Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Chefen lör Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut, pä Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om öfverlåtande af ett stycke mark från Eskilstuna Kungsladugård till egaren af Eskilstuna mekaniska verkstad, Theofron Munktell, såsom byggnadstomt för arbetarebostäder. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition, sådan den finnes protokollet hilagd, skulle under denna dag till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo L. L. Fries. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 86. Alik. lill Exp.-Ulsk. den 2 Fehr. 1860, kl. 12 midi. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i anledning af vädd fråga om ändring utaf den för Westerbottens och Norrbottens Län giillande skattläggning smetod; Gifven Stockholms Slott den 27 Januari 1860. Då den för Westerbottens och Norrbottens lån gällande skattläggningsmetod af den 23 Augusti 1773 uti 12 § föreskrifver, att, när ett hemman eger 8 tunnelands utsäde samt 50 å 00 parmar eller vinterlass hö jemte mulbete, skog och fiskevatten till husbehof, detsamma skall anses för ett mantal, med beräkning af 20 Daler Silfvermynt på mantalet och i förhållande derefter, om ”räntan stiger högre eller mindre”; men, genom tillämpningen af detta stadgande, nyhemman inom de båda nordligaste länen finge vidkännas en hård beskattning; hafva Rikets sednast församlade Ständer, med anledning af ett hos dem väckt förslag, att, med ändring af berörde §, egorna och förmånernc för ett helt mantal måtte få till 60 ä 80 Daler Silfvermynt beräknas, uti underdånig skrifvelse den 4 November 1857 hos Kongl.
Den 28 April f. m. 625 Landtm, först propos. pä bifall till IJtskils hemställan, hvarvid svarades månsa ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Herr Huss’ förslag, då svaren iitföilo med månsa nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utskits hemställan förnyats samt med många ja, blandade med nej, besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Huss begärde votering. Upplästes och godkändes följande voteringspropos.i »Den, som bifaller Stats-Utskits hemställan i Sirsta punkten af Utlåtit Nio 66, röstar •la; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår IL o. Ad. denna hemställan och antager det förslag Hr Huss i sin mot punkten algilna reservation framställt.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 48. Nej — 35. 82:dra punkten. Utskits hemställan bifölls. 83:dje punkten. Lades lill bandlingarne. 84:de och 85:to punkterna. Utskits hernställanden biföllos. 86:te punkten och i sammanhang dermed ett från Hederv. Bonde-Stit ankommet prot.-utdrag Nio 236, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-Stits rörande denna punkt fattade beslut. Hr Silfverstolpe, David Ludvig: Sedan en inbjudning nu ankommit med tillkännagifvande, att Bonde-Stit, med afslag å Utsk:ts hemställan, bifallit de i ämnet väckte motioner, och Borgare-Stit, enligt hvad jag hört, jemväl fattat enahanda beslut, vågar jag anhålla, att R. o. Ad., på hvars afgörande frågan nu hufvudsakligen beror, måtte förena sig uti det beslut, som de två nämnda Riks-Stånden fattat. H. IV. 40 626 Den 28 April f. m.
Bevakningsbefälhafvare 300: Vaktmästare och Vaktfru 200: Vaktknektar, Fånggevaldiger och Vaktqvinnor 133: 16. —; Styrelsens personal, enligt de för civile tjenstemän i allmänhet gällande grunder samt de vid fångvårds-anstalterne anställde tjenstemän och betjente vid 60 lefnads-år och efter a,tt, på sätt i ofvanberörde nådiga Bref är stadgadt, vid fångvården hafva tjenstgjort minst 10 år, hvarförutan den. tjenstemännen i allmänhet genom oftanämnde nådiga Bref förunnade rättighet, att, då de i och för tjensten blifvit genom af fångarne begånget våld Kongl. Maj.ts Prop. om Statsverk. 1850. 3ä skadade till lemmar eller helsa och derigenom oförmögna till vidare tjenstgöring, utan afseende på ålder eller tjenstetid, få behålla hela sin ordinarie löne-inkomst, sådan den, genom 1840 års gällande stat, vore bestämd, torde i den mån böra utsträckas, att pensionsbeloppet finge i dylikt fall beräknas till samma summa, sorn arfvodet eller löuen, enligt gällande stat, utgjort, deruti dock icke inberäknadt de löneförmåner såsom skrifvarearfvode, boningsrum, hushyres-ersättning, ved och ljus m. m., som åtfölja tjensternas innehafvare. Det har härvid icke undgått Styrelsens uppmärksamhet, att de af bevakningspersonalen, som hafva större aflöning, än de här ofvan föreslagna pensions-belopp, skulle erhålla en större pensions-inkomst, om de genom våld af fångar, än genom ålder, blefve urståndsatte att sin tjenst vidare förrätta, men Styrelsen anser underdånigst en sådan förde! böra dem med rätta tillkomma, enär bevakningen, som det tillhör att öfver fångarne ega den närmaste tillsynen och med dem nödgas stå i ständig beröring, oftast, i mån af dess nit och verksamhet i tjensten, är utsatt för sådant våld.
Min far dog plötsligt, midt i sin ifrigaste bondeverksamhet; hemmet öfverläts af min mor till äldste sonen, som flyttade dit med sin familj, och åt några af oss systrar anvisades nytt hem och ny verksamhet å vår andra egendom, Ramlösa helsobrunn, som skulle bestyras af en dertill utsedd disponent. Och så utbyttes friluftsarbetet nödtvunget mot bad-, brunnsoch societetslif, af hvars s. k. nöjen vi dock gjorde måttligt bruk. Här slutade min flicktid, ty jag gifte mig; valde » i frihet och under ansvar », hvilket sätt jag af erfarenhet kan anbefalla, synnerligast om det tillämpas före giftermålet. Med ödmjuk bön om förlåtelse för det jag besvärat Iduns läsarinnor med att taga kännedom om mina personliga förhållanden, hvilka jag aldrig skulle ha nämt, om ej den här frågan om » bättre flickor » kastat mig in i tviflens mörka natt, anbefaller jag mig och denna min sak i alla goda, upplysta qvinnors benägna välvilja. Helsingborg i mars 1889. A ve. Till hvad den ärade författarinnan här ofvan anfört vilja vi endast erinra om hennes verksamhet inom pressen och literaturen. Oräkneliga äro de uppsatser hon strött omkring sig i en mängd tidningar och tidskrifter och behandlande en mängd frågor, framför allt dock uppfostringsfrågan. För denna fråga hyser fru W i g s t r ö m det lifligaste intresse, och på detta område har hon samlat betydande erfarenheter, hvilka hon sökt göra fruktbringande i en af henne sedan många år tillbaka ledd privat skola i Helsingborg, den der åtnjuter stort anseende. Sjelf alldeles ovanligt ungdomlig ännu vid fylda 56 år, intresserar hon sig för allt, som rör ungdomen. Ett område, på hvilket hon derjemte är särdeles bevandrad, är studiet af svenskt folklif. Hennes folklifsskildringar äro förträffliga och hafva rönt berättigadt uppseende såväl inomsom utomlands. Och hvilken flitig och intressant medarbetarinna fru W. varit i Idun, det veta våra läsarinnor sjelfva. Ave och Mathilda Langlet äro två förf.-namn, som för Iduns läsekrets blifvit synnerligen kära.
Förvaltningen af Sjö-Arenderne: att deri, under benämning af Bokhållare upptagne person med 34° B:dr i Penningelön och derunder begripne 37 Tunnur Spannemål; hvilken tillika utan serskildt vedergällning bestrider Casseurs-tjensten, matte, enär hans för - Stats-TJtskottet$ Betänk anderi! i 36$ tHemsta görpmål för närvarande är Casseursbe» fattningen, som vöre trägen och ansvarsfull, i Staten benämnas såsom Casseur och hans aflönings-vilkor derefter lärnpadt och förhöjas till lika belopp, som Casseuren i Kongl. Krigs-Colp-gium, med hvilken h.in närmast kunde jemföras, innehafver nemligen 466 R:dr i lön med derunder inbegripne 51 Tunnor Spanmul efter Statspris 4^ R:dr. Äfvensom att Ri-gistratorn och Archivarien vid Förvaltningen 60m åtnjuter 340 Rtdrs lön i penningar med 37 Tunnor Spannemål derunder, matte försättas uti enahanda Löneförmåner, som Actuarien och Registratorn i Kongl. Krigs Collegium eller 4:6 R:dr 32 sk. med 47 Tunnor Spannemål derunder efter lika beräkningsgrund; Och för öfrigt Bokhållaren i Lots-Verks-Contoiret, sorn tillika vore Casseur derstädés och nu bestås 340 R:drs lön med 37 Tunnor Spannemål, erhålla 426 Rtdr 32 sk. samt derunder begripne 47 Tunnor Spannemål ä 4§ B;dr hvilka tillökningar samman-räknade skulle utgöra 299 R:dr 36 sk. jemte 34 Tunnor Spannemål efter förenämnde Statspris ä 4 ‘ Rtdr Tunnan.
I riksdagens nämnda skrifvelse framhölls särskildt, att då sta.ten en gång åtagit sig barnmorskeväsendets andamCLlseiiliga ordnande, den också borde sörja för, att barnmorskorna blefve bättre tillgodosedda i ekonomiskt hanseende och ej beliöfde motse en %Iderdom i nöd; » blott på sådant satt kunde man nämligen begära ett fiillt tillfredsställande uppfyllande af de med yrket förenade plikter och hindra, att dagliga kvinnor afskracktes från att agna sig Ht barnmorskekallet D. Regeringens .förslag innebar apprättandet ' af e: ålderdomsanstalt, hvars kostnader skola bestridas genom afgifter af kommuner och i deras tjänst anställda barnmorskor samt genoni fyl.lnadsbidrag af staten; enskildt praktiserande bariiinorskor skola * icke erlägga några afgifter till anstalten, men i stället blifva understödsbeloppen för dem mindre. Den afgift, som årligen skall erläggas af hvarje barnmorska, ar föreslagen till 5 kr. Högsta pensionsbeloppet ar 200 kr. att tilldelas barnmorska, som under fast anställning i koinm~inens tjänst förvarfvat minst 30 tjlnsteår ocl1 antingen uppnhtt 65 ars ålder eller också fyllt 55 Br och genom obotlig sj,ukdom eller vanförhet blifilit iirsthdsatt att vidare iitöfva sitt yrke. - Det talas ofta med mer eller mindre skal om lagens orättvisor mot kvinian ocli om bristande likstalligliet inför lagen de båda könen emellan. Ingenstädes torde dock dessa missförliållanden skarpare frainträda än i afseende p&amp; föräldrkne till .oäkta barn. För att pågot minska dessa missförh&amp;llandeii ha: vid årets riksdag i andra kammaren af kontraktsprosten J. G. Hazdn framlagts en motion, i hvillcen föi ' eslås en skrifvelse till k. m: t med begäran om framläggande af förslag till kraftigare lagbestämnielser, rörande uppfos&amp;ingsbidrag till. olikta bar % frk % dess fader.
Jag talar naturligtvis icke här om den relativa försakelse, som kommer af viljans herravälde öfver böjelserna; jag menar den sig allt afsägande försakelsen, som tar sjelfplågeriet som ett slags förtjenst, oafsedt om det gagnar någon annan menniska eller ej. Det är den fega sjelfuppgifvelsen, som aldrig vågar gripa om något och säga: »detta är mitt». Småsjälar med patenterad, allmängiltig seminaristmoral, jag kan hålla af dem, som man håller af myror och sådant, som är intressant att se på, och som sträfvar för sitt; men känna mig slägt med dem kan jag aldrig! Men, som sagdt, odeladt hedning var hon icke, lika litet som odeladt kristen. Hennes lifsåskådning var kanske snarare det tjugonde århundradets, af hvilket man kan hoppas att problemen om afvägandet af altruismens lika väl som af egoismens rätt, om enandet af antikens och kristendomens ideal skola hafva förts något närmare sin lösning. Jag säger kanske. Ty de århundradets nya tankar och känslor, hvilka bilda bryggan mellan dessa områden – exempelvis solidaritetskänslan med det samtida slägtet, ansvarskänslan gent emot kommande slägten m. m. – hade för henne nästan lika liten allmängiltig betydelse, som andra sanningar, hvilka kunna hänföras till de religiösa eller filosofiska. Så väl de djupare frågorna som de ytligare stridsfrågorna betydde på dessa områden föga för henne; hon förnekade lika litet som hon trodde. För henne var lifvet icke tankens lif, utan endast »rörelse, känslor, handlingar», som hon skref kort före sin död. Och sådana människor finnas, människor, icke utan behof af religion, men utan behof af en positiv världsförklaring, människor, för hvilka de med detta ämne sammanhängande frågorna aldrig kunna få en afgörande betydelse. Men de äro så sällsynta, att de af alla meningsgrupper bli mer eller mindre missförstådda. Till Ernst Ahlgrens, om man så vill hedniska, lifsåskådning hörde hennes orubbliga visshet att man, då lifvets kval icke kunna uthärdas, har rätt att sluta kvalen genom en frivillig död. Gränsen för möjligheten att uthärda var för henne sammanfallande med möjligheten att fullgöra sin särskilda lifsgärning.
— I sådant fall kan väl icke förnekas, att införandet och tillämpandet af en rationel landthushållning ofelbart intager första rummet, men svårligen slår att med säkerhet vinna, med mindre dylika undervisningsanstalter, som den föreslagna, anläggas. Jag vågar så mycket hellre hysa den förhoppning, alt R. St. ej skola neka ett anslag för landets hufvudnäring, åkerbruket, sam bergsrörelsen har Fahlu 438 Den aö Februari e. ra» bergsskola, och de andra närningarnn tecknologiska instituter i Stockholm och Götheborg, hvilka till stor del äro uppehållna af allmänna medel. Att derföre åkerbruket, sorn sysselsätter ett vida större antal individer, äfven må erhålla en eller annan bildningsanstalt, synes högst billigt; och då i merberörde län en icke obetydlig, fastän för ändamålet otillräcklig, fond finnes alt disponera, skall det nu föreslagna institutet kosta det allmänna vida mindre än en dylik inrättning annorstädes, hvarest enskildta bidrag saknas. Om remiss häraf till SlatsUtsk. anhålles vördsamt. Lndes på bordet. Hr Cederschjöld, Robert Theophron, uppläste följande 3:ne motioner: 1. Uti 1734 års lag lemnäs nästan intet skydd emot misshandel å person. — Drager någon oträngd af vredesmode knif eller svärd, spänner bössa, eller reser annat vapen åt annan, stinger, hugger eller skjuter åt honom, men skada ej skei-; så försonar han, enligt 24 cap. 8 §:n Missgtsb:n, detta sitt våldsamma och för allmänna säkerheten vådliga förfarande med ett högst obetydligt bötesbelopp af 6 r;dr 3a sk. b:co. —• Den vildsinte fredsstöraren kan, på alla möjliga sätt, våldföra sig på sin nästas kropp och stympa den huru honom lyster, utan att härföre behöfva frukta påföljden af något annat straff, an dea uti 34 cap. Missgern. btn bestämda högst lindriga penninge-uppoffring, så vida han aktar sig att icke lif genom hans handaverkan kan spillas.
Stats-Contoret tillerkända; kommande deremot Riksgälds-Coutorets hos Stals-Verket egande fordran för den, i och för detta & Stats-Utskottet1: Memorial, N:o 407t lån, lyftade creditiv-summa att anses härigenom till fullo godlgjord. Dessutom hafva Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att såväl Magistraten och Byggnads'Comitéen i Wexiö, som vederbörande låntagare måtte varda förständigade alt ej allenast behörigen iagttaga de, genom ofvanomförmälde befattnings uppdragande åt Riksgälds-Contoret, föranledda förändringar i förut meddelade stadganlen, angående lånehandlingarnes aflemnande samt lånemedlens redovisande och återbetalande, utan äfven noggrant efterkomma de ytterligare föreskrifter uti ifrågavarande hänseende, sorn Riksgälds-Contorets Styrelse, för vårdande och betryggande af Contorets rätt och säkerhet, kan finna lämpligt meddela. Efter emottagandet af de Kongl. Stals-Contoret redan lillstälda handlingar, rörande förrberörde lån och erhållna öfverlåtelse af samma Verks på grund häraf nu egande fordringar, åligger del bemälde Styrelse att, jemte bevakandet af dessa Riksgälds-Contoret sålunda tillerkända fordringsanspråk, tillse, det de, vid lånets beviljande, af Kongl. Maj:t stadgade vilkor och förbehåll, varda behörigen iagttagna och uppfyllda. Vid den ännu återstående fördelningen af lånemedlen, äfvensom vid deras redovisande och liqviderande, komma nedanstående föreskrifter, som, med iagltagande endast af de, utaf Rikets Ständers ofvanberörde beslut, påkallade ändringar och tillägg blifvit uti åberopade Kongl. Bref meddelade, ali tjena till efterättelse. 1:0 Med byggnadslån understödjas företrädesvis de brandskadade, som vilja uppföra steneller kalkbruks-byggnader, samt i allmänhet de tomtegare, hvilka ämna uppbygga de vackraste och prydligaste husen, äfven utan inskränkning, till endast stenoch kalkbruks-byggnader; 2:0
Jag frågar på fullt allvar: tror man verkligen, att någon Svensk man med sjelfkänsla, någon om sitt anseende ömtålig statsman skulle efter ett sådant förkastande vilja öfvertaga utrikesportföljen och våga ett hopplöst försök att återknyta de albrutna eller, rättare sagdt, upprifna förbindelserna med Frankrike? Tror man att någon stat i Europa, från Frankrike och England ända ned till Monaco och San Marino, skulle vilja inlåta sig i underhandlingar med en regering, som blifvit på ett sådant sätt af sin representation koihprometlerad? Jag tror det åtminstone icke. Tvenne andra talare hafva kommit till det resultat, att traktaten visserligen skulle godkännas, men att detta godkännande endast skulle gälla tariffen B. och blott omfatta nästa statsregleringsperiod. Jag hemställer dock, huruvida detta vore något annat än elt maskeradt förkastande; huruvida det icke slod i rak strid med traktatens 16:de art., som föreskrifver, att traktaten skall i sin helhet underställas nationalrepresentationernas i Sverige och Norge godkännande. Det är äfven detta K. M:t af oss begär, och vi måste godkänna eller förkasta traktaten i dess helhet, — ett tredje alternativ finnes icke. Det torde icke för någon af Eder, Mine Hrr! vara obekant, huruledes vår regerings handelspolitik varit föremål för de mest bittra anmärkningar allt ifrån den stund, hon började beträda en friare bana, började tillämpa sundare åsigter i denna del af lagstiftningen, började tillse, att icke de mångas intressen allt för mycket sattes tillbaka för fåtalets pockande anspråk. För mig och för mången jemte mig bar det varit en sann tillfredsställelse att från vår undangömda och anspråkslösa ståndpunkt bevittna början, fortgången och utvecklingen af denna politik. Och jag känner mig i detta ögonblick manad att å egna vägnar, äfvensom å deras, de stilla i landet, hvilka tacksamt erkänna välsignelserna af goda regeringsoch lagstiftningsåtgärder, frambära uttrycken af en på klarnad insigt grundad öfvertygelse, derom att vår regering i sin handelspolitik i allmänhet, och synnerligast i afseende å dessa traktater, handlat i landets 486 Den 8 Fcbrnari e. m. intresse och derför förtjenar erkännande och icke klander.
Äskar Konungen af Riksförsamlingen ett serskildt Utskott att med honom öfverlägga om ärende, sorn ej till något af dessa Utskott hör och Han pröfva»? böra hemligt hållas, då skall sådant Utskott bestå af Tolf Ledamöter; ege dock ej magt att lill Konungen afgifva* yttranden öfver de mål, Konungen detsamma meddelar. Utskott må förstärkas med flere Ledamöter, så ock annat Utskott tillsättas, än här sagdfc är, då båda Kami arne derom ense äro. Ej må dock Gransknings-Utskott eller Pröfnings-nämnd förstärkas. Vid Urtima Riksdag skola ej andra Utskott tillsättasän då nödiga finnas. 22- Hor till Constitutions-Utskotteti Memorial N:o 26. §. 66. Skulle Hamrarne inbördes stanna i olika mening om Grundlagens rätta tillämpning, då skall Pröfnings-nämnd med Riksförsamlings rätt dem emellan skilja. §• 67. Ej må Slatsråds-Ledamot, Justitiae-Råd, Justitiae-Canzler eller J 11st i t ine-: Ombudsman i Utskoll eller val till Utskott deltaga, derest lian sitt Embete ännu innehafver, ej heller någon, af hvilken Riksförsamlingen kan fordra redo och ansvar inväljas i Utskott, der redovisning för bans egna embets-åtgärder kan förekomma; börande for öfrigt och i allmänhet iakttagas, att Riksdagsman i mål, som personligen rör honom, väl må deltaga i öfverläggningen, men icke i beslutet. Omyndig Konungs Förmyndare må icke Riksdagsmanna-rätt utöfva, ej heller Statsrådets Ledamöter, när de med Konungslig makt styra. §. 68. Ej må Riksförsamling, Kamare, Nämnd eller Utskott, i närvaro af Konung, omyndig Konungs Förmyndare eller Interims-styrelses Ledamot, öfverlägga eller besluta; det Utskott dock undantaget, som Konungen äskar att med Honom öfverlägga. §. 69.
