Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om än den gamla väghållnings-skyldighelen för landtbrukaren bibehålles, så hindrar delta icke, att hvilka inrättningar som helst kunna åläggas att jemte honom bidraga till vägarnes underhåll. Huru skall det tillgå? Man kan icke lämpligen här såsom i andra länder upföra stugor vid vägarne för vägpenningar uptagande af hvilka sedermera gemensamma utgifter bestridas och väghållningsskyldigheten i allmänhet lindras eller undanrödjes. Efter hvilken beräkningsgrund skola då desse nya inrättningar bidraga? I min tanka icke efter hemmantal, ifall sådant vore dem åsatt, ty hemmantalet är icke vidare någon säker måttstock såsom vi alla vela, ulan efter dessa inrättningars verkliga värde. Om della är beroende af skiftande pris, så böra dessa i den mån de stiga eller falla tagas lill efterrättelse, jemförelsevis med det förhållande, hvari väghållningsskyldigheten åligger hemmanen i orten. Då komma vi till den slutpunkt, hvarom vi talade i går, men hvilken alla då ansågo temligen likgiltig, nemi. all få en riglig bevillnings-taxering på alla fastigheter. Om den åstadkommes, så hade man äfven för bruk, qvarnar och sågar en säker beräkningsgrund, efter hvilken man kunde bestämma denna afgift. Jag tror således för min del att den sak, som är i fråga, ingalunda är öfverflödig eller likgiltig utan alt R. o. Ad. borde bifalla densamma. Man finge sedan se hvilka frngterna kunde blifva. De skulle åtminstone föranleda bättre utredning af ett ämne, som förljenar en sådan. Hr Bildt, Didrik Gillis: Det ifrågavande ämnet är af särdeles vigtig beskaffenhet och derföre torde R. o. Ad. ursäkta om äfven jag uplager tiden med några yttranden i frågan. Ilär har af några talare blifvit anförda sådane skäl till bifall för ifrågavar:de utlåt., att jag ingalunda anser det vara ogrannlaga att uptaga dem lill besvarande, då de i sig sjelfva innehålla principer, hvilka, om de tillämpades, skulle innebära stora vådor för framtiden. Sålunda har Frih. Stjernstedt yttrat, att han, med godkännande af de skäl, Frih.
Derigenom förekommes hvad Hr Printzensköld befarat, att det skulle kunna blifva en enda ledamot frän något Stånd närvande vid markegångssältningen och detta Stånd således blifva öfverröstadt. Ofta nog bar det inträffat, att t. ex. af R. o. Ad., när rösterna inkommit, en person som blifvit utsedd, råkat vara sjuk då markegångssättuingen skulle ske, och då har man naturligvis inkallat den, som genom de flesta rösterne varit närmast dertill. På Gottland har BondeSt. icke haft flera deputerade, än de öfriga Stånden; men der likasom öfverallt i följd af nu gällande författning eger ock den svårighet rum, att i hvarje Stånd böra de deputerade om ett pris sig förena vid äfventyr att sin rösträtt förlora, ty man får icke taga den enes och andres särskildta vota och lägga dem tillhopa samt taga medium deraf, utan man skall taga hvarje Stånds röster särskildt. När då sådana olägenheter medföljdt del nu gällande omröstningssältet, så tyckes det vara skäl att deruti göra en förbättring, synnerligen som det ofta handt att längsta tidsutdrägten med förrättningen vållats deraf, att de tvänne ledamöterna inom samma Ständ icke velat förena sig om samma mening. Denna olägenhet skulle undvikas genom den här ifrågavar:de förändringen och någon fara för att ett Stånds rättigheter icke skulle blifva bevakade, borde icke uppstå, då suppleanter kunna då såsom nu utses. Jag kan derföre icke annat inse, än att det verkligen vore en förmån att få denna förändring vidtagen, ty efter den erfarenhet jag haft om markegångssältningar, sä kunde man lättare komma lill en förening om de rätta prisen som böra bestämmas, i händelse hvarje deputerad fick lägga sin röst särskildt, än vid det närvar:de omröstningssältet. Gr. Ridderstolpe:
