Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers rättighet att för hvad ändamål sorn helst disponera sina fonder och tillhörigheter vara oberoende af Rikets Ständers skyldighet, att enligt Grundlagen ställa sin Bank under sin egen uteslutande vård; men, der Grundlagen skall tolkas efter sin ordalydelse, och det är otvetydigt, att Rikets Ständers Bank, den må för öfrigt under olika former utöfva sin verksamhet, likväl är Rikets Ständers tillhörighet, liksom Rikets Ständer, enligt Utskottets förslag, till såväl den ena som den andra banken är ensam egare — kan jag ej utan tveksamhet biträda den åsigt, som inom Utskottet gjort sig gällande, att 72 i? Regeringsformen skulle till hela sin vidd vara tillfredsställd derigenom, att Rikets Ständer bestämmer den ena delen af sin Bank lyda under detta Grundlags-stadgande, men anser sig befriad derifrån för den andra. Då likväl mcningarne inom Utskottet i afseende på lämpligheten, att icke säga nödvändigheten, att åt Kongl. Majit öfverlemna rätt till delaktighet i Styrelsen för Bankens rörelse och förvaltning, endast till formen varit skiljaktige, och det ytterst beror på Rikets Ständers Konstitutions-Utskott att afgifva för - Banko-Utskottets Betänkande JV$ 32. 31 klaring öfver de olika tolkningar af Grundlagen, som inora Riksstånden kunna uppkomma, har jag icke velat med min röst förhindra ett förslag, som bidrager till en önskvärd kontinuitet i Bankens Styrelse, en större säkerhet och mera frihet i en förvaltning, af hvilken all eganderätt inom samhället är beroende. Detta syftemål, som är sjellva grundorsaken till behofvet af en förändrad organisation af Riksbanken, kan likväl vinnas utan en förändring af 72 § Regeringsformen och utan en sådan tolkning af densamma, som kan stå i strid såväl med andan af denna grundlags-paragraf som med dess ordalydelse, om i Sveriges Bank tillfälle gifves åt enskilde personer att inea som aktieegare.
Domarens efterlåtenhet och mindre noggranbet, men icke ifrån Lagens och FörsattningarneS ofullkomlighet; fa anser Lag-U skottet sig saka anlednira tillstyrka Herr Justita-Ombudsmannens hemställan. 424 Den z Juni». att hss Riksens Höglofl. Ständer förestå någon ytterligare förklaring eller förskrift uti ifragarvarande ämne. ;:o Dernäst förekommer fä »val den af Herr Justins-,Ombudsmannen framställde fraga, "Hu"ruwida Domaren tillkommer en sidan pröfningsrätt "ä det af qwarlatenskapen i en afliden persons Bo, "l föreskrefwen ordning asatte wärde, att han skulle "kunna anbefalla -n no »värdering, soni ock Justilis "Ombudsmannens, till förekommande af det under, "stundom inträffade missbruk, af owanligt laga wargen, gjorde hemställan om följande tillägg i allmän"na Lagens rum: Att rvärderingsniän stola under, ''striswa Bouppteckning ined edelig förpliktelse, att "de efter bästa förstånd och samwete »värderat, och "wara anda'pligtiqe, der sa fordras, att sadan! med "liflig ed besanna."
Prest-Ståndet den 22 _ Vällofl. Borgare-Ståndet den 23 Hederv. Bonde-Ståndet den 22 . Riksens HögloftStänders Stats-]Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid dess Betänkande om medel till understöd för Den a a Juli• 2143 får utgifvamiet af Skriften Svensk Botanik. Vid Stats-Utskattets den 30 sistlidne Juni afgifna Betänkande i anledning af Herr Professorn och Riddaren Doctor Trafvenfelts Motion om understöd af Allmänna medel för utgifvandet af Skriften Svensk Botanik, hvilket af Utskottet ansågs ankomma på Kongl. Majtts Nådiga bepröfvande och åtgärd att meddela utaf deri till extra Utgifter på Stat anslagne Sunarna, hafva anmärkningar blifvit gjorda af en Ledamot hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, som andragit, att då detta Verk i flera afseenden län»' der till heder för Fäderneslandet, borde ingen tvekan kunna uppstå att bevilja det begärdta understöd, sorn vore obetydligt i jämförelse till andra anslag och hvartill medel kunde lätteligen finnas, utan att dermed gravera de Summor sorn Konungen till Dess enskilta disposition kunna anslås; hvarförutan flera Ledamöter inom Högv. Prest-Ståndet anmärkt, att när gagneligheten af denna Skrift vore erkänd af Utskottet, hade ock det föreslagna ringa understöd af 150 R:dr för hvarje utkommande häfte deraf bordt tillstyrkas, och att i öfrigt nödigt syntes, att Kongl. Maj:t, genom ett förökadt anslag för Vetenskaperna och de Fria Konsterna i allmänhet, sattes i tillfälle, att, efter pröfvadt behof, understödja utgifvandet så väl af denna, som af andra allmänt nyttiga och Tidehvarfvet hedrande Skrifter samt deribland Svensk Zoologie. Och som dessa anmärkningar funnits af den beskaffenhet - 2144 Den a 2 Juli. fenhet att de föranledde till återremiss; sa hafva Högloft. Kidd. och Adeln samt Högvördig!
