Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Dictamen hade blistvit afbrutit af en Deputation frän det Hogwördige PrcsteStändet, anförd af Herr Biffopcn von idogsnstein, som förmälte at sedan Bonde-Ståndets Taleman undertecknat Regeringsformen, hade de betänkligheter försnunnit, som hindrat PresteStändet at lemna swar pä Bonde - Ståndets yttrade önskningar om jamnkningar i privilegier; at Preste-Ståndet alltsä nu företagit stg detta ärende och beflutit ingä uti ätffillige betydande jämnkningar, dem Herr Biskopen omständeligen upräknade, utläfwande fluteligen at Protocolls - Utdrag deröfwer innan kort skulle Ridderffapet och Adeln meddelas. Derjämte aflemnade Herr Biffopen twänne ProtocollsUtdrag ifrän Preste-Ständet et af den 5, och rt af den 16 Junit. Sedan Deputationen afträdt fortfor Grefwe ve la kardis til flut med upläsande af sitt anförande, hwaruti Ridderffapet och Adeln hör. Den 28 Junit, 9Z7 hördes mycket allmänt instämma, och hwarä af mänga ropades om proposition. Herr Aminoff, reoäor, anmärkte at Räoch Rörs, Fralse-hemman m. fl. icke nu mera exclusivt äro Adelns ägendom, och anhöll säleLes fä göra den erhindran at om de nu föreflagna puneter bifallas, kunde detta bifall ef gälla för andra hemman än dem som äro r Adelns händer. Herr LerZensträble, 6u8tak hade redan under den 15 Junit inlemnat et Memorial, som nu uplästes, sä lydande: Ödmjukaste Memorial! Dä Ridderffapet och Adeln under Denne märkwärdiga Riksdag lemnat flere prof pä Patriotiffa upoffringar, och wid betraktande af Den oräkneliga mängd ffjutsningar, som under närwarande krig warit för Landtmän ibland Le mest plägande onera, anser jag för min del
Riksens Ständers Lon^tUutiOns-Utff-ott äge gt äska de llrotocolh som uti Stats-Rädet blifWit förde, Utom dem, som angä ärender och Lommanllo-mäl, hwilka endast i det som rörer allmänt kända ocks af Utskottet upgifua händelser mä kunna fordras. §. 106. Finner Mstottet af desse Lrotocoll, at någon Stats-^liniLtL!', Stats-Räd, Hof-L-rntheren, Stats-^ecret6iLr'k) eller annan Ledamot af StatsRädet, eller den Ämbetsman, som i ^oimnLnöomäl, Konungen råd gifwit, uppenbarligen handlat emot denna Regerings-Fvrms tydliga fö rest rist, eller tustprkt någon öfwerträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlätit at göra föreställningar emot sadane öfwerträdejser, eller dem wällat och befrämjat genom upfätligt fördöljande af någon uplysning, dä äge (loustiwtions Utstottet at ställa en sädan under tiltal af .>u5titM Ombudsmannen inför Riks-Rättcn, hwaruti, i stället för Stats-Räd, fyra de äldste 'n^itlss Råd, twänne af Frälse och twänne af Ofrälse Ständ, i dessa fall komma at säte taga, och gänge härmed som i 101. och 102 §, om tiltal emot Högsta Domstolen förestrifwes. Dä Stats-Rädets Ledamöter eller Konungens Rädgifwarc i Oomm^n-lo ntäl finnas hafwa, pg sätt ofwanberördt är, gjort sig til answar styldige, domme dem Riks-Ralten efter allinan Lag och den särskilda Författning, som til bestämmande af fadant answar utaf Konungen och Riksens Ständer f.-stställd warder. §. 107.
