Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet har i sådant afseende med Banco-Utskottet begärt sammanträde, och då vid Utskottens i anledning deraf hafde gemensamma öfverläggning, förekommit ej allenast, att Bankens ålitande i detta fall vore det för Svenska folket minst kännbara sått att anskaffa de medel, hvilka utöfver redan uppgifna tillgångar kunna erfordras till forre' Kongl. Famillens liqviderande, utan att för Banken medföra något äfventyr, enär dess ersättning från Stats-Verket, vunne Riksens Höglofl. Ständers garantie, men deremot den fordel Banken bereddes att återvinna den reela fond 307,128 R:dr 29 sk. 8 r:sfSilfver Specie, som emot deposition af 732,557 R;dr 5 sk. 6 r;st. uti Banco-sedlar blifvit 126 Stats-Utskottets Betänkanden. till förekommande af Coursens stegring från Banken uttagne, hafva Stats och BancoUtskotten skolat tillstyrka, att, sedan till liqviderande af forre Kongl. Famillens hår i Riket qvarvarande förmögenhet, först blifvit anvånde de nära 800,000 Ridr Svenkst Banco, som enligt Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse nu utgöra Krigsfondens tillgångar, jemte hvad ytterligare kan denna fond tillflyta, samt de 36,696 R:dr 47 sk. 6 r:st. samma mynt, hvilka såsom förre Kron-Prinsen Gustafs enskildta förmögenhet finnas uti Kongl. Räntekammaren, de 732,557 R:dr 5 sk. 6 r:st. som i Banken blifvit af Kongl. Majit nedsatta för uttagne Piastrar till Coursens styrande, måga af Kongl. Majit få i mån af behofvet till denna liqvid disponeras, emot det, att förre Kongl. Famillens underhålls Summa af Stats-Verket, 66,666
Till dessa mångfaldiga andra viktigare hudsjukdomar höra de mångfaldigt växlande eczemerna, vidare s. k. reformar, hvilka oftast bero på svampbildningar i huden, och som ingalunda alltid äro af samma slag och alltid kräfva samma behandling som allmänheten ofta tror; vidare skabb, som beror på små djur i huden, » ondskorf », ros och många andra, för hvilka vi ej hafva några svenska namn, motsvarande de vetenskapliga. Om alla dessa gäller, att de icke lämpa sig för en populär framställning som denna, enär för deras riktiga uppfattning och behandling fordras förutsättningar, som endast fackkunskaper och en van blick kunna gifva. Från Iduns läsekrets. Oordentliga äkta män. En hjärtesuck. Till alla äldre och yngre husmödrar vill jag ställa en viktig fråga, sedan jag själf i åratal väntat med tålamod på en nöjaktig lösning: Hur skall jag lära min man ordning? Ordentlig är han ju på sätt och vis, nämligen med sina böcker och papper, ty han kan bli » rasande » då han upptäcker att dammet försvunnit från skrifbordet och i följd däraf en bok, en ask eller ett nystan tråd står till vänster i stället för till höger. Vi ha nu varit gifta i 9 år, och ehuru jag känner min gode Pauls vanor » utantill », får jag vara ganska försiktig med mina lärdomar, och jag blir oftast afspisad med ett » har inte tid » eller » du har ju god tid, har rakt intet att göra! » Hur skall jag göra klart för honom, att en god del af min tid går åt till att » städa » efter honom, då han ej vill begripa. Se bär några exempel: l:o) att vika ihop sin serviett efter måltiden; 2:o) att skjuta stolen på sin plats; 3:o) att hänga upp sin nattrock, då den utbytes mot den andra rocken; 4:o) att, då han tvättat sig, hänga upp handduken; 5:o) att, då han ömsar krage, manschetter etc, icke lägga de begagnade plaggen tillbaka i lådan, hvilket faller sig » bekvämare » för honom, men ej för mig. Jag skulle kunna uppräkna otaliga exempel på hans slarf, men detta får vara nog.
