Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andra ledamöter hafva gjort honom förebråelser derför, i det de hafva funnit detta hans yttrande vara inkonseqvent i hänseende till hvad han vid föreg:de tillfällen yttrat. Jag kan icke se annat än en stor förtjenst deruti, och finnér lämpligt att vid detta tillfälle i minnet återföra Frih. Boijes bekanta uttryck vid ett tillfälle, då han tackade Gud för hvar dag han blef klokare. För min delafhörjag med stor tacksamhet det yttrande, som nu icke endast i denna fråga af en person, som bekläder ett så högt förtroende-embete, afgifvits, utan äfven att då i detta hans anförande omnämdes de gamla samhällena, så talade han äfven om svårigheten att på dem obetingadt kunna tillämpa abstracta theoder. Det är en så stor sanning, att jag icke kan annat än önska att denna sanning alltid måtte göra sig gällande hos samtlige Konungens rådgifvare och hos alla dem, som i mer eller mindre mån hafva inflytande på Sveriges framtida väl. Gr. Sparre, Erik: Afven jag är för min del glad att i detta fall kunna instämma med den ledamot af Regeringen, som här afgifvil ett så väl motiveradt och grundligt anförande, att det kunde synas förmätet och tillika öfverflödigt att bär söka vidare utveckla ämnet. Jag skulle önska att inom detta hus mer än en talare instämde häruti och uttryckte sin erkänsla för Regeringen för dess bemödande att på delta sätt vilja lösa frågan. De yttranden, som fällts emot förslaget anser jag, minst sagdt, lösliga. Att ett förslag är utarbetadt, kan väl icke innebära något hinder deremot, alt icke ett bättre kan utarbetas, och då det en gång framställda förslaget icke hos Ständerna vunnit framgång, så måtte det väl vara Regeringens plikt att framkomma med ett förslag, som kan vinna bifall. Jag för min del är tacksam derför, och lika öfvertygad som den talare är, hvilken yttrat den åsigt, att detta förslag skall falla, lika säkert hoppas jag att Regeringens bemödanden skola krönas med framgång. Remitterades till StatsUtsk. Ilr von Hartmansdorff, Aug.: Då jag för en stund sedan begärde Ilr Aminoffs motion på bordet, skedde det derföre att hon var ofullständig.
Jag kan likväl icke instämma i den värde ledamotens anhållan om återremiss af förevar, betänk., emedan jag är öfvertygad, att en sådan återremiss ej skulle tjena till annat, än att kasta oss uti en ännu större inveckling och medtaga en tid, som nyttigare bör användas. Bien deremot kan jag ej annat än finna obestridligt, alt H. Ex. Gr. afWetterstedts förslag är en ny motion oell såsom sådan bör behandlas; ty man må betrakta de förut fattade besluten huru som helst, så måste likväl medgifva.?, att det är f a etiskt sannt, att H. Ex. föreslagit en annan lid, än sorn förut varit i fråga, och I ,j4 Den 12 Mars f. m. således gjort ett nytt project. Jag anhåller derföre om Hr Gr. o. Landtm:s propos. till remiss å denna nya motion och att BondeStrs inbjudn., tills svar från StatsUtsk. inkommit, må blifva hvilande. Att afgöra BondeSt:s inbjudn. med bifall och likväl remittera denna motion, har jag hört en värd ledamot föreslå, men kan ej ingå i min tanke, emedan deruti skulle ligga en uppenbar motsägelse; ty jag vet icke, hvartill motionen eller remissen skulle tjena, sedan frågan vore hufvudsakligen afgjord genom bifall till BondeSUs inbjudn. Frih. Cederström; Till hvad jag förut yttrat anhåller jag få tillägga, att då det icke är för mig möjligt att nu aflemna ett förslag till ändring i i8r5 års författning rörrde markegångssättningen, men ett sådant förslag är nödvändigt, derest Gr. af VVetterstedts förslag skall kunna bifallas, så utber jag mig att i nästa plenum få dermed inkomma, och att det må få åtfölja Hr Gris framställning, antingen den afgår såsom återremiss eller ny motion. Hr Stuart: Då discussionen nu synes uteslutande vara riktad i afseende på formen för frågans afgörande, anhåller äfven jag att i detta afseende få yttra några ord.
