Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 20 Juli e. m. 965 Till slutligt afgörande upptogs BancoUtskottets den 17 dennes första gången upplästa Memorial, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial" af den 6 Maj, om Malmö DiscontVerks utlåning i 3 ProCents Reverser m. m., hvarjemte upplästes de bifogade särskildte yttranden, sämtBancoCommissarien Brakels, i egenskap af Revisor å Bankens vägnar, gjorda anmärkningar, jemte svaren derå.j Herr Munck af 'Rosenschöld: BancoUtskottet tyckes mig i sitt utlåtande hafva velat undgå, att bestämdt yttra sig öfver flera frågor, sorn gifvit anledning till dess första Betänkande. Det tyckes ock vara mera, angeläget om att rädda Malmö DiscontDirection ifrån åtal, än Provinsen från raine. Det föreslår väl ett ökad t Creditiv för Diskonten af 100,000 Rd., men tillika en så hastig; indragning, af de nu till ett ej lätt beräknadt belopp ullånta 5 .ProCentssedlar, -att det ökade Creditivet långt ifrån blir tillräckligt underhjelpa största delen af de Låntagare, sorn blott erhållit 3 ProCentssedlar, i synnerhet om Directipnen hädanefter sorn hittills För blott åt några få gagnade individuel’ lemna lån i Assigpationer pä Banken. Directionen lärer hittils ’ förvaltat Discönten, enli.gt hvad Reglementet föieskrifver, sä till det allmännas förmån, att detta förmått BarcoUtskottet öfverlemna Den 20 Juli c. m. rättelsen af hvad hittills i styrelsen möjligen kan hafva manquerat, åt, som orden lyda, hvad Directionen kan sjelfmant inse, och det tror sig aj Directionen kunna påräkna en sudan utgärd. Jag hade af lkn< coUtskottet vantat få dess utlåtande öfver frågan huruvida Malmo DiscontDirectio» ägt rättighet att utgifva 5 ProCentssedlarna, och att åt blott några vissa peisoner utlåna de goda Assignationerna; jag är ej i stånd att i Reglementet finna något förbud häremot. Har
Åboens ursprungliga rätt var ingen annan än besittningens, så länge contractet, vanligen för lifstiden, räckte , samt med villkor af alla räntors utgörade; och när, i sednare tider,den stora fördel beviljades honom, att emot en högst ringa löseskilling få köpa hemmanet till skatte, eller att äfven dessförutan för efterkommande få åtnjuta besittningsrätt, har dervid alltid blifvit fästadt villkoret att utgöra både jordeboksoch hemmantalsräntan, hvilka sålunda icke till Kronan erläggas såsom skatt, utan såsom en årlig ränta till ursprungliga jordägaren. Nu frågas, om de värde motionärerne sträcka sina förslager om hemmantalsräntans afskaffande äfven till sistnämnda class af hemman; och då bland dessa sådana finnas, hvarå helt nyligen skatterättigheten blifvit på offentlig auction försåld till den mestbjudande, så frågas, om äfven dessa sistnämnda skola få tillgodonjuta eftergiften. I så fall t. ex. skulle de personer, som på i82o:talet köpte Kronans skogsallmänningar på Öland, hvarvid försäljningen skedde till den, som bjöd högsta årliga räntan, hvars sexdubbla belopp en gång för alla erlades i skattelösen, få efterskänkt största delen af sin köpeskilling; — då skulle likartade eftergifter tillgodokomma deri, som för ett år sedan till skattehemman inropade Bispmotala fordna kungsgård, äfvensom dem, hvilka för få år tillbaka köpte lotter af Hellestads fordna bergslagsallmänning , bland hvilka sednare befinnas några af Sveriges största godsägare; andra lika besynnerliga förhållanden att förtiga. Ulan att nu tillåta mig något omdöme , «rn detta vore lätt, D«n 5 F ebru» ri. billigt eller behöfligt, förnyar jag endast frågan: har detta varit de varda motionärernas afsigt? I så fall skulle hemmansägare under sistnämnda calhegorier få åtnjuta samma eftergift som de efter äldre, oförändrade, stränga skattlägningsmetoder skalllagda nyhemman på aflägsna frostnästen i Rikets norra provinser, eller på Westergöthlands ofruktbara k ro noall männingar.