Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon har icke glömt det, ehuru jag ofta nog glömmer henne. Stackars Josefina! hon skall icke lemna oss, ty ingenstädes kan hon blifva så afhållen som här; och likväl vet Gud att jag skulle vilja älska henne ännu högre, så högt att jag kunde be henne dela det brödstycke jag har och som visst blefve nog för oss begge! Men hvad hjelper det om brödet räcker till, när kärleken icke vill göra detsamma? Ibland, såsom i eftermiddag och många andra gånger, sväfvar det mig på tungan att säga: ’Jag håller dig icke så kär, Josefina, som jag borde; men vill du ej ändå våga att bli min hustru!’... eller något dylikt. Gud ske lof likväl att jag aldrig sagt det; ty fastän hon gör mig allting så väl i lag, fattas det henne ändå så mycket, mycket, som ej fins hos någon annan, än hos – rosen på Tistelön.” Och omkring rosen på Tistelön slötos alltid Arves tankar, liksom i en magisk krets, hvarutur han icke kunde komma. Hans känslor för Josefina voro deremot temligen broderliga; och hvad han älskade hos henne var det karlar i alla tider älskat, då de hunnit blifva vanda dervid, nemligen det tysta, men flitiga beredandet af deras beqvämlighet och trefnad. Denna konst innehade Josefina; hon bullrade aldrig med sina göromål, sade aldrig: ”jag vill göra dig den eller den glädjen, företa den eller den förändringen!” men hon gjorde det sakta, omärkligt, så att det liksom flyttade sig af sig sjelft. Reste Arve bort och lemnade rummet uppoch nedpåvändt med kläder och saker, stod vid hans hemkomst icke blott allt på sin vanliga plats och i bästa ordning, utan någon liten ny beqvämlighet var äfven tillkommen. En gång, då han beklagat sig öfver det starka golfdraget i vindskammaren, fann han, efter en veckas frånvaro, en ganska bra matta, hopväfd af yllerimsor, betäcka hela golfvet. ”Hvar i alla dagar har den kommit ifrån?” frågade han förundrad. Fru Kathrina smålog och sade: ”Har jag sluppit Josefina förr, än hon fick klippa upp två gamla rockar efter salig far uti ideliga rimsor?
Fortifkations-afdelnings räkenskaper » 62, 65, 67—68. 227—228. — förvaltning, särskilda kas sor och fonder under » 70—78. 232—235. — hufvudbok och bokföring » 57—58, 60, 66 —67, — inkomster och utgifter, bi lagorna litt. G, H, I, K, L och M. vid » 58, 67, 79. — Intendents-afdelnings rä kenskaper » 60-61,63,65,66-67. 228-233. Krigs-kommissariatet, General» 79—82. Krigsmans-kassan, Amiralitets» 104—106. Krigs-vetenskap s-akademien » 65—66. — 285 — Revisions-berättelaen. Kronans lius i Stockholm , sid. 55, 139. Kronoarbets-korpsen » 122—128. Tabellerna vid » 123, 124. Krono-inspektion, Avesta » 23—24. — magasinerna » 18, 20—23, — räkenskaper, Stockholms stads Krutoch salpeter-försäljnings-medlen » 69—70. Krut-tillverkningen » 64. Kungsholmen, hospitalsbyggnad å » 56—57. Kungsörs kungsladugård » 9. Köping och Hult, jernvägs-anläggning mellan ... » 18. Laboratorium, agrikultur-kemiskt, anslag till » 145. Landtbruks-akademiens räkenskaper » 144—145. Landtbruks-institut, Ultuna » 195—196. Bilagan litt R. vid » 143. Lang ska testarnents-fonden, bilagan litt. O. vid » 101. Lappmarks ecklesiastik-verk, fonden för » 17—18. Lazar etts-direktionens, Serafimer-, räkenskaper » 169—170. Likare och modeller, anslag till inköp af » 33. Linköpings stifts Konsistorii räkenskaper » 183.
