Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
bestrida, hvad som af så många påståtts och äfven yttrades i statsutskottets förnyade utlåtande under 1823 års riksdag, då fråga om pension till honom förekom, att han författat regeringsform en ■; och vi hafva äfven velat inlägga en gensaga mot hvad hans loftalare förmält, att denna » till en hufvudsaklig del var ett verk af _ % hans statsmannavishet *. Det har först på senare åren uppenbarats, hvilka förarbeten, som dervid voro att tillgå; men det har icke tagits i öfvervägande, hvilken betydelse de utmärkte ledamöterna i utskottet haft vid arbetets utförande, eller hvilket biträde Järta haft af den v. sekreterare, som föga öfver en månad efter riksdagens början intog hans plats. Och liksom Järta i yngre år än någon annan utnämndes till andre sekreterare i kabinettet för utrikesbrefvexling, så vederfors det honom17 år derefter en annan framgång, som åtminstone måste räknas till de utomordentligaste, att efter en månads tjenstgöring som sekreterare i konstitutionsutskottet, utnämnas till statssekreterare för finanserna. Att fosterlandskärleken var ett af de hufvuddrag som uppenbarade sig såväl i hans skrifter som i hans handlingar, är lika visst, som attden vid mera än ett tillfälle beherskats af hans sinnes och lynnes ingifvelser. Som höfding gjorde han sig älskad i St. Kopparbergs län; men medvetandet om denna kärlek och känslan af, att han der var behöflig, kunde icke förmå honom att, som qvarblifvande på sin förtroendeplats, bära motgången af ett regeringsbeslut, hvilket måste förekomma alla andra som rättvist. Till Sveriges mäktigast utrustade personligheter under första hälften af detta århundrade kommer Hans Järta alltid att räknas. Och om i det innersta af hans. väsen rådde den högsinthet, hvarom så många af hans samtida vittnat, så kunde han icke sjelf önska, att hans egenskaper och förtjenster skulle öfverskattas, allra minst med förbiseende af de många utmärkta män, som med honom deltogo i den tidens största värf, — ett värf, hvars betydelse erkändes af samtiden och som efter-verlden icke lärer underlåta att minnas.Lokala parlament. En nyhet inom Englands politiska lif. Af Helen Zimmem. (Öfvers.
Hans Kongl. Höghet Kronprinsen till Rummens meublering på Slottet, m. m. .. Till kostnader vid Riksdagen i Orebro, samt vid Hans Kongl. Höghet Kronprinsens och Dess Familles emottagning Till Krigs-skulders afbetalning med Contante Penningar .. Till Hamnstångningsoch Stocholms Forsvars-anstalter ... .. .. Till Tackjerns-Bergslagernes understöd Till Banquen, Ränta på Capitalet för dess verkeligen utbetaldte Fdrskottslån till Stats-Verket ... Till Riksgälds-Contoiret på dess Förskott till Hamnstångningen oell kostnaden vid Örebro Riksdac Till Stats-Verket, ersättning för Landt-Rånteriernes Forskotter till Kriget samt till godtgörande af 1809 års Stats-brist Qvarstående i Riksgälds-Contoiret vid 1S10 års slut, att användas till Rikets försvar, i anseende till det emot England förklarade kriget 559,307:2 Öfverskott, som får enahanda behof skulle användas .. 22,945: 11. 10. Stats - Verkets Skuld vid lglO års slut. JOH. H. GYLLENBORG. J. G. GYLLENKROOK. J. AX. LINDBLOM. M. STENHAMMAR. J. P. SANDBERG. J. G. DEMARÉ. JON JONSSON. från Blekinge. BENGT SVENSSON. från Östergöthland. På Ridderskapets och Adelns vägnar: CARL DE GEER. EL. v. ECHSTEDT. L. På Preste - Ståndets vägnar: J. A. TINGSTADIUS. HASSELROT. På Borgare-Ståndets vägnar: J. LAMBERG. E. G. NOLLEROTH. På Bonde - Ståndets vägnar: PEHR JONSSON. från Kronobergs.Län. SVEN PÅH LSSON. från Christianstads Län. P. A. FOCK. v. STOCKENSTRÖM. P. RUUS. IS. MELLGREN. J. G.
