Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men *) De redan byggda lära icke vara beräknade på någon sådan minskning. 46 för alt endast betrakta frågan om kostnaderna; så lärer det vara ostridigl, att på hvarje ställe behöfves mer än en fångvaktare, och att den person, som skall iiafva ansvaret för husets vård och fångarnes skötsel, måste vara lönt i förhållande till vigten af sin befattning. Ty utan tvifvel är detta en vigtig befattning, utöfvad utan sådan kontroll, som vid länshäkten kan äga rum; och allt underslef i utöfningen deraf är af den menligaste verkan. Korteligen: denna fångvård skulle lätt kunna komma att kosta sina hundratusen R:dr årligen, hvarmed ingen ting af kostnaderna vid länshäktena sparas. Den vanvård, som i allt fall är att befara vid fångarnes bevakning i tingshäktena, upphäfver hela gagnet af cellfängelsets bruk i egenskap af ransakningshäkte, eller gör detta gagn så osäkert och tillfälligt, att de derpå använda kostnader kunna blifva i det. närmaste ändamålslösa. Dessutom befarar jag, att allmänna säkerheten i orterna skulle komma att alltför mycket äfventyras genom grofva brottslingars långvariga qvarhällande i mindre starka och mindre väl bevakade häkten. Då man ej sällan ser fångar rymma frun fästningar; skulle det säkerligen blifva eftertänkligt att i hela landet hafva kanhända hvartannat tingsoch rådstufvuhäkte ständigt befolkade med dylika fångar, ofta genom långvarigt fängelselif och förut verkställda rymningar inöfvade i äfventyr. Fruktansvärclt skulle häraf uppstå allmän osäkerhet och farhåga. Emot de här anförda financiella fördelar af arrestantransakningarnes förflyttande till länsresidentserna framställer sig en financiell svårighet, som onekligen är af stor vigt. Från större delen af länet blir vägen till ransakningsorten för de rättsökande betydligt längre, än till nuvarande häradsting eller de i lagförslaget tillstyrkta landsrätternes sessionsorter.
BondeStåndets af* gifne återremiss af (Jtskottets gifne Be* tänkande, rörande väckte motioner i af* seende på de i Riket vistande Judar, lVlea detina återremiss har Hederv. Bon* öeStåndet, genom ProtocollsUtdrag af den 21 sistlidne Maj, låtit åtfölja ett af Nils Håkansson, från Kronobergs Län, afgifvet anförande, hvaruti Per Eriksson från sam* ma Län och Olof Månsson från Blekinge instämt, och som egenteligen innefattar anmärkningar derom, att Utskottet icke ingått i hufvudsaklig pröfning af de uppgifne omständigheter, hvarigenom, enligt deras påstående, som i ämnet väckt motioner, Judarna gjort sig skyldige till sadane öfrerträdelser, att Gontractet, imellan dem och Staten, blifvit å deras sida förverkadt: Att Utskottet bordt föreslå mer alfvarsamma påföljder, än som i Reglementet finnas stadgade, för hädanefter inträffande förbrytelser af Judarne, samt att nödvändigheten synes fordra, det Judarne ej mera förunnas rättigheten, att till sin betjening begagna endre personer, än af egen nation. yig Besv. och Ekon. Vtik. Betänkanåcn, Till svar a desse anmärkningar får Ut* kottet endast meddela: Att Utkottets afgifne Betänkande, med uppmärksamhet granskadt, fullkomligen frikallar Utskottet från förebråelsen, att hafva underlåtit afgifva utlåtande, det enda, som kan Utskottet tillkomma, öfver något enda af de af motionairerne framställde ämnen, samt att Utskottet i samma Betänkande jemväl yttrat sig i de delar, som nu af Nils Håkansson blifvit vidrörde; Och, som Betänkandet för öfrigt vunnit de trenne öfriga Respective RiksStåndens bifall, kan frågan, som deruti afhandlas, emot 49 §• * Riksdagsordningen, icke vidare blifva föremål för Utskottets handläggning* Stockholm, den 10 Juni 1823. Ankom d. 25 Juni ig23- Utlåtande, i anledning af Vällofl.