Propositionen till 1200 B.‘dr, men nedsättas här till 1,000. ’ l 17,000. 33:o Inte re s se Medel j dels ingående å den så kallade Wermlands Landtvärns-Cassa, med 288 R:dr, dels å Tackjerns-hergslagernes LåneMedel med omkring 1000 R:dr, hvilket senare belopp dock minskas i mohn af de årligen skeende Capital-afbetalningar. K:gl. Propositionen föreslår, att Räntan å Wermlands Landtvärns-Cassa må från RiksStaten uteslutas, och att R. St:r ville förordna om Capitalets användande på ett med dess ursprungliga föremål öfverensstämmande sätt. Cassan, utgörande 4800 R:dr, har tillkommit genom frivilliga sammanskott, i ändamål att användas till WermlandsGränsens försvar, och räntan är anslagen till underhåll för det manskap som vissa Socknar utgjort, för att såsom Jägare nyttjas; men sedan Werm - Transport 3,858,102: 23. 6. B e ta n k a n de n. i5g Transport 3,858,102:23. 6, lands Jägare erhållit Anslag å Stat, har ifrågavarande ränta, enl. förklaringen i K:gl. Brefvet den 24 April 1810, till någon ersättning härföre, ingått bland Statsmedlen. Utskottet, som anser ettInteresseConto i RiksHufvudboken icke böra saknas, och jemväl, att förenämnde Räntemedel, intill dess om dem annorlunda förordnas, derå böra uppföras, har sålunda bibehållit Titeln, och påräknat inkomsten deraf med tillsammans r,ooo. — - Summa 3,85g, 102: 23.6. Extraordinarie eller BevillningsInkomster. 34:0 Sjötulls Medlen beräknades vid 1823 års StatsReglering till netto inkomst, Sv. B:co g56,6i 1: 3a. — Hamb.
Berättelser, emottagne af Revisorerne, Besparingar, stats-verkets, liqvid angående Brabant, fordna Svenska stats-lånen i Brobyggnader, lån för Byggnadslån Decharge Deponerade medel Folkundervisningens befrämjande, anslag till Fordringar, Riksgälds-kontorets, » » för byggnadslån » » » förlagslån » » » lån till hamnoch brobyggnader samt årensningar u » » » » jernvägs-anläggningar » » » » » tomtregleringar » » » » » vattenaftappningar och odlings företag » » » oredovisade förskott y> » kreditiv» ränte» särskilda » utbalanserade Sid. 25—26. 47—48. 46-47. 43. 6—12. 49. 48-49. 22. 50. 37. 64—65. 47—48. 3. 50—51. 50, 22-24. 18-21. 66. 13. 12—13. 16—39. 18-21. 21. 22—24. 24-25. 21. 26—34. 36. 35— 36. 37. 35. 18-37. Sid. Fullmäktiges afgifna berättelser 3. » antecknings-bok 49. » protokoller 3. Fyroch båk-inråttningarnes förbättrande, lån till 22. Förvaltnings-kostnader vid Riksgäldskontoret 49—50. Garanti, Kongl. Majrts nådiga, å 1860 års stats-jernvägs-lån 57. (Se det revisions-berättelsen bifogade lånekontrakt.) Hamnbyggnader, lån för 22—24. Inkomster, Riksgälds-kontorets igjj Litt. A. Innestående anslagssummor 6—-12' Inom linien upptagne skulder 13—16" Instruktion för Rikets Ständers Revisorer, deri föreslagen ändring 66 Inventeringar, anställda, 65'. Jernvägs-anläggningar, lån för 24- 25.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion, har Herr Åkesson, A. G., dels begärt afskrifning af staden Ystads skuld till Riksgälds-Contoret 12,800 R:dr, dels yrkat, att ett anslag af a5,ooo R:dr måtte nämnde stad beviljas för iståndsättande af hamnen derstädes; hvarförutan modonären, uti ett sednare afgifvet memorial, under åberopande af 56 §. Riksdags-Ordningen, anhållit, att, om anslaget ej kunde beviljas, staden åtminstone blefve hugnad med ett lån af 5o,ooo R:dr, mot 3 procents ränta och 2 procents afbetalning. Enär Hamn-Directionen frångått den byggnadsplan , som föreskrefs såsom vilkor för begagnandet af det vid nästlidne Riksdag beviljade lånet å 5o,ooo R:dr, samt Magistraten och en del af Borgerskapet afsagt sig och staden lånets begagnande, har Utskottet, som icke eller finner lämpligt att tillstyrka vidare lån, på samma gång afskrifning för en äldre skuld sökes , trott sig böra hemställa, att ifrågavarande motioner icke måtte till någon åtgärd föranleda. 14^0 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 156. 9 i4:o För en hamnanläggning vid Wadstena stad, hvars läge vid Wettern och betydliga spanmålshandel gjorde ett dylikt företag ganska nödvändigt, har Herr A. F. Nordvall, i likhet med hvad vid nästlidne Riksdag yrkats, begärt ett Stats-anslag af 3o,ooo R:dr, och att det måtte tillåtas staden att hemta den sten, som för arbetets fullgörande erfordrades, från vallarne kring Slottet, äfvensom att begagna Slottsgården och Kronans mark deromkring till lastageplats; varande kostnaden för denna anläggning beräknad till 47.981 R:dr, samt af stadens och ortens invånare erbjudet att ansvara för skillnaden emellan denna summa och det sökta anslaget.