För några är sedan, när ränteförsäkrings-anstalterne först blefvo kända, lofvade man sig af dem ofantligt stora fördelar, vida större än som voro möjliga. Man erfor dock snart, att dessa förespeglingar voro öfverdrifna och att åtskilliga ränteförsäkrings-anstalter i Tyskland icke varit mäktiga att uppfylla sina förbindelser. Den i Berlin hade tili och med nödgats inställa sina 5 H. 52 410 Den 14 December e. m. betalningar och blef sedan reorganiserad. Andra hade blifvit bildade med hufvudsaklig! afseende på sliftarnes fördel. Just genom samtal med en skriftställare i ämnet, har jag kommit lill en fast öfvertygelse derom, att så vida dylika anstalter skola inrättas i Sverige, så böra de icke vara partiella, utan gemensamma för hela landet. En sådan gemensam lifränleförsäkringsoch ränleförsäkrings-anstalt kunde blifva af högsta vigt, icke allenast för den fattigare delen af folket, utan jemväl för den förmögnare; den kunde nemi. anses såsom en pensionsanstalt för alla. Den skulle befrämja sparsamhet och bidraga att lill stor del minska den pauperism, hvaröfver vi klaga. I detta afseende vill jag vidröra ett förhållande; det är kändt, att 1788 års författning om fattigförsörjningen bestämmer, alt hvarje socken å ena sidan äger skyldighet att försörja sina fattiga, men å den andra en deremot svarande rättighet alt från sig utestänga fattiga, som vilja dit inflytta. Samma princip lag äfven lill grund för Ständernas beslut i detta ämne vid sisla riksdagen, ehuru den synes mig vara i strid både med 16 § Reg.F. och med all moral, enär den belägger med ett «!ags straff eller böter den, som vill herbergera eller lill arbete använda den fattige. Denna författning skulle möjligen komma att något modifieras genom en sådan inrättning. Tillfälle lemnades nemi. för den yngre arbetaren alt i denna inrättning kunna insätta en sparpenning för framtiden, hvilket ganska väl skulle kunna åläggas honom och likaså husbonden.
Den lustiga dragontrion företrädes .ypperligt o c h räkning, då hon af dess rika invånare fått ett muntrande af hrr Adami, de Wahl o c h Sandberg, Såsom g o d vän till två af de äldre systrarna kallt o c h nekande svar. o c h herr Hagmans Butterfield har ingalunda legat vistades den, s o m tecknar denna lifsbild, vid den af sig. Ensemblen är förträfflig, och herr Halitiden ofta i prästgården o c h blef således äfven D o c k större b e k y m m e r än dessa väntade den déns elegant svingade taktpinne rycker i lika h ö g bekant m e d Lucy, hvilken d o c k förhärskande på modiga unga frun. H o n hade just börjat få grad publik s o m spelande m e d i de glada rytmig gjorde intrycket af en blyg o c h tillbakadraframgång o c h samlat in ända till 3,000 p:d st., merna. gen u n g m ö. Att hon emellertid ägde en föga då den förfärande underrättelsen nådde henne, vanlig natur var ingen hemlighet för dem, s o m att hennes make den 29 januari 1893 blifvit S Ö D R A T E A T E R N - uppför i dag fredag för första dagligen umgingos m e d henne. Här får jag särfängslad jämte en kollega o c h femton andra kristgången » Två vapen », lustspel i 4 akter af Bluskildt uppehålla mig v i d ett drag i hennes kana, anklagad för politiska stämplingar, o c h i den menthal o c h Kadelburg. raktär, s o m är det mest utmärkande för henne, strängaste vinterkölden, belastad med tunga bojor, o c h s o m satt sin prägel på hela hennes senare släpats den många mil långa vägen till Angöra, där han fastsmidts i ett uselt fängelse ibland de F Ö R E S T Å E N D E K O N S E R T E R. Om måndag gifver Aulinlif: hennes stora, i somligas ögon t. o. m. öfverdrifna medkänsla för allt mänskligt elände. I värsta förbrytarne.