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse, med öfverlemnande af Lag-Comiteens förslag till Allmän Civil Lag, äfvensom öfver väckta motioner, hvilka härmed stå i sammanhang. Jemte öfverlemnande af nyssnämnde Lagförslag, har Kongl. Majit, under den 12 nästlidne April, till Rikets Ständer aflåtitNådig Skrifvelse, hvaruti förmäles, hurusom Kongl. Maj;t vid sisllidne Riksdag underrättade Rikets Ständer om de hinder, som då mötte för slutlig granskning af förslaget och anförde: att förslag till ny Criminal-Lag vid den tiden, ännu icke hunnit af Comiteen utarbetas, hvarföre lagverket i allt fall icke kunnat i hela sitt sammanhang till Rikets Ständer afgifvas; att flere i den nu gällande Civil-Lagen utsatte straff eller ansvarsbestämmelser i den föreslagna vore uteslutna, för alt i strafflagen införas; att den Civila Lagen, om den ock då kunde komma under pröfning, likväl på det hela saknade den fullständighet, att den kunde till efterrättelse antagas, och att Kongl. Maj:t derföre fann sig föranlåten, att än ytterligare uppskjuta med det nya lagverkets öfverlemnande till Rikets Ständer; att Kongl. Majit kände lifligt behofvet af en ny och förbättrad Lag, äfven som den rätt Rikets Ständer och Svenska folket egde, att snart få hugna sig deraf, men att Kongl. Majit också kände lika lifligt, huru stor försigtighet en sådan förändring erfordrade, helst, oaktadt alla bemödanden, misstag dock aldrig uteblefvo, hvilka likväl kunde och borde rättas, genom allt ytterligare fortsatte granskningar; samt att Kongl. Majit hyste den öfvertygelse, att en nation är vida bättre belåten med ett långsamt och öfvérvägadt, än med ett förhastadt antagande af den Lag, som skall bestämma hennes framtida rättsförhållanden. Sedan den tiden hade LagComitéens förslag till Civil-Lagen blifvit af Högsta Domstolen, icke utan hinder i ärendenas vanliga gång, i liela sin vidd granskadt, och Högsta Domstolens yttrande deröfver afgifvit.
Likaså lärer, då förbudsbestämmelserna i tulltaxan blifvit af Rikets Ständer hufvudsakligen bibehållne, Utskottets förslag om uteslutande ur 9 § af de deri förekommande föreskrifter, angående serskilda iakttagelser i afseende å till införsel förbjudne varor, få anses förfallet, och nämnde § förblifva oförändrad. § 12- Hvad åter angår Utskottets hemställan, att 4 mom. af 12 §, såsom numera saknande tillämplighet, måtte ur samma § uteslutas, till hvilken hemställan Presteoch Bonde-Stånden icke lemnat bifall, så anser Utskottet sig än en gång böra fästa nämnde Riks-Stånds uppmärksamhet derå, att i tarifen för kredit-upplaget icke finnes upptagen någon artikel, som efter värde förtullas, och att således en föreskrift, huru förfaras skall, då varor, derå värdeförtullning eger rum, å kredit-upplag emottagas, icke synes vara lämplig eller af behofvet påkallad; förnyande Utskottet alltså till Presteoch Bonde-Stånden sin af de båda öfriga Stånden bifallna hemställan, att berörde moment må ur 12 § uteslutas; och lärer, derest detta icke skulle vinna bifall, samma moment fortfarande böra qvarstå. § 13- På sätt Utskottet tillstyrkt, har Borgare-Ståndet beslutat, att den i 13 § 2 inom. stadgade lull af 5 procent utaf värdet för Redskap, Machinerier och Verktyg, äfvensom till deras förfärdigande behöfliga råämnen, som med Kommers-kollegii tillstånd införas, skulle utbytas mot tull, beräknad till Vjidel af den för samma artiklar i tulltaxan utsatta.
