Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deparlements-chefens betänkande upptagna klass med lägsta aflöning, får deremot tillstyrka de förhöjningar i aflöningen, hvilka Kongl. Majit för nuvarande befäl och manskap äskat, jemte det Utskottet anser den, till följd af Rikets Ständers vid 1850—1851 års Riksdag fattade beslut, anvisade och i nu gällande stat upptagna summa af 7,756 R:dr 25 öre till löneförhöjning åt 100 lista klassens matroser, med 25 öre för dag åt 70 man och 12 öre för 30 man böra fortfarande utgå, på sätt den hos Utskottet uppgjorda tabell JVS 7 visar. Den erforderliga tillökningen blifver alltså 26,248 R:dr 75 öre; Och hemställer Utskottet, alt detta belopp anvisas att utgå i enlighet med Utskottets i tabellen intagna förslag. Och anser sig Utskottet härigenom jemväl hafva besvarat Herr Grefve von Plåtens, B., framställning att aflöningen för flottans matroser, oberäknadt natura-förmåner, måtte bestämmas för lia klassens matroser till 75 öre, för 2:dra klassens dito till 40 samt för jungmän till 20 öre per dag. 10:ö. I afseende å Kanonier-korpsen har annan förändring icke ifrågakommit, än att Öfver-kanonierernes antal ansetts böra ökas från 15 till 20. Den af Kongl. Majit äskade förhöjning i anslags-summan utgör, enligt tabellen Litt. H. vid Departements-chefens betänkande, 12,479 Ridr 83 öre; och är af nyssnämnde motionär, Herr Grefve von Platen, B., den framställning gjord, att aflöningen för nänmde korps måtte bestämmas till likhet med den som för Matros-korpsen kunde komma alt fastställas.
Hiifviidsakliga inneliållet af andra delen ar en intressant analys af Marias personlighet och kärlek. Författaren gör som de moderna inhlarne, alla spridda färger samlar lian till en enda ljuseffekt eller brännpunkt - Marias kärlek. Det förefaller soin ägde Axel Lundegård en för en manlig författare ovanlig förniaga a t t blicka in i ocli fint och saniit måla de skäraste nyanserna i kvinnosjälens skiftningar. Marias kärlek hade s % djupa rötter, att, on1 dan tillintetgjordes, skulle hennes personlighet därvid g&amp; under. Själfbevarelseinstinkten nästan tvingar henne att söka unclanskaffa, bortförklara, omdikta allt, som kunde innebara den ringaste fara för hennes kärlek. Hon idealiserar och idealiserar mannen, och det kan i sanning behöfvas, ty allt som &amp; ren g %, försjiinker han i slapphet och sina förläders dryckenskapslast. Meii författaren betonar därjämte, att i allt lians moraliska förfall, förblir han alltid Iiustrun trogen ocli hangifven. Maria raknar ej hvad hon gifvit ut eller tagit emot, hon granskar inga detaljer, utan ininnes endast helltete~z, därför förblir lion lycklig liela lifvet ocli in i döden. Den senare delen är rik på fina iakttagelser ocli skildringar. Bland sadana ni&amp; särskildt namnas scenen mellan niakarne på Casimirs födelsedag, operaaftonen, samtalet inellaii doktor Johnson och. Eric Lindenow i kap. 10 m. fl. Språket är alltigenom vårdaclt. De på flere stallen förekominande poemen röja eii mindre vanlig skaldebegåfning. E n del anmärkningar kmna naturligtvis göras, men äro j äniförelsevis små i förliållaiide till arbetets förtjänster. Författaren liar en viss benägenhet för mysticism. Hans ståndpunkt til1,aiiingar och öfvertro är ej fullt klar. Han snuddar. stiindom vid, ja, kanske ibland öfverskrider gränsen för det fysiskt möjliga. Ifrågasattas kan afven, Iiuriivida ej liela skildringen vunnit i realism, om författaren låtit Maria se mannens fel, naturligtvis i ett försonande ljus, men.
