämmas lika af hvarje deruti upräknadt RiksStånd äfvensom af ofrälse Ståndspersoner eller Embeisoch Tjenstemän; och torde denna min motion varda till vederbörligt Utskott remitterad. Dessa motioner begärdes på bordet. Hr Westerstrand, Pehr, upläste en sålydande motion: Vid 1844 års Riksdag väckte jag motion ang:de bela Grundskattens, så väl Kronotiondens, som Ordinarie Räntans med dess Afradsspannmål, förvandlade till penningar och deruti ingående Indelningars indragning, emot tilldelande af kontanta anslag åt, dermed försedde, personer och auktoriteter.
Då ett under sistlidet år vid Finspongs styckebruk anstäldt försök att af Svenskt tackjern gjuta kanoner af 9 Svenska decimaltums kaliber utfallit med den framgång att all anledning vore för handen till det antagande, att af Svenskt tackjern äfven skulle inom riket kunna tillverkas kanoner af den ännu svårare kaliber, sorn erfordrades för de vid inhemsk verkstad redan beställda s. k. tornfartygen, i den man dessa hunne färdigbyggas, lät Kongl. Majit genom Förvaltningen af Sjö-ärendena infordra yttranden från egarne af Åkers och Finspongs styckebruk, huruvida och till hvad pris kanoner af 12 Svenska decimaltums kaliber, eller den för nämnda fartyg erforderliga, skulle af dem kunna förfärdigas. I de svar, som härå afgåfvos, förklarade egarne af Åkers styckebruk att, då den fabrikation hvarom här vore fråga, skulle påkalla allt för dyrbara ombyggnader, de icke för närvarande kunde åtaga sig någon så beskaffad tillverkning; hvaremot egaren af Finspongs bruk inkom med ett alternativt anbud, innefattande åtagande antingen att, under förbehåll om beställning af åtta kanoner i sender, leverera hvarje kanon till ett pris af 25,000 R:dr, dock att af de 200,000 R:dr, som alltså komme att erläggas för alla åtta kanonerna, leverantören skulle erhålla halfva summan i förskott för att sålunda sättas i tillfälle att verkställa de förändringar af styckebrukets verkstäder, som måste föregå innan tillverkning af så grofva kanoner kunde åstadkommas, eller ock att hvarje kanon, likaledes med förbehåll om beställning af åtta kanoner, skulle betalas med 20,000 R:dr eller för alla åtta 160,000 R:dr, och skulle i detta sednare fall förskottet utgöra 60,000 R:dr, men tillverkaren derjemte till verkstädernas förändring erhålla ett bidrag utan återbetalningsskyldighet af 40,000 R:dr; förbindande sig styckebruksegaren att vid sedermera skeende beställningar af lika grofva kanoner ej beräkna högre Stats-Utskottets Utlåtande N:o 10. 5 pris än 25 B:dr pr centner.
Maj:ts Befallningshafvande anordnas på de brukande bergsmännen, af hvilka hvar och en måste ega minst 4 fjerdeparter och som, dels i egenskap af egare och dels såsom arrendatorer, innehafva nämnde hytteugnar, de der jemväl till någon del, under föreskrifna kontroller, begagnas till slaggbruk; egande ofvanbemälde hytteegare, som utgöra en från det egentliga bergslaget eller fjerdepartsegarne afskiljd korporation, att uppbära den så kallade hytterevenuen, eller skillnaden mellan det genom Kongl. Resolutionen den 5 Mars 1805 bestämda progressiva lösningspriset för kronans behållna räntekol och markegångspriset för de öfriga skattekolen, hvilka skola godtgöras efter sistnämnde pris för hvarje år; att, vid sammanträde den 24 Maj 1844, fjerdepartsegarne, i förening med hytteegare och brukande bergsmän, under fortsatt yrkande af kopparräntans nedsättning från hvart tionde till hvart trettionde skeppund, såsom ett, efter bergslagets förmenande, oeftergiflig! vilkor för kopparhandteringens fortfarande bestånd och näringsidkarnes skäliga utkomst, uti till protokollet afgifvet skriftligt anförande, förklarat, det bergslaget, emot det att kopparverket, så i beskattningsväg som i andra afseenden, försattes, i likhet med andra bergverk, vore villigt afträda de privilegier och förmåner, som bergslaget ännu åtnjuter, och hvilka, efter bergslagets uppgift, egentligen skulle bestå i köpekolsrättigheten inom det den 2 Juli 1816 fastställda skogsdistrikt, bergs-frälsejords-afgiften och kronans deltagande i den så kallade prostekopparen eller bergslagets bidrag till presterskapets aflöning, äfvensom rättigheten till skattekolens vidare åtnjutande, samt medgifvit allmogens befriande från skyldigheten att samma kol in natura utgöra, under förbehåll, att hyttegarne må ega att framgent tillgodonjuta den dem tillförsäkrade skillnaden emellan det å de behållna räntekolen bestämda progressiva lösningspris och årliga marke - Kongl. Majlis Nåd.
