Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande af de be ty d l iga svårigheter, som möta förvarandet under xlviii Stats« och Banco-Utskottens Utlåtanden'. säker Controll af andre Exportvaror, än de nyssnämnde, och deras värdes tryggade bibehållande utan ali tillfällig försämring, anse l/tskotten likväl någon ytterligare utsträckning af varubeläningen genom Banquens medel icke böra ega rum. Vid Exportvarors beläning är det endast producentens fördel , som afses. Skulle åter nödvändighetsvaror för inrikes consumtionen belärias, kunde ofta inträffa, att tvänne serskildta och rakt motsatta interessen behöfde bevaras. Allt hvad som stadgades till lättande af varu.upplag, och som i det afseendet kunde verka fördelagtigt, skulle å en annan sida gifva consumenten skälig anledning att klaga, och hela Classen af köpare skulle mellanåt betydligt lida genom en sådan författning. Vid ett så beskaffadt förhållande af motsatta , lika vigtiga, interessen, återstår ingen annan utväg att vidtaga, än att lemna allt åt sin egen nar turliga gång och utveckling. JEmot pant af varor, hvilkas egentliga förbrukning utgör landets behof, de vare sig för öfrigt inländske eller utländske, afstyrka alitsa. Utskotten all utlåning af Banquens särskilda lånefonder. Under öfverläggningarne härom har till särskildt betraktande förekommit frågan om beläning af tackjern; ehuru en derom väckt motion endast till Banco-Utskottet blifvit remitterad. Förenade Utskotten hafva dervid funnit, att exportaf denna vara blott till en mindre del är tillåten till Finland, genom freds tracta - Statsoch Banco-Vtskottens Utlatanderu xlix tractaten med Ryssland , och att denna exporträttighet är grundad på närings-förhillanden under den tid, da Finland med Sverige var förenadt, och då i följd deraf dessa i ett helt betraktades.
Det gamla pantförskrifningsDocumentet, som var ställt på Disconten, finnes väl ännu qvar i Banken, ibland liandlingarne om Götha Canal; men är nu mera af ingen Autoritet. Man bar talat om de utsträckta planer, som skulle legat dolda under Canalföretaget. Det måtte icke vara någon obetaget, att hafva planer, hvilka han behagar, utan att hail behöfver göra någon reda för dem; men hvad som är ganska gifvet, är, att jag icke underlåtit, när jag baft någon sådan, att öppet framställa den, då hvar och en haft rätt, att granska och afgöra dess duglighet eller oduglighet. Men hvad för öfrigt planen om Söderköpings, station beträffar, så blef den på Konungens befallning uppgjord 1809 af mig, och af Konung Carl XIII påtecknad. Den blef vidare af nuvarande Konungen på stället Den i3 April. 203 besigtigad år 1812. Dervid liar saken hvilat, och stige den fram, sorn kan visa, att jag vidare satt den i fråga. Man har talat om opålitliga calculer. Jag har här bevis på, hvad en calcul vill säga, och de, som talat derom, torde icke hafva någon idce om grunden eller sättet, för dess uppgörande. Men jag tror mig kunna bevisa, att calculerne blifvit uppgjorda med all möjlig noggrannhet. Det har emedlertid blifvit sagdt, att de för det återstående arbetet borde uppgöras af sakkunnigare personer. Finnes här någon mera Sakkunnig, än de, som hittills uppgjort arbetsplanerna för Götha Canal, hvarvid man hvarje gång tagit stöd af en föregående erfarenhet, stige den då fram. Jag får blott påminna, att vid hvarje calcul Directionen framlagt, bar Directionen, i stöd af sin erfarenhet, uppdragit mig, att, enär man icke annorstädes varit i stånd uppgöra en calcul, som kunde slå säkert in med arbetskostnaden, borde detta alltid tillika gifvas tillkänna, och jag uppmanar den värda Talaren att i de tryckta Protocollen, som finnas här på bordet, underrätta sig, om icke så skett.