Denne ordinerade henne nämligen kroppsarbete i det fria, och i följd af denna föreskrift upptog hon åter sitt kära trädgårdsarbete för att fullfölja de anläggningar, som hon redan före sjukdomstiden hade påbörjat. Därvid understöddes hon endast af sina barn och en tjänarinna, o c h mången gång fruktade hon, utmattad som hon blef af det ansträngande arbetet, att läkaren hade misstagit sig. H o n lät dock ej afskräcka sig häraf, utan fortsatte lika fullt sitt arbete i trädgården m e d den lyckliga påföljd, att hon efter någon tid små- ningom började få sina krafter tillbaka, och sedan töfvade det ej länge, förrän hon utan svårighet o c h utan att väja för väder o c h vind kunde gå i land med de tyngsta arbeten. Åter vaknade då hennes håg att verka för folkupplysning, o c h i sådant syfte kallade hon till sig folkskolebarnen för att meddela dem undervisning i skötsel af små trädgårdsland; I. Liljcqvist foto. O F V A N S T Å E N D E B I L D framställer dragen af en kvinna, som i vårt östra grannland gjort till sin lifsuppgift att arbeta för kvinnors utbildning i trädgårdsyrket o c h med sällspord kraft och energi fullföljt detta mål. Det är nämligen bilden af prostinnan Nora Pöyhönen, som, bosatt i Haapavesi socken i Uleåborgs län i Finland, därstädes förestår en af henne anlagd och af finska staten understödd trädgårdsskola för kvinnliga elever, och s o m v i d den i förening m e d Allmänna Konsto c h Industriutställningen i Stockholm 1897 anordnade trädgårdsutställningens, för vårt lands förhållanden ganska storartade höstutställning väckte ett berättigadt uppseende genom en af henne utställd, särdeles vacker samling af hvarjehanda köksväxter, odlade norr o m 64:de breddgraden. Född 1849 o c h dotter till kontraktsprosten Anders Josef Europceus, kyrkoherde i lÄbelits socken i Kuopio län, blef hon v i d ej fullt tre års ålder moderlös, men fick dock tillbringa sin uppväxttid i hemmet och erhöll där under faderns ledning sin uppfostran.
I fulla tio minuter spändes de väntande på nyfikenhetens pinbänk. Då ljöd hastigt signalen: ”Ett ... tu ... tre!” Lik en blixt vände sig ringen om jemte det trolofvade paret innanföre, och liksom af en blixt slogos alla genom den syn, som mötte dem. Det var som hade en annan ”Papagena” flugit ut sitt gamla fula skal. Den trolska gumman var förvandlad till en ung, blomstrande, bernstensfärgad ”taterska”, i en drägt öfversållad med lysande glasperlor, messingssmycken, små silfverklockor och svarta stenkolsknappar rad vid rad. Hela menniskomassan skrek till i högan sky. Jörgen stod liksom han varit huggen i sten. Endast Guri vågade skratta – hon ansåg alltsammans som en rolighet till hennes ära. Men snart tystnade detta skratt, då hon hörde en ung, frisk, men allvarsam röst uttala en besvärjelse, som dref hela hennes ljufva illusion på flykten. ”Hören mig alla”, ljöd den bernstensfärgade skönhetens fylliga stämma, ”hören och dömmen ... Sen ni den mannen, som nyss icke hade sin like i förmätenhet och som nu kanske ville gömma sig under jorden, om han kunde, för sin lagliga hustru, som han för nio år sedan öfvergaf! Hon var då så godt som bara barnet: endast sjutton år ... Men han icke blott öfvergaf mig: han hade först lockat mig in i tätaste skogen, der han, förledd af sitt svartsjuka hjerta och vilda sinne, slog mig sanslös och, som han väl sjelf trodde, till döds – ty när jag kom mig igen, var han borta och hördes aldrig mera af, intills jag nu för en tid sedan, lockad åt dessa trakter, fick höra hans namn och öfverdåd nämnas och hans skamfullhet att, utan säkerhet om enklingsskap, vilja narra en godtrogen stackars qvinna i annan snara. Men min är han, och min vill jag att han skall vara ... Res dig igen, Jörgen – jag förlåter dig!” Och med naturens osökta, men derföre icke mindre ädla behag utsträckte hon båda sina armar mot den ännu förstummade Jörgen.
