Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Gunnar saknades alldeles, och lille Gustaf, hvilken i ett språng lemnade stugan, sättande dess dörr på vid gafvel, för att möta de ankommande, han gjorde som så många, långt klokare än lille Gustaf: han glömde hvad han hade och hvad han fick, för det som han hvarken hade eller fick. – Famo! Hvar ä’ falle? Abra’m! Hvar ä’ falle? Mamma! Eli’! Hvar ä’ falle? – ropade han ideligen, men ingen svarade, ty ingen visste rätt hvarföre Gunnar stannat efter dem vid kyrkan, blott sägande att han skulle tala vid någon. Mor Ingrid gick genast in i stugan, och Abraham sysslade med frånspänningen, men Lena och Elin stannade ett ögonblick qvar med det andra kyrkfolket, eller snarare – framskredo sakta med dem. – Nå kors för den skråen Olle! Ja, han va’ då sin död värd! – sade Lena till en af de hemåtvandrande kyrkogångarena, som på hemvägen berättat henne, att nu hade Olle ändteligen «fått sitt sista besked», för nu var Kongens dom fallen, och han var dömd till döden emedan man nu haft ögonvittnen; ty både Bankesan, SmedLars och till och med Lotta hade varit inkallade och slutligen bekänt både sitt eget dåd och afgifvit sitt vittnesmål, hvilket denna gång just derföre togs i beräkning, att det var så ofrivilligt, hade så alldeles icke att göra med deras egen sak, fastän detta vittnesmål var gifvet af illa kända personer, hvaraf Bankesan till och med lidit straff för stöld. Och dessutom hade Olles eget förfarande, under denna sednare tid, skärpt hans dom, ty han hade nu åter börjat oupphörligt ändra uppgifter, stundom till och med bekänt sig brottslig, men, som han sedan sade, detta blott för att få nåd, samt derefter tagit igen sina ord, svurit de rysligaste eder på att han vore oskyldig, skyllt brottet ifrån sig på åtskilliga andra, samt äfven derpå aflagt hjertskakande eder, helst hvar och en tydligt visste, att de voro alldeles i grund falska.
Ehuru hvarken ålderstigen eller ägare af större förmögenhet, än jag för min anständiga bergning behöfver, har jag likväl redan gått utur Statens tjenst; och då jag nu njuter privatlifvets lugn, torde jag ock vara skiljd från alla misstankar, att räknas bland lycksökare. Dessas antal är, må hända stort nog förut, och tåler kanske ingen, tillökning. Mitt enda lycksökeri är, att, i förening med rena afsigter mot ett älskadt Fädernesland, hysa en oinskränkt vördnad och trohet mot den Konung, hvars själ och bjerta omisskänneligt bära stämpel af den högsta menskliga storhet och ädelhet, och hvilkens höghet fordrar, att icke missledas af dem, som äro Honom skyldige den fullkomligaste sanning och den tillförlitligaste upplysning i hvarje fråga af den beskaffenhet, att Konungen omöjligt kan sjelf känna förhållandet dermed. Kunna Konungens Rådgifvare samt de bland Hans och Rikets högre Embetsraän, hvilka hafva den äran att få nalkas Hans Kongl. Person, i dessa afseenden äga rena samveten, så kunna de ock räkna på sine medborgares tacksamhet, och behöfva hvarken söka några tvetydiga 2 14 Den 6 Februarii f. m. Talares loford, eller frukta för några missnöjdas anfall. Då nu å nyo föredrogs LagUtskottets, den i3 sistlidne Januarii under N:o io afgifne, samt den 21 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Herr Löwenström?, Johan Jacob, Memorial, om öfverseende och förbättring af Författningarne rörande PostVerket, med hvilket ärende LagUtskottet ansett sig icke vara behörigt taga befattning; fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden gjord proposition, för godt, att samma Utlåtande gilla, samt derjemte remittera Herr Löwenströms berörde Memorial till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, får Utskottet anföra, att, då Utskottet uti Utlåtande N:o r 22 tillstyrkt, alt Kronans rätt till ett efter arbetskarlen Tufve Perssons efterlemnade enka, Anna Sophia Anders - Stnts-Ulskotlets Utlåtande, N.o 275. 5 dotter fallet Dana-arf, till belopp af q^o R:dr B:co måtte åt Fattig-ArbetsInrätlningen i Malmö öfverlåtas, sådant egt rum, i öfverensstämmelse med. den af Rikets Ständer vid föregående Riksdagar uttryckta grundsats, enligt hvilken Dana-arf ansetts lämpligen böra anslås till understöd åt allmänt nyttiga inrättningar inom de orter, hvarest arfvén utfallit; och har Utskottet, som, beträffande den ifrågasatte fördelningen af enkan Wetterströms qvarlåtenskap emellan hennes hegge stjufsöners minderåriga barn, till följd af derom väckta motioner, afgifver serskildt Utlåtande, af de inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet fiamställda anmärkningar icke hemtat anledning att frånträda sitt uti Utlåtandet N.o 184, i fråga om meranämnde Dana-arfs öfverlåtande till soldaten Wetterström, meddeldta, af 2:ne Riks-Stånd godkända, yttrande. Stockholm den 6 Augusti 1840. Ank. till Exp. Utsk. d. 7 Augusti, kl. 6 e. rn. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, rörande disposition af ett efter enkan A. B. Wetterström Kronan tillfallet Dana-arf. (I. A.) Hos Bögvördiga Preste-Ståndet har, vid föredragning af Stats-Ulskollels Utlåtande N:o 184, Herr Contracts-Prosten Nordhammarj uti en med stöd af 56 §.