Att här upptaga alla de stad ganden, som medgifva en sådan pröfningsrätt, är öfverflödigt; men såsom exempel rriå anföras: enligt 2 Kap. 12 § Giftermålsbaiken, skall den, som viger lill äktenskap, utan att vara prest, straffas med arbete å Konungens slott eller fäste i try eller flera år, som Irottet är till; enligt 4 Kap. 4 § Missgerningsbalken, skall den, som försummar upptäcka förrädisk stämpling, plikta efter som hans brott pröfvas vara, och den, som för sådan stämpling nämner viss man, utan att kunna honom öfvertyga, straffas som saken och omsländiyheterna är o; enligt 5 Kap. samma balk, skall den, som utsprider lögner och falska rykten, de der röra rikets säkerhet, mista lifvet eller straffas med landsflykt, spö eller fängelse, eftersom brottet är till; och enligt 8 Kap. 2 § samma balk, skall den, som förfalskar Rättens domböcker eller Kronans räkenskaper, straffas med arbete å Konungens slott eller fästning, på vissa år eller hela sin lifstid, som gerningen är till. På (lera andra ställen i Missgerningsbalken finnas likartade stadganden; och att senare tiders lagstiftare godkänt grundsatsen, synes dels af Kongl, förordningen angående negerBih. till It. St. Prot. 1847 och 1848. 7 Sami. lAfd.21 Baft. 2 10 Lag-Ulskollels Betänkande, N:o 38. handel och delaktighet deri af den 7 Januari 1830, hvilken, för särskilda grader af delaktighet i nämnde brott, stadgar särskilda straff af fästningseller tukthusarbete, från fem till tjugo, frän två till åtta och från ett till fyra år, samt dels af Kongl, förordningen den 30 Maj 1835, som utsätter straffet å den, hvilken talar eller skrifver lasteliga om Konungen, Drottningen eller Thronföljaren, till lifvets förlust eller fängelse å fästning från två till tio år, allt efter brottet och omständigheterna dervid.
•— N:o 3. med Fullmäktiges i Riksgäldscontoret till Rikets nu församlade Ständer afgifna berättelse. I. B. 274. A. 322. — N:o 4. med återlemnande af Herr Arvid Ribbings motion angående Rikets Ständers underrättande om de åtgärder, som i afseende på folkskolorna blifvit vidtagne. I. B. 129. A. 144. — N:o 5. angående Riksdagskostnadernes bestridande. I. B. 274. A. 322. II. E. 238. — N:o 6. angående ersättning för Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmännens Riksdagskoslnader. I. B. 274. A. 322. — N:o 7. angående förskotter å aflöningen för den hos RiksStånden och Utskotten anställda betjening. I. B. 274. A. 325. U. 591. A. 622. — N:o 8. innehållande anmälan om anledning till anmärkning emot Chefen och föredragande Statsrådet för CivilDepartementet. I. B. II. 261. — N:o 9. med återlemnande af 3:ne särskilda utaf Jonas Johansson och Petter Pehrsson frän Jönköpings län samt Ephraim Larsson från Elfsborgs län väckta och af Hedervärda BondeSlåndet till StatsUtskottet remitterade motioner angående upphörande af eller nedsättning i personliga skyddsafgiften. I. B. 555. A. 621.