Två kurvor med 5,000 fots radier belägna mellan Kumla och Fastebo, kunna med säkerhet borttagas, då linien skall ånyo utstakas i och för arbetet; och i händelse linien kan utan ökade jordarbeten dragas rak emellan Sala och Westerby, hvilket är ganska sannolikt, komma äfven de nu utstakade kurvorna vid Kumla och Fastebo att försvinna. Genom en sådan ändring i den utstakade linien skulle sträckningen mellan Sala och Sevalla blifva något kortare än hvad den nu är. Med undantag af stationerna vid Sala, Örsundsbro och Sevalla, från hvilken sednare station linien tili Westerås skulle utgrena, äro stationer föreslagna vid Kumla, Westerby, Grefby, Frösthult, Hernevi och Nysätra. 24 Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. Kumla station, belägen 0,07 mil från Sala och 4,85 mil från Örsundsbro, är afsedd för den rörelse, som kan tillstöta på vägarne från Tärna och Kila kyrkor. Westerby station, 1,35 mil från Sala och 4,27 mil från Örsundsbro, kommer att betjena den rörelse, som vester ifrån, tillstöter från Harakers socken och kringliggande trakter. Sevalla station, 2,17 mil från Sala, 3,35 mil från Örsundsbro och 1,70 mil från Westerås, är föreslagen att ligga på gärdet emelian Bro och Sevalla kyrka. Stationen, som i vester begränsas af den mellan dessa båda ställen gående landsvägen och i öster af Sag-ån skulle blifva föreningsstationen för Westeråsbanan. Vid denna station stöta derjemte tillsammans de trenne vägarne från Tärna, Tillberga och Thorstuna kyrkor. Grefby station, 2,8 mil från Sala och 2,72 mil från Örsundsbro, är föreslagen att ligga vid landsvägen mellan Simtuna och Breds kyrkor. Frösthults station, skulle få sin plats straxt vester om kyrkan med samma namn. Afståndet från Sala är 3,34 mil och från Örsundsbro 2,18 mil. Vid Frösthults kyrka framgår landsvägen mellan Simtuna och Sparrsätra kyrkor.
Becker ifrigt uppmanade honom att träda. "Utom desse två män", yttrar han sjelf, "låge kanske Kalevala-runorna ännu fördolda, ty hvem hade väl utan Topelii anvisning hittat på att ge sig af och uppleta dem i ryska Karelen, eller hvem kunnat komma på tanken att hopfoga dem till ett helt, såvida ej v. Beckers försök ledt honom på tråden?" Härmed syftar Lönnrot (i företalet till 2:a uppl. af Kalevala, pag. II) på en längre uppsats af v. Becker i andra årgången af "Turun Wiikkosanomat" med titeln: "Om Wäinämöinen", i hvilken denne af de runor, han sjelf och andra upptecknat, söker sammanställa denne hufvudhjeltes i våra episka sånger lefnadssaga. Synbarligen har denna uppsats för Lönnrot, när han skref sin första afhandling "De Väinämöine" (1827), hvilken han uppger sig (i 1:a uppl. af Kalevala, pag. III) hafva utarbetat "med ledning af v. Becker", tjenat ej allenast som förebild, utan äfven till en stor del såsom densammas källa. Beckers tanke att af de redan tillgängliga sångerna sammanställa Wäinämöinens lefnadssaga bör således anses vara embryot till Kalevala-idéen, en idé, som först senare tyckes ha upprunnit för Lönnrot, sedan han redan länge förut hyst den åsigt, "att af sångerna om Wäinämöinen, Ilmarinen och Lemminkäinen samt våra andra minnesvärda förfäder kanske funnes så rikligt, att till och med längre berättelser om deras hjeltebragder kunde af dem sammansättas". De spridda episka sångernas ordnande till smärre hjeltedikter var sålunda ett till sin tanke färdigt faktum, och härifrån var sedan endast ett enda, om också nog djerft och stort steg till idéen, att dessa små-epos vore att anses för delar eller episoder af ett stort helt folkepos. Men jag har ju, under det jag velat påvisa hvilken andel Topelius hade i att leda Lönnrot in på folkdiktningens område och v.