Skall icke en sådan obillighet vålla missnöje och önskan, icke blott hos jordägare, utan hos alla undersåtare, alt i skäligt förhållande få deltaga i skatternas nedsättning. Denna kan icke äga rum, genom hemmantals-räntans upphäfvande, utan genom förminskning i den enda afgift, der sådant låter sig göra, nemi. i bevillningen, i fall hon öfverstege Rikets behof; hvarom mera framdeles. Det är till och med troligt, att liemmantalsräntans nedsättning till förmån för en del af nuvar. jordägare, skulle i längden snarare skada än gagna den, för hvilken hon skulle göras, nemi. allmogen. Hvarföre kan den ohemedlade, som föga äger annat än sin arbetskraft, i närvar, ögonblick köpa jord, och i stället för hälftenbrukare eller arrendator, blifva sin egen? Jo derföre, att grundskatten är dryg, och köpeskillingen ringa. Tag bort grundskatten och höj köpeskillingen, så skall den fattige hafva svårare vid att blifva sin egen, och man har betagit honom den största af alla uppmuntringar, att uppföra sig väl och bespara sin arbetsförtjenst. Köpeskillingens nedsättning genom en större klyfning af den mindre beskattade jorden afhjelper icke skadan; ty en större hemmansdel lemnar vanligen vidsträcktare odlingsoch förkofringstillfällen, än en mindre; och hemmansklyfningens ytterligare pådrifvande synes ej vara båtande, hvarken för allmogen eller Riket. Till stöd för sitt förslag har Gr. Anckarsvärd åberopat, huruledes en grundskatt i Norrige, den s. k. Mat rike Iskylden blifvit afskaffad. Detta är ett misstag. Matri - a38 Den 5 Februari. kelskylden, hvilken är detsamma som de s. k. jordeboksr ättigheter, qvarstår ännu med någon förändring, och utgör i Norriges gällande budget den 12 af de intägter, som ej uppbäras i silfver. (Se Lov om Indförelse af den nye Matrikui, som Pregel for Grundeiendommenes Skatteskyld paa landet, af den 17 Dec. *836 och Morgenbladet N:o 241 för i83g).
Men just hennes lifiigrr känsla af det praktiska lifvets kraf, i förening med den mest entnsiastiska tro pb manskligheten och i synnerhet p8 kvinnan, gör att hennes bok, trots oegentligheter och öfverdrifter, fangslar intresset och, som det heter i företalet, " vingar sina Iiisare att tänka. " *; k * Departementet far " det evangeliska arbetet " inom de amerikanska kvinnornas kristliga nykterhetsföreningar söker inverka pb soldater och sjbman, jarnvagspersonal, fabriksarbetare m. fl. Det anordnar föredrag i .religiösa amnen vid offentliga möten samt utbildar och utsiinder, eller bereder fast anstallning för kvinliga predikanter och sjalav8rdare af olika bekanneker. Ofta lar det ej vara möjligt att ' efterkomma alla ansökningar som ingb frin olika delar af Förenta Staterna, att departementet miltte sanda dem af sina kvinliga predikanter eller larare. Genom denna verksamhet har föreningen lagt i dagen, att kristliga uppgifter ligga och vanta pil kvinnan i större mängd och af st6rre betydelse än m m hittills insett eller velat medgifva. Miss Willard ä r sjalf en lycklig talare och vid hennes sida verka, inom olika bektlnnelser, i djupt allvar och oaflbtlig medkllnsls för svaga eller oktinniga medmanniskor, samt med taktfull men gripande valtalighet, stora skaror kvinliga predikanter och mission&amp;rer. Vid kvinnokonferensen i Washington förliden vAr, inleddes hvarje dags förhandlingar med bön af kvinliga taiare p8 ett satt, som syntes gifva &amp; t hela mötet med dess praktiska förhandlingar en stamning af religiös festgladjo, som uteslöt hvarje skymt af den smiaktiga ofördragsamhet, olika bekannare emellan, hvilken i den gamla varlden s i ofta splittrar det kristliga lifvet. De biida söndagarne före och efter mötet vor0 alla Washingtons kyrkor och bönsalar öfverfylda af allvarliga Bhörare, samlade för att lyssna till kvinliga förkunnare af ordet. Bland dem befann sig afven miss Willard, och iimnet för hennes prediktin var lefvernets renhet.