Jag tror, att frågan kommit på en oriktig väg derigenom, alt man trott sig kunna fordra Constit.Utskls utlät, till hvad Utsk. frågan borde remitteras, innan alla Stånden ännu förklarat, till hvilket Utsk. de anse remiss böra ske. i5 H. 4* 378 Dea 37 Oe tober e. ra. Jag hemställer derföre vördsamt, att vi matte besluta remiss, på det frågan måtte komma i det skick, att Constit.- Utsk. dermed lagligen må kunna förfara. Hr Hjärne: I anledn. af den siste värde talarens yttrande ber jag alt få nämna, att jag icke förbisett, hvad han deducerat, nemi. att det ligger uti hvarje Talmans magt att inom Ståndet bestämma, huruvida en fråga är grundlagsvidrig eller icke, utan är det just derföre jag begärt remiss till Constit.TJtsk., genom hvilken begäran jag tror mig hafva bevisat, att jag ställt mig grundlagen till efterrättelse, emedan jag annars, endast ledd af min enskilda öfvertygelse om den väckta frågans grundlagsvidrighet, naturligtvis hade ansett dén icke böra remitteras till något Utskott. Gr. Frölich: Lyckan har gynnat mig att uti Frih. Cederströms eget exempel få reda på 49 § 3 mom. Riksd.- Ordn ., hvarest förekommer följande mening: ”Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom preliminära hemställanden &c.’’ Jag kan således icke föreställa mig annat, än att det finnes 1:0 allni, frågor, 2:0 preliminära hemställanden och slutl. för det 3:dje frågor af annan än allmän beskaffenhet, som icke äro preliminära hemställanden. Förevar. fråga är af annan än allmän beskaffenhet, utan att likväl vara någon preliminär hemställan. Det är en fråga, som sällan uppstår, meri en af de, som kunna uppstå och som grundlagsstiftaren tänkt sig under annan än allmän beskaffenhet, och hvilka det ligger i sakens natur att Konung och Ständer kunna afgöra utom grundlagen och utan våda för Statsmagterna. Frih. Gederström:
»Hvad som fattas er är studier, ej af böcker, utan af verkligheten. Der ni har edra egna ögons iakttagelse och erfarenhet att leda eder fantasi, der rör den sig ledigt och ganska säkert; der detta fattas, der raglar den hållningslös och halffull. I edert ställe vore klokast att inskränka er till teckningen af den verklighet som ligger eder närmast; studera den så noggrant in i dess minsta drag, som målaren studerar sitt ur naturen gripna ämne; nöj eder ej förr än ni fått den med fotografisk trohet återgifven, och släpp ej till mer än en liten dosis fantasi. Först efter grundliga naturstudier blir fantasien konstnärlig i stället för fantastisk. Men fäll icke modet, ty den nu väl gröna telningen skall nog i sinom tid slå ut i blom.» Halfdan fick riktig författarefeber, böckerna skötos åt sidan, han skref och studerade naturen, öfverhopade tidningsredaktören med bref, förfrågningar och utkast, tills denne förtviflad kastade hela luntan tillbaka i ansigtet på honom. Då vardt det en lång stillhet. Böckerna kommo åter till heders, och portföljen undstack sig bland debet och kredit, ångrande sina synder. Men efter ett par år hände sig en vacker dag att vår hjelte å nyo fann sig sittande med penna i hand, fullklottrande ark efter ark. Det blef ännu en novell; en frisk pojkbyting, icke kommen till för att tryckas, utan rent af för nöjes skull. Det var en gammal förälskelse, ett oskyldigt ungdomsäfventyr, kärt för tanken och gladt att minnas. Det hela var ingenting men det var roligt att se det på papperet, och han skrattade medan han skref. På nytt gripen af det äfventyrliga i sin karaktär, kuverterade han novellen och sände honon till en af dagens mest firade författare, anhållande att få veta hans omdöme. Han hoppades icke på svar, men det kom ändå ett sådant, affattadt i telegramstil och af följande lydelse: »Ni har anlag. Jag har icke tid att skrifva bref, kan ni icke komma till Stockholm?» Jo, det kunde han. Han tog sig en veckas ledighet och reste.