Då fräga förut här blifvit väckt om Fullmägtiges åtgärd, och den står i bestämdt sammanhang med Grefve von Kosens Motion, måste man till en början granska, om Fullmägtige iakttagit den bokstaf i Grundlagen de åberopat. Då företer sig den omständighet, att icke alla Fullmägtige, utan blott en del af dem sainmanträdt, och deremot lärer ingen ursägt finnas deri, att tvåtredjedelar af dem äga fatta beslut i BanccmfU. Den andra omständigheten är, att Fullmägtige, då de förordnat efter den bokstafliga ordalydelsen, Herr Richert till Justitieombudsman, uraktlåtit att vid samma tillfälle utse annan Suppleant. Dertill kan icke som ursägt förebäras, att Suppleanten icke ännu antagit kallelsen; ty i hvilketdera fallet som helst, sakna Ständerne Suppleant, och Fullmägtige kunna icke välja Just itiasOm budsman. Herr Grefven och LandtMarskalken erin; rade, att hvad Friherre Cederström nu anfört egenteligen angick en annan fräga, eller den , angående Herrar Fullmägtiges åtgärd, i afseende på den inträffade JustitiasOmbudsmans» ledigheten, men hvilken fråga för närvarande icke vöre föremål för Ridderskapets och Adelns pröfning. Friherre Cederström'. För att kunna rätt Utreda Grefve von Rosens Motion, är det $6o Den a 7 September f. ni. nödvändigt visa, i hvad sammanhang Fullmägtiges åtgärd står till Rikets Ständers; ty orri det Iean bevisas, att Fullmägtige icke haft skäl och rätt att göra hvad de giort, så följer äfven deraf klart, att motionen är laglig, och att nytt val måste anställas. Om Herr Grefven och XiandtMarskalken är af annan tanka, så anser jag först den frågan böra afgöras, emedan resultatet annars kunde blifva, att Ständerrte bli utan både Ombudsman och Suppleant till nästa Riksdag.
Lastplats, Varu-nedeilags plats, samt emellan Segelleder, Båtleder, flotileder^ äfvensom förväg till alia sädane stallen, der varors förning kan vara af angelågenhet;” och har Herr Johan af Wingård uti ett, i anledning af denna motion, till Höglofl, Ridderskapet och Adeln ingifvet skriftligt yttrande, som Bemissen lill Utskottet åtföljdt, icke allenast i allo förenat sig med Motionairens åsigter, utan äfven ytterligare föreslagit följande stadganden; x:o Att på de ställen af en båtled, der strömdrag kråfver trälning, trälvägar må få Obehindradt eber Laga Syn utstakas, och kostnadsfritt af trafiquerande begagnas, äfvensom koppståndare få upprättas der de fordras till lättnad i arbetet; 2:0 att lucka ovilkorligen bör göras på alla Broar öfver Båtleder vid hädanefter skeende ombyggnader och reparationer; och jemte det Herr af Wingård föreslagit den förändring uti det projecterade tillägget till Lag-paragrafen, att till slutet, i stället för: kan vara af angelägenhet sattes af noden, har Herr af Wingård ansett böra bestämmas, dels huru med sådane vägars . - .0 anläggande och indelning skall tillgå, dä de LagUtskottets Eetånkanden. 411 icke af ålder funnits, men nu finnas för trafiquerande nödvändige, dels, att aila da afgifter, sorn Strandegare kunna fordra för begagnandet af rådane Inrättningar, hvilka antingen bidraga till trafiquens lättnad, stör» re säkerhet eller beqämlighet vid varors vård m. m., må, efter .vederb'irandes hörande vid Tingen, till följe af utfärdade allmänna Kungörelser stadgas för viss tid, såsom till exempel 5 år eller något dylikt. Lagutskottet, som ansett de sålunda gjorde förslag innefatta ämnen af ceconomisk beskaffenhet, har hänskjutit dem till afgörande i förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, på hvilken grund ifrågavarande motioner af Utskotten gemensamt blifvit till pröfning företagne.