Ständer tro sig efter föregängen noga granstning och undersökning om de brister som af grundernes nyhet warit i början nästan ound, wiklige, hafwa afhulpit mänga, samt derigenom bidragit at försäkra Staten vin erhällan, det af de medel som till desi behof blifwit anslagne. Eder Maj:t har genom Nädig Proposition tillkännagifwit ansökningar frän ätstilliga orter om eftergift af Bewillningen. Hwad Eder Majit sälunda i Räder framstäldt har af Riksens Ständer med underdänigt bifall blifwit upptagit, och den befrielse som af Fullmägtige frän Stora Kopparbergs Län blifwit sökt, är wunnen derigenom att 2. z. och 4. Mom. i Z. Z. af Bewillnings Förordningen blifwit flyttade till flutet af 2. §. Riksens Ständer anhälla derföre underdänigst det täcktes Eder Maj,t ofördröjeligen läta kungöra de nu beflutne förbättringar i Bewtllnings. Förordningen, jemte dit hörande BiIngor neml.: Reglor och föreffrifter till de skattstyldiges och TareringsmännenS samt wederbörandes efterrättelse. F^r - Den 16 October. 267 Formulair till uppgift wid Mantalsskrif ning och Taperina Formulair till Berednings och TaperingSlängder, jemte förklaring deröftver. Formulair till sammandrag öfwer Bewill ningen för h marje Län, Formulair till det General-Sammandrag öfwer hela Rikets Bewillning, tillika med Hemmans och Stadsjords efter sina Closter och grader uppskattade wärdén, hivilket af KammarNatten kommcr att till Bewillnings Utskottet wid nästa Riksdag öfwerlemnas. För at sä mycket säkrare winna likställig, het i Taxeringarne, och för framtiden erhälla nödige upplysningar i Ve ämnen hwilka anga Bewillningen, hafwa Riksens Ständer lätit författa och upprätta desta Acter.
(438) E N 20 Ä 2^ ÅRS FLICKA ÖNSKAR PLATS I BÖRJAN AF MAJ, HELST I STAD, ATT GÅ FRUN TILLHANDA, MOT FRI RESA OCH FRITT VIVRE, ÄR KUNNIG I KLÄDOCH LINNESÖMNAD. SVAR MOTSES TACKSAMT TILL » A. H. » GEFLE P. R. (436) N 20 Å R S F L I C K A AF GOD FAMILJ, ÖNSKAR I VÅR PLATS I FIN FAMILJ, ATT GÅ FRUN TILLHANDA. DEN SÖKANDE ÄR SKICKLIG I FINARE HANDARBETEN, OCH NÅGOT KUNNIG I MUSIK. DELTAGER GÄRNA I HUSHÅLLET, HVAII DEN SÖKANDE ÄGER GOD PRAKTIK. PÅ LÖN FÄSTES MINDRE AFSEENDE, DESS HÄLLRE PÄ ELT GODT OCH VÄNLIGT BEMÖTANDE, SAMT ATT FÅ ANSES SOM MEDLEM AF FAMILJEN. BENÄGET SVAR ADRESSERAS TILL » M. R. » AGNHAMMARS GÅRDS KONTOR, Grums. INACKORDERING I FAMILJ PÅ LANDET, ÖNSKAS AF ETT FRUNTIMMER. SVAR TILL » INACKORDERING 99 * ADR. S. GUMSELII ANNONSBYRÅ, STHLM. (.G. VIELE EMPFEHLUNGEN I SCHWEDEN UNICRRICHT UNENTGELTLICH A. KOCH, STAATL. LEHRERINNEN-SEMINAR. NÅGOT VAN VID HUSHÅLL, A R E N GLAD O C H HURTIG, ANSPRÅKSVÄFN. SÖKER SIG PLATS I ETT VERKLÖS, BÄTTRE FLICKA LUST ATT KOMMA LÅNGT LIGT GODT HEM. VID LÖN FÄSTES EJ AFS.
