Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det synes mig äfven vara en Contradiction, af Utskottet, dä det ogillat min befattning, jemväl ogillat Fullmägtiges förhållande deruti, att de ej följt de råd , jag lemnat rörande ytterligare förvaltning af ifrågavarande Discont-Verk. I den händelse jag, skulle, som RancoUtskottet yttrar, hafva lemnat Decharge, så hade alldrig de publique Actorerne kunnat begära och erhålla Seqvester å Directeurernes Egendom, hvilket likväl af Rättegångs-^ Handlingarne finnes upplyst vara på den grund bifallit, att jag ej för de utöfver Reglementets föreskrift beviljade Lån lemnat Decharge, utan reserverat Banquen för ali den förlust, som derigenom möjligen kunde uppkomma. Banco-Utskotiet har alltså efter min tanka gått utöfver gränsen af dess befattning, då det yttrat sig öfver mine åtgärder, emedan det alldrig kan fa att skaffa med enskildte Personer, som icke äro Ständers Embetsman i Banquen. I afseende på Utskottets omdöme om Götha Canal.Discont, sä instämmer jag fullkomligen uti hvad Herr Friherre Wirsén och Grefve von Platen derom yttrat, och som Betänkandet, i dess närvarande oformliga beskaffenhet, efter min öfvertygelse, icke kan bifallas; så får jag tillstyrka att det med de dervid gjorda Anmärkningar må blifva åteiremitteradt. friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig’: Den 35 April, Grefve von Platen liar flere gånger varit i behof att åberopa sig Riksens Ständers Revisorers Decharge till sitt rättfärdigande. Dä jag varit en af dessa Revisorer, får jag repetera, hvad jag för detta yttrat, att detta vitsord, j anseende till de omständigheter, jag vill nämna, icke äger någon kraft.
R:dr, på ordinarie stat uppföras. i) Enär den årliga underhälls-knstnaden för hus och byggnader, hörande under lutendeuts-afdelningen, komme, med afseende å stegrade pris å malerialier och arbetslöner, alt mycket öfverstiga den i staten nu. uppförda, har Eders Kongl. Majit äskat ett ökadt anslag dertill med 2,000 R:dr; och, da Rikets Ständer inhemta!, att behofvet af större utrymme för uppläggande af det ökade antalet af beklädnadsin. fl. persedlar för bevärings manskapet påkallar denna anslags-lothöjning, har beloppet 2,000 R.dr Biko eller 3,000 Ridr Ruut blifvit bcviljadl. k) Eders Kongl. Majit har vidare tilikännagifvit, att de för ofvanberörde föremål föreslagne tillökningar i Intendenls-afdelningens anslags-summa, uppgående lill sammanlagd! 56,051 Ridr 35 sk. 8 rist., väl kunde genom någon förminskning å aldelningens andra titlar nedsättas till 50,033 liidr 33 sk., men ali hilivid mäste lagas i betraktande, alt nämnda afdelning* behof i del hela blifvit beräknade efter en förmodad tillgång från hittillsvarande Riks-slals-anslagel med 454,566 R.dr 15 sk., samt alt, sedan Artilleri-och Fortifikations-aldelniugarne af anslaget erhållit sina andelar med tillsammans 250,347 R:dr, endast 452,439 R:<1 r 36 sk. återslå för intendenls-afdelningen, så att i aldelningens anslags-summa en brist komme att uppslå lill belopp af 2,126 R:dr 27 sk., allt Banko ; Oell hafva Rikets Ständer, sorn beviljat, ofvan omförmälde tillökningar af tillsammans 56.051 R:dr 35 sk. 8 r:sl. Banko, nu anvisat det för bristens fyllande, vid sådant förhållande erforderliga belopp, utgörande i Riksmynt 3,162 R:dr 76 öre.
