Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 16 April 1863. Statssamt Allm. Besv-. och Ekon.-Ulsks Mern. M 24 o. Bet. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 7 e. m. Memorial, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande JU. 4-, i anledning af väckt motion om förändrad lagstiftning i fråga om forntida minnesmärkens fredande. Ifrågavarande Betänkande har blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet återremitteradi ; men då de öfrige tre Riks-Slånden Betänkandet bifallit, har Utskottet allenast skolat Bonde-Ståndet om detta Rikets Ständers beslut underrätta. Stockholm den 16 April 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner dels att alla pedagogier mätte, under vissa vilkor, förklaras för elementar-läroverk, dels all pedagogien i Laholm måtte förändras till ett lägre elementarläroverk. Dessa motioner äro inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckta af dels Herr Alander, dels Herr Sommelius. Den förstnämnde har, i sin motion [JU 36) ansett alla skäl tala derför att Sverige icke borde, hvarjehanda tillämpningsläroverk oberäknade, ega mer än tre grader af Sammans. Stalssamt Allm. Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande J\s 25. 5 skolor, nämligen folkskolor, elementarskolor och högskolor eller universitet, samt derföre föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes förklara alla så väl två- som en-klassiga pedagogier för elementarläroverk, och sålunda ställde under den för sådane läroverk i nåder utfärdade stadga; likväl med följande vilkor: 1:0.
Denna Sedel-utsläppning hade ej så betydeligt nedsatt myntets värde, om man sökt tillskapa Valuta för den, genom att derjemte släppa ut Näringsfriheten, befrämjat Exporter mer än Importer, Den 2 3 December. den Inländska Handeln mer än den Utländska, den husliga industrien mer än Fabriquer; om man användt Millioner på Varu-production, i stället på Varu-transport, samt använt de publique Lane tillgångar till Producenter mer än till handlande och blott Consumenter; i stället för allt detta tvärtom; och om man låtit Engelsmännen betala tillräckelig Nederlagsoch Transito-afgift den tid ingen annan debouché för sina varor till Continenten hade, samt sluteligen, om man begagnat Tryckfriheten mera för Statens än för enskildtes angelägenheter. Genom en del af dessa messurer hade den utsläppta Sedeln för det mästa realiserat sig sjelf. En värd Ledamot har i nog Allmänna Termer yttrat, att Konungens Respective Befallningshafvandes i Länen Rapporter, ej äro att anse för pålitelige. Jag kan ej dela med honom lika mening härom. Jag kan det så mycket mindre, som jag icke känner in.iehållet af en enda sådan Raport, men deremot har den äran känna flera af dessa Embetsman på hvars uppgifter jag sätter all tillit. Men det förklarar jag, att om Landshöfdingarnes Rapporter från alla Län, framställa belägenheten sorn blomstrande, Näringarne och Invånarnes välmåga i tilltagande, så äro ej afla af dessa Rapporter pålitelige. Jag vill väl tro, att Krono-Utskylderne urgätt utan betydelige Restantier, emedan man, för att förekomma dessa Restantier, med stränghet verkställt en mängd Utmätnings-Auctioner, , som ofta föranledt nya Ut 43S Den a 3 December. mätnings-Auctioner hos dem, som ehuru merendels för Van-pris, gjort inrop. Men huru hafva private Personers fordringar utgått? Att Krono Utskylderne utgå, b visar således ej, att ingen brist hos Folket existerar, om de ej, såsom vi hört, på Gottland, utgått utan mång. falldiga utmatningar.
Bränvinsbrännings-redskap må icke, oberoende af innehafvande jord och utan afgift, begagnas för åstadkommande af så kallad förbränna för ättiksfabrikör. § 5. Innehafvare eller brukare af tvenne eller flere hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som till bränvinsbränning berättigade äro och af innehafvarons folk och dragare skötas, vare Öppet lemnadt att, så vida hemmanet, hemmansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfodring sker, på hvardera af dessa egendomar idka bränvinsbränning med så stor panna, som emot jordvärdet svarar. Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter, vilja på ett ställe utöfva bränvinstillverkningen efter deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet, under vilkor, dels att dessa egendomar äro så belägne, att afståndet från det ställe, der bränvinsbränningen utöfvas, ifrån åbyggnad lill åbyggnad räknadt, icke är längre än en mil, dels att pannerymden i intet fall får öfverstiga det i § 4 bestämda maximi-belopp. Bränvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall förenas med bränvinsbrännings-rättighet för jord i städerne, eller efter sammanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas. § 6. På landet vare tvanne eller flere åboer -å samma hemman eller å serskilda hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom samma socken och högst på en fjerdedels mils afstånd från hvarandra belägne, obetaget att, efter behörig anmälan vid mantalsoch skattskrifningen, och emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bränvinsbrännings-redskapen belöpande afgift, sin bränvinsbränningsrättighet utöfva med en gemensam panna på den af dessa hemmansdelar eller lägenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymden.