Detta yttrande är gilladt af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot de tvänne öfrige Biks-stånden bifallit Kongl. Maj:ts nådiga proposition i denna del. För votering i förstärkt Stats-ulskott föreslås i följd häraf följande proposition : Den, som anser Kongl. Maj:ls nådiga framställning om årligt anslag af 1,000 r:dr under tre år för Svenska nykterhets-sällskapet icke böra bifallas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer beviljat nämnde anslag af 1,000 r?dr årligen under tre år, att af Svenska nykterhets-sällskapets direktion användas till nykterhetsskrifters utgifvande och för nykterhetstalares ki ingsåndande. Nionde Hufvudtiteln. (enligt utlåtandena, Ntris 125 och 208). 9:o Utskottets i femtonde punkten af utlåtandet N:o 125 gjorda afslyrkandeaf den uti Kongl. Maj:t nådiga proposition äskade rättighet för expeditions-sekreteraren N. W. Forsslund alt vid afskedstagande! få på allmänna indragningsstaten bibehålla samma löneinkomst 1,200 r:dr, med under lönen inbegripne 37 tunnor spanmål, som Forsslund, i egenskap af aktuarie vid riksarkivet, na innehar, är bifallet af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot den ifrågaställde rättigheten blifvit af Ridderskanet och Adeln samt Preste-ståndet medgifven. Vid sådant förhållande torde frågan få afgöras genom votering öfver följande proposition:
Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets under Nio 6 afgifna Berättelse, angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, biföll Ståndet hvad Utskottet yttrat och hemställt uti §§ 3, 4, 6, 8, 11, 12, 13, 14 och 19, godkände den i slutet förekommande decharge-meningen med den förändring, att orden allmänhet” å 3:dje raden uteslötos, samt ansåg denna berättelse i öfrigt icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs ett meddeladt utdrag af Höglolliga Riddcrskapet och Adelns protokoll den 28 December sistlidet år, med kommunikation af den utaf Herr Dalman, Wilhelm Fredrik, väckt och af Ridderskapet och Adeln till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, om en underdånig anhållan hos Kongl. Majit, det Kongl. Majit mätte i nåder lemna Rikets Ständer tillfälle att yttra sig i anledning af Norska Storthingets beslut om Ståthållare-embetets upphäfvande, beslöt Ståndet till sagde Utskott remittera de yttranden, hvilka, med anledning af berörde motion, inom Preste-Ståndet denna dag blifvit afgifna. Frän Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Berättelse Nio 6, angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning. Härvid förekommo. Lades till handlingarne, såsom innefattande dels anmälanden, dels förklaranden, att Utskottet skulle framdeles i der förekommande ämnen sig utlåta. § 5. Ansågs ej föranleda någon åtgärd, å Ståndets sida. Yttrandet, pag. 9, i anledning af Herr Flachs, J. F. Ph., der omförmälda motion. Vid detta yttrande lät Ståndet bero. Och den, pag. 22, af Banko-Utskottet för Banko-fullmägtige tillstyrkta decharge. Godkändes, med uteslutande af orden: i allmänhet. S. D.
Detta, fastän det i min tanke grundar sig på den enda rikliga tolkningen af ordalydelsen uti 56 §:s särskilda mom:r jemnförda med hvarandra, står dock icke uttryckligen och bokstafligen stadgadt uti nämnde §, och härigenom har förvillelsen uppkommit, tyman har således möjligen kunnat antaga en rättighet för antingen något flere eller alla RiksSt., att dä ett förslag från Const.Ulsk. först förekommer, kunna göra den anmärkning, uttrycka den gemensamma tanke, att delta förslag icke är antagligt, eller att det icke bör hvila till en nästkommande riksdag. Om då alla RiksStm afslå ett sådant förslag, så, oaktadt jag måste tro, på redan anförda skäl, en sådan af RiksStm uttryckt tanka icke vara öfverensstämmande med förut anförda mom. af 56 §, skulle man möjligen kunna säga, alt i detta fall ett beslut till afslag är medgifvet redan vid första riksdagen. Men om deremot ett eller flera Stånd äro af olika tankar i något, och således äfven i detta afseende, så står det uttryckligen i de sednare momenlerna af 56 § Reg.F. att derom skall voteras i förstärkt Const.- Utsk. Frih. Raab har fullständigt utredt, alt den tydning, som Utsk. tillåter sig af orden: ”någon eller några delar”, alldeles icke kan leda till något sådant resultat, som det, hvartill Utsk. har kommit. Såsom Frih. Cederström uppgifvit, har Utsk. tillåtit sig att tolka R. o. Ad:s beslut såsom ett bestämdt afslag på det förslag, som Const.Utsk. hade afgifvit. Detta ti;or jag icke är förhållan - 460 Den 26 Mars f. m. det, ty dä R. o. Ad. har förklarat, att det af Utsk. föreslagna tillägg vid ifrågavar. § icke är nödigt eller nyttigt, så följer deraf alldeles icke, alt icke något förslag i detta afseende skulle blifva hvilande.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har uti afgifvet Memorial, hvilket blifvit till Utskottet remitteradt, Riksdagslullmäktigen Pehr Erik Andersson från Westmanlands län förmält, hurusom, sedan en af Kongl. Majit den 2 Juli 1816 utfärdad Taxa uppå de bro-, hamn-, viktuaiie-, vågoch mätare-penningar, hvilka uti Westerås stad finge uppbäras för åtskillige uti Taxan uppräknade varor och effekter, enligt motionärens förmenande blifvit upphäfd medelst en af Kongl. Majit den 28 Oktober 1849 utfärdad ny Taxa å hamnoch bropenningar i Westerås, hvaruti de flesta afgifter blifvit upptagne till icke blott dubbelt utan äfven flerdubbelt belopp mot dem i förstnämnda Taxa fastställde, men deremot vågoch mätarepenningar icke ens omnämnde, vederbörande det oaktadt, med åberopadt stöd af gamla Taxan, icke allenast fortfarande upptoge sistnämnda afgifter, utan ock ett vite af 5 Ridr 16 sk. banko blifvit stadgadt för den, som underläte att desamma erlägga, ehuru sådant vite i den gamla Taxan icke vore utfäst. Då obilligheten af detta förfarande, hvarigenom stora olägenheter uppstode för de trafikerande, syntes motionären uppenbar, samt dessutom den inkomst, som genom upptagande af berörde afgifter tillskyndades stadskassa!» icke uppginge till mer än 300 Ridr Biko, till hvilket pris rättigheten att dem uppbära vore åt enskild man utarrenderad, har motionären hemställt, »det Rikets Ständer ville för upphörandet af ifrågavarande beskattning vidtaga sådana åtgärder, som för ändamålet funnes nödiga»; — och har motionären derjemte till Utskottet öfverlemnat såväl Magistratens, om berörda vite, utfärdade kungörelse af den 2 Maj 1853, som ock ofvanomförmälda Taxor af den 2 Juli 1816 och den 26 Oktober 1849.
Mycket mera skulle dessutom vara att invända oell anföra emot möjligheten för läns-nämnderna att kunna behandla de flesta mål och ärenden, som i förslaget antages höra på dem öfverflyttas, egentligen från Konungens Bef:h:de, hvars verkningskrets dessa mål och ärenden nu tillhöra. Men att härom vidare orda är så mycket hellre öfverflödigt, som öfverflyttningen icke kan ske utan föregående väsendtlig» grundlagsförändringar. Af de flera med communal-förvaltningen gemenskap ägande ämnen, som comiterade behandlat i deras und. utlåt. sammanhänga isynnerhet de, som angå laga försvar, försvarslöshet och lösdrifveri, samt passförfattningarna, på det närmaste med communal-vården i det hela; och jag utber mig således att få en annan gång dertill återkomma, med anledn. dels af samma utlåt., dels af härom gjorda motioner. Remitterades lill Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Hr Sandelhjelms yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af K. M:s Hofcanceller, hvilken aflemnade tost. K. M:s nåd. propostr och skrifvelser. Hr Tersmeden, Carl Reinhold: Då jag icke var närvar, i sista Lördags eftermiddags plenum, tager jag mig nu friheten till prot. anföra protest emot Hr Frih. och Landtnäs vägran af propos. på remiss af Hr Munck af Rosenschölds motion, angrde nådeansökning för Assessor Crusenstolpe; icke derföre att jag velat biträda denna motion, ty jag anser olämpligt, att den ena Statsmakten ingår med nådeansökning till den andra, utan derföre att jag anser Hr Landtm, hafva förbisett formerna i detta afseende till inskränkning af yttrande-rätten för representanten. Denna motion var en omedelbar följd af och handlade om samma ämne, som en förut under motions-tiden inlemnad motion. — Jag begagnar samma tillfälle att anmäla min reservation emot R. o. Ad:s beslut att icke yrka denna af Hr Landtm, vägrade propos.
Lånet bifölls nemligen den 7 Juli, då Ola Månsson, enligt hvad såsom ostridigt förekommit, ännu vistades i Stockholm, och Gumme Perssons berörda anmälan skall hafva skett i Augusti, — huruvida i början eller slutet af sistnämnde månad, är icke uppgifvet; — alt Wigren i alla händelser torde komma att betraktas såsom angifvare, hvars trovärdighet icke vinner styrka deraf, att han uti sin till Lånekontoret ingifna skrift, som är daterad den 13 October 1858, påstått, att ansökningen om lånet inlemnats omkring sex månader förut, då det likväl sedermera är vordet upplyst, att nämnda ansökning, som efter vedertagen ordning måste hafva blifvit pröfvad, så fort den var ingifven, bifallits först i början af Juli månad; — samt att någon bindande bevisning i dessa delar af målet för öfrigt icke synes vara att påräkna; — men att, äfven om sådan kunde åstadkommas, den likväl vore för det juridiska bedömandet af nu förevarande mål, med afseende på hvad redan blifvit ådagalagdt, icke ovilkorligen nödvändig; ty om ej påförandet af provisioner till olvannämda betydliga belopp skulle antagas vittna om egennytta, så lärer ännu mindre den jemförelsevis ringare fördel, Ola Månsson kan hafva vunnit genom obehörigt qvarhållande af dessa lånemedel under några månader, komma att såsom egennytta läggas honom till last. 68 Jag anser mig derföre ej heller böra yrka pä sakens återförvisande, för ytterligare utredning i denna del, säsom endast föranledande onödig tidsutdrägt. Härmed är nu målet efter min uppfattning fullständigt belyst, men jag vill likväl icke underlåta att, med erinran om de lagtolkningsåsigter jag redan uttalat, något, närmare granska de skäl Hofrättens fleste ledamöter funnit tillräckliga att förklara Ansvarighetslagen icke vara på nu ifrågavarande fall tillämplig. I detta hänseende, och ehuru de uppgifter angående innehållet af riksdagsförhandlingarna, som återfinnas i Hofrättens Utslag, äro i och för sig riktiga, kan jag likväl hvarken medgifva, att ämnet derigenom blifvit uttömdt, ej heller komma till den slutledning utslaget innehåller.
Inom några minuter följde strumporna samma väg och Trumfen dansade gladeligen och barfotad uppe på berget. (Forts.) F ö r Du mästerman, du mästerman, Du bidar litet med straffet Ty jag vill skåda all världen kring, All världen kring! Med mina kärleksfulla ögon. Och inte sörjer jag för straffet mitt, Och heller ej för dessa öden; Jag sörjer bara för min lilla vän, Min lilla vän! Jag tror, hon sörjer sig till döden. Sörj ' inte du för din lilla vän, För den är allaredan döder! I himmelen, där råkas ni, Där tranas ni, Uppå den stora domedagen! * Det summariska sätt, hvarpå både » fången » och hans » lilla vän » affärdades, grep SjungarAnna djupt, och det var under tårar och snyftningar hon afslutade sången. Tinnie var också djupt rörd, men hennes yngre syster, som i allmänhet icke var böjd för det sentimentala och för det mesta tyckte, att » det var rätt åt dem », när någon af sångens eller sagans hjältar och hjältinnor råkade ut för tragiska öden, hon var ej så upptageD af visan, att hon ej hade ögon, för hvad som tilldrog sig utomhus. » Så Trumfen skriker därute på Fågelboms gård! » sade hon. Mästerlotsen Fågelbom var nämligen icke hemma, och hans hustru och dotter stängde visligen porten och låtsade, som om ingen var inne. Högst uppbragt häröfver, dunkade Trumfen vildsint på porten, hojtade och svor på, att han skulle slå in både dörrar och fönster. Men på en gång kom öfver honom en af de oberäkneliga vändningarna i » ölsinnet ». Med ens blef han glad och lustig, vandrade öfver den lilla gröna planen, där mästerlotsen på långa bockar hängde upp sina » skotar » — ofantliga strömmingsnät — ut på en bergklack, som sköt fram mellan » prestbacken » och kammarherrns palats och steg ut nästan ända ned till vattenbrynet. Denna klippa sänkte sig nästan lodrätt ned till stranden, men ofvanpå var hon slät och något kullrig på kanterna. Hit marscherade nu Trumfen med stormsteg och slog sig ned på den lilla slätten, där han satte sig.
Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 24 Höft. 2 Bag-Utskottets Betänkande J\V 57. seende kyrkotuktens upprätthållande och följaktligen varande af rent kyrklig egenskap, icke antalet af <lc författningar, som, genom 2 § i det för Rikets Ständer framlagda förslaget till författning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende dera iakttagas skall, blifvit föreslagna till upphäfvande. Men af den anförda lydelsen af 1855 års förordning visar sig, att densamma, derest förslaget till ny Strafflag, sådant det nu föreligger Ständerna, öfvergär till gällande Lag, deraf kommer att till sitt innehåll i flera delar undergå väsendtlig rubbning, förnämligast genom dödsstraffets borttagande i flera fall, der det nu eger rum, men äfven genom den förändrade karakter, ett eller annat brott erhållit i den nya Lagen, och derigenom, att en eller annan såsom brott i nu gällande Lag upptagen handling icke blifvit i den nya Lagen med straff belagd. Författningen kan i följd af denna rubbning icke efter den nya Strafflagens införande utan de största inkonseqvenser lemnäs i sitt närvarande skick. Så t. ex. skulle den, som af obetänksamhet hädat Gud eller lastat Hans heliga ord eller sakramenten, vara underkastad den påföljd, förordningen bestämmer, men icke den, som gjort det uppsåtligen, likaså den, som för ouppsätligt vållande till annans död ådömes ett ringa bötesansvar, men icke den, som för mord dömes till straffarbete pä lifstid, o. s. v. Således återstår för nämnda händelse endast två utvägar, antingen att helt och hållet upphäfva 1855 års förordning eller ock att bringa densammas stadgande i öfverensstämmelse med den förändrade brottmålslagstiftningen.
