Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På Frälseoch Skatte-Jernbruk,’ som hafva egen Skog och andra Till-egor af den tillräcklighet, att åtminstone hälften af det tillåtna smidet kan tillverkas med kol af egne eller Eecognitior.s-Skogar, får såsom lån utgifvas Tvåhundra Femtio R:dr för hvarje Etthundrade vid Bruket, emot Hammarskatt, beviljadt smide; men på de Bruk, som drifvas med köpe-kol, ma ej högre lån tillåtas, än Etthundra Femtio jRtdr för Etthundra SQ priviligeradt smide. Och äro alla sådane Jernbruk, som icke äro anlagde på egen Frälseeller Skaltegrund, och hvilka särskildt icke ega några Bruket till styrka un. derlagde Frälseoch Skatte-Hemman, från lanerättighet uteslutne. Hemman i allmänhet, sorn till Bruk Utgöra kol, dagsverken och kjörslör, få icke särskildt för sig belänas, utan anses såsom hörande under Brukets värde och den derå utgående låne-sum* man. På Brandförsäkrade stenhus i Stockholm utlånas hälften af den Summa, hvartill de i Brandförsäkrings-Contoiret äro till Brandskade O -» ersättning antagne. Hus och Byggnader i Städerne utom Stockholm, enär de i allmänna Brandförsäkrings-Werket äro för brandskada försäkrade samt afgiften för alla åren blifvit inbetald, få högst belänas med -|:del af 18*3 års Taxeringsvärde, enligt vederbörligen styrkt utdrag af Pröfnings-Comiltéens Taxerings-Längder; hvaremot ä de hus, som under perioden intill nästa .Riksdag skulie kunna blifva uppbyggde, och för hvilka, således denna uppgifne grund ej är tillämpe - Underdåniga Skrif v el ser. 3i5 lig, beläning får ega rum till ftdel af deiå se* nast åsatte Taxeringsvärde; men i båda fallen under iakttagande, att lånet aldrig kan få öfverstiga Tredjedelen af den Summa, hvartill Fastigheten finnes brandförsäkrad. 5 Mom.
Jag hyser således ingen serdeles betänklighet att gifva medborgare-rätt åt utländningar, fullkomligt öfvertygad, att Regeringen alltid med tillbörlig försigtighet skall befordra sådana personer. Hvad åter angår den siste talarens yttrande, att föreslagna grundlags-stadgandet, om det antages, skulle utesluta möjligheten att i den naturalisations 5 H. 8 114 Den 8 Mars f, m. lag, till hvilken ifrågavande inom. hänvisar, intaga sådana bestämmelser, att alla natnraliserade kunna befordras till embeten, så får jag förklara, att jag icke inser något hinder derför, att den föreslagna naturalisations-lagen skall kunna innehålla att, för att komma i åtnjutande af alla förmåner, vissa föreskrifter blifva meddelade. Jag tillstyrker således bifall till Betänk. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till antagande af ifrågavar:de förslag framställde propos., besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om H. o. Ad. förkastade samma förslag, samt efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande Ja. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Upläsles och godkändes följande votens-propos.: Den, som antager det sedan sista Riksdag bvilande förslag till tillägg vid 28 § Reg.F:n, ang:de naturalisation af utländske män, röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde förslag af R. o. Ad. förkastadt. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 58. Nej — 97. 3:dje pukten, innehållande förslag lill ändring i S6 § Heg.F:n och 49 § Riksd.Ordn., ang:de remiss af motionen. Hr von Hartmansdorff: Genom detta förslags antagande skulle möjligheten för ett Stånd att vägra remiss försväras. I stället för att remiss nu kan nekas med enkelt flertal, skulle, efter detta förslag, för ett sådant beslut fordras -|:delar af de röstandes antal. Af denna förändring finner jag icke något gagn.
