Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åtskilliga concurser hafva visserligen inom de borgerliga klasserna inträffat; men anledningarne dertill kunna hufvudsakligen hämtas derifrån, att personer, innan de förvärfvat nog stadga och skicklighet, börjat, på egen hand, drifva borgerliga näringar. Tillfällen till 22 förtjenst för den arbetande klassen saknas icke, och den fattigdom, sorn inom denna klass icke sällan förmärkes, bör för det mesta tillskrifvas de talrika inflyttningarne från andra orter, samt äfven stundom lättja och dryckenskap. Medelprisen på dagsverken kan antagas vara 26 sk. 8 rst. B:co. De näringsfång, på hvilka Staden i synnerhet grundar sitt bestånd, äro Handel och Sjöfart, Skeppsbyggeri, Fabriker, Handtverkerier, Fiske och Jordbruk. Af dessa näringar äro handel och sjöfart de hufvudsakligaste, så alt Gefle, såsom skeppningsort, kan anses för en ibland Sveriges första Handelsstäder, samt ganska vigtig för flere vidsträckta Landsorter. De förnämsta producter, som från Gefle afgå, äro jern och bräder. Anteckningarne om Jernrörelsen i Gefle Metallvåg, nedanskrifne smidesår, upptaga för År 1833: Stångjern: Consumeradt inom orten 84 Sk:& 2 L:U. i5 U. Afsändt till inrikes orter . 8,705 — ig — Dito till utrikes orter’ 43,o56 — 17 — 10 — Manufadur smide: Consumeradt inom orten .. 327 — 19 — i3 — Afsändt till inrikes orter 1,218 — 3 — 9 — Dito till utrikes orter 4^8 — 2 — i5 — År i834: Stångjern: Consumeradt inom orten 47'— ^ — 5 — Afsändt till inrikes orter 15,602 — 18 — i5 — Dito till utrikes orter 35,806 — 4 ~' Manufcictur smide: Consumeradt inom orten 299 — 7 — 2 Afsändt till inrikes orter . 65o Sk:& 16 L:Ä Dito till utrikes orter 417 — 9 År 1835: Stångjern:
Reservation af Nils Mansson från Malmöhus Län. Mot den af Utskottens pluralité beslutade förnyade hemställan om tractamente för Städernes Borgare, då de till besigtningar H Bil.t.Stats s.Allm.Besv.o.Oec.-Utsk.TJtl.Nto^i. för Kronans räkning varda kallade, anser jag mig så mycket hellre böra reservation anmäla, som Allmogen miste på Landet, utan ersättning, bestrida mångfalldiga betungande och tidödande förrättningar, såsom väga-syner, syner å Soldat torp, Presteoch Officers-boställen m. m-, hvilka skyldigheter, i min öfvertygelse, fullt motsvara de biträ, den vid besigtningar, till hvilka Städernes Borgerskap kunna varda kallade. Om derföre det Högvördige Preste Ståndet skulle bifalla Utskottens Betänkande, fordra rättvisa och billighet, att Allmogen för municipal, förrättningar på Landet tillägges en lika förmon af tractamentsberäkning, hvarigenom allt, som jag förmodar, Stats-Verket skall komma att tillskyndas ganska betydliga kostnader. I denna Reservation instämde med Nils Mansson, följande det Hedervärda Bonde-Ståndets närvarande Ledamöter, nemi,: Jon Andersson från Upsala Län, Anders Andersson och Olof Carlsson från Östergöthlands Län, Anders Nilsson från Malmöhus Län, Anders Hakansson från Elfsborgs Län, Jonus Johansson från Jönköpings Län, Pehr Pehrsson från Christianstads Län, Petter] Pehrsson från Calmare Län, Hdns Hansson från Gefleborgs Län och Jon Larsson från VesterNorrlands Län; Statssamt Allm. Besv.o.Oec.-Utsk.Utl. N:o 25 N:o 52- Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Julii Ytterligare Utlåtande, med anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 10, i fråga om tillökadt anslag för Undervisningsverken i Riket.