Saken är den, — och hvilket jag måste upplysa? — man här ej tyckes hafva tillräcklig kännedom och gjort sig rikligt begrepp om hvaden allmän frihamn vill säga, och dess egna ställning under ett sjökrig, men äfven ej om dess särdeles kinkiga belägenhet under ett sådant krig som det, som fördes i de Amerikanska farvattnen, der ej allenast gamla stater voro i fejd hegripna, utan äfven ett nytt förhållande uppstod, genom de Spanska colnniernns afsöndrande från moderlandet, — hvilket allt naturligtvis Dea 19 Februari e. ra. skulle gifva anledn. till ganska spetsiga beröringar med de krigförande makterna; hvar på sitt eget lands intresse, peremtorisk t stående auctoriteler, hvilka, då de agde makten i händerna, ej alltid gjorde afseende på folkrätten; — vidare, att man oupphörligt förblandar kapare och sjöröfvarefartyg. De förra äro ju af sina Regeringar auctoriserade, fast af privata personer utrustade örlogsman, och deras rättigheter som sådana äro allmänt och i folkrätten erkända; de hafva af alla sjöstater i krig blifvit begagnade, och äro i sanning nästan det enda medel hvarigenom en svagare sjömakt kan göra en mäktigare något känbart afbräck linder ett sjökrig. Dessa fartyg äro berättigade till beskydd i neutrala hamnar, och ännu mera i en frihamn, och detta förhållande är, hvad som gifvit anledn. till missförståndet 0111 S:t Barthelemy. Alt omtala hvilka dyrbara fördelar S:t Barthelemy dessutom, i denna egenskap, tillskyndade alla nationers flaggor under det allmänna kiigel, hör ej hit. — Hvad sjöröfvare angår, har jag sjelf, under min tjenstetid på ön, bevittnat de eelatantaste exempel, huru sådana till skyldigt straff befordrats, och har coloniens styrelse derföre skördat de offentligaste loford och tacksägelser.
Öfvermage, sora af starka drycker öfverlastar sig, ages af Föräldrar eller Husbonde 1 närvaro af KronoStadseller Policebetjent; mert den, som till öfverflödig förtäring en sådaö förleder, Löte Sex Rdr Trettiotvå skillingar. Bihang t. ib S:s Pro t. 10: de Sorni. 2 Badd. 3 Haft. Exp. Utsh. Förslag till und. Shrifv. Nto 4o£m a §. Prestman, som under tjenstens utöfning är af starka drycker öfverJastad, vare sitt embete och tjenst förlustig. År någon annan, vid förrättande af Kong!. Maj:ts och Kronans tjenst, drucken, bote första gången Sex Rdr Trettiotvå sk., och andra gångrn dubbelt; blifve han ock, i sistnämnde fall, från tjensten skiijd på viss tid, ifrån en månad till ett år, efter omständigheterne. Sker det tredje gången, varde han för alltid från tjensten afsatt. I afseende på Prestman, sorn utom tjenstgöringen beträdas med fylleri, gälle föreskriften i 19 Cap. 23 §. Kyrko-Lagen. Med de till Krigs-Staten hörande personer för hålles efter Krigs-Artiklarne. 3> Begår någor brott i fylleri, må lians tillstånd ej lända honom till ursäkt; utan skall han, jemte ansvar efter denna Förordning, vara underkastad aliade påföljder, som Lag och Författningar i hvarje fall föreskrifva; dock att böter för fylleri icke ega rum för den, sorn för annat brott gjort sig till högsta kroppsplikt skyldig. 4, 5, 6, 7, och 8 §§. blifva lika med 5, 6, 7, 8 och 9 §§. i nu gällande FÖrorckning. 9 §• Saknas tillgång till gäldande af de böter, som elter denna Förordning åläggas, skola de Exp■ Utsh. Förslag till tind. Shrijv. N:o /;oö. 2S3 förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, enligt den i 5 Cap. 4 §• StrafF-Balkeri fastställda bwäkning.
Summa B:co R:dr 3,008,000. 898 Riksefis Ständers Magazins - Inrättningens tillgångar och fordringar bestå för närvarande i: 1:0 Behållning af Spannmål och Proviant, uppgående enligt Förslaget Litt. A. til] ett ungefärligt värde af 1,168,200. 2:0 Inrättningens fordringar för utborgad Undsättnings - Spannmål, enligt Sammandraget Litt. B 1,624,800. 3:o I hvad som till Spannmåls - upphandling af detta års skörd redan är disponeradt, enligt Förteckningen Litt. C. 145,000. 0,p38 000 4:o Uti återstående Behållning att assignera i Riksens Ständers Bank 100,000. Summa B:eo R:dr 3,o38,ooo. Af detta öfverslag utredes alltså , att Magazins-Inrättningens contanta penninge-tillgång nu endast uppgår till 100,000 R:dr B:co, men att deremot Inrättningens fordringar för utlemnad undsättnings - spannmål utgöra 1,624,800 R:dr, hvaraf detta års undsättning belöper till 971,100 R:dr. Större delen af denna betyliga fordran borde väl, jemligt så väl Eders Kongl. Majrts Nådiga förordnanden, som de frän Direction meddelade flerfaldige föreskrifter, vara liqviderad vid första Uppbördsstämman för innevarande års ordinarie Uppbörd} men Undsättningstagar - Revisorers Berättelse. 899 nes i allmänhet skuldsatte tillstånd, synes dock göra det tvifvelaktigt, att<så betydlig afbetalning kan förväntas, att tillräckelige medel för en obehindrad fortgång af MagazinsInrättningens Spannmåls-upphandling, deraf blifva att tillgå.
