Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vördsamt föreslå, alt revisioner till öfverseende och granskning af statsverkets, bankens och riksgäldskontoret tillstånd, styrelse oell förvaltning måga årligen anställas; och som, i följd häraf, den nu medgifna längsta tid af tre månader för revisorernes sammanvaro kan i samma förhållande i det närmaste förkortas, föreslår Utskottet derjemte, att tiden för revisionens sammanvaro ej må öfverstiga två månader. Under förutsättning, att dessa förslag komme alt, efter grundlagsenlig behandling, vinna kraft af lag,'skulle 68 § riksdags-ordningen erhålla följande lydelse. Riksdags-ordningen. § 68. Riksens Ständer skola derjemte — förändringar besluta. Desse revisorer skola vara sex af hvarje Riks-stånd, och; pä Konungens kallelse^ hvarje år mellan riksdagarne sammanträda. Revisionsförrättningen bör alltid taga sin början den 15 September och omfatta de för är a fs i lita de räkenskaper, hvilka af föregående revisorer icke blif vit granskade. Ej må någon revision öfverskrida en tid af två månader. Med revisorernes röstberäkning förhålles enligt de uti § 66 utstakade grunder. Stockholm den 20 Mars 1848. STOCKHOLM, Ei.mcn &. Granbergs Tryckeri, 1848. KonstitutionsUtskottets Memorial, JV:o T, i N:o 7. Ank. till Exp. Utsk. den 3 April, kl. half 1 e. m. Memorial till Rikets Ständer^ om rättelse af ett uti memorialet N:o 6, rörande ändring af 68 §. R. OfJ förekommande misstag. Uti Konstitutions-utskottets memorial N:o 6, innehållande förslag till ändring af 68 §. R. O., rörande tiden för revisionerna af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, har uti den föreslagna nya lydelsen af nämnda 68 §. det misstag förefallit, att orden: ”emellan riksdagarne” ingått, ehuru de rätteligen bordt bortfalla.
Reservationer: af Herrar Berger och Kistner samt Riksdags-fullmägtige Johannes Andersson och Per Nilsson. STOCKHOLM, tryckt hos E Westrell, 1860. Siats-Utskottets Utlåtande N:o i90. 4 N:o 190. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Sept. 1860, kl. IS raidd. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.is nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående anslag till uppförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruks-inslitut. (U. A.) Enligt hvad det inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet den 14 Oktober sistlidet år öfver Civil ärenden förda protokoll, hvilket vidfogats Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer den 27 nyssnämnde månad allåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, utvisar, hade redan den 29 förutgågne Augusti till Kongl. Majit inkommit och den 30 i samma månad till Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommittés utlåtande remitterats en underdånig framställning af Styrelsen för Ultuna Landtbruksinstitut, innefattande anhållan, att Kongl. Majit mätte hos Rikets Ständer, bland annat, äska ett anslag för en gång af 170,000 R:dr, till uppförande vid nämnde Institut af dels en större stenhusbyggnad, innehållande bostäder för Institutets elever och lärlingar, undervisnlngsoch matsalar, sjukrum samt nytt kemiskt laboratorium; dels en ny byggnad för så väj Kronans som Institutets eget schäferi, dels ock ett nytt stall för 36 hästar och föl; men som berörda underdåniga ansökning icke var åtföljd af plan och kostnads-beräkning öfver de tiliämnade byggnaderna, hade Kongl. Maj:t funnit någon framställning i ämnet till Rikets Ständer i sammanhang med frågan om reglering af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvud-titel icke böra ega rum.