IIr af Dalström, Gustaf Jacob, Det är med fägnad jag erfar, att den siste värde talaren, Hr Prytz, med mig hufvudsakligen instämmer, då föremålet för mili motion varit att söka befrämja husfliten till binäringarnas förkofran i landet, genom nedsättandet af tullen på råämnen, som dervid förbrukas, men deremot förhöjning i tullen på de alster, hvilka af samma råämnen, af utländningen tillverkade, hit i landet införas. Jag anser mig dock böra i korthet göra 2:ne erinringar vid talarens anförande; nemi. att då förbudet på införsel af bomullslarfter till 76 trådar på tummen finnes, men väfnadsfärdigheten i landsorten så förökats, att sådan väfnad med lätthet nu tillverkas till finheten af 88 trådar på tummen; synes det mig med billigheten och skyddet för husfliten öfverensstämmande, att förbudet af sådan utländsk vara till 88 trådar pä tummen utsträckes, och har dylikt förbud förut ägt rum. Hvad åter vidkommer, alt talaren anser dubbleradt bomullsgarn vara hvad tulltaxan omförmäler såsom tråd, som inkommer i nystan eller i härfvor, och endast nyttjas till sömnader, men icke till väfnad, hvarföre han ock anser tullen för densamma icke vara för hög; får jag till bevis på motsatsen uppvisa, alt jag nu har i mina hiinder prof på halfylleväfnadcr, hvilka äro tillverkade af dubbbleradt och till och med af trippleradt bomullsgarn; beklagande att man vid tulltaxans upprättande icke känt, att sådant garn begagnas både vid fabriker och i landets binäringar, der numera betydliga qvanliteter af halfylleväfnad med dubbleradt bomullsgarn till ränning eller varp begagnas, och hvilket är skälet, hvarföre jag begärt, att den alltför boga tullen å sådant 462 Den 2i Augusti e. m. garn malle nedsättas, och derigenom husflilen befordras, dä möjlighet gifves alt till betydlig mån i halfyilcvälnad tälla med utländska fabrikater.
I ”Disa” förekommer visan i en episod, som med hufvudhandlingen ingenting har att skaffa. Den behandlar Trojas förstöring och sjunges af Amazondrottningen Penthesilea. I ”Svanhvita” slutar stycket med en visa, hvari hjeltinnan skildrar sin vunna lycka och frid. I ”Signill” betecknar visan peripetien i stycket och är anbragt just der, hvarest omslaget i de båda älskandes öde börjar320. Men kanske lyckligast anbragta äro visorna i ”Blancka Märeta. I första akten sammanträffa på Wisingsö hertig, sedan konung, Birger och hans blifvande gemål, danska prinsessan Märeta; de uttala båda sin längtan att snart få ega hvarandra, och för att gifva sina känslor luft sjunger prinsessan på hertigens begäran en tysk kärleksvisa, den täckaste, som förekommer i Messenii dramer. Men ännu bättre är den andra visan anbragt. Konungen och drottningen hafva anländt till Håtuna kungsgård, och den sednare, af sina tärnor erinrad, att denna gård varit skådeplatsen för Habors och Signills sorgliga slut, blir alvarligt stämd, och då en af tärnorna beder henne sjunga om kärlekens magt, så sjunger hon derom en visa, änskönt ”hennes bröst är mägta tungt till sång.” Hon sjunger om kärleken och nöden, som träffas under en lustig lind på en skogklädd ö och der råka i strid om en liten ros, som nöden bragt om lifvet. Kärleken förklarar, att han icke fruktar nödens magt, skyr icke svärd, icke vilddjur i skog, icke eldens kraft, han smyger sig in i hjertat och vållar der en sjukdom, som gör kinden blek. Dock när then ört finnes igen Bland lilier och rooser rödhe, Som hiertat hafwer gjordt then mehn; Suckan fördrijffz uthan mödhe. Ifrån migh wijk medh skammen, Nödh! Lät migh oanfächtat blifva. Jagh är beredd till lijf och dödh; Wil lyckan migh örten gifwa. Midt ibland tijstel och törnegreen Hon hämptas eij uthan qvijda.
