Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Kommandes det Silfver, hvilket sålunda inflyter, att till Banken, i afräkning å hvad uppå ofvannärnnde Två Millioner Riksdtr är disponerade, lefvereras, då uti Liqviden härom Silfret beräknas i i:> riko-Sedlar, efter samma värde, hvartill det af Magasins Inrättningen blifvit emottagef. Hvilket Rikets Höglofl. Ständers granskning och bepröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 23 Junii 1818. Riksens Höglofl. Ständers Banko-Utskotts Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid dess Betänkande af den 15 Junii 676 Banko-Utskottets BetänkanihnJ uti den till förnyad handläggning remitterade fråga, om Lån från Banken till Götheborgs Stad. Banko-Utskottets under den 15 1 denne'Månad afgifne Utlåtande ofver den , i följd af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition till förnyad handläggning remitterade fråga, örn beviljande af ett Lån-' biträde tili Cötheborgs Stad, stort 300,000 R:dr,' har, enligt Protocölls-Utdrag af den 18 och 20 innevarande , i grnud af gjorde Anmärkningar, blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Presteoch Vallofl. Borgare-Stånden, till Banco-Utskottet återremitteradt. Då Kongl. Majit, efter en i Nåder anbefalld behörig undersökning, beliofvet och .nödvändigheten af ifrågavarande understöd till Riksens Ständer framställt, torde, i anledning af de ser» skilde meningar, som härom blifvit yttrade, något utlåtande af Utskottet ej erfordras; utan får Utskottet, med förnyande af det vördsamma förbehåll, sorn af Bankens närvarande ställning och Riksens Ständers redan rneddeldte Beslut, blifvit en följd, att någon serskild eller ny försträckning för detta ändamål ej måtte medgifvas, ytterligare öfverlemna till Riksens Höglofl.
Till svar å Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss å nämnde Betänkande, hvaruti Utskottet, som ansett sig icke kunna understödja motionen, deremot tillstyrkt att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla Dom-Capitlen att, på sätt i flere Stift redan egt rum, vid Prestmölena tillvägabringa sådane regleringar af Adjuncternes löne - Allm. Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande IV:o 85. 25 lönevilkor, att minimibeloppet deraf må bestämmas till ett afpassadt förhållande efter beskaffenheten af Adjuncternes göromål; får Utskottet vördsamt anmäla, att samma Betänkande, till ändring af hvars innehåll de gjorde anmärkningarne icke skulle, i Utskottets tanka, hafva kunnat föranleda, redan hos de trenne öfrige respective Riks-Stånden vunnit bifall, nemligen hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteStåndet den 2 i denna månad och hos Yällofl. Borgare-Ståndet den 26 sistlidne Maji. Ankom till Exp—Utsk. den i3 Junii. Ullålande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 30 rörande väckt motion att Förvaltningen af Sjö-Ärendena måtte upplösas och dess göromål till Kongl. Krigs-Collegium öfverftyitas. Från Yällofl. Borgare-Rlåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet har berörde Betänkande blifvit till Utskottet återremitteradt, i följd af anmärkningar, framställde utaf Herrar Petre', Holm och Halling samt Hans Jansson frän Elfsborgs Län och Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län, med hvilka flere andra Ledamöter af de respective Stånden sig förenat.