Men vet ni hvad konung Gustaf gjorde? jo, h an skickade en expres till staden och hemtade ut al la hyrvagnar, som fanns och i dem l ät han stufva i n så mycket folk so m rymdes, och för de andra skaffade han plats att få ligga qvar på slottet öfver natten. Ser Riksdagsman en sådan kung tycka Svenskarna om, och för honom kunna de gå i döden om det gäller. Det bevisar att han har ett godt hjerta. Oh, så gör han alltid, men den der nedl åtenheten förargar adeln och derföre har 25 han många af dem till fiender. Vet Riksdags man, det var en af de der förnäma herrarna, som också en gång gjorde mig den äran, och som j ag är höflig emot alla menniskor, s å tog j ag emot honom, gudbevars. Men se, högfärden tog som vanligt u t sin rätt, och vid qvällsvarden s ade han helt sturskt: att det ändå var trefligt att äta hos borgarfolk, för der kunde man f å lägga armbåg arna på bordet; men vet Riksdagsman hvad jag svarade honom, jo: näs ta gång k an Herrn äta hos mina svin, så f år han läg ga dit både armar och ben. Men här står j ag och pratar bort tiden. Förlåt k ära Riksdagsman, men j ag får lof att se om litet i köket, och laga att dammet blir torkadt i h elgdagsrummen. Intet krus med mig k ära madam Nyman, jag kommer nog igen en annan gång, men om ni tillåter, dröjer j ag ännu en li ten stund, för att tal a några o rd med jungfru Gertrud. Dröj så länge ni vill ajö, ajö välkommen tillbaka en annan dag. ( Går .) TREDJE SCENEN. GERTRUD. ERIK JANSSON. Hvad tänker ni på, jungfru Gertrud? G e r t r u d . Nå, det var också en fråga! hörde i nte Riksdagsman, att K ungen kommer hit i qväll? Ack , han har v ari t h är en gång förr; vi visste inte af det ringaste, utan j ag satt som vanligt vid min spinnrock; men bäs t som det var, öppnades dörren, och hvem kom in, om inte Kungen?
Bonde-Ståndet blifvit gilladt, men af de trenne öfrige Riks-Stånden återremit teradt, Desv. och Occon. Utsk. teradt, med erinran, att, då flere anförde skäl ansågos tala emot det gjorda förslaget, Utskottet äfven bordt göra hemställan om en föregående undersökning, huruvida en Köpings anläggande å förenämnde ställe vore lämpligt, och af behofvet påkalladt. I anledning häraf får Utskottet vördsamt förklara, det Utskottet, genom dess uti det återremitterade Betänkandet yttrade tillstyrkan, ”att ansökningen måtte till ”Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och afgörande anmälas,” icke trott sig hafva understödt en begäran, att densamma skulle bifallas, utan att förhållandet blifvit förut tillbörligen undersökt; likväl, och då det icke är med bestämdhet utredt, om den ifrågavarande Köpingens anläggande är behöfligt eller skulle medföra nytta, anser Utskottet sig så mycket hellre böra, med frångående af sitt förra yttrande, afstyrka, det underdånig anmälan i ämnet må af Rikets Höglofl. Ständer göras, som det i allt fall är vederbörande öppet, att i behörig väg söka utverka tillstånd till denna Köpings anläggning. Stockholm den i3 Maji 1829. Sih. till R. St. Utsk. N:o 119. Ankom till Exped. Utskottet d. 20 Maji 182g. Ytterligare Utlåtande, i anledning af väckta Motioner, rörande förändradt fångförings-sätt. Genom dess under N:o 3o till Rikets Höglofl. Ständer aflåtne Betänkande hade Utskottet afstyrkt bifall å de till Utskottet remitterade Motioner, rörande fångars transporterande till fots, eller alternativt, att mindre antal fångar än hittills skulle på ett och samma åkdon fortskaffas, men deremot tillstyrkt underdånig hemställan till Kongl. Majit, att den redan förut påtänkta inrättningen af serskilda fångvagnar måtte, i mon af tillgångarne, och så vidt de kunna anses såsom ett verksamt medel till fångförings - sättets förbättring, befordras.