BondeStåndet har Utskottet emottagit ett Protocolls Utdrag af den 18 nästlidne December, innefattande Olof Olofssons ifrån Carlstads Län hemställan, att, i anseende till Arwika så kallade Stads Innevånares medellösa belägenhet, vållad af den allmänt öfverklagade Penningebristen och handelns tröga gång, nämnde Stad af StatsMedlen måtte beviljas ett Anslag af 2000 R:dr, såsom bidrag till anstalters vidtagande för Stadens förskönande och behof såsom stenläggning af Torg och Gator rn. m., till nytta ej mindre för Staden an dem som besöka densamma; hvilken hemställan Vice Talmannen Jon Jonsson från Blekinge och Eric Andersson från Westerås Län bestridt på den grund, att i händelse innevånarne i Arwika ej mägtade att utvidga och försköna anläggningen, samma Stad eller Köping, i anseende till förut varande mångå små och fattiga Städer, som af sig sjelfve icke kunna bestå, måtte, med afstående från sina Stadsprivilegier, återgå till dess fordna egenskap af By; hvaremot Motionären anmärkt, att saknad och förlust skulle uppkomma för orten, derest Arwika, i brist af Medel för dess vidmakthållande, icke kunde i dess nuvarande egenskap bibehållas. Utskottet anser meddelandet af så beskaffad! understöd, af Statens Medel, som det Olof Olofsson för B e t ä n k a n d e n. I 23 Arwika yrkat, oförenligt med Stats Ver':s-Förvaltningen i det liela och kan således ej till II. H. St:rs bifall understödja förrberörde Motion.
Ut-j skotten ifråga komne anstalter, ehuru, visserligen nödvändige, att i någon mån förmildra föijderne af den missväxt, hvarmed de fleste Rikets Provinser hotas, icke kunna vara tillräcklige, att alldeles afhjelpa en föreslående brist, som genom införskrifning af Utländsk Spanrnål skal! 670 Statsoch Banio-Utskottens BetänJtatidcnl fyllas, anse Utskotten sig böra, i afseende på anskaffningen af denria Spanmål, äfven framställa sina åsigter. Förenade Utskotten hysa den öfvertygelse j att hvilka utsträckta allmänna anstalter, sorn helst vidtagas till Landets behöfvande Inbyggares .undsättning med Spantnål, afsigten härmed skall endast ofullkornligen vinnas , sä framt dessa anstalter erhålla en sådan riktning, som hämmar och tillbakahåller enskilda speculationer. En uppmuntran till införskrifning af utländsk Spanmål är redan gifven genom den beviljade Tullfriheten: och, derest enskilde spt?cylanter ytterligare uppmuntras , göra Utskotten sig förvissade , att Regeringens omsorger, att förse Landet med erforderlig Spanmål, skola i betydligaste matto lättas; hvarvid den omständighet äfven bör komma i betraktande, att enskilde Peroners införskrifning af Spanmål skall på vårt penninge-väsende alltid ega ett mindre menligt inflytande , än om samma qvantum Spanmål inkommer för allmän räkning, enär enskilde handlande , genom begagnande af deras Crfdit och. andra utvägar, äro uti tillfälle, att efter hand kunna liqvidera den köpta Spanmålen. Att Landets förseende med erforderlig Spanmål skulle helt och hållet göras beroende af Enskildes Speculationer,; kan likväl icke vara Utskottens (anka. Förenade Utskotten inse nogsamt nödvändighetep af Statens medverkan , icke blott för att fylla beli-'vet och förekomma Spanmålens oskäliga stegring , utan ock för att, efter möjligheten, underhålla sådane pris, sorn icke förnärma , hvarken Säljares eller Köpares billiga _an - Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 671 språk; men till <Iessa föremål synas Statens åtgärder också böra vara inskränkte.