Skilnaden emellan den sjelfständiga allmogen och de sjelfständiga herremännen lär icke bestå uti något annat, än att de sednare äga något mera kunskaper och icke arbeta med sina händer. Då man ser, att den varualstring, som åstadkommes genom en förståndig beräkning, vanligtvis är större än den, som thy förutan kan åstadkommas, så bör man ock kunna vänta, att om en landsträcka äges af odlade personel', så gifver hon större afkastning, än om hon äges af okunnige. I afseende på frågan om man i delta fall gifver för mycket eller för litet, torde det vara skäl att mera öfverväga hvad sakkunnige personer derom yttrat, än hvad som blott hänförer sig till ägarnes personlighet. Utsk. har ansett 75,000 r:dr vara rätta summan. K. M. deremot har funnit 60,000 r:dr behof! ign för det ena, och 5o,ooo rtdr för det andra företaget. Jag anhåller att Hr Ridd.Secreltn behagade uppläsa de beslut, som inom Presteoch BorgareStm äro fattade, och att mig måtte tillåtas att sedermera fortfara. R. o. Ad. torde af nämnda beslut finna någon ledning för sitt omdöme, huruvida det är rättast alt gifva intet, eller hvad Utsk. tillstyrkt, eller hvad K. Undert. Ridd. Se erel. uppläste Presteoch BorgareSt:ns under den 20 dennes fattade beslut rörtde denna punkt, innehållande: PresteSt:s, att Ståndet, i stället för den för ändamålet otillräckliga summan of 75,000 r:dr, hvilken Utsk. anvisat för slussanläggningarna vid Forshaga och Dejefors, beviljat ett anslag af 60,000 r.dr, oberäknad! 4,000 till jordersättningar, hvilket komme att tillfalla det af nyssnämnda förelag, som först kunde komma till stånd och af K.
Emot Expeditions-Utskottet nu upplästa Memorial kan jag naturligtvis ej hafva något att invända ; men önskar att händelsen med denna expedition måtte föranleda Utskotten, i allmänhet att hädanefter icke inlåta sig i raisonnementer, sorn ej tillhöra förslagen ; äfvensom att man häraf matte vid en kommande Riksdag hemta anledning att antaga något förslag, liknande det, jag vid början af den innevarande gjorde, men hvilket då förkastades , att nemligen Utskotten böra vid slutet af deras Betänkanden i bestämda resuméer sammanföra hvad som bör blifva Riksens Ständers beslut i de behandlade ärenderna, och föremål för Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser derom till Kongl. Maj:t, hvilket ock af BevillningsUtskottet redan vid denna Riksdag blifvit iakttaget. Herr Grefven och LandtMarfkalken hem. ställde, om icke, enär ExpeditionsUtskotrets ifrågavarande Förslag redan blifvit af de öfrige 3\ne RiksStånden godkänd!, Ridderskapet och Adeln behagade för dess del dervid låta bero. Bifölls, Den 20 Odolf er j. m. Dl nu I nyo föredrogs LagUtskotiets dea 29 sistledne September under N:o 197 afgifne; samt deri 15 dennes eftermiddagen på bordet lagrie, Ut Utande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, angående åtskilliga föreslagne Lagförändringar; fann Ridderskapat och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Vid förnyad Föredragning af följande ConstitutionsUtskottets den 13 och 14 dennes aflåtne, samt den 17 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial; N:o 60. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets å 5ite punkten af Memorialet Nto 58 förut meddelte ändringsförslag, åsyftande Riksdagsärendernas skyndsammare gång.
Då vid flere föregående riksdagar Rikets Ständer medgifvit, att besparingarne å anslaget till durchmarch-kostnadcr linge användas till bestridande af de bestämda understöden för Lifgardes-regementernas matinrättningar, så vidt anslaget till oförutsedda utgifter ej härtill lemnade tillgång, samt vid sistlidne riksdag jemväl bifallit, att underhållet af de kommenderingar utur indelda arméen, som i nåder beordrades lill garnisons-ljenstgöring på fästningar och gränsorter, likaledes finge af berörde besparingar bekostas, har Kongl. Maj:t behagat föreslå, att ifrågavarande reservationer varda än vidare för samma ändamål anlitade; hvarjemte Kongl. Majit, som, enligt nådigt tillkännagifvande, stundom funnit Sig. i anseende till högt uppstegrade priser å de i soldatportionon ingående proviantartiklar, föranlåten alt, på det manskapet ej måtte blottställas för brist på nödigt underhåll, ej endast för de i Stockholm förlagde regementer, utan äfven för de i landsortsstäderne garnisonerande trupper, i nåder bevilja, efter omständigheterna lämpade, tillökningar utöfver hvad af Rikets Ständer blifvit i sådant afseende anslaget, täckts begära Rikets Ständers medgifvande, alt, när Kongl. Majit framdeles kan finna nödigt alt tilldela värfvadt manskap någon förhöjning i bidraget till natura-portionen, merberörde reservationer, för så vidt andra medel ej finnas för det yppade beholvetalt disponera, måtte jemväl för sådant behof användas, under det af Rikets Ständer, i fråga om de deraf för Lifgardes-regementernes mathållning utgående understöd, gjorda förbehåll. På de af Kongl. Majit i nåder anförde skäl, hemställer Utskottet, att reservationerne å anslaget till durchmarch-kostnader, må, under iakttagande af omförmälde förbehåll, der sådant kan ifrågakomma, för de af Kongl, Majit nu uppgifna behof disponeras. 22 Slats-Vlskoiicls tillåtande, M 8S. 20:o.
