Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer, -vid 1809 och 1810 årens Riksdag , hos; Kongl Majit i underdånighet anhållit; och hafva tnånga af Hedervärda Ståndets öfriga Redamöter uti berörde framställning sig förenat, hvarvid tillika är vordet föreslaget, att Enskiftesmål måtte af Härads-Rätterna i vanlig ordning få upptagas och afgöras. Lag-Utskottet, som fått denna motion till sig hänskjuttn, har, i anseende till det ifrågasatta ämnets oeconomiska beskaffenhet, funnit sig böra det samina gemensamt med Allmänna Besvärsoch Oeconoinie-Utskottet till pröfning företaga , på hvilken grund det ock i dessa sammansätta Utskott i sådant ändamål förekommit. Vid öfvervägande af hvad i förrberörde rriåtto blifvit andraget, hafva Utskotten väl ingen, att högstberorde Nådiga Författning angående Enskiften kan i åtskilliga omständigheter fordra jemkningar och' rättelser; reen som tillika hos Utskogen i betraktande kommit, att Riksens Höglofl. Ständer redan, enligt hvad jemväl Riksdags-Beslutet af den 2 Maj 1810 innehåller, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om Nådig anstalt till öfverseende af de så väl för Storskiften sorn Enskiften i allmänhet gällande Författningar, på det de samma må i de delar deraf, sorn för vissa orter erfordras, rättas pch förbättras , och Utskotten tillika erfarit att detta arbete förehafves af en dertill af Kongl. Majit i Nåder förordnad Commitée, som i berörde ändamål äfven från Konungens Befallningshafvande infordrat nödiga upplysningar i äm - 75& Den 7 Juli. ämnet; alltså hafva Utskotten funnit sig icke böra vid ett sådant förhållande vidtaga någon vidsträcktare åtgärd i frågan, än att tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Jag tror äfven, att om denna utväg antages, Riksens Ständers beslut i afseende - på Disconträntan icke skulle blifva illusoriskt, såsom det nu är, så till vida nemligen, att de, som äro i största behof af lån, icke kunna få dem, ehuru för deras skuld denna nedsättning blifvit beslutad. Ty genom ett närmare förenande af den lagliga räntan, till likhet med disconträntan, skulle, efter all anledning, färre personer profitera af Discont-lånen, Jag anhåller i öfrigt vördsamt om återremiss af Utskottens Betänkande' Herr Hjerta, Gustaf: Uti de förenade Utskottens Betänkande äro alla de motiver så fullständigt utredde, hvarföre Utskotten ej tillstyrkt ändring i stadgandet om laglig ränta, att jag tror mig blott böra fästa uppmärksamheten på ordalydelsen i detta Betänkande. JDen 23 Julii f. m. Jag är öfvertyga*], att den nedsättning af räntan, som Herr von Hohenhausen föreslagit^ icke skall medföra någon fördel för creditvertet, utan anser att densamma, innan någon säker anstalt i allmänhet är vidtagen, hvarpå crediten kan grundas, icke skulle verka till annat, än att alla räntetagare skulle uppskräiiias, och uppsäga capitaleme; och utur denna åsigt finner mari sig af nödvändigheten tvungen, att hålla sig vid det, hvarvid man är van. Jag tillstyrker således bifall till Utskottens Betänkande. JEn återremiss deraf skulle blott leda till tidsutdrägt; ty det lärer ej Vara för Utskotten inöjeligt att vid närvarande penninge-för hållanden föreslå den åsyfta* kle förändringen. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard'. Afven detta Betänkande gifver mig anledning beklaga, att så mångå till Finanee-regleringen hörande åtgärder skola styckevis behandlas och pröfvas. Frågan om den lagliga räntan hanger så tillsammans med den om Bevillningens fördelning, och den om stadga i mynt* värdet, att jag äfven af denna orsak yrkar återremiss af förevarande Betänkande, för atif närmare skärskådas i sammanhang med dem; som angå nyssberörda frågor.
Föredrogos ånyo Stats-Utskollets nedannämnda Utlåtanden och Memorial : N:o 53, i anledning af väckt fråga om understöd af allmänna medel åt Professoren m. m. Johan Hedenborg. Bifölls. Nio 54, i anledning af väckt fråga om ersättning från Statsverket till aflidne Skeppstimmermannen J. L. Hedströms arfvingar för kontanta medel, dem Hedström i lifstiden öfverlemnat till Chefen å den sedermera förolyckade korvetten Carlskrona. Bifölls. Nio 55, i anledning af väckt motion, angående förvandling till penningar af persedelskatterna. Bifölls. Nio 56, i anledning af väckt motion om återbäring af oriktig debitering af rotefrihets—afgift å hemmanet Fahlskog Nio 2. Bifölls. Nio 57, i anledning af motion om eftergift af f. d. Landskamereraren S. Lindberg ådömd ersättnings-skyldighet. Bifölls. Bih. lill B. St. Fröt. N:o 58, i anledning af återremisss å 6:te § af det i Stats-Uiskottets Utlåtande N:o 15 framställda förslag till förnyad Instruktion för Rikets Ständers Re visorer vid granskning af Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning. Lades till handlingarne. S. D. Vid ånyo skedd föredragning biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Memorial och Utlåtanden: N:o 1, om antagande af särskild Sekreterare för Sammansatta Utskottet; N:o 2, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, i fråga om den tillämnade fyr-inrättningens vid Hernöklubb förläggande till Lungön utanför Hernösand; N:o 5, i anledning af väckta motioner dels om anläggande af en fyr å klippan Bonden, dels om anslag till fyrfartyg vid de så kallade Sydostbrotten och vid Kaliegrundet, dels om anläggande af en nödhamn vid Skillingeviken; och N:o 4, i anledning af väckta motioner om åtskilliga lotsars förseende med däckade båtar på Kronans bekostnad.
I afseende a Revisorernes anmärkning i 6 §, att anslagen till fattigvården i Stockholm, i landsorterna och i allmänhet blifvit uti båda årens rikshufvudböcker sammanförda under en gemensam titel: ”allmänna fattigvården”, får Stats-kontoret — 164 — i underdånighet yttra, att ett dylikt sammanförande, hvartill riksstatens uppställning gifvit anledning, icke verkat till någon oriktighet vid liqviderna emellan detta embetsverk oell Riksgälds-kontoret, men att. vederbörande Kamrerare erhållit föreskrift, att i nästa och följande års hufvudböcker upptaga anslaget till fattigvården i allmänhet under sin egen särskilda titel. Hvad i 7, 8 och 9 §§ af revisionsberättelsen förekommer, torde icke erfordra något Stats-kontorets yttrande. I anledning af den uti 10 § gjorda anmälan, att det oförräritade öfverskottet å Norénska fonden utgjorde vid 1851 års slut 990 Rdr 27 sk. 2 rsf., bör Stats-kontoret i underdånighet upplysa, att som tvänne kadetter numera underhållas af nämnde fonds räntemedel, sä kan någon utlåning af öfverskottet icke ifrågakomma. Revisorernes yttrande dels i afseende på anordningar af öfverskotten ä statsverkets inkomster, dels beträffande karta-sie/illata uppbörden och redogörelsen derför, lära icke behöfva liär upprepas eller besvaras, dä någon erinran mot dem icke förekommit. Allmänna maf/asins-ärendena, hvilkas behandling, efter f. d. allmänna Magasinskontorets indragning, med 1852 års ingång blifvit af Stats-kontorets personal öfvertagen. Då Revisorerne hvarken vid förvaltningen af statsverkets spantnål in natura, eller vid räkenskaperna öfver /'. d. allmänna magasins-fonden funnit något att erinra, återstår endast underdånigt utlåtande öfver nagra vid redogörelserna för spanmåils-kreditiv-fonden af Revisorerne gjorda erinringar, såsom: l:o att vid Jemtlands läns undsättningsredogörelse för år 1850 förekommit, det en summa af 6,000
Prof. 1859 å 1860. 5 Sami. 1 Afd. 16 Baft. 6 42 Bevillnings-UIskottets Betänkande M 23. ämnet hörde embetsverkeo yttrat och i öfrigt förekommit sammanstämde deri, att vissa slag af rå-socker, så väl till utseende sorn socker-halt, äro med raffinad närmast jemförliga, men någon på vetenskaplig analys beroende gränsskilnad emellan de olika sockerslagen desto mindre borde i författningen uppställas, som en sådan gräns icke skulle kunna med erforderlig visshet praktiskt iakttagas, föreslog Kongl. Majit i Dess Proposition lill Rikets Ständer af den '13 Febr. 1857, alt artikeln Socker måtte på följande sätt i införsels-tarifen upptagas: »Raffineradt, alla slag, såsom Topp-, Kandioch Kaksamt krossadt eller pulveriseradt socker, äfvensom Havanna-terres och dermed till socker-halten lika slag. 4 & '13 öre; andra slag ... ■/ B 8 öre;» och att, i sammanhang härmed, uti tulltaxe-underrättelserna måtte föreskrifvas, »att allt hvitt socker, hvilket icke angifvits såsom raffinad eller dermed lika tullbeskattadt, skulle underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer, och, derest olika meningar om varans rätta beskaffenhet yppades, frågan bänskjutas til! General-Tullstyrelsens pröfning.» Och blefvo de sålunda af Kongl. Maj:t föreslagne bestämmelser vid nästlidne riksdag af Rikets Ständer godkända; hvadan de ingått i den tulltaxa, som från och med år 1858 varit gällande. I det härofvan ofta omförmälda, af General-Tullstyrelsen den 10 September sistlidet år afgifna förslag till redaktions-förändringar och tillägg i sistnämnda taxa, har Styrelsen i afseende på rubriken Socker icke föreslagit annan förändring, än att, enligt hvad Kongl. Majit, med godkännande af Styrelsens underdåniga ytt rande, i ett särskildt fall under den 12 Augusti 1858 beslutat, efter orden »andra slag» måtte tilläggas: »jemväl i flytande form.»
8 ^unlanb ©tabS/orb meb tilifjoranbe obelbt utmarf £n J/erbebel i ©plle ©feppS^marf . dfn åttonbebel i©feppet tUeptunuS om tå(ter$ brågt 2f,000 i,8oo 3t:bf 8.000 900 60 800 1.000 ft. rft ©umma 26,800 10,760 hvarförutan uppgiftveS Ordinarie Snfomft fåfom te# bainot i tU. tU. ©irection. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 273 — Hvad slutligen angår den i 23 § gjorda anmälan om verkställd afskrifning af f. d. redogöraren å Carlsborg K. N. Hallströms balans, påkallas deraf ej något yttrande, och i anledning af Revisorernes tillkännagifvande, att från en per mille-fonden några utgifter icke blifvit bestridda, får Kollegium blott underdånigst förmäla, att orsaken dertill återfinnes i det förhållandet att några sådana byggnadsarbeten ej varit i nåder anbefallda, att behållningen å nämnde fond bordt för desammas utförande anlitas. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Storrnäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. C. HJELM. S, C. NISSER. Stockholm den 28 Februari 1856. C, dOrchimont. Kongl. Krigs-kollegii Infendeiits-afdeliimgs underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af de till denna Afdelning körande räkenskaper för åren 1852 oeh 1853. Storrnäktigste Allernådigste Konung!
Ridderskapets ”och Adelns pluralitet har rättvisat Herr ”Grefvens och LandtMarskalkens vägran att ”göra proposition, och sedan jag ej varit ”lycklig nog att öfvertyga Ridderskapet och ”Adeln och Herr Grefven och LandtMar”skalken om rättvisan , billigheten och lag”ligheten af mitt yrkande om återremiss af ”ConstitutionsUtskottets Betänkande, åter”står för mig endast att reservera mig, och ”alt med tålamod afvagta verkningarne af ”tiden, som kan förändra tänkesätt, och ”skapa det Nationalomdöme , som säkrast ”utaf allt försvarar och uppehåller friheten. ”Jag skall med skyldig vördnad för en rå - Den 17 Julii e. m. ”dande opinion, afvagta en tidpunkt, då ”mitt sått att se och fatta, kan blifva mindre i strid med den rådande meningen , ”och det skall måhända då lyckas mig, att ”med bättre framgång på det fria Fäderneslandets altare frambära min ringa gärd ”af oförändradt nit.” Herr Dalman, Wilhelm Fredrik: Jag nödgas reservera mig emot det af Ridderskapets och Adelns pluralitet genom votering i förmiddags fattade beslut. Helgden af principer, föreställer jag mig, utgöra helgden af den constitutionela samhällsförfattningen, och jag har således icke kunnat med min röst biträda en grundsats, hvarigenom, enligt min tanka , Rikets Ständer skulle beröfvas den makt, att controllera och bedömma Styrelsens åtgärder, som innefattar en bland de första och naturliga rättigheterne för ett constitutionelt Folk, Jag har ansett mig skyldig till denna förklaring, då min öfvertygelse så högt påkallar en öppen yttring deraf. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob:
Förtjensten står qvar, hvarest den linnes, och stämplas icke af platsen vid en ceremoni; och jag tror ej, att någon tjensteman, som äger eget värde och vet att uppskatta det, linner sig förnärmad af den lägre plats , som vid en ceremoni eller ett samqväm han ägde alt intaga. — Gr. Anckarsvärd har anfört, att dessa karaktersfullmakter föranledt framställningar om behofvet af ökade anslag för Regertns embetsman : jag skulle hemställa, om någonsin anslagen för Rikets embetsmän blifvit beräknade efter karaktersfullmakter. Jag tror att de blifvit beräknade efter de verkliga platser, som finnas i Ri - D e n 7 0 c l o b er e. m. kets embetsverk och således komma karaklersfullmakterne icke der i beräkning. Frih. Stjernstedt: Jag vill blott nämna, att jag lika litet bes trid t, som jag hört någon annan göra det, Bevilln.- Utsk:s rättighet att föreslå ett dylikt stadgande eller Ständerna att antaga detsamma ; men lika gifvet måtte det vara, att om Ständerne finna den föreslagna afgiften orättvist drabba vissa personer, och att beskattningsprincipen är oriktig, sä äro de berättigade att förkasta en dylik beskattning. Om man vill lägga en alltför hög afgift på karaktersfullmakter, så kan följden blifva, att personer, som dermed hugnas, icke kunna, i anseende till den dermed förknippade utgift, emottaga en sådan utmärkelse, och Regerm , hvars prerogativ det är att kunna gifva hedersbevisningar, blir på detta sätt denna rätt betagen. Det är ej rätt att så söka kringgå Regerrns rättigheter, ty hon kan i stället kringgå Ständernes föreskrifter. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Här har blifvit taladt om opinionsyttring i afseende å karaktersfullmakter. R. o. Ad. har härutinnan redan afgifvit en ganska kraftig, då Ståndet antagit Ekon.Utsk:s betänk, att till K. M. ingå med und. anhållan, att titlar utan medföljande embete eller tjenst, eller med högre värdighet än den innehafvande embete eller tjenst medför, ej må förlänas.
Om Hr Frih:n t. ex. möjligen någon gång, i egenskap af förvaltare i något enskildt bolag, skullo, till följd af mindre gynnande konjunkturer, vinna ett mindre fördelaktigt resultat af sin förvaltning, och en elier annan anmärkn. derföre framställdes emot honom, så torde han, vid sådana tillfällen, säkerligen icke kunna undgå att, lika med mig, finna hurusom den mer eller mindre lyckliga konjunkturen merendels tages till grund för det omdöme man fäller öfver förvaltningen, i st. f. att förvaltarens i hvarje hans handling ådagalagda goda och välmenande afsigter ensamt borde blifva rättesnöre för detta omdöme. Hr Cederschiöld: Jag skall endast yttra några få ord. Man hör ofta talas om den riksdags-taktik, att man öpnar en discussion öfver ett helt annat ämne, än det som utgör föremål för öfverläggningen, och dermed fortfar så länge, till dess alla ledamöter glömt hvarom fråga var. Nu är förhållandet alt alla talare, som yttrat sig efter Gr. Posse, icke sagt ett enda ord om den fråga, som utgör egentliga föredragnings-ämnet; och del är af denna anledn. som jag ansett mig befogad att begära ordet, för att besvara en anmärkn., som blifvit framställd af Gr. Posse, emedan den icke bifvit uptagen af någon annan. Hr Gr:n yttrade nemi., att StatsUtsk. skulle hafva misstagit sig då det upgifvit, att Riksg:sKont. icke hade tillgångar till bestridande af de uti Utslcs Utlåt, föreslagna Irenne sista utgiftsbeloppen, samt alt det i stället borde hafva sagt, att tillgångar funnes till alla utgifterna, enär 11. St:r, vid sista Riksdagen, beslutat och updragit åt Riksg:sKont. att uptaga lån till flera milbr. Häremot vore ingenting att I) e n 18 April c. m. säga, om StatsUtsk. hade tillstyrkt R.
Genom ett motsatt förfarande deremot trodde han sig vinna tvenne fördelar på engång; den ena, att göra v. Assar mera enträgen, den andra att göra Harald fullkomligen oskadlig. Detta förfarande öfverensstämde dessutom bättre med hans aristokratiska stolthet. Om baronen nu gjorde inom sig sådana resonnemanger, så kan man med skäl fråga, huru riktiga de i sjelfva verket voro. De voro fina, och om just icke särdeles fina, så voro de dock – alltför fina och slogo öfver sitt mål. Baronen hade visst rätt deruti, att en gryende kärlek växer tversigenom de hinder man sätter deremot; han hade äfven rätt, att föräldrar genom sin totala likgiltighet för en person, kunna få sina döttrar att blifva mindre angelägna, mindre intresserade; men detta förutsätter då åtminstone, att dessa föräldrar skola vara ömma emot sina barn och älskade af dem tillbaka – en sak, på hvilken, beträffande Irene, baronen aldrig kommit att tänka. Man måste dock, baronen till favör, medge, att en far har fulla händer med sin dotter, om hon händelsevis råkar råka i en gryende kärlek till en, med hvilken herr pappa icke är nöjd. Sätter han hinder i vägen, så ökas kärleken af hindren; ställer han gynnande omständigheter i gång, eller lindrigare sagdt, sätter han icke hinder i vägen, så ökas kärleken äfven deraf, om ej mera, åtminstone likamycket. Hvad skall den arme pappa göra! Bäst vore väl, att fadren vore så förnuftig och icke lade sig emot hjertats små angelägenheter och på den sortens fäder är, gudskelof, icke heller brist; ty af dem finnes säkert en ibland hundrade. Efter en liten paus, hvarunder de resonnemanger ofvan äro antydda blixtsnabbt rörde sig i baronens själ, tog han åter till ordet och sade med en skälmsk och nästan triumferande min: – Efter du, Irene, så gerna vill gå och helsa på din andlige lärare, såsom du kallar honom, så skall du då få din vilja fram. Men med ett förbehåll: du får icke gå dit ensam, utan magister Thalberg skall alltid följa dig åt. Och denna gång var det intet ondt i denna min, icke heller i tonen någonting, som kunnat komma Harald att tro, det baronen velat gyckla med honom.
Att den IMU Isegande, medgifne rättighet, att efterskänka siu andel i böter, som för bristande tillgång lör* vandlas, ej bör sträcka sig till allmin åklagare; men då Målsegande, sorn sjelf angifver och utförer saken vid Damstol har rättighet att eftergifva eller träffa öfverenskommelse om sin tredjedel af börerne och kroppspiigten i sådant fall inskrånkes till två tredjedelar a£ den, sorn svarar mot. LagUtskottets Betänknndtn• hela bötesbeloppet, följer deraf att om Målseganden har större andel af böterne och eftergifver den, bör kroppsstraff^ minskas i samma förhållande, som är emellan Målsegandens andel af böterne och hela bötesbeloppet; 2 0 att en sådan minskning färega rum oagtadt målsegandens bevis om dess andels godtgörande eller eftergift, icke före böternes förvandling vid Domstolen, utan först vid den sakfåldes införpassande till Lånshäcktet hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande företes, då Kongl. Maj:tS Befallningshafvande i förhållande tili Måisegandens andel i böterne bestämmer minskningen i kroppspligten och den till verkställighet befordrar 3:0 Att vid Dagens Stadgande om hogsta och lägsta kroppspligt bör förblif va utan hinder af den ändring sorn genom Målsegandens eftergift kan tillkomma; men att, tiar det genom eftergift minskade straff ej svarar emot jemnt antal af dagar bör, utan tillämpning af det i 5 Cap. 4 § StraffBffken bestämda dagtal, kroppsStraffet i förhållande till Målsegandens eftergift f rminskas, samt i händelse det derefter icke skulle uppgå till jemt antal af dagar, beräknas efter den grund, som 5 Cap. I § StrafFBalken, i afseende på förvandlingen i Spö- och Risstraff, gifver vid handen; — Kongl, Maj:ts nådiga Bref till Hofoch Ö verRiitterne den 21 Junii 1820, angående straffet för 2:dra resan föröfvadt inbrott , hvarigenom stadgas, att Kongl. Brefvet den 1 April 1773 och Förklarin - 552 LagVtskottts
Af hvad sålunda blifvit meddeladt inhemtas, att många förslag varit framställda till lösande af de svårigheter, hvilka frågan 0111 Landtmätares förordnande till skiftesförrättning innebär; och de i ämnet ständigt återkommande motionerna utvisa tillika att öfvertygelsen 0111 behöfligheten af en förändring uti nuvarande stadganden ej blifvit rubbad genom de skäl, hvilka blifvit framdragna mot de hittills i ämnet granskade förslag. Det åligger således Utskottet att tillse, huruvida, med ledning af den sålunda vunna erfarenheten, de stötestenar må kunna undvikas, mot hvilka de hittills för frågans lösning gjorda försök strandat. Jordegarens anspråk att till skiftesman erhålla den, för hvilken han har förtroende, förtjena visserligen afseende; men från en annan sida bör andra delegares i skifteslaget rätt att ej behöfva såsom skiftesman emottaga en person, blott derför att en jordegare sådant önskar och fastän den begärde skiftesmannen måhända ej förtjenar det förtroende honom ämnats, ej heller förloras ur sigte. Den kännedom om personer och förhållanden, och den opartiska pröfning, som erfordras för att skilja emellan dessa stridiga intressen och anspråk, lärer svårligen kunna annorstädes förväntas än hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. Utskottet tror det sålunda åsyftade ändamål skola i möjligaste måtto uppnås, om ät nämnde myndighet öfverlemnas att, sedan delegarne i skifteslaget blifvit öfver sökandens förslag hörde, förordna den Landtmätare, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skäligt finner; dock med tillägg att, om samtlige delegarne äro ense eller någon förrättning blott rölén persons rätt. den begärda förrättningsmannen bör förordnas om hinder derför ej möter.
„ Exercis af Flottans bemanning 26,591:1*7. 1. „ Oförutsedda utgifter 4,232:^6. j* Summa 118,195; 3-J.— 29,981:20. 2. hvartill hafva användts äldre besparda medel. I afseende på dessa räkenskaper hafva Revisorerne anmärkt, att, oaktadt Rikets Ständeri underdåniga skrifvelser af den 6 Oktober 1834 och den 12 Maj 1841, förklarat, att de under Riks-Statens Hufvudfcitlar uppkommande besparingar ej skulle i något fall begagnas till bestridande af årliga löner och arfvedel), hvilka borde rälta sig efter den Statsreglering, som af Rikets Ständer blifvit godkänd och måste betraktas såsom gällande, intilldess densamma i vederbörlig ordning förändras, hafva dock af 4:de Hufvudtitelas besparingar utgått; a) till f. d. Amiralilets-Kassören och Riddaren Johan Buth, enligt Kongl. Brefven den 1 Februari 1840 och den 1 Februari i84«> årlig gratifikation med 100 R:dr Banko; b) till f. d. Varfs-Kommissarien N. G. Rääf, enligt Kongl. Brefvet den 10 Juli 1840, årligen 100 R:dr Banko, utgörande skillnaden emellan hans förut innehafda lön och den vid afskedstagandet honom beviljade pension ; t) likaledes är, genom Kongl. Brefvet den 11 Oktober 1841» Befälhafvande Herr Amiralen, Friherre Nordenschöld, i nåder berättigad att tills vidare månadtligen uppbära 66 R:dr 3a sk. Banko såsom ersättning för ökad representationskostnad i och för dess egenskap af Ölver-Kommendant i Carlskrona. Revisorerne få anmäla; 1:0