Från tinningarne och ned mot kinderna hängde ett par konstmässiga lockar, en på hvarje sida. Dragen voro som skurna i elfenben; näsan, genomskinligt tunn och krökt i den allrasom sirligaste båge, gaf ett uttryck af själfmedveten nobless, som de milda blå ögonen och den goda munnen mildrade men icke förtogo. Hon hörde till en gammal svensk adelssläkt, hvars stamträd ursprungligen säges ha haft sina rötter i ett af Tysklands små furstendömen. På mödernet härstammade hon i rakt nedstigande led från den berömde Tyge Brahe; men eljes hade ätten inga lysande anor att uppvisa. Ingen af dess medlemmar har spelat någon betydande roll i det offentliga lifvet, och historien har ingenting att förmäla om segrar vunna på slagfältet af några bland grefvinnans förfäder. Likväl saknar släkten icke sin tradition, och dess mera intima historia har bevarat mången rörande legend om segrar, vunna på ett annat fält än krigets: försakelsens segrar öfver det egna Jaget, känslans segrar öfver mänskliga fördomar, segrar för människosläktets eviga rätt att älska och älskas. Det är en lång rad af kvinnor och män med exalterade ögon, som träder oss till mötes från denna intima historias blad; men bland försakelsens bleka trubadurer rider mången hurtig riddare med sin käresta framför sig på sadelknappen och mer än en friherre Minck har gjort som stamfadern Tyge Brahe, hvilken äktade en jungfru af ringa stånd, eller, såsom en äldre häfdatecknare uttryckt sig, »glömde sin visdom och sin börd, som bort afhålla honom från ett slikt giftermål, emedan äran alltid bör gå före kärleken». Grefvinnan Wiedes kärlekshistoria var, också den, i god öfverensstämmelse med släktens traditioner. Hon hade kommit till Stockholm som en 16-årig ungmö, och i sin onkels hus hade hon då ofta träffat den elegante kabinettskammarherren grefve Johan Wiede, som på hennes hjärta gjort ett intryck, hvilket aldrig utplånades.
Först torde det tillåtas mig att förklara, det jag med tillfredsställelse ser att en , motion, sådan som den förevarande, blifvit väckt; ty endast derigenom kunna de åsigter, hvilka i min tanke äro riktiga, vinna stöd, att åsigter af motsatt beskaffenhet komma i dagen. Jag har aldrig velat leda eller missleda någons omdöme. Ilen sak, som är god, hvilket jag tror den vara, för hvilken jag anser mig i detta fall böra strida, vinner förr eller sednare framgång. Vinner den ej framgång, är den icke god, och jag skall i så fall vara tacksam och anse bäst för fosterlandet att den ej framgår i den rigtning jag önskat. Den 13 December. Att föranleda någon ny diskussion i detta ämne, vore under förevarande omständigheter mindre lämpligt, och jag har derföre endast velat framställa några olika åsigter mot de af motionären anförda. Motionären, Hr Lilliehöök, föreslår att det belopp, som R. St:r må komma att anvisa till exercis af flottans bemanning, må odeladt ställas till K. M:s disposition, och icke, såsom K. M:s Nåd. Propos. rörande hehofven för 5:te huivudtiteln innehåller, fördelas i särskildt anslag för öfning af det yttre och särskildt lör ölning af det inre sjölörsvarets personal. Då emellertid K. M:s Propos. innehåller att dessa medel böra delas, och det är min underdåniga framställning, sorn gilvit anledning dertill — anser jag mig ock skyldig att redogöra för skälen härför. Motionären antyder först, alt då för hvardera grenen af sjövapnet en fördelning af gemenskap och underbefäl redan faktiskt eger rum, den såsom nödvändig nu ansedda fördelning egenteligen måste gälla officerspersonalen — och motionen innehåller att: »Ändamålet med de flytande krigsmachiner, som i skärgården böra finnas och som för densamma äro särskildt afsedde, kan sannolikt hädanefter icke blifva annat än att försvara eller biträda vid försvaret af vissa vigtiga positioner. Skall försvaret blifva i någon mån kraftigt, måste machinerna vara skott fria, d. v. s. utgöras af flytande pansarklädda batterier.