Emellertid fä dessa begge kyrkomötets elementer, läroståndet och lekmännen, icke af lagstiftaren betraktas såsom ställda emot hvarandra med skiljda åsigter eller intressen, utan är det fastmera en sammansmältning af dem båda till ett harmoniskt helt, som lagstiftaren bör söka befordra. Utskottet har i följd deraf ansett, att i omförmälda frågor borde, för bifall till ett framstäldt förslag, erfordras en majoritet af tvåtredjedelar bland närvarande ledamöter. Dervid har Utskottet icke förbisett, att mötets röst jemväl i dessa frågor mäste till en början blifva endast konsultativ. Men med afseende å den tyngd, som, enligt hvad Utskottet ofvan antydt, en blott rådgifvande församlings mening jemväl kan ega, har Utskottet ansett den föreslagna majoriteten icke vara mindre vigtig, då fråga blott är att inhemta den Svenska kyrkans eller dess representanters opinion i fråga om föreslagna förändringar i kyrkans liturgi eller läroböcker. Och har för öfrigt det af Utskottet i ifrågavarande hänseende föreslagna tillägg till 11 § blifvit så affattadt, att det synes lämpa sig jemväl för den händelse, att beslutande rätt kan varda mötet tillerkänd. Slutligen har Utskottet att meddela yttrande öfver Ilerr Prosten Sondéns förenämnda motion. Dervid anser sig Utskottet böra till en början erinra, att det af motionären äskade förklarande, det lagen om kyrkomöte vore af kyrkolags natur, synes alldeles öfverflödigt, enär något tvifvel derom icke skäligen bör kunna uppstå. Men beträffande förslaget i öfrigt mäste Utskottet förklara, att de af motionären föreslagna stadganden äro af ren grundlagsnatur och att de följaktligen icke utan oegentlighet skulle kunna inrymmas i en kyrkolag; men att, om sådant ändock skedde, det af motionären åsyftade ändamål likväl ingalunda derigenom vunnes, enär, om grundlagens bud förändrades, det vore utom allt tvifvel att det dermed likartade, i den speciela lagen intagna bud i och med detsamma jemväl vore ändradt.
St. föreslaget och hegardt, med afseende på ytterligare räntefrihet samt nedsättning i ränteoch amortissements-beloppet för byggnads-låneanslaget åt Wenersborgs stad; men sorn StatsUtsk. benäget tillstyrkt, att den vid sista riksdag lill den 1 Juli innevar. år bestämdt* tid för uppförandet i fulländudt skick af de byggnader, hvartill låneunderstöd 11 tgifvits, må förlangas lill den 1 Juli i843; så har jag i den delen ej annat att önska och tillägga, än hvad jag uti min motion redan erinrat om, nemligen att undantag härifrån och från hvarje annan förmån af lindring i lånevillkoren måtte stadgas för den eller de personer, sorn hos låne-comiteen anmält sig vilja uppföra byggnad af slen och derå afgifvit ritning med kostnadsförslag samt derlill utbekommit byggnadsförskott, utan att sedermera, oaktadt gjorda påminnelser och vidtagna tvångsåtgärder, . hafva kunnat förmås hvarken alt företaga byggnadsarbetet eller återbetala förskotlssuminan. En fråga 0111 återbäring af sådant tidigt erhållet byggnadsförskott, som ej för ändamålet begagnats, är, efter att hafva blifvit i Götha Hofrätt afgjord, med förklarande att den icke knöde cxeeutivt behandlas, af corn i terade dragen under K. M:s nåd, pröfning, hvarpå den ännu beror; och det är fara värdt att, om nämnda undantag icke varder uttryckligen stadgadt, lörskoltstagaren kan lyckas att alltför länge qvarhålla samma förskott, utgörande 4)000 c:dr b:co.