Skulle du kunna skaffa henne invitation till festen, vore jag dig evigt tacksam. » — Mina affärer voro på den tiden af det slag att ett kommerseråds » eviga tacksamhet » var högeligen efterslräfvansvärd. På goda grunder sände j a g henne således ett inbjudningskort, som för den närmaste framtiden skulle betrygga husfriden h o s det stackars beskedliga kommerserådet o c h hans familj. » De tvänne andra unga flickorna däremot voro af annan kaliber. Vackra, glada, anspråkslösa, hjärtliga o c h blåögda, hörde de till dem, som ungdomen skänker sin varmaste hyllning, skalderna sina skönaste sånger, med ett ord, sådana där små hjärtklämmor, s o m vi alla ha svärmat för på den glada tid, då skräddareräkningarna hopade sig i bredd med kärleksbrefven i våra skrifbordslådor. Jag var således skäligen säker på, att Jacquette skulle bli en så kallad » panelhöna », medan de båda andra redan vid sin entrée skulle bli utsatta för formlig stormning. Dagen före balen •vände j a g mig därför till ett dussintal af mina kamrater med förfrågan, om de ämnade dansa med fröknarna D. » Det var en fråga det. » » Ja, men hvar dans kostar en half punsch,&gt; upplyste jag. » Å, inte värre än så, » kom det enstämmigt från dem. » Allihop skulle gärna ha pantat bort det dyrbaraste de ägde för en vals. Sådan var ungdomen då för tiden. Eld o c h lågor, så det sprakade. — Hurudan är den nu, du Arvid? » » Jag vet inte, » sade jag. » Jag är j u tjugutvå år gammal. » » Ack förlåt, jag kom j u inte att tänka på, att du hunnit gubbåldern! Men, lika godt. Då de tolf lycklige fått teckna upp sina namn på de båda programmen, samlade jag ihop ett annat dussin officersaspiranter. » Hvilka af er ämna dansa med Jacquette Ingertz? » » Allmän tystnad. » Hör på, » sade jag. » För hvarje dans ni bjuder upp henne till, bjuder jag er på två halfvor punsch. Maken till anbud göres er aldrig mer på den här planeten. » » Vid dessa mina ord uppklarnade deras anleten småningom.
Andra punkten i Utlåtandet N:o 32, hvaremot svarar Tredje punkten i Utlåtandet N:o 79, beträffande de Contante aflönings-förmonerne. Bifölls. Tredje punkten i Utlåtandet N:o 32, samt Fjerde punkten i Utlåtandet N:o 79 j angående liggetidsoch Nådårs besparingar. Biföllos. Fjerde punkten i Utlåtandet N:o 32, motsvarande Femte punkten i Utlåtandet N:o 79, beträffande den föreslagna lön för en ny ledamot i Högsta Domstolen. Bifölls. Sista punkten i Utlåtandet N:o 32, motsvarande Sjette punkten i Utlå Bih. till R. St. Utdr. d. g Ahj 184.0. tandet N:o 79, vidkommande löue-regleringen för Expeditions-Cheferne i de sex nya Stats-Departementen. Afslogs. Sjunde punkten i Utlåtandet N:o 79, Godkändes. S. D. Upplästes följande till Ståndet ankomne protocoll: l:o År 1840 den 6 Maj sammanträdde Rikets Höglofl. Ständers valda Electorer för att utse Rikets Ständers Justitias-Ombudsman; och befunnos, sedan valsedlarne blifvit öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Herr Hof-Rätts-Rådet och Riddaren af Kongl. Nordstjerne Orden Car Ludvig Landin 48 röster. 1 följd hvaraf Herr Hof-Rätts-Rådet och Riddaren Landin blifvit utsedd att vara Rikets Ständers Justitiae-Omhudsman. Ut supra. Carl Oxenstjerna. II. O. Holmström. Halling. Nils Pehrsson. 2:o 1840 d. 6 Maj, sammanträdde Rikets Höglofl.
Hell dig, i doftrik blommas skick Med gylne hår, med vindlätt gång! Hell dig, du mö, med stråirik blick! — Mot himlen skalla må vår sång; Ur hundratusen strupar slår Ett jubelrop för dig allen, Från jorden all, det till dig går, Det skallar emot klipphård sten. Hell dig, som allting alstrat fram, Du höga underväsen du, Du ljufva barn af solens stam, Din hela verld dig hyllar nu !Andra Afdelningen. Tenor. Men djupt i jordens sköt En hatfull ande bor — Strid är hans namn — Bergtrollen bud honom bringade Om verlden den sköna Och dess herskarinna. Kör af Bergtroll. Ej såg du sådan prakt I bergets salar här, Mer ljus än dess flammors glöd En enda solglimt är. Och ädelsten och guld Derute knappt du ser, Så skimrande och rik Naturens fägring ler. Dock herskarinnan sjelf, Som råder öfver allt, Mer skön än sol och verld I retande gestalt. Striden. Min verlden är — hvem kallas Dess herskarinna då En vink af mig, och alltet Skall som en rök förgå. Dig tillhör jern och koppar Och guld i bergets natt Men icke fältens blommor Och daggens perleskatt.Så skola de det göra Dit ut till verlden reden Mig nu en flamrik stig, Att solen med sitt skimmer, Sin glans må fröjda mig. Jag slungar jättestenar Dit upp ur jordens djup, Som krossa allt — då remnar t Det branta bergets stup. Bergtrollen. Det dånar och brakar, Det gnistrar och gnyr, Vildt berget skakar, Dess slummer flyr. Se blixtarne hväsa Mot himlen opp, Och flammorna fräsa Omkring dess topp. En eldflod nu sväller Ur djupet vred, Den strömmar och väller Kring jorden ned. I andar, pusten På hvirfvel röd Yår herre der stiger På svallande glöd. Tenor. Med lågan han stiger ur jorden opp I lysande rustning Med fladdrande lockar Och brinnande blick. Då för hans fötter breder sig Den sköna verlden ut, I drömmar snärd, förstenadHan står och ser ditut Att se dess herskarinna Af längtan se ’ n han tärs,
Vid granskningen af Utrednings-Departementets serskilda behof, bär Utskottet funnit, att för Beväringsmanskapets beklädnad erfordras en årlig summa1 af 114,000 R:dr, hvaraf åter 69.000 R:dr påräkrias för man-' skgpelS förseende med rockar och byxor. Till beredande ej mindre af någon besparing i denna utgift, jin af en i högsta motto nyttig och, åtminstone för vissa Rikets Landskap behöflig lifligare omsättning af 1 örelse* capi-' lidet, får Utskottet framställa’döt förslag:' om icke, såsom nu tillgår, med anskaffning af strumpor och skor åt Beväringsmanskapet, till de Beväringsskyldiges fria val må öfverlemrias, att,-mot eri afpassad lämplig’ vedergällning i penningar, sjclfve äfven anskaffa sig rockar och byxor. I början skulle visserligen åtskillige olägenheter vara förenade med erisådan förändring,-dock hufvudsakligen bestående i den olikhet i beklädisladéri, som’uppkömme deraf, att'en1 del begagnade sig af Kronans och en’ del af egnö kläder;' roen1 Utskottet täger för alldeles gifvet, ott 0111 den blifvande beklädnaden' rättades efter den inom hvarje provirice vanliga' di ägt,-dock med enbet i formen, eller rättare skärningen af rocken, skulle,» Stats-Utskottets thl. Illo f?i. på sätt med anskaffningen af skor och strumpor tillgått, äfven den i flera hänseenden besvärliga och till kostnader ledande anskaffningen och vården om Beväringsmanskapets omnämnde persedlar småningom, och kanske innan lort, kunna upphöra, till båtnad så för Staten som den enskilde. Skulle denna,åsigt vinna Rikets Ständers bifall, lärer frågan uti underdånig skrifvelse böra underställas Kgl. Maj:t* Nådiga pröfning och afgörande.