IDUN 1893 253 » JA, TY VI ÄRO ALLA MÄNNISKOR! » » OCH DU TROR, ATT jag, OM JAG I MORGON BLEFVE FÖRVANDLAD TILL EN FATTIG KVINNA I TRASOR, DÄRFÖR SKULLE STJÄLA, OM JAG FRESTADES till alla våra läsarinnor. Skiss af Elin Ameen. DÄRTILL? » (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) HVILKEN ÄR, ENLIGT EDER ÅSIKT, DEN » JAG SÄGER INTE, ATT TANT OVILLKORLIGEN SKULLE MÄRKLIGASTE KVINNAN I ER PROVINS? » / RYCKER DU INTE, LISEN, » SADE FRU VIVAN GÖRA DET, MEN DET VORE MYCKET MÖJLIGT — OM Det porträttgalleri af förtjänta kvinnor, ^åstt OCH VÄNDE SIG TILL DENNA, » ATT DE HÄR TANT VORE HUNGRIG! » FRU LISEN LOG ETT STILLA LEENDE. som Idun nummer från nummer allt-mer RÖRMÖBLERNA ÄRO UTMÄRKT TREFIIGA? » » JO, » SVARADE DEN TILLTALADE, » JAG HAR TÄNKT » DU TROR DÅ INTE PÅ, ATT DET FINNES MEDsöker fullständiga, har under de gångna åren helt visst representerat rika slcatler af duHÖRA EFTER, HVAR DE ÄRO TILLVERKADE. TYCKER FÖDT DÅLIGA KARAKTÄRER, SOM GÖRA DET ONDA gande kvinnlig gärning, af uppoffrande DU INTE, GUSTAF, ATT DE ÄRO SÄRDELES PASSANDE — BARA FÖR DET ONDAS SKULL OCH SOM ÄRO OHJÄLPLIGA? » FRÅGADE FRU VIVAN. kärlekstjänst, praktisk företagsamhet, forskFÖR VÅR SALSVERANDA HEMMA? » » JO, DET HAR DU RÄTT I, VI SKA TAGA REDA » JAG TROR INTE, ATT DE ÄRO SÅ MÅNGA, OCH ning och konstnärlig talang.
Friheten frän all borgerlig tunga för Prasierstapeks arfva och köpta gärdar i Städerne; Pr. xriv. IO §. At Bonde-Srandets 8ecrötorare stall wara ofrälse; Bond. xriv. z H. Adelns xrivileZiergäo torum; Ad. xriv. 6 §. Den nu mera afsagda Adeliga rättiaheten at exclusik aga frälsejord; Ad. xriv. 27 §. 7:0. r2Z4 Den 29 Mars. 7:0- Sädana personliga rättigheter, gällande för Stand efter Födsel eller Näring, hwilka, enijgt allmän Sumbälls-rätt, synas ej bära wara exclu-äva. Exempel: At om någon Adelsman förwerkat sitt gods under Kronan, stall det efterkalas någon i Slägren; Av. pnv. 26 tz. At ingen Adelsman får blifwa Borgmästare; Kongl. Kesol. d. z Dec. 1680. At Adelsman får fran landet at inhemska eller främmande afsätta och utskeppa afkastningen af sin egendom; Ad. priv. 19 §. At, med exclusiou för Adeln, Borgare-Ständer får handla i minut; Ad. priv. 19 §. 8:0. veconowiska rättigheter, i sin natur icke personliga hwarken för Ständ i kepre^ntstionen, eller för Ständ efter Födseln, Utan blott för olika lrräringsfang, säfom Jordbruk, Tjenster, Handel, lVlrmuiaÄm-sr och Slöider, af hwilka yrken NäringsTienstemanna-Ständen alstras: Exempel: Alla stadgande», vin fralse-jordens rättigheter; Ad. piiv. z §. Alla om Präste-Ständets löningssält. Alla rörande Borgerlig Handel och Näringar. Alla rörande Skatte-jorden.