Erfordras skyndsamhet, må begäran om den brottsliges gripande anmälas hos närmaste Kronofogde eller Magistrat , som eger, att genast, och innan utlevereringen sker, sådant tillkännagifva hos Landshöfdingen, för att dess vidare befallning afvakta. §• 4. Landshöfding är icke berättigad , att verkställa äskad utleverering af en sådan förbrytare , med mindre den derom gjorde begäran innehåller eller beledsagas af: 1:0 Uppgift på namn, med kännetecken och beskrifning , som utmärker den person , hvars utlevererande äskas. 2:0 Ett af vederbörande Ämbetsmän i Norrige utfärdadt undersöknings-protocol! eller någon annan offentlig Handling, hvaruti de omständigheter, sorn föranledt till begäran om den namngifne personens utleverering och i synerliet stället och tiden, hvarest och då förbrytelsen är begången, finnas upptagne. Bihang till Rikt-Si. Brot, Usta Sami. iSi}. - h f>9° Proposition om ptrsoners anhållande m. m. §• 5- De till utlevereringj verkställande erforderliga penningar förskjutas af närmaste Läns Ränteri. Öfver de användande omkostnaden, har den Landshöfding, sorn verkställt utlevereringen , att insända räkning till vederbörande Stifts-Amtman eller Amtman i Norrige, på det ersättning derr efter kan vara ombesörjd. §. 6. Ar förbrytaren, redan på den tid utlevereringen äskas, under Laga tilltal här i Riket i anledning af någon härstädes begången förbrytelse, skall vederbörande Landshöfding vara berättigad , att uppskjuta med utlevereringen intill dess, efter föregången anmälan hos Kongl. Majit, föreskrifvet varder om och när den äskade utlevereringen må ega rum. $. 7.
N:o 128. A. Barnekow. L. s. Aug. Fr. Skiöldebrand. L. S. N:o 140. C. M. Björnstjerna. L. S. N:o 11. C. U. Sparre. L. s. N:o 31. C. A. Wachtmeister. N:o 69. E. J. E. Uggla. L. S. N:o 76. H. M. Kruse. H. Hamilton. L. S. N:o 110. C. E. Bernh. Taube. I. s. N:o 133. C. J. Schwerin. L. S. N:o 139. A. G. H. v. Duben. L. s. N:o 140. Fr. 0. Leuhusen. L. S. N:o 142. Friherre Leijonhjelm. Fullmäktig C. G. Stuart. L. s. N:o 145. Fr. Stiernstedt. N:o 155. 0. W. Staél v. Holstein. Fr. Essen. L. S. N:o 205. Gust. Sam. Åkerhjelm. L. s. N:o 210. Friherre Ehrencrona. Fullmäktig J. M. Björnstjerna. L. S. N:o 215. Friherre Lilliecreutz. Fullmäktig R. J. von Essen. l. s. N:o 250. Fredrik Hierta. Tönnes F. Wrangel. Johan Liljencrantz. Friherre Lagerheim. Fullmäktig Nils Olof Lagerheim. L. S. N:o 364. Lud. v. Platen. L. S. N:o 370. J. G. Paykull. N:o 381. F. P. Hierta. L. S. N:o 397. Friherre E. G. v. Rosén.