Ty då jordegendomen är så mångfaldigt större och mera värd, än den lösa egendomen, bör lagen äfven stiftas för det allmännare förhållandet, och någon förändring i arfsrätten till fast egendom efter bostaden äger icke rum. En annan värd Ledamot, hvars upprigtiga mening och rättskänsla jag visst icke misskänner, har sagt, att hos honom blifvit nedlagd en lika kärlek och välvilja för son och dotter, om han hade någon; och detta har varit ett skäl för honom, att tillstyrka bifall till Utskottets förslag. För min del skulle jag tro, att samma kärlek och välvilja bör leda till ett motsatt resultat. Ty icke vinner qvinnan derpå, att hon förgylles, om hon ock derigenom får en man, som egentligen söker det ytliga; ändamålet är, att hennes naturegenskaper skola förädlas, så att de göra henne förtjent af .en man, sorn tillika är henne värd. Jag yrkar afslag å Betänkandet. Herr Bergenschjöld, Erik Johan: Min mening är ej, att nu yttra mig öfver det principsoch rättsenliga i LagUtskottets förslag. Jag skall blott söka fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att då man vill förändra grunderna för giftorätt och arfsrätt, hvilka i flere Sekler varit följda , skall det betydligt ingripa på alla öf - no Oen 22 Junii f. m. riga dermed gemenskap ägande lagstiftningsfrågor. Herr Hjerta har t. ex. nämnt hvad det skall verka på frågan om morgongåfva. Andra omständigheter förekomma äfven, såsom angående skyldigheten för makar att deltaga i gäld, hvarom i xi Gap. 7 §. GiftermålsBalken stadgas, att hustrun skall gälda med en tredjedel; och huruvida det kan instämma med det nu föres lagné stadgandet, lemnar jag derhän. Lagbestämmelserne, ej mindre om Testamenten, än om Bördoch Arfskiftesdelningar, för så vidt en större lott-ägares rätt i dessa sednare 2:ne hänseenden är i Lagen afhandlad och bestämd, synas äfven efter mitt omdöme inverka på ifrågavarande Lagförslag; och jag skulle derföre tro, att ämnet hade hort vidsträcktare än som skett af Lagutskottet behandlas.
Östergöthland i detta hänseende stått efter liera, af naturen mindre gynnade landskap. Spåren till en förbättring, till ökadt lif, verksamhet och skicklighet hos den jordbrukande befolkningen blifva dock lyckligtvis äfven inom denna ort hvarje år mera märkbara, och gifva anledning till glada förhoppningar. Ett ordnadt vexelbruk torde väl endast på de större egendomarne vara mera allmänt i 11 förd t, men äfven pä de mindre börjar ett sådant flerstädes att utveckla sig, och skall göra det så mycket hastigare, som det icke minst är hos den förmögnare delen af allmogen, som nitet för ett förbättradt jordbruk synes vara i tilltagande. Omständigheterna tvinga också härtill. Sä länge hvarje jordegendom hade ett bränneri, föddes boskapen halfva delen af året väsendtligen med drank, halm och något vårsäd, och lifnärdes under sommaren på svaga beten. Sedan deremot bränvinspannorna, — lill fördel för både menniskor och boskap — blifvit allmäningen afskailade, har det blifvit för jordbrukaren nödigt att förse sig med ett naturligare och kraftigare vinterfoder än dranken, och är sålunda odlingen af foderväxter och rotfrukter i bredd med sädesproduktionen småningom framkallad. Dess ordnande till ett verkligt vexelbruk kan numera ej länge dröja. Råg utgör fortfarande Länets hufvudsäde, hvarefter i ordningen följer blandsäd, korn, bafra, hvete och ärter. Nedanstående tabell visar förhållandet mellan dessa sädesslag, samt de förändringar detsamma i sednare tider undergått. Sädesslag. 27,5001 29,565 30,7591 27,8 28,1 26,3 Ärter 4,390 fl 4,7221 5,1311 4,4 4,5 4,4 Summa 98,768i§ 104,596S2 116,7851 100 o o o o 12 Häraf synes att, oaktadt utsädet af alla sädesslagen blifvit ökadt, hvete och hafra deruti ingå i ett större förhållande än förut, hvaremot korn och blandsäd relalift mindre begagnas.
Maj:t i Nåder efterlåtit allmogen af frälse, såväl som skatte och krono, på slättbygden boende, Som sjelfve ingen skog hade, att å Kronans skog och allmänningar, utan betalning, fälla så mycket virke på Kronans skog och allmänningar i Länen, sorn kunde till kneckte-stugors uppbyggande behöfvas , men att icke desto iriindre allmogen blifvit frånkänd denna deras urgamla och för den oumbärliga rättighet, hvilken numera endast finge begagnas af militias-boställen; och här Johannes Andersson derföre begärt, att denna rättighet måtte åter göras gällande för vissa socknars invånare inom Skånings, Kinnefjerdings och Kinne härader, så att de från de närmast belägne parker, såsom Råda åsar, Ledsjömo, Stenåsen , Varaskogen samt Kinneskogen egde att undfå erforderlig utsyning för kneckte-stugors uppförande. Vid besvarande af denna motion, få Utskotten först fästa uppmärksamheten dervid, att, sedan fråga blifvit vid innevarande Riksdag väckt, angående rättighet för rotehållare inom Barne, Wiste, Åse och Skånings härader af Ofvannämnde Län att erhålla utsyning på Kronoparkerne Halleoch Hunneberg, till soldatstugors uppbyggande, Rikets Ständer förklarat, det Rikets Ständer funnit den för nämnde rotehållare ifrågaställde rättighet grunda sig på Kneckte-conträctet, äfvensom att rotehållarnes apspråk uti förevarande hänseende icke varit bevakade vid den reglering af desse parker, sorn genoni Kongl. Magis Nådiga Bref af den 28 Maj i83o blifvit verkställd , hvadan samma anspråk ej kommit att utgöra föremål för Kongl. Majrts Nådiga pröfning; och att, i anledning deraf, och då Rikets Ständer ansåge de Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Utlåtande, N.o 188.