Ridder,skåpet och Adeln till Banco-Utskottels handläggning remitterat en af Herr Rosenblad, Bernhard, väckt motion, deruti, af anledning, att allmänheten, så länge de från Rikets Ständers Bank tillförene ntgifne Transportsedlar samt sedlar å 3 och 3 R:dr efter gamla formuläret ännu ega allmänt omlopp, är utsatt för de förluster, som dessa sedlars lätta förfalskning och efterapning föranleda, föreslås, det Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta, dels alt 1843 års slut bestämmes såsom den tid, efter hvilken icke vidare i Kronans eller allmän uppbörd skola emollagas Bankens från och med 1777 års början till och med den 3i Mars i836 utgifna, samt å Specie eller Banco lydande Transportsedlar, äfvensom dess från och med 1777 års början till och med i836 års slut utgifna sedlar å 3 och 3 R:dr å ofärgadt papper, såväl å enkla som dubbla blad; dels ock alt innehafvarne al berörde Transportsamt 3 och 3 R:drs sedlar böra, såvida de för dem vilja njuta betalning, desamma till inlösen i Banken uppvisa före utgången af år 1846, efter hvars förlopp alla då ännu oinlösta sedlar af förutnämnda slag sålunda komme att förlora all rätt till betalning; samt att Rikets Ständer ville detta deras beslut hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, med anhållan, att Kongl. Majit, jemte Nådig stadfästelse derå, måtte täckas detsamma, genom Allmän Kungörelse, sorn årligen, till och med 1846, borde i Rikets Kyrkor uppläsas, lill Allmänhetens efterrättelse meddela; och sluteligen att Banco-Fullmägtige målte åläggas alt, sedan Kongl. Majit täckts en sådan Nådig Kungörelse utfärda, en gång om året lill och med 1845 samt fyra gånger under loppet af år 1846, samma Nådiga Kungörelse i Rikets olficiela Tidning låta införa.
Jag medgifver, att Utsk:ts tillstyrkande i denna punkt bevisar en stor omkastning i åsigter; men man har nu kommit derhän, att man anser privatbankerna lämpligare, och man har väntat med att skrifva en ny privatbanklag just för alt få se hvad R. St:r skulle besluta i afseende å filialbankerna. Verkan af det föreslagna beslutet blir, att det verkliga upphörandet kommer att inträffa 1868, och då hafva vederbörande tid att bereda sig på inrättande af privatbanker i stället. Skulle man deremot vilja bibehålla filialbankerna, så kan man omöjligt stanna vid de 10 millioner, som nu äro dem lemnade, utan det blefve då nödvändigt att försträcka dem långt större summor. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Posse, Arvid: Jag får för min del uttrycka den åsigt, att det varit särdeles lyckligt, om Banko-Utsk:t framlagt ett förslag i afseende å de nya bankinrättningar, som skola ersätta filialbankerna, på samma gång som det tillstyrker de sednares upphörande. Man hade då kunnat bedöma hvilketdera slaget, som egde företräde. Jag beklagar äfven, att, vid ett tillfälle sådant sorn detta, Hr Finans-Ministern icke är närvarande, så att man kunde få någon ledning i afseende å denna fråga. Då jag tror, att frågan om filialbankernas upphörande bör ställas i sammanhang med den om nya privatbanker, får jag anhålla om återremiss till Utsk:t af denna punkt. Den 22 Maj f. m. 441 Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: När filialbankerna först inrättades, skedde sådant i afsigt att inskränka det vidt utseende privatbanks-systemet Nu stå emellertid båda delarne qvar. 1844 föreslogs att bestämma summan för privatbankernas sedelulsifning till högst 7.500,000 rdr, men 12 år sednare uppgick beloppet till mera än 4 gånger denna summa. Emellertid ega vi nu 3 olika sorter af myntrepresentation, nemligen riksbankens, privatbankernas och filialbankernas.