Att, på sätt som skett i Rikets Ständers förslag, utsträcka den ovilkorliga familjerätten till oäkta barn genom - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 23. 17 norn att tillägga dem arfsrätt efter moder, lika med äkta barn, jemväl i bröstarfvinges laglott, vore att erkänna en annan grund för familjen än det lagliga äktenskapet, hvartill Kongl. Majit icke kan gifva Sitt samtycke. Emot Rikets Ständers förslag, enligt hvilket för barnets arfsrätt ej erfordrades att detsamma blifvit af modren i lifstiden erkändt, har vidare blifvit erinradt, att ett sådant erkännande af modren likväl vore ett vilkor för den presumtion af den aflidnes ej tillkännagifna yttersta vilja, som skulle kunna antagas såsom grund för ifrågavarande arfsrätt. Saknaden af ett sådant vilkor skulle dessutom medföra åtskilliga andra olägenheter. Så skulle ett af modren förhemligadt barn endast i sällsynta undantagsfall kunna genom en fullständig maternitetsbevisning lyckas tillvinna sig den rätt, som det genom lagen tillförsäkrats, men ändock skulle vid en qvinnas frånfälle hennes arfvingar hafva att befara, att någon okänd pretendent förr eller sednare kunde framstå och, under uppgift att han vore barn till den aflidna, bestrida arfvingarnes rätt till hennes efterlemnade egendom, hvarigenom en alltid menlig otrygghet i besittningen af eganderätten till denna egendom skulle under en längre tid uppstå. Efter inhemtande af Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande, har Kongl. Majit således funnit Sig icke kunna godkänna Rikets Ständers ifrågavarande förslag.
Den, som bifaller, att RiketsStänder må, i a flätande underdånig skrif velse, anhålla, det täcktes Kongl. Maj'.t i Nådig Proposition till Rikets Ständer meddela en ledning för de reglemeitariska stadganden, som böra iacttagas vid inrättandet af Förliknings-Comiteer, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Fej; Finner nej; anses Rikets Ständer haf va beslutat, att underdånig skrifvelse i ämnet kommer att till Kongl. Ma;\t afätas, i öfverensstämmelse med Borgaieoch Bonde-Ståndens of vanberör de beslut. Stockholm den 16 Februari 1841 • Ajit, tiJl Exp, Utsk. den 19 Febr. LL 6 e ra. Utlåtande, öfver gjorda, anmärkningar vid Utskottets Betänkande N',o. i 27, i anledning af väckte motioner om ändringar i Ans varighets-lagen för Stats-Rädets ledamöter. Lag-Utskottets under N;q 127 afgifna Betänkande, innefattande hemställan, , ett Ansvarighets-Jagen för Stats-Rådets ledamöter måtte erhålla £n i vitsa delar förändrad lydelse, har blifvit bifallet afYällofh Borgare-Ståndet, Lag-Utsköttcts Utlåtande, N:o ijg\ men af de öfrige Riks-Stånden till Utskottet återförvisadt, på grund af följande anmärkningar; fl) Emot ii.ledningen till Lagen; Af Herr von Hartmansdorff, August, som anfört, att det vore vanligt, alt hvarje Lag indelades i §§., och att icke de betraktelser, som möjligen slå uti en inledning till samma Lag, äro föremål för ansvars-påstående af åklagaren eller pröfning af domaren. Ansvarighets-lagen för Siats-Rådets ledamöter vore dock så uppställd, alt något hinder ej funnes alt framkomma med ansvars-påståenden, på grund af så väl sjelfva inledningen som §^. Della borde ändras sålunda, alt, om inledningen skall slå qvar, densamma finnes såsom en §. och numer-ordningen af de andra §§. derefter rättas.
Enär RiddarhusDiregtionen, enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid sista Riksdag pch hvari Utskottet för sin del icke finner anledning tillstyrka ändring, bör, äfven under Riksdagar, i sin befattning fortfara, samt Rid - 44 Den 5 Junii. darhusDirectionens Ledamöter synas af alla bäst vara i tillfälle, att på grund af de vid Riddarhuset förvarade Gene3logiska samlingar och de särskildta för deras completteran* de årligen inkommande förteckningar från Rikets Consistorier, meddela Herr LandtMarskalken de upplysningar i genealogiskt afsseende, som vid anteckningarne kunna erfordras; har RiddarhusUtskottet ansett det i 14 §. af iSiS års Riddarhusordning befintelige stadgande, att Herr LandtMarskalken skulle utse 3 ne Ledamöter af Ridderskapet och Adeln sorn, jemte 3'.ne RiddarhusDirecteurer, skulle under Herr LandtMarskalkens ordförande sammanträda för att börja anteckningen, såsom nu mera icke lämpeligt böra förändras sålunda, att RiddarhusDirectionen borde vid samma anteckningar ensam vara Herr LandtMarskalken till biträde; hvarförutan Utskottet, som funnit ali föreskrift i nu gällande Riddarhusordning sak-i nas, huru förhållas borde i händelse olika meningar emellan de antecknande Ledamöterne uppstod, låtit i litte §. inflyta ett särskildt bud derom. I öfrigt har Utskottet sökt att på ett mera tydligt sätt än hittills i Riddarhusordningen skett, uttrycka hvad med anteckning förstås och huru dermed bör tillgå. Såsom en brist i nuvarande Riddarhusordning har Utskottet jemväl ansett, att någon föreskrift ej är meddeld, huruvida Herr LandtMarskalkens jemte de vid anteckningen biträdande Ledamöternes, och sedermera RiddarhusUtskottetg beslut i frågan om hinder I Den 3 Junii, 45, för begärd anteckning vore af den beskaffenhet, att i händelse af missnöje, klagan deröfver finge föras och hvarest sådan borde anmälas.