Härigenqm är väl således genrni 3 Stånds beslut afgjordt, att till Författaren af Svenska Folkets Historia under Konungarne af Wasa Ätten Hr Strinnholm, skola, till understöd för samma arbetes fortsättning wtgifvas iooo R:dr, hvilka från R:g:sContoiret böra utgå. Men som, i fråga orade öfriga 1000 till belöning för en fullständig Historia om Konung Carl XI:s Regering, 2 Stånd, nemi. PresteStåndet och BorgareStändet stadnat emot 2., R. o. A. och BondeStändet„ alltså framställes till omröstning af Förstärkta SlatsUtkottet följande Proposition: 5:o Den som bifaller, att iooo' R:dr B:co till utbetalning af-R:g»sContoiret anvisas till K. M:ts disposition såsom belöning för en fullständig Historia om Konung Carl XI:s Regering, voterar Ja. t Det det ej vill, voterar Nej. 5ji Stats-U Iskottets Vinner Nej; kommer en sadan anvisning icke att äga rum. Af de ProtocollsUtdrag som från RiksStånden ankommit, innefattande RiksStåndens Beslut, i anledning af det Förslag till underd. skrifvelse till K. M:t som Utskottet i dess Memorial N:o 3o4 sid. 5og framställt, att afgilvas i sammanhang med anvisningen af ett förökadt StatsAnslag för regleringen af indelt a Armeens Befäls löner, har Utskottet inhämtat, det H. K. o. A. samt H. BondeStändet förbiifvit vid sine i detta ämne förut fattade beslut, men alt H. PresteSiandet gillat Utskottets Förslag i det hela och V. BorgareStåndet åtc godkänt detsamma, med undantag af den irsla Perioden , innehållande: ”R.
Den af Revisorerne förordade utväg att för hvarje fartyg hafva särskildt konto, hvari, på sätt Revisorerne föreslagit, alla för detsamma förekommande kostnader specifikt upptagas, skulle visserligen medföra den fördel, att fartygets såväl totalkostnad som årliga underhållskostnad när som helst kunde, hvad nu icke är förhållandet, någorlunda lätt utrönas; men om ett sådant bokföringssätt skulle gälla äfven för de mindre fartygen, såsom kanonslupar och jollar, m. fl., så skulle en sådan generel tillämpning af den förordade methoden, enligt min tanka, likasom befälhafvande Amiralens, i motsats mot Revisorernes, leda till sådan vidlyftighet i räkenskapen, att denna omöjligen kunde af nu befintlig personal medhinnas, utan skulle deruti ovilkorligen erfordras tillökning, som, hvad denna Station beträffar, jag svårligen nu kan beräkna. Sådant skulle emellertid hufvudsakligen komma att bero af den tillämpning eller utsträckning, Revisorernes föreslagna åtgärd kunde pröfvas böra erhålla. Revisorernes i 3 § gjorda hemställan om de nu skiljda anslagens till Flottans «nybyggnad» och »underhåll» sammanförande under en titel: »till underhåll och nybyggnad» anser jag vara välgrundad, då Styrelsen derigenom lemnades friare händer att anvisa medlen till arbeten, som pröfvades vara angelägnast att vidtaga. Stockholm den 17 December 1860. JOH. LILLIEHÖÖK. C. A. Sundin. — 326 — Sttiteri-Öfverstyiclscns iiiifierdä/mga förklaring, angående, en af Rikets S-tänders Revisorer gjord anmärkning vid Ottenby Stuteri-inrättnings räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! ‘ Sédäff'Rikets" Ständers Revisorer, uti afgifven underdånig berättelse om verkställd granskning "af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under -år .1858, beträffande Ottenby Stuteri-inrättning, 'anfort, att för dess räkning samma år blifvit inköpta dels 1,340 skålpund gräsfrö från J.