De äro nemi. temligt allmänt gillade. Några mindre ändringar i ett eller annat afseende kunde visserligen behöfvas; men jag tror, att man bör förbise dessa för ändamålet att under denna riksdag komma till en lagstiftning i afseende å vexelrörelsen. Jag yrkar altså bifall till betänk. Frih. Cederström, Jac.: Det är med verklig tillfredsställelse jag genomgått det förevar, betänk. En väl ordnad vexelhandel är en bland creditrörelsens förnämsta behof. Obehöfligheten af att skicka capitaler från den ena orten till den andra, blir en följd af vexelbrukets tillämpning och är af stor vigt. Äfven jag hade visserligen några anmärkntr alt emot Utsk:s förslag framställa; men af samma skäl, som Frih. Rantzou anfört, att nemi. riksdagens för handen varande slut icke medgifver återremiss, inskränker jag mig att blott till prot. förklara, att jag anser all vexelhandel böra ske emot contant och icke tillåtas på credit, vid äfventyr af vexelrättens förlust. D e ti i3 A pr i I f. m. Hr Stuart, Carl Gust.: Den erfarenhet, jag vunnit under den tid jag deltagit i Bancooch LagUtsk:ns arbeten för att uppgöra lagen för de enskilda bankerna, har i sanning betydligt nedstämt mina förhoppningar, att Svenska folkets representanter, så länge de måste röra sig uti nu var. oviga och olämpliga former, skulle kunna utarbeta något i alla dess delar antagligt lagförslag af en större omfattning. Det är derföre med en synnerlig tillfredsställelse, som äfven jag emottagit det af LagUtsk. uppgjorda förslag till vexellag, hvilket vida öfverträffa!' det resultat, som jag trodde mig äga anledn. att vänta af Utsk:s behandling af de i detta ämne väckta olikartade motionerna. Jag vill dock ej bestrida, att ju icke några omständigheter jemväl uti detta verkligen förtjenstfulla lagförslag förekomma, i afseende på hvilka meningarna icke utan skäl kunna vara skiljaktiga och Utsk:s åsigter följaktligen icke torde böra godkännas utan noggrannt öfvervägande af allt, som för och emot desamma kan anföras.
– Ja visst, men jag ryckte ut’en så snart, så det blir nog bra, bara ni ser efter att tjärsudden ligger qvar, – sade mamsell Lovisa, som med frånsidan af sin lekamen vänd åt bonden – hvilken helt okonstladt beundrade hennes röda strumpeband – stod med hufvudet nästan nedborradt i vagnslådan. – Ja, si det är inte godt te få’n te ligga, för det tog just i ”kråkan” på’na, som mamsell vet, – återtog Erik bekymrad, – Ja, ja, i alla fall så får ni lof att fara hem i natt igen, men kom ihåg att ni ser om henne, när ni kommer hem, och skulle det vilja bli ondt, så säg till gamla Greta att hon ger er af den der salfvan som ligger öfverst på hyllan till venster nej, det är sannt det, han ligger qvar på min kakelugn, se’n stuten var sjuk, kom i håg det nu Farväl med er, kära Erik, och säg åt Greta också, att hon har ett vaksamt öga på Ingrid och smågrisarne, hon vill gerna slarfva om hon kommer åt, och detsamma är det med lill-Petter, han låter killingarna komma in på gården, men helsa’n ifrån mig, att om barken är gnagd af träden när vi komma igen, så – mamsell Lovisa fortsatte icke meningen, men hennes uttrycksfulla min tycktes fullkomligt förstås af Erik, som med ett ”ja, jaha bevars,” bugade sig i hällregnet. – Och han ska ansvara för att det är aderton ankungar när jag kommer hem, som det var när jag for, och ni sjelf, Erik, laga att den der kärran blir färdig, om det nu skulle bli sådana här regnda’r, så kan ni inte göra annat ändå; med löfhackningen får det vara så länge, tills vi komma hem, det sade jag dem derhemma, och – Ja, ja, si allt det der sa mamsell, och prenta för oss så väl innan ho for, – afbröt Erik, som, genomvåt och rifvande sig bakom örat, började bli otålig.