Säkerhet om valuta för gjorda förstråckningar till den arbetande classen, åger den som ser arbetaren tvingad igenom Lsgarne att med arbete, beråknadt till ett visst pris gälda det Lån han på tro och heder ti!lockat sig. I ett land, der arbctsdomar upphöra, der lockas den ill villige att blifva bedragare, och der berättigas dea Den I Martii. feedragne att blifva döf för den fattige arbetarens bön om förlag. Med så vål årfd som förvårfd egendom måste man gälda de förbindelser, hvari man in* gått: hvarföre skall då den som åger den ursprungliga grunden till all förkofran __ arbetskraften _ åtnjuta det jernbref, som saknad af arbets-domen, så oförskyllt tillerkänner honom ? Min gåldenårs rock kan jag afkläda honom ; men jag kan ej tvinga honom att, utan sin skada, och till vår gemensamma nytta, förrätta ett för honom vanligt arbete, hvarigenom han snart skulle afbörda sin skuld. Dessa tvånne förhållanden tyckas 'emellan sig hafva bytt natur; Rocken år capital, dess ränta är den värma den skänker åt den kropp, hvars verkningsförmåga är mina fordringars hos gåldenären befintliga ammortissements-fond. Detta capita^ tillåta Lagarne mig att beröfva honom. Hans arbete år blott ränta af hans physia ska kraft. Denna ränta frånryckes mig af Lagarne. Hvilken obillighet! att gifva capital till sköflings, emedan ännu ränta hanes, hvarigenom fordringsägaren kan förnöjas. •4 Den i Martil, Jag inser fullkomligen den varsamhet, deri grannlagenhet, som vållat upphåfvandet af arbetsdomar, men VSummum jus summa injuria Nåden får ej låta höra sig förr __ än rättvisan talat till punkt. Jag föreslår, att' hvarje fordringsägare må få rättighet att yrka gåldenärens arbete, emot ersättning enligt Markegångstaxans utfåste pris, till gäldande af erkänd eller domfäst skuld, sd framt skuld-beloppet ej öfversiiger summan af Femtio Riksdaler Banco. Jag anhåller att denna min vördsamma moi tion må till Lagutskottet remitteras.
De oro af oss alla kända, och jag för min del erkänner, att det smärtar mig djupt, att Regeringen, vid denna riksdag, funnit förhållandena sådana, att den ej förnyar den propos., som förIidet år afslogs, när fråga var örn befästande af Stockholms avenuer. Stockholm har ännu samma vigt för Sveriges försvar i det hela, sorn Slockholm hade i Birger Jarls lid, nemi. så till vida, att den stänger ingången till Mälaren och att man kan lasta förråder i främmande hamnar, och urlasta dem i Arboga och Örebro. Nu är Stockholm dessutom Sveriges hufvudstad; manga flera vig tiga omständigheter göra nu dess försvar a'ngeläget. Stockholm kan ej mera blifva en fästning, innesluten på den holme, på hvilken vi nu befinna oss; befäst ni riga ine måste sträckås utom densamma, för alt gifva hufvudstaden säkerhet emot ett fiendtligt bombardement. Fästningsverken måste således anläggas på sådant afstånd, att man inom hufvudstaden kan vara säker. Man har, i denna fråga om Waxholm, nämnt Gibraltar, och anspeglal derpå, att Waxholm för oss skulle kunna blifva ett Gibraltar; men jag beklagar, alt Waxholms läge ej är sådant, och för min del hyser jag ingen farhåga för att en fästning, lagd i Stockholms grannskap, i och för sin styrka skulle kunna blifva farlig genom förräderi. Det är beklagligt alt den ej är nog stark, och jag anser för min del alt dubbla casernatler alllförväl behöfvas. Hr Nordensköld har redan nämnt hvad en fästning otu i6o Den 20 Mars f. ra. vintern är, neli luiru svårt det är ali då försvara den. Isen är stark alla år, och fästningen kan således då npproetieras. Alt Waxholms fäs'ning aldrig kan för oss blifva ett Gibraltar, är klart för hvar och en, som gjort sig besvär att taga kännedom om dess belägenhet. Hufvudstadens försvar är en helt annan fråga, än landets försvar. För hufvudstadens försvar böra vi väl ej förglömma arme'en lill lands och flottan lill sjöss.