St., då vexel-rörelsen först kom i gång, ville upmuntra densamma och derföre lemnades lån på vexlar till bättre vilkor än lån i allmänhet beviljades. Men jag kan icke inse, att man kan ålägga Filial-bankerna att på slikt sätt på deras bekostnad befrämja för allmänheten nyttiga ändamål. Dessutom finnér jag icke något skäl hvarföre man för de enskilda Rauker, som hädanefter upkomma, skulle göra vilkoren annorlunda än för dem, som redan finnas, och då eli sådant stadgande, som det här föreslagna, icke finnes intaget i de sednares reglementen, så torde detsamma ej behöfva inflyta i reglementerna för de Banker, som hädanefter stiftas. Hr von Hartmansdorff: Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr. Gyldenstolpe, och vill fästa upmärksamheten derpå, alt R. St. väl kunna om sina egna medel stadga alt de ej få utlånas mot Den 22 Augusti. 101 högre raula än de finna för godt bestämma. Men i Filial-bankernas rörelse ingå jemväl enskilda mäns medel. Hurti vill man förbjuda magön sådan att för sina penningar taga den ränta, allmänna lagen honom tillåter? Jagförenar mig i Frih. Tersmedens förslag, att sista mom:tet mätte från punkten utgå. Hr Printzensköld: Jag vill visserligen icke envist vidblifva mitt yrkande, men jag kan ingalunda godkänna det skäl, som Rivon Hartmansdorff till stöd för sin motsatta mening anfört, ty om R. St., vid beviljandet af kreditiv åt Filial-bankerna, dervid fästa det vilkor, att de vid bedrifvande! af deras låne-rörelse ej få taga högre ränta än 5 proc., så mätte väl sådant vara R. Sl:s ovilkorliga rättighet. Vill en Filial-bank drifva sin rörelse utan understöd från Riksbanken, då är Hr von Hartmansdorffs anmäfkn. riktig och då kan räntefoten ingalunda blifva föremål för R. St:s beslut.
April, II pro pade Hans Lrcellsncs Herr Grsftvcn och Landt - Marskalken nu Friherre dlils LilkvLrtekölck at tala. Friherre Ziikvsrkckölä upläsie följande MÄWSN: En och annan händelse under loppet af denna Riksdag har tyckts wittna om en mindre saker kännedom af fordna Riksdagars pr»xis; en kännedom ofta nyttig, til undanrödjande af onödigt widlöftiga öswerlaggningar; men saknaden deraf torde dock hos en och hivar böra ursäktas, da man pä 8 ars tid lätt kan förgäta wigtigare och angenämare saker. Detta har likwal ho§ mig wäckt den tankan, at det skulle medföra mycken nytta för framtiden om Högloft. RiddcrskapeL och Adeln behagade nu stadga en witz ordning, hwarefter alla i deras kisas förekommande mål och saker Mille foras. Om denna ordning ställdes uti form af InstruLkion för Riddarhus,Tecrsrerrren, och deruti inflöt allt hwad i någon matto rörde dest krvtocalis förande; sä skulle densamma, fast det nu med skäl kan anses öfwerflödigt, en annan tid kunna tjena Riddarhus . §Mek?rsrtza til uplySning och rättelse uti mangs 18 l dest göromål, och Ridderskapels och ?ldelns Ledamöter deraf hamra en säker hjeloreda. ckstlig wettergen har wäl aldrig en sadan Inlirrckiion exi lierar > men det bör icke, och jag inser ingen ting annat, som kan, hindra d st utfärdande.
Man liar under de sednaste tiotalen af år nog mycket förlitat sig på oell tagit i beräkning vårt jordbruks blomstrande tillstånd och räknat dess öfverskott öfver det egna beliofvet som en tillgång, tjenlig för betäckande af våra utländska skulder; men Kommers-Colhii berättelser npplysa förhållandet i dessa delar, så t. ex. att exporten af hvete och råg varit temligen obetydlig och att till och med under dessa 6 åren importen af råg åtminstone betydligt öfverstigit exporten. Jag nekar visserligen icke jordbrukets framsteg i vissa afseenden. Jag är öfvertvgad att ett bättre system gjort sig gällande, ty jorden nu är mer fruktbärande och bättre skött, men hafrau torde dock utgöra den förnämsta delen af den så mycket beprisade exporten, oell det måhända på ladugårdsskötselns bekostnad. Ofvervigten af exporten mot dessa behof från utlandet kan icke bättre ådagaläggas än genom förhållandet med silfret i banken, och jag tror icke att vår handelsbalans i synnerlig måtto visat någon särskild anledning till att hoppas på öfverskott. Hafva vi icke under de (i sednaste åren redan för staten räkning lånat 40,000,000 och för hypotheksbankerna 60.000.000, således tillsammans 100,000,000 rdr? Hetta är det minsta, och den siste värde talaren har beräknat det till 200.000.000, som väl är möjligt; men de 100,000,000 äro säkra. För dessa 100,000,000, då de äro upptagna som lån i främmande länder, borde väl silfver hafva influtit i landet. Detta har dock icke varit fallet i synbar måtto, då vi snarare sett silfver tillgå ngen minskas än ökas under samma tid. Elter beräkningar, som jag anser fullt riktiga, halva vi lör år 1863 redan åsamkat oss en ränteoch amorteringsskuld af 6,000,000, årligen. Om de 200,000,000 existera, så uppgår denna ränta redan till 12,000,000. Vi hafva under samma tid en tulluppbörd, sorn efter K. åhs Nåd.
Jag har icke kunnat tilltro mig äga nog insigter för att upgiswa ett lill alla delar rigkigk förslag till nämnde inrättningar, eller att såmedelst wägkcda UtfPotters uplysta omdöme. — Min afsigt har blott warit att ungefärligen wisa, huru ett fädenl förslag kunde och borde werkställas, samt att upgiswa grnnddraZen dertill. fs. jVlMnerstam. Kongl. Breswst den 22 Februari 1742 förklarar nödwändigheten att j hwarje Socken utse och wc' ja ctt wiftt antal förnuftige och bepröfwade L-? hushållare, som kunde rada och styrka de öfrige Socknens innewänare uti det som bäst och nyttigast pröfwas: Och wid 1771 äcö Riksdag Utfärdades äter 12^6 Dcn 2i Lccenrber. kända sanningar att Utbedja miq Högloft. Ridd'1?'- pek och Aoelus uymärksamhxt wid der äun,e hn-arpa jag skulle önska att närmare kunna fäst', dea. Till dek stora ändamalek att urwidga hage-, och en nial beräknad omtanka pa jordbruket, och alla yrken som sta uri ett nära sammanhang verme o, fordras i mia kanka blott twänne högst eakla incdcl, nä-'ligen akk losta alla onyttiga band, som s,altra den enskilda fliken och friheten, att pä fördelaktigaste sätt anmanda sin jord och sin förmögenhet, samt att för hela Riket, för hwarje Län särskildt, kill och med un hwarje Socken inrätta Sällskap as kunnige och nitiske mae., hwilka med kännedom af sin ort och egen erfarenhet äswen borde förena kunskaper i allmänna och enskilda hushållningen.
Jag anser mig likväl böra erinra, att här omnämnda lättnad skulle i sjelfva verket endast komma till godo de Guldsmeder, som kunna förskaffa sig tillräckligt förlag för att icke genom den tidsutdrägt, sora för omnämnde probering är oundviklig (isynnerhet om, såsom hittills, endast ett kontroll-kontor kommer att finnas) se sig förhindrade att af nämnde minskning i kostnaderne sig begagna. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, JOACH. ÅKERMAN. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prot.-Utdrag, den y Maj i8.j5. 899 terremisser å memorialet N:o 35, vidblef Ridderskapet och Adela sitt förut i ämnet fattade beslut, och lades utlåtandet N;o 42 till handlingarne. S. D. Då nu å nyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 3 dennes på bordet lagda memorial N:o 114, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut öfver Utskottens utlåtande iV.-o 28, behagade Ridderskapet och Adeln antaga den af Utskotten gjorda hemställan att, med frånträdande af sitt i frågan om uppförandet af en fyrbåk å Skäret Understen fattade serskilda beslut, instämma i det, hvaruti Borgareoch Bonde-Stånden stannat, hvarefter Ridderskapet och Adeln fann den af Utskotten i ämnet föreslagna voteringsproposition hafva förfallit. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 3 dennes på bordet lagda memorial: JS-.o n5, i anledning af återremiss å Utskottens betänkande AT:o 71; och N:o 116, i anledning af återremiss å Utskottens utlåtande N:o y3. S. D.