— Departementets Commando-Expedition Förvaltningen af Sjöärendena samt A/lönings-Stalerne vid Flottans Stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg BåtsmansIndelningen S:r Materiel en. Flottans underhåll . Flottans nybyggnad Båtsmäns förseende med Kojer och Täcken Båtsmännens Beklädnad, Förslags-anslag högst Beklädnad åt Mariner, Kanoniercr, Matroser och Skeppsgossar S:r Diverse Anslag:. Exercis af Flottans Bemanning Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader Durchmarche-kostnader, Reservations-anslag .. För Sjukvård För Diverse behof . Reseoch Tractaments-penningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier oeh Expenser samt Ved och Ljus för Förvaltningen af Sjöärendena och Departementets Commando-Expedition Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Departementets Canzli-Expedilion, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Lius för Flottans Stationer, Förslags-anslag Extra Utgifter S:r För Handeln. Lotsenoch Fyrings-Slaterne, Förslags-anslag Summa ( vud-Titeln. Litt. F. Penningar. Kronovärdi. Mått. Sl. Prot. Huj - Civ il-Ii ep artementet. Lön 4,300: Taffelpenningar 2,300: Departementets Expedition: Expeditions-Chefen . 3,000: Öfrige Embetsoch Tjenstemän 14,724: 52. — Stats-Rådets Vaktmästare 500: Bergs-Collegium med Bergslags-Staternc Commerce-Collegium Tabell-Commissioneti Landlmäteri-Stalen, Löner För Socken-kartors upprättande, Reservations-anslag
Deras fördel bjuder tvärtom, att hon får erfara det gamla: »öfverallt bra, men hemma bäst,» att hon lär sig älska och värdera hemmet. Ty sällskapslifvet har för qvinnan flera olägenheter än för mannen, från omsorgen för toiletten till den för godt namn och rykte. Icke ens öfverhofmästarinnan, som från 18 till 40 år lyst och beundrats i sällskapsverlden och endast lefvat för den, har någon enda qväll – eller morgon – låtit sin kammarjungfru lossa de tryckande snörlifsbanden, utan att sucka: »Gud vare lof, att det är förbi!» om ej i de första blomstringsdagar, då hjertat kanske slog af kärlek, och då dagen blef för korrt för att se och höra. Ännu mera är detta händelsen i medelklassen, der seden gör qvinnans anseende ännu ömtåligare och, i förening med den qvinliga fåfängan, tvingar henne att bevaka hvarje ord, hvarje blick, hvarje rörelse. Och hvad bjuder det moderna sällskapslifvet i ersättning för all denna omsorg? Märtha hade sin svaghet, som alla, att visa sig, och hon tråkade derföre de första åren af sitt äktenskap med i sällskaper. Fredrik såg gerna hennes små triumfer och njöt sin, då hon hvarje sådan afton med armen kring hans hals försäkrade: huru ledsamt det varit och huru lycklig hon kände sig att åter få vara ostörd hos honom. Då tiderna medförde oro i hemmet, var henne vanan vid sällskapslifvet ett godt medel att för en stund glömma dem. Men från den tid svartsjukan fick rum i hennes barm och hon trodde, att hela verlden kände hennes husliga missöden, fruktade hon att i sällskaper visa sig ensam – och hennes man befanns alltmera trög att åtfölja henne, ja snart ville hon icke ens mera bedja honom derom. Så kom det sig småningom, att hon nu lefde blott hemma, tärande på sina bekymmer, sin harm, sina misstankar. På båda sidor hade man sålunda öfvergått från misssämjans första period, då en flyktig harm genast följdes af flyktigt utkastade ord, till den, då ett jemnt lidande och en halfqväfd bitterhet visade sig i undvikande blickar och dystert slutna läppar.