I berättelsen för Skaraborgs län omnämnes äfven en dylik skogsplantör, men denne tillsattes först år 1861. ”) I Westcr-Norrlands län inrättades en skogsskola år 1861. Eli dylik skola har år 1861 äfven blifvit inrättad i Jönköpings län. 40 Skogs-Komité. Skogsoch Jägeristaten. Skogstillgången i riket. Vid fråga om de åtgärder, sorn under åren 1856—1860 blifvit från statens sida i en eller annan rigt ning vidtagne med afseende på främjandet af en förbättrad skogsskötsel i riket, torde här vara på sin plats att i minnet återkalla ytterligare några så beskaffade förhållanden af mera framstående vigt. — Den 20 Juni 1855 tillförordnades i Nåder en särskild. Komité, med uppdrag att afgifva und. förslag, om och hvilka åtgär der från lagstiftande eller verkställande magtens sida vore att vidtaga, i ändamål att förekomma den öfverklagade, till framtida skogsbrist och menliga klimatiska verkningar ledande förödelsen af skogarne i landet, samt att i allmänhet befrämja en förbättrad skogshushållning. Den 28 Juni 1856 afgaf Komitén »Betänkande och Förslag angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning», hvilket betänkande Kongl. Maj:t, jemte eget yttrande i ämnet, den 30 Maj 1857 öfverlemnade till Rikets Ständers pröfning. — Genom Kongl. Brefvet den 21 Januari 1859, ang. åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, inrättades Kongl. Skogs-Styrelsen, hvarjemte de åligganden, som förut tillhört Chefen för Skogs-Institutet och Styrelsen öfver Ekeplanteringarne, öfverbyttades på Chefen för Skogs-Styrelsen. Vidare täcktes Eders Kongl. Maj:t genom Nådigt beslut den 25 Maj 1860 utfärda föreskrifter ang. dispositionen af de efter afvittring arne i de norra länen kronan tillhörige öfverloppsmarker.
Diarier, sä mycket mer, som den granskning, berörde Utstött kunde anställa, blott inginge i Juridi, sta undersökningar, och förde till sa individuella Utslag, att de för Riksens Ständers omdöme ej kunde gifwa nägon fullständig ledning. Cvnstitutions, Utskottet, hwarS skyldighet del är, att gransta StatsRädets Prvtocoller,^ och deribland äfwen de Prolo, coll som i Justitie-Ärender inför Kongl. Majit blifwit hällne, anser Utskottet i ständ att läktare winna upplysningar för att kunna fatta en öswerlygelse och fälla ett allmänt omdöme öfwer JustitieOmbudsmannens åtgärder i afseende pä Lagstipnin, gen. Det är pä sädane grunder, Utskottet funnit fig befogadt, att till den 14 §. i Riksens Ständers Justikie-Ombudsmans Instruktion, efter ordet kungöra, och framför det wid sista Riksdag i farn, ma §. gjorde tillägg, till införande förestå följande mening: Äfwen bär Justitie-Ombudsmannen wid hwarje Riksdags början till Riksens Ständers Canstirutions-Utstött inlemna de Bihang. N;o »vs. df - l666 Den »4.Julli. öfwer dest Embets-förrättningar, ftdan sista Riksdag hällne Diarier, för att af detsamma granskas. Om Riksens Högloft. Ständer skulle täckas bifalla detta förstag, lärer det deraf blifwa en naturlig följd, att Constitulivns-Utskottet bör med sitt pa en sadan granskning grundade yttrande, wid hwarie Riksdag till Riksens Ständer inkomma, innan nott wal till JustitieOmbudsman af Riksens Ständer anställes. Orebro den iz Augusti Pa Cvnstilutions-Utffottets wägnar. 6. körner. ^s. linZstaäius. ?.