Preste-Slåndet bär gillat Utskottens förslag till 3b $., angående bränvinsbrännings-afgiftens erläggande förskottsvis, äfvensom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, medelst antagande af 6 §., 2 momentet af Grefve Hamiltons förslag, beslutat, alt bränvinsbrännings-afgiflen skulle erläggas förskottsvis, på det sätt och på den tid, Kongl. Maj:t närmare bestämmer; hvaremot Bonde-Ståndet uteslutit ifrågavarande stadgande om skattens erläggande förskottsvis. Då likväl 3:ne Riks-Stånd, nemi. Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden beslutat, att bränvinsbrännings-afgiften bör förskottsvis erläggas, anse Utskotten sig böra hemställa, om icke Bonde-Ståndet skulle täckas sig i delta beslut med de öfrige Stånden förena. Skulle Bonde-Ståndet icke destomindre vidblifva sitt beslut, att bränvinsbrännings-afgiften icke bör förskottsvis erläggas, så lärer, för afgörande af denna fråga, som, enligt Utskottens åsigt, är af Bevillningsnatur, votering komma att anställas i Förstärkt Siats-Utskott; i hvilket afseende Utskotten föreslå en så lydande voterings-proposition: 5:o. Den, som instämmer i Utskottens af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden gillade förslag, att bran vinsbrännings-afgiften skall erläggas förskottsvis och alt ingen må ega alt, under annat vilkor, bränvinsbränning utöfva, voterar Ja. Den, det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer frågan om bränvinsbrännings-afgiftens erläggande förskottsvis att förfalla; Och toi de Utskotten, i händelse Bonde-Ståndet skulle antaga nyssberörde inbjudning, eller derest
Controllverkcts aflöning och expenser bor åter föranleda dertill, att aflöningen inom Verket uppföres på ordinarie stat. Derigenom förfaller frågan, huruvida den bör utgå från controllmedlen eller anslag på ConnncrceCollegii stat; hvaremot 5 H. 8 58 Den to April f. m. den bör utbetalas af StatsCont. Jag anhåller, att StatsUtsk. i anledn. af dessa anmärkningar först upptager Controllverkets aflöning i Statsregleringen och sedermera föreslår portofrihet för Verket. §. 56. Frih. Cederström: Sedan StatsUtsk erkänt, att sjelfva handlingen förutsätter, att anspråket blifvit gjordt, då anordning blifvit utfärdad, förefaller det mig mer än besynnerligt, att man vill, derföre att anordningen ej blifvit uttagen, annihilera betalningen. Om deremot fordringsägaren uttager assignationen, erkänna Ulsk. och StatsCont. alt densamma utgör liqvid för ett godkändt belopp och att innehafvaren efter behag, förr eller senare, ' kan sig deraf begagna, eller, rättare uttryckt, att medlen äro ett af honom i Banken förvaradt depositum, som, när som helst, kan uttagas mot assignationen. Det händer, att en medborgare gör ett anspråk gällande, som godkännes icke genast, utan i, 2 eller 3 år senare; kort sagdt, han har svårt att veta, när frågan kan blifva afgjord, och under tiden kan denne fordringsägare aflida samt dess arfvingar icke så snart erhålla kunskap om det väckta anspråket. Det är således stridande mot all rättsgrund att bifalla, hvad Utskpå grund af StatsCont:s framställn. tillstyrkt, nemligen, att för uttagandet af medlen samma prescriptionstid må utsättas, som förut genom K. Kungörelsen af d. 8 Sept. 1824 blifvit bestämd för dem, hvilka vilja göra sina anspråk på fordran hos Statsverket gällande.