Raab kommit, och förenar mig i det afseendet med Gr. Posse. Gr. Mörners nit och verksamhet för jernvågsfrågan under de 2:ne fgreg:de Riksdagarna äro så allmänt kända, att något misstag derom icke bör kunna upstå. Jag upfallade likväl Hr Gr:ns raisonnement sålunda, alt en af anledningarne, hvarföre han uteslutande håller sig till K. M:s Propos., vore den, att den deri föreslagna jernvägslinea vore undersökt, och att handlingarne derom varit tillgängliga för en hvar, som velat taga kännedom derom. Jag hade visserligen önskat, alt så varit förhållandet i år, att ritningar och planer inlemnats lill StatsUtsk., så att de varit tillgängliga för en hvar, att derom taga kännedom. Tdl en början får jag an märka, att de, som föreslagit Jönköping (ill utgångspunkt, hafva svårligen kunnat välja någon sämre inom hela landet. Under debatten är äfven uplyst, alt meningen aldrig varit, alt hufvudbanan skulle gå lill Jönköping. Terrängen är dertill icke lämplig, utan till denne stad skulle endast ledas en bibana, och att taga en bibana till utgångspunkt vore i högsta måtto olämpligt. Då man här sagt, alt man bör börja vid en hamn och gå inåt landet, har man likväl icke fästat sig vid den enda goda hamn i Skåne, nemi. vid Landskrona. Jag tror således att ordet Malmö hör ur punkten utgå, och att man bör åt K. M. öfverlemna att bestämma den lämpligaste punkten. Jag säger delta i förbigående. Jag bekänner, att jag gerna godkänner punkten, sådan den är, men jag finner det besynnerligt, att man bortglömt Landskrona, som har den bästa hamnen på hela vestra kusten. Hr Hjerta, Lars: De åsigter jag förfäktat, då Betänk, förra gången förevar, och som jag vågar påstå vara i enhhet med de beslut R. o. Ad. då fattat, föranleda mig att opponera mig emot det sätt, hvarpå, enl. Utsk:s förslag, medlen böra anslås till jernvägar. Utsk. har uppenbarligen velat åstadkomma hvad Gr.
Riksdag redan för flere år sedan är från trycket utgifvet samt tryckningskostnaden derföre af RrgsContoiret betald, någon serskild vedergällning för detsammas upprättande dock icke från nämnde Contoir utbekommits, men att deremot något Register öfver Ståndets Protocoll för den föregående Riksdagen ej ännu blifvit tryckt; hvadan och som det är ett nödvändigt vilkor, för att kunna uti ifrågavarande vidlyftiga Protocoll erhålla de upplysningar, som, särdeles under efterföljande Riksdagar, ofta erfordras, att upprättade fullständiga Register öfver de derstädes förekommande mångfaldiga ämnen finnas att tillgå; så och med afseende på det mindre betydliga belopp, hvartill kostnaden härföre kan komma att uppgå, får Utskottet vördsamt tillstyrka: att för upprättandet af Registret öfver R. och Å:s Protocoll vid sisth Riksdag må, i likhet med hvad för registreringen af RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag är bestämdt, beviljas Tio R:dr för hvarje tryckt ark; äfvensom att, derest Regi. ster öfver merbemälte RiksSt|nds Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag jemväl varder upprättadt, enahanda betalning derföre må utgå; samt att de så väl härföre, som för tryckningen af sist omförmälte Register belöpande kostnader må bestridas af Betänkanden, N:is 44°> 44r* ^1 de för utgifterne vid denna Riksdag anvisade medel.
Be v i 11 n i n g s-fö r o r d n i n g af det stadgande, att pensioner eller gra* tia ler icke beräknas såsom beskattningsbar inkomst. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr Lovens motion, JVZ 28, om upphörande af alla nu gällande bestämmelser, angående på skyldskap grundad rätt till börd eller lösen af jord å landet, hvartill eganderätten blifvit ål annan öfverlåten. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats—Utskottet Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorers berättelse, angående granskning af de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder och medel. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes: l:o Expeditions-Utskottets Utlåtande M 4, i anledning af en utaf Kommitterade för Tryckfrihetens vård gjord framställning, angående förändradt sätt för tryckningen af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse!-; och 2:o samma Utskotts Utlåtande JVZ 5, i anledning af framstäldt förslag, angående särskild tryckning af de inom Riks-Stånden väckta motioner.