Elin hade gråtit och väft flera timmar, men slutligen skulle hon laga några trådar, lade sig då ned mot skedlaget af väfven, och innan hon visste ordet utaf, sänkte sig sömnen öfver de svullna ögonlocken, och hon slumrade in, med hufvudet lutadt på armarne och armarne stödda på det omtalade skedlaget. Men just i detta ögonblick behöfde Lena hjelp att bära in en vattenså, och som Elin visat att hon förmådde bära en sådan, anlitades hon äfven som oftast dertill, helst Lena höll ett fasligt väsende med en besynnerlig kokning och jemt slask, ute i det omtalade köket. – Nå min evige Gud! – sade Lena och slog häftigt ihopa händerne, då hon inträdde och märkte att Elin sof. – Sitter du verkligen i väfven och sofver! Jo, de’ ä’ vackert just! men jag begriper ’et nog: Abra’m det svinet – smyger sig väl in te’ dig om nätterne, när vi andra sofva, och en onge ska’ väl bli slutet på allt ihop, kan jag tro. – Nej, sådant tål jag då icke att höra – sade Elin, utbristande i häftig gråt, och kastade sig i förtrytelsen ur väfstolen. – Allt annat kan jag tåla af dig, Lena, men icke tockna gemena ord, som jag aldrig förtjent. – Jo du förtjenar hvad du får – svarade Lena, och tog tag uti Elin, just som denna svängde sig ur väfstolen, slängde henne tillbaka dit, med en af vrede mångdubblad styrka, knep den arma, unga flickan i de bara armarna, och kastade henne så handlöst och ovarsamt tillbaka i väfstolen, att väfspännarens vassa klor trängde in i den ena tinningen, så att blodet strömmade utför kinden. När Lena detta såg, gick hon bara sina färde, svärande och dundrande, men nämnde icke något om vattensåen, utan slog bara dörren i lås med en gruflig smäll.
M:t med ospard omtanka för fosterlandets väl vidtagit till beredande af omförmälda frågas lösning, samt sin tillfredsställelse öfver det önskvärda och vigliga mål, som derigenom vunnits, godkänna och bekräfta de förbindelser i afseende å godtgörelse till Danmark för Öresunds-tullen, hvilka E. K. M.t genom ifrågavarande traktat Sig och Riket iklädt, med förklarande tillika, alt Rikets Ständer äfven för sin del anse ändamålsenligt, ali under loppet af den tid, som med nästa slalsreglerings-period tilländagår, de belöpande halfårliga ulbelalningarnc af lösnings-summan från Handelsoch Sjöfarts-fonden verkställas. Rikets Ständer framhärda 4c. Stockholm den 30 Mars 1857. Expedilions-Utskotlets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 April 1887. Prcste-Slåndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 8 ■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående grunderne för val af Revisorer lill granskning af Banko-Diskontens räkenskaper. (Banko-Utsk:s Mern. N:o 11). S. A. K.
Jjg instämmer med Herr Strussenfelt deruti , att alla nu utelöpande BancoSedlar böra inom a år i Banken till utväxling mot nya företes, och hemställer tillika så väl att denna prreacriptionstid må räknas från den 1 Januarii 1819, som ock att ifrån samma dag den hittills å Bankens Sedlar brukliga Finska inscription må uteslutas såsom öfverflödig, då Finland ej mern tillhör Sverige. Friherre Wirfén: Ifrågavarande motion har till föremål att vinna visshet och controll i afseende på det belopp af äldre Sedlar som verkeligen finnes qvar i circulation, för att sålunda kunna reda begreppet om hvad som under loppet af tiden kan hafva gått förloradt En bestämd upplysning i denne del kunde visserligen icke vara utan värde; men jag tror att man kan vinsa densamma ungefärligen, utan en sådan mesftr som den värde Ledamoten nu ytterligare framställt. > Den 9 Junti f, m. 493 Det Sr ganska säkert, att Utskotten både af pligt och böjelse gjort högsta afseende på hvad i denne del blifvit i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition föreslagit, och det är må hända icke rätt af mig att anticipera på Utskottens anförande, som ansett denna fråga tillhöra de reglementäiiska ämnen, hvarom ännu återstår att utlåtande afgifva; men jag vill nu blott i korthet nämna, att betänkligheterne äro större än man föreställer sig. Att i en stund, då Banken inställt alla sina växel-functioner, och hela penningerörelsen skall genom dess Sedlar bestridas, genom förtroendet till desse sedlar lifvas, tillika taga en mesure, sorn väcker oro i afseende på sjelfva desse Sedlar sins emellan: som föranleder till granskning, hvilka Sedlar sorn duga eller icke duga; är ganska vådligt. Den enfaldig® förstår ej att bedömma meningen; han fattar ej förhållandet, utan misstror det hela. Serdeles från Finland skulle sedlarne på en gång störta in; och motsatsen af den fördel man deraf väntade skulle inträffa. Hvilken omgång skulle det icke göra i all trafik och penninge-räkningar.