— Som du vet, upphör rätten att befordras i tur så väl i armén som i flottan då man hunnit ryttmästareeller kap-tensgraden. — Ja, sedan beror det på skicklighet eller — gunst, hur man » stiger i gradorne ». — Alldeles! Du vet också, att de kungliga prinsarne — de som erkännas såsom sådana, icke blott af dig — vid militärbefordringar ställas främst i sina respektive grader och såsom lönlöse avancera oberoende af de vanliga befordringsgrunderna. — Ja, detta känner jag, så » fisk * jag än är. — Nå väl, när prins Oscar Bernadotte utträdde ur konungahuset — du får ursäkta, att jag fortfarande uttrycker mig så, ty jag är van vid disciplin, och » kungen har sagt det * — när han detta gjorde, så var han nyss utnämnd till kommendör kapten af andra graden. Han nedflyttades då — på egen begäran, vill jag minnas — från den främsta platsen inom graden till den som hans fullmaktsdatum berättigade honom till. — Nå, det var ju blygsamt af prinsen. — Bestrides ingalunda. Men hvad hans vidare befordran beträffar måtte höga vederbörande ha resonnerat som så, att den stora allmänheten alltid skulle komma att tro på nepotism, i fall prinsen ginge förbi någon af kamraterna, nu när han skulle vara socialt jemnstäld med oss. — Och derför beslöt man sig för ...? — Att fortfarande befordra honom i tur. — Men om detta vore förhållandet, så skulle ju prinsen kunnat få vänta länge på avancement. — Åh nej, det viste man bot för. — Du gör mig nyfiken. — Man skaffade undan dem som stodo i vägen. — Hvad vill det säga? — Jo, det vill säga, att bara förlidet år fingo en flaggman, en kommendör och en kommendörkapten af första graden af-sked. Kommendören säges ha begärt sitt i desperation öfver att ha blifvit förbigången af yngre och mindre meriterade kamrater. Kommendörkaptenen lemnade flottan i sin bästa ålder. I år har återigen en icke öfverårig kommendörkapten af första grad lemnat tjensten. Du ser att, så fåtalig som flottans officerskår är, har omsättningen varit ganska rask.
ROSENBLAD. Stockholm den i Mars i342- Bror Em. Hildebrand. — - 328 — Direktionens vid Kongl. HofKapellet oell SSpektaklerna underd. Utlåtande, i anledning af Revisorernas Berättelse om gianskningeu af Kongh Theaterns Piäkenskapev. Stormak tigs te Ål ler nådigs te Konon g! Till fullgörande af Eders Kongl. Majlis, tinder den 22 näsllidne December, Direktionen vid Dess Hof-Kapell och Spektakler meddella Kådigabefallning, får Direktionen, med återställande af närlagda transuint af Rikets Ständers Revisorers Berättelse em den år iSzft förrättade Sta ts-Revision, härmedelst afgifva underdånigt Utlåtande, i anledning af samma Berättelse, så vidt den rörer Kongl. Theaterns, af bemälte Revisorer granskade. Räkenskaper för de aine spelåren , *838—iRdgssamt *83c>— 184». Revisorerne hafva först anmärkt; ”att, ehuru Kongl. Reglementet ”den 5 Oktober i83p stadgar, det Inventarium öfver samtliga Kongl. ”Theatern tillhöriga persedlar och effekter hör vara upprältadt, finnes ”likväl endast Räkenskap å behållningarna i materialförrådet, samt af rjved, ljus och viner.” Till bemötande af denna anmärkning, har Direktionen skolat underdånigst upplysa, att det af Revisorerne åberopade Theater-Reglementet, i *2 § 2 mern., väl innehåller, att fullständiga Inventarier öfver Kongl. Theaterns kostymer, attributer och in venta rie persed hr skola af Magasins-Kontrollören upprättas, samt att, [följd häraf, dylika Inventarier vid Kongl.Theatern finnas och derstädes alltid varit förda; men att deremot ofvannämde 12 samt den ont Kongl. Theaterns