Diskont-Sedlar borde emottagas och ■tills vidare erkännas, sä har denna föreskrift icke blifvit uti Malmö efterlefvad, väl, att till en början sädant kungjordes; men sedermera förklarades att inga så beskaffade Sedlar vidare kunde emottagas, Visst är, att en mängd personer blifvit med „Lagsökningar öfverraskade och att det vöre högst nödigt, att nya Ordres med största skyndsamhet dit expedierades, sä att Tre procents Sedlar kunde der-_ städes såsom hypothek blifva användbare, hvarigenom mångens förlägenhet of eilart mycket skulle kun-, na lindras. Directionen får i anledning häraf förklara, det Verkets egne Assignationer och O-1 bligationer aldrig blifvit vägrade, att såsom byd pothek antagas vid liqvider af sådane Dån, för hvilka ett så beskaffadt hypothicerande varit til-' låtit, och att hittills icke någon, som erbudit betalning i Verkets egne Sedlar, blifvit lagsökt; hvilket Directionen härstädes för sin egen tillfredsställelse bör inför .Bolaget tillkännagifva. Efter att hafva gjort ofvanstående Berättelse, går Directionen nu? att lämna Bolaget upp* Banko-Utskottets Bettini an deni gift på Verkets tillstånd den sista nästledne De ceinber, enligt Rnkenskaperne. Verkets Skuld finnes vara: Till Allmänna Brandförsäk rings-Contoiret . 23,700 Till Banko-Diskonten 50,000 — —* Till Herrar Kommitterade för Allmänna Meilels förvaltning 74,10? 11. 6.' Uti utelöpande Reverser a 3 Procent 1 >503,150 hvaraf dock i Verkets Rassa såsom hypothek förvaras 8200 R:d.
Det var ett halfskalligt hufvud, oformligt som en fågelunges, uppspärrade ögon, en ådrig, svettig panna, glesa, utstående hårtestar pekande hit och dit i klibbig oreda, och en otvättad hand, som höll fönstret på glänt, och så kring handleden en slamsigt hängande nattskjorta, smutsgrå till färgen. Kunde min vämjelse bli mindre än den var? Den qväljde mig, qväljde mig, medan jag gick uppåt gången och in i salen. Derinne stod jag ensam med en gnagande oro. Hon hade gått mig förbi ute i köket. Vi vexlade icke ett ord. Gledo hvarandra förbi som två skuggor, stumma, dystra. Hvilket fruktansvärdt allvar det låg öfver detta unga ansigte! Jag skulle vilja säga att det låg en höghet deri, så att jag drifven af en instinktlik vördnad velat stiga åt sidan för att låta henne gå förbi. Åh, hur mitt hjerta sammansnördes! I går var hon ett barn, – mitt barn, – i dag var hon en främmande qvinna, som strök mig förbi, med något af olyckans majestät, bärande på en sorg. Jag stod der ensam i det tysta rummet, sammanställande i min inbillning dessa två ansigten. Det var som om mitt hjerta ville sprängas. Jag måste tala till en menniska eller förgås. Jag knackade på hos Ellen Key. Hon låg ännu. ”Får jag komma in?” ”Ja, kom.” Jag steg in, jag satte mig på sängkanten. Jag vet icke hvad vi talade om, likgiltiga saker tror jag. Jag nämnde ingenting om hvad jag tänkte, ingenting om hvad Mathilda sagt mig. Så skulle Ellen stiga upp, och jag satte mig på en stol. ”Ellen, säg mig, hurudan är Karl Geijerstam?” Det var beröm, öfverskylande af hans brister, rättfärdigande af hans svaghet. Det var någonting ensidigt och partiskt, som gjorde ett obehagligt intryck på mig, och jag var kanske en smula sträf, ty det var fakta jag ville ha, icke dessa urskuldanden.
Är det lämpligt, säger man, är det värdigt att, då ett förslag till representationsförändring hvilan på R. Sirs bord, framkomma med en sådan anhållan som motionen afser? Svaret derpå finnes uti 86 §;n Reg F:n. Der definieras hvad som förstås med tryckfrihet. Jag vill just framkalla denna tryckfrihets verkningar; men dertill fordras någonting mera än det vanliga; ty om man blott stödjer sig på hvad i tryckfrihetsväg kan förekomma till nästa riksdag, så torde man få se antingen ett arbete, som ingen läser, eller ock något arbete, som blifvit omfaltadt endast af en viss del af den periodiska pressen. Således måste jag säga, att om R. St. i detta fall skulle framställa sin önskan till Konungen, så vore det ett bevis på ett förtroende emellan de båda statsmakterna, hvars tillvaro alltid måste vara en lycka för landet. Jag begär derföre icke att K. M. skall framställa ett fullständigt utnrbetadt representationsförslag; det kan icke begäras, det vore icke lämpligt; ty det skulle förutsätta att förslaget voro fullkomligt, och dertill fordras mycket; men det synes mig vara en god lättnad i saken, om K. M., på grund af en hemställan från R. St., lät framkalla ett arbete, hvilket fick den egenskapen, att det ägde sådan offentlighet, som medför den verkan att det blcfve läst. Härmed gör Den ii Juni. jag ingen anmärkn. mot Const.Utsk.; jag begär intet domqval, jag yttrar ingen ovilja; jag önskar blott att det ämne, som är i fråga, måtte upptagas oell betraktas från alla möjliga sidor, och mest från den sidan, som nu icke förmådde åstadkomma något hvilande grundlagsförslag; och åt denna önskan ser jag en möjlighet att vinna fullbordan derigenom, att en eller flere personer såsom författare framträda för offentligheten, då deras arbete kan påkalla den allmänna uppmärksamheten, blifva last, och gifva nationen anledning att öfverväga och begrunda denna vigtiga sak. från flera sidor, hvaraf en planta, rotfästad i hela nationens öfvertygelse, småningom kan uppspira till ett fulländad! och moget förslug. Detta kan ske derigenom, alt R. St., på sätt jag nu nämnt, till K.