Då detta ämne förra gången här förehades, gjordes dervid en anmärka, mot Utsk:s förslag , att be vi lin. proc: n utaf actie-bolag, privatbanker m. fl. inrättntr skulle vara lika stor, utan afseende derpå om utdelningen utgjorde större eller mindre proc. af actie-beloppet. Det ansågs nemi. obilligt, att de inrättmr , hvilka gåfvo en ringa proc. af actie-capitalet i afkastning, skulle beskattas i samma proportion som de associationer, hvilka gåfvo en vida högre proc. i afkastning. Denna anmärka, har Ulsk. icke behagat godkänna, utan Utsk:s anförda skäl bestrida billigheten afen jemkning i detta hänseende. Jag tror att man i detta fall lämpade sig efter de billigaste grunder, 0111 man följde det landets beskattningslag, som varit nödsakadt att till kanske den högsta möjliga grad använda en sådan inkomst-taxa som vår allm. bevilln.; jag menar England, hvarest Engelska Parlamentet följt den billiglietsgrund, alt när inkomsten utgjorde ett visst minimibelopp, så var afgiflen lägre; men då denna mrnimipunkt var uppnådd, så bibehölls den för samma belopp stadgade procenten. Jag skulle således i öfverensstämmelse härmed, men ulan att ingå i deras sals, hvilka yrka en förhöjd proc. för vissa inrättmr, såsom privatbanker, hvpotheks-föreningar m. fl., önska en nedsatt proc. förde associationer, hvilka i utdelning gifva mindre än 5 proc. af actie-capitalet. Bland andra sådana assosiationer känna Den 7 October e. m. vi något hvar Götha-canal-bolag, hvilket utan tvifvel är ett ibland dem, som gjort de största uppoffringar på allmänna företag. Detta bolag bär efter 3o år för första gången innevar. år erhållit utdelning af i proc. Det är möjligt, att den framdeles kommer att ökas; men det är äfven möjligt, att någon ökning deraf icke kommer att äga ruin , hvilket lill betydlig del beror på den mer eller mindre stränga beskattning, som bolaget kan blifva underkastadt.
På våren 1883 togfrk L. de första stegen till denna plans förverkligande, och förslaget vann så lifliga sympatier hos flere framstående män, att hon redan i maj samma år kunde, med hopp om framgång, till den stora allmänheten utfärda ett upprop alt bilda: Föreningen till det godas befrämjande. Denna förening, som räknar talrika medlemmar ur alla samhällsklasser — män och qvinnor —, önskar ingenting hellre, än att ännu flere personer sluta sig till den goda saken och ingå i nämda förening. Afgiften bestämmes af medlemmen sjelf och erlägges antingen årligen eller på en gång. Bidragen ha varierat emellan donationer på tusentals kronor, * Under dessa tre år meddelade fröken L. undervisning åt lärarinnor i L o n - dons skolor i de vetenskapliga grunderna för fysisk uppfostran, och skolrådet föreslog att göra denna hennes anställning permanent. Idun utkommer I hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt. — Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa erförmån för åkerbrukskolonien för små värnlösa barn; hvadan man, på samma gång man gör sig förtrolig med ett af de på en gång ädlaste, grundligaste och mest praktiska förslag till att förekomma nöd och fattigdom, tillika har glädjen af att ha gifvit ett bidrag af 50 öre till det menniskoälskande företaget.
St. vid 1818 och 1825 årens Riksmöten till E. K. M:ls Nådigste uppmärksamhet anmälda misstag, nu mera icke kunna, utan vid en ny undersökning och Rotejemkning in• om Provincen, undanrödjas eller afhjelpas, men emot hvilken, till sin billighet, redan vid ivaline tillfällen af E. K. M. Nådigst erkända anstalt, det af Rotehållarne, vid ständiga Roteringens å Lagan de, fästade och här ofvan omforma! dä vilkor ansetts ligga till hinder, tillstyrka R. St i underdånighet, det täcktes E. K. M., för att omsider öppna en utväg för afhjelpandet i möjligaste måtto af de emot senast i Skåne förrättade Rotering, vid så mångå tillfällen och af så grundade anledningar förda klagomål, genom vederbörande Dess Befallningshafvande låta, uppå samma dag och limma, å Lands-Cancellien i Malmö och Christianstad, minst tre månader efter den dag Kungörelsen derom blifvit i Eänens Kyrkor första gången uppläst, sammankalla samtlige Rotehållare vid Södra och Norra Skånska Infanteri-Regementena, samt, till deras besvarande, framställa följande tvänne alternativ: a) huruvida vid den redan skedda Roteringen framgent bör förblifva, blott med den förändring, att de nu varande 86 ÖfverloppsRotarne, från och med det år, som näst påföljer det, då beslutet af Rotehållarne härom varder fattadt, anslås till understöd för de Rotehållare inom bägge Länen, hvilBihattg t. R. S:s Fröt. io:dc. Sami. ^ Band. 3 Uu-ft. 23 i 8 Fxp. U tili. Förslag till uncl.
Hvad dernäst den i sammanhang med realisationen, alternatift föreslagne myntbestämning, efter 128 skillings cours, beträffar så, under önskan att den dermed åsyftade nytta kunde vinnas, kan jag likväl, för min del, icke inse huru denna föreskrift skall kunna komma till någon tillämp-. mng, utan blifva ett tomt ord, utan betydelse, enär Banken icke tillika både erpottager och utgifver silfver efter enahanda cours, utan cours förhållandet bestämmer, om Banken får köpa silfver eller icke, då likväl vid den föreslagne eoursen af 128 skilling för silfverköp Banken ovilkorligen måste derföre erlägga en sådan betalning; men det träffande förmonligare conjuncturer att silfver, i annat fall, kunde erhållas för 120 skilling eller deromkring, anser jag för min del lämpligare att, med förändring i Utskottens Betänkande, i detta afseende föreslå, det BancoUtskottet mätte varda upplåtit, att åt BancoFullmägtige gifva föreskrifter om uppköp af silfver efter sig fö/»-. 12 y Ven 2 Julli c. m. reteende omständigheter, hvarigenom möjligen oeh afven troligen silfver kunde vid lämplige conjuncturer, erhållas för bättre köp än 128 skilling, hvilka föreskrifter likväl icke borde Riksens Ständers plena meddelas; kunnande med fullt förtroende åt BancoUtskottet öfyerlemnas detaillerne i detta ärendes behandling. Då Utskotten i Bilagan Lit.
Hvarföre Landshöfdingen på Gottland skulle mera än Landshöfdingarne i rikets öfrige län göras jäfvig i fråga om att förhindra oberättigade anspråk på beväringspligtens fullgörande utöfver stadgade gränser, kan jag åtminstone icke inse, och jag linner derföre också motionärens önskan om rättelse i detta fall fullkomligt befogad. Men för detta för Gottlands innevånare vigtiga önskningsmål talar icke blott rättmätigheten af lika ställning med fastlandet i fråga om kontroll på militärbefälets anspråk på de beväringsskyldiges fullgörande af sina militära pligter och civil-myndighetens rätt och skyldighet att icke gå militärbefälet tillhanda utöfver gällande beväringsföreskrifter, utan äfven rättmätigheten i länets innevånares anspråk, att Gottlands Landshöfding måtte få odeladt egna sig åt sitt civila värf, liksom alla andra Ländshöfdingar i riket. Det är för öfrigt, enligt mitt förmenande, vid lönestaternas fastställande afsedd regel, att en embetsman i en Landshöfdings ställning icke skall upptagas af annan befattning, hvarföre den begagnade utvägen att åstadkomma en afvikelse härifrån genom ett blott förordnande synes mig föga värd att godkännas och anlitas. Då Utskottet för händelse af krigstid framhåller behofvet och fördelen af den militära och civila magtens förening, tror jag det utgår från ohållbara ut gångspunkter, enär, om någonsin, den militära chefen behöfver vara fri från annan omtanka, än den om truppens taktiska förande, detta inträffar under kriget inför fienden, och om någonsin den högsta civila myndigheten behöfver få ostördt egna sig åt sitt administrativa kall, så är det under ett krig, sein Bih. till 11. St. Brot, {862 & {863. 8 Sand. ii Uäfl. 3 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vlskottets Betänkande N:o S9. erfordrar så utomordentligt stora uppoffringar af det borgerliga samhällets tillgångar, och hvilka det tillhör honom att anordna och fullgöra.
Ständer en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet, på ett sätt, som med möjligaste afseende på de skattdragandes fördel bäst kan uppfylla det stora föremålet, fäderneslandets försvar, med uttryck derjemte af den önskan, att vid denna plan särskildt afseende göres å en utsträckning af bevär:s-manskapets öfningar. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — i5. Nej — 32. Utskottets yttrande i slutet af utlåt. r ö r : d e några framställda motioner. Ansågs icke erfordra någon åtgärd. Den 11 Augusti e. m. 359 Utskottets yttrande, pag. 2g, i utlåt. N:o 202, angtde uppförande å stat, i visst fall, af ett anslag till bestridande af vissa inqva r te ringskos tnadef inom St ock fiol ras stad. Detta yttrande ansågs för det närvar, icke kunna blifva föremål för Ståndets beslut, då sjelfva hufvudfrågan om städernas inqvartering ännu ej blifvit af R. o. Ad. slutligen pröfvad. Utskottets yttrande i utlåt. I pes motion. Detta yttrande gillades. Slutligen biföll R. o. Ad., uppå derom framställd särskild propos., att de indelningar och den spanmåt in natura, som enl. sednaste Ständers riksstat varit till 3:dje hufvudtiteln hörande och ej blifvit inbegripna i de beslut, som förut blifvit fattade, skulle, på sätt Utsk. föreslagit, fortfarande i stat uppföras. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 12 om natten. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 12 Augusti i84o. Plenum kl. g f. m. Justerades t prot.utdr. för den i i dennes e. m. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.:
Utsk:ts öfverst å sid. 3 gjorda hemställan. Bifölls. Utsk:ts tre särskilda yttranden å sid. 3 och 4. Godkändes. Utsk:ts å sid. 5 förekommande hemställan. Frih. af Ugglas, Gustaf: Den förhöjning af skjutslegan, som i denna punkt blifvit föreslagen, förefaller mig nog drygt tilltagen, och derjemte har Utsk:t icke gjort någon skilnad mellan skjutslegan i staden och på landet För närv.de utgör, såsom bekant, entreprenaden i stad 1 rdr 20 öre och på landet 1 rdr. Det finnes således, och har alltid funnits, skilnad i detta afseende. Att nu på en gång höja skjutsafgiften på landet med 50 öre för hvarje mil, synes mig vara att gå alldeles för hastigt till väga. Jag skulle derföre vilja föreslå Ståndet att antaga Frih. Cederströms reservation. Vidare har jag fästat mig vid ett uttryck, som förekommer i Utsk:ts hemställan, att förhöjning skall ske »der entreprenader ej på annat sätt kunde åvägabringas.» Genom att på förhand uttala något sådant, kommer sannolikt skjutslegan att uppbringas till högsta belopp, och jag tror försigtigheten bjuder att något sådant stadgande icke införes. På grund af hvad jag anfört, skulle jag således vilja anhålla om bifall till den af Frih. Cederström afgifna reservation i afseende på skjutslegans förhöjning, och till Utsk:ts hemställan i öfrigt, med uteslutande af orden »och entreprenader ej på annat sätt kunde åvägabringas.» Hr Montgomery, Robert: Denna vigtiga fråga har ej heller vid denna riksdag erhållit en så lycklig lösning, som, enligt mitt förmenande, varit önskvärdt. Men man måste dock erkänna att genom det vid första punkten af detta Betänk, fattade beslut ett godt steg är taget för att befria jordbruket från skjutsskyldigheten. Visserligen anser jag att ett större och bättre mål vunnits, om man antagit Utsk:ts förslag, såsom bättre befordrande det åsyftade ändamålet, än den i Frih. Cederströms reservation framställda medelväg; men då frågan i hvad fall som helst icke kan anses fullt nöjaktigt löst, vill jag ej motsätta mig Frih.
Revisorernes åliggande bestå deruti: a) att granska Banco-Verkets tillstånd i alla dess delar och huru detsamma, efter den tid, som senast församlade Banco-Utskotts eller Revisorers granskning omfattat, blifvit styrdt och förvaltadt; b) Exptditions-TJIskottets Förslag till lind. Skrifvelse 7V-o 3/Jg. 6) att härvid noga tillse, huruvida så väl Fullmägtige som Bankens samtlige F.mbetsoch Tjenstemän ställt sig de för detta Verk gällande Lagar, Ordningar och Reglementen till efterrättelse, samt behörigen iakttagit och vårdat hvad dem för öfrigt ålegat eller varit anförtrodt; c) att, derest något skulle finnas vara försummadt eller eljest kräfva rättelse, härå fästa Fullmägtiges uppmärksamhet och derjemte hos Rikets
Man må dock icke häraf draga den slutsats att stadens innevånare icke skulle intressera sig för denna inrättning, hvilken åsigt vetlerlägges af det stora aulalel bland dessa, som årligen understödja densamma; det är blott stadens styrelse som icke funnit skäl, till den grad man trott sig äga rätt förmoda, befordra den. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Frih. Gyllengranat: Jag hade icke föreställt mig alt anmärkntr emot den plan för ett fullkomligare ordnande af sjöförsvaret, hvilken K. M. godkänt, nu genast eller så snart skulle förekomma. Jag hade trott att rälta tidpunkten såväl för dess granskning som för dess förklarande vöre, då StatsUtsk. fått liand 5* - 68 Den 30 November f. m. lägga ärendet. Jag håller emellertid den värde talaren räkning för det sätt, hvarpå han gjort dessa anmärkn-.r. Om jag rätt uppfattat talarens mening, har han egentligen icke klandrat något annat än att kostnadsförslag icke finnes uppgjorde för de större ångfartygen. Det är hvar och en bekant att från flera år tillbaka har man varit missnöjd deröfver all icke någon plan för sjöförsvarets organisation varit uppgjord. K. M. har nu gått R. St. och det allmännas önskan till mötes då han anbefalt en sådan plans uppgörande. Den värde talaren förmenar att det varit bättre utesluta en del af det i planen upptagna, då man icke omnämnde dettas kostnad; men det är i det prof., som åtföljer planen, anfört, alt den deruti upptagne större ångfartygskostnad icke kan beräknas, emedan det är en möjlighet att de linieskepp vi äga, skulle lill sådane kunna förändras; icke eller är auxiliär-piopcller-systemet ännu så fullkomligen utveckladt, att kostnaderne för större ångfartyg, inrättade efter detta system, med säkerhet kan beräknas, hvilket talaren sjelf anmärkt.
Ehuru jag anser det fåfängt althar söka öfvertyga mina motståndare derom att de hafva orätt, kan jag dock icke lemna obemärkt det bemödande man här gjort sig att förvilla omdömet i denna fråga. Här har nemi. blifvit yttradi (såsom mig syntes med mycket bifall från flere personer) den invändning emot Frih. Raab det han skulle vilja påtruga näringarne den öfvertygelse alt de skulle må väl af en nedsättning ehuru de sjelfva trodde motsatsen. Detta låter mycket bra, men torde böra närmare skärskådas. Efter min öfvertygelse bör roan icke betrakta frågan ur en så ensidig synpunkt. Det finnes nemi. uti samhället andra personer än blott näringsidkarne, nemi. konsumenterne: och om desse sednare kan man väl icke säga att de må väl af förhöjda tullar, emedan de måste bestå fiolerna. Här är likväl icke fråga om några magtspråk från den ena eller andra sidan, utan det är fråga om att öfverlägga och besluta om Den 31 Maj e. m. 251 hvad sorn mest bidrager till det allmännas förkofran. Samma ensidiga åsigt har den värde talaren, som jag här åsyftar, uttalat, då han ordat om de främmande sändebuden och då han frågat om man trodde, att desse påyrkade nedsättning för att gagna Sverige, eller om det icke vore för deras egna landsmäns skull. I hast betraktadt kan det visserligen synas, som om yrkandet af en dylik nedsättning från främmande makts sida, blott innefattar ett försök alt kunna få rikta sig på vår bekostnad, men dervid utgår man från den olyckliga grundsatsen att hvad den ena i detta fall vinner skall den andra nödvändigt förlora, hvilken jag dock anser vara falsk emedan i frågor om dessa, vinst å ömse sidor kan äga rum genom en större frihet i handel och vandel. Äfvenså måste man komma ihåg, att de främmande sändebuden mången gång yrka nedsättning i våra tullsatser endast för att kunna medgifva nedsättning i deras egna tullbestämmelser, hvarigenom först en större liflighet i handel och vandel emellan de respektive nationerna kan uppkomma.