Om man nu, för att, som man säger, skära till i vexten, icke gör afseende på de lägre arbetslönerne här mot i England, och om man ytterligare fördubblar det i England gängse priset, 660 Pund till 1320 Pund för en Engelsk mil; så skulle, efter en sådan beräkning, arbetet kom - D e n 3o Mars f. m. komma att kosta aldrahögst omkring 400,000 R:dr B:co, men sannolikt aflöpa för mycket mindre. När så många millioner redan äro nedgräfde i Canalerne, och blott den återstående delen af Östgötha-linien ännu torde consumera några millioner; så borde väl också något användas, för att göra desse Canaler nyttige för hvarandra, och nyttigare för det allmänna. Jag begär dock ej, att företaget skall verkställas; jag begär blott, att Ständerne mätte anmoda sine Fullmägtige, att låta undersöka förhållandet. Om jag ville värfva.anhängare, så behöfde jag blott lägga vigt på den omständighet, att rail-vägen skulle komma att passera Wiby Kyrka, och detta skulle genast kasta alla centralförsvarets förfäktare på min sida, så framt desse äro consequenta; men jag afser dock endast, att mångdubbla nyttan af de redan färdige, men liksom isolerade Canalerne, och det genom ett communications-medel, som är mycket mindre kostsamt, än de små canalerne, för inland navigation, (hvilka åter kosta blott af hvad Canaler kosta af Götha Canals dimensioner) och hvilket communicationsmedel i sjelfva England, oaktadt dess ofantliga varutransporter, användes med mera fördel än Canaler; i afseende på hastigheten i 18 H. Den 3o Mars f. m. transporten, brukbarlieten alla årstider, med mycket mera, Herr Ribbing, drvid:
De vid Skånska Dragonoch Husar - Regementerne med contant af* lönte Subalterne Officerare äro alltså numera Surnumerairer, till hvars lönevilkors förbättrande Stats-Utskottet icke kan tillstyrka något särskildt anslag, af jemväl det, utom andi’e, äfven förekomne skäl, att fråga om en sådan tillökning för desse Surnumeraire Officerare vid Skånska Husar-Regementet icke blifvit väckt, utan lärer Kongl. Maj:t i Nåder, så vida detta befäl, efter nu mera förändrade förhållanden, icke skulle kunna indragas, täckas af redan varande anslag för försvars-Verket tilldela desse Officerare sådane löner, som vederlikar vid andre Regementer åtnjuta ; Hvilket dockVÖrdsamligen hemställes till Riksens Höglofl. Ständers pröfning. Stockholm den 27 Junit 1823. Ankom den 28 Junii 1828. Utlåtande i anledning af Herr af Bornemans Me - 1434 Stats-Utskottets Betänkanden. morial om Inqvarterings-penningar till Yarfs-staterne vid Örlogs - Flottan i Carlscrona samt Arméens-Flottas Escadre i Stockholm och Götheborg. J~Ierr af Borneman liar, uti Memorial, som Högloft Ridderskapet och Adeln till StatUtskottet remitterat, sökt ådagalägga, att både billighet och behof påkalla anslag af Inqvarterings ersättning till Varfs-Staterne vid Örlogs-Flottan i Carlskrona samt Armeens Flottas Escadrer i Stockholm och Götheborg.
Län, Ledk ksdrsson i Oringe och kedr Oisson frän Heberg anmält, hurusom i flere ars tid Mavemoiselle tticnarä/j medelst sine a desi Egendom Tölarp wid Halmstad anlagde Fabriks» inrättningar ät den obemedlade Allmöi gen i Hallands Södta Orter gifwit en Uiwäg til! bergning, som den törstige och fluige sig sjelf tamNav alt ditintills mast sakna: Att denna i wart Fäderneös land lik» gagnande som förut okända Anrättning, öcr flere Tusen Medborgare, genom tillfällen, förffotter och upmuncringgr gjord-s Verksamme och ifrån akt 84 Den r Decembers som näringslöse Lättingar sjelswe wara en kärda för Staten, sattes i Ständ att deltaga i Desi oncra, hade redan i den grad ädragit sig Patriotiska Sällskapets Upmärksamhet, att uvfinnaren intogs bland Desi medlemmar: Att dä under nytz flutadt krig f. d. Konungen tillika med Desi Krigskollegium anbefalke Henne, att för Armeens behof lefwerera de betydeligaste partien kläden till kapotter, jämte skor och strumpor, war det till fullgörande af benne befallning som hon genom en kostnad af öfwer 15,000 R:dr. gaf en ökad fullkomlighet ät Fabrikens alla machinerier och handteringar; Men att just nu, dä alt är i ordning, och dä hon bordt hoppas att skörda frukten af sine upvffringar, skall genom de Requisitioner af Beklädning» persedlar, som Kongl. Krigs-Collegium gjort frän England, behofwet as Hennes tillwärkningar uphöra, och hon af sadan orsak se sig nödsakad att nedlägga Fabriken; i anseende till hwilkct alt och i besinnande af den känbara förlust, som deras hemmawarande Medbröder wid denna Fabriks nedläggande skulle komina ätt »vidkännas, bemälde Riksdagsmän anmodar mig att an hos Högloft.
Den af Revisorerne omförmäldte gratification till den tjensteman i Post-Verket, hvilken ombesörjer expeditionen af publike Verkens fribrefspost, har i långliga tider varit bestådd samt utgått och utgår ej allenast från Förvaltningen af Sjö-Ärendena utan ock från öfrige förvaltande Embets-Verken, t. ex. från Stats-Contoret, till vida högre belopp än från Förvaltningen, och sådant, utan att någonsin förut Rikets Ständers Stats-Utskott och Revisorer eller Kammar-Rätten haft något att deremot erinra. Mäst anmärkningsvärdt måste dock förekomma, att denna utgift från de öfrige Embets-Verken synes vara af Revisorerne äfven denna gång förbisedd, och att endast Förvaltningens åtgärd i denna del vunnit granskarnes uppmärksamhet. Emedlertid och vid öfvervägande deraf att ifrågavarande tjensteman i Post-Verket har gansia mycket besvär och ett stort ansvar för alla de betydliga penninge-remisser i 4° å 5o serskildte paketer, som månadtligen från Förvaltningen till lands orter - — 41 — oi terne afsändas, cn miingcl mindre remisser oberäknade, å hvilka nila han måsie afgifva ovilkorliga qvitteneeiy anser Förvaltningen det anmärkta ringa arfvodet 16 R:dr 32 sk. vara af PosttjenSlemannen fullkomligen väl förtjent; och synes denna utgift från Stockholms Station, i anseende lill beloppets ringhet och, måhända, oundviklighet, icke hafva bordt tili någon anmärkning föranleda. Vidkommande åter de anmärkte 6
Då erinringen växer och antager en bestämd form kallas den dikt. Latinska ordlekar. ⎰Ne mater mea, suam. ⎱Sy moder min jag skall sy. Svårigheten att öfversätta denna sats ligger deri att neo – imp. ne! är ett ganska ovanligt verb och att suam (fut. simplex af suo – jag syr) låter likt ett pronomen, liksom ”ne” ju äfven kan vara en partikel. ⎰Nobis per pontem säger man. Upplösningen är: No bis per pontem, ⎱Jag simmar två gånger genom/under/bron. Man fann en gång liket af en mördad man liggande tvärt öfver en gränslinie med hufvudet på det ena området, benen på det andra. Hvar skulle han begrafvas, i hvilket land kunde han sägas hafva blifvit funnen? Gubbarne slogo sina hufvuden tillhopa utan resultat, då steg slutligen en af dem upp och sade: ”Ubi bene, ubi patria, der benen lågo skall han begrafvas.” Då han skall berätta om något samtal han haft citerar han alltid ordagrant sina egna yttranden, men förbigår alltid den andres repliker. Hvarför? Är det af egenkärlek eller derför att trampqvarnen gjort hans tankegång så ensidig att han icke ens förmår sätta sig så mycket in i en annans föreställningssätt att han kan anföra hans invändningar – icke följa med dem? Till och med när han utan vrede ropade på någon låg der i sjelfva stämmans råhet och simpelhet en förolämpning. Något af en slafdrifvares själlösa despotism. ”Men hurdant var Karl Wåhlins tal till tärnorna på Sjöbohms bröllop?”179 ”Det var bra, mycket bra, men rysligt oförsigtigt.” Jag blef glad, vet knappt hvarför, men dolde det emellertid. ”Hvad sade han då?” ”Han sade mycket som lätt kunde missförstås och som gaf en förskräcklig anstöt.” ”Men det var bra, verkligen?”