Ingnidning af gråsalva eller ännu bättre af lika delar petroleum och matolja. Gör i senare fallet ingnidningen icke i närheten af brinnande ljus eller dylikt. : C. v. R — h — n. Detta har i vanliga fall intet att betyda. Blott om det förekommer konstant en längre tid antyder det någon rubbning inom organismen, som bör ge anledning att radfråga läkare. Försök sköljningar tva gånger dagligen med ljumt vatten, helst försatt med litet alun. Orsaken till detta onda kunna vi ej säga utan undersökning. Detta gäller äfven om frågan 3), till hvilken dessutom äro fogade så knapphändiga upplysningar, att vi ej heller kunna gifva eder något råd med afseende pä behandlingen. 4) Blott trötthet. En tids hvila Önskvärd. Agnes. Utom doktor Yetterstrand har af Stockholms läkare d:r Aspelin mest studerat och sysselsatt sig med hyponotisering. Priset kunna vi ej säga eder. Rachel. Att skära eller klippa bort dem — en operation, som dock helst bör göras af läkare. Eljes äro försigtiga penslingar med skedvatten ett godt medel. Spola näsan flera gånger dagligen med en svag (2 %) b o r - syrelösning samt inlägg Öfver nätterna litet ren bomull, bestruken med en salva af 1 del harsyra och 2 delar sinkoxid på 20 delar vaselin. Mot edert onda i öronen kan ni försöka den behandling, som föreskrifvits Fru Hulda i n:r 11. Ja. Något dylikt universalmedel mot alla möjliga hudåkomraor i ansigtet finnes ej. Fördelaktigt är det att till tvättvattnet sätta ett par teskedar borax. Se i öfrigt svar till Frågvis 3) i n:r 5! Elisif B. Orsaken dertill kunna vi ej säga eder. Ni bör 3 gånger dagligen använda sköljningar med ljum borsyrelösning (2 %) särat derefter lägga emellan ren borsyrebomull. Inträder ej härigenom förbättring, ur undersökning nödvändig. Se svar till Elsa i n:r 7! Drick dess utom under några veckor ett spetsglas Konnebyvatten till frukost ocli middag. Rosa. Ingnid två gånger dagligen Rehras såpsprit tills huden blir öm, röd och fjällande.
Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: flen nu framställda motionen är till sitt syfte så ädel, den talar så varmt till känslan, den appellerar till nödvändigheten att visa nationel tacksamhet mot de män, som deltagit i det olyckliga kriget 1808 och 1809. Denna sak är dessutom så belyst, att dagern faller i ögonen på dem, som betrakta den, och gör en opartisk förvillelse nästan oundviklig. Man kommer hastigt och lätt till den tanken att vi till denna motion måste säga ett obetingadt ja; men få saker finnas, som icke åtminstone hafva tvenne sidor, och så har förhållandet förefallit mig med denna sak. Jag har derföre ansett det vara min pligt att bifoga några anmärkningar vid remitterandet af denna fråga till Stats-Utsk:t. Jag kan icke finna alt känslan är den rätta grunden för bestämmande af statens utgifter, hvarken för Stats-Utsk:t eller för R. St:r, och i detta fall är det dock känslan, som talar hufvufvudsakligen. Det är icke nämndt om de följder, som bifall till densamma och verkställighet af förslaget hafva, men dessa följder äro likväl af den natur, att någon tvekan om ett obetingadt bifall bör kunna uppstå, om man tänker på rättsgrunden för att gifva pension, och en betydlig pension, åt personer, som, så vidt jag icke bedrager mig, blott 2 år stått i arméens leder. Att en så kort tjenstetid, då den icke varit förenad med blessyr eller några vidare utmärkta handlingar för tillfället, ej är någon lämplig rättsgrund, är temligen klart i ögonen fallande på hvar och en.
Krigs-akademien pä'Carlberg redan omkring ett halft århundrade. Vid den nya elementar-skolan i Stockholm finnes den äfven införd. Å begge ställena, hafva1 resulfaterna i alla utseenden visat sig gynnsamma. Ynglingarnes olika mottaglighet har uttagit sin rätt. De mera intelligente bland deni hafva raskt gatt till sitt mal, ständigt uppmuntrade och lifvade i sökandet efter högre kunskaper; de lojare och iikgiltigare hafva mognat. — om ock långsammare — pä sitt sätt. Ingendera af dem har stätt i vägen, den ene för den andre. Fältet har varit fritt. 1 stället att. deri tvångströja, hvari den gemensamma ärsläsningen kläd t, bundit och hämmad t alia, har den fria läsningen deremot, öfverensstämmande med hvars och ens natur, vackt den egna. sjelfverksamheteri, sporrat lörbefintlig kraft till ytterligare ansträngningar, uppmuntrat till ständigt nytt kunskapsbegär, gjort undervisningen till ett dyrbart förvärf, kort och godt, eldat och lifvat tili intresse och kärlek för bokliga framsteg. Friheten har framför allt kanske utöfvat ett fördelaktigt inflytande pä de minst mottaglige, emedan den förr eiler sednare alstrat ambition och täflan, och dermed liksom uppväckt deni ur försoffningen sa intryck t dem med sig. Afven för lärarne blifver skolan någonting helt annat än förr. Den döda slentrianen försvinner oell i dess ställe inträder ett rörligare lif. Ynglingarne, som ej mera äro reducerade till simpla lexläsare, utan göras till mera lefvande, kunskapssökande väsenden, framstå nu i en dager, vid hvars ljus äfven läraren kan hafva-mycket att studera. Ynglingens sinne och hjerta äro ofta rika pä egenskaper och — olikheter, icke sällan innebärande upppslag till någonting karakteristiskt nytt, der friheten i iil åter det att utveckla sig. I ersättning för det bokliga vett, som läraren meddelar ynglingen, ger ynglingen läraren tillfälle att, blicka in i hans inre väsende, sä, lifligt, rent. och obefläckad t som det är, dä det, icke bindes af konstlade band.
