Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 12, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Betänk:tN:o 9, ang:de vackt fråga om restitution af bränvins-tillverknings-afgift vid export till utrikes ort. Vid föredragning af sammansatta Statssamt BankoUtsk:ts den 2 dennes bordlagda Mern. N:o 13, i ani. af Riks-Ståndens beslut öfver Utskt:s Utlåt, N:o 10, rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen d. 26 April 1861, ang:de en allmän hypotheksbank m. m., lades l:sta punkten till handlingarne och biföllos 2:dra samt 3dje punkterna. Föredrogs och bifölls sammansatta Stats-och BankoUtsk:ts den 2 dennes bordlagda Mern. N:o 14, ang:de arfvode för sekreterare-biträde hos sammansatta Statsoch Banko-Utsk:t. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Bevilln.-Utslcts d. 2 dennes bordlagda Utlåt. N:o 18, i ani. af återremiss i viss del afUtsk:ts Mern. N:o 12, ang:de Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan om tullbevilln ingen. Föredrogs och bifölls sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 2 dennes bordlagda Betänk. N:o 23, i ani. af väckt motion ang:de förändrade bestäm - 554 Den 4 Juni. meiseli fråga om vården af och kontrollen öfver till milda stiftelser anslagna medel. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att val af ledamöter i förstärkt Lag-Utsk. skulle företagas i början af det plenum, som komme att hållas nästa Lördag den 9 dennes. Ropades ja.
Etna eger kanske icke Vesuvii sköna form, men dess väldiga proportioner, dess imposanta höjd och framför allt dess oändligt rika, ständigt skiftande färgtoner och majestätiska lugn komma det att, enligt min åsigt, göra ett vida större och mäktigare intryck. Etna är den högsta vulkan, som finnes i Europa, och som berg det högsta, Italien och, om jag icke missminner mig, äfven Grekland eger. »Casa Inglese», ett väl behöfligt rastställe under den besvärliga vägen till bergets topp, som anlades i början af detta sekel af engelsmännen, hvilka då ockuperade Sicilien, ligger 2,942 meter högt; bergets hela höjd anslås till omkring 3,312 meter. Utsigten från öfversta toppen beskrifves af dem, som varit nog lycklige att få njuta deraf, såsom någonting så öfverväldigande, någonting så underbart af skönhet, storslagen prakt och mäktig stämning, att verlden dertill knapt torde ega ett motstycke. Bästa tiden att bestiga Etna är sommaren. På våren hindrar snön, och på vintern göra kylan och de kortare dagarne uppstigandet osäkert. Etna är en hel verld för sig, med sin stad, sin menniskooch djurverld, sina skogar, dälder och bäckar. Ända till Nicolosi, Etnas stad, som ligger 697 meter högt, är berget odladt; ja, vinrankan smyger sig uppåt, ända till en höjd af 1,300 meter. Etnas vin är kraftigt, försåtligt, hetsigt som den mull, ur hvilken det hemtar sin näring, och skattas högt af sicilianaren. Ofvanför den odlade regionen tager skogsregionen vid. Här frodas i yppersta växtlighet plataner, ekar, bokar, kastanier samt närmare snögränsen björkar, tallar med flere nordiska arter. Mera ostörda här än nere på slätten föra harar, kaniner, piggsvin med flere djur ett lugnt lif i dessa skogar, obekymrade om att deras paradis blott är en blomstermatta, utbredd öfver gapande afgrunder. Etnas flora är rätt intressant och erbjuder flere arter, som äro helt och hållet egendomliga för detta berg, såsom t. ex.
Då emellertid det torde vara af vigt att så fort som möjligt få en ny Riddarhus-Ordning uppgjord och af Kongl. Maj:t fastställd samt genom bibehållande af rättigheten för hufvudman att vid Adelsmötena för sig ställa fullmäktig, utväg förefinnes att vid tillfällen, då icke någon medlem af en ätt kan sig vid ett Adeismöte infinna, ändock få ätten rep ..mterad, har Utskottet, som dessutom trott det icke böra ifrågasättas, att tjenstledighet skulle förvägras de medlemmar af Ridderskapet och Adeln, som deraf må blifva i behof för att kunna Adelsmötena bevista, ansett sig sakna skälig anledning att uti det förslag till Riddarhus-Ordning, som härmed afgifves, intaga något stadgande uti förevarande afseende. Skulle Ridderskapet och Adeln likväl anse något sådant vara eller kunna blifva af behofvet påkaliadt, torde det vara lämpligare att Ridderskapet och Adeln härmed till Kongl. Maj:t ingår med en särskild hemställan, då den erforderliga stadfästelsen af Riddarhus-Ordningen icke blifver beroende af de fisigter, sorn i afseende å omförmälda fråga kunna göra sig gällande hos den lagstiftande makten. I anledning af de anmärkningar, som under öfverläggningen angående Utskottets förra förslag af åtskilliga medlemmar af Ridderskapet och Adeln uttalades i fråga om de af Utskottet föreslagne två anteckningar vid början af hvarje Adeismöte, har Utskottet, i enlighet med hvad Riddarhus-Direktionen uppå derom gjord förfrågan äfven hemställt, förändrat 1 mom. af § V2 sålunda, Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 9. 3 att allenast en anteckning skall efter upprop inför Riddarhus-Direktionen ega rum å den för mötets början bestämda dag.
Herr Grefven och LandtMarJkalken förnyade dess förut gjorde proposition till bifall å Utskottets Betänkande, rörande underhållande af endast 8 Elever vid Veterinairelnrättningen, Jdopades Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJUarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, under godkännande af Utskottets Betänkande i denna del, dessutom anslå ytterligare g6o R:dr B;co årligen, att å Stat uppföras, till underhållande af 8 Elever utöfver hvad StatsUtskottet tillstyrkt. Bifölls. Den 25 Augusti e, m. V Herr Hjerta: jag hemställer, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken ville proponera, att det af Ridderskapet och Adeln nu sist beviljade ytterligare anslag må af besparingarne ulga. Herr Grefven och Landt-Mar/kalken yttrade, att, ehuru vanligen de anslag, hvilka af Riksens Ständer bestämmas, böra å Stat uppföras, ansåg Herr LandtMarskalken sig likväl böra inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ridderskapet och Adeln önskade, att, det för de åtta nya Eleverne fastställdte anslag skulle af besparingarne utgå. Ropades Nej. Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln an^ såg nödigt, att, på sätt Herr Munck af Rosenskjöld föreslagit, det för de åtta nya Eleverne beviljade anslag borde å Stat endast intill nästa Riksdag uppföras. Ropades Ja, Grefve Cronhjelm'. Emot Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut får jag vördsamt anmäla min reservation, icke derföre, att detta beslut åsyftar någon betydlig tillökning af Statsutgifter, men derföre att det godkänner den princip, att Slaten skall börja med uppoffringar för industrien, innan förhoppning brister, att den genom enskild omtanka kan befordras. 92 Den 25 Augusti e. m. Herr Cederfelt/åld:
Lör ”Golfmattor, alla slag”; för 1825—18^26 af minst 3 R:drs värde per 2 fot. 2) Förbudet upphörde med år 1855, hvarefter dessa väfnader fingo införas mot samma tull, som för väfnader af enahanda art. 3) Korderoy var ej i Taxan specificerad. 4) I Taxan icke specificerade. 6) Utom ”hvitt” kasimir, som fick införas mot 15 %. 6) Tullsatsen förhöjdes i proportionerligt förhållande till den större bredden. ) Gällde för ”Flanell af t. o. m. 3£ fots bredd”; för andra slag tillämpades bestämmelsen i noten 6. 8) För en bredd af t. o. m. 1^ fot; för flaggduk och quinette af större bredd förhöjdes tullsatsen i proportionerligt förhållande till densamma. ®) Dessa inom parenteser utsatta bredder tillhöra åren 1831—1841; då väfnaderne under dessa år inkommo af större bredd än här för hvarje slag är utsatt, förhöjdes tullafgiften i förhållande dertill. XLV Fr. o. m. 1842 t. o. m. 1845. Fr. o. m. 1846 t. o. m. 1848. Fr. o. m. 1849 t. o. m. 1851. Fr. o. m. 1852 t. o. m. 1854. Fr. o. m. 1855 t. o. m. 1857. Fr. o. m. 1858 t. o. m. 1860. Fr. o. m. 1861 t. o. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb.
”De der idéerna gå bort med tiden,” sade Justus, ”när du varit lite mer ute och blifvit äldre dunsta de bort af sig sjelfva.” ”Ja så tror du, derför att du aldrig sjelf haft några idealer.” ”Jag räknar det som en heder att jag icke kan skryta med att ha haft så många som du.” ”Jag menar icke kött-idealer.” ”Kanske icke kött men fläsk,” svarade Justus torrt. Uno berättade i dag att Axel Lundegård reste hemifrån i går, för att icke mera återvända. Han och fadren hade kommit i ordvexling derför att sonen ville ha penningar att fortsätta sina studier för, följden blef en brytning. Ingen vet hvart Axel rest men Uno hade några rader från Justus i går, deri denne bad att få femtio kr. af tafvelpengarne ty han och brodren ämnade resa bort samt äfven göra en tripp till Köpenhamn. Vid frukostbordet afhandlade vi detta ämne och Uno uttryckte sin undran öfver hvad der månde bli af den unge mannen. Jag gissade att han blir en ”röd” tidningsskrifvare. Framtiden får visa om jag har rätt. Det är stor skilnad på att tala om småfolk och storfolk. Om de förra kan man säga hvad man vill, ogeneradt presentera dem i tidningar och böcker, utan att någon gör sak om det. Signalementet passar också in på hundrade, namnen med, der finnes tjogtals af dem i hvarje socken. Med storfolk är det deremot helt vanskligt och i hvarje ögonblick måste man tänka på att modellstudien icke får blifva ett porträtt. Det är som att gå på nattgammal is, man kan vänta sig en kall öfversköljning när som helst. L.P.s recept på brefskrifning. Man börjar med en aforism, en paradox om man så vill, eller i alla händelser med ett originelt yttrande som slår an och med ens griper läsarens intresse. Derefter kommer det hvarom man egentligen skrifver eller allt hvad man har att framställa och berätta. Till sist afslutar men med några hjertliga ord, hvilka fullborda det behagliga intrycket genom att qvarlemna ett varmt, vänligt minne. Hon såg en främling i trädgården.
Efter denna redogörelse för allt hvad hittills i den förevarande frågan förekommit, öfvergår nu Kommittéen till det egentliga föremålet för Kongl. Akademiens remiss: Stats revisorerneS framställning, att Akademiens räkenskaper måtte af Kongl. Kammar-rätten revideras. I denna framställning hafva Herrar Revisorer fullständigt upptagit allt hvad i 1845 års riksdagshandlingar finnes anfördt om tillkomslen af Kongl. Akademiens fond, men komma derefter till en helt annan slutföljd, rörande samma fonds natur och beskaffenhet, än den Rikets Ständer uttalat. Revisoterne finna nemligen det vara uppenbart, att de medel, sorn blifvit använda till Landtbruks-akademiens grundläggning och underhåll, till väsendtlig del utgöras af statsmedel, hvarföre och då Akademien är att betrakta såsom en af rikets allmänna inrättningar, Revisorerne ansett det vara principenligt och med god ordning instämmande, att årliga redogörelsen för dess inkomster och utgifter, i likhet med andra allmänna verks och inrättningars räkenskaper, hädanefter varder till granskning i Kongl. Kammarrätten allemnad. Det är klart, att detta Revisorernes förslag helt och hållet hvilar på antagandet' af deras åsigt om medlens egenskap; men det är just denna åsigt, som Förvaltnings-kommittéen — 309 — ingalunda kan dela. Hvad som synes Kommittéen »uppenbart», det är, att medel, om hvilkas ursprung man icke tvistar, utan å ena och andra sidan erkänner hafva tillkommit genom enskilde personers afstående af någon del af deras — icke hos Svenska staten, utan hos främmande makt — ägande fordringar, hvilka medel således aldrig tillhört statsverket eller varit bland dess tillgångar påräknade, icke kunnat förvandlas till statsmedel genom den tillfälliga omständighet, att hafva ingått i en liqvid, som af ett statens embetsverk, Riksgälds-kontoret, besörjdes, eller derföre, att en rikets allmänna inrättning dermed doterades.
Aflöningen utgår i mån af tillgång och sedan samtlige inom verket förutvarande löntagare af anslagssumman för verket åtnjutit sin tillständiga rätt, enligt stadgade grunder. 216 Expeditions-IJts/cot/e/s Förslag till underd. Skrifvelse !S:o 209. h) Uti alla fullmakter eller förordnanden, som under åren 1858—1860 utfärdas, bör det förbehåll intagas, att embetels eller tjenstens innehafvare är underkastad förbindelsen att icke tillika innehafva eller emottaga annan allmän tjenst med lön på rikets stat, derest sådant framdeles varder föreskrifvet. Hvilket allt Rikets Ständer fä hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 3 Februari 1858. Wto Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 3 Febr. 1858. Preste-slåndet den 3 Borgare-ståndet den 3 Bonde-slåridel den 3 [likels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående öfverlåtelse af nuvarande Kurriminisler-boslållel Nedra Tumba till Tumba pappersbruk. (Banko-Utsk:s Mern. N:o 53 och Stats-Utsk:s Ulhde N:o 234.) S. A. K. Sedan under innevarande Riksmöte det förslag blifvit hos Rikets Ständer framstäldt, att det genom Lagmannen in. m. C. Sundins inträffade död lill Kronan hemfallna Lagmans-bostället Näsby, 11 mantal säteri, finge såsom dertill Renligt upplåtas till boställe åt Komministern i Botkyrka och Salems församlingar, samt nuvarande komministersbostället derstädes Nedra Tumba eller Tumba N:o 2 till Kronan indragas, för att under vissa vilkor och med åsyfta dt skatteköp öfverlemnas till nyttjande åt Rikets Ständers Banks Pappersbruk Tumba, hafva Rikets Ständer ansett den föreslagna åtgärden vara för Tumba bruk nödig och nyttig samt Expeditions-Utsliottels Förslag till anderd.
bete genom eller är •a Viola. » rekommendationsbref på sitt lynne försina oväntade afbrott en beredd och favoritsysselsättning, att bistå andra i ett arsom gärna m e d råd o c h dåd, som m e d ett leende söker bära o c h öfvervinna lifvets icke, som fru vedervärdigheter, älskvärdhetens en sådan en ung sen, är vara glad? behöfver lott. — redan fallit på Men hvad gagna skönhet, rikedom, helsa o c h tahon beredd att och sköna gåfva har o m älskvärdheten om den J u n o, röfva behagets gördel, ty människas flicka tanger, saknas i hennes vä- ovänlig o c h nyckfull, aldrig är värdheten, som gör sina goda egenskaper i glänsande belysingenting ning, utan låter sin andras den äkta älskför känslan af eget värde. liga gåfvan, som låter närhet det erfara att den b e h a g - D e t är den häralla i en sådan persons en känsla af innerligt välbehag, är hvad Goethes m o d e r vid en sammanfattade gåfvan relse af gått stånd, sätta egenskaper k o m m a till fulla rätt, o c h som ger andra liga i orden: » Jag själfkritik har fått den Gud, att ännu ingen mänsklig vabort från m i g missnöjd, af hvilket ålder o c h kön de än må ha varit. Jag håller innerligt af människorna, o c h detta känna gammal o c h fram genom jordens gen, söker ung, j a g går utan världen, o c h söner alltid upptäcka det niskorna, o c h som skarpa detta pretention behagar alla oeh döttrar, jag moraliserar inöfverlåter de den goda onda åt den, som skapat bäst förstår kanterna, och tack att sidan, mänslipa bort vare denna metod finner j a g mig lycklig o c h n ö j d. » Denna kvinna kan för oss mönster af äkta älskvärdhet, hvar och en, som sträfvar gälla själfförgäten» Hvar visar sig, ter sig lifvet ljusare o c h gladare. » I d u n s j u l k l a p p s b a z a r. (Forts.) XIII. Dockvagn. En gammal hatt söndersprättas och lägges i vatten ett dygn.
Väl hafva under åren 1857 och 1859 felslagna skördar i södra fögderiet något nedsatt denna välmåga, men den lyftning, som den goda tiden gaf, den vana vid ett bättre lefnadssätt, som deraf blef en följd, och den omsorgsfullare vård, som gifvits åt det uppväxande slägtet, har verkat fördelaktigt på befolkningen, som visserligen af de goda konjunkturerna lät hänföra sig till djerfva spekulationer, hvilka under missväxtåren tryckt hardt, men några goda skördar skola utan tvifvel återställa välståndet. Detta visade sig redan 1860, som för Dalsland var ett särdeles gynnsamt år. Inom Wäne fögderi, der välstånd i allmänhet råder hos allmogen, hafva de gynnsamma konjunkturerna ej haft en så omedelbar inverkan, och folkökningen här är också jemförelsevis mindre än på Dalsland. I Kullings fögderi, der, särdeles inom Kullings och Gäseneds härader, potatesodling och husbehofsbränning bedrifvits i större skala, har genom den förändrade bränvinslagstiftningen en del af befolkningen försatts i stort trångmål. En mängd öfverträdelser af denna författning hafva också här måst beifras, men i öfrigt har inom befolkningen, som visat en jemn tillväxt, ej förmärkts synnerlig osedlighet. En mager och stenbunden jordmån lemnar åt denna befolkning, sorn i mindre mån än i återstående härader af länet sysselsätter sig med binäringar, en knapp bergning; men sedan laga skiften numera öfvergått nästan hela distriktet, arbetas med ifver på stenbrytning och jordens uppodling, hvilket i förening med de här, dels redan verkställda, dels under anläggning varande jernvägar, samt den af Kongl. Maj:t i nåder beslutade skogsplantering å de inom dessa härader belägna Svältorna, genom det föredöme som sålunda lemnäs enskilde, utan tvifvel skall verka till upphjelpande af denna för närvarande minst väl lottade del af länet. Inom As härad, der gårdfarihandel och väfnadsindustrien utgör en väsentlig binäring, är tillståndet bättre.
Slutligen förenar jag mig med dem som önska, att något åtal icke må äga rum med mindre än att Just Kansleren sådant anbefallt. 188 Den 3 Februari e. m. Ilr Cederschiöld, Gust.: Jag har vid ett annat tillfälle på detta rum yttrat, att jag med förtröstan till Försynens skickelse öfverlemnade afgörandet af denna fråga, förvissad derom, att ehvad beslut som än fattades, något godt deraf alltid skulle upstå. Blott den omständigheten, att frågan kommit under öfverläggning, trodde jag alltid medföra goda resultater, enär en del personer, som endast egde ett dunkelt och sväfvande begrepp om saken, och på grund deraf bestredo all förändring, just genom en allvarligare discussion skulle få en klarare föreställning derom. Sjelfva begreppet religionsfrihet vore ett sådant, att det endast genom att klart och tydligt framställas, måste nödvändigt tilltvinga sig seger. När således frågan en gång väl vore väckt, misströstar jag ingalunda om dess slutliga framgång. Att jag i denna min förhoppning icke missräknat mig, torde redan kunna inhemtas af Utslcs nuv:de Betänk. Jemlör man motiverna i Utslcs förra Betänk, med dem uti det förev:de, skall man finna en märkbar olikhet. En väsendtlig förändring måste således föregått inom Utsk. Det har ifrån påfvedöme nu öfvergått till protestantism. Åtskilliga talare hafva klandrat Utsk. för denna ombytlighet i öfvertygelse. Jag kan icke instämma i ett sådant klander. Jag tror det alltid vara lyckligt om man kan, i likhet med hvad en talare här för några och tjugu år brukade göra, tacka Gud för det man blir klokare med hvarje dag. Af allt, som blifvit offentligen anfördt emot den Kongl. Propos:n och Utsk:s sednare förslag, har jag icke funnit något skäl, hvarpå ett afslag rimligen kunnat grundas; men en ledamot har enskildt till mig framställt ett nytt skäl, hvilket, sedt ifrån hans synpunkt, icke torde vara utan vigt, och hvilket, ehuru icke uttaladt, måste föresväfvat kämparne emot den Kongl. Proposm. Kyrkan vore, enligt hans åsigt, helt och hållet en politisk inrättning.
För bestämmandet af det högsta sammantagna beloppet af en Banks credit-sedlar och invisningar, galle antingen den grundj att Banken ej nul utgifva credit-sedlar och invisningar pä Rikets Ständers Bank till större belopp än som med 5o procent öj ver sk juler summan af de hos Banken ooh för dess räkning uti allmänt förvar innestående, Bolaget tillhörige tillgängar i penningar och säkra hypothek, efter förut från lillgångarne sked t afdrag af hvad sorn till fullo motsvarar de utaf Batiken gjorde upplåningar och hos densamma skedda depositioner, samt under förbehåll , att iblancl tillgångarne icke inberäknas Bankens låntagares skuldförbindelser eller till säkerhet derföre lemnade hypothek; eller ock den grund, att Banken ej må utgifva credit-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank till större belopp, än som motsvaras af: 1:0 behållningen i dess egna Cassör af Rikets gångbara mynt i Silfver eller Sedlar; 2:0 af eiler stoden u deposition i Rikets Ständers Bank; och 3:o af sådana Bolagets odisponerade tillgångar, som i 5 $>'. (enligt Preste-Ståndets ofvanföre gjorda tillägg eméllan 4 och 5 <$*<$*. af Utskottets förslag) omnämnas; Batikens egna lånehandlingar sålunda icke härvid inräknade. Och eger hvarje Bank-Bolag att, då Bolags-Reglorne till Kongl, Maj.t i underdånighet in gifvas, anmäla, efter hvilkendera af dessa grunder den önskar att bestämma sin utgifning af credit-sedlar och invisningar, samt att derå, vid privilegiets beviljande, erhålla Nådig stadfästelse.
Herr von Hohenhausen har yttrat, att Riksens Ständers vid sista Riksdag i ämnet fattade beslut icke blott vöre en lag, utan äfven en dom, hvaruti någon resning ej kunde äga rum. Således voro Riksens Ständer vid 1 8 5 8 års Riksdag förvandlade från en Lagstiftande, till en dammande och verkställande Corporation. Ett sådant missbruk af magt skulle ej särdeles hedra Riksens Ständer, men deras beslut bär icke stämpeln deraf. Med det, som blifvit yttradt mot tillåtelsen för Bolaget,(fatt få genom förhöjd insättning öka ActieCapitalet, till betäckande af den ränta Riksens Ständer garanterar, kan jag icke förena mjg. Då Ständerna icke vilja anslå ärforderliga medel till denna ränta, kan det icke förvägras Bolaget, att medelst fortsatt insättning bereda sig utväg till skadestånd. Jag tillstyrker bifall å första punkten. Herr xon Hartmansdorff1 Första frågan, huruvida anslag skall|^äga rum], eller icke, sy ■ Den i y Octoler /. mi *8i nes redan vara sait utom tvifvel, så att all vi^ dare discussion derom lärer vara öfverflödig. An» dra frågan är, om anslaget skall gifvas, på sätt Utskotten nu tillstyrkt, eller enligt första alternativet i förra Betänkandet. Skilnaden är, att bidraget i början är större efter det ena och mindre efter det andra förslaget j men förhållandet blir dock i sjelfva verket, att kostnaden genom det större bidraget i begynnelsen varder mindre i längden, elier det hela. Följagteligen blifver det en ren besparing, att bevilja det högre bidraget i början, hvilket jag således tillstyrker. Bifalles det, så följer vidare i ordningen alt afgöra, om några ytterligare vilkor än dem Utskotten föreslagit, skola vid bidragens beviljande fästas, hvilket jag för min del icke anser nödigt. I afseende på den såkallade Protesten som ägt rum, delar jig Herr Grefve von Plåtens öfvertygelse, att Riksens Ständer lik® litet som Regeringen kunna öfverträda lagen, utan att begl väld.