Då emellertid denna fråga saknar närmare utredning i afseende på ej allenast antalet och beskaffenheten af ifrågavarande boställshemman och lägenheter inom hela Riket, utan äfven beloppet af deraf utgående räntor, tionde och andra afgifter, samt öfriga förhållanden, som på frågans bedömande kunna inverka, få Rikets Ständer, för att kunna noggrant pröfva lämpligheten af den väckta frågan, att i sednare tider lill presterskapet anslagna eller inköpta hemman och lägenheter, hvilka användas till aflöning åt Komministrar och Kapell-predikanter, må, till underlättande af en förbättrad lönereglering för dessa tjenstemän, erhålla samma frihet från utgörande af räntor, kronotionde och andra afgifter, som de af ålder varande prestboställe!! enligt förfaltningarne åtnjuta, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t antingen måtte åt den Kommitté, som, med anledning af Rikets Ständers särskilda underdåniga hemställan, torde blifva af E. K. M:t utsedd för att afgifva underdånigt förslag till allmänt ordnande af presterskapets aflöning, i Nåder uppdraga, att vid uppgörande af samma förslag jemväl taga denna fråga i öfvervägande, eiler ock liiektes på annat sätt förordna om en fullständig utredning af detta ärende; samt alt E, K. M:t derefter behagade till Rikets Ständer aflåta den Nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning må kunna förefinnas. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 22 Augusti 1857. Expeditions-Utskottets Förslag till linderd. Skrifvelse N:o '103. 229 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1857. Preste-Slåndet " den 19 Rorgare-Slåndet den 19 Bonde-Slåndetden 82 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående befrielse från kronotiondes utgörande af en del Komministers-boställen i Stockholms län, sorn efter J850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belugde.
Af deri ly April -(N:o 173) angående den rinder Kongl. Bergs.Collegii disposition ocbt förvaltning f. d. ställde Cassa samt ComrnerceKådet G alléns ansökning, om anstånd med inbetalningen af ett fran samma Cassa erhållit Lån, ä j af den 16 April (N:o 175) i anledning åf Kongl. Majris Nådiga Proposition, orri rättelse i Nådårsoch Besparings-Författriingaföe. 3, af den 13 April, i fråga om medels anslående till Riddarholms kyrkans Iståridsät* tande. (iG8)< 4* af den 2 April (N-'ö i56) ångåeflde Herr Cancellie Rådet N. af Wettetstedts och Herr As* Sessoferi T/t. Adterbeths ansöktiing orri införsel Uti antingen Wisingsborgs eller Rådmansö Kungsgårdar, för innehafvande Kronooch Skatterätts Fordringar. 1Statsoch B anko-tJt skottens af den 13 April (N:o 33) angående meBihang till Hiht-St, Prot. iSt7-ISrS9!dt Sami. N:r 4i, 4a. 322 Pröt. JJtdr. d, 21 April 1818 < del och utvägar till Hjelmare Slussverks ofn-: byggnad och vidmagtkållande. Statsoch Bevillnings-Utsil&tét t af den 2 April (N:o 157) i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om en stadgad afgift af hvarje Mantalsskrifven Person, till den veneriska smittans hämmande, nt. m, Lag-Utskottetsi af den 2 April (N:o 90) angående de af Herr Cederborg löreslagne ändringar uti nu gäl* lande sfadganden, rörande förmyndares tillför* ordnande.
Icke tror jag man skall kunna säga, att sådana regementen eller kårer, inom hvilka prygel oftare utdelas, företrädesvis utmärka sig för duglighet och god militärisk esprit; och då det visat sig, att denna kan ganska väl förefinnas inom andra armeer, som redan öfvergifvit prygelstraffet som korrektiv, torde äfven inom den Svenska resultatet af dess afskaffande ej vara att frukta. Jag anhåller sål. om bifall till hvad Utsk:t föreslagit. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Prygelstraffet liar utan tvifvel uppkommit på den tid, då krigshärarne utgjordes af sammanrafsadt folk, och det kunde då vara af behofvet påkalladt. Men då det nu är och anses för en ära, i st. f. ett tvång, att försvara sitt land, torde bibehållandet deraf vara föga lämpligt; och det användes också i största utsträckning vid sådana trupper, som anses för de mest oförbätterliga. Då E. St:r vid förra riksdagen hos K. M:t anhållit om borttagande af husbondes rätt att till sitt tjenstefolk utdela husaga, och K. M:t dertill lemnat sitt bifall, så hemställer jag, huruvida det kan vara konseqvent och rätt att bibehålla prygelstraffet och käppväldet inom arméen. Det torde så mycket heldre böra afskaffas, som icke blott de egentliga soldaterna, utan hela befolkningen är genom skyldigheten att tjena som beväring utsatt för en så förnedrande behandling. Denna fråga har dessutom en så stark opinion för sig, att det icke torde vara klokt af R. o. Ad., likasom det säkerligen ej vore för 552 Den 29 Ma Ståndet rekommenderande att sätta sig deremot. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts framställning. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm , att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag oförändradt, dels utaf Gr. af Ugglas, att förslaget måtte godkännas med följande förändrade lydelse: ”att It. St:r i underd. skrifvelse till K. M:t anhålla, det K.
Han målade den som en barmhertighetens fest, som kommer äfven den karges hjärta att vekna till gifmildhet, så att äfven den utarmade i sin eljes så mörka, kalla koja då får glädja sig vid en sprakande brasa på härden, ett par strålande ljus på bordet och en riklig, om än tarflig måltid åt sig och de hungriga barnen, hvilka, äfven de, då få känna, att det är jul, är Hans högtid, som var de fattigas vän. Han talade om julen såsom en oskuldens, en barnens högtid, då barrskogens friska dotter, den yppigt grönskande julgranen, som med sitt ljus och sitt namnam utgör barnens stora glädje och kommer deras ögon att stråla, är en skön, om än matt bild af de lefvande frukter, som vuxit ut från vinträdet Kristus. Han skildrade för oss minnet af vår barndoms jul, hurusom då, innan julnatten förde oss till ro, vi med undran lyssnade till den hvarje barnasinne tilltalande berättelse, som fadern läste vid familjehärden ur den stora boken med stålspännena: » Oss är födt ett barn, en son är oss gifven, hvilkens herradöme är uppå hans axlar, och han heter Underlig, Råd, Gud, Hjälte, Evig Fader, Fridsfurste ». Han slutade med att i bevekande ord bjuda oss att än en gång varda såsom barn, och vi skulle åter få känna doften af den stilla frid, den rena fröjd, som gör barnahjärtat så lyckligt, så sorgfritt. Allt var tyst. Det var, som om en ängel gått fram genom det heliga rummet och lagt på hvarje åhörares hjärta ett » ja och amen » till predikantens ord, ett amen, som gaf sig uttryck i de tacksamma blickar, de tårade ögon, det andäktiga allvar, den heliga frid, hvarmed män och kvinnor stodo upp från sina bänkar för att skingras hvar och en till sitt. Men utanför, under himmelens höga tempelhvalf, hade stjärnorna börjat blekna, och morgonrodnaden, som redan skimrade i öster, bredde en trollsk halfdager öfver det hvita snötäcket på kyrkogården med dess bladlösa träd, dess marmorvårdar och enkla lutande träkors. Det var en strid mellan dag och natt, hvarur ljuset skulle framgå med seger.
Men då man vid en rätt uppfattning af lagen icke gerna kan tillägga samma stadgande en sådan utsträckning, och någon villrådighet om meningen deraf ej eller, Utskottet veterligt, bos lagskipande makten försports, lärer lagstiftarens mellankomst i förevarande hänseende ej erfordras. I följd häraf tillstyrkes vördsamligen alt Herr Stenbergs motion icke måtte till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 27 April 184^. Ank. till Exp.-utsk. den 27 April, kl. 7 e. m. Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 27 öfver Kongl. Majus nådiga proposition med förslag till lag för aktie-bolag. Enligt till Lag-utskottet ankomna protokolls-utdrag har berörda betänkande blifvit bifallet af högvördiga Preste-ståndet och hederv. Bonde-ståndet, men återremitteradt af öfriga riksstånd på grund af deremot framställda anmärkningar, hos höglofl. Ridderskapet och Adeln af herr grefve Lagerbjelke, G., samt herrar von Hartmansdorff, Bråkenhjelm och Printzensköldj samt i Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 44. hos vällofl. Borgare-ståndet af herrar Wahlund, Lagergren, Tauson, Ahngren, Ågrell och Bergman.