October 1823- Utlåtande öfver gjord Motion, om nedsättning af Qvarantaines-afgifterne vid Känsö för Svenske Fartyg. Uti från Välloflige Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remitteradt Memorial, har Herr G. R. Prytz föreslagit, att då, med afseende på angelägenheten, att skydda och uppmuntra iphernske Rederierne, umgälderne ä Svenske Fartyg här i Riket i allmänhet äro bestämde till vida lindrigare belopp, än för Utländske Skepp erlägges, men afgifterne vid Känsö Qvarantaines-Inrättning likväl, enligt det derom utfärdade Reglemente af den 1 g November 1807 och K°«glKungörelsen den 12 Januarii 1820, utgå af Svenske och Utländske Fartyg till enahanda belopp; Det måtte, utur berörde skäl och enär kostnaden S t a t $ - U t sk o 11 e t s Betänkanden, till Byggnaderne vid Känsö, hufvudsakligen blifvit bestridd af Svenske SkeppsKederierne, medelst de Convoj^-afgifLer som desse erlagt, en sådan lindring uti Qvarantaines-afgifterne vid Känsö beredas Svenske Sjöfarten, att de uti 14 Art. af åberopade Reglemente bestämde belopp, sorn nu erläggas i Hamburger Banco, för både Svenske och Utländske Fartyg, nedsättas för de Svenske att utgå i Bancosedlar såsom före år 1820. Stats-Utskottet får i anledning häraf upplysa: Att sedan Kongl. Mej:t, likmä tigt Kådigt Bref af den \ December 1816, funnit för godt förordna, att QvarantainesInrättningen på Känsö, såsom egande ett föremål, hvilket med Handelns och Sjöfartens skydd bar sammanhang, borde ställas under Convoy-Commissariatet och af dess Fond underhållas; Så hafva de till Inrättningens förbättrande i sednare tid använde kostnaderne ock utgått af de under bemäldte Commissariats förvaltning varande tillgångar, hvilka egentligen tillkommit och inbringas genom afgifter å Handels-Sjöfarten.
Hofrättens utslag är ej heller å vederdelosidan öfverklagadt. 55 Genom skriftlig anmälan och, i anledning deraf, från Öfverståthållare-embetet infordrade upplysningar, hade jag erfarit, att — sedan Öfverståthållare-embetet, den 27 September 1859, uppå ansökning af värden å Hotel Rydberg här i staden att få, under ett års tid, i nämnda Hotel idka utskänkning af bränvin och andra spirituösa drycker, med åberopande af 23 § *) i Kongl. Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin samt andra brända och destillerade spirituösa drycker den 27 November 1857, tillåtit bemälde värd att utöfva dylik utskänkningsrörelse under tio månader, dock med vilkor, bland annat, alt utskänkningsafgift för berörda tid förskottsvis erlades med Två hundra sextiosex riksdaler 37 öre -så hafva dels dåvarande Herr Underståthållare^ å Öfverståthållare-embetets vägnar, den 18 December 1860, likaledes uppå ansökan af samme Hotelvärd och under åberopande af omförmälda författnings nämnda §, meddelat sökanden förnyad tillåtelse att under tio månader, räknade från den I Augusti sistberörda år, samma utskänkningsrörelse å Hotelet fortsätta, med enahanda vilkor, som nyss nämndes, dels ock dåvarande Herr Polismästaren, å Öfverståthållare-embetets vägnar, ej mindre den I Oktober 1861, med åberopande af 23 § i Kongl. Förordningen angående försäljning af bränvin och andra ofvannämnda drycker den 7 December 1860, beviljat samme Hotelvärd ytterligare tillstånd att å Hotel Rydberg idka utskänkning af spirituösa drycker, under sex månader, mot afgift af minst Etthundrasextio riksdaler, än ock den 10 Mars 1862 bifallit merbemälde Hotelvärds ansökning om enahanda utskänkningsrätt under ytterligare sex månader från den 1 derpåföljande April, emot afgift till enahanda belopp, hvilken borde förskottsvis erläggas.