— N:o 43. i anledning af väckt motion om vissa tillägg till Kongl, kungörelsen den 27 Augusti 1823, angående vederbörandes åliggande att tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid domstolarne sakfällde eller under framtiden ställde. V. B. 317. A. 412. —• N:o 44. i anledning af väckta motioner, angående förändring i dels Ilofrälternes arbetssätt, dels ock domslolarnes ferier. V. B. 317, 412. A. 599. ( 85 ) LagUtskotlels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 45. i anledning af väckt fråga om förändring i Högsta Domstolens organisation. V. B. 380. A. 626. — N:o 46. i anledning af väckta motioner om förändring af 24 Cap. 8 § MissgerningsBalken, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen. V. B. 380, 627. VII. 402. Å. 405. X. U. 93. A. 343. E. 460. — N:o 47. i anledning af väckt motion om förändring af 9 § 20 Cap. MissgerningsBalken, angående ansvaret för rån. V. B. 380. A. 627. — N:o 48. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o li öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyltjanderätts inteckning. VIII. E. 548. — N:o 49. i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkan de N:o 19, öfver väckt fråga, om dels den uppenbara kyrkopliktens afskaffande, och dels ändring i straffet för första och andra resan stöld. V. B. 381. A. 628.
Blankokredit ehuru högst tryckande, ty när de om höstarne under landtmannens penningeknipa, kunde köpa dess varor för hälften eller f af hvad de om våren kunde säljas för, lönte det sig ändå. lllankokrediten kostar minst 5 proc. i årlig ränta, ^ pro. hvar 3:dje månad i provision, och minst 1 proc. för år i courtage, porto m. m., hvilken för låntagaren, för år räknadt, göra minst 8 proc. Men dessutom måste riket serskildt betala den särskilda provision, disconto m. m., remitlenternc måste erlägga för att genast kunna använda deras 3 382 Den 14 April. månaders vexlar. Med elt ord riket kosta dessa lån troligen 10 a 12 proc. och deröfver. Visserligen gäldas en del vanligen genom bankerutter, men då Hamburgaren är van dervid, äfven af våra stora firmor, har lian allt beräknat dessa afdrag. Genom jordägarnes medelst bypothekslånen beredda mera oberoende ställning hafva anledningarne till dessa Hlankokrediter till en stor del uphört, och det är ett på våra börser väl kändt factum, att de i senare lider högst betydligen minskats, till stor besparing af våra utgifter till utlänningen. Vi hafva nemi. utbytt lånesätt, som kostat riket 10 a 12 proc. om året, med ett annat, som inberäknadt kapitalrabatter m. m. högst kostar 4.} proc., der man således kunnat uplaga 2^ gång så mycket, utan någon tillökning i den verkliga utgiften. Äfvenledes finner man lätt, att utan hypotheksföreningarnes utländska lån, hade de icke kunnat inrikes erhålla lån på lika billiga vilkor. Ty utom alt det är medelst den genom de utländska lånen ökade lånetillgången, som hufvudsak ligen allmänna räntefoten för goda lån kunnat nedsättas, och, oaktadt svårare kriser, bibehållas vid 5 proc. i st. f. 6 proc. hade ingen annorstädes, till en början åtminstone, kunnat erhålla oupsägbara lån med en successiv afbetalning under en längre följd af år, de enda som en hypoteksförening med full säkerhet kan till ett större belopp uplaga.
H o n intog sin frukost i tysthet; blyg o c h nykomling vågade hon icke tilltala någon. Sedan gick hon ner i parken. Nya känslor strömmade in på henne, h o n kände sig rörd, berusad af den natur, som afgaf henne. Bara att gå på gräsmattorna var en njutning för henne, o c h hon kände en oemotståndlig lust att lägga sig ned vid foten af ett träd o c h betrakta himlahvalfvet. H o n försökte ej att fatta sin rörelse, utan hängaf sig utan motstånd åt den känsla af lycka, som genomträngde henne. » Min Gud — min Gud, » mumlade hon endast. Plötsligt erfor h o n en häftig sinnesrörelse. V i d krökningen af allén k o m henne till mötes en gubbe, stödd på sin käpp. Han var lång o c h reslig och klädd m e d den omsorg, s o m ofta utmärker äldre män. Aldrig hade någon man gjort ett sådant intryck på henne. På några stegs afstånd hälsade han på henne m e d en åtbörd, full af värdighet. Då han gått förbi, stod h o n några ögonblick orörlig. Sedan återtog h o n sin promenad efter att hafva vändt sig o m för att ännu en gång se på h o n o m; därvid rodnade hon, ty äfven han hade sett sig o m. Då h o n k o m tillbaka upp på sitt rum, klädde hon sig m e d ett koketteri, s o m h o n aldrig förr nedlagt på sin toalett. H o n försökte förgäfves göra klart för sig sitt intryck. E n gentleman föreföll henne icke vara ett nog starkt uttryck för, hvad denne man måste vara; hon sökte efter något bättre, något mera. Följande dag tog hon också på sig sin bästa klädning, o c h föryngrad g e n o m de nya tankar, som arbetade inom henne, riktade hon sina steg m o t parken. H o n gaf mindre än i går akt på träd o c h b l o m m o r; hennes blickar sökte omedvetet gubbens gestalt. I lan smålog, då han fick se henne, och h o n besvarade hans leende. H a n böjde sig då långsamt ned och plockade en hvitsippa vid vägkanten.