Härvid gäller dock, i afseende på Militär-Slaterne, dels det undantag, som för dylika transporter och byten vid dessa stater här ofvan är stadgadt, dels att, i händelse vid transporter till Regements-Qvartermästareoch Regem ents-Adjutants-beställningar, hvilka icke åtfölja viss grad, skulle erhållas högre lön, än den, hvarefter stämpel-pappers-algift för den transporterades vid Regementet eller Corpsen innehafvande tjeustegrad redan blifvit erlagd, resolulionerne beläggas med stämpladt papper för skillnaden emellan dessa löner, likväl icke med mindre än 6 R:dr för Canzli-gebuhren, dels ock att för sådana transporter och byten inom samma grad och Corps, hvarvid lön förut icke inntdiafls eller någon löneför’ höjning icke eger rum, endast erläggas Canzli-gebiihr och sigillpenningar med tillsammans 7 R:dr, men icke någon egentlig charta-sigillata. §. 6. Chartering af Öppna Bref Fullmakter, Constilutorialer m. m. och Afsked från Rikets Embetsverk och andra offentliga Myndigheter. Nedannämnde utgående expeditioner charteras, som följer: , Fullmakter, Constitutorialer, Protocolls-Uldrag m. m., hvarigenom embeten, tjenster, beställningar och sysslor med verklig lön vid civile, militäre, ecclesiastike samt angående Stämplade Pappers-afgiften. 5 andra Stater, af hvad namn de vara må, tillsättas och bortgifvas af Hofoch ÖfverRätter, Collegier, Riksmarskalks-Embetet, Academi-Canzlerer, Ofver-Ståthållare-Embetet, Kongl. Directioner och Committéer, General-Post-Styrelsen, Landshöfdingar, Ståthållare, Directörer vid Kongl. Maj:ts Spectakler, Befälhafvare, Öfverstar, Consistorier och andre Verk, af hvad namn de vara må, som dertill ega Kotig/.
Minns ni sedan på natten, efter supén, då vi i timtal blandat minnen och famnats med själarna, hur Knut formligen, och troligen med er VÄNNEN. SONHUSTRUN. 102 vilja, inbjöd mig att bo hos er i staden om vintern; minns ni hvad jag svarade? Ni svarade så här: jag törs inte! Morgonen därpå hade jag rest! Och jag grät hela den dagen! Och Knut grät också! Tänk hvad vi ska få tårar nu då? Nu? SONHUSTRUN. VÄNNEN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. Sitt stilla. Nu, sedan allt är sagdt, återstår oss endast att skiljas! Nej! Nej! Inte skiljas. Hvarför kan det icke vara som det är? Ni är ju så lugn och jag är icke alls orolig! Hvad har Knut med våra känslor att göra, då vi behärska dem. Vi sitta ju här så stilla och resonera om det som varit, liksom gamla makar som tala om sin ungdomskärlek. Ack ni, barn! Jag begriper inte på hvad sätt ni varit gift, då ni kan tro på vänskap efter en kärleksförklaring! Jag är så lugn, jag, som en krutsäck under en tändhatt, jag är så kall som en eldad ångpanna ah! Jag har kämpat, jag har plågat mig, men jag kan inte svara för mig. VÄNNEN. SONHUSTRUN. 103 SONHUSTRUN. VÄNNEN. Men jag kan svara för mig! Ja, det tror jag det, ni som släcker branden, allt efter som den flammar upp, men jag lefver ensam, jag. Å, hvilken satans tanke! Och ni tror att jag efter detta skulle vilja lefva här i huset på smulor från den rike mannens bord, sluka luft, dricka blomsterdoft och gå med ondt samvete ändå? Hvarför ska ni ha ondt samvete, då han inte drar sig för att ha en älskarinna, som han kysser! Inte skylla ifrån oss, inte skylla ifrån oss; då komma vi ut på branten, och se'n är det bara att gå i sjön! Nej, låt oss vara originella en gång, låt oss visa världen ett exempel på hederliga människor. Vi säga åt
Academiernes institutioner Blifvit förändrade; b') i Högvördige Prés teStåndet: af Herr Professoren Geijer och Herr Professoren Doctor Thomander, hvilka yttrat, att Utskottet borde bestämdt utreda och föreslå, huru med disciplinära mål vid Academierne borde förfaras; äfvensom Herr Professorn Geijer ansett detta ärende böra behandlas, i sammanhang med en af Herr Professorn Bolmeer väckt fråga om revision af de Academiska constitutionerna; samt af Herr Professorn Bolmeer, som dels fästat uppmärksamhet derpå, att för en så beskalfed förändring, i afseende på de Academiska juri.%- diclionerne, att domsrätten öfverflytlades till allmänna domstolarne utom i disciplinära mål, stora svårigheter skulle möta, enär disciplinens gränser ej kunde bestämmas, dels trott, att frågan derom ej borde lösryckas från den, angående revision af Academiska constitutionerne i deras helhet. Utskottet har tagit drssa anmärkningar i öfvervägande; och hvad först angår upphörandet af Bergs-Tings-Rälternes domsrätt; så inser icke Utskottet, för sin del, hvarföre ej Härads-Rätterne, lika väl som BergsTings-Rätterne, må kunna behandla och afdöma tvisteoch brottmål, som röra Bruksoch Bergshandleringen, helst Häradshöfdingarne lära lika litet hafva af nöden serskild kännedom af denna handtering, för att handlägga nämnde slag af mål, som de behöfva serskild insigt i andra yrken och handteringar, angående hvilka tvisteoch broltmålsfrågor hos Hårads-Rälterna förekomma; hvarförutan det alltid står domaren öppet att i mål, der upplysning fordras, som ej kan utan kännedom af vetenskap och konst meddelas, inhemta sådan upplysning af sakkunnige män.
Med ändring af 1 kapitlet 4 § Missgernings-Balken och uppbäfvande af hvad för öfrigt varit stadgadt om ansvar för villfarande lärosatsers utspridande, skall nämnde lagrum erhålla följande lydelse: »Hvar som annorstädes än inom sådan församling, hvilken icke tillhör svenska kyrkan, offentligen framställer eller på annat sätt utsprider lärosats, som mot den rena evangeliska lärans grundsanningar stridande är, straffes med böter från och med Etthundra till och med Femhundra daler eller med fängelse från och med två månader till och med ett år. Beträdes någon, som till prest i svenska kyrkan antagen är, med villfarande lärosatsers predikande eller utspridande, ansvara som för embetsfel. Åtal för villfarande lärosatsers utspridande må likväl ej ega rum mot annan än den, som till prest i svenska kyrkan antagen är, med mindre Konungens Ju stitie-kansler, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förordnat om åtalets anställande. Har utspridandet skett genom tryckt skrift, gälle hvad derom i Tryckfrihetslagen sägs.» 3:o. Den som genom öfvertalande söker förmå någon till affall från svenska kyrkan, eller genom bedyägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar lockar någon till sådant affall, vare, der gerningen ej efter annan lag är belagd med högre straff, förfallen första gången till böter från och med Etthundra till och med Trehundra Riksdaler Riksmynt, och hvarje gång det oftare sker till fängelse från och med två månader till och med ett år. Kongl. Maj:ls Nåd. Prof. M 1 Oi. 4:o. Barn af föräldrar, som äro svenska kyrkans medlemmar, skall anses samma kyrka tillhöra och uppfostras i den rena evangeliska läran, ändå att föräldrarne, efter barnets födelse, till annan trosbekännelse öfvergå. Har, efter äktenskapets ingående, blott endera af makarne till annan troslära öfvergått, vare om alla barn, som i det äktenskap födas, lag som nu är sagdt. Församlingarnes kyrkoråd åligger att hafva tillsyn derå, att hvad om barns uppfostran sålunda blifvit stadgadt, utaf föräldrar och målsmän iakttages.
Detta förslag afser att leda den norra stambanan till trakten af Säby-sjön, belägen något öster om Barkarby gästgifvaregård samt derifrån vidare öfver Stäket åt Gran och med undvikande af kroken till Örsundsbro i rigtning emot Sala; äfvensom att från trakten af Säby-sjön låta en bibana utgå till Upsala. Undersökning pågår för närvarande för utarbetande af plan och kostnadsförslag, och hoppas jag, innan ärendet hos Rikets Ständer förekommer, kunna framlägga dessa handlingar. Emellertid hafva okulära besigtningar gifvit vid handen, att genom en sådan sträckning omkring li mil i längd och 900,000 R:dr i anläggningskostnad skulle komma att inbesparas i jemförelse med det förslag Utskottet framställt, och om dessa förmodanden besannas, synes mig sorn borde de flestas intressen blifva väl tillgodosedda, ifall Rikets Ständer på sådant sätt använde det af Kongl. Maj:t ifrågasatta anslag till den norra stambanan af 5,850,000 R:dr, att, för påbörjande af norra stambanan förbi Säby-sjön öfver Stäket till Gran och vidare åt Sala i den rigtning Kongl. Majit kan finna skäligt bestämma, anvisades så stort belopp af denna summa, som icke erfordras för att med lån till fidelar af verkliga kostnaden för en bana emellan Säby-sjön och Upsala understödja det bolag, som för en sådan banas anläggning kan varda bildadt. Efter de approximativa beräkningar, som blifvit uppgjorda, skulle en sådan bibana emellan Säby-sjön och Upsala uppgå i längd till 4j mil och i kostnad, å 800,000 R:dr per mil, till 3,600,000 R:dr, och sålunda för dess byggande ifrågakomma ett lån af 2,400,000 Ridr, till följd hvaraf ett belopp af 3,450,000 R:dr förefunnes till påbörjande af norra stambanan. Detta belopp är tillräckligt för att framföra stambanan något längre än till Gran.
De hafva dock en gäng under denna lid blifvit lagda till grund för ett domslut, efter en angifvelse föranledd af, efter min tanka, ovist nit. Nyligen har man åter sökt alt göra dem gällande, för alt få några fattiga qvinspersoner landsförvista. Lagen har blifvit, och kan blifva så tillämpad, att det yrkade siraffel ådömes. Sökes icke heller då benådniugsmaktens mellankomst, för att mildra eller tillintetgöra det orimliga straffet, så får Svenska Nationen åter schavottera för dessa föråldrade lagstadga oden — nu med mera räll visa, spdan allmänna upmärksamhelen blifvit väcki, och lagstiftningens mellankomst påkallad för att afhjelpa bristerna. Jag yrkar, ehuru icke af alldeles samma skäl som Hr Carleson, nämnde lagrums uphäfvande. Jag ber R. o. Ad. etinra sig, att lill förekommande af proselytmakeri qvarstå, om mitt förslag antages, ändå, bland annat, stadgandet i 4 § af 1 kap. M.B., derigenom utspridande af villfarande lärosatser, straffas med landsflykt, om man efter varning derifrån icke afslär. — Det är emot proselytmakeri som ännu garantier fordras. Jag vill ej påstå att de nu gällande äro väl valda; men härom vill jag, som förut sagdl är, nu ej tala. Dessutom qvarstå äfven, enl. mitt förslag, alla nu gällande föreskrifter angtde vilkoren för offentligt utöfvande af annan lära. Jag anhåller vördsamt, att med afslag å öfriga motioner och första punkten af Utslcs Betänk, på sätt af Hr Tersmeden, P. R. blifvit föreslaget lagens stadgande i 1 kap. 3 § M.B. och 7 kap. 4 § A.B. äfvensom 1 kap. 2 § sista mom. i 1686 års K.L. måtte uphäfvas. Hr Tham: Jag anhåller att få inför R. o. Ad. högtidligen protestera emot den tydning af milt föregtde anförande, som Frih:ne Cederström och Creutz tillåtit sig att göra.