Herr Prosten Schram, med hvilken en ledamot af Högvördiga Preste-Ståndet, Herr Doktor Björkman, instämt, har hufvudsakligen anfört: att hvad man än mätte tänka om lämpligheten af den redan medgifna tillåtelsen att öppna handelsbod pä landet, borde inom ett lagbundet cliristligt samhälle meningen blott vara en om att kraftigtbestraffa det i både moraliskt och ekonomiskt afseende förderfliga missbruk, som allmänt å landsbygden inrotat sig, nemligen att kramlådor och andra bodar, tvärtemot föreskriften i 3 Kap. 8 § Missgernings-Balkcn, hvarje sönoch högtidsdag höllos för menigheten till köpenskap öppna; att vinningslystnaden hos alltför många af landthandelns idkare icke läte med det, i förhållande till penningens numera sjunkna värde, obetydliga bötesbeloppet af 10 Daler binda sig till laglydnad, utan visade deremot alltför offentligen och anstötligt sitt ohejdade begär till lagöfverträdelse och ”utbredande af ett sabbatsförakt, som allt mer och mer ur kramboden spriddc sitt gift bland landsbygdens befolkning och gifvit ämne till de djupaste bekymmer för hvarje fromt hjerta, som, efter söcknedagarnes arbetsmödor, i Herrans tempel sökte andaktens uppbyggelse och frid, men nödgades i kyrkovägen och oftast i helgedomarnas grannskap sabbatsdagligen åse och bevittna dessa till verldslig marknad öpnet inbjudande handelslägenheter, der både före, under och efter den allmänna kyrkogudstjensten isynnerhet ungdomen af begge könen lättsinnigt samlades för deltagandet^ oloflig handel och vandel;” samt att, då på m enda söndag vida högre nettovinst inkasserades, än den 10 Dalers bot, som, enligt motionärens förmenande, föröde ”oförskämda lagbrytarne” skulle kunna utgöra straffet för alla sabbatsbrott uti ifrågavarande hänseende, begångna under ett helt år, åklagaremakten vöre'emot nämnda brott van - 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 60. mägtig, helst ingen gradation i straffbestämmelsen vid brottets förnyelse funnes i lag bestämd samt, om än stämning toges på öfverträdaren för hvarje förseelse särskildt, högre böter än för ett enda brott i allt fall icke ådömdes.
År 1314, • —CTC) * s 2 Skaraborgs Län ♦ • 3 Kronobergs dito • • 4 Jönköping! dito « 5 Weftmanlandi dito • • 6 Öftergöthlandi dito • • 9 Calmare dito • • 10 Kopparberg! dito • • 11 Nerike» dito • # 13 Gefleborg! dito 15 Wefterbotteni dito . # 16 Gottlands dito . • • 17 Hallands dito • • 18 Jemtlands dito . • • »9 Norrbotten! dito • • 20 Från Stockholm» Magsziner Summa Arter. Råg. Korn. HaJra. Rågmjöl. Torrt Bröd. Mått. Värde. Mått. Värde. Mått. Värde. Mått. Värde. Vigt. Värde Vigt. Värde. Summa Varde T. K. R;dr fk. rft T. K. Rd. fk. rft T. K. Råg. ■ tC 0 r n. J ’ Rian dkorn. Hafra. R a g uu j ö. Kornmjöl. Torrt Bröd. Mått. Värde. Mått • .| Värd e. Mått ' Värde. ! __ . \ Ma tt. j .v irde. Mått. j Vsit e. Vigt 1 •Värde. Vig H Värde. Vigt. Välde. Summa Varde. 1, Upfala Län.