Utom det att denna åtgärd hittills kostat omkring 6 å 700 R:dr Banco hyra i månaden, hvilken hyra årligen stiger > inträffar gemenligen alltid, att säden, i brist af Transport C Uplands Läa / Kopparbergs Läa Gefleborgs Län Transport Nu befinteligt Magazins-utrymme. För Oriad Säd. Tunnor. För Riad e) tarkad Säd. Tunnor. Upsala Magasin Fahlu Magazin Summa Magazins-utrymme. För Oriad Säd. Tunnor. 147,674 För Riad ej torkad Sac Tunnor. 35*>98< 3)9™ ) 9,940 Gefle Magasin •„ '2,236 3)648 3)9ät> 9,940 3*236 8,200 6,80 0 3,648 6,800 JEfanspwt 156,030} 373.368 Transport utrymme, lägges för högt, hvarigenom icke sällan händer, att Spanmålen , innan den ännu till afskeppning utlefvererats, af varma blifvit angripen, och således till det minsta förlorat dess fröbarliet , roen understundom varit så försämrad , att den icke ens kunnat användas till Brödföda. Ej mindre till häfvande af denna stora och till betydliga förluster ledande svårighet, än ock på det Magazinslnrättningen må, som sig bör, uti Rike's mest fruktbara Provins kunna både upprätthålla Sädesprisen o*h af inhemsk Spanmål skaffa undsättnings-lager för de Orter, som deraf äro i behof, synes MagazinsTnrättningen i Malmöhus Eän böra hafva ett Magazins utrymme för ofvannämnda qvan tum Säd , eller minst 20,000 TunnorTill erhållande häraf skulle kostnaden uppgå, då Magazinen uppföras af Sten och då det utrymme, som nu äges, afräknas , till omkring , Denna Summa , ehuru betydlig, är likväl ej så stor, att icke Magazins» Inrättningen fått och får i MagazinsHyror betala ungefärligen det belopp, sorn svarar emot 6 Procents Ränta å nyssberöde Capital.
I förra fallet torde det ej vara motionären obekant, att en ganska sträng föreskrift om accords lagande och gifvande finnes i edgångsformuläret; och icke lärer man kunna vänta, att personer, som vid academierna nedlagt betydlig kostnad på examina, skulle i allmänhet anse sig belåtne med 200 rtdrs löneinkomster, helst det icke synes nödvändigt, o 11 länsmän, som icke äga något särdeles anseende i Staten, äga vidsträcktare kunskaper, då bland mängden högst få skulle hinna upp till kronofogde eller häradskrifvare. Hr Ribbing föreslår vidare, att länsmans!jenst bör kungöras i tidningarna, och besvär öfver förslaget i stadgad ordning få anföras. — Hvem skall då göra tjernsten under den längre tid, som åtgår, innan den blir tillsatt, och hvem får landshöfding förordna, derest länsman hastigt dör eller blir suspenderad? — Jag skulle kunna ytterligare nämna många betänkligheter vid Hr Ribbings oformliga förslag,< men vill ej uppehålla tiden med deras anförande, då jag är Den 20 Maj f. m. 61 öfvertygad, att hvarlielst denna motion kommer alt remitteras, den icke skall föranleda till annan åtgärd, än att på goda skäl förkastas och afstyrkas, hvilket jag äfven yrkar. Frih. Cederström, Jacob: Hr Ribbing härföre detta yttrat sig ronde länsmännen och behofvet af högre löner för dem. Han har nu, med anledn. af StalsUtskrs återremitterade betänk, angrde lönereglerln för landlstatens tjenstemän och betjente, inkommit med en ny motion, deruti han föreslår att, såsom villkor för länsmans-lönens förökande till 200 r:dr, måtte utsättas, alt vederbör, häradshöfdingar må upprätta förslag lill länsmanstjenster. Denna nya motion är väckt långt efter sedan motionstiden tilländalupit, är alldeles isolerad från frågan om lönelillökningen, och saknar hvad man af en motion har rättighet att fordra, nemi. alt den stödjer sig på den författning, som förut är gällande i ämnet, och deri begär den förändring, som kan anses ändamålsenlig.