Men den mig icke älskar, han håller icke min ord; och det ordet I hören, är icke mitt, utan Fadrens som mig sändt hafver. Detta hafver jag talat till eder, medan jag hafver varit när eder. Men Hugsvalaren, den Helge Ande, hvilken Fadren skall sända i mitt Namn, han skall lära eder all ting, och påminna eder allt det jag eder sagt hafver. Friden låter jag eder; min frid gifver jag eder; icke gifver jag eder, såsom verlden gifver. Edart hjerta vare icke bedröfvadt, ej heller rädes. I hörden, att jag sade eder: Jag går bort, och kommer åter till eder. Haden I mig kär, då gladdens I ju, att jag sade: Jag går till Fadren; ty Fadren är större än jag. Och nu sade jag eder det, förr än det sker, att I tro skolen, när det skedt är. Härefter talar jag icke mycket med eder; ty denna verldenes Förste kommer; och i mig hafver han intet. Men på det att verlden skall förstå, att jag hafver Fadren kär, och så gör som Fadren mig budit hafver; står upp, låter oss gå hädan. Jag är ett sant vinträ, och min Fader är en vingårdsman. Hvar och en gren i mig, som icke bär frukt, den tager han bort; och hvar och en, som bär frukt, den rensar han, att han mer frukt bära skall. Nu ären I rene, för det tals skull, som jag hafver talat med eder. Blifver i mig, och jag i eder; såsom grenen kan icke bära frukt af sig sjelf, med mindre han blifver i vinträt, så kunnen icke heller I, utan I blifven i mig. Jag är vinträt, I ären grenarna; den som blifver i mig, och jag i honom, han bär mycken frukt; ty mig förutan kunnen I intet göra. Hvilken som icke blifver i mig, han skall bortkastas, såsom en gren, och förtorkas; och man binder dem samman, och kastar i elden, och de brinna. Om I blifven i mig, och min ord blifva i eder, allt det I viljen, mågen I bedas, och det skall ske eder.
S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af LagUtskottets d^n 16 sisth Aug. under No 158, afgifne, satjnt den 1 dennes e. m. på bordet lagde betänkande, rörande Utmätning och försäljning af fast egendom m. m., bief samma betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteradt. S D. e. m, Wid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens, den 23 sistlidna Aug. under N;o 438 afgifne, samt den 30 derpåföijde på bordet lagde utlåtande, olver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkande, om stadgande af en ny Praescriptionstid, i afseende pä sådane f. d. Filial Discont - Inrättningarnes skulder, hvilka icke innom den förut bestämda praescriptionstiden blifvit till inlösen presenterade, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med ogillande af Urskottens utlåtande, stadga, det alla f. d. FilialDisconternes ännu utelöpande Assignationer, hvilka innom nästkommande - I Prat. Vt Jr. J. 2 Septemb. 1823- 869 friande års slut varda anmälde, borde, enär de förut varit i uppbörd gängse, inlösas; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. e. m. Wid förnyad föredragning bifölls Bevilinings och LagUtskottens den 2g Sistlidne Augusti under N;o 3> afgifvne, Samt den 30 derpåföljde e* m. på bordet lagde betänkande, angående förändradt sätt för Kronoskatternes indrifvande» S. D. e. m. Wid förnyad föredragning bi» föllos Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets den 19 och 23 sisth Aug., afgifne, samt den 27 derpåföljde e. m* på bordet lagde betänkande» •
November inberältat, alt Drätsel-Commissionen, uti afgifvet svar af den 5 i samma månad, förklarat sig vilja afstå från den contanta mellangiften af 4ooo R:dr, och samtycka till definilift utbyte af den Riksgälds-Contoret tillhörige, för f. d. General-Assistance-Contoret begagnade, på Riddarholmen belägna Egendom, emot den Stockholms stad tillhörige, äfven på Riddarholmen belägna f. d. så kallade Hessensteinska Egendomen. Och har Utskottet, med anledning häi’af, uppdragit åt Fullmäglige i Riksgälds-Contoret att gå i författning derom, att Bytes-Bref varder upprättadt och med detsamma lagfaret; äfvensom Utskottet lemnat Fullmägtige del af Rikets Ständers föreskrift, angående inbetalningen på en gång af den återstående 2-8 årens Brandförsäkrings-afgiften för f. d. så kallade Hessensteinska Egendomen. Stockholm den 10 December 1834- Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 3~G. Ankom till Exp.-Utsk. d. io Dcff. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Di rectionens öfver Hjelmare Canal och Slussverk underdåniga ansökning i afseende få sättet för fullgörandet af det Beslut, Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag fattat, om afsättande af en reparationsfond, såsom vilkor för erhållande afskrifning af Cancil-Bolagets skulder för lånebidrag från Banken och Riksgälds-Contorel• Olgs. A.) Uti en till Kongl. Majit ingifven och af Kongl.' Majit den 25 sisth Oclober till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemnad ansökning, har Directionen öfver Hjelmare Canaloch Slussverksbyggnad i underdånighet anfört, att, sedan Kongl. Majit, genom Nådig Skrifvelse af den 6 Mars 1829, till Rikets då församlade Ständers pröfning och bifall i Nåder öfverlemnat Hjelmare Slussverks
Sirs Bank finnes insatt, är icke bancoräkningen tillfyllestgörande, utan äfven cassa-förslag och inventering erforderlig. Då det vore ibland de betänkligaste tilldragelser, som nu kunde förefalla, att nationen äfven efter 1840 års riksdag skulle finna sådana balancer uppstå i de allm. förvaltningsverken, som i Krigs-colltm och Tullverket redan förefallit, till följd af den ytliga granskningen R. St:s StatsUtsk. oell deras revisorer förut verkställt, vågar jag vördsamt anhålla om ålerremiss af StatsUtskrs utlåt. N:o 204, med begäran att åter upptaga så väl min motion, som den i samma utlåt, behandlade motionen från BondeSt.; och vågar jag, under åberopande i öfrigt af Hr Kjellbergs reservation, fästa StalsUtskts uppmärksamhet derpå, att §. 42 Riksd.Ordn. Jemnar Utsk. all den rättighet, som kan behöfvas, för alt af Statscont. ”omedelbarligen” infordra cassa-förslag, samt genom inventeringen controllera cassornas öfverensstämmelse dermed. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., hade ingifvit ettså lydande anförande: § 3o Riksd.Ordn. ålägger StatsUtsk. att granska, utreda och till R. St. uppgifva statsverkets tillstånd, förvaltning och behof. — Af denna föreskrift synes det, att SlatsUtsk. i full motsats till dess yttrande uti betänk. N:o 204, bort finna anledn. till inventerings anställande i räntekammaren, emedan, utan en sådan, tillståndet med statsverket måste vara obekant och ocontrolleradt. Ett penningeförvallande verk kan ej granskas, och dess tillstånd icke sanningsenligt uppgifvas, om ej cassan inventeras, — och räntekammaren är Stats-contorets cassa. Då det är kändt, att räntekammarens banco-räkning icke upptager hela dess tillgång, utan att särskilda cassör der finnas, kan StatsUtsk. icke tillförsäkra R.