Ej heller den graciösa episoden om Jemmys bågskjutning med den spirituela marschen, som nu alltför fort förtonar. Orkestern ackorapagnerade förståndigt och spelade den hänförande ouverturen med verkligt mästerskap.Mästerligt var deremot näppeligen det skrik, hvari op. Hugenotterna den 15 Maj gick eller — rättare — krånglade sig öfver operatiljorna. När operan vid Påsken gick jem-forelsevis förtjenstfullt, kunna vi ej fatta hvarför det nn skulle hända så der. Icke många körer aflöpte utan betyd * lig mansspillan och det oaktadt de ofantliga uteslutningar som vidtagits för aftonen. Så voro följande stycken alldeles borta: andra versen af Raouls aria, riddarqvartetten i 3-dur, hela första finalen ända till stringendot, de badklädda damernas gyckel med den för tillfallet blind gjorde Raoul (utesluten af modesti? ), den af Trebelli sjungna arian, zige-narrondot, Valentines Ess-durromans, femte aktens första tablå, den stora sluttrions båda allegro vivace och allegro con spirito (hvilket är väl starkt). Trebelli-arian, Valentines romance och tablån uteslutas nästan alltid, men af det öfriga hade åtminstone första finalen bort ges, då Urbain här är en af de bäst utförda rolerna, jemte den vackra zigenar-kören, samt trion i sin helhet. Att Raouls aria och riddar-qvartetterna så fort afbrötos, var deremot en sann lycka. Alla finalerna voro för resten mer eller mindre ofullständiga, de flesta mindre ensemblenumren äfvenledes. En uteslutning som ej gjordes men som behöfts var den stora duons an-dante amoroso, för hvilket hvarken frk. Klemmings eller hr Scllmans röster det minsta passa och som nu genom den senares indisposition gick litet på sin hals. Litet hvar kom för öfrigt af sig denna föga minnesvärda afton, sjelfva huge-notten Marcel föll på ett högst vanvördigt sätt hennes huge-nottsvänliga majestät i talet på ett opassande ställe.
Att hos personer, hvilka såsom landtdomare, tjenstemän vid landtstaten, läkare eller själasörjare komma att lefva bland landtbefolkningen, på förhand ingifva ett sådant intresse, bör sålunda anses såsom ett kraftigt medel till sakens befrämjande; och då dessa män vid universiteten erhålla sin förberedande bildning, inses lätteligen, hvilken stor vigt måste tillerkännas skarpskytterörelsens utbredning och befrämjande bland den studerande ungdomen. Det är genom att vattna roten, som man bäst vårdar plantan, och om också denna rot sträcker sina djupaste fibrer ned i skolorna, är det dock vid universitetet, som den bör vinna sin stadga och utbildning. Om man å ena sidan insett vigten Motioner hos Ridderskap^ och Adeln 1862 N:o 132. 347 af vqpenöfningairs införande i skolan, $å måste man också konseqyept erkänna nödvändigheten af (Jen sålunda påbörjade byggnadens underhållande och förkofran vid universitetet, f motsatt fall skulje under en ofta långvarig vistelse vid universitetet den i skolan vunna färdigheten lätt falla i glömska oph dpt rjefs,täde^ väckta intresset svalna, sarp t sålanda det med vapenöfningars införande J skolorna pfsedda äncj^målet i väsendtlig mån förfelas.. Den studerande ungdomen vid rikets båda universitet lyckligtvis rigtigt uppfattat sin vigtiga ställning till skfqpskytterörelsen, och på båda (Jessa ställan (lafva särskilda föreningar för öfvande i vapnens bruk blifvit inrättade. Att Upsalp universitet nped öfver 1,000 stpcjenter härutinnan intpger den vigtigaste platsen är naturligt.
Från Höglollige Ridderskapet och Adeln har till Utskottet blifvit remitterad en af Herr Bråkenhjelm, P. R., väckt motion, det ville Rikets Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o ilo. Ständer lill Kongl. Majit framföra den underdåniga önskan, att, genom en ny Skolordning, undervisningen vid Rikets Elem en lar-skolor måtte så ordnas, att likasom de föräldrar och målsmän, som det åstunda, erhålla befrielse för deras barn från de gamla klassiska språkens studerande, eller uppskot dermed till en mognare ålder, äfven åt föräldrar och målsmän, som anse det vara af högsta vigt och nödvändighet, att deras barns skolstudier just med dessa språk tasra början, uti de blifvande skolorna dertill må beredas tillfälle. Motionären har uttalat den öfvertygelse, att den förändring af de blifvande skolorna, hvarom konsistorierna genom nådiga cirkulärer al den 17 November 1848 och den 6 Juli 1849 blifvit förständigade och hvilken grundar sig på antagandet, att nya grundsatser böra vara gällande för offentlig undervisning och uppfostran, visserligen föranledts af ett tämligen allmänt missnöje med de gamla skolorna, men utan att sympathierna för någon positiv och klart insedd mening om deras reorganisation ännu hade hunnit utveckla sig och vinna verklig popularitet, samt att fastmer hvarje fördomsfri sakkännare kan både i erfarenheten varseblifva och ur osvikliga förnuftsskäl begripa, att nationens varaktiga kärlek och förtroende, i detta som i andra fall, slutