Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beklagas må visserligen, alt lönestatens knapphet så ofta beredt behofvet af denna hjelp, men den är alltför dyrköpt. — Eller hvilket är värst, de torftiga sterbhuseiis framtida förlägenhet, eller de a 111 i c i pe r n d e lidanden, medelst hvilka den ringa och osäkra undsättningen måste beredas? Och härmed menar jag ingalunda tjenslemannens omedelbara försakelser. Jag menar de svåra liekvmmer och vådor, hvilka för honom skapas genom lönlöshet. enkom tillställd fördel Den 19 Februari c. m. der foista t tynga tjensteåret, då equipering mäste bekostas under erläggande af cnncelli-gebiihr, charta-sigillata, sigillpenningar — dessutom; — och befordringsafgifter lill pensionscissor, krigsmanshus, lazarett m. 111. — idel betunganden, sorn arn okända i stater, der gamla s p i n d e I v ä fvar bortsopas. Och detta första år är i än ett annat afseende så ganska kinkigt. Vi lia ju alla varit unga, mine herrar! och mer eller mindre medvela vi oss, alt lockande var verlden och opålitlig visheten. Och hvem vet ej huru förderfligt första credilaffären knn inverka på ynglingens hela bana? — Är ibland oss en enda, som icke stickar öfver lofvatide, aktningsvärda ungdomsbekanta, hvilka den första till procentaren algifna lilla reversen för alltid inledt på den der osaliga skiildsältningsstråten, der alltid lifvets trefnad, och ofta lifvets hela värde tillsättas. — Men hvad är väl mot detta, den alsedda nödpenningen åt ett ändå i torftighet fortlefvande bo? — Är icke då bättre att låta ankomma på tarlligaste begrafning? Oförtjent armod i den gångna stats!jenarens bo vanryktade aldrig hans minne. Skötom pojken rätt, så sköter gubben sig sjelf.
Då emellertid detta nummer då redan är lagdt i press, hinna vi ej nämna nå- got vidare om sagda konsert. N y literatur. Konung Oscars beskickning till shahen af Persien år 1 8 9 0, af Sven Hedin, med talrika illustrationer; Samson §• Wallin i distribution. — Författaren, som redan förut gjort sig känd för sina resor i Orienten och som lycklig berättare, upprullar här en mängd präktiga taflor ur Österlandets lif i såväl palats som koja. Såsom deltagare i kung Oscars utomordentliga beskickning till persiska shahen har förf. också haft rikare tillfällen än de flesta andra resenärer i Österlandet att göra iakttagelser på alla områden inom det sagolika landet. Med ett intressant innehåll förenar arbetet ock en ovanligt vacker och gedigen utstyrsel. Det utkommer inom årets lopp i 12 häften samt förses med en mängd fina illustrationer. Genom skuggor, en nutidsskildring af Mathilda Roos; Albert Bonniers förlag. — Det bästa arbete, som hittills utgått från den framstående och inom Iduns läsekrets väl kända författarinnans hand. Skildringarna äro gripna direkt ur lifvet och tecknade med en sä- kerhet och formfulländning, som stundom rent af förvåna. Den boken bör blifva en välkommen läsning i många hem. Genom hvirflarne; inre och yttre lif, tecknadt af Horatio; 2 delar; Fahlcrants §• C:os förlag. — Under märket Horatio döljer sig som bekant en högt stående ämbetsman. I föreliggande arbete såväl som ett föregående, » En man öfver bord », visar förf. en ej vanlig psykologisk skarpblick, som vid teckningen af de olika karaktärerna väl förstår att tränga till djupet. Arbetet är därjämte underhållande o c h fängslande. Våra födoämnen i fysiologiskt, hygieniskt o c h ekonomiskt hänseende; en dietetik för friska o c h sjuka, af Justus, — Ett synnerligen märkligt och intressant arbete, som utkommit hos bokhandels firman R. Bladet $ Co. (G. Chelius) härstädes, och som vi med allt skäl kunna rekommendera. Med sordin, skisser o c h novelletter af Rust Roest, svenskt original; i distribution hos Fr. Skoglund. Veronica och några andra dikter af Charlotte Lindholm.
Jag skall icke uppehålla längre, utan anhåller blott att i afseende på hemläsningen få uppläsa några rader ur betänkandet. På i5 sidan yttra Utsk:n, 2:0 ”att dessa alla böra dagligen i skolan sig inställa, med undantag af tle barn, hvilka föräldrar eller målsmän anmält alt blifva undervisade t o Ii. 24 i86 Deli aa Juli f. ra. hemma, i li v i 1 k e t fall de väl befrias från skolgång, men måste vid de allmänna skolförhören sig inställa, för att pröfning undergå, huruvida denna hemläsning i noggrannhet och omfattning skol-läsningeu någorlunda motsvarar, då j vidrigt fall skolgång till följande läsetermin dem åligger.” Här Ur visserligen ingen modilication gjord emellan ständig hemläsning och ständig skolgång; men efter min uppfattning af betänk., måste meningen vara den , att föräldrarna jemväl är tillåtet att en eller ett par dagar i veckan sjelfve hemma i sitt hus meddela undervisning åt deras harn samt de öfriga dagarna i veckan njuta undervisning i skolan. Hr Lagerhjelm, Pehr: Af alla de anmärknrr, som förekommit mot Utskrns betänk., är det egentligen blott en, vid hvilken jag hufvudsakligen faster mig, och på hvilken jag vågar fästa R. o. Ad;s synnerliga uppmärksamhet, emedan den rörer sjelfva grunden af ämnet, nemi. det mer eller mindre afseende Utsktn hort hafva på Hr Biskop Agardhs förslag att det i Sverige, i anseende lill dess locala förhållanden, är och blir omöjligt alt genom fasta skolor uppfylla skolundervisningens behof, och alt de nmbulatoriska skolorna icke äro fullt lämpliga att åstadkomma den hjelp och det biträde, som vinnes genom föräldraundervisningen, hvilken af ålder ägt rum i Sverige, och hvaraf ännu mycket finnes qvar, som kan användas; hvilken omständighet Utskro, pä sätt Biskop Agardh anmärkt, oriktigt för bi se 11.
Under studii-tiden egnade Wallin äfven mycken tid åt musiken, den han alltid älskade, och kunde konstmessigt traktera flere instrumenter, särdeles flöjt; vid musikaliska sällskapets öfningar och offentliga konserter spelade han de sednare åren mest kontrabas. Till virtuositet hann han dock icke i musikalisk väg, men ägde i alla fall nog insigt i musiken för att äfven i detta ämne, så väl som i många andra, kunna bilda sig ett sjelfständigt omdöme, hvarom dagboken på många ställen vittnar. Af hans musiköfningar kom det sig att han en tid valde sitt sällskap företrädesvis bland här i Helsingfors vistande Tyska musici, exempelvis Grädener m.fl. Ännu i Kairo fortsatte han sina öfningar, för att vinna någon färdighet i behandlingen af Arabernas egendomliga flöjt; och i öknen upptecknade han några melodier på Beduinsånger, bland hvilka en finnes tryckt i Tyska orientaliska sällskapets tidskrift, femte bandet; de öfriga, 5 till antalet och ganska enkla, hade han kort före sin död på begäran meddelat åt doktor H.A. Reinholm, och detta musikaliska öken-minne förtjenar utan tvifvel att bevaras från glömskan, äfven om melodiernas värde i sig sjelft icke får anslås synnerligen högt. De bifogas härhos. Allt det anförda utvisar tydligt att Wallins håg låg mera åt studium af lifvet och naturen, än af böcker, ehuru icke heller dessa af honom försummades. Ty oaktadt de strängare, mer metodiska studierna för examen i början af hans studentatid lades å sido, hade han redan då förvärfvat sig temmeligen vidsträckt språkkunskap, och längre fram arbetade han sig in äfven i andra ämnen med den honom egna grundligheten. Efter ungefär 7-årig kurs genomgick han filosofie kandidat-examen den 12 april 1836, väl icke med synnerligen höga vitsord, men med det välförtjenta rykte inom kamraternas krets, att han bland alla då till Parnassen sträfvande ynglingar vore den mest lofvande capaciteten. I de klassiska språken och orientaliska litteraturen hade han då redan ovanliga kunskaper, vida öfverskridande det vanliga måttet för laudatur.
Afven de som (utkomma för att vid öppet vatten utföras, påkalla en sådan belåning, på det att Köpmannen som åger dem må komma i tillfälle att använda sitt capital till förläggande af inhemska näringar, till uppköp af Svenska producter, och således kunna fortsätta sin handel med liflighet. Det år just i brist af en sådan ordningsanstalt, som vi hittills i Sverige saknat Köpmän, och blott haft commissionairer. I samma stund, som vi bereda dem tillfälle, att åstadkomma mera liflighet i handeln, få vi ock Köpmän, ty det felas oss ej personer med upplysning, vilja och förmåga att drifva handeln men det år just förlag som saknas. Jag tror således att första alternativet bör antagas med uteslutande af orden; iriojn Riket producerade. Herr Pereswetoff Morath: Uti den me ning Friherre Cederström yttrat, att belåningsråtten äfven skulle sträcka sig till import-articlar, kan jag ej instämma. Lika mycket som jag Önskar, att man måtte vidtaga åtgärder, ledande till uppmuntran af exporten, lika litet önskar jag att man måtte vidtaga åtgärder, som inlocka utländska varor till ofantelig myckenhet, om äfven de åro ru~ dematerier. Jag hur den tänka, att om ruan så fren 13 September f, m. förfore, skulle följden blifva den, ett en mångel personer speculerade pa mera importvaror än son» här kunde försäljas. Mången köpman, hvars affaires voro förstörde, skulle begagna sin credit, lör att införskrifva ett betydligt qvantum varor, skaffa sig penningar genom denna belåning, och sedan cedera. Sådane speculationer skulle äfven hafva ett betydligt inflytande på oourssu, hvilket för landet blef en förlust. Transitohandeln uppkommer ej på sådant sått. Det år en fördelaktig handels-conjunctur, som skall göra den möjlig, och då man söker en sådan conjunctwr, för att derigenom kunna komma till en realisation, så måste man söka att minska importen. Jag har vål hos samma personer hört de stridiga me - ningarne, att yrka realisation och frihet för import, men jag tror dock, att de åro mycket skilde och verka emot hvarandra.
I Städcrne är förhastandet olika, der mäste näringsställen finnas, emedan en mängd löst Folk, font tzj hafwa egen hushållning, endast derigenom kunna erhälla sine behof, och det kan bränwins minutering ej undwikas, utan bör tiilatas, men pä Landet, der hwarjc person, har ett gistvik ställe, där han genom antagen brukning, årstjenst eller betingadt arbete, antingen är i andras bröd eller hushållar för sig sjelf, der behöfwas inga krog inrättningar. Lösdrifware och arbetslöse Persöner mä gerna sakna deste hwiloställen/ för sin sysslolöshet, detzutom skulle näringarne sakna Manga iOOO:de arbetare, som säkerligen gerna emottaga en lärt och lönande förtjenst, tvid en tilläten krogs hällning. As hwad jag haft äran anföra, sär till Högwälborne Herr Grefwe» och Landt, Marskalkens samt 2i2 Den 4 December. samt Höalofl. Ridderssavct och Adelns Lplystare präst wande, jrg j öfanjukhet hemställa, om del icke wöre förmänligare, att ^ i:o Inga andra skulle äga rättighet, akt kill^ warka bränwin, än de, som pä egen eller andras jord i Staden eller pä landet hafwa spannemälS afkastning. — Stockholm och Götheborg härifrån undan» »agne, emedan deste Grader i anseende kill en större Folkmängd, ej torde annorlunda erhålla sikt behof af Bränwin, än genom en af Innewäuareua kjelfwe upgjord bränwins tillwercaiug, dä för paunerymdcn den förestagne progressiva asgiften bör tjena till grund. 2:0 Ätt pannör om fannors rymd, endast sä nyttjas as brukare af helt hemman, samt as högst ZS kannor för alla mindre hemmans ägare och Torpare , sämt för ägare och brukare af ; hemman ga kannor, pa sätt förut warit Mätit —- större pannor skulle ej fa nyttjas af någon, utan nämnde Städer.
Så mycket vill jag dock, med anledning af Hr Frihms utlåtelse om mötande prohibition i afseende på Svenska varors utförsel, redan nu erinra, att, vid de senaste tulltaxeregleringarna, utförselstullarna, med ganska tå undantag, försvunnit, och att numera knapt något land finnes, der antalet af handelsartiklar, underkastade tull vid utförsel, är så ringa som i Sverige. Gr. af Ugglas: Jag anhåller blott, med anledn. af Hr Tornerhjelms anförande, att lå upmana Bev.Utsk:t. att noga tillse, huruvida verkligen det är förhållandet, att någon näring i Sverige Jidit genom den nedsättning i tullen, som egt rum. Jag önskar äfven, att Bev.Utsk:t måtte underrätta sig om, huruvida de förhöjningar, som i åtskilliga andra länder, efter Hr Tornerhjelms upgift, försiggått, haft afseende på att åstadkomma skydd för en eller annan näring, eller om de åsyftat att möjligtvis, genom förhöjning på någon särskildt kassa-artikel, lemna Staten en inkomst. Om detta sednare skulle anses nödigt, vill jag icke sätta mig deremot, men hvad jag bestrider är att Tulltaxan skall upträda såsom en regulator för näringarne, emedan den dertill är alldeles oförmögen. Hr Tornerhjelm: Som den siste talaren synes vanda sig till mig för att fa veta, hvilken skada frihandelssystemet utöfvat på våra näringar, så får jag lemna till svar, att om det icke skadat, har det åtminstone icke gjort något godt för den aldra närmaste tiden. Hvad det bestämdt verkat, är en nedsättning i tullintraderna. Beträffande handeln med landtmannaprodukter, så hafva vi sett, att en lindrig tull på spanmål icke hindrar att dåligt mjöl, som icke haft åtgång på verldsmarknaden, fått med tullfrihet i Sverige införas. För att återigen betrakta Rikets osttillverkning, så är det ett faktum, att den gått och går ännu mer tillbaka, såvida icke skydd för densamma medgifves.
Om det så förhåller sig , som Banco-Utskottet uppgifvit, att bela Nationen har rätt, och i följd deraf en lika rätt, att erhålla lån; borde detta kunna utsträckas äfven till framtiden. Jag har icke trott detta vara motivet till Fastighets-lånens beviljande, utan att detta nu skett, för att mildra de skuldsattas svåra belägenhet, i följd hvaraf de först och främst borde vara berättigade till dessa lån , för att dermed kunna inlösa enskilde skulder, hvaraf de nu äro generade; och då derigenom äfven den enskildte Crediten borde 564 Den 12 December f ni. kunna blifva mera återställd, skulle icke alla sedermera så mycket söka dessa lån. Jag anhåller derföre om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition på hvad jag redan framställt. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag är af samma tanka med den sista värde Talaren. Då Banco-Utskottet sager, att de icke skuldsatte hafva lika rätt med de skuldsatte till dessa lån, har Utskottet visst deruti fullkomligt rätt, af det skäl, att innan Riksens Ständer definitivt beslutat i frågan , hvarken den ena eller andra äger någon företrädes-rättighet till lånen. Men om nu Riksens Ständer besluta, att de, som förut hafva sine Egendomar intecknade, skola äga företrädes-rättighet framför de icke skuldsatte , så följer också, att de förre ifrån samma ögonblick erhållit en sådan företrädes-rättighet. Pluraliteten af de skuldsatte Fastighets-ägarne hafva äfven större anspråk på detta biträde, emedan de flestes förlägenhet är orsakad af föregående Riksens Ständers åtgärder; och särdeles af den då varande Banco-Discont-Styrelsens, hvilken utsträckte snörpsystemet vida öfver Riksens Ständers beslut och uppdrag. Således, om än alla hafva lika rättighet, äga likväl de skuldsatte större anspråk, emedan de fleste af dem blifvit det genom Lagstiftande Maktens förvållande.
En votering kan icke komma i fråga, innan Landtm, förklarat, huru han uppfattät Ståndets beslut. Ku har deremot Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att han icke fattat, huru Ståndet beslutat; och alt derefter begära votering, hade varit att genom voteringen söka öfverbevisa honom, att han måste hafva uppfattat Ståndets beslut. Voteringen har blifvit begärd, efter det Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att och på hvad sätt han uppfattat R. o. Ad:s beslut; och då tror jag det vara en obestridlig rättighet att få Utsk:s förslag till ja-propos:n. Gr. Cronhjelm: Innan man så der med någon hetta uppskattar andra ledamöters mening, torde man först böra hafva förvissat sig, att man rätt hört denna mening. Jag har blott sagt, att jag icke hörde någon begära votering, förrän efter det den andra propos:n af Hr Gr. o. Landtm, blef framställd; men deraf har jag icke dragit den slutsats, att votering om Utsk:s förslag ej vore både möjlig och laglig, och jag har således icke sökt att undanhålla någon votering. Gr. von Fersen: Såsom mig synes, äro här frenne meningar i fråga; man önskar nemi. antingen bifall till BancoUtsk:s, Gr. Cronhjelms eller Hr af Ekenstams förslag. För mig synes således, att, i likhet med den form, som för några dagar sedan iakttogs, vi först böra afgöra, huruvida den af Gr. Cronhjelm eller den af IIr afEkenstam föreslagna propos. bör utgöra contra-proposition till det i betänk, framställda förslag. Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos., om antingen Gr. Cronhjelms eller Hr af Ekenstams förslag bör blifva eonlrapropos. emedan i annat fall endera af dessa meningar ej skulle äga möjlighet att göra sig gällande. Hr Tham: Jag får till alla delar förena mig med Gr. v. Fersen. Såväl Gr.
Där uppe hade Vår Herre funnit en liten, rödbröstad fågel, som legat ihjälfrusen på isen, och han hade tagit upp den lilla domherren och stoppat den på sig. Och Sankte Per mindes, att han undrat om den fågeln skulle bli deras middag. De hade vandrat en lång stund på de hala isstyckena, och det hade tyckts Sankte Per, att han aldrig hade varit närmare dödsriket, ty en dödskall vind och en dödsmörk dimma omsvepte dem, och så vidt han kunde förnimma, fanns där ej mer något lefvande. Och dock voro de ej komna längre än till midten af berget. Då hade han bedt Vår Herre, att han skulle få vända om. »Ännu ej,» sade Vår Herre, »ty jag vill visa dig något, som skall ge dig mod att bära alla sorger.» Därför hade de vandrat vidare genom dimma och köld, tills de nått en oändligt hög mur, som hindrade dem från att komma längre. »Denna mur går rundt om berget,» sade Vår Herre, »och du kan ej stiga öfver den på någon punkt. Icke heller kan någon människa få se något af det, som finns där bakom, ty det är här paradiset vidtager, och här bo de saliga döda hela bergsluttningen uppåt.» Men Sankte Per hade ej kunnat låta bli att se misstrogen ut. »Där inne är det ej mörker och köld som här,» sade Vår Herre, »utan där är grön sommar och klart sken af solar och stjärnor.» Men Sankte Per hade ej kunnat förmå sig att tro honom. Då tog Vår Herre den lilla fågeln, som han nyss förut funnit på isfältet, och han böjde sig bakåt och kastade den öfver muren, så att den föll ned i paradiset. Och strax därpå hörde Sankte Per ett jublande lustigt kvitter och kände igen en domherres sång och blef storligen förvånad. Han vände sig till Vår Herre och sade: »Låt oss åter gå ned på jorden och uthärda allt, som måste uthärdas, ty nu ser jag, att du talat sant, och att ett ställe finnes, där lifvet öfvervinner döden.» Och de hade stigit ned från berget och börjat sin vandring på nytt. Sedan hade Sankte Per ej sett något annat än detta af paradiset under långa år, utan bara gått och längtat till landet bakom muren.
§ 47 I plena föredragas först de för Riksstånden gemensamma ärenden och sedan de för Stånden enskilda i den ordning de inkommit. Lantmarskalken och talmännen biträdda av två från varje stånd skall dagen innan överenskomma om dagens föredragningsämnen. § 48 Föredragnings ämnen är endast dessa och inga andra: 1: o Konungens propositioner 2: o Mål, som genom protokollsutdrag eller deputationer från medstånden kommuniceras. 3: o Utskottens betänkanden. 4: o Motioner från någon enskild. § 49 1: o Varje fråga som uppkommer första gången, skall om den inte genast hänvisas till utskott, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske. Om någon genom muntligt anförande gör en framställning skall den dikteras och avskrift lämnas. 2: o Då saken återkommit från utskottet blir den efter första uppläsningen liggande på bordet. Önskar ledamöterna så kan den bli vilande längre tid. Frågor av allmän karaktär kan avgöras genast. I Kansliet skall finnas en förteckning över alla på bordet lagda mål med deras akter och handlingar. § 50 Varje ledamot har rätt att stående och från sin plats fritt tala till protokollet och utlåta sig i alla frågor. Var och en yttrar sig i den ordning han begärt ordet. Ingen tillåter sig förolämpande uttryck. Sker det skall lantmarskalken eller talman varna eller vid allvarligare fall låta saken förfalla. § 53 När ett ämne slutligen skall avgöras, skall alla handlingar läsas upp, om någon ledamot det önskar. Lantmarskalk och talman skall inhämta om Stånden anser överläggningarna avslutade. Om propositionen besvaras med blandat ja och nej, kan ingen förvägras votering § 56 Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut. Nya frågor får inte väckas sedan riksdagen pågått en månad. § 57 1: o De allmänna beslut, som ett Stånd fattar, meddelas de övriga genom utdrag ur protokollet. Vill någon ledamot som inte instämt i beslutet, anmäla sin tanke, gör han det genom särskilt memorial. 2: o Protokollsutdragen utskrivs i fyra exemplar, varav tre går till medstånden och ett kallat " Löparen " sänds kring och påtecknas av varje stånds sekreterare och sedan förvaras i Ridderskapets och Adelns arkiv. § 58 Vid justeringen kan ingen ändring göras, men tillägg är tillåtna.
•— angående verkställd granskning af Allmänna Magazinslnrättningens räkenskaper och förvaltning jemte förslag till grunder för denna Inrättnings organisation, dito. — rörande förslag till Instruction för BancoUtskottet vid näst infallande Riksmöte, 552. — om Remiss till Statsoch BancoUtskotten af Herr Berglimans anförande, rörande behofvet af särskilta penningetillgångar till upphandling af Spannemål, 570. — om Remiss till Statsutskottet af Herr Munck af Rosenskölds Motion, angående anslående af ett lämpligt arfvode för de blifvande Ledamöterne uti den Committé, hvilken kommer att utarbeta cn plan till öfverflödige Embetens och Tjensters indragning, samt en förbättrad Arbetsmctliod m. m., dito. — om bifall till ExpeditionsUtskottets Memorial, innefattande förfrågan om tryckning af några Handlingar, som tillhöra Bihanget till RiksStåndens Protocoll, 571. —• om gillande af RiddarhusUtskottets Memorial, 1:0 angående ett årligt arfvode åt AdvocatEiscalen i Götha HöfRätt; 2:0 med förslag till Ridderskapet och Adelns Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande förhöjning i afgifterne j och för Adeliga Döttrars inskrifning i Wadstena Adeliga Jungfrustift; 261 3:o rörande att Ridderskapets och Adelns öfverläggningar måtte blifva offenteliga; 4:o angående Herr Silfverstolpes Motion, att i händelse rättigheten att efter fullmagt representera skulle blifva upphäfven, någon deremot svarande ersättning för de Frälsemän, hvilka icke äro hufvudman, måtte utses, 5ji.
Doctor af Kullberg, f. d. Stats-Radet och Presidenten Poppius, s Prot. Utdr. d. 1 Februari 18 ^9. Prosten Liedzen, Prosten m. m. Doctor Hwasser, Contracts-Prosten m. m. Tunelius, Prosten Berlin, Prosten Thudén, Prosten Lyth. 1 Lag-Utskottet: Kyrkoherden m. m. Doctor Wallin, Dom-Prosten Doctor Elmgren, Professoren m. m. Doctor Bexell, Prosten Theol. Licent. Säwe. I Allmänna Besvärs• och Ekonomi-Utskottet: Biskopen m. m. Butsch, Biskopen m. m. Agardh, Comminister Dahlgren, Professoren m. m. Doctor Retzius, Lectorn Laurenius, Prosten Lundblad, Contracts-Prosten Gumselius, Prosten Bergqvist, Contracts-Prosten m. m. Öhrnberg, Contracts-Prosten Sylvan, Prosten Lalin, Professoren m. m. Grafström. I Expeditions-Uts kottet: Contracts-Prosten P. P. Svedelius, Lectorn Källgren, Prosten Lahng. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Ståndet beslöt, att åtskillige Ledamöters denna dag afgifne yttranden, föranledde af Herr Thore Petres till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet - Prot. Uldr. d. t Februari 1840- 9 Utskottet den 30 nästlidne Januari remitterade motion angående förslag till medel att afhjelpa nöden i Dalarne, jemte flere dermed sammanhang egande ämnen, skulle till nämnde Utskott, i sammanhang med remissen af berörde motion öfverlemnas. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr G. F. Ekholms denna dag afgifne motion, angående förändring i förfa ttningarne om hållskjutsen; i anledning af hvilken motion Herr Th. Petré afgifvit ett yttrande. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl.