Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sprakar muntert o m när vå- ren k o m m i t? » Ja, barn, då önskar jag nu att jag erlagt dem. » » Har Johan beklagat sig för d i g? » frågade R o s a passioneradt. » N e j, mitt barn. Men ack, din kärlek kunde jag aldrig äga, o c h Johans har jag förspillt. » » N e j, det gifve G u d, att d u inte har; m e n nu k o m m e r din tid att vara tålig o c h fördragsam. Jag är långt ifrån nöjd m e d Johan mer. » » Hvad, hvad skall jag då g ö r a? Sträfva nu, när det ej b e h ö f v e s, det blir att gifva h o n o m ett tacksamt ämne för hans satir. » » Nej, m e n var tålig o c h kärleksfull, stilla o c h lugn. Kärleken blir din bäste vägvisare. » Den själfviska lilla R o s a hade fått en törn i hjärtat, s o m t o g glädtigheten ur hennes öga o c h gjorde h e n n e s väsen stilla o c h försagdt. H o n hade känt sig så fullkomligt säker i besittning af mannens kärlek, m e n tviflet o m att längre äga denna fyllde h e n n e m e d sorg o c h kränkte i grund hennes tillförsikt till sig själf o c h öfverm o d e t i fråga o m oemotståndligheten h o s hennes lilla person. D e n hårda glimten i hans ö g a kylde henne ända i hjärtegrunden, h o n dristade aldrig mera att ens försöka något af sina forna små konstgrepp för att tjusa hon-om. Han fick ett förundradt uttryck o c h frågade mildt hvad h o n menade. Då brast R o s a i gråt o c h aflade den mest förkrossande syndabekännelse. » Stackars lilla Rosa, » sade han vekt. V i hafva n o g k o m m i t ifrån hvarandra, det skulle vara fåfängt att söka förneka det. Dagny
SaluAccis. Summa. medel. Rotering. Pastorers. Komministrars. Kyrkobetje. nings. Summa. OKJUlS. T!d Tid Tid T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T;r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:r s. r. R:r s. r. R:r s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:r s. r. R:dr s. r. R:r s. r. R:dr s. r. R:r s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. It: dr 1 S. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. I*. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. På Landshöfdinge-Embetets vägnar Gust. Nordén. Jpr. Holmquist. -| 13,9151 i j i o | 152,9171421 lill, Berättelsen öfver Östergöthlands Län för åren 1848—1850. KONGL MAITS BEFALLNINGSM AF VANDES uti @ o 111 a u ö 0 C ä 11 tin KOlVOIi. ]ttlJ:T i wntt cr ttdmig Jiet nfgifna E M H E T S - BE R 1 T T E L S E för åren 1848, 184® oell fi85». tö{}08- STOCKHOLM, 1853. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig
Smågossarne skola blifva fäderneslandets försvar, landets, ledande män, familjernas öfverhufvud, samhällets kraft och karaktär; de blifva intet af allt detta om deras hjertelag försummas, det moraliska modet slappas eller deras karaktär missriktas genom en ensidig skoluppfostran, lösryckt från hemmet och det praktiska lifvet, eller om de hållas i den tron, att böckerna och deras begripande kunna träda i stället för ett lif i full och ädel öfverensstämmelse med en menniskas lifsuppgift. Sen till, ärade läsarinnor, att Idun ej saknas hos någon af edra bekanta! r v a r v ' " il&gt;Jp ^ hagen biljett att hemta? » — F r u Dreier, enka efter bankkamrer Albert Dreier, framkastade i något irriterad ton denna fråga, då hon öppnade tamburdörren för sin dotter. » Nej, icke en rad. Det är väl sant, som redaktören sade, att här var ren uppsjö med unga flickor, som vilja gå husmödrar till hända mot ringa lön och ett hyggligt bemö- tande. » Bertha Dreier bjöd till att antaga en ton af glädtig humor, men det var med möda, hon kunde svälja gråten, när hon nu vände sig från modern för att hänga upp sin hatt och kappa. » Ja, här finnas flickor i stora skaror, som lärt allt och ingenting; det må himlen veta! Hade du för din del ej anfallits af bleksoten, utan fått sluta läsningen innan du kunde få afgångsbetyg från det välsignade elementarläroverket, så skulle här väl funnits någon utväg, men nu — Ja, kom in, jag har just fått höra något, som härmar mig djupt. Jag hade väl ej nog af bekymmer för dig, förstås, utan här skulle mera till! » Fru Dreier sköt upp dörren till arbetsrummet och gick före sin dotter fram till ett bord, på hvilket ett uppviket bref låg. » Har mamma fått något ledsamt bref? » frågade Bertha ängsligt. » Ah, brefvet är kanske ej så galet — jag har knapt läst det riktigt. Det är från svå- ger Benjamin och innehåller ett förslag.
Om be perfoner, forn fåtunba btifmit af Staperingöfommittéen föreflagtte att, enligt ftabganbet i nebanftåenbe § 62, ntfeS titt tebamöter i fpröfningSfommtttéen, ffatt meberböranbe SJtagiftrat etter jfronofogbe oförbröftigen mebbeta konungens S3e» fattningSpafmanbc unberrättetfe. 3:o ^röfningéfonnttittéernn. § 61. $ör att grattffa bemttlniugStareringarna [arnt pröfma od) afgöra anförba befia är elter annars framftällba anntärfningar i antebning af SaperingöfommitéernaS mibtagna åtgärber ecb beflut, [falt en s,|)röfuingéfommitté årligen fammanträba inom lernart odj ett län i länets refibenSftab unber (September eller Dftober måttab, famt i @todf)olm för (StodljolmS ftab nnber
Och för den händelse jord-egendomen kunde utarrenderas, så skulle de förespeglade fördelarne för bruks-folket att erhålla tillräcklig tillgång till mjölk och grädda och andra jordoch ladugårds-produkter ingalunda vara att påräkna. Huruvida skogen på det ifrågavarande krono-hemmanet Tumba M 2 skulle vara tillräcklig för brukets behof af ved och byggnads-virke, synes vara ganska tvifvelaktigt. Åtminstone är sådant icke ådagalagdt eller någon uppskattning af skogs-tillgången mig veterligen verkställd. Måhända förslår den icke att fylla några få, kanske icke ett enda års behof; och hvad vöre då derigenom vunnet? Dessutom torde uppstegrade och höga arbetslöner förorsaka så betydlig kostnad för vedens upphuggning och forsling, att vinsten af skogens egande icke skulle blifva synnerligen stor, särdeles då man vet huru blottställd en allmänning är för oloflig åverkan. Ett förut väckt förslag att till Tumba inköpa en större jord-egendom har redan af Rikets Ständer blifvit förkastadt, och, såsom jag förmodar, icke egentligen för den höga köpeskillingens skull, som under närvarande priser kunde erfordras, utan hufvudsakligen af den orsak, att ett utvidgadt landtbruk icke skulle vara för Banken och dess pappersbruk af någon väsentlig nytta. Men det hufvudsakliga skälet, hvarpå man lågt vigt, är att derigenom skulle en större frihet vinnas för begagnandet af den knappa vatten-tillgången samt den föreslagna och till 30,000 R.dr uppskattade kanal-gräfningen kunna undvikas. Genom ego-utbvte år 1801 fick Tumba bruk beständig besittnings-rält å en mjölqvarn, som ligger på Tumba JVs 2 och fri disposition af dithörande vattenfall, med vilkor, att qvarnverket, såsom för orien alldeles oumbärligt, borde till dess behof beständigt bibehållas med sä mänga pär stenar, för hvilka det är skattlagdt. Tvist har uppstått 1844 om brukets skyldighet att drifva qvarnen äfven då, när den knappa vatten-tillgången vid nedra verket erfordras för pappers-tillverkningen, och denna tvist är oafgjord.
Deligeneer som nu regelbundet gå emellan Stockholm och Götheborg bidraga i väsentlig mon till lindring i Skjuttsninga-besväret vid 5 Gästgifvaregårdar bär iLänet. De i förra Femårs-Berättelsen omnämnde serskildta Conventioner om premier för rofdjurs utödande utom skallgång, hafva äfven under sista qvinqvennium fortfarit att gälla och visat god effeet, men upphörde med början af innevarande år, genom den förut omförmälde af hela Länet ingångne allmänna öfverenskommelsen, hvars resultat, lättare beräknelig!, blifver föremål för nästa Femårs-Berättelse. Previlegierade Krogar på Landet utom Gästgifverierne äro lika många som förut; Angående Snckne-Magazinernes antal och fonder har jag nyligen haft tillfälle att till Eder Kongl. Maj:ts Finance-Expedition afgifva detaillerade Uppgifter. Antalet af sådana Magaziner är 68 stycken och summan af deras fonder uppgår till 14,600 tunnor Spannmål. Förslaget om DistrictMagaziners inrättande har här i Länet icke vunnit bifall af opinionen. Nytt reglemente för magasinerue i Öster-Wåhla Socken är under de 5 sista åren fastställdt. — 24 — Utom Sparbankarne i "Westerås och Sala, hvarom i Berättelsen angå* ende Städerhe vidare förekommer, är sedan sisla Femårs-Beråttelsen en Sparbank inrättad vid Skultuna Bruk sksllidne sommar. §• 5. Stäckrne. Deras antal är fyra; nemligen;. ilo Westerås. Bergs-handelsoch sjöstad, uppförd i andra classen af Rikets Städer, är belägen vid Svartåns utlopp i Mälaren. Tomternas antal utgör 421 hvaraf 35o öro bebyggde och 7 c obebyggde, hvilka sednare merendels begagnas till planteringar. Af gammalt utgöra Tomternas antal inon? Stadens staqvet 22 ri hvarefter åtskilliga praestationer blifvit beräknade.
Författaren bar här, bland annat, framställt en lätt och naturlig utväg att, om så skulle behöfvas, göra statens jernbane-system fullkomligt oberoende af Orebro-Köping-banan och icke blott skenbart, såsom fallet i sjelfva verket är med Utskottets system, och han bar det oaktadt i sina beräkningar kommit lill en besparing för staten af minst 17 millioner. Väl har i dessa kalkyler icke den besparing af omkring 950,000 R:dr kunnat iakttagas, som på vägen söder om Mälaren, enligt de nyaste undersökningarne, skall kunna göras; men utan tvifvel skola äfven stora besparingar kunna ske på norra vägen, om den lika angeläget blifver undersökt, och dessutom kommer helt säkert vägen mellan Sala och Orebro att, såsom här ofvan är visadt, kosta vida mer än hvad den beräknats till. Vidare bar författaren upptagit sammanbindnings-banan i Stockholm till högre belopp, än det sista kostnads-förslaget utvisar; men jag har här förut erinrat, ali stora kostnader, sorn af sammanbindnings-planen måste blifva en följd, icke äro i detta kostnadsförslag intagne. Det resultat, hvartill författaren kommit, slår således utan tvifvel fast, och jag mäste med honom fråga, om det icke skulle väcka bestörtning, om till ett förelag användes 17 millioner mera, än som verkligen behöfdes? — Med hvad jag nu anfört är emellertid icke min afsigt, lika litet som den var det med min framställning i Utskottet, att Rikets Ständer nu skulle såsom en bufvudbana antaga Qvicksunds-linien; jag har endast efter niin ringa förmåga sökt förebygga att man icke nu förhastadt gjorde ett på denna linie grundadt jernvägssyslem för medlersla Sverige omöjligt, då detta system synes medföra så stora och påtagliga fördelar, samt velat ådagalägga nödvändigheten af att denna riksdag endast bevilja anslag åt sådana jernvägs-arbeten, som kunna passa in med hvilket ändamålsenligt jernvägs-system som helst, som af kommande Ständer kan, efter fullständig pröfning, blifva antaget. Jag hyser alltså den öfvertygelse!), ali man under nästa statsreglering bör bedrifva arbetet så mycket man kan på de båda stambanor, hvilka rikets sednast församlade
Sedlarne 1789 tillkommo; att den äfven derefter, ända till och med år 1808, oaktadt dåvarande förödande krigstillstånd, icke åter Upphann sistnämnde höjd, förrän Riksens Ständer år 1809 funno sig bragte i den olyckliga nödvändighet, att, genom krigs skuldens öfverflyttande, rubba alla dessa en längre lid stadigvarande förhållanden, hvarefter Coursen icke allenast, som allmänt är kändt, någon gång stigit till nära lika förhållande, som under den olyckliga epok, hvilken föregick 1776 års Realisation, utan ock, genom dess våldsamma ombytlighet och dess medverkan till myntvärdets vacklande, på det högsta hindrat och skadat, ej blott handeln med Utlänningen, utan äfven alla afharidlingar och förhållanden Svenska medborgare emellan, och den förkofran i näringarne, som dermed förenar idkarens trefnad och välstånd. Denna jemförelse af landets ställning, bör nästan försäkra en hvar, att något afskräekande hinder ifrån denna sida nu icke möter, men äfven under medgifvande, och med en nästan allmänt delad öfvertygelse, att en Rialisation utgör den enda fasta grund för medborgerligt välstånd och en stigande allmän förkofran, anser man Banquens soliditet, eller des» réela fond, icke genast kunna bringa» till aådåti g:§ Banco Uttkottets Bciänkandtn„ Styrka, att realisationen! framgång, med den säkerhet, sorn detta för Rikets hela väl vigtiga ändamål ovilkorligen fordrar, skulle kunna ernås; och inan vill således befria sig från denna farhåga igenom ett fortsatt bemödande, att efter hand låta Banquen utan fremmande biträde utveckla sin egen styrka. Det bör medgifvas, att om tnan, under en sådan successiv myntförbättring, kunde göra sig hopp om Rikets allmänna hushållnings förkofran, det vill säga, dess innevånares stigande i kraft och välstånd, under en fri utveckling af landets näringskraft, hvarifrån all realisation både till framgång och bestånd hufvudsakligen feder sitt upphof och sin styrka, borde man på detta.
Då emedlertid hvarken förenkling i taxeringen eller ändamålet af en jemnare fördelning utaf bevillningen synes dermed kunna vinnas, och förslaget, för hvars verkställighet något sätt icke blifvit uppgifvet, tvifvelsutan skulle, med hänsigt till föränderligheten i städernes förmögenhet, såsom till hufvudsakligaste delen af mera rörlig beskaffenhet, blifva förenadt med svårigheter och orättvisa i tillämpningen, så anser Utskottet sig icke kunna berörda förslag understödja, utan hemställer, att detsamma må lemnäs utan afseende. § 9. Enär l:a mom. af 9 § innehåller, att idkare af de deri uppräknade stadsmannanäringar ej må påföras bevillning under der utsatta afgiftsbelopp, har den i sista mom. af samma paragraf förekommande enahanda bestämmelse funnits öfverflödig, och då derjemte stadgandet i sistnämnde moment, att bevilluingeu skall bestämmas efter den i 8 § uppgifna grund, eger tilllä mpning äfven på de näringsidkare, som nästa eller 10 § omfattar, så har hela det ifrågavarande momentet ansetts böra ur 9 § uteslutas och en den sednare delen deraf motsvarande erinran inflyta i 11 §, hvilken har afseende å begge de nästföregående; § 11. äfvensom i sista mom. af 11 § någon jemkning i lydelsen funnits påkallad af de under den 22 December 1846 utfärdade handelssamt fabriksoch handtverksordningar; hvaremot, beträffande en af herr Hammarberg gjord anmärkning vid det såväl i berörde moment af 11 § som i 28 § förekommande stadgande, att. då ringare bevillning, än som motsvarar minimi-afgiften, påföres, sådant skall ”genom utdrag af taxeringslängderna” Pröfningskommitten underställas, hvilkets ansetts öfverflödigt, eftersom taxeringslängderna i sin helhet skola till Pröfningskommitten öfverlemnas, Utskottet icke, enär uppmärksamheten derigenom blefve mera omedelbart fästad på nämnda undantagsåtgärder, anser denna anmärkning böra till någon ändring föranleda.
Pä grund af det nu anförda, föreslår Utskottet H:o. att l:a momentet af 56:te § må uppställas sålunda: Räntan vid diskontering och utlåning från handelsoch närings diskontfonden bestämmes af Fullmägtige, och skall rätta sig efter såväl penningeställningen, som betalningstiden och de säkerheter, hvilka erbjudas; dock under vilkor att räntan hålles lika vid samtliga diskontoch lånekontoren. Vid 2 och 3 momenterna af berörde 56 § föreslår Utskottet icke någon förändring, men i afseende på 4:e momentet tillstyrker Utskottet, 12:o. att orden »inom i lag stadgade gränser» må uteslutas, då momentet skulle lyda, som följer: För de summor, som lyftas eller insättas å kassakreditiv, beräknas å kreditiv till Riksgälds-kontoret och Sparbanker fyra procent, och å öfriga kreditiv den ränta, som Fullmägtige hafva att, med afseende å penuingeställningen, bestämma. I 5 momentet af ifrågavarande § är stadgadt, att för de lån, som ej inbetalas inom 14 dagar efter förfallodagen, denna oräknad, eller liqvideras genom omsättning, der sådan får ega rum, samt för de kassakreditiv, som icke betalas vid kreditivtidens utgång, beräknas från förfallodagen sex procent ränta. Då numera räntan vid diskontering och utlåning från handelsoch närings diskontfonden kan vara högre än 6 procent, fordras, såsom äfven af Banko-fullmägtige blifvit erinradt, vid detta moment ett tillägg, på det att sådan högre ränta må kunna affordra? förslräckningstagare äfven för den tid, hvarunder han underlåter att försträckningen återbetala; med iakttagande hvaraf Banko-Utskottets Memorial N;o 10. 18 13:o. berörda moment torde erhålla denna lydelse:
Domaren icke funnes, att om alla förmynderskap utan undantag erhålla skyndsam underrättelse; och 2:0 att ett stadgande af den beskaffenhet att en mängd undantag derifrån måste åtminstone till en tid medgif vas, icke syntes kunna med nog säkerhet och den krafts som ett lagbud bör egaleda till det åsyftade ändamålet. Dessa betänkligheter, jemte hvad förra Utlåtandet vidare innehåller, hade, efter min tanka, hellre bort föranleda Utskottet, atti denna del vidblifva än förändra sin mening, till rak motsats af hvad förut är yttradt. Första betänkligheten har Utskottet ansett vara undanröjd genom förklarandet af Motionairen m. fl., att nemligen tillämpningen af den Domaren ålagde skyldigheten icke skulle ega rum i afseende på andra förmynderskap, än sådane, om hvilka Domaren egde eller borde ega kännedom, såsom de, hvilka grundas på förordnanden, som meddelas efter lagförändringens proraulgerande. Häraf skulle således följa, att hela massan af Förmyndare, intill den projecterade lagförändringens promulgerande, vore i samma skick sorn förut. Öfver deras redogörelsers afgifvande hade Domaren ingen vaksamhet alt iakttaga. Uti det projecterade lagstadgandet finnes likväl intet spår till denna antydda skilnad emellan varande och blifvande Förmyndare. Förslaget står således icke i öfverensstämmelse med motiven. Andra betänkligheten har Utskottet ansett böra vika för de obestridliga förde Bihang till R. St. Prot. 1834. lista Häftet. 10 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 10g. lar, förslagets antagande i allt fall måste medföra, ehuru ett stadgande af den beskaffenhet, att en mängd undantag derifrån måste medgifvas, icke syntes kunna med nog säkerhet och den kraft, som ett laghud bör ega, leda till det åsyftade ändamålet. Det vill således säga, att obestridlige fördelar kunna väntas af ett lagbud, fastän det, oaktadt manga undantag derifrån, icke synes kunna nied nog säkerhet och kraft leda till det åsyftade ändamålet.
— Det vöre likväl bättre att, såsom ”denne korsfäste” och Hans rätte tjenare i predikoembete!, endast predika Evangelium och ”gå omkring görandes väl och hjelpandes allom”; dä det nu i stället, Gudi klagadt, står så lill att, med några berömvärda undantag, hvilka gemenligen rangeras på 60 Den 3 Deci mijer. kättarelistan, af presterne på våra predikstolar endast predikas katolicism eller verklära, hvilket för hvar och en som fått den minsta strimma af uplysning i sin själ, blifvit nogsamt bekant. Det vore bättre att presterne ställde sig sjelfve kyrkans egna bekännelseböcker till efterrättelse, i det att de, i enlighet med dessa, öfverlemnade de verldsliga bestyren i deras bänder, sorn af Gud hafva detta updrag, och endast följa sin Herre och Mästare, som åt presterne intet annat updrag gifvit än detla: -”föd mine lam”. Delta vore mera vässignelsebringande och för presterne sjelfve mera tillfredsställande, än att förtrycka Glids folk inom Sveriges landamären. I sanning är det med oro, som kristendomens vänner betrakta dessa förföljelser, emot dem som icke annat ondt hafva gjort, än att de trott Evangelium något mer än hvad brukligt och gängse är; det är oroande, ty säiänge bågen är spänd haiman alltid att frukta pilen. — Man kan nemi. icke låta bli att tänka sig tillbaka, att icke gå längre bort i tiden än til! Valdensernes och Albigensernes fasaväckande förföljelser, hvarunder statskyrkoväldet, för att bevara den så mycket beprisade ”enheten”, släckte sin blodtörst i det att det slagtade Jesu bekännare såsom får, för deras skriftenliga tro. Hugenotternes lidanden och deraf följande blodiga strider, med de sär, hvaraf Frankrike är blödande än i dag, borde hafva några lärdomar med sig äfven för oss.
Sedan detta var afgjort och beslutadt, och kyrkovärden Olof Olofsson ehuru ombeden att ytterligare fortfara med kyrkovärdsskapet, enträget yrkade på entledigande derifrån, så föllo, såväl ordföranden som församlingens ledamöter med sitt enhälliga förtroende på bonden Jöns Ersson i Andersgård, hvilken ock nu i socknestämman närvarande, efter några invändningar, sluteligen åtog sig denna befattning. Och skulle dag framdeles utsättas till redogörelse och liqvid mellan den afoch tillträdande kyrkovärden. Slutligen förklarade herr kyrkoherden Feltström så väl sin egen som församlingens skyldiga tacksamhet mot förra kyrkovärden, för den redlighet, nit och osparda möda han ådagalagdt vid förvaltningen af kyrkans egendom. In fidem N. S. Edlund. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid allmän socknestämma i Häggenås sockenstuga d. 24 februari 1833. S.D. Anmälte följande sig hafva tillverkat saltpetter förlidit år till nedan skrifvne belopp, nemligen Bond. Olof Carlsson i Stafsgård 8 lisp. bond. Erik Nathanaelsson d:o 4 5 pund bond. Erik Olofsson i Storgård 2 10 bond. Johan Grund i Österåsen 2 bond. Pål Johansson dito 3 bond. Pär Håkansson i Backegård 10 bond. Erik Pärsson dito 5 Och blef bevis öfver saltpetters inhemskas tillverking, af socknemännen vitsordad, genast meddelad. Datum ut supra, in fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 24 mars 1833.
Uppå tle skäl, sorn äro utvecklade i härvid hilagda handlingar, äskar Kongl. Maj:t ett särskildt årligt anslag af 3,000: - — för inrättandet af en normal-skola till bildande af lärarinnor för frunlimmers-undervisningen. Då framgent måtte blifva angelägel att i o o O bufvudstaden, der tillfälle är till val emellan flera läroverk, bibehålla en skola, hvarest nya lärometoder kunna försökas, utan alt dermed behöfva slöra undervisningens jemna gång på någon ort, och då nya elemenler-skolan i Stock O 7 J bolm, oberäknad denna egenskap, visat sitt gagn genom den täflan, hvilken hon framkallat, förnyar Kongl. Maj:t Sin vid sistförlidne Riksdag bos Rikets Ständer gjorda framställning, alt det för nämnde skola endast tills vidare beviljade årliga anslag af 6,800 R:dr må på ständig stat uppföras. Såsom lämplig lönefyllnad åt bibliolhekarien vid Linköpings gymnasiioch slifts-bibliothek, hvilket numera vuxit lill 25,000 voldmer och tillika innefattar en icke obetydlig samling af mynt m. m. samt fördenskull, i förening med särskild under v isningssk yldighet, tager bibliotliekariens tid och arbetsförmåga i anspråk, äskar Kongl. Maj:t ett åi ligt anslag af 266: 32. — I lika afseende föreslår Kongl. Maj:f, alt för bibliothekarien vid Westerås gymnasii-bibliothek må på stat uppföras ett åiligt ai fvode af 150: Nora Bergs församling inom Örebro Län O ii har, med åberopande af Rikets .Ständers af Kongl. Maj:t gillade beslut angående upphörande af de s. k. Djeknepenningarne, i underdånighet anhållit* att den deremot svarande afgift, sorn Transport R:dr 53,843: ig. — 20 l:r 25 k:pr. Kungl. Majds Nåd. Prop. till R.