Sade hon 9t mig: si, sitter du här inne, och Cruusen star denite. Hri g i r du icke ut till honom, som du inbillar dig s9 mycket om? I) erlA jng svarade: hnii kan ra stii inig fönitan i dag s9 vii1 som alltid, och I han inte inyckct hört mig tala om Iionon1 hrarken ontlt eller goilt. Är han god nog at den honom behaga~, och kan han v51 f9 sa god jungfru som jag, och jag så .god man soni han. 132 D i svarade fru Ebba: ja, du m8 inte ttinka, att du ända far sa god man, som Cruusen tir; han har allt för godt sinne i t dig, ty dig tir spatt, att du skall f&amp; en sa ond man, att han skall slil dig hvar dag, och I sku lefva ihop som hund och katt och dertill med en sa fattig man, att n h I hafven titit den ena biten, sa sku I inte veta hvar I fån den andra, och en sadan stor eländighet ska11 vara med Er bida, att du inte tror det. Jag vet dock, att det Iärer SH g.4 dig. efter du inte ville hafva Sparren. I X svarade jag: da hade det först gatt an! Men hvad den onda spiidomen vidkommer, den aktar jag intet, titan tror min Gud mycket htittre, att Han ju Iärer gifva mig en god, dygdig. redelig och from man eller ock ingen, och der Gud tin sa ville straiia mig för mina synders skull och gifva mig en man, som vore nigot ond, SH skulle iter jag ställa mig si % fromt emot honom, att han inte skulle kunna vara ond emot mig och skulle kunna sla mig. Kommer min man onder hem, och jag vet mig ingen sak, tager jag honom i min famn. Jag rXdes ej för min bak och ber, att ingen ville bekymra sig derom, utan Ilta Gud och mig mau sörja derföre; det skall väl blifva godt och btittre än boken säger; men hvad fattigdonien vidkommer.
Rörande väckte motioner om inköp för Statens räkning, af ett utaf Herr CancellieRådet C. M. Schoerbing utgifvet arbete, angående Skogshushållningen. I anledning af väckt fråga, om ändring af terminerne för Höstmarknaderne i Upsala och Norrtelge. Från Lagtamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotten: N:o 158. I anledning af gjorde anmärka ningar vid Utskottens förut meddeldte Betän-r kande, om Mått, Mål och Vigt. Justerades följandet Utdrag af Protocollet,hållet hos Högloflb Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 5 Augusti 1823. S. D. Sedan tillförordnade Landshöfdingen, Förste ExpeditionsSecreteraren och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden Casper Ehrenborg, blifvit i behörig ordning vald, att intill nästa Riksdag, vara Riksens Ständers JuitititeOm-* > Den 5 Augusti e, in. 195 budsman, samt Förste ExpeditionsSscreteraren och Häradshöfdingen Johan Gabriel Richert , blifvit utsedd, att vara JustitiseOmbitdsmannens Suppleant; fann Ridderskapet och Adeln för godt, anmoda ExpeditionsUtsköttet, att icke allenast derom uppsatta en underdånig Skrifvelse till Kongl, Maj:t, utan ock för nyss bemälte personer uppsätta behörige constitutorial å nämnde befattningar. Ut Supra. S D. FÖredrogos ä nyo Och biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 29 sistledne Julii eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Från StatsUtskottet'. Af den 16 sistledne Julii: Nio 337- I anledning väckt motion, om spannemåls anslag till lönefyllnad för Stockholms SkoleLärare. Af den 18 sistledne Julii: N.o 339. Angående jemkning 1 Rust ningsskyldigheten.
Det obetydliga jag dervid har att erinra, skulle äfven af mig blifvit undertryckt, om jag icke önskat finna ett tillfälle att, i afseende på hvad Herr Cederschjöld anfört, förklara å min sida mig anse allt det obetydliga personliga, som synts vara oss emellan, såsom alldeles förbi. Herr Cederschjöld har nämnt, att han nödgats besvara mitt yttrande, utan att deraf kunna taga kännedom, Det hade varit af mig illiberalt, att icke lemna det till LandlMarskalksbordet, om jag det kunnat; men jag hade sammanfattat det på en större skala, så väl öfver GonstitutionS - 368 Den a5 Januarii e. m. Utskoltets egna förslager, sora några mindre jemkningar i redactionen, och jag befann mig, genom det beslut Ridderskapet och Adeln vid öfverläggningens början vidtog, nödsakad, att undanrödja detta, för att följa den ordning af deliberationen, sora Ridderskapet och Adeln fastställt. Jag kunde således icke i det hela aflemna mitt anförande, emedan jag framdeles behöfde det. Herr Cederschjöld förklarar, och jag var tillförene derom öfvertjgad, attingen personlig afsigt fanns i det sätt, hvarpå lian uppfattat och recenserat mitt yttrande. Han tyckes tillskrifva det sätt, hvarpå jag uppfattat hans reservation, såsom härrörande af någon ömtålighet, den jag tror han liknade vid en flugas. Jag är dock ingen fluga, men vore jag det, så måste Herr Cederschjöld icke förtänka mig, att jag, fruktande öfvermagten, vore rädd för spindlar. Herr Cederschjöld anmärker, att jag ansett honom icke hafva ledt i bevis sina i den nämnda reversationen yttrade saltser. Jag har endast anfört delta vid ett tillfälle, eller med anledning af hvad lian anmärkt emot de af mig föreslagna borgensförbindelser. Herr Cederschjöld har till exempel anmärkt, att sådant vore stridande emot 86 §. Regerings-Formen, hvaruti står, att hvar och en Svensk man har rätt att yttra sina tankar, utan något af den offentliga magten i förväg lagdt hinder. Jag Den Jan tiar ii e. m.