Presterne hade aflägsnat sig, min cicerone likaså; det föreföll mig, som om jag var ensam herskare i denna underbara verld. Plötsligt sköts en dörr upp, som jag hittills icke observerat, och en medelålders prest med ett strängt, asketiskt ansigte inträdde, läsande i en liten bönbok. Utan att lyfta upp ögonen gjorde han knäfall framför den heliga modern och började sedan att gå fram och tillbaka, oupphörligt läsande. Jag hoppades kunna smyga min väg obemärkt, men det misslyckades, och aldrig skall jag glömma hans min, när vi helt oförmodadt stodo ansigte mot ansigte. Han ryggade tillbaka, gjorde hastigt korstecknet och retirerade så fort det var honom möjligt, ännu i dörren kastande en förfärad blick på min stackars gråklädda gestalt. Jag kan precis icke säga, att det smickrade mig så särdeles att blifva behandlad så der som en ond ande, men det friskade upp mig. Jag kastade ännu en blick kring kapellet, som i sanning förtjenade sitt namn »det skönaste» samt uppsökte mitt sällskap, som jag fann i vice konungarnes sal. Vice konungarnes sal innehåller en intressant samling porträtt, bland hvilka presterna intaga ett framstående rum dels genom sitt stora antal och dels genom sina för det mesta skarpa och intelligenta ansigten. I rummet bredvid fins en samling aqvareller, hvilka väl förtjena att uppmärksammas, och härifrån är ingång till »erkebiskopens sal», ett ståtligt rum med vackra fresker af Velasquez, samt till de kungliges enskilda våning, hvilken erbjuder föga eller intet af intresse med undantag af några mosaiker på guldgrund samt en salong, dekorerad i pompejansk stil af en siciliansk artist vid namn Particcola. Utanför konungens våning löper en bred terrass, och här brukar konung Umberto tillbringa flere timmar dagligen, när han är på besök i Palermo, och det förvånar mig icke. Utsigten är härlig; han kan, så att säga, härifrån räkna sina palermianske undersåtar.
Cambric, blekt och glättad, samt andra lika beskaffade Bomullstyger, i finhet öfver 76 trådar på tummen i ränl skålp. 100 Rd. v. 100 Rd. v. 2 25 20 24 — 4 ningen l skålp. 1 ► F r i a. Corderoy och Cordet, Sammet och Manchester samt Satin 3 16 — och Jean l skålp. — 32 — 3 16 — Dimity, Percale och Batist l skålp. — 40 — 1 8 — Felb l skålp. — 8 — Gaze, Half-Linon, Musslin eller 5 Neltelduk och Moll i skålp. 1 6 Sticktyg eller Pique och Tricot l skålp. 1 10 Tyll • • _ alla ej specificerade: genom sjelfva väfnadssättet fai skålp. 1 24 5 conerade l skålp. 1 12 — 3 genom väfnadssättet släta, så- 1 *1 * *r» "II 1 , /"V /I 16 — sorn Callico, l skålp. 1 5 4 Bil. till B evillnings-Ut skottets Betänkandej N.o 21. 47 Tull värde. Bomulls: Alngods: Färgade: Corderoy, Cordet, Dimity, Felb, Gaze, Half-Linon, Musslin eller Nettelduk och Moll, Perna le, Batist, Sammet, Manchester, Satin, Jean, Sticktyg eller Pique, Tricot och Tyli, samt alla genom väfnadssättet fa co nera de: samma tullvärde och införselstull för skålpundet som för hvarje slag hvitt, till utförsel fria. alla genom väfnadssättet släta, enfärgade Väfda af Garn utaf olika förger, till väfnadssättet släta . Tryckta eller prässade: Nyss uppräknade, sådane färgade, som tullbehandlas lika med hvita af samma slag, samt i allmänhet alla tyger i finhet öfver 80 trådar på tummen i ränningen . andra slag Shawlar, Shawletter och andra Dukar:
Milhiinda ger dramats form - icke tillfälle till den psykologiska utredning som här behöfts och som författarinnan åsyftat; det hade kanske derför varit bättre att icke alls vidröra Elisabeths inre utveckling. Slutscenen,. då Huitfeldt igenkänner Elisabeth som sin modell och hans. förtviflade ångestrop blandas med Terslivianernas hurrarop är i alla händelser mycket gripande. Det är en händelse som ser ut som en tanke, att vid. samma tid utko.mmit tvenne arbeten med så liknande inne håll som " M m d af B r e n af L. Kieler och " Den bergtagnaJ " af Ernst Ahlgren. Louise i " Den bergtagnan är en paralell till Elisabeth i " Mmd af a r e? Begges lif och död utgöra. en protest mot den s. k. fria kärleken, denna känsla, som, en. motsats till den sanna kärlek, hvars hufvuddrag ar glömska. af det egna jaget, endast går ut på att tillfredsställa jagetsfordringar, och skledes måste sluta tragiskt: nDen ar ej för ossn, säger Louise i sin dödsstund, - " den är trollets ' sjalfnog " " sjalf nog. " Med dessa korta, gripande ord har hon karakteriserat och fördömt dessa ytliga karleksförhållanden, som så ofta besjungits i vår moderna literatur. Trollets. " sjalf nog " - det ar det samma som öfvermättnad och dödDet ar också betecknande att dessa varmhjärtade pro-. tester mot en osund rigtning inom så val lifvet som literakuren gjorts af kvinliga författare. I dessa förbindelser, der endast kvinnan verkligen tror p&amp; att den fria viljan kan ersiitta äktenskapets band, ar det naturligtvis kon som blir mest lidande vid deras upplösning. Det %r skledes logiskt att ur kvinnornas led skola höjas de första, bittra ropen deremot,. ax B. Brev til Dagny fra Kristiania. Sommeren er forbi. Alle mennesker er komne hjem og begyndt paa sine forskjellige gjöremaal, de fleste forfrisket efter sommeren. Fodture og i s s r da fodture i Jotunheimen synes at have vsret yndlingsfornöielsen.
Af enahanda skäl och i anseende till faran af det exempel, att de, sorn med klokhet och omtanka förvaltat salpeter-fonden, skulle få erfara, att deras goda hushållning, som må hända i sin mon verkat allt för frikostiga dispositioner vid Carl Gustafs stad, medfört det otillfredsställande resultat, hvilket uti den af Utskottet antydda afskrifnings-Algärd inne - Stats-Utskottets Utlåtande Nio i5 fattas, liar Herr Petré yrkat, att detta ämne matte af Utskottet ytterliga re handläggas. Hos Bonde-Ständet' liar Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson, från Elfsborgs Län anmärkt, att de skäl, hvarpå Utskottet grundat dess tillstyrkande, vöre oförväntadt ytlige; att det syntes oförklarligt, hvarför Utskottet, sorn det tillhörde att utreda ämnet;, i sådånt skick tillstyrkt Rikets Ständer en så stor afskrifning, sorn den ifrågavarande, utan att Utskottet underrättat Rikets Ständer icke Blott derom, att inga» tillgångar finnas, eller Blifva alt tillgå ifrån en Inrättning, hvartill Staten inköpt egendom, utfört Factori-anläggning samt påkostat' underhall,' utan äfven; derom, af hvad orsak sådan bristande förmåga uppstått,. Och då Utskottets ifrågavarande Betänkande icke upplyste om Factori-förvaltningen varit rigtigt granskad,.orri inga anledningar finnas till ansvar å Styrelsen m. m.; så har Anders £>a7zzeZsJon'tillika yrkat, att'sådäne upplysningar, jemte öfrige förhållanden, måtte Rikets Ständer meddelas; uti hvilka åsigter åtskillige Ledamöter af Bonde-Ståndet med Anders Danielsson instämt;.