Utskottet till en början upplysningsvis får namna, att af de sju Honorarier hvardera på 200 R:d. som hittills utgått från RiddarhusCassan, blott sex innehafvas af RiddarluisDirecteurerna, eine. dan det sjunde, enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid 18x2 års Riksdag, tillkommer Herr JnstitieEådet och Riddaren N. W. Marks von Wurtenberg på lifstid för den af honom påräknade vård af Riddarhusets Genealogiska Samlingar, och om hvars indragning någon fråga således nu icke kan uppstå; och efter det Utskottet ansett det af Herr Wejdenhjelm gjorda förslag, att i stället för att indraga berörda Honorarier, desamma borde ökas till 355 R:d. 16 sk. för hvardera, icke vara verkställbart; har Utskottet, til! vinnande af ändamålet eller lönetiilökning för Riddarhusets Tjenstemän, endast kunnat finna tvänne sätt, hvarpå Cassans fond kan ökas, hvilka V. 2. Dea ^7 Juli em - »515 hvilka sätt Utskottrt nu går att vördsammast underställa Höglofl. Ridderskapets och Adelns otnprofvande.
Af det öfver Civil-ärenden i Slats-rådet den 22 November 1855 förde protokoll har Konstitutions-Ulskottet inhemtat, all ifrågavarande Bolags Direktion, under uppgift, att mera än två och en half million Riksdaler Banko, eller mera än hälften af den för hela anläggningen beräknade kostnaden, redan för företaget vore använde, i underdånighet hos Kongl. Majit anhållit att hälften af det i Stats-kontoret nedsatta beloppet, eller åtminstone så stor del deraf, som Kongl. Majit i Nåder kunde finna lämplig, mätte till Bolaget återställas. Styrelsen för Allmänna Vägoch Vatten-byggnader, som öfver ansökningen hördes och dervid upplyste, att halfva arbetet ej ens kunde anlagas vara fulländad!, om äfven, hvilket dock ej vore händelsen, jernvägen emellan Orebro och Hult vore färdig, ansåg sig derföre och då i Bolagets privilegium ingenting fanns upptaget derom, alt någon mindre del af de deponerade medlen skulle kunna få lyftas i mån eftersom företaget framskridit, icke kunna tillstyrka nådigt bifall till den gjorda ansökningen. Detta oaktadt har dock föredragande Departements-chefen, dåvarande Stats-rådel Herr Fåhreeus, under förmälan att depositionen af 200,000 R:dr Banko blifvit, utöfver de af Rikets Ständer för stats-garantien beslutade vilkor, af Kongl. Majit till säkerhet för arbetets utförande föreskri Iven, och ali det således af Kongl. Majit skulle hero att, utan Rikets Ständers medverkan, pröfva den gjorda ansökningen, i underdånighet hemställt, alt. enär de delar af jernvägs-arhetet, hvilka vore utförda, kunde antagas motsvara ungefär fjerdedelen af hela det privilegierade förelaget, 50,000 R:dr Banko af det nämnda i Stats-kontoret nedsatta beloppet måtte få till Bolaget återställas.
N:o 4>6 i anlédn, af en utaf Frih. Palmstjerna, G. O., särskildt väckt motion i frågan om räntetagares och räntegifvare^ uppsägningsrätt till leverering in natura. Frih. Cederström, Jac.: Detta betänk, är icke föremål hvarken för bifall eller afslag, utan måste läggas till liandkna; men StatsUtsk. har deruti hemställt, att It. o. Ad. mätte yttra sig, huruvida Ståndet anser beslutet i 2:dra punkten af betänk. N:o 3q5, ojaefoende af beslutet i 5:te punkten, kunna och böra qvarstå, hvarföre jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes lemna propps., om Ståndet qvarstår vid sitt beslut. Gr. Horn, Claes Fredr.; Det sätt, hvarpå R. o. Ad. på f. m. afslagit BondeSt:s inbjuda , och det vilkor, som dervid blifvit fristadt, gör för fnjg troligt, alt R. o, Ad. nödsakas ånyo taga denna fråga pnfler skärskådande. Jag skulle derföre tro, att R. o. Ad. Icke nu behöfver vidare yttra sig i saken, utan att betänk. lolott borde läggas till liandkna. Hr Hjärne, Harald: Efter mitt begrepp har R. o, Ad. redan beslutat öfver detta StalsUtsk:s betänk, genom förmiddagens beslut. R. o. Ad. har vidblifvit sitt beslut, och då kan det nu ej komma i fråga, huruvida R. o. Ad. vidblir detsamma eller ej. Jag ti or således, att förevar, betänkej kan annat än läggas till liandkna. StatsUtsk:s utlåt. N:o 4.16 lades till liandkna, Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d, 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4J2 i anledn. af K. M:s nåd remiss, å handkua i fråga om ersättning till Prot.secret. Roman föy de löneinkomster, hvaraf han gått i mistning genom Lappmarks Ecclesiastik verksfondens öfverlemnande lill Riksgcopt.
Då fick jag fatt i en dröjastake54, och det var en guds lycka, jag inte slog, som jag hade aktat, för då hade det blifvit bare döden. Men så fick pojken gården med däkan, och så var det slägten, och de voro vajna om sig, som han sa’. Och där sitter pojken och har ’et bra. Så blef där en pojke till, och den grundte jag länge på, hvad jag skulle ge honom för namn. Jag tänkte la något att låta Anna få sin vilje fram och kalla honom Olander, – Ola det ville jag, som han sa’, inte veta af. Men så skulle Stina i Gräppered bära’n och då tyckte hon, jag kunde la kalla opp någon af mina brörar, och så kallte jag ’en Svän. Må tro, den pojken blef goder och snäller och det till gagns, och därför så har jag la inte så illa mycket att säja om honom; för snällt folk för minst väsen af sig. När så den store branden var hemma, så låg han i vaggan och hållde på att brinna inne; men så sprang jag in igenom eld och rök och fick det lilla fostret i famnen och då brände jag upp min ene näfve och därför så har jag pojken så illa kär. Och så säfliger var han jämt, så jag tror då inte, en hade fått höra honom skrika, om han så hade slagit ihjäl sig; och en kunde med napp och nöd få jaa och nää ur honom. Och aldrig såg en honom dra på munnen, utom när vi skulle till att äta och jag då tog honom på knät och började proppa i ’en; då gapade han rent som en liten kråkunge, så det såg ut, som han hade grinat hela tiden. Men när han kom ut till kräken, då var han, som han hade varit riktigt hemma, för det var det roligaste, han visste, att gå och possla om dem. Och han skulle bestämdt blifvit en rungande målare, för jämt när han var inne, så stod ’en och spottade på fingrarna, och han var kropp till att måla så konstiga krokediler på väggen, så ingen hade nå’nsin sett maken.
Frågor om låns upptagande, de i Regerings-formen omförmälda kreditivers utbetalning eller andra ärenden af mera allmän vigt få icke afgöras, så vida ej minst Atta Fullmägtige äro närvarande. Vid tjensters tillsättande eller pensioners beviljande bör likaledes åtminstone detta antal F^ullmäglige vara tillstädes. § 255. Yppas under Fullmägtiges öfverläggningar skiljaktighet i meningarne, böra samtlige närvarande Fullmägtige tdl protokollet algifva sina röster, hvilka per capita beräknas. Stats-Utskoltels Memorial M 224. 9 beräknas. Derest flera skiljaktiga meningar yttras, böra de sins emellan närmast öfverensstämmande, så vidt möjligt är, sammanjernkas. Då ett lika antal röster utfaller för hvardera meningen, är Ordförandens röst afgörande. — Den vid sammankomst närvarande Fullmägtig, som sin röst ej särskildt afgifvit eller, efter börjad öfverläggning om ett föredraget ämne, sig aflägsna!, anses hafva det då fattade beslutet biträdt. Slaten omröstning må endast företagas vid val till sådana befattningar, dertill någon bland Fullmägtige kan utses. § 236. Innan Fullmägtiges pröfning underställda ärenden till slutligt afgörande företagas, böra Riksgälds-kontorets Kommissariats utlåtanden deröfver inhemta», så vida sådant för utredningen af härvid förekommande förhållanden erfordras, eller af Fullmägtige eljest anses nödigt; skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i Fullmägtiges protokoll antecknas. Likaledes böra skälen för sådana, af Fullmägtige vidtagna, förvaltningsåtgärder och beslut, som grunda sig på särskilda oms ändigheter och förhållanden, i protokollet anföras. § 257. Föreskrifter och befallningar må, å Fullmägtiges vägnar, Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän icke meddelas, utan lill följd af beslut, fattad t vid Fullmägtiges sammankomst; Sekreteraren hos Fullmägtige dock obetaget, utan föregången anmälan, mellan sammankomsterna, från vederbörande infordra de utlåtanden och upplysningar, som för ärendenas afgörande finnas nödvändiga. § 258.