Den värde talaren har äfven i afs:de å 7:de punkten, sagt att Fullmäktige redan nu ega rättighet att efter eget skön upköpa eller belåna obligationer, samt att Ctsk. hade rätt deruti, att det sednare sättet att gå tillväga vore förmånligare än det förra. Afven jag tilltror Hrr Fullmäktige så mycken urskiljning, men äfven om de deraf egde ändå mera, kunna de dock ej gå längre än bandet om deras händer tillåter dem. Detta tillåter dem nemi. icke att belåna annat än vissa sorters obligationer, och detta band ansåg StatsUtsk. alltför strängt, hvadan dem borde lemnäs friare händer. dag förnyar min vördsamma anhållan om återremiss. Hr Bildt: Jag skall icke länge uptaga R. o. Ad:ns tid, men jag anser mig skyldig att protestera icke emot Hr Mannerskantz^ åsigter, utan emot den misstydning, han gjort af mitt förra yttrande. Jag har icke sagt, att man borde utsläppa mera sedlar än som nu är stadgadt utöfver den befintliga silfver-valutan. Jag har deremot sagt att hvad han yttrade förra gången, eller att sedelstocken skulle bero af dispositionernas storlek, icke inträffar eller har stöd af erfarenheten. Man finner nemi. det egna förhållande härvid sedan år 1844, att då utelöpande sedelstocken var minst, eller 1850, voro depositionerna högst betydliga, ända till 9,282,818: 24, och då de sednare voro minst, eller 185G, var den utelöpande sedelstocken den största den varit eller 34,912,809: 34. Och för att visa oriktigheten af Hr Mannerskantz’s theori i nämnde fall var det som jag gick igenom förhållandet mellan sedelstocken och depositionerna allt sedan 1844, och visade att den ej under något år slagit in.
Widegren, Charlotta och Margaretha: af dem sökt pension ; . 89, 222. Wisby Kyrkoruiners bevarande . ; : v . 43. Wisingshorgs Kungsgård: skatteförsäljning af 2:ne derunder lydande hemman. 2g, i85. „ „ upplåtande af jord till Wisingsö Kyrkogård 224. ^Wisingsö: hemmansegares derstädes sökte nedsättning i lösen för dagsverken till Wisingshorgs Kungsgård 28, i5o. „ inköp af jord för ekeplantering 2g, i85. upplåtande af jord till Kyrkogården 224* Witesböter: disposition af de vid Police-Kammaren i Stockholm ådömde . 68, 167. Votering i Förstärkt Stats-Utskott; ett förelupet misstag dervid, angående 442* Vougt, G. O., Cancellist, angående en gratification till honom . 471. Väganläggning: inom Calmare Län, anslag 97. i Jemtland, dito , ; io5, 106. till Norrige, dito 12g. 99 79 Y. Ystads hamnbyggnad: understöd af allmänna medel : . : 177. Z. Zenius, Gommeree-Råd: arfvode åt honom 89, 222, 25o, 263, ¥ . Åboers å Kronohemman dispositionsrätt af ekeskog 112. Ågren, Professor: afskrifning af ett honom beviljadl lån . 4o3 Bihang till R. St. Port. 1834 och 1835. h-de Sami. lista A/d. 6 Betis N;r Åhman, Öfver-Commissarie: årlig nådegåfva till honom, angående • • • - • 420> 4^7» 4^l> 4^5. Åkerman, Professor: anslag till det af honom inrättade Ortopediska Institutet ... 174» 24r* ingbogseringsfartyg: rättighet för Götha Canalbolag att lyfta medel i Riksgälds-Gontoret till sådanes anskaffande „ 249. A