Ankom till Exp-Utsk. den ai April. Memorial, med öfverlemnande af Förslag till reglementarisk a föreskrifter, motsvarande 4 Art. 4 Afd. i 1830 års Banco-Megiemente. Efter att hafva granskat de stadganden, hvilka finnas införde i 4 Art. 4 Afdelningen (pag. g3) i i83o års Banco-Reglemente, och dermed jemfört de beslut, Rikets Höglofl. Ständer vid innevarande Riksdag fattat, angående Bankens låne-rörelse emot pant, hypothek och serskilde förbindelser, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, i stället för de föreskrifter, hvilka äro intagne i omförmälde Afdelning, måtte uti nu upprättande Reglemente, der så lämpligt finnes, inflyta följande stadganden: i:o Utlåning frän Banken emot pant af Guld och Silfver, vågförde Ejfecter och Läne-Bankens Obligationer samt emot inteckning i fast egendom. A. Allmänna Bestämmelser, I. Lånen utgifvas ej annorlunda än å fullt Riksdalertal. II. Banken emottager af sina gäldenärer, enär de det åstunda, i afräkning å deras skuld, afbetalningar utöfver hvad i förbindelserne blifvit utfäst; dock under vilkor, att, dersådan öfverbetalning serskildt för sig verkställes, den sker å fullt Riksdalertal, och ej till ringare belopp än io Riksdaler Banco. III. Vid. ränteberäkningen iakttages, att, så framt det utgifne capitalbeloppet öfversliger 5 Riksdaler Banco, det upplupne interesset vid hvarje sex månaders förlopp tillägges capitalskulden, så att för nästföljande sex månader, eller till betalningsdagen, i händelse den derförinnan inträffar, räntan uppiöper jemväl å den uträknade och, såsom obetald, vid halfårets slut tillagde interesseskulden. B. Belåning af Guld\ och Silfver. i :o. Af Låne-Banken i Stockholm utgifvas lån emot pant af Guld och Silf Bihang till R. St.
Hvad angår ifrågavarande inskränkning i allmänhet, så yttrade derom Bevillnings-Utskollet vid sisllidne Riksdag, alt invändningarne emot förbudens upphäfvande i väsendtlig mån grundades på farhågan för utlandets öfverlägsna industri, som förmenades skola begagna alla utvägar att undergräfva våra inhemska näringar och i sådant Bevillnings-Ctskottels Betänkande, A::o 3. 69 hänseende, bland annai, förse Sverige med ständiga lager af de, annorstädes icke afsältliga, hopade industri-alstren; samt att denna farhåga, om ock framkallad af oriktiga föreställningar angående industriens väsende i allmänhet och dess då varande tillstånd uti andra länder isynnerhet, likväl syntes vara berättigad till det afseende, alt särskilda (ill handelns underlättande medgifna upplags-förmåner åtminstone icke genast vid förbudens upphälVande konnno de fruktade utländska industri-alstren till godo. Utskottet delar fullkomligt dessa åsigter; och förnyar således den af Bevillningsutskottet vid sistlidne riksdag föreslagna öfvergångs-åtgärd, att de hittills förbjudna varor, som till införsel lofgifvas, icke må på kredit-upplag uppläggas och ej heller på nederlag annorlunda, än till åter-utförsél i de städer, der samma varor, oaktadt införsels-förbuden, nu ega dylik nederlags-rätt, eller städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping. På sätt Herr Ekenman i sin motion anmärkt, har erfarenheten visat, att den stadgade införsels-rätten för sirop och socker icke medfört någon våda; och ehuru Utskottet, såsom här ofvan blifvit anfördt, nu funnit betänkligt alt rubba de tullsatser, som vid förbudens borttagande stadgades, delar Utskottet likväl fullkomligt motionärens mening om olämplighelen af att längre bibehålla den endast såsom öfvergångs-åtgärd antagna upplags-inskränkningen.
Tillgången på arbetare har under ifrågavarande qvinqvennium, utöfver det vanliga förhållandet, varit anlitad vid ombyggnaden af Strömsholms kanal, vid anläggningen af Norbergs och Köping-Hults jernvägar, vid de af allmänna medel bekostade nybyggnader af cellfängelse och läroverkshus i Westerås samt vid hamnanläggningar och muddnngar i Whsteräs, Köping och Arboga. Vid kanalarbetet har Första Kompaniet af Krono-arbets-korpsens Soldat-klass varit anstäldt och der, likasom vid de öf - 12 rige här ofvan uppräknade arbeten, hafva flere arbetare ifrån andra Län varit använde, jemte dagsverkare af Länets invånare. — Dels behofvet af arbetsbiträden vid nämnde större företag samt vid jordbruket, bergsoch bruksrörelsen, och de af städerne eller stadsboer företagne diverse andre anläggningar, reparationer och byggnader, dels också de stegrade prisen på spanmål och andra lefnadsförnödenheter, hafva balt den påföljd, att dagsverkslönerne stigit ganska betydligt. —Karldagsverken sommartiden hafva de sista åren betalts ifrån 26 sk. 8 rist. till och med \ R:dr Banko. § 3- Näringar. Jordbruket, som är den hufvudsakligaste näringen, har under de sista fem åren gjort framsteg.