Också har dryckenskapslasten på sednare tider betydligt aftagit och den betraktas numera, äfven af allmogen, med allvarligare ogillande, så att föraktet för den berusade snart torde blifva lika allmänt, som icke längesedan skämtet öfver den absolut nyktre. I och med detsamma har äfven lasten förlorat sitt mäktigaste stöd, allmänna omdömet, som i stället blifvit dess kraftigaste motståndare. Arbetare vid jordbruket och öfriga näringar saknas icke uti någon del af länet, men de betalas olika, efter tillgång och behof inom hvarje ort. Dagsverkslönerne variera således betydligt, t. ex. emellan 10 sk. 8 r:st och 24 sk. Banko för karldagsverke samt 8 och 16 sk. Banko för qvinsdagsverke, sommartiden på egen kost. För öfrigt upplyser närlagda utdrag af markegångstaxorne, huru dessa löner i allmänhet varit stadgade. Tjenste!)jons löner, underkastade en jemförlig variation orterne emellan, äro från 10 R:dr till 33} R:dr Banko årligen för en dräng och 4 till 13} R:dr Banko årligen för en piga, förutom städja och vissa beklädnadspersedlar, som vanligen betingas jemte lönen och uppgå i värde till 10 a 13} R:dr för drängen och 6 a 8 Ridr för pigan, hvarförutan husbonden merendels erlägger tjenstehjonets krono-utskylder. Uti städerne förhåller sig både dagsverkares och tjenstehjons kontanta aflöning något högre, reia tift till landsorten deromkring, och. öfversliger oftast hvad här ofvan är högst uppgifvet; men hvad som i denna fråga förtjenar särskildt anmärkas, är den för jordbrukaren missgynnande omständighet, att dagsverksoch i synnerhet tjenste!)jonslönerna, något fallande i svaga eller missväxtår, stiga öfver vanligheten vid goda skördar, då eli ringare pris och trög afsättning på jordbrukets produkter ofta sätta husbonden i förlägenhet om penningar all afbörda sig denna utgift.
Regerings - Den 6 A p ii 1 f. m. ringsformen full rätt, att återremittera frågan till ConstitutionsUtskottet, äfven om Blott för att bereda pröfning af Ståndets, för dess gemensamma tanka förklarade, mening. Jag finner §. tydlig, emedan der äfven talas om behandlingen af en Kongl. Proposition i Grundlagsfråga, men jag hemställer, hvartill denna återremiss skulle tjena. Ridderskapet och Adeln har redan till ConstitutionsUtskottet öfverlemnat Ståndets gemensamma tankar, dem äfven Minoriteten i Utskottet och bland dem Herr Cederschjöld, som upptagit desamma, ansett innefatta afstyrkande å Propositionen; men då något afslag vid innevarande Riksdag, å denna af ConstitutionsUtskottet tillstyrkta Kongl. Proposition icke jGrundlagsenligt kan äga rum, och de öfriga Stånden deremot lika grundlagsenligt förklarat ^ConstitutionsUtskottets pluralitets tillstyrkande af propositionen Böra hvila till nästa Riksdag, så kan någon förstärkning af ConstitutionsUtskottet till ärendets afgörande icke komma i fråga eller möjeligen blifva på närvarande fall tillämplig; och jag är derföre af den åsigt, att Utskottets memorial bör läggas till Handlingarne. Grefve Posses Arvid: Jag är förekommen af Herr Lefren. Jag anmälte mig, då Herr Hjerta talade, emedan, om de anmärkningar han då gjorde, varit riktiga, 19 H. 16 242 Den 6 April f. m. hade de af mig yttrade slutsatser saknat all grund. Herr Hjerta har nemligen påstått, att i 81 §. Regeringsformen, menas icke det vanliga, utan Förstärkt ConstitutionsUtskott.