För bestämmande af det årspris, som skall ingå i beräkningen al det medelpris för de sednaste tio åren, hvarefter ”de åt Embetsoch Tjenstemän på lön in”delta räntor och tiondeanslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma ”stiftelser tillhörande enahanda indelningar och anslag samt de, såsom ersättning för ”vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär anvisade ränteeller tiondeanslag, ”jemte en del vissa städer tillerkända anslag, af nämnda beskaffenhet, som icke blifvit ”till Statsverket indragne, äfvensom alla Kronans behållna räntor och tionde, få af ”räntegifvarne lösas”, stadgas Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse, angående grunderna oell sättet Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 129 och sältet för markegångsprisens bestämmande, gifven Stockholms Slott den 11 Maj 1855, i § 2 mom. 5, att för landet skola priskuranler upprättas ”fögderivis af ”särskilda Nämnder, hvilka ulgöras, dels af sockne-ombud, ett för hvarje socken, ”årligen vid allmän sockenstämma valde bland ortens räntegifvare, skiftesvis af det ”antal socknar och efter den ordning dem emellan, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, bestämmer, med iakttagande dock att antalet ”inom hvarje fögderi icke må vara ringare än Fyra och icke öfverstiga Åtta,—dels ”af ett motsvarande antal Ledamöter, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, likaledes ”för året, förordnar bland andre inom lögderiet bosatte, för sakkunskap och oväid ”kände män, helst räntetagare.” ”Dessa Nämnder sammanträda med kronofogden, på dennes kallelse, å lämpligaste, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämdt, tingsställe, 2:ne gånger för ”hvarje skatteår, nemligen i början af Januari och i slutet af Mars. Vid förra tillfället uppgöras priskuranler lör de tre sista månaderna af det förflutna och vid ”del sednare för de tre första månaderna af det löpande kalenderåret.”
Skall man väl ställa så till, att man, i stället H. VII. 2 18 Deri S Jrin i f. ro. för att begagna plogen, använder spaden P att maskinerna förbjudas, för att skydda arbetet? och fabrikerna förhindras, för att upmuntra husslöjden? Något sådant torde val knappast någon påyrka, noén jag vill genom exempel visa, att om man går för långt i gynnande af det mindre produktiva arbetet, motverkar man utvecklingen af ett mera produktiv. Då man således säger att den eller den näringen nödvändigt behöfver ett skydd, för att kunna bestå.t så betyder detta, i fall premissen vore riktig, att det arbete, som härvid nedlägges, icke lönar sig nog, eller lönar sig mindre, än om arbetet riktas åt andra håll. Är det då skäl att med stora npoffringar just inleda arbetet i de riktningar, som enligt egen upgift påstås vara mindre produktiva än andra? Jag åtminstone tror icke detta, och då jag medgaf bibehållandet af vissa rätt betydliga skyddstullar, skedde det icke derföre att jag ansåg grundvalen vara riktig, utan dels derföre att dessa tullar på samma gång voro finanstullar. dels emedan, på grund af bestående förhållanden, man vore skyldig att icke alltför hastigt rubba de vilkor, hvarunder dessa näringar upstått. Vidkommande den speciella frågan, som nu är före, nemi. sidenoch bomullsväfnader, så torde man möjligtvis kunna hylla den mening, att den ena sorten borde beläggas med den tull, Utsk:t föreslagit, men den andra med någon annan, såsom det också af åtskillige ledamöter yrkats. Jag tror således att det vore rättast om opinionen finge tillfälle yttra sig särskildt om hvardera punkten och proposm delades. Man har icke hittills vidrört tullen pä siden, och det tyckes således som icke någon förändring deri anses behöflig, hvilken åsigt äfven jag delar, men, i afseende på bomull, har man yrkat en återgång från nu gällande tull till den som förut var åsatt. Det har likväl visat sig, som Gr. af Ugglas fullständigt upiyst, att någon minskning i denna industri ingalunda egt rum. Tvärtom har fabriksrörelsen alltjemt varit i en högst betydlig tillväxt, som icke något år minskats.