Hvad en annan vård talare yttrat om fcljderne af införandet utaf Civil Examina vid Academierna, inskränker sig till detsamma och år således äfven vederlagdt genom hvad jag haft åran framställa. Hvad man invåndt emot det af mig yrkade behofvet af flere professioner vid särskilda Faculteterna, år ej vederlagdt 54o Stats-Utskottets Betänkande. derigenom, att man omtalt hvad En skicklig och jag tillägger nu, i Examens fordringar Strång, Professor kan uträtta. Det bevisar tvärtom just detsamma, sorn jag yrkat, eller alt två och tre sa beskaffade Lärare skulle uträtta ännu mera; och för öfrigt vöre det väl önskligt, att kunna me«l någon säkerhet i förhoppningen påräkna, alt i fall händelsen så fogat, att de två Lärarne voro oskicklige, åtminstone den tredje skulle kunna gagna Ungdomen och Staten. Mot hvad jag anfört angående klyfningen af den Histori«ka Professionen i två, en för Fäderneslandets och en för Allmänna Historien, liar ingenting blifvit in vändt; men jag tillägger dertill nu, att då Allmänna Physiken, Astronomien och Läran om den Organiska Naturen (Chemie och Mineralogie), redan ega hvar sin särskilde Lärostol i Philosopliiska Faculteten i Upsala, så synes det med rätta, som tiden ändteligen vore inne, att också inrymma en Profession, i samma Facubet åt den Organiska Physiken,eller Physiologien och Nalural-Historien, hvartill den Borgströmska Professionen för Landt-hushållningen tjenligen skulle kunna förändras, med behöiiigt tillägg i Löneförmåner. Stats-Utskottets Betdnkander*. 54» Grundlagarnes föreläsande och förhörande, tror jag också böra tillhöra Philosophiska Faeulteten, såsom ett allmänt
Under åberopande af berörda nådiga stadgande samt grunderna för den vid sistlidne riksdag beslutade provisoriska pensionsreglering för civila embets-och tjenstemän i allmänhet, anhöll i början af år 1858 utnämnde Kyrkoherden i Tvååkers och Spannars församligars pastorat af Götheborgs stift, Professoren m. m. P. R. Bråkenhjelm i underdånighet hos Kongl. Maj:t om nådigt afsked från hans vid nämnda Akademi innehafvande Lektorsbeställning med pension å allmänna indragningstaten till belopp af 1,500 R:dr R.mt, motsvarande hälften af samma beställning då åtföljande aflöning; och genom nådigt bref af den 1 Juni berörda år behagade Kongl. Majit, med bifall till denna anhållan, tillägga Bråkenhjelm det sökta pensionsbeloppet, att utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken han frånträdt nämnda Lektorsbeställning och dermed förenade - 14 — aflöning; dock att denna pension, likasom öfriga pensioner, hvilka tillsvidare beräkr.as efter provisoriska lönestaterna, skulle kunna vid en blifvande definitiv reglering jemkas, men i intet fall blifva mindre än den, hvartill sökanden efter äldre aflöningsförhållanden varit författningsenligt berättigad.
Dcd 4 Januari c. m. 91 Motionären liar sökt hjelpa familjintresset genom tillerkände af bördsrätt, medelst lösen till den egendom, som i testamente bortgifves och som vore enl. nuvartde lag, i händelse af sala, hörd underkastad; men denna hjelp hlifver i många fall fullkomligt illusorisk, ty om fadren genom testamente åt oskylde borlgifver allt hvad sonen eljest genom arf skulle förvärfvat, och den sednare icke eger annan egendom, vet jag ej hvarest han skulle erhålla medlen att återköpa sin förlorade arfvejord. Att sådant genom antagande af motionärens förslag ofta skall inträffa, hade icke bordt undfalla honom. Ett bättre sätt att grundlägga stadigare och bättre förhållanden i jordbesittningsoch arfshänseende, hade otvifvelaktig! varit, om det hade yrkats att fastigheter må få testamenteras inom börd; men äfven detta sätt är osäkrare, än när lagen, såsom i England och f. d. i Norrige, ordnat förhållanderne på en fast och betryggande fot en gång för alla. Att lagar höra stiftas af de ypperste och häste af nationen, har Hr Dalman erkänt, men det synes nästan sorn vår nu gällande lag, hvilken sedan 1734 värnat Sverige, icke skulle i motionärens tanke vara förtjent af det loford, som han velat tillerkänna dem, hvilkas förslag skola blifva lag. Jag ser härutinnan hvilken svår strid måtte hafva utkämpats inom motionären emot hans naturliga blygsamhet. Ty då han sjelf framträder såsom lagstiftare, .är det ju naturligt, att han icke måtte hafva velat direkte på sig sjelf tillämpa dessa loford. Hans blygsamhet framlyser ytterligare genom det lian synes vilja jemföra sin anspråkslösa förtjenst med sådana mäns, som Solons, Lycurgi och Napoleon den Stores. Detta sätt att gå tillväga är, jag påstår det ovilkorligen, serdeles blygsamt, helst dervid oundvikligen skall inträffa alt, då raan anställer jemförelse emellan sig sjelf och mensklighetens största tänkare och lagstiftare, ens egen litenhet måste blifva destomera i ögonen fallande.