Hvad Herr Prosten Johan Wijkman i ett Memorial anfört rörande föreskrift för Justitise-Ombudsmannen att tillse, det Riksdags-Beslutet blefve i likhet med det af Riksens Ständer undertecknade originalet ifrån trycket utfårdadt, fann Beredningen ett sådant stadgande, såsom endast en controll på Hof-Canzlerens skicklighet att läsa correcturet, icke tillständig! Herr Prosten Wijkman hade i ett annat Memorial föreslagit, att i Grundlagarne någon ansvarighet för Taleman skulle föreslås, derest de sina skyldigheter underlåta eller sina rättigheter öfverträda. Beredningen tillstyrkte ett sådant svar till författaren enskildt, att då genom Grundlagen Ordförandes rättigheter och pligter redan voro bestämda, voro deras underlåtande ej att förmoda och ingen skada att frukta deraf, då sättet tydligen är föreskrifvit, hvarigenom inga Motioner kunna nedläggas eller tillbörliga Propositioner vägras; att Grund - Bilaga J till Mern. 147 lagarne ej borde öfverhopas med reglementariska föreskrifter om ansvarighet och straff, och att, då Talemännen af Kongl. Majit voro utnämnde, vore det ock endast för Hans Majit, som deras ansvarighet kunde äga rum». Derefter upplästes ett af Herr Assessoren och Borgmästaren Siödin till Utskottet inlemnadt Memorial angående Lagfrågors hvilande till en nästkommande Riksdag i likhet med Constitutionsfrågor, så lydande: Vördsamt Memorial. Det stadgande i Regerings-Formens 81 §, att Riksens Ständer ej må å den Riksdag, då ConstitutionsUtskottet föreslagit någon ändring i Grundlagarna, derom besluta, stödjer sig ofelbart på den grund, att i så vigtigt ämne dels grundsatsernes åsyftning jemte uttrycken må kunna noga öfvervägas och granskas, dels ock ensidiga afsigter ej genom öfverilning kunna få inflytande.
Försöker någon Slats-Råds-ledamot, under den tid, då regeringen, enligt 39, 40, 41, 42 och 43 §. §. af Regerings-Formen, fores af Stats-Rådet, att vålclsammeligen öfverändakasta regeringssättet, sådant det genom Rikets Grundlagar antaget är, eller med råd eller gerning medverkar till lagstridigt kullkastande af någon Rikets Grundlag, eller tillstyrker någon Stals-Råds-iedamot, när regeringen icke af Stats-Rådet föres, sådant lagstridigt steg, eller underlåter alt deremot göra föreställning, enär han finnér sådant å färde vara, eller uppsåtligt och bevisligen fördöljer någon omständighet, sorn kunnat sådant steg förekomma, straffes såsom Rikets förrädare och miste lif, ära och gods. Ehvad regeringen föres af Stats-Rådet eller icke, vare till samma straff skyldig den ledamot af Stats-Rådet, hvilken genom tillstyrkande eller underlåtenhet att föreställning göra, när han finner sådant å färde vara, eller genom uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning befremjar elier vållar sådant lagstridigt steg, som, enligt 110 §. af Regerings-Formen, såsom förräderi anses bör. §• 2. Underlåter Stats-Rådet den ovilkorlig» pligt att, i de fall, 91, 92, 93 och 94 §. §. Regerings-Formen utstaka, till deruti föreskrifne tider Rikets Ständer till allmän Riksdag kalla, eller skulle en eller flere Stats-Rådets ledamöter sådan kallelse afstyrka, eller Rikets Ständers sammankomst till lagtima Riksdag å den tid, de utsatt, förhindra söka, skola den eller de brottslige mista embete! samt vara ovärdige att vidare nyttjas i Rikets tjenst. Lag samma vare, om ledamot af Stats-Rådet tillstyrker Konungen att, innan Riksdagskallelse i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord blifvit, egenmägtigt eller vålclsammeligen lyfta den i 63 §.
Utskottet tillstyrker alltså: att, utan hinder af de i 1843 års Kongl, bref meddelade föreskrifter, rörande tiden för låne-medlens lyftning och de nya byggnadernas fullbordande, samt lånehandlingarnes aflemnande, det kapiten Klingström tillerkända, men af honora återbetalda låns belopp, 7,500 riksdaler må, under iakttagande af hvad för öfrigt i afseende på dylika lån blifvit stadgadt, få af de tomtegare, som deraf redan kommit i åtnjutande, fortfarande innehafvas, så vida Byggnads-kommittéen, inom tre månader efter erhållen del af Rikets Ständers härom fattade beslut, till fullmäktige i Riksgälds-kontoret insänder sådana låneoch säkerhets-handlingar för dessa medel, som med förut gällande, härvid tillämpliga, stadganden öfverensstämma; börande de medel, för hvilka detta vilkor icke uppfylles, eller dc insända handlingarne af fullmäktige icke godkännas, eller hvilka, vid sagde termins förlopp, finnas af kommittéen icke vara disponerade, jemte derå upplupen fem procents årlig ränta, från den 1 Januari 1850, genast till Riksgälds-kontoret inbetalas; hvilka bestämmelser dock ej komma att tillämpas i afseende på de för Rådhus-byggnaden utlemnade medel. 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 79. 2:o Angående nedsättning af den föresJcrifna räntan för byggnads-län, intecknade uti sedermera med tegel och kalk-brulc beklädda trädhus.