Det är icke klokt att uppbygga sjukhus omkring ett träsk, och der församla Läkare och Laboratorier, då i stället medelst träskets utdikande man kunde förekomma orsaken till sjelfva sjukdomen. Jag har redan tillförene ådagalagt nödvändigheten af att bortskaffa den egennytta, som drifver Advocäter, att förtiga andra, att tillställa oell förlänga rättegångar. En värd Ledamot har yttrat, att lönerne icke borde förhöjas för tjenstemännen inom HofRätterne, undantagandes för Ledamöterne; jag vet i sanning icke att förhöjning blifvit föreslagen för någon annan än dessa, derest icke Hr Hjerta menar dessförutan Presidenterne, hvilket jag likväl icke förmodar, dä desse äro mera än några af de öfrige i behof af lönetillökning; men jag måste vid detta tillfälle förklara, att jag ej kan dela lika åsigt med den värde ledamot, hvars tankar eljest oftast instämma med mina, deruti att Svea HofRätls President har behof af större lön, än de öfrige HofRätternes Herrar Presidenter. Jag tror det förhåller sig tvertom, om raan be - Den 19 Maji e. ra. 36i sinnar, att Presidenten i Svea HofRätt liar flera jemte sig äfven bland Justitiens höge Embetsman, med taffelpenningar försedde, hvilka dela representationsskyldigheten, hvilket icke är förhållandet med de öfrige JIofRättsPresidenterne, de der såsom högste Embetsman, hvar i sin Landsort, ensamme få vidkännas dermed åtföljande representationsskyldighet. Angående anslaget af 6000 R:dr för skrifmaterialier anskaffande, kan jag ej tillstyrka uppförandet deraf på Stat. Jag tror, att andra och förnuftsenligare inrättningar kunna finnas, än de som jemnt fordra ökade anslag för skrifmaterialier. Jag liar i frågan om ett förändradt sätt för Domares aflöning redan derom yttrat mig.
Jag vet icke livad BancoUtsk. dervid gjort, men fullmäktige afstyrkte, och jag kan icke annat än önska det R. o. Ad. mätte ogilla detta sätt att gå till väga, samt fördenskull återremittera betänkandet. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag begär återremiss på alldeles samma grunder, som den siste värde talaren anfört, och vill icke upptaga lt. o. Ad:s tid med att upprepa hvad han har sagt. Hr Stuart, Carl Gust.: Då Handels-disconten inrättades år 1S29, så ansågo R. St. nödvändigt, att behållna beloppet af discontvinsten för hvarje år afsattes, för att betäcka de förluster, som på discontrörelsen kunde uppkomma. Den fond, som i följd af detta vid discontens inrättande sålunda fattade beslut sedermera tillkommit under namn af reservfond, utgör för närvar, något öfver 200,000 r:dr. En dylik reservfond finnes äfven, på grund af 1816 års kungörelse ang:de Banco-discontens inrättande, bildad för den s. k. allmänna discontrörelsen. Då ganska betydliga förluster kunna uppstå på Handelsoch Närings-discontens lånerörelse, så anser åtminstone jag, att det är lämpligt och för det allmänna fördelaktigt, att en fond finnes, hvarigenom dessa förluster kunna ersättas, så att icke den behållna vinsten af den - Den 16 November f. ra. denna rörelse blir alltför olilia det ena året emot det andra. Bibehållandet af en sudan fond , då den en gång är skapad, åstadkommer för öfrigt ringa eller kanske alls intet besvär. l)å BancoUtsk. numera äfven föreslagit ett bestämdt maximibelopp, hvaröfver fonden icke får höjas, så kommer för framtiden vinsten af Bandelsdiscont-rörelsen att oafkortadt tillfalla bancoverket, med undantag af den särskilda vinst, som kan å den redan afsatta reservfonden uppkomma , hvilken särskilda vinst Ulsk. ansett böra betäcka förlusterna å ifragavar. disconIrörelse.