Hvad Utskottet i Utlåtandets återstående punkter, 13—21, yttrat och hemställt, blef af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 00, angående upphörande af ljuspenningar för embetsoch tjenstemän samt extra ordinarier; återremitterades. N:o 02, i anledning af väckt motion orri Magistrats-personernes ersättning för eller befrielse från deltagandet i ränteri-inventeringar; bifölls. N:o 03, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående tio års förlängning af det åt nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson upplåtna arrende af Motala Kungsliske och mjölqvarn i Ostergötlands län; bifölls. N:o 04, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeter-hjelpen inom provinserne Småland och Öland; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottes Betänkande N:o 1:1, i anledning af väckt motion om stiftandet af en lag, angående flyttning i och ur hus på landet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedanstående Utlåtanden och Memorial: N:o 11, i anledning af bonden Carl Magnus Jonssons i Bistockskulla ansökning om eftergift af öfverränta för diskont-lån; bifölls. N:o 13. angående i Banken qvarstående äldre deposita; bifölls. N:o 14, i anledning af väckt motion, angående begagnande af ett utaf L. W. Olde uppfunnet sedelpapper; bifölls. N:o 15, öfver väckt motion om utsättande af belöning för prof på förbättradt sedelmynt, m. m.; bifölls Prot.-Utdrag den 8 Mars 1851. 181 N:o 16, i anledning af f. d, handlanden J. N. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta i 2:ne handels-diskontlån; återremitterades. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Ett utbrott stod alltid hotande, och båda sökte undvika det; men då från någondera sidan ett ovarsamt ord föll, så var det en blixt som åtföljdes af vilda stormar och förstöring. Augustisolen brände ännu het, och blott qvällen gjorde skuggan sval och framlockade en svalkande vind, som krusade strömmens yta och matt utvecklade flaggan på kastellholmen. De för ankar liggande skeppen, som hela dagen hvart och ett pekat med flöjlar och bogspröt åt skilda kompassens streck, rättade sig alla för den vestliga kåran. Båtar gledo emellan dem fram och åter, förande löfvens och gröngräsets och landtluftens vänner till och från djurgården, medan redan andra fritt drifvande för vinden sakta vaggades af en pimplande fiskares enformiga rörelser. Taflan var liflig och mild att skåda, då den sågs från södra bergen, der nu just Lina satt vid fönstret till ett lusthus, uti en på bergsluttningen hängande trädgård. En liten parterr af doftande nejlikor, löfkojor och pelargonior stod utanför fönstret, som jemte det lilla lusthuset halft öfverskuggades af tvenne balsampopplar. Berusad af den sköna utsigten, blomsterdoftet och svärmande, halft vemodiga drömmar, satt hon stödjande den skära kinden mot venstra handen, som framskimrade liljehvit mellan de sirliga blonda lockarne. Den högra hade med den nyss aftagna lätta sommarhatten à la bergere sjunkit ned i hennes famn, och syarbetet låg orördt på bordet bredvid korgridikylen. Uti hennes blick skymtade en oro, som besynnerligt afstack mot dess eljest lugna blå, och de något yppiga läpparne rörde sig stundom såsom till ord för de taflor, hvilka vexlande sväfvade för hennes bildrika fantasi. Hastigt spratt hon till för ljudet af en röst, som vexlade några ord med den i trädgården sysselsatta tjenarinnan. Hon kände den väl, denna röst, ty dunkel rodnad flammade öfver hennes ansigte, och hon drog sig tillbaka ur fönstret, påsatte hatten och grep hastigt till sitt arbete.
