Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man finner s&amp;lnnda att redan vid denna tid sanma tanlceging gor sig ggllnnde, s o u ljgger till grnnd for anstallande af s. k. kommuneller distrjktskoterskor, en idl:, som det varit viir tic1 forbehHllet att fQ se forverlrligad. ForslagsstSillasen, professor Hjorth, tankte sig dessa barnmorskor srbetnnde under kontroll af provinsidleilraren och i sarnband rned sundhetsniimnden, och han staller hoga fordringar pB dersls ukbildning. IIsn staller som intradesfordran till Ixursen sammn kunskapsmiitt, som det kongl. Iiirarinneseminariets ntgftngsbetyg innebar, med till8gg af nodig insilrt i latin och grekiska. Liirokorsen skulle omfntta tre Br, diiraf ett fir for studium af auatomi, fysiologi, kemi och botanik, ett Ar for forlossningsi~onst samt ett Br for den yttre och i ~ r e sjmkbehandlingen, allt i forening ~ n e d deltagande i sjukvlrd och praktiska ofningnr. Siilunda en hogre fordran an hvad nuvarande tid staller p&amp; en distriktslroterska, men s&amp; begagnade ock professor Hjorth benamningen B den lrvinliga sockenlakaren)) - Forbattrade kommunikationer, okadt anta.1 utbildade liikase och framst utbildaadet af en sjukskoterskeldir hnfva gifvit .en ny form B t professor Bjorths forslag. Att redogora for de forsok, s o u under tidernas lopp blifvit gjordsl for att Bn oka an minska barnmorskans verksamhetsomrfide skulle fora oss fijr liingt; s&amp; lnycket torde dock bore namnas att
Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. besigtningar, hvilka tvenne sednare anslag blifvit af Rikets Ständer förklarade för förslags-anslag, hvarå uppkommande brister borde af öfverskolten fyllas, men blifvande besparingar deremot till Riksgälds-Konloret ingå. General-Tullstyrelsen och Öfver-Post-Direktörs-Embelet lill kännedom och efterrättelse försländigade om den af Rikets Ständer uppgjorda beräkning af dessa Verks utgifter, med befallning lill sistnämnde Embetsverk att, i anledning af Rikets Ständers framställning om Paket-Postfartens upplåtande på Entreprenad till enskildt bolag, låta kungörelse härom i tidningarne införa med bestämmande af lämplig tid, hvarinom anbud må ingifvas; samt derefter till Kongl. Maj:t inkomma med utlåtande och förslag i följd af de gjorda anbuden. I öfrigt blef Stats-Kontoret förständigadt att ställa sig lill efterrättelse hvad i afseende på de å denna Hufvud-Titel uppförde förslagssumraor redan blifvit i allmänhet förordnadt — och Kongl. Maj:t förklarade, att med brister eller besparingar å anslaget för Minister-Staten, som uppkomma i följd af kursens ornvexlingar öfver eller under 128 sk., borde på sätt sorn hittills förhållas. 72:o angående Kongl. Majds Nådiga Proposition om lindring i vilkoren för begagnande af det utaf Rikets Ständer till återuppbyggande af Staden Borås anslagne Låneunderstöd, äfvensom eftergift af den staden åliggande bevillning. i834 dea 6 December i underdånighet anmäld. Om Rikets Ständers härvid fattade beslut skulle Nådig skrifvelse till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs Län, för vederbörandes förständigande , afgå. 73 to i fråga om tiden för uppsägning af räntehö inom Södermanlands Län att in natura levereras. x834 den 29 November i underdånighet anmäld. Kongl. Maj:t biföll Rikets Ständers framställning; hvarom Kongl. Majrls Befallningshafvande i Södermanlands
Då jag nämnt, att flera missförhållanden aga rum inom våra häkten, så har det ej varit min mening, att der finnas sådana missförhållanden, som det beror af de locala auctoriteterna att kunna rätta; ty jag är fullkomligt öfvertygad om deras nit, och att de icke underlåta något, som kan bidraga alt ställa allt på så god fot, sorn omständigheterna medgifva; men Frih. von Kr®mer har sjelf omnämnt ett af dessa missförhållanden i våra häkten, som otvifvelaktigt måste erkännas, då han sagt, att fångvaktmästarne äro så illa aflönade vid våra häkten, att man ej vidare dertill kan få någon duglig och pålitlig person. Detta synes vara ett stort missförhållande, och jag bestrider ej, alt det må rättas, men tror, att detsamma jemte alla andra missförhållanden i detta afseende bör rättas efter en plan, ett systeme, och har endast anmärkt, att vi uti K. M:s nådiga propos. ej hafva fått något bestämdt förslag i detta hänseende, och att, då man ansett häktena böra komma under en gemensam styrelse, denna fråga borde uppskjutas till nästa riksdag, för att då kunna i sin helhet betraktas. Ett annat missförhållande inom våra häkten bevises från K. M:s egen propos. deraf, att K. M., i anseende till häktenas bristfällighet, ansett en högst betydlig summa vara behöflig för deras totala ombyggnad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 6 April e. m. 3qi tänkande derom, att ÄgoTaxeringen skall vara slutligen afgjord, innan skiftenas läge eller delning kommer i fråga, äfvensom i alla de öfriga frågorne, deruti jag icke framställt några anmärkningar. Angående denna sista förändring hav man sagt, att ville man blott förekomma rättegångar, så borde den antagas, men ej om meningen vore, att jern väl vinna rättvisa. Det torde tillåtas mig anmärka: att man kan till den grad gå långt uti att söka rättvisa, serdeles om man går utöfver livad man sjelf bestämdt trott vara rätt, (såsom t. ex. vid en Ägo-taxering, sorn man bifallit,) att den egendom rättvisan skulle skifta, försvinner under tvisten derom.
Slaten godlgjorde ingen ränta förr än jernvägen blifvit fullbordad, och endast fyllde hvad i den bestämda räntan möjligen icke af den blifvande inkomsten beläcktes, hvarigenom staten egde en borgen för arbetets skyndsamma verkställande och rörelsens ändamålsenliga bedrifvande; 3:o statens ansvaiighel för räntan fort före i tjugu år, läknadl från den dag, då banan för allmän trafik definilivt öppna les; och 4:o den ränta, som af staten garanterades, bestämdes till 4 procent, hvilken ränta vore hvarken så hög, att deruti läge en frestelse att draga kapilalerna från andia vigtiga näringar, eller så låg, att ju icke kapitalister skulle, med afseende å säkerheten för räntans punktliga utfallande, äfvensom å befrielsen från omsorgen med bevakningar, uppsägningar och omsättningar af kapitalet, finnas benägne alt insätta sina penningar i jernvägsföretaget, hvilket i synnerhet skulle gälla om utländska kapitalister, sorn i sina egna länder under vanliga förhållanden hafva en lägre räntefot, än den i Sverige i allmänhet gängse. På sådant sätt skulle det högsta belopp, som kunde komma i fråga alt något år af Staten till jern vägsbolaget utbetalas, uppgå till 129,600 riksdaler banko, hvilken utgift likväl komme att i samma mån, som rörelsen på jernvägen och deraf härflytande inkomst lilltoge, successivt förminskas samt sålunda kunde efter få år helt och hållet upphöra.
Väl har man, oaktadt förliknings-projectet just innefattade sjelfva gåfve-anbudet, sökt anbringa en viss åtskilnad emellan dem begge, förmedelst det ena bortvisande och det andras antagande, och dermed tillika velat antyda, att den i Eccleciastique-Expeditionen åt förvaltnings-frågan lemnade behandling icke hindrat rättsfrågans ordentliga fortgång och afdömande; men efter Utskottets tanka, ägde dessa frågor så nära gemenskap med Constitutions-TJtskottets Betänkanden. 163 9 hvarandra, att genom den förras afgörande den sednare nödvändigt måste, hvad äfven handt, förfalla : Med hänsigt föröfrigt till den visserligen mindre adaequata tillämpningen af 107 §.som handlar om rådslag öfver allmänna mått och steg, på de två sist uppgifna anmärknings-puncterna, hvilka beträffa med enskilda mål. får Utskottet vördsamligen förklara, att, då dessa omständigheter hvarken kunnat hänföras under 106 eller bort stadna inom Utskottets Protocoll, någon annan utväg, än den nu begagnade, icke återstått. A:o Tillstyrkandet af besluten, i Kammar-Expeditionen den 20 Februarii 1821, och den 14 Augusti 1822, om Lant-Räntmästares och Kronofogdars, samt i Handelsoch Finance-Expeditionen den 12 Apr. 1820, om Postförvaltares tillsättande genom Kongl. Maj:ts Egna Nådiga Constitutorial.
September icke i det completta skick att den af sådan orsak fördröjda granskningen kunnat i Kongl. Kammar-Rättens vederbörande Räkenskaps-Contor fulländas. Denna Afdelning^ räkenskaper utvisa* hvad Cassan beträffar* följande förhållande: Debet. Balance frän föregående året: Diverse öfrige medel utom Stat 4,996: it. 11. 3,321:34. 1. Balance till påföljande året: Skulder, i Hufvud-Boken upptagne till . men härifrån afgå calculerad Skuld till Stats-Verket och till Anslagstitlarne för behållningar derå 319,415: 35. 1. 333,703: 35. 4 248,620: is. 10. 264,119:43. 6. Credit. Balance från föregående året: Utgift: Till åtskilliga hellof anordnade medel . 223,022: 47. G. Lef vereringar O ^ Kiutmedel till Stats-Verkets disposition 6 Balance till påföljande året: Den form hvarefter desse räkenskaper föras har sedan sista Revision eller från och med år 1834 undergått, hvad Conto med Stats Verket beträffar, en förändring, som i Revisorernes tanka invecklat räkenskapssättet och betydligen försvårat dess granskning samt äfven i 63 \ så måtto är till sin beskaffenhet oriktig, att icke något serskildt Conto finnes, som ensamt upptager liqviderne med Kongl. Stats-Contoret, i anledning af de årliga anslagen och derå under årets lopp, tid efter annan, uttagne a [betalningar.
Man skulle nästan kunna tro, att Utslcn blifvit af den betryckta gatuläggnings-kommissionen här i Stockholm anmodad att komma densamma till hjelp, ty ingen kommun skulle komma att få så stor fördel af den nya författningen som just Stockholms stad. Denna stad har utanför dess tullar egentligen icke några vägar att underhålla. At norr slutar dess område ungefär 500 alnar utom tullen; utanför Roslagstullen vid Albano, utanför Hornstull med Liljeholmsbron och åt Danviks-sidan straxt ej långt från tullen. Detta oaktadt skulle staden äga att upbära vägpenningar för hela längden från den ena tullen till den andra af alla till staden landvägen ankommande resande. Detta blefve en ganska betydlig inkomst för stadskassan, som visserligen särdeles väl behöfdes för de dåliga gatornas förbättrande, men jag kan ej finna, att hela landets innebyggare böra bidraga till underhållet af Stockholms gator, utan torde detta böra, hädanefter såsom hittills, vara stadens ensak. Samma förhållande inträffar i större eller mindre mån med alla städer, som icke hafva några större vägsträckor att underhålla, och då de städer, som hafva mera betydlig stadsjord, derför icke erlägga någon skatt, tyckes det äfven vara billigt att de sjelfva få vidkännas kostnaden för underhållet af de vägar, som genomlöpa deras i allmänhet nästan skattfria jord. lag vill icke uppehålla mig vid att framställa bristerna i förförslagets redaktion, hvilka likväl icke äro så ringa, ty jag förmodar att de anmärkntr jag gjort emot sjelfva innehållet torde be - T>«n 2 Maj. 43» finnas vara tillräckliga motiv till ett afslag § punkten: I min tanka är det n. v. sättet för de allmänna vägarnes underhåll det aldra bästa, likasom detsamma under lång tid torde blifva det enda möjliga. Visserligen mäste det medgifvas, att detta onus är för jordbruket ganska betungande, men tyngden deraf beror hufvudsakligen derpå, huruvida tillgång på väglagningsämnen finnes på någorlunda skäligt afstånd från det vägstycke, som skall underhållas. Ar detta förhållandet, så blifver vägstyckets underhåll icke särdeles svårt för den väghållningsskyldige, som är betänkt uppå att med klokhet detta sitt åliggande fullgöra.
Då Herr Hjerta yttrat, att han förenar sig med mig i begäran om votering, får jag nämna, att sådan förening nu mera icke äger rum, sedan jag afstått från votering, och begifvit mig till att begära återremiss. Herr Grefven och LandtMarskalken har derom framställt proposition. I den frågan är det således Herr Hjerta ensam, som begärt Votering. Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes ännu eri gång framställa den sista propositionen. För min del tyckte jag, att återremiss bifölls, och dermed vore jag belåten. Den i April e, ra. in Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt sedan votering blifvit begärd, borde densamma utan vidare framställning för sig gå; och då de fleste Ledamöter, hvilka talat i ämnet, yrkat antingen bifall eller afslag å StatsUtskottets Utlåtande, ansåg Hans Excellence voteringspropositionen böra ställas på bifall eller afslag af detsamma. Herr Ribbing: Jag får hemställa, om rebe contra-propositionen må innehålla återremiss. Hopades Nej. Hans .Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande voteringsproposition; Den som bifaller StalsUtskoltets Utlåtande i anledning af väckt motion angående Statens ordinarie räntors utgörande i Skåne, Blekinge samt Bohus Län, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande Vara af Hidderskapet och Adeln afslagit. Hvilken Voteringsproposition afRidderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 4J> 42> 4^ Och 44 §§• * darhusOrdningen blifvit uppläste, börja - 112 Den t April e. w. des Voteringen kl. half till 8 e. m.} oell befunnos, vid voteringens slut kl. 9 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 38. Nej — 69.
Juni e. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 15y. i anledn. af Frih. Löfvenskjölds, Salomon, motion, rör:de förlagslånerättighet för nya bolaget för Skånska stenkolsverket vid Höganäs; N:o i58. i anledn. af Hr J. W*rns motion om inställelse af vidare utgifning af riksg:ssedlar samt upphörande af depositionsräkningarna vid Riksg.-contrs sedelverk; N:o 159. öfver en af Hr C. Olbers väckt motion om ett låneunderstöd till staden Marstrand; iV:o 160. öfver Riksd.-fullm. Lars Larssons ifrån Elfsborgs län motion om afsättande af en fond till understöd och lån för större nödiga vattenafledningar; N:o 162. i anledn. af väckt fråga om användande af dera genom talmanstafflarnas indragning uppkomna besparing till understöd vid utflyttningar; N:o i63. ifråga om låneunderstöd till staden Falkenberg; N:o 164. i anledn. af väckt fråga om ett räntefritt lån för fiskerierna i Bohuslänska skärgården; N:o i65. i fråga om ersättning till städernas borgerskap, då de till besiktningar m. m. för Kronans läkning blifva kallade; N:o 169. ang:de den innevar. riksdag verkställda revision af de under K. M:s och Rikets CommerceColhm ställda fonder och medel. Företogs till pröfning StalsUtsk:s d. 3o sisth Juni e. m, på bordet lagda utlåt. N:o i6r öfver den del af Frih. Hjertås, Gustaf Adolph, motion, sorn angår ett räntefritt lån från Riksg.-cont., att användas till uppförande af byggnader vid Ottenby stuteri-inrättning. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag begär återremiss af nu föredragna betänk.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 29. uppenbart, att motionärens förslag att vid snälltågen äfven medtaga tredje klassens vagnar skulle leda till förlust, enär antagas måste, att en mängd af dém, som nu måste begagna andra klassens vagnar, skulle i stället anlita tredje klassens, och åtskilliga af dem, som nu befordras i första klassens, under berörda förhållande nöja sig med andra klassens. Men äfven af andra och vigtigare skäl måste Utskottet afstyrka bifall såväl till denna del af motionen som till förslaget, att snälltågen skulle vid hvarje station göra uppehåll, hvilka begge förslag i sjelfva verket ledde till upphäfvande af skilnaden mellan snälltåg och ordinarie tåg. Den hastighet, hvarmed dessa tåg nu äro ämnade att färdas, skulle icke i någon nöjaktig mån kunna vidhållas, derest tågen nödgades vid hvarje station göra uppehåll, enär fartens afsaktande innan ankomsten till en station och det långs anim are iarånarsät o o o tandet vid affärden derifrån skulle medföra en väsendtlig tillökning i tiden för sjelfva uppehållet och således betydligt försena dessa tåg. Att något verkligt behof af sådant uppehåll och af tillfälle att färdas på snälltågen i tredje klassens vagnar icke förefinnes, kan inhemtas af följande förhållande. Af förenämnda underdåniga embetsberättelse erfar man, att passagerare, som begagna första klassens vagnar, färdats, med snälltåg, i medeltal en sträcka af något öfver 22 mil och andra klassens passagerare i medeltal nära 16 mil, men att tredje klassens passagerare resa i medeltal endast 4 mil. Då det nu för hvarje dag gifves tillfälle att färdas med blandade tåg; då tidsvinsten för en resa på 4 mil, tillryggalaggda med snälltåg i stället för blandadt tåg, måste blifva högst obetydlig; och då det icke kan för sistnämnda klass af passagerare möta svårighet att lämpa sin resa efter tiden för de blandade tågens turer; så synes det Utskottet icke vara skäl att för deras beqvämlighet öfvergifva en anordning, hvars vigtiga fördelar icke torde behöfva här framhållas.
Nådiga skärskådande i en alldeles motsatt rigtning; och hoppas jag, i underdånighet, att skuggorne skola försvinna, då frågan om ändamålet med undsättningsanstalten, och huruvida detta vunnits, äfven får äga inflytande på omdömet. Ender medvetande emedlertid, att, vid tillfälle af 1826 års missväxt, hafva gjort allt hvad jag bordt och möjligen kunnat, för att afböja eller lindra det behöfvande Folkets lidande, känner jag, med någon tillfredsställelse, att mine bemödanden i detta fall icke ännu äro inom Länet glömde: beklagligtvis erinrar dessutom närvarande ställningen nog mycket derom. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar Storma g tlgste, Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj :ts Under dani gst«, tropligtigst# tjenare och undersåte PALL SANDELHJELM. Wenersborg af LandsContoiret den 2 Maji 1851. C. L. Rinman. ( 2o ) Litt. A. Konungens Befallningshafvandes uti Elfsborgs Län underdåniga Berättelse och Redogörelse öfver Undsättningsaustalten efter 1826 års missväxt. Den svåra missväxt, af hvilken Rikets vestra tiel blifvit under nästförflutna år hemsökt, visade sig för mitt omdöme nästan afgjord vid början af Julii månad, då jag, efter tilländalupen tjenstledighet, åter tillträdde Styrelsen af Elfsborgs mig Nådigst anförtrodda Län; och skyndade jag fördenskull att, den 8:de i samma månad, hos Eder Kongl. Majit göra underdånig anmälan om utsigterne i detta afseende; hvarefter jag, med den stadgade öfvertygelse, sorn emedlertid vunnits under Emhetsresor inom Länet, lemnade från Amål, den 5 Augusti, genom Bref till StatsSecretcraren vid Eiler Kongl. Maj:ts Handelsoch Finance-Expedition, bekräftelse på denna olycka, hvarom, efter det brådstörtande skördearbetets början, tvifvelsmål då icke kunde äga rum.
I likhet med hvad en motionär jemväl yrkat, anser Utskottet visserligen rättvisan fordra, alt förutnämnde anslag blefve emellan cavalleriet och infanteriet fördeladt i samma proportion, hvarefter Mötes-passevolance-afgiften inom dessa vapen erlägges; men då, enligt hvad bär-förut ar vordet upplyst, berörde afgift för cavalleriet icke är tillräcklig till bestridande af nödige öfningar, tror Utskottet, att, intill dess, i öfverensstämmelse med hvad uti Betänkandet angående reglering af 3.'dje Hufvudliteln är vordet föreslaget, genom indragning inom cavalleriet bristande tillgång till den qvarstående styrkans behöriga öfning kan beredas, det till Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande bör öfverlemnas att, lika som hittills med mötes-passevolancen, använda mötes kostnads-anslaget för indeldta Arméens vapen-ofningar på det sätt, Kongl. Majrt, för ändamålets vinnande, i Nåder pröfvar nyttigast, hvadan Utskottet för närvarande icke funnit skäl att någon fördelning af det nu ifrågaställde nya anslaget föreslå. Genom de sålunda framställda förslag, anser Utskottet serskildt yttrande i anledning af Herr Reutersvcirds motion om möles-passevolancens fortfarande icke erfordras. 6 Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 52. Om det beslut, som, i följd af Utskottets nu framställda förslag, kan varda fattadt, lära Rikets Ständer finna nödigt, att hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan, med anhållan om Dess Nådiga sunclion. Stockholm den g April 1840. Reservationer.
Ej heller har den genom sina karakterer svällt ut till ett allmän-menskligt drama. Det är blott, så att säga, ett stundens lif på krogen, men som sådant högst lefvande skildradt. Det originellaste består i den häftiga patos, som strömmar öfver det hela. Man hör ännu festens buller, kamraternas sorl och glasens klang genom de två sekler, som skilja oss derifrån. Rytmen passar mera för utrop än toner. Den skall sjungas af en hel kör af dryckesbröder, och ingenstädes har Lucidor så konstfullt slösat med rimmen som här. Hur leker han ej med svenskan t. ex. i följande: »Hvem gier en större kup? Dreng, fort, fort skölj' et glaass! Pojke, snart, ell' du får baass! Bödlen må vara maass. Kom nu, nu vill vij taas, Intill alt är drukkit up. Then, som för glaass, stoop, kannor, bolkar42 skolkar, Han må fritt gå, ok trå Han som med then blijr vän. Lät sij, at I som iagh i lagh är män!» Den andra dryckesvisan är så bra skrifven, att den ganska väl låter läsa sig utan melodi. Det är en hög centrallyrik, som också en dylik sång måste vara för att ej den flygande poesin må råka i delo med moralen. Att visan är högst genialisk lär ej kunna bestridas. Eget nog finnes af honom ej mera än dessa två bacchisånger, ehuru han var så mycket ute med kamrater och vänner. Men Lucidor tillhörde ej det glada Sverige i samma mening som efteråt en Hallman och Kexél, och hvilket Bellmans öfver sorg och fröjder upphöjda sångmö skulle evigt förherrliga. Dertill var han i djupet af sitt sinne för patetisk och allvarsam, och häruti ligger ett annat skäl, hvarföre han ej kunde hinna Bellman. Men för att fylla den felande länken har man åtskilligt af Runii diktning att fästa sig vid. Vi tro oss göra läsaren ett nöje med att citera Lucidors andra dryckessång: »I männ af höga sinnen, Som skämmes at drikka, minnen At drikken gier största lust!
Majrts Befallningshafvande, i följd af erhållen Nådig befallning, uti underdåniga skrifvelse!’ den 1 Februari och 14 Augusti 1833, hemställt, att, vid omförmälde förslags upprättande, måtte få hafvas afseende på hemmanens godhet, grundränta och utskylder, deraf hemmans-värdet säkrast utröntes, samt att icke allenast taxerings - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJlskottcns Betänkande, N.-o 25. 3 värdet, utan äfven Härads-Rätternas uppbuds-förteckningar för flere år» hvilka utvisade det pris, hvarföre hemmanen frivilligt såldes, borde undersökas, dä ett medium af det henimansväide, hvarföre en soldat eller ryttare hålles i Rikets öfi ige 23 Län, borde utgöra grunden för bestämmandet af roteringen i Jemtland, så att en soldat eller ryttare derefter borde hållas för samma hemmansvärde, som det medeltal utgjorde, hvarföre soldat hålles i Rikets öfriga provinser; hvaremot Krigsoch KatnmarCollegierne, uti häröfver afgifne underdåniga Utlåtanden af den 13 Maj och 21 October 1833, på anförde skäl, icke ansett sig kunna dela Landshöfdingens åsigter. Uti derefter till Rikets Ständer allåten Nådig Skrifvelse af den 22 Februari 1834, har Kongl. Maj:t förklarat: att, enär de af Landshöfdingen i Jemtland för rotejemkningen i provinsen föreslagne grunder skulle, i tillämpningen, leda till en ytterligare minskning i nummer-styrkan, utöfver den redan medgifna, hvilken minskning hvarken vore förenlig med Kongl.