Nu har åklagarens andel i böterna blifvit afskaffad, och det är således numera ändå mindre fara att han skall försöka att, såsom en talare uttryckte sig, chikanera folk med åtal. Kan det vid sådant förhållande vara skäl att ändra de ordalag, som i en så lång följd af år blifvit väl förstådda? Kan det vara skäl att bilda en ny praxis, som måhända kommer att föranleda missförstånd? Ar det icke då bättre att bibehålla de ordalag, sora vunnit sekelgammal häfd! Det har blifvit föreslaget, att man skulle använda uttrycket »arbete, som åstadkommer allmän förargelse». Dessa ord »åstadkommer allmän förärgelse» hafva inom Utsk:t varit på tapeten åtminstone 8 å 10 gånger. Vid hvarje brott, som man skrufvade sig för, sade man: vi skola insätta att handlingen är straffbar, om den åstadkommer allmän förargelse. På så sätt infördes nämnda uttryck på en mängd ställen, men slutligen blef Utsk:t utledset dervid och ledamöterna kunde icke blifva ense om hvad dermed skulle lörstås. Vi genomgingo en mängd fall. Om en smed håller på att dunka på härden, — väcker det allmän förargelse? Ja det gör det. Likaledes väckte snickaren förargelse. Men om svarfvaren arbetar i sin verkstad och kyrkofolket fick se hjulet gå ikring? — ja, då var det icke så fullkomligt säkert. Vidare: om en person tager sig före att köra sin åker på en söndag; — ja, då kunde det vara tvifvelaktigt. Om det var vid en kyrkoväg, ansåg man att det åstadkom förargelse; men icke om det var vid en mindre befaren väg. Men en mindre befaren väg kan också vara en kyrkoväg. Som sagdt, bland Lag-Utsk:ts 16 ledamöter funnos lika många skiljaktiga åsigter om hvad härmed skulle förstås. Jag vidhåller derföre mitt påstående, att man hellre än att införa nya och obestämda ordalag, bör bibehålla dem, vid hvilka man vant sig, och som så till sägandes hafva hunnit sätta sig.
Art. 1. mom., desi Bevillning efter häda Tarifferne uträknas, samt derwid desi lön och underhäll efter förhällandet i hwarje ort upptagas bland desi öfriga behällna Inkomst; skolandes den Bewillning, som enligt denna beräkning Tjenstehjonet päföreS, af det samma erläggas, sedan desi genom Husbonden förskjutna personliga Skpdds. afgift derifrän Zlo Den 17 October. blifwit afdragen. ^warförutan Expeditions, Utstottet skall uppdragas, att i enlighet härmed rätta de Exempel pä Tjenstehj»' s Debitering för egen och behållen I.-ikomst, som uti Lormulairen till Berednings, och Laxe, rings längder äro intagne. Sedan omröstningen för sig gätt, hopräk. nades röste-antalet och befanns utgöra 72 Ja! och 47 Nej! Och som Ja säledes wunnit, sä kommer wid den af BewillningsUtffottet föreflagne redaction af i. puncten 7. mom. 1. §. 4. Art. af Be. willnings. Förordningen att förblifwa. Hwilket de Respectjwe Riks. Ständen word, sammeligen meddelas. Örebro den 17 Oct. 1810. NZxlokl. K!6äerSczpeti ock I-LllLmätLPL ^ok. I-LgerbjsIIcs. kL RSZtLrr6e vorx-^-5rZn6-r, I.ecl»mAt,rr vl^nzr Obr. l-oven. kL U6gvör6!^e ?rettc-5tZar!et5 I-eäsmöterr vägnar Tb. Weiämsn. kZ Ne^e,v!,iili 8on6c-5lka»IclL I-cäimZlerz v5^n,r Orton l-oogberA. l.. t-unniu». Vxp.