Or - Serskildta Utskottets Betänkanclen. dinarie Domstolarne, hviika då, om så behöfdes, kunde förses med en större personal, så lär något hinder icke mota för indragningen af alla förstnämde Verks Presidentsoch Ledamotstjenster, såsom för ingen del erforderliga, men snarare hinderliga, vid allmänna frågors behandling, hvilka utan tvifvel äro mer belåtne att skötas af en, än af flere. Styrelsen af Collegierna kunde då öfverlemna» åt Ledamöter af Stats-Rådet, med benämning af Ministrar, såsom Inrikes Minister, KrigsMinister o. s. v. — Desse Chefer, eller Ministrar, komme då att stå i spetsen af förvaltningen, och vöre i tillfälle att öfverskåda det stora hela. I deras närvaro skulle alla ämnen, som höra till deras befattning, föredragas inför Konungen i StatsRådet, hvarigenom de finge en närmare kännedom af alla Styrelsens grenar, och således enhet och fasthet derutinnan borde beredas. Innan Utskottet företager sig den närmare tillämpningen af denna idé, anser sig Utskottet böra upptaga och bemöta ett väsendtligt inkast deremot, som icke sällan göres, och utan tvifvel kommer att, vid förslagets pröfning, af någon å nyo väckas. Det skulle vid första ögonkastet kunna synas vådligt, att öfverlemna åt en enda person hela den makt och det inflytande, som förut varit fördeldt på ett helt Collegium. Friheten, kunde man säga, råkar dervid allt för mycket i faxa, och dörren torde, innan man föreser, dymedelst öppnas för förtryck och despotism. Denna fruktan förmodar Utskottet hafva sin 66^ Serskildta Utskottets Bctcinkanden. rätta grund i en förvexling af de tvenne så vidt skilda begreppen om en Despotisk och en Coostitutionell Statsinrättning.
Sanningen på hans läppar meddelade åt hans vältalighet en segrande styrka och beredde ständerne att med vördnad och undergifvenhet afhöra uppläsandet af den regeringsform, han funnit nödig för sin och fäderneslandets gemensamma bästa, där gränts blifvit skrifven för friheten, men äfven för konungamakten. Konungens proposition till ständerne om bifall på denna grundlag besvarades med en tredubbel salfva af ja, som skallade vidt omkring nejderne af slottet. Nattmössorna voro de outtröttligaste att skrika och slutade med detta oförmo(da)de ja deras stämma på riksdagen. Sedan konungen hade lemnat rikssalen, tågade samteliga stånden, det ena efter det andra, till särskildte för dem anrättade bord, där de till öfverflöd blefvo undfägnade och under skålars drickande tömde buteljer intill sista droppen, som i sorg och glädje utgjorde deras förnämsta omsorg. Jag gaf mig ej tid att utreda mina stridiga känslor vid den stora förvandlingen, som timat i det allmänna. Jag hade annat att göra. Riksdagen nalkades till slut. Konungens sak var efter önskan afgjord, men min enskyldta var icke ännu en gång i fråga. Min svärfars ansökning var begrafven i bankoutskott(et)s handlingar utan hopp att ställas i dagsljuset. Från det allmänna förbud för ständernas deputationer äfvensom plena att vidare samlas utan konungens särskilta tillstånd var bankoutskottet undantagit i anseende till banken, som efter den nya regeringsformen förblef såsom den ifrån dess första inrättning varit, öfverlemnad åt ständernas enskyldta förvaltning och tillsyn. På min underdåniga anhållan täcktes konungen under samtal med någre ledamöter af detta utskott förklara sin önskan, det den förenämde sak måtte till slut befordras, hvilket hade den goda verkan, att saken utan uppehåll företogs. Till ersättning för sitt lidande erhöll min svärfar tillbakars från 1765 den honom utan ransakning och dom fråntagne lön, jämte dess bibehållande under sin öfriga lifs(tid) och tillika en summa, som utan att ersätta hans förlust någorlunda kunde retablera hans förfallne omständigheter. Af denna summa blef min förlust af Sätra och Ladvig efter många svårigheter ersatt.