Utdrag af Protokollet hällit i Högloft. Ridderstapets och AdelnS Plenum den 26 Februarii 18 ro. S. D. Gillades till alla delar hwad SkatsUtflottet i dest den 23 dennes hos Ridderstapet och Adeln upplasta och pä bordet lagde memorial tillstyrkt, i afseende pä ett till berörde Utstötts utlakande - L37s Den 27 Zebruarii. de remitkeradt Allmänna Beswärsoch OeconomkeUtflottels Betänkande, angående odlingar i Pitheä Lappmark: i följe hwaraf Herr Majoren 6eor§ Lo§l8lLU8 Ltaal von kkoMein, svm defte odlingar begynt flulle till Kongl. Majrts Nädiga ätanka anmälas, att efter närmare hällen undersökning, sä wivi möjligt är, erhälla det understöd, som kan pröfwas skäligt: och skulle genom Protocolls-Utdrag de öfrige Respective Ständen härom manligen underrättas. S. D. Föredrogs ä nyo och gillades Skats-Uk» skottets genom ett hos Högloft. Riddeflapet och Adeln den 2g Februarii pä bordet lagdt memorial afgifne utlärande, i anledning af en af Friherre H.. bl» O^IIenlijerna ingifwen och till Utskottet remitterad anhällan, det mätte Utskottet updragas att utse, och efter hwad omständigheterne kunna medgifwa, föreftä en till fortsättningen af den af Jungfru kickarst/ i Halland anlagde Klädes»Fabrique nödig Fond. Hwarom de öfrige Resp. Ständen genom Utdrag af Protocollet manligen skulle underrättas, klt supra. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls StåtsUtskottets den 21!
Då jag således icke kan finna att den föreslagna organis, ahonen af en, Kongl. Regering under Hana ben ig Martu. 651 Maj:ts frånvaro, är Grundlags-enlig; tror jag likväl det ej böra inedföra någon våda om det af Riksens Ständer fattade beslutet) att KronPrinseu äger föra Riks-Styrelsen under Konungens sjukdöm, äfven skulle utsträckas till dö liändplser då Konungen reser till aflägsnaré orten Att sådant skulle innefatta en inskränkning uti Konungens rtiagt, kan jag alldeles icke finna, emedan det likväl skulle bero på Kongl. Majit, hvilka mål Han ville öfverlemna till KronPrinsens afgörande, liksom dét nu beror på Kongl. Maj:ts godtfinnande, hvilka skola af Regeringen handläggas. Det är endast Stats-Rå^ dets rätt att deltaga uti beslutet, soui inskränkes men icke Konungens. Ännu étt annat skäf talar emot den föréslagne orgartisafionen af Regeringen. Om olyckligtvis åtal skulle ske för ett beslut, fattad t af Kronprinsen och 4 StatsRådets Ledamöter, så är dét väl sannt att KronPrinsen Vore fri från ansvar, men om de Ledamöter sorn med Honom röstat lika, dömdes skyldige, så vöre äfven Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i sjelfva verket dömd, ehuru domen icke verkställdes, och ett sådant förhållande, kan jag för min del icke anse värdigt Sveriges Rikes KronPrins. Annorlunda förhåller sig då åtal sker blott emot Konungens Rådgifvare för deras råd, och den beslutande personen är fri för åtal. På dessa grunder får jäg vördsamt hemställa till Höglollige Ridderskapet och Adeln, örn det icke i alla afseenden skulle vara bäst,- att stanna vid en blott utvidgning af det besluj 55^ Den ig Marlit» Riksens Ständer redan tillförene fattat och jag tillstyrker således bifall å Herr von Hartmansdorff» förslag. Herr Cederschjöld: En värd Ledamot har framställt den fråga: huru ett bifall till Kongl. Majts Nådiga skrifvelse Jkulle ftd tillsammans med 43 §. af RegeringsFormen?