As a reed with the reeds in the river. Redan som barn hade Elisabeth Barrett känt att hennes sympatibehof »föllo till marken som ouppbundna rankor». Och, sedan hon förlorat brodern, upptäckte hon allt mer af den lifvets hvardagstragik, som består däri att »våra närmaste ofta älska oss blindt utan att förstå oss; att de känna oss blott konventionelt och på sin höjd se vår profil, endast någon gång af en tillfällighet blicka in i våra ögon!» Till denna ensamhetskänsla kom, med återvändande krafter, längtan efter lifvets okända härligheter. Människorna voro för henne nästan endast namn och så voro jordens stora skönhetssyner. Hon kände sig »som en döende, hvilken ej skulle ha hunnit läsa Shakespeare», och hon insåg att hon diktade under samma slags begränsning som en blind. Hvad hon omedelbart visste om människonaturen, det hade endast analysen af hennes eget själslif lärt henne. Gärna ville hon utbytt bokkunskapen om människorna mot dem själfva; fått känna lifvets fullhet i alla sin varelses fibrer och icke som nu lefva lidelsefullt och fröjdefullt endast när hon gaf sig i sin sång, en fröjd, som dessutom endast varade i själfva diktandets ögonblick. Ty trycksvärtan släckte genast all hennes glädje; nedslagenhet och förödmjukelse öfver huru föga hon nått sitt mål voro då så stora, att, säger hon, det icke fanns en af hennes dikter, som hon inte kunnat förmås att förstöra, ifall man intalat henne det i rätta ögonblicket Under ett lif och en förskola som hennes skulle hvarje medelmåttig begåfning tonat bort i matt efterklang. Men sådan var styrkan i denna diktarindividualitet, att hennes lyrik tvärt om – och just under denna hennes mest isolerade tid – allt mer blef ett nytt uttryck för en ny människas sätt att känna tillvaron. Redan en 1839 utkommande diktsamling6 visar en fullt utpräglad personlighet och man känner att det endast behöfdes en stor upplefvelse för att denna sång skulle stiga på den högsta ingifvelses vinge. Sorgen öfver brodern satte äfven ett djupt märke i hennes poetiska utveckling, och resultatet däraf blef A drama of the Exile, ett som helhet misslyckadt, men genom sina enskildheter beundransvärdt, poem.
Det andra alternativet, om lindring i bevillningen, Ur verksammare, och man följer det med afundsamma ögon vid TaxeringsCommitteerna. Derföre har jag tillstyrkt det sednare. Hvad Hr Bruncrona anfört om stackningen tror jag böra tagas i betraktande, äfvensom att upplysning om sättet att ritorka sädén med dervid fogad ritning måste allmängöra* och, åtföljd af beskrifning derå, afsandas till Länen i lika många exemplar som författningarna. Skulle något författas, som ytterligare förklarar sättet att stacka säden, så tror jag det vore fördelaktigt, om det meddelades allmänheten. Jag anhåller, att detta yttrande måtte åtfölja remissen af Hr Bruncronas anförande. IJ. Ex. Hr Gr. Mörner, Adolph Göran: I anledning af hvad här blifvit yttradt om rior och torkningsinrättningar för spannmål samt deras nytta, utbeder jag mig få er-? inra, att K. M., som flera gånger varit betänkt på vigten af sädens torkning och nyttan af ett allmännare bruk af torkad säd, ännu sisth år, uti ett genom tidningarna kungjordt programm, utfäst ansenliga belöningar för uppfinning af de tjenligaste torkinrättningar, såväl för att på en gång torka både säd och halm, som för att förvara den uttröskade säden medelst torkning, och att K. LandtbruksAcademien för närvarande är sysselsatt med försök för att utröna, hvilka torkinrättningar kunna vara tjenligast och minst kostsamma. Jag tror således, att hvad i den delen kan göras, är redan till störredelen verksteldt eliev förberedt; och återstår mig blott att tillägga, att genom längesedan gällanr. de författningar är en viss förmånligare beräkning i mått redan dem förbehållen, sorn vid räntespannmålens erläggande, ejler vid andra lefveranser till Kronan, lemna behörigen torkad spannmål. Vilja R.