Min mening är derföre, att ben, som ästundar bränna med större redskap, än af gv kannors rymd, stall w-.d ärliga Taxeringen anmäla sig om tilständ dertill, hwilket icke bör honom förmenas, men hans afgift för brännings-rättighctcn blifwa höjd till en emot den pan» nerymd han begär sä nyttja swarande proportion — Wid 5:te puncten nödgas jag erindra, det jag aldeles icke instämmer deruti, att Stockholm, Götheborg och Carlscrona skulle frän rättighet till Bränwinsbränning undantagas, emedan jag anser dctze Städer böra wederfaras lika rättwisa med alla öfrige orter i Ri. 412 Den 14 September. Kiket, och jag kror Kronans rätt akt derstädes hafw» allmänna Bränncrier ganska wäl kunna förenäs med Jnwänarnes att idka enffilt husbehofs-bränning. — Herr Borgmästaren I^inäström: angäcnde inskränkningen af krogar pä Landet, samt BränwinSförsälgning derstädes, förenar jag mig med hwab Herr Dockor kaxe och Herr Prosten le rvin derom anfört. I händelse Högloft. Utskottets Ledamöter behaga kasta en blick pä 6:te och 7:de HZ uti Kongl. Förordningen den is Junii 1800 angäcnde tillverkning» transport och försäljning af Bränwin, sä skall snart befinnas, att deftc HZ pä det strängaste förbjuda allt lönn-krögeri äfwensom obehörig Bränwins-försäljning uppä näringsställcn ä Landet, och jag anser för min del en sadan försäljning hädanefter icke böra blifwa mera lofs tzlfwcn, än hittilS.
— 4o,noo: Recettmedel ... i22,o53:45. — (>6.425:38. — Hyror af Operalmset 3,692: 32. — 3,552:32. Balans till påföljande året: Balans från föregående året: 1. äro: kontant behållning i kassan 101: 16. 1. Någon erinran härvid från Revisorernes sida har ej förekommit. Då något statsanslag för denna Inrättning nu mera icke finnes, anse Revisorerne Kongl. Theaterns redogörelser hädanefter icke böra vara underkastade Rikets Ständers Revisorers granskning. — 303 — Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet. (Allmänna Hospitalsoclc Barnhus-fonden). Af Räkenskaperna, hvilka för begge åren granskats i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning, inhemtas: Debet. år 1840 år 1811. Balans från föregående året: Behållningar och Fordringar 8o5,5pp: 43. 3: 794.8p3: 18. io. Inkomst : Grundräntor, Kronotionde och andra Ordinarie Inkomster samt Sparimål Ersättning för, genom Götha Kanals anläggning, förlorad jord Räntor å utlånta kapitaler . Balans från föregående året: — Balans till påföljande året : Utestående kionoskatter och andra fordringar 21,421:39 7. 27,721:45.11. Q Summa 971,726:39.11. gÖO,o45: 4°. JO Härvid har någon erinran ej förekommit. Lånehandlingarne befunnos, vid anställd inventering, i god ordning.
Med antagande af lika importqvantiteter hädanefter, som i medeltal under åren 1843, 1844 och 1845, skulle väl genom de föreslagna nedsättningarna i taxan, enligt gjord uträkning Litt. H., jemförd med bilagorna under Litt. F. och G. öfver varor, för hvilka tullfrihet vid inoch utförsel föreslagits, årliga tullintraden komma att minskas med omkring 221,334 r:dr; men utan att taga i beräkning den tull, som kan inflyta för tillförene förbjudna varor eller (ör tillökning i införselqvantiteterna i följd af föreslagna nedsättningar, bör det kunna antagas, att sagda belopp skall fullt ersättas endast genom en af dessa nedsättningar i allmänhet framkallad mera samvetsgrann förtullning. Tarifen för kreditupplaget och transitoafgiften. Med bifall till ltikets åren 1840—1841 församlade Ständers förslag beslutade Kongl. Majit den förändring i tarifen för kreditupplaget och transitoafgiften, att, i stället för det minimiqvantiteten för upplaget förut var bestämd till visst mått, mål eller vigt af hvarje kreditupplagsrält medgifven vara, dervid transitoafgiften beräkISih. till K. St. Skrifvelse, N:o 40. nades efter ett för enheterna af hvarje slik qvantitetsbestämmelse stadgadt belopp, men till visst varuvärde endast för sådana varor, som ad volorein förtullades, i hvilket senare fall transitoafgiften utgick efter stadgad procent å varans värde, —• meddelades i 1841 års taxa den föreskrift, att minimiqvantitelerna för upplaget borde i allmänhet blifva beroende deraf, att varorna uppgingo till ett tullvärde af 300 r:dr, hvarefter transitoafgiften skulle beräknas till 1 r.dr för hvart 100 r:dr varuvärde. Förhållandet mellan de qvantitetcr, som minst fått på kredit uppläggas före och efter vidtagandet af sagda ändring, blef i flera fall högst skiljaktigt.