M. i Dess nådiga skrifvelse behagat antyda; men som för tillvägabringandet af en sådan lindring fordras betydliga penninge auslag, och medel dertill icke för närvarande linnas alt anvisa, få Rikets Ständer, som, i anseende härtill, ansett frågan böra till näst infallande riksdag anstå, hos E. K. M. i underd. anmäla, att medel för merberörde ända mål icke för närvarande finnas att tillgå. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Augusti 1848. Expeditions-Vtskottets Förslag till urtd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adefn den 2 Aug. 1848. Preste-ståndet den 3 Borgare-ståndet den 5 Bonde-ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ett anslag för utgifvande af läseböcker för allmogen. (Stalssamt Allm. lies v.- och Ekon-utsk. Uti., N:o 42.) S. A. K. Med afseende å \ i g ten för flertalet af Sveriges ungdom af föräldra-undervisning och hemläsning, jemte skol-under\isningen, hvarigenom en folskolan och hemmet välgörande vexelverkan uppstår och bibehålies, har Rikets Ständers uppmärksamhet fästats å behofvet att framkalla och för möjligen bästa pris tillhandahålla utförliga, goda och lättfattliga läseböcker för allmogen, serdeles i dé ämnen, som utgöra föremål för undervisningen i folkskolan. Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit, och dervid funnit ostridigt, att folkskolans verkningar blifva mindre inflytelserika, om bildningens utveckling stadnar vid de i skolan inhemtade kunskaper, hvilka, för alt tillvexa och blifva lefvande, alltjemt måste underhållas och förökas genom egen läsning, men att tillfälle till god och för allmogen nyttig läsning oftast saknas, enär inköp af sådana böcker och skrifter fordra icke obetydliga penninge-uppaffringar och en förmåga af riktigt urval, hvilken ej kan antagas såsom allmän.
Upplästes och gillades följande underdäniga Skrifwelse till Kongl. Majit; Stormagtigfle Allernädigsie Konung! Sedan i anledning af hos Eder Kongl. Majit i underdånighet wäckt fräga, om icke hwad Eders Kongl. Majck d. 2 sistlednT Maji rörande häcktade brottslingars underhall i Räder stadgat, äfwen mätte lampas till för gäld bysatte personer, Eoers Kgl. Majit inhämtat, huruledes det underhäll, fom i stöd af 8 Cap. rg §. Utsökn. B. Borgenären förbindes att ugifwa, dä han ej kan wisa, atr hans förstuld bysatte Gäldenär mägtar sig sjelf föda, blifwit i mohn af waruprifen tid efter annan förhöjdt, har Eders Kongl. Masit Nädigst funnit de Twä stiltingar, hwartill detta i penningar utsatte underhäll enligt Kongl. Brefwet d. 2 Febr. 1787 i allmänhet beräknas, nu mera wara otillräckelige, afwen svm att den tillökning af En stilling, hwilken medelst Kongl. Brsfwet af d. gi Aug. rgoZ särstildt stadgas för de r Stockholm bysatte, wvre genom waru - I Den 18 November. 829 waruprisens stegrande en lika minskning underkastad, hvaremot ett underhäll, utsatt i bröd, förblefwe sförändradt. — Pä desia grunder har Eders Kongl. Maj:t till Riksens Ständer afgifwit den nädiga Proposition, att i allmänhet mä förordnas, det Borgenär som ej wisar att Gäldenär, hwilken af honom för ffuld hålles bysatt, kan sig sjelf söda, stall till honom för hwarje dagutgifwa Twä stillingar