Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jeanot och Valentine skola följa dig, och bättre ressällskap än abbéen och vår ridderlige vän, Monsieur de Châtillon — hon gjorde en högtidlig böjning hänemot honom — kan du ikke få. Du vet, det är af vigt, tillade hon med eftertryck, att du snart kommer till Paris. Madame de Châteauneuf väntar dig säkert. Edmée rodnade och rynkade lätt ögonbrynen. Madame de Châteauneuf var hennes faders syster, och det hade ända sedan hennes barndom varit ett stående aftal mellan familjerna, att hon, då tiden kom, skulle förmälas med sin kusin, Louis de Châteauneuf. Som barn hade de varit mycket tillsammans — han var förresten en sex à sju år äldre än hon — men sedan kom revolutionen, och hon hade hvarken sett honom eller fastern på tio år. Det förödmjukade henne, att hennes vänner nu vid första lägenhet, som erbjöd sig, ville skicka henne ifrån sig och strax kasta henne i armarne på denne barndomsbrudgum, som kanske icke ens egnade henne en tanke längre. Och hon skulle komma dit utblottad på allt, utan någon annan förmögenhet än anspråken på ett par konfiskerade gods, som det var mer än otroligt, att hon någonsin skulle återfå. Icke ens en anständig resdrägt hade hon att visa sig i för sina slägtingar. — Men, moster, sade hon dröjande, hur skall jag väl kunna komma till Paris? — Åh, bara den provinsielt vördnadsfulla ton, hvarmed hon uttalade namnet på denna märkliga stad! Jag har ju inga pengar, inga kläder ens ... — Prat, Edmée! afbröt den gamla henne skarpt. Vi har då ännu ett par diamanter i gömmorna, vet jag. När du blott kommer till Paris, får du igen dina gods, det har abbéen sagt. Abbéen såg litet generad ut, men sade ingenting. — Paris! fortfor den gamla damen hånfullt efter en litet tryckt paus. Som om icke du — en flicka af stånd (une fille de grande qualité) — vore god nog att uppträda i Paris, som du nu går och står. Den rackarhålan! De slynglarne! De tjufvarne och kungamördarne!
Clja set ve sti hill e Stats - Ut-|- slottets Camvli - R ■ I?um nin Först Trjffeikeri Fots t "u é a Caffe fijcfeeri Bonings __ Stats-Uts^ottets I åstat C tjS^otkets J1 or male.# Stats - UIsidottets Sessions — Säl ha nrmar en Caroli -L okal, jans lief; haparum Statsrådens x örstuga. tlDia | stusk 1 ExJe' di tion u. m LaJi?Tu™, Hum. Serve ringS' Bura. y o v. I0a3i6£.43ai WW+HH Jhlagji. Ull Stats-Utskottds ulldicaidc JS:15. Litt F. PROJECT-RITNING TILL åfHörr. w r a 1 S 5 4 3 2 1 o LO 1—i 20 _k SO 40 i Fo t. k 'JJsM , t i:f.> ä -",■ 4' 'C - Z&—- s5S?:g?iS#; Sgg | ■■■■■■■■■■■i Bilaga, till Stats -Utskottets aila tande J\° 75. — Ii U 0- PROJECTRITNING TILL FÖRÄNDRING OCH PÅBYGGNAD AF F.D. HEBBESRA HUSET I SAMMANHANG MED 1(1 RLE T S STÄNDERS HUS A RIDDARHOLMEN. FötcouLe, aM BiÅdjxrhoZrros Carbcubmy jV-Q e-AOgöj 7) I (rolff! ets' s flytt mg ■HH y-Tjpjr ~ :- mm. *... wmmm r mm i B Stats-TJtskoUets Memorial N:o 76. r N:o 76.
Dafgård ägande fordran för hvad ett honom tilldeladt byggnadslån öfversteg köpesumman för hans, å Riksgälds-kontorets vägnar, vid anställd auktion inropade egendom i staden Wenersborg, deruti samma lån var intecknadt; så linnes denna fordran ännu i Riksgälds-kontorets räkenskaper balanserad med dess i berättelsen angående nämnde revision uppgifna belopp, 281 R:dr 9 sk. 10 rst. Enligt hvad Revisorerne af kapitalräkningarne i Riksgälds-kontorets hufvudböcker för de begge sednaste åren inbemtat, hafva de til! förvallnings-kostnaderna vid detta verk hänförliga utgifter samt derifrån utgående pensioner utgjort följande belopp, nemligen: Enligt 1853 års Enligt 1854 års kapitalräkning. kapitalräkning. — Anslag till Riksgälds-kontorets L I öfverensstämmelse med den af 1853 års Revisorer föreslagna och, i början af sednaste riksdag, utaf Fullmäktige meddelade samt uti Stats-utskottets då afgifna utlåtande N:o 27 omförmälda föreskrift, hafva, vid hvart och ett af de 2:ne sistförllutna årens slut, redovisningar i stadgad ordning afgifvits för de förskottssummor, som af Fullmäktige blifvit utanordnade till bestridande af s. k. kontors-expenser samt kostnader för kortoch tidningsstämplingen, äfvensom till utgifter för Rikets Ständers hus. Efter inhemtande af Fullmäktiges underdåniga utlåtande, angående verkställigheten af de, i sammanhang med spelkort-stämpelafgiftens förhöjning från 8 till 12 sk. R:ko för hvarje kortlek, vid sednaste riksdag föreslagna och godkända förändringar i dittills gällande stadganden rörande kortstämplingen, och sedan Fullmäktige i underdånighet anmält, att något hinder från Riksgälds-kontorets sida icke förekomme emot den, med tillämpning af Rikets, Liggarne Öfver byggnads-låne b samt anslagen till vägförbättringar och vatten-aftappningar m. m. Särskild fordran i anledning af forre Glasmästaren S. P. Dafgårds byggnadslån. Riksgälds-kontorets förvaltningskostnader. Författningen angående spelkort-stämplingen.
Castréns för sin tid lyckade öfversättning af Kalevala år 1841 sett dagen, kunde en större läsarekrets här hemma och en och annan nyfiken forskare äfven i utlandet göra bekantskap med detta epos. Med stöd af denna öfversättning gjorde Robert Tengström ett första försök i hemlandet att tolka idéen i Kalevala, och uttalade i en afhandling derom (Fosterländskt Album I, 1845) åsigter, hvilka ännu ega värde, bland andra äfven den, att kampen om Sampo är den hjeltebragd, som besjunges i detta epos och hvilken utgör dess egentliga medelpunkt. Genom Castréns öfversättning lärde äfven J. Grimm känna Kalevala. Han skref deröfver en omfattande studie (i den af Hoefer utgifna "Zeitschrift für die Wissenschaft der Sprache" B. I, 1846), som kort derefter här hos oss utkom i svensk öfversättning (Fosterl. Album II). Hans betydande uttalande anvisade Kalevala den plats bland andra de bästa folkepopéer, der denna dikt sedermera endast ytterligare befästats. Samme ädle vetenskapsman var äfven den förste, som tillerkände våra Ordspråk deras rätta värde. Lönnrot var vid den tiden, då han af trycket utgaf Gåtorna, d.v.s. det sista från folkets läppar uppsamlade större literära verket, endast fyrtio år gammal. Redan då hade han kunnat dö eller kunnat lägga armarna i kors, och hade likväl fullgjort ett verk, sådant som ännu ingen finsk man mäktat med. Till all lycka dog han ej och lade ej heller armarne i kors. Honom hade ännu förunnats en mycket lång arbetsdag till den tid han redan förlefvat, och allena det arbete, han utförde under sitt lifs senare hälft, vore tillräckligt att utgöra en vanlig skriftställares hela lifsgerning. Lyckligt var det för Lönnrot, men ännu lyckligare för den finska literaturen att han vid den tiden eller från och med början af år 1844 erhöll tjenstledighet för ej mindre än fem år och dertill en tjenstledighet, under hvilken han uppbar hela sin lön, och arvodet till vikarien erlades af statsmedel. Sålunda hade äfven styrelsen funnit hans verksamhet åtminstone "nyttig".
Då man ser da dyrbara Casernebyggnader, de palatser med sina koppartak, som för denna föga talrika Garnizonens sjuke uppbyggas, när man ser huru förråder af alla slag här bopas; under det man kanske intet vet, om man kommer itt ägi medel, att med nödige byggnader förse, den till centralförgviret beräknade nya Fästningen vid IVonåt-, när man ser hvilka summor blifvit nedlagde till planeriogen af den ymkeliga excercitieplatsen Ladugårdsgärdet, under det man icke en gång vid gränsen äger en skants för att bestrida en Fiendes möjliga antågande mot Hufvudstaden; så torde det förlåtas, om man icke med blind undergifvenhet blott betalar och tror, att allt hvad som göres är beräknadt till det bästa. Den dag torde komma, då lättfärdigheten att bevilja nya anslag, kunde blifva Riksens Ständer tillräknad såsom ordsak, i fall man en gång skulle finna anledning att beklaga sig öfver missräkningen; och jag tror derföre, att det är bättre sent än aldrig påminna om nödvändigheten af förändrade Statshushållningsgrundsatser hos oss. Då man ser till hvilken grad mia litairprålet här hoa oss tagit öfverhand, nödgat man påminna huruledes det här i Sverige är af fattiga Jordbrukare, som denna ståten underhålles, och fastän den icke till alla delar 94 Dm 7 Julii j. m. i synlig måtto utgår ifrån Tredje HufvudTitteln, cå torde det likväl icke vara olämpligt , att ifrån denna hämta anledning till dessa öppna framställningar, af hvad man i hvarje landsända hörer yttras och beklagas af så mången tänkande medborgare. Det får ej finnas besynnerligt om anslaget för tredje Hufvudtitteln återför i minnet, det ringa afseende, som af Styrelsen nu för tiden fästes vid de Rostandes yttrade bekymmer öfver Rust* ningsskyldigheternes i sednare tider så betydligt ökade tunga, att den under förra tider dervid trefne
Att vilja så länge suspendera den solidariska ansvarigheten, som PresteSt. och Hr Aminoff önskat, det anser jag ganska vådligt både för allmänhetens sä - D c n 24 Feli r uari c. m. Gog säkerhet oell privatbankernes credit. Viii tyckes det vid första påseendet vara en fördel för bankbolaget; men ' vid nogare eftersinnande finner man lii 11 att credilen derigenom försvagas, hvarigenom ändamålet med bela anstalten ock skulle förfelas. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Sedan jag i förmiddags tog mig friheten att göra ett förslag, stödt på den grundsatsen, att den solidariska ansvarigheten icke ögonblickligen boide inträda, så snart sedelinlösningen icke mera kan ske, och att ej heller den solidariska ansvarigheten borde ensamt coneentreras på directionen; så bar åtskilligt blifvit anmärkt deremot, som jag ämnade i korthet få upptaga, äfvensom utveckla min tanke något mera, än hvartill jag i mitt förra anförande bade anledning. Men sedan dess bar den siste värde talaren gjort ett förslag i precist samma syftning, endast med den skilnad, att lian inskränkt respiltiden ifrån en månad, som jag tog mig friheten föreslå, till fjorton dagar. Hvarföre jag önskade en månad, var endast att jag ej vågar antaga en kortare lid till anskaffade af de penningar, för hvilka banken måhända bade ereditiv eller säkeibet på annat håll; men då Hr Ribbing, som måste känna detta bättre än jag, liar ansett det vara möjligt på fjorton dagar, så vill jag gerna ingå derpå, hvadan mitt förslag kommer att alldeles sammanfalla med Hr Ribbings och jag således afstår från yrkande af propos. på hvad jag förut framställt. Mot principen, att directeurerne ej skulle vara de, som i första rummet borde utsättas för den solidariska ansvarigheten, bar man anmärkt, att på dem berodde 0111 någon fara kunde uppstå eller icke.
Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden'. och Vällofl. Borgare-Ståndet ansett någon contant afbetalning icke böra äga rum förr, än efter Ett års förlopp, och det endast till En Femtedel hvarje år, hafva förenade Utskotten, såsåom Förslag till sammanjämkning af desse 2tna motsatta Beslut, skolat hemställa', orri icke den Femtedel af Discont -Skulderne. sorn, enligt Högvördige Präste - Ståndets och Vällofl. Bor« care-Ståndets sammanstämmande Beslut, till be ^ 7 talning förfaller nästkommande år, ina genom anticipatiorr contant godtgöras detta år, så fort Xiqvidationen uti Riksgälds-Contoiret kan taga sin början, och i följd häraf Obligationer utställas, endast för de återstående Fyra Femte» delarne af Götha Canal Bolagssamt Malmö Disconters ifrågavarande Skulders totala belopp» sorn till Liqvidation förekommer, och hvilka Obligationer skola inlösas på fyra år, att räkna från utgifniugs-dagen, med en fjerdedel årligen, så att till exempel för en Tre-procents DiscontEevers å 500 R:dr, erhålles detta år contant 100 R:dr, år 1819 likaledes 100 R:dr, år 1820 B:dr 100 och så vidare, eller 100 R:dr om året. Men, derest de respective Riks-Stånden icke skulle förena sig om detta Förslag, blir nödvändigt, att Höglofl.
Hela Rör 115,700: k d:o 70,050: k d:o 92,700: | d:o 308,250: jV d;o 87.150: 3*2 d:o 300: Summa Silfver Rör 672,150: Och lärer från Kongl. Myntverket ofördröjligen vara att hitförvänta en del af det belopp uti Silfvermynt af ^ Rör Sp. valör, hvilket, enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut, kommer att ytterligare utmyntas. § 13. Under åberopande af livad Fullmägtige, i anledning af Herrar Revisorers Angående Sedelyttrande i 32 § al 1851 års berättelse, anfört och med hänvisning derjemte till myntet, innevarande års Revisionsberättelse § 43, angående tillsättning af Tryckeriföreståndare-befattningen i Banken, böra Fullmägtige tillkännagifva, att de icke lemnat 8 Banko-Fullmägtiges Berättelse. Äldre deposita. Inom linien förda fordringar. Låneoch Kreditiv-rörelsen. utan uppmärksamhet frågan om införande af ett förbättradt Sedelmynt, när förändring af det nuvarande anses vara af behof påkallad. § 16. Med hänvisning till 31 § i 1835 års Revisionsberättelse, deruti upplysning meddelas angående åtskilliga äldre i Banken qvarstående deposita; få Fullmägtige anmäla, alt som innehållet uti de af berörde deposita, hvilka inför Fullmägtige öppnades, icke är af det värde lör egarne, att de kunna finna med sio fördel förenligt, att för desammas utbekommande erlägga den för depositionen belöpande afgift, så torde någon annan åtgärd härutinnan ej återstå, än att till den eller dem, som styrka sig vara egare af omförmälda deposita, desamma, kostnadsfritt, uppå skeende anmälan, utlemna. § löfbland Bankens ibom linien förda fordringar hos Riksgälds-kontoretförekomma, jemte andra, följande, nemligen: för begagnadt förskott till utredningen af Götha Kanal-bolags f. d. Som utredningen af dessa f. d.
Direetionens styrelse ställda utredning af f. d. RiksDiscont-Verket, hvilken utredning på samma gång med Baneo-Discontens förvaltning årligen undergått Revisorers granskning och af dem blifvit godkänd, så får Directionen vördsamligen anmäla, att, i enlighet med förra Höglofl. Banco-Utskoltets tillstyrkande, Herrar BancoFullmägtige, efter Directionens hörande, vid början af 183^, öfverenskommo med Disponenten af de private Actie-ägarnes tredjedel i berörde Verk, vice Advocat-Fiscalen, nu mera Protocolls-Secreteraren Dahlström, som åtog sig att ansvara och redovisa för denna utredning, i anseende lill Bankens tvåtredjedelar, emot rättighet alt få beräkna sig för hvad som infiöt under loppet af 1824 tjugo procent och af hvad sedermera möjligen kunde indrifva* tjugofem procent. Enligt redogörelsen för Riks-Discont-Verkels utredning inför sista Höglofl. Banco-Utskottet utgjord» den återstående Lån-balancen ▼id Banco-Discont-Direct. Berättelse. ii3 vid 1822 års slut för Bankens fidelar 88,118 R:dr 33 sk. 9 r:st. Under de följande 5 åren hafva härå ingått inalles 8,o55 R:dr 9 sk, 1 r:st. Efter vidare afdrag af hvad dels vid iSa3 års Riksdag afskrefs, nemligen ii.Saö R:dr 9 sk. 10 r:st., dels sedermera af Verkets Revisorer lill afskrifning blifvit hemsläldt, tillsammans 23,120 l!:lr 18 sk. 7 rist., utgjorde vid innevarande års början berörde Lån-balance för Bankens fidelar 46>f>i6' R:dr 44 s^- 3 rist., hvarå ytterligare ftån årets början och intill den usta October influtit :87 R;dr6sk. 8 rist. Stockholm den 6 JNoveiuber 1828. Gustaf Hjerta, C.C.Lilljcnwalldh. And.
Ridderskapek och Adela: akt, äfwen inför Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen betyga si» tacksamhet, för Desi redan med Riksstyrelsen lagné befattning jemte den underdåniga önfl^an, att Hanö Kongl. Höghet wid hwarje dylikt tillfälle täcktes Riksstyrelsen i Konungens höga namn föra och besörjahwarefier det förslag till tacksägelse adresi till Hanö Maj:t Konungen som wid samma tillfälle föreslogs, och åtföljer detta Prorocolls Utdrag gilladeS och antogs, för att nied någon förändring äfwen kunna tjena till betygande af Riksens Sländers erkänsla emot Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen: och skulle de refpeolive Med-Ständerne »vänligen inbjudas, att häruti instämma. Ult Supra Hwarefter DcpmakioneN upropades och afgeck till de andra Stånden under anförande af Grefwe Oe la 6ar6ie,^acol). Anmäldes och infördes en Deputation ifrån det Högwördige Prestc-Sländet, anförd af Biskoppen i Wexiö Friherre Norner, som, medelst upläsanve af ett Protvcollö Utdrag af denna dag, tillkännagas Preste-StändekS instämmande i ell mev Ridderskapet och Adeln lika lydande beflnt om en tacksägelse adresi kill Hans Majer Konungen och Hans Kongl. Höghet KrowPri»scn, hwilken Deputation beswarades och pa wederböcligt sätt Utbeledsagades» - Härefter anlände och infördes Konungens HofCankzler, Friherre ak äVetterstorlt, och till Höalofl. Rid Lörsta DelZ. Z4 Den 2Z April Ridderskapet och Adeln a Kongl. Majus wäqnae öfwerlemnade sex stycken Konungens Nådiga Propositioner samt en serskilt Konungens Nådiga Skrif»velse till Riksens Ständer.
Utsk. föreslår nu en liten tull af 1 r:dr pr S, hvarigenom tullen nedsättes till omkring en tredjedel af dess nu varande belopp”. Jag vågar också fälla en förbön för Eskilstuna, i fall förböner hjelpa, der skäl intet förmå. Men jag anhåller derjemte att få, lika med en föreg:de talare fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att den förminskning i tullafgifterna, som skulle uppkomma genom antagandet, af Utsk:s förslag, skulle för statsverket medföra en förlust af 460 r:dr, Den 3 Juni f. m. 359 Hr Printzensköld: Gr. Lagerbjelke tiar såsom genmäle till mig yttrat, att man ej kunde så noga veta huruvida deu tullbehandling å rakoch pennknifvar, som nu är föreslagen, i jemförelse med den som hittills egt rum, vore mer eller mindre fördelaktig för tillverkarena; och just af detta tvifvel eller denna okunnighet ä Hr Gr:ns sida örn hvad som kunde blifva följden af den ena eller andra tullbehandlingen, ilar Gr:n tagit sig anledning alt tillstyrka bifall till Utsk:s förslag. Jag erkänner att jag ej vill med Hr Gr:n lägga sådana åsigter till stöd för milt beslut och för det omdöme jag fattat. Jag vill nemi. med visshet vela, om det ena systemet har företräde framför det andra, och vet jag det ej, eller kan jag ej i det hänseendet göra mig någon säker föreställning, så stadnar jag heldre vid det af mig kända gamla sättet, än jag famlar i mörkret och, under förhoppning att det andra möjligen kan vara bättre, tillstyrker detsamma. Nu har Hr von Hartmansdorff upplyst Hr Gnn och oss andra att det förslag, som nuvartde Bevilln.Utsk. framlagt, är vida otjenligare än det, som 1845 års Bevilln.Utsk. framställde och dävartde Ständer antogo i denna del. Jag minnes äfvenväl och Hr Aminoff torde göra det likaledes, att det inom 1845 års Bevilln.
N:o 25, i anledning af väckta frågor, dels om en sådan reglering och indelning af båtsmans-rotarne, att till hvarandra närmast belägna rotedelar må komma att höra till sam ma rote, dels om tillstånd till båtsmanstorpens flyttning från en rotedel till en annan; bifölls. N:o 26, i anledning af väckta motioner, angående båtsmansbeklädnaden; bifölls. N:o 27, i anledning af väckt fråga om Båtsmanshållets indragning, emot erläggande af vakans-afgift; bifölls. N:o 28, i anledning af väckt fråga om befrielse från den veckodagshemman i Götheborgs och Bohus län påförda ordinarie rotering; bifalls. N:o 29, i anledning af väckt fråga om dels rotehållarnes befriande från bekostandet af soldat beklädnaden, samt dels jemkning i roterings-besväret; bifölls. N:o 30, i anledning af väckt fråga om befrielse från eller lindring i det Komministers-bostället Mistelås åligande roterings-besvär, bifölls; hvarjemte till rättelses iakttagande anmärktes, att de å sidan 19 förekommande ortnamnen Gammeltorp och Harjemo orätt blifvit tecknade, det förra i stället för Gammaltorp och det sednare i stället för Horjemo. N:o 31, i anledning af väckt fråga om ändring i Patent-författningen, så vidt den rörer allmänt nödvändiga och nyttiga saker, såsom åkerbruks-redskaper m. m.; bifölls. N:o 32, angående väckt fråga, att de till löner för lärare vid undervisningsverken anslagne prebenden måste indragas, samt de såkallade jura patronatus upphöra; bifölls. N:o 33, i anledning af väckt fråga om tryckning af vissa delar af Herr Stjernsvärds, Guslaf Mauritz, tvänne förslag till en förändrad organisation af landtförsvaret; bifölls.
Betänkande tillstyrkt* det all handel å marknad uti den Stad eller på det ställe på landet, der den är tillåten att' hållas, matte fritt få börjas så snart marknadsdagen inträdt, utan afbidande af marknadens kungörande eller utlysande vid trumslag, dock att sådan lysning i afseende å marknadsfriden, borde oförändradt bibehållas både vid marknadens början och vid dess slut; Men Utskottet tillika hemställt, att i händelse af Riksens Höglofl. Ständers bifall till hvad i berörde måtto är vordet föreslaget, frågan om den i likstämmighet dermed nödige förändring af Allmänna Lagens stadgande uti 7 Cap. Handels-Baiken måtte till Lag-Utskottets åtgärd öfverlemnas; Så hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde - Lag-Utskottets Belänkanden. 367 Ståndet genom serskilta Protocolls - Uidrag af den 24 och 27 Januarii samt den j Februarii nästledne, jemte tilikännagifvande det Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förenämnde Betänkande och deruti uppgifne förslag kr vordet gilladt, tillika till Eag - Utskottet remitterat, att föreslå den ändring utaf q och 6 §. §. uti 7 Cap. af Handels-Balken, som på grund häraf erfordrades, hvaremot Vällod. BorgareStåndet, enligt Protocolls-Utdrag for den 9 i sistberörde månad val bifallit nyssomförmäldte förslag om frågans remitterande till Lag - Utskottet , men tillika åt detta Utskott, uppdragit att meddela sitt utlåtande i målet utan hinder af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets yttrade tankar, i afseende på den ekonomiska nyttan af omförrnäldte utvidgade handels-rättighet.
St. bifallas, torde beslu"let härom böra hos K. M. i underd. anmälas, med begäran, ”att allmän kungörelse om K. Nummer-lotteriets indragning "och sättet för de afsatta brudgåfvevinslernas utbekomman"de måtte i nåd. varda utfärdad.” Då man läser de vid Utsk:s utlåt, bifogade reservationer, så finner man att Utsk:s majoritet uti detta utlåt, velat uttrycka den åsigt, att R. St. kunna ensamme besluta om förminskning af Sveriges Rikes ordinarie inkomster; det är denna grundsats jag icke kan godkänna, och det är derföre jag icke med min röst kan medverka till bifall på Utsk:s utlåt. 5y §:n i Reg.Ftn innehåller visserligen det stadgande, att ”Svenska folkets ”urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af R. St. allena ”vid allmän riksdag;” men de påföljande 58:de, 5g:de och Ö2:a §§:ne utmärka tydligen, att denna beskattningsrätt endast sträcker sig till de tillfälliga skatterna, som i grundlagen benämnas bevillningar. Det är således gifvet, att R. St. icke kunna, å Svenska folkets vägnar, på grund af 57 §:n Reg.F:n, åtaga sig några permanenta skatter eller någon tillökning uti de ordinarie skatterna, och häraf följer äfven, att den 5y §:n icke kan tillämpas på frågor om sådana skatter. När man, såsom jag, icke anser den tillämplig till sådana fall, så kan man icke heller på något annat ställe i grundlagen finna något stadgande, som föranleder till den förmodan, att frågor om ordinarie-skatternas minskande skulle behandlas på annat sätt än grundlags-frågor i allmänhet, d. Den 8 April f. ra. 111 v. s. ntt, på sall y5 §:n Riksd.Ordn. föreskrifter, Kontin» oell Sländei' skola vara ense om besluten , ifall de skola få gällande kraft. För mig är della tydligt, och jag tror således, att R. St., vid fattande af beslut tili sådana ämnen som delta, böra öfverlemna dem till K.