Jag skulle dock tro, att den preliminärpunkt, som pag. 17 förekommer, nemi. att R. Sl:s Bank, till betryggande af ett genom förra tiders misstag skadadt förtroende, borde hålla snarare större än mindre cassa jemnförelsevis med hvad inom väl styrda banker är vanligt, vore en tillräcklig föreskrift för Bancofullmägtige, i fall den rätt uppfattas; synnerligast som, om vi, såsom jag hoppas, detta år börja utvexlingen, det är med en silfvercassa af 17 millioner mot 34 millioner i sedlar, och således med en silfvercassa, långt utöfver hvarje utländsk banks silfverfond i förhållande till representativa myntet. Jag förmodar, att det blott är i början, som påkänningen skall blifva betydlig, men alt i allt fall, med den ansenliga silfvercassa, Banken för närvarande äger, sinnena skola hunnit lugna sig, innan proportionen nedstigit till den af Utsk. föreslagna af 2 till 5; och då jag således icke fruktar, att någon brist i reella fonden skall uppstå, anser jag det vådligt att fixera någon viss proportion emellan densamma och sedelstocken, emedan sådant skulle lemna möjlighet för den enskilda speculationen att, med mer eller mindre fördel, dagligen sätta Bancostyrelsen i bryderi. Min öfvertygelse är derföre, att, då R. St. säkerligen denna gång med mycken urskilning komma att förrätta deras val till Bancofullmägtige, man icke skall riskera något, om dessa Fullmägtige blott erhålla den generella instruetion att tillse, det silfvercassan snarare är större än mindre, jemnförelsevis med hvad inom väl styrda banker är vanligt; till följd hvaraf i:sta och 2:dra punkterna kunna försvinna ur det betänk., som på återremissen är att förvänta. Hr Lefre'n: Jag betviflar, att Hr Rosenblad med sin D e n 5 Maj e. m. uppgift kan tillintetgöra riktigheten af min sifferberäkning. Jag räknar icke 2 gånger samma summa. Jag vill blott upplysa, att det är omkring 200,000 r:dr, som utgjort skillnaden emellan hans och min uppgift.
Af samma dag, angående ny Stats reglerande för Gripsholms Slottsoch DjurgårdsBetjening. 40 Af den 5 dennes, i anledning af Riksdagsmannen Eric Mörtbergs Motion, omförändring i Roteringen vid Westerbottens Regemente* - Den 24 Martil, e. m. 453 5:0 Af samma dag, öfver Riksdagsmannen Jon Jonssons Memorial, angående KrotioriondeSpannmålens utgörande till Stockholms Stora Barnhus. 6:0 Af samma dag , i anledning af Herr Landshöfdingen Friherre B. W. Focks Motion, angående en till Upsala Barnhus donerad Krös nofordran. 7:0 Af samma dag, angående Riksdagsmannen Johan Olsson Långbergs Memorial, att få betala Osmundsjernet efter Kronovärdi, utan någon förvandling efter Markegång. 8:0 Af samma dag, i anledning af Riksdagsmannen Anders Sandstens Memorial angående Ädelfors Guldverk. Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo StatsUtskottets den 4 dennes afgifne samt den 14 i samma månad på bordet lagde 5 serskilte Memorial, innefattande svar på Återremisser af Utskottets den 23. och 31. sistledne Januarii meddeldte Utlåtanden: 1:0 Angående förhöjning uti Postskjuts-i ningslegan. 2:0 Om bidrag af Allmänna medel till full-' bördande af Hamnbyggnaden i Malmö. 3:0 Angående föreslagen rättighet till Skattelösen af Lotshemman, 454 Ben 24 Martil, e. m. 4:0 Om förbättring i Länsmännens Lö: ningsviikor. , 5:0 Angående ersättning till Städerne för deras andel uti Accisoch BakugnsPenningarne Men som Ridderskapet och Adeln den 9. och 17. sistledne Februarii redan bifallit Stats? Utskottets sistnämnde Utlåtanden, fann Ridderskapet och Adeln att Utskottets nu ifrågavarande fem Memorial endast borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D.