Ritningar till en sådan nybyggnad hade äfven blifvit af Ofverintendents embetet, under den 20 September 1853 till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade, dervid kostnaden förslagsvis blifvit beräknad för byggnaden med pålning till 148,110 R:dr och på bjelkbädd till 125,352 R:dr, oberäknadt, kostnaden för värmapparat 12,500 R:dr, allt Banko. Då omförmälda förslag likväl icke kommit till verkställighet, men faran för den först berörda byggnadens bestånd för hvarje år vexte i jemnbredd med den ständigt ökade tyngden af i Riks-arkivet hopade handlingar, bade Ofverintendentsembetet, — med anledning jemväl af det tillfälle, som vid denna tid yppat sig att för Kronans räkning kunna förvärfva det å södra delen af den s. k. Geijerska tomten å Riddarholmen belägna stenhus, hvilket, enligt Embetets åsigt, borde kunna anordnas för inrymmande af arkivets samlingar — funnit sig föranlåtet att i memorial den 1 Juli 1856 härom göra underdånig framställning; dock hade Embetet uti ett sedermera afgifvet Utlåtande framhållit det afgjorda företräde förslaget om uppförande af en nybyggnad för Riks-arkivets inrymmande egde framför uyssberörda alternativa projekt.
M:t täcktes i Nåder tillägga Secreteraren en Löneförbättring af 100 R:dr med 10 T:r Sp:ml, hvarigenom han åter kunde anses i likhet med DepartementsSecreterarne, dock utan ersättning för den förflutna tiden; att, enligt den antagne gagneliga principen vid Ernbetsverkens reglering, att ett mindre antal bättre lönte Personer besörja göromålen, KrigsCollegii Tjenstemanna-Personal motsåge en redan i flere andre Embetsverk skedd Tjensteoch Lönereglering, hval igenom Departements-Secreterarne Betänkanden, N:o 239. 1 o3 kommo till Löner, svarande mot tidens kraf'och myntvärdet; samt att Secreteraren vid IngenieurCorpsen, hvilken, såsom ensam, ej genom indragningar kunde hjelpas, då blefve lemnad utan den Löneförbättring, sora alla hans vederlikar erhöllo, och skulle endast hafva en osäker förhoppning att om fem år kunna dertill förhjelpas, om icke saken vid Staternes reglerande denna Riksdag tillvägabringades; och har Herr Franc Sparre, Chef för IngenieurCorpsen, som vid den K. Propositionens författande var frånvarande i tjensteangelägenheter och då ej kunde för Secreteraren bevaka den rätt, sorn säkerligen af K. M:t i Nåder ej blifvit förnekad, nu föreslagit, att, i förhållande till de i nyreglerade Verken fastställde Secreterareoch Kamererare-Löner till 1000 å 1200 R:dr och NotarieLöner till 800 R:dr, en Lön af goo R:dr måtte beviljas för Secreteraren vid IngenieurCorpsen, som vore ensam i det Verk han tillhörde och derigenom måste betrakta sin syssla såsom den sista han eiholle, utan förhoppning att i andra främmande Verk vinna någon befordran.
Då Pitt til Islöt Englands Bank, var det icke en nyck af honom, utan en klokhet att ej, med åfventyr af större olycka, brottas med en conjunktur, hvars makt han såg sig ej kunna undvika. Herr Grefve LÖwenhjelms yttrande sätter mig i nödvändighet att erinra, hurti mycket den ädle Grefven deri gjort mig orätt. Jag har icke sagt att jag befarar någon åsyftad öfverraskning, eller imposition på Ständernas fria vilja. Jag har tvertom sagt, att det behandlingssätt man iakttagit vid sista Riksdagarne , icke varit åsyftad, fast verkan varit densamma. Vid denna Riksdag har ännu ej något sådant kunnat äga rum, och jag har alltså ej kunnat misstänka något sådant. Det smärtar mig att Herr Grefven till och med tillägger mig en misstänka på inflytande af Regeringen. Jag har ej hyst en sådan tanka, och följakteligen ej kunnat uttrycka den. Jag gör mig tvertom ett nöje att förklara den sanning, att jag aldrig känner någon Riksdag* der Konungen lemnat Stånderne friheten mera fullkomlig, mera årligt sann, utan allt inflytande, än just denna. Jag har helt simpelt trott att, om nu, som förut, Utskotten sysselsätta sig med andra saker, och uppskjuta den angelägnaste saken till sist, så kan samma förhållande inträffa som förut, hvars verkan då blir af lika olycklig påföljd. Jag lörklarar mig gerna, emedan mina afsigter åro goda; men jag vet sannerligen icke hvarföre man vill förvandla den försigtighet, som de förra Riksdagarnes öde lärt mig till misstänksamhet, då jag l58 Den J April /. w., nu ej gått långre i farhåga, än man då gick i verkställighet. Herr von Hartmansdorff, Atigujl: Jager, känner billigheten af Friherre Boijes yrkände, att de anföranden, som nu på båda sidor ägt ruin böra tryckas. Men då han, till styrka derföre, åberopat hvad som vid sista Riksdag skall hafva skett med discussionen rörande 107 §.
Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter lill bifall å förevarande utlåt, framställda propos., besvarades med starka ja, jemte några nej, hvarpå II. Ex. förklarade det lian funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls Statsoch Banko-Utskms d. 25 och 26 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 21, i antedn. af framstäldte förslag, ang:de utgifvandet af jord-hvpotheks-sedlar med R. Sits garanti. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms nedaunämnde d. 25 och 26 dennes på bordet lagde betänk, och ullåtm: N:o 22, i anledn. af väckte frågor om provinsen Jemtlands rotering; N:o 23, i anledn. af väckt fråga om ersättning för kreatur, som inom Eldsberga församling mäst nedslagtas, till följd af den smitlosamma lungsjukan bland boskapen; N:o 25, i anledn. af väckte frågor, dels om en sådan reglering och indelning af bålsmansrolarne, att till hvarandra närmast belägne rotedelar må komma att höra till samma rote, dels om tillstånd lill bälsmanstorpens flyttning från en roledel till en annan; N:o 26, i anledn. af väckte motioner, ang:de båtsmansbeklädnaden; samt N:o 30, i anledn. af väckt fråga om befrielse från eller lin - Den 29 Juli. 21 dring i det Komministersbostället Mistelås åliggande roteringsbesvär. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Näst på listan förekommer ett mål af vigtig och vidlyftig beskaffenhet, hvilket det icke torde vara lämpligt att R. o. Ad. företager så sent på dagen. Det rörer nemi. privatbankerna. Jag får derföre vördsamt föreslå att R. o. Ad. behagade besluta, att till nästa plenum upskjuta detta mål.
Det är bra olyckligt, att en Ledamot, som bemödar sig tala så tydligt det står i hans förmåga, måste oupphörligt gifva förklaring på förklaring af sina ord. Jag öfverleimiar till livar och en, om man icke mera förkortar än förlänger Riksdagen derigenom, att man utsätter uppskofvet med LåneUtlåtau - Den i3 November f. m. 217 det blott intilldess jemkningsförslaget om realisationen inkommit; ty man har då icke ovilkorligen uppskjutit det längre. Herr Munck af Rosenschöld: Som jag ej önskar repetition af den onödiga discus* sion, som här i dag ägt rum, yrkar jag proposition på uppskof med detta Utlåtandes afgörande, intilldess jemkningsförslaget om realisationen blifvit afgjordt. Grefve von Schwerin: Jag vill endast göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam på de följder, som kunna uppstå, derest afgörandet af frågan om lånerörelsen uppskjutes, till dess realisationsfrågan är afgjord. I den sednare frågan vill man ha Constitutions-TJlskoltets yttrande. Kanske något afgörande i den vägen icke kan äga rum vid denna Riksdag, då frågan rörer en tolkning af 79 §. RegeringsFormen. Många vilja drifva denna fråga till ConslitutjonsUtskottet endast för att vinna tid. Följden af ett uppskof vore, att ej heller lånerörelsen vid denna Riksdag blefve afgjord. Då dessutom JemkningsBetänkandet, såsom Herr Rosenblad visat, icke äger minsta gemenskap med frågan om lånerörelsen, förmodar jag, att Talmännen kunde öfverenskomma om dag, då frågan om lånerörelsen kan föredragas, sedan Jemkningsförslaget inkommit, och raan haft tillfälle öfvertyga sig, att ej något deruti hindrar frågan om lånerörelsens afgörande. 2l8 Den 13 November f. m. Herr Rosenblad: Såsom tillägg till livad Grefve von Schwerin yttrat, får jag förnya min uppmaning till mine motståndare, att framvisa en enda punkt, der Jemkningsförslaget om realisationen liar minsta sammanhang med lånerörelsen.