Maj uppgifvit och med bilagor styrkt, att rusthåils-afgiften under de fem år, som förflutit efter dess förvandling till stämpladt papper, skulle inom nämnde fem härader utgjort, enligt förut gällande grunder för beräkningen, år 4 852 B:ko R:dr 4 4,044: 8 — år 4 853 4 5,699: år 4854 • 17,847: 39. — år 4 855, då ofvanberörde nedsättning i rusthålls-afträdes-afgiften vidtog och denna afgift följaktligen måst i beräkningen upptagas till tiodubbla beloppet för sådana afhandlingar om rusthåll, å hvilka den nya författningen om stämpladt papper var tillämplig 4 6,569: 3.-— samt år 4 856, med iakttagande af samma beräkningssätt, 24,599: 23. — tillsammans B:ko R:dr 88,726: 25. — hvilken summa, genom afdrag af 4 procent uppbörds-provision 3,549: 3. — nedginge till * 85,4 7 7: 22. och efter ytterligare minskning med £ procent härå såsom remisslage 4 06: 22. 1. tillgodokomme Amiralitets-krigsmans-kassan med återstående B:ko R:dr 85,070: 47. 11. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JYs 117. Medeltalet för de fem åren blefve sålunda 17,014: 9. 7. eller i rundt tal . B:ko R:dr 17,000: För denna Kassa, som redan år 1855, genom Stats-kontoret, utbekommit tillägg till det för rusthålls-afgiften anvisade ersättningsanslag, för år 1852 med B:ko R:dr 3,829: 16. 3. 1853 med » » 5,418:41. 8. och 1854 med • » » 7,450:18. 6. eller tillsammans ..
Men som Statsverket, uti långliga tider, gjort beräkning på delaktighet uti Bankens vinstmedel, så kunde ett directe afbrott härutinnan hafva menliga följder på de för Statsverkets räkning bestämda utgifter; och då denna indragning bör ske småningom d. v. s. riksdag efter riksdag, så fordrar försigtigheten och klokheten, att ej på engång göra förändringen, eller frånskiljandet; hvarföre jag nu tillstyrker bifall till Utsk:s mern. att 700,000 r:dr b:co årligen må vid slutet af hvardera åren 1851, 1852 och 1853 från Banken i och för Statens allmänna behof till Riksg:s-kont. aflemnas. 442 Den 15 Mars f. m. Hr Akerman, Fredr.: Det liar vid flere föreg:de tillfällen, då Bankofrågor varit under öfverläggning, blifvit anmärkt, att vår Banks ställning är af alldeles egen beskaffenhet, olika med andra länders. Den är icke blott en vexeloch depositions-bank, utan den är tillika en länebank, men en lånebank i en mening och med en verksamhet helt olika andra länders. Man linner denna skillnad tydligast, om man besinnar de olika verkningar, som de sednaste stora Europeiske statstilldragelserna haft på vår Bank, och på t. ex. Englands eller Frankrikes. Der hafva läneafhandlingarna eller i Frankrike de s. k. portefeuilles minskats, under det metallika kassan ökats. Här åter har förlägenhet npstått hos näringsidkare, under det anspråken på låneunderstöd ökats. Detta härleder sig derifrån, att der Banken endast lemnar län eller diskonteringar på gjorda affärer, men här skall vår Bank vara förläggare, icke blott för samhällets närande, utan äfven för dess tärande medlemmar. Dessa olika förhållanden med vår Bank, göra också att vid lagstiftningen derför, man mäste betrakta dess dubbla verksamhet. Betraktar jag 1111 vår Bank såsom Vexelbank allena, så kan jag icke neka att anledmr till bekymmer förefinnas.
Uti detta mål upplystes, att vid nämnda Rätt alltid varit brukligt, det Ordföranden föredragit konkurs-, boskillnadsoch urarfva-mål. samt deri författat domar, hvarföre ock de tjenstemän, som under den tid åtalet afsett, innehaft nämnda befattning, vidgått att det ansvar, som för anmärkt försumlighet möjligen kunde ifrågakomma, borde endast drabba dem, i följd hvaraf Advokat Fiskals-embetet förklarat sig sakna laglig anledning att framställa ansvarstalan emot tre ledamöter, hvilka ansetts icke hafva vidare deltagit i de ifrågakomna målens handläggning, än att de öfvervarit målens afgörande; — Kongl. Götha Hofrätt, som meddelade Utslag den 17 Mars 1858, lät bero vid Advokat-Fiskals-embetets nyssnämnda 101 frånträdande af ansvarstalan emot Rådstufvurättens ledamöter; men emedan utaf de anmärkta målen tre hvilat oafgjorda längre tid än två år, ett nära Iva år, ett mera än ett och ett halft, ett annat mera än ett och ett tredjedels, samt två under mera än ett år, efter det de blifvit tili pröfning öfverlemnade, och dessutom en konkurs, sedan Borgmästaren i Februari eller Mars månad 1855 erhållit dithörande protokoll och handlingar, icke blifvit afdömd förr än den 29 Oktober samma år, oaktadt inställelsedagen varit redan den 19 Juli 1847, samt då de af ordinarie Borgmästaren och en under viss tid förordnad