Vidare, i anledn. af Ståndens olika beslut, godkändes voterls-propos.Y, full - Den i3 Januari f. m. io5 fullkomligen öfverensstämmande med dem, som af olivar. StalsUtsk. föreslås. Man ansåg vid den riksdagen, alten sådan indragning af samtliga räntorna till statsverket skulle vara förmånlig, såsom medförande reda i statsverket, och jag kan icke inse, hvarföre man nu vid denna riksdag skulle sakna sådana garantier för framtiden, som hittills icke varit afsedda hvarken från Regeringens, StatsUtskcs eller R. Sl:s sida. Hr Lefre'n: Svårligen skall man träffa mig med motsägelser i fråga om de grundsatser, hvilka jag följer vid riksdagarna, särdeles i de stora frågorna, som bestämdare taga i anspråk hela ens uppmärksamhet. Jag var icke ledamot af StatsUtsk. vid sista riksdagen, men väl vid riksdagen förut. Hvad som skulle föranleda, att nu vid denna riksdag vara varsammare än man varit vid de föregtde, synes klart på pag g och t3 i Utsk:s betänk, om saken. Jag tog mig friheten att fullständigt utreda de omständigheter, som firo af StatsUtsk. nedlagda på dessa pag., som nogsamt visa, att StalsUtsk. afser något helt annat med frågau denna gången än hvad förutgående StatsUtsk. anade. Det ligger nemi. på dessa pag. förslag, soin tvifvelsutan lära inkomma i premisserna lill expeditionen, ifall den skall komma att äga rum, som äro af beskaffenhet att fråntaga konungamakten dess rättighet att disponera dessa räntor till sina bestämda ändamål, nemi. såvida de röra indelningsverket; och detta var egentliga skälet till anmärkn:r emot SlatsUtskts sednaste betänk, af personer, ibland hvilka jag räknade mig, som alltid varit för sjelfva grundsatsen; och det var på dessa grunder, som R. o. Ad. då afslog bifall till betänk., på hvilka grunder jag också hoppas, att R. o. Ad. skall sitt beslut vidblifva, hvarom jag anhåller. Frih. Cederström: Då det alldeles icke lärer vara ändamålet, att nu åter upplifva den discussion, som vid betänka granskning inom
Jag vet visserligen, att många finnas, som alldeles icke vilja reform; men det skall i omröstningarna visa sig, huruvida pluraliteten inom delta Stånd vill lemna en hyllning åt folkets allm. röst, eller om den bekänner sig till en sådan politik, som önskar, att så litet som möjligt bör göras, så länge man icke är alldeles tvungen att låta störa sig uti sin maklighet. Man kan nemi. dela folket i 2:ne classen: den ena, som alldeles icke vill något framskridande; och den andra, som vill ett sådant, fastän derföre icke brådstörtande och revolutionärt, utan endast, att det må visa sig, att man tager något steg framåt och icke tillbaka. Men vill man icke antaga det sammanjemnkningsförslag, som jag nu haft äran föredraga, så vill man alldeles icke framåt. Sådan är åtminstone min öfvertygelse. Hr von Troil, Emil: De, som lika med mig önska reform, hafva egentligen här mött endast 2:ne motståndare, nemi. Frih. Klingspor och Hr v. Hartmansdorff. Vid besvarande af hvad den förre anfört, förbigår jag de många och stora declamationerna, jemväl derföre, att jag icke alltid kunde höra, hvad han sade. Men han yttrade, det han icke trodde, att öfverläggningarna kornrne att blifva kortare, i fall de ägde rum hos samtliga Stånden gemensamt på ett rum. För min del skulle jag tro, att, då alla representanter blefvo valda och således nödsakades göra afseende på committenternas opinion, komme mycket onödigt prat att uteblifva. Men äfven förutsatt, att ståndsplena icke blefve kortare, är det dock lätt att finna, att Utsk:ns arbeten blefve vida enklare, då samtliga Stånden öfverlade på ettrum, samt alla utskrsledamöterna sålunda voro i tillfälle att deruti inhemta Ståndens tankar, hvadan utskrifningen af discussionerna blefve öfverflödig, likasom den långa tidsutdrägten för discussionernas uppläsning i Utsk:n kunde undvikas. Vidare blefve den långa reciten i betänk:na öfverflödig.
Ständer att en tid af Sex månader efter det Bruksägares lätt i afseende på dess Recognitions - Skog genom laga kraft vunnit utslag blifvit fastställd,' måtte varda bestämd inom hvilken anmälan om Skatteköp å den honom för Brukets drift tilldelade Skogen bör göras, samt härvid tillika föreskrifvas, att denna anmälan, oansedt äldre Författningar innehålla, det Skatteköp bör3 begäras hos Landshöfdingen, skall ske hos Kongl.- Majus och Rikets Kammar - Collegium; Och i händelse sådant icke iakttages, kommer Bruksägaren att anses förlustig den honom eljest tillkommande rätt, att till sig lösa den för B,ukets behof afskiljde delen samt dermed förfaras på lika sätt som med den öfrige: Och beträf fande åter den sistnämnde eller återstående Recognitionsskogen, som ej för B iikets drift tarfvas; så föreslår Utskottet, att med dess anländande till Statens nytta må fotfaras på lika 146$ Ståts-Utskottets Betänkande»'. sätt och efter enahanda grander som TJtskottet i serskildt Betänkande af denne dag angående Kronans öfrige disponible Skogar i allmänhet tillstyrkt; Och hvilket till Kongl, Majus NådU ga sanction och åtgärd af {liksens Höglofl. Ständer i underdånighet lärer varda öfverlemnadt. Angående sltiteligen hvad Herr Reutersköld anmärkt rörande Skatteköpet å Helleforss Silfveroch Jernverks Recpgnitions - Skog; s| får Utskottet till upplysning i denna fråga här-! jemte bifoga afsknfter Utaf ej mindre Kongl. Majus Nådiga Bref af den 41 Julii 1844, deta 21 Januarii 1813 och 14 Februarii 4845, än ock en under den 41 September 1815 förrättad Skattläggning, hvilka Handlingar upplysa hu-» ru härmed tillgått och de grunder 8Pm blifvit följde. Hetta allt hetnställes vördsamt till Riksens Höglofl. Ständers öfvervägande; Hyaryid et?
Riksens Stander underrätta, mä inga nya frågor wäckas, eller sadane af Landt-Marffalk eller den hans ställe företräder, upptagas, bärifrän undantagas dock, dels Ståndets egna Oeconomiea, dels sadane ämnen, som af redan fattade beslut eller redan upptagne ärenden, eller ock af de under Rlisdagen inträffade händelser omedelbarligen sig härleda. 57. E) mä något Memorial af Ridderffapet och Adeln till pröfning upptagas, som ej är ingifwit, antingen af den som 'pä Riddarhuset Säte och Stämma äger, eller i annat Ständ werklig Riksdagsman är; öorandes, i anseende till alla Memorials beskaffenhet och deras rommu - 2Z4 Den 22 September. communieation med de öfriga Riks?Ständen noga iakttagas hwad 6 t och 32 §. §. i Reksdags-Ordningen derom stadgar. §. 33. Inkommer, i sadan fräga Grundlagen tillåter, något skriftligt Memorial, hwarä Remitz til! Utstött ej begärcs eller pröfwas nödig, bör detsamma owilkorligen, utan afseende om nägon det astar eller icke, pä bordet läggas och ej förr företagas, än efter den ordning Föredragnings - Listalt utmärker. §. 39- Hwar och en Ledamot af Ridderstapet och Adeln åge rätt att in llleno fritt yttra sig öfwer alla de mäl, som till öfwerläggning förekomma, och om lagligheten af allt sorn inom Riddarhuset sig tilldrager. Jnga andra muntell, ga anföranden mä likwäl till Prototollet upptagas, än de som gifwas af Ledamöter, hwilka efter anmälan till Landt-Marskalken och af honom i behörig ordning uppropade > uppstigit och frän sin plats yttra sina tankar. Ingen ware berättigad att utom Pkotoeollet tala. Ingen tilläte sig Personligen förolämpande uttryck. Uppsiär fräga om nägon pä sädant sätt sig förgätt, pröfwe Ridderstapet och Adelnom han derföre af Landt-Marskalken enligt 35 §.
' Till följd af Nådig befallning att med underdånigt Utlåtande öfver den uppgjorda ritningen med dertill hörande koslnads-förslag inkomma, har Öfver-Intendents-Kmbetef, som i anledning af såväl Konsistorii framställning om byggnadens utvidgande utöfver hvad förslagsritningen utvisar, som af flere andra förekomne anmärkningar funnit ritningen och kostnads-förslaget böra omarbetas, låtit till Iäroverks-byggnaden upprätta ny ritning, hvars utförande, jemlikt insändt förslag, kommer att erfordra en kostnad af 46,240 R:dr, deruti inberäknad utgiften för en luftvexlingsoch värme-apparat, hvars anbringande inom en byggnad, afsedd till sådant ändamål, som den nu ifrågavarande, Öfver-Iutendents-Embetet ansett oundgängligen nödigt. I afseende å det ifrågasatta nya lärohuset i JVisby förekommer, att, sedan, till följd af föreskriften i Nådiga Cirkulär-Brefvet den 6 Juli 1849 fråga uppstått om dervarande gymnasii förening med stadens Lärdomsoch Apologist-skolor till ett gemensamt läroverk, Stiftets Konsistorium uti särskilde underdåniga Skrifvelser den 19 December 1S49 och den 9 Oktober 1850 anmält, att ingendera af de förut för undervisningen begagnade byggnader, såsom dels till utrymmmet inskränkta, dels förfallne, vore till lokal för det gemensamma läroverket användbar, samt att (ill följe häraf en ny läroverks-byggnad af behofvet högeligen påkallades; i sammanhang hvarmed Konsistorium jemväl ifrågasatt skyldighet, för Wisby stad, att för ändamålet anskaffa lämplig tomt-plats. Efter det staden likväl sådant vägrat, under åberopande deraf, att densamma, jemlikt Nådigt Bref den 23 September 1830 skulle vara befriad från all annan byggnads-skyldighet, än den, att underhålla det gamla skolhuset, har Kongl.
Hr af Geijerstam, Carl Fredrik, N:o 2333, Hr Oldevig, Hans Fredrik, och N:o 839, Hr Rehnberg, Carl Gustaf; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 381. Frih. Hjerta, Fredrik Filip. » 446. Hr Netherwood, fullm. Hr Ehrenborg, Richard. » 1606. » Flach, Johan Fredrik Filip. Öppnades Hrr Elektorers^ lista vid val af en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 1586, Hr Raab, fullm. Frih. Raab, Hugo; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 96. Hr Pauli, Carl Gustaf. 460 Den 2 o Maj. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 91, Hr Mörner, Hampus Gabriel; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2178. Hr Edelsvärd, Adolf Wilhelm. Anmäldes och bordlädes: Stats-Utsk:s Utlåt. N:o 101, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes-Tidningar till alla kommuner i riket; samt Lag-Utsk:ts Betänk:n och Mem:r: N:o 51, i ani. af väckta motioner om ändring af lagens bestämmelser ang:de tiden för fullföljande af vad och besvär emot utslag, meddelade af underrätt å Gottland: N:o 52, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 34, öfver väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de förvaltningen af omyndiges egendom samt kontrollen å förmyndare; N:o 53, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk.
Stiftens byggnadskassör, hvilka hittills haft detta åliggande, äro, enligt hvad upplyst blifvit, för ändamålet alldeles otillräckliga och blifva det alltmera, i samma mån nya läroverk uppkomma eller gamla utvidgas. Det af E. K. Majit föreslagna sätt att bereda tillgång för bildande af en fond, som kunde förse med medel till erforderliga nybyggnader vid läroverken, genom terminsafgiftens höjande för lärjungar vid desamma, hafva Rikets Ständer derföre funnit lämpligt och ej heller särdeles betungande, om förhöjningen ej bestämmes högre än till 5 R:dr och derjemte stadgas att ej blott fattige och meddellösa ynglingar derifrån alldeles befrias, utan äfven att mindre bemedlade, efter vederbörandes pröfning, kunna erhålla någon lindring, dymedelst att desse befrias från afgiften till läroverkets materiel, men erlägga den till byggnadskassan _ eller tvärtom. Denna förhöjda afgift bör likväl, enligt Rikets Ständers tanke, ej ingå till stiftens byggnadskassör, utan behållas vid de särskilda läroverken, på det att hvarje sådant må efter hand kunna erhålla en dess behof fullt motsvarande byggnadsfond, som vinner ökade tillgångar i förhållande till lärjungarnes vexande antal, äfvensom Rikets Ständer anse för säkert kunna antagas, att afgiften villigare erlägges, om den kommer det läroverk tillgodo, inom hvilket berörda afgift blifvet upptagen. Enär flera kommuner åtagit sig skyldigheten att bygga och underhålla läroverkshus och det alltid bör kunna antagas att den stad, som eger ett läroverk, skall hafva intresse deraf att läroverkets byggnader äro i ändamålsenligt skick, synas kommunerna jemväl böra berättigas att i förvaltningen af de sålunda bildade kassorna deltaga. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall till hvad E. K. Majit föreslagit, beslutat en förhöjning af 5 Ridr i den terminliga afgiften för lärjungar, som begagna elementarläroverken och icke äro medellösa eller af vederbörande skolstyrelse på ofvananförda skäl derifrån varda befriade, för att dermed vid hvarje läroverk bilda en byggnadsfond, hvilken ej utan E. K.
Ar 1842 beslöts äfven, att ett mindre Lazarett skulle inrättas i Norrtelje för besparingar å kurhusfonden, hvilket Lazarett sistlidet år öppnades. Å Kongl. Seraphimer-Lazarettet hafva under ifrågavarande fem år varit intagne 968 personer från Stockholms Län, nemligen 200 personer år 1838, 211 personer år 1839, 184 personer år 1840, 175 personer år 1841, samt 198 personer år 1842, af hvilka 846 personer kostnadsfritt njutit vård och underhåll. Å kurhuset halva vårdals: Med venerisk sjukdom behäftade Summa. 113 32 142 24 160 32 143 34 131 46 689 168 Summa | 145 Den enda större epidemi, sorn under desse som började att gå under sommaren 1838 och 1661 192| 177 år härjat, har fortfor hela det n-\ varit året 857 rödsot, , samt äfven i början af år 1839 förekom i särkildt sjukdomsfall. Största förödelsen gjorde den inom Söderby och Wäddö socknar, der mer än 200 offer för sjukdomen folio. Barnmorskor finnas antagna för de fleste socknar; men, då församlingarne icke äro förpligtade att underhålla sådana, har någon annan åtgärd icke kunnat vidtagas, för att dertill förmå de motvilliga församlingarna, än kraftiga anmaningar, hvilka vanligtvis, dock ej alltid, haft åsyftad verkan. Vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda har, under nedan specificerade år, antalet af uuderhållne och uppfostrade elever af bägge könen utgjort i medeltal: år 1838 femtiotvå; 1839 femtiofyra; 1840 fyrationio; 1841 femtiofem och 1842 femtioåtta.
Beträffande de, enligt Riksgälds-Kontorets räkenskaper, ännu uteObligationerna löpande obligationer för fordna Svenska statslånen i Holland och Braför Svenska bänt j om hvilka obligationers återställande Rikets Ständer, i underdå- Statens fording skrifvelse af den 27 October 1840, anhållit, hafva Revisorerne inna s“^r|'^es hemtat: att sedan Kongl. Maj:ts Chargé d’Affaires vid Kongl. Nederländska Hofvet anmält, hurusom, för ådagaläggandet och fullföljandet af anspråket å dessa obligationers återställande eller dödande, förhål - — 28 — Preskriptionstiden för ny - landet med nämnde lån samt derför utfärdade förbindelser och verkställda liqvider måste närmare upplysas; meddelade Riksgälds-Koutorets Sekreterare, i början af sistlidet år, en på detta Verks räkenskaper och öfriga handlingar grundad utredning i' afseende på upptagningstiden, betalningsvilkoren och liqvidationssätlet samt hufvudoch partial-förbindelserna för hvart och ett i Amsterdam, Haag och Antwerpen upptaget lån, med hvars liqviderande Riksgälds-Kontoret haft befattning. Efter denna utrednings erhållande, har, genom bemälte Chargé d’Affaires föranstaltande, af någre lagfarne embetsmål! i Haag afgifvits ett omständligt Betänkande angående sättet och vilkoren för ifrågavarande obligationers återbekommande eller fullkomliga annuilerande. I öfverensstämmelse med hvad häruti för nyssberörde ändamåls vinnande blifvit yrkadt, äro sedermera åtskilliga ytterligare handlingar, hufvudsakligen rörande de, under åren 1816, 1817 och 1818, med dåvarande innehafvare af partial-obligationerna och dessa obligations-innehafvares Ombud uppgjorda öfverenskommelse!’ och liqvider, anskaffade och till Svenska Beskickningen i nyssnämnde stad öfversända.
Län, blifvit med endast 1 R:dr i Bancosedlar per Tunna betald, ehuru, vid beviljandet af denna förmon, enligt R. Stms underd. skrifvelse den 3o Jan. 1770 och K. Brefvet den 5 derpåföljde April varit fästadt det, på dåvarande innehafvarens af Verket, Rådmannen Lundströms eget medgifvande grundade, vilkor, alt hvarje Tunna sådan Spannemål skul - Betänkanden, N:o 3gi. 42^ le lösas med en SpecieRiksdalcr eller 2 lod silfver, så anliöllo, i underd. skrifvelse den 29 Julii 1820 R. St:r, det sådane åtgärder måtte vidtagas, att Statsverket i denna del måtte af sin tillständiga rätt komma i åtnjutande; hvarjemte, och på det R. St:r alltid måtte komma i tillfälle, att erfara Silfververkets ställning, samt huruvida någon större inkomst deraf för framtiden kunde vara att förvänta, R. St:r i underdthet utbådo sig K. M:ts Nåd. afseende å den underd. önskan, att K. Bergscollegium kunde undfå befallning, alt vid hvarje Riksdag meddela, ej allenast fullständig uppgift om de föreskrifter, sora för Verkets bedrifvande blifvit lemnade, utan ock en, på verkställde undersökningar å stället grundad berättelse, huruvida desse föreskrifter blifvit af disponenten behörigen iakttagne. K. M:t förständigade i anledning deraf den 26 derpåföljde Augusti K. Collegium, att under loppet af hvarje Riksdag till K. M:t i underd. afgifva, för att sedan R. St:r meddelas, en sådan uppgift och Berättelse. Och sedan K. Bergscollegium under den 11 November sistlidet år till K. M:t inkommit med underd. Berättelse i detta ämne; har K. M:t den 5 December samma år behagat densamma till Utskottet öfverlemna. Innehållet deraf är följande: "Till åtlydnad af E. K.
Eifsom släp-monderingens anskaffande borde, i följd af hvad Stats - Utskottet sålunda föreslagit, ombesörjas af en sådan Beklädnads-Direction vid hvarje Regemente som 1812 års Kongl. Förordning bestämmer, med tillökning likväl af en Capitain och en [Rotehållare. 5:0 Kongl. Krigs-Collegium , som äger öfverinseendet å Arméens beklädnad, skulle från Stats-Verket reqvirera och erhålla under årets lopp den på Staten uppförde Summan till EifMonderings - anskaffningen , samt öfversända medlen till Beklädnads-Directionen vid det eller de Regementer, som, efter förefinnande behof eller antagande viss ordning och tour dem imellan, för året skola förses med ny beklädnad; och [Rotehållarnes årliga tillskott , sorn af [Regements-skrifvaren uppbäres , deponeras, genast efter uppbördens verkställande, i EandtRänteriet till Beklädnads-Dlrectionens disposition. För alla desse medel bör Directionen redovisa, hvarvid, såsom 1812 års Författning stadga?, Regements-Skrifvaren är pligtig, att u - 830 StatsUtskottds Eeiäh&aiidéti. tan serskildt Arfvode biträda nied Räkénstä» jperne. 6.*o Denne redovisning revideras hvarje ar efter det, då hy ^Beklädnad utfallit för ett Regemente, fnen utaf én dertill af Krigs-Collegium förordnad person samt 2'!né af Landshöfdingen tillkallade Rotehållare, hvaröfver Berättelse afg.ifvés och ingar till Kongl. KrigsCollegiäM, öch, i händelse något öfverskott