M. i und. öfverlemna en afskrift af detta i’eglemente; börande derjemte ”fullmägtige, i händelse flera eller färre utaf de i detsamma ”befintliga stadganden, som äro af den egenskap, att nåd. ”kungör, för deras allm. tillämpning och verkställighet bör ”föregå, icke vid riksdagens afslutande hunnit blifva från ”R. St. sjelfva i und. anmälda, då hos K. M. göra und. an”hållan i berörde hänseende.” Enligt registret har detta memor. blifvit bifallet af alla RiksSt:n, Gr. Horn: Det bifall, R. St. lemnade till Utsk:s nu upplästa skrifvelse, innehåller blott, att Utsk. berättigas uppdraga åt R. St:s fullmägtige öfverlemnandet af b:coreglementet till K. M., alldenstund R. St. sjelfva dertill ej haft tillfälle. Detta var således då grunden för beslutet, som k Deé aj M*j. jorn ingalunda Ian kallas något allmänt stadgande, utan blott gäilande för tillfället. I 75 § Riksd.Ordn. stadgas, hvilka frågor få förfalla och förblifva vid hvad förut stadgadt varit; då blir frågan, hvad i detta fall förut varit stadgadt, och härtill kan blott svaras; ingenting. Således kan ej detta lagbud bär tillämpas, och Hr Lefre'n har dessutom upplyst, att sjelfva saken ej kan förfalla, ty reglementet måste öfverlemnas på ett eller annat sätt, och detta skall numera afgöras genom votering i förstärkt Utsk. Jag finner detta så tydligt, att jag ej kan annat än uttrycka min förundran öfver Utskts envishet att vidhålla sin åsigt. Det är ett bevis på, att BancoUtsk. gått samma Väg som Constit.Utsk., ehuru jag önskat, att Utsk. ej tagit exempel derifrån. Frih. Boye, Ludv.: Jag är förekommen af Gr. Horn och afstår ifrån att yttra mig. Hr Stuart: Hr Rosenblad har förklarat den både af mig oell af BancoUtsk. meddelade uppgiften, att Gr. Frölichs motion blifvit afslagen, härleda sig från ett misstag.
1 1 skålp. — 6 1 skålp. 2 25 1 skålp. 40 1 skålp. — 70 1 skålp. — 90 1 skålp. 40 1 skålp. — 90 1 skålp. — 65 1 skålp. 18 Väfnader: ylle-: af ull allena eller blandad till större eller mindre del med bomull, lin eller andra ämnen utom silke: filtar och mattor, derunder inbegripna kantade resfiltar machinfilt, rundväfd för fabriksbehof; se Redskap och Machinerier samt delar deraf. pressduk andra slag linneoch hamp-: blaggarn, buldan, kanfas och sadelgjordsväf . bolstervar batist, flor, kammarduk och linön lärft, alla slag, äfvensom damast mattväfnad af hampa eller af hampa i förening med annat i taxan ej specificeradt ämne . segelduk och tältduk andra slag, drällsvätnader derunder inbegripna håroch tagel-: nöthårsfilt andra slag vaxade och lackerade: mattor andra slag vattentäta eller dubbla väfnader, sammansatta genom upplösning af kautschuk, gutta percha m. m. Värjor och Värjklingor; hänföras under Stålarbeten. Väskor; se Portföljer. Ympvax Yxor; se Verktyg. Zaffer; hänföres under Färger, ej specificerade. Zink, Tutanego och Spiauter: oarbetad och i plåtar bleck och spik till fartygs förhydning arbetad: omålad och olackerad målad eller lackerad förgyld, försilfrad eller pläterad Zinkblende Zi,Iverrot; hänföres under Apotheksvaror. Åkdon; se Vagnar. Angmachiner och Ångpannor Qvantitet för Införselstull. ningen. Riksmynt. Fri— 150 1 skålp. Fria. Förslag till Tulltaxa. 63 — Qvantitet för Införselstull. Tullberäk mngen. Riksmynt. 1 R:dr öre •ina Fria Ängskära; hänföres under Färger, ej specificerade. Attika, alla slag 1 skålp. — 6 01; se Dricka.