Om så är, ber jag att få rätta detta , dä jag af Frih:ns sednare anförande kommit på den tanke att hans anmärkn. i afseende å afgiftens erläggande utaf ifrågavar. personer egentligen afselt uttrycket: ”jemte betyg alt bcvill■"ningen för löpande året blifvit gulden." I händelse så varit, kan jag ej neka, att äfven jag, i olikhet med mitt förra yttrande, finner svårighet möta, huru dessa kringvandrande personer, då de icke haft någon bestämd bostad härstädes Ben 3 Octo ber f. m. eller först i Riket inkommit sedan Bevilln.comiteerna slutat sina arbeten, kunna med taxering beläggas, hvarföre jag gerna skall biträda den mening, att bevilln. för dem må utgå, synnerligast som representations-afgiften är så hög, att den vida öfverstiger billighetens gränser. Jag beklagar blott, alt vi i detta hänseende icke kunna nu komma till något resultat, då vi, tili följe af det beslut R. o. Ad. fattat, icke få vidröra summor; ty det hade varit lämpligt att nu afgöra, huruvida en så hög afgift af dessa personer bör erläggas, på orimligheten hvaraf Hr Edenhjelm nyss lemnat bevis. Jag förenar mig med Frih. Nauckhoff, att allt hvad i Utsk:s betänk. afhandlar bevis öfver erlagd bevilln. af sådana personer, som nu äro i fråga, bör utgå. Frih. Nauckhoff: Gr. Anckarsvärd har ganska rätt uppfattat mitt yttrande, åtminstone till en del. Jag har icke haft för afsigt att minska utländska skådespelares afgifter för rättigheten att här uppföra representationer; min afsigt har varit, att sådana skådespelare icke skulle betala mindre än inhemska. Delta har varit grunden för min åsigt. Som en utländsk skådespelare ej kan komma under bevilln.comileens pröfning, emedan dertill fordras, ibland annat, att individen sjelf ingifver förteckning å sina inkomster, och desse personer vanligen vistas här en kort tid, kan ej heller bevilln.- förordn. på dem tillämpas; men på det de ej måtte undandragas ali beskattning, så skola de erlägga den genom representationsafgift.
— N:o i5q. i fråga om belåningen af adier och publika papper. XXII. B. 460. XXIII. 186. XXIV. 1. 383. XXV, U. 163, 245, 283. A. 344. — N.-o 160. öfver Gapitainen C. F. von Hennigs ansökning om eftergift af öfverränta å discontlån. XXII. B. 461. XXIII. A. 186. — N:o 161. i anledning af väckt motion om nedläggande af all vidare ersättningstalan emot förre Directeurerne vid Malmö Lånecontor , Contractsprosten Doctor Gullander samt Borgmästaren Kjellander, för den, genom Kamereraren Lindstedts bedrägliga förfarande i tjensten, lånecontoret tillskyndade förlust. XXII. B. 461. XXIII. A. 187. — N:o 162. i anledning af väckt fråga om belåning i Banken af bergsfrälse-egendom. XXIII. B. 189. XXIV. A. 43o. — N:o 163. angående eftergift af upplupen öfverränta å ett till Inspectoren G. A. Alsing från Rikets Ständers Lånecontor i Götheborg utsifvet discontlån. XXIII. B. i8q. XXIV. A, 43o. -— N:o 164. i anledning af gjord ansökning om eftergift af upplupna öfverräntan å aflidne Spanmålshandlanden G.
Intresset ökades då nian erfor, att en 20-årig bondflicka från Skåne på egen hand åstadkommit den vackra duken. Bengta Olsson, så ar den iingn konstvafverskans namn, tillhör en faiiiilj, dar väfnadsskickligliet har gamla anor, mormodern var sin tids skickligaste vafverska af flainsk (en art gröfre gobelin), och den unga Bengta har förstiitt iitvecklti, den nedärfda fardiglieten till en ganska högt drifven skicklighet. Utan skola liar hon dock ej varit, Bengta Olsson är en af kulturhistoriska museets i Lund protegéer, denna. fosterliiiidska stiftelse, hvilken med sin nitiske chef, doktor Karlin, i spetsen, utöfvar ett i så hög grad väckande ocli bildande inflytande på konstslöjden inom Sveriges sydliga provinser. Af Iialfgobelin eller finaste rödlakan äger utstiilliiingen afven prof; denna slags väfart har en skicklig fraiiistallarinna i fru Tora Kulle, från hvars väfskola det vackert utförda niönstret med riksvapnet var utgånget, föriitom en stolsits iii. fl. arbeten. Och liarnied ha vi öfverghgen lätt funnen till de öfriga kolutvaf) taderna, Iivilka på utstiilliiingen äro niycket rikt representerade. V2ifi~zdustrien, både idkad som tidsfördrif och som lefvebröd liar på de senare åren tagit ofantlig fart i vårt land. Vafstolen, förr ett husgeråd, förvisadt $eslataiide till pigkammaren, innehar numera ofta en hedersplats i den förniinin dainens arbetsriiin, ocli do större väfskolor, som appstktt på olika platser i landet, besökas af kvinnor a r alla sam1iällsklasser. Bland de iner beinarkta väfskolor, so111 insändt prof på siil konstf akdighet inarkas iitoin Hand. V&amp;z., fru Torn li ' z~lle och fi-öken Brunsson, Stockholm, fröken von Engeström, Upsala och WickbonzJ Jönköping. Hand. Vän.
Elektorerna böra, vid samma tillfälle, då Justitie-Oinbudsmannen utses, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denna Embetsman erfordras, för att honom efterträda, i fall han, innan . nästföljande Riksdag, skulle med döden afgå. ges, af den, som näst honom utaf de flesta elektorer blifvit kallad, och så vidare. Inträffar den händelsen, att två eller flere personer, öfver hvilka serskildt röstas bör, undfått lika röster, företages först votering om den ordning, hvaruti de till omröstning må framställas. Skulle, sedan alla omröstningarne sålunda för sig gått, likväl ingen person hafva erhållit den här föreskrifna pluralitet, anställes ny omröstning öfver alla dem, som vid första voteringen blifvit satte i fråga; skolande den, som erhåller de flesta rösterna, utan afseende på rösternas antal, anses behörigen vald. Enär någon af de i denna ordning under omröstning ställde blifvit af ElekLorernas pluralitet antagen, upphöre valförrättningen, och varde han af Riksens Ständer till embetet förordnad. Den, åt hvilken detta embete blifvit anförtrodt, kan vid följande riksdagar, i den nu föreskrifna ordningen, dertill åter väljas, 3:o. Justi tie-Ombudsmannen njute till godo såväl under, som emellan riksdagarne, samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som genom io3 §. af Regerings-Formen för riksdagsmän i allmänhet stadgad är, och anses under sin tjenstetid, och intill dess han från embetet skiljes eller till utöfningen af sin förut innehafda beställning återträder, i alla afseenden lika med Konungens Justitie-Kansler. 4:o. Elektorerna böra, vid samma tillfälle, då Juslitie-Ombudsmannen utses, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denna embetsman erfordras, för att honom efterträda, i fall han, innan nästföljande riksdag, skulle med döden afgå. 52 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn.
Det var på sådan grund, som Constitutions-Utskottet vid sistförlidne Riksdag föreslog, att denna fråga skulle blifva en af de första, som vid nästa Riksdag komme under Riksens Ständers pröfning, och nu åberopar sig Constitutions-Utskottet denna hemställan, då detsamma äfven för sin del deri instämmer. Skulle Riksens Ständer täckas antaga berörde förslag till tillägg i 56 § Regerings-Formen, och vunne detta Riksens Ständers beslut Konungens Kådiga sanction, vore ifrån det ögonblicket en otvifvelaktig regel stadgad för behandlingen, så väl af de Grundlagsfrågor, som hittills blifvit väckta och till afgörande beredda, som de, hvilka hädanefter i laglig ordning kunna uppstå. Riksens Ständers rätt att antaga eller förkasta de redan under flera Riksdagars lopp lagligen beredda förslagen är i hela dess vidd bevarad, och en laglig utväg öppnad att genom återremiss åstadkomma förbättringar, som eljest ej kunnat äga rum. Det är sedan vår Grundlag redan i flera år bevisat sin förmåga att skydda Memorial N:o 1. 725 folkets rätt och constituera en fullt kraftig styrelse, som Constitutions-Utskottet, såsom en förtjenst i det föreslagna stadgandet, för Riksens Ständer framställer sjelfva den långsamhet, hvilken enligt detsamma Grundlagsförändringar åtföljer, och tillika tror sig förutse, att inga andra än full mognade förslag någonsin efter detta tilläggs antagande kunna komma att Riksens Ständers bestämda bifall eller afslag underkastas; och då under det lyckliga lugn hvari Fäderneslandet befinner sig ingen trängande nöd fordrar hastiga beslut, torde Riksens Ständer finna både rättast och klokast att först stadga en bestämd föreskrift och sedan handla derefter vid de öfriga Grundlagsfrågornas afgörande. Stockholm den 10 April 1815. På Högloft. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar: Rudolf Cederström. På Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters o o vägnar: C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: J. Wegelin.