Vid sådant förhållande bar Utskottet, som anser sig icke kunna understödja Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af ett särskildt förslags-anslag för bestridande af de utgifter, som erfordras för manskapets förseende med matportion in natura, funnit sig böra tillstyrka, att det ej mindro för de särskilda korpserne än äfven för de till årsoch sommartjenst uppfordrade båtsmän belöpande natura-portionsvärdet, lampadt efter dessa korpsers af Utskottet nu föreslagna nummerstyrka, må sammanföras i en änslags-summa, som, under benämning, »Gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll,» upptages under 5ite Hufvud-lilelns afdelning för »Diverse anslag». 8:o. Flottans Marin-regemente bar Kongl. Maj:t, så väl i afseende å antalet Officerare som nummerstyrka, ansett böra oförändradt bibehållas. Då emellertid regementet blifvit föreslaget att fördelas på 8, i stället för 10 kompanier, hafva åt skilliga förändringar inom de olika befäls-graderna ifrågakomma, på sätt i Departemenls-chefens ofvanberörda betänkande omförmäles samt af den dervid lögade tabell Litt. F., deri jemväl de ifrågaställa tillökningarna finnas upptagne, inhemtas. Beträffande manskapets aflöning är af Kongl. Maj:t föreslaget, att, jemte det hvarje tjenstgörande karl förses med underhåll in natura, beräknadt efter 25 öre om dagen, alt af särskildt anslag utgå, han tillika i gage, under benämning porlionspeuningar, må erhålla eli visst belopp, att kontant utbetalas och för dag bestämmas till 6 öre per man; och skulle tillökningen i anslaget fördetta regemente, enligt Kongl. Majlis ofvannämnda förslag, uppgå lill 50,519 Ridr 80 öre, hvilket belopp Kongl. Maj :l således äskat.
En föregtde talare, Hr von Hartmansdorff, har framställt åtskilliga satser, om huru han ansåg de förvaltande verken och Staten i allmänhet böra sköta sina penningeaffärer. Jag vill icke nu försöka ingå i någon utredning af detta ämne, ty jag anser afgörandet af den fråga, som är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning bero endast på tillämpningen af redan befintlige, icke uphäfda, och icke lill uphäfvande föreslagne sladganden. Nu stadgar 139 § i Riksg:s-kont:s reglemente, att då Riksg:s-kont. har en större kontant kassa än det för tillfället behöfver, så skall densamma till så stor del, som kan undvaras, användas till allmänna rörelsens lättande, och till beredande af ränlevinst genom upköp eller belåning af räntebärande papper. Så länge detta stadgande linnes, så skall det väl också åtlydas. Jag tror äfven det vara vida nyttigare för just sjelfva Statsverket, att medlen göras fruktbärande, än om de kontant ligga utan all nytta dels i Riksg:s-kont:s, dels söndersplittrade, i åtskilliga andra förvaltande verks kassor. Anser man föreskriften i 139 §:n Riksg:s-kont:s reglemente oriktig, må man dä uphäfva densamma, men så länge den linnes, måste den äfven åtlydas. Nu har det Den 19 April. 525 Sfven visat sig, att för att denna föreskrift om förräntning skall kunna leda till något resultat, de förvaltande verken icke från Iliksg:s-konl. böra lyfta sina anslag förr än dessa summor behöfvas, ocb i detta afseende liar K. M., på Ständernas begäran, beslutat, alt dessa medel icke få reqvireras och lyftas förr än de behöfva användas för de föremål, hvartill de blifvit anslagna. Om della stadgande är oriktigt, ina man då föreslå dess uphäfvande, men så länge detta stadgande har full laga kraft, skall det ållydas. Detta har nu icke iakttagits, det visar sig att de förvaltande verken lyftat medel, hvilka icke behöfl användas för del ändamål, hvartill de blifvit anslagna.
Främsta hedersrzcmmet bland 124 studenter, (107 manliga och 17 Irvinliga) som i &amp; r aflagt examina vid universitetet i Cambridge intogs inom de klassiska sprilkens sektion af fröken Alford och inom den matematiska sektionen af fröken Philippa Garret Fawcett. Den sistnamda kunde visserligen i följd af sitt kön icke blifva " senior ' wrangler " (s&amp; kallas primus vid den matematiska examen), d&amp; detta. anses vara en manlig hederstitel, men hon fick i stiillet platsen öfver " the seniors mranglern, siiledes " en högre Bn den högsten, som Daily News uttrycker sig. P&amp; grund af att hon var kvinna skördade hon dock ingen materiel vinst, dA det stipendium, som bordt tillfalls henne, i likhet med titeln tillföll den manliga studerande, som nust henne hade det högsta betyget. Gladstone har med anledning htiraf, vid ett tal i en flickskola pipekat den ordttfdrdighet, som h n u p&amp; s&amp; rninga hB11 sisas kvinnan. Fröken Fawcett ar 21 &amp; r gammal. Hennes fader var den framstsende nationalekonomen och " postmtestergenelral " i Gladstones ministar, Henry Fawcett och hennes mor a r fru N. Gjrarrete Fawcett, en af den engelsks kvinnorörelsens ledare. Vid britiska Trade-unions ' (yrkesföreningarnes) hrskongress, som hölls d. i Liverpool, voro öfver 40 kvinligs delegerade narvarande. Internationella kvinnokongressen i London. Women ' s Franchise League, hvilken har till uppgift att bereda kvinnorna samma politiska och sociala rattigheter som männen, har sammonkallat en allm8n kvinnokongress i Westminster T o m Hall. $Asom ordförande fungerade parlamentsledamoten Jakob Bright, en broder till den aflidne statsmannen John ' Bright.
Hvad den första beträffar, hvari han föreslår, att, i stället för nuv:de stadgande »ifrån den dag, denna förordning blifvit offentligen kungjord», det 86 Den 8 September e, ta. skulle komma att heta »ifrån deD dag, då allm. hypoteksbanken öppnat sin verksamhet», så tror jag, att, med afs:de fästad t på den förändring, som förmodl. kommer att ega rum vid den nästfölj:de 6:te §:n, att nemi. i stället för en, det bör fordras trenne bypotheksföreningars anmälan om inträde i hypoteksbanken, förr än densamma kan börja sin verksamhet, denna af F(ih:n föreslagna redaktionsförändring, är särdeles rigtig, och förenar jag mig gerna med honom om bifall å densamma. Gr. Mörner har ansett, att genom denna § det skulle vara förbjudet t. ex. för en kommun att för ett eller annat ändamål uptaga lån och derföre utgifva obligationer. Frih. Baab har instämt i denna åsigt och påyrkat att mellanmeningen »eller hvilken annan kreditinrättning som helst, än allena den allmänna hypoteksbanken« skulle utgå. I detta yrkande kan jag deremot icke instämma med den värde Frih:n, ty jag kan aldrig tro, att det finnes någon, som ger en sådan tolkning åt denna mellanmening, att han kallar en kommun, som för vissa ändamål uptager lån, för en kreditinrättning. Men man skulle dock kunna tänka sig, att det kunde upstå eh annan inrättning, med ungefär samma funktioner som hypoteksbanken, d. v. s. en inrättning, som ville upträda som medtäflare med hypoteksbanken, och det är för att förhindra ett sådant tilltag, som mellanmeningen måste stå der. Som jag upfattat begreppet af kreditförening, tror jag ej helier densamma på något sätt kan skada, hvarföre jag om denna menings borttagande ingalunda vill förena mig med Frih. Raab. n Hr Akerman: Jag borde visserligen ej yttra mig mot det af Frih. Raab framställda förslag, då jag hör att ordföranden i komitén ingått derpå. Men för min del tror jag ej, att de6 är så särdeles lyckligt.
Men en så beskaffad förändring å nuvarande förhållanden, den der ingrep i allmänna rättegångsordningen, syntes dock böra stödjas på ett bestämdt lagbud; och det vore jemväl nödigt, att, i sammanhang härmed, ett stadgande meddelades, som utvidgade Nämndens behörighet att deltaga i ransakningsmål rörande häktade personer, enär det kunde blifva betungande för Nämnden att, utan ersättning, ofta göra resor till ett mera aflägset tingsställe, samt medföra onödiga besvär och kostnader jemte tidsförlust, om, när Domhafvanden till en och samma dag utsatt ransakning öfver serskilda brott, begångna inom flera härader, t. ex. 3 eller 4> ända till 21 eller 28 Nämndemän behöfde vara tillstädes, föt att skiftevis taga plats vid dombordet. Dessa olägenheter kunde emedlertid afhjelpas, derest alla de härader, som hade gemensamt häkte, betraktades såsom en samfälld jurisdiktion, beträffande mål, deri häktad person tilltalas; och hafva motionärerne, på grund häraf, och enär detta ämne fordrade skyndsam åtgärd, sedan Rikets Ständer numera godkänt det system för fångbehandlingen i allmänhet, hvarefter,omförmälda fängelser borde uppföras, för användandet af hvilket system dessa fängelsers ombyggnad i främsta rummet dock utgjorde ett nödvändigt vilkor, under åberopande af f Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 12J. Riksdags-Ordningens 56 §., föreslagit, att genom en allmän författning måtte stadgas, som följer: ”Utan hinder af domsagornas nuvarande indelning, må, efter ty, som Konungen derom förordnar, serskilda härader hafva gemensamt häkte, inrättadt för de häktades förvarande i enrum, så ock, i närheten af det häkte, gemensam tingsstad, hvarest ransakas och dömas skall i brottmål, deri häktad person tilltalas för gerning, den han begått inom något af [de härader, för hvilka häktet gemensamt är.
Då en arbetare under närvarande samhällsförhållanden säljer sin arbetskraft åt en arbetsgifvare, kommer dennes kapital icke att förminskas af den lön, som han betalar ut. Han erhåller genom arbetarens utförda arbete ett värdetillskott, och den arbetslön han utbetalar, är endast en ersättning derför. Det hela är en vanlig. bytestransaktion. Arbetsgifvaren köper ett värde af ett visst slag mot ett annat värde. G. framhåller alltid, att egandet af förmögenhet af ett slag möjliggör egandet af otaligaandra slag af förmögenhet, ty all förmögenhet kan utbytas. Det ligger i arbetsgifvarens intresse att få tiUbyta sig resultatet af arbetarens arbete, lika väl som i arbetarens att få salja sin arbetskraft, och något förskott nr befintligt kapital har, menar G., icke gjorts, ty lika mycket som arbetsgifvarens kapital förminskats genom den utbetalade arbetslönen, lika mycket har hans kapital växt genom det utförda arbetets resultat Förf. söker att bevisa samma sak genom att betrakta förhållandena på utvecklingens lägsta trappsteg, en metod som han alltid använder, dä det galler att iösa ett inveckladt problem af ekonomisk eller social natur. Han visar dervid, att om flere personer arbeta tillsammans och hafva delat arbetet, sä att den ene utför en del af arbetet den andre en annan, sä komma alla att hafva en viss del i arbetets resultat Om några individer arbeta på förfärdigandet af en båt, hvilken i framtiden ' skall satta ett helt litet samhälle i stånd att fä ett rikligare resultat af dess fiske, hafva desse arbetare all rätt att imder^ hållas af samhällets öfriga medlemmar under den tid, som åtgår för förfärdigandet af t$ten. Fast icke deras arbete direkt resulterar i lifåörnödenheter, bidraga de indirekt till anskaffande deraf. Och något förskotterande af arbetslön finner förf. lika litet försiggå här som på något annat utvecklingsstadium. G. afslutar denna bok med att påpeka, att då de menskliga produktionskrafterna tillväxa i och med folkmängden, måste » under i öfrigt lika forhålianden » produktionsresultatet växa i samma grad, så att arbetslönen åtminstone icke skulle förminskas i och med folkökningen. » Under i öfrigt lika förhållanden » är dock ett tillägg, som kräfver en särskild undersökning.
Uppstär wib anteckningar twist om Hufwöbmanna - rätten, bör ben, af det blifwande Riddarhu Utskottet, efter Genealogiernaföranledande prbfwaS, och emedlertid den af Ätten antecknas som efter de för hand warande Tabeller befinnaden älsta wara, intill dess med antagcliga bcwis ben andre fia bättre rätt till säte och stämma styrka gittat. § 6. Hafwer Hufwudman wid Laga tid för fin Ätk Fullmägtig fbrordnat, dä mä han ej under hela den Riksdagen sjelf för Ätten säte intaga, ännu mindre denne säledes öfwcrlätne rättighet ömsom med Fullmägtigen begagna; nu hafwer den antagne Fullmägtigen utrikerest eller under Riksdagen genom döben afgätt, eller derifrän efter styrkt laga förfall med tillständ afrrst, dä mä Hufwudmanncn sedan sädant lagligen inför Riddarhus«Utskottet intygadt wordet, sitt säte och stämma sjelf intaga, eller annor behörig Fullmägtig förordna. Ut - 4742 Dcn Zv Hctober. Utgär Adelig Att pä Swärdsidan under waran» de Riksdag, dä bbr Fullmägtigen lemna dci säte hatt L Riddarhuset för Ätten innehaft och han sälctcs härefter, hvarken i egen skap af Bänkman, Elektor elier Uiskotts-Ledamot biträda. Skulle en sädan Fullmäg» tig för annor Ätt sedermera Fullmakt crhälla, dä är <s nägok hinder fbr honom att ä npo till Bänkman, Elektor eller UtskottS - Ledamot kunna wäljas. § 7- Den som sjelf Hufwudman fbr en Ätt är, mL ej Staga sig Fullmägligffap fbr en annan, utan blifwe hwar och en Hufwudman wid sin Ätt och ställe, äfwrnsom ben hwilkcn lill
För min del har jag icke kunnat bedöma frågan ur annat än den allmänna synpunkt, jag nyss omnämnt, och har dervid funnit, att genom Gr. v. Plåtens organisationsplan den del af sjöförsvaret, som skall tillhöra det yttre, blifvit med afseende å belälspersonalen ordnad på ett sådant sätt, att denna icke gjorts talrikare, än att den kan erhålla den öfning, som är för densamma nödvändig, och af våra tillgångar medgifves. Det vore yisserligen i högsta grad önskligt, att större anslag kunde beviljas för en ännu större befälspersonals tillräckliga öfning, men då nu så icke är förhållandet, har det varit en fullkomligt rigtig åtgärd, att inskränka personalen till den siffra, som är af Gr. v. Platen föreslagen, och ställa den i öfverensstämmelse med de anslag, staten har råd att anvisa för dess öfning, och med antalet af de fartyg, som af befintliga tillgångar kunna byggas och underhållas. Hvad vidare angår det föreslagna skärgårdsförsvaret, så får jag fästa de H:rrs uppmärksamhet, som mot detsamma rigtat särdeles skarpa anmärkningar, derpå att vi hafva öfver nästan hela vår östra kust en skärgård, som är i behof af försvar, icke endast på några punkter, utan på nästan hela kuststräckan, samt att det måste lända till stor trygghet för hela denna kuststräckas befolkning, om den vet, att till hvilken punkt som helst å kusten kan flyttas en stor mängd af ånga framdrifna fartyg, hvilka, med ogenomträngligt pansar beklädda, halva ett mer än vanligt starkt artilleri, och ett befäl, som väl känner sitt vapen och den mycket omvexlande terräng der det skall begagnas; långt ifrån att anse det vara en obetydlig uppgift som är ämnad att tilldelas skärgårdsartilleriet, anser jag det vara en af de vigtigaste, som kan anvisas ett vapen. Om vi fästa oss ensamt vid Stockholms skärgård, så torde val hvar och en erkänna såsom en synnerlig vigtig angelägenhet, att den måste med all kraft försvaras och att detta mål synes mig på ett både säkrare och billigare sätt kunna vinnas genom ett så dant vapen som det nu föreslagna, hvilket såsom ett osårbart fäste med stark bestyckning kan förflyttas till hvilken punkt som helst inom skärgården, än genom uppkastande af en större eller mindre skans här och der.
Majit återfordrade, hafva utgjort följande belopp, nemligen: l:o å den vid 1840 —1841 årens riksdag till Kongl. Maj:ls disposition ställda anslagssumma för allmänna landsvägarnes förbättring r:dr 414: 25: 4. 2:o å den till vattenaftappningar inom norra och nordvestra de larne af riket, vid samma riksdag anslagne summa ...» 7,900: 23. 8. Tiansport 8,315: 1. — Stats Utskottets Memorial, JM 3. 31 Transport 8,133: 1. — 3:o å de för enahanda arbeten inom Rikets öfriga delar da anvisade medel 3,014: 8. > 4.o å den utaf Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer för myrutdikningar och andra vattenaftappningar beviljade anslagsoch lånesumma 1,904: och 5:o å det belopp, sistbemälde Ständer anslagit för vägför bättringar 5,896: 32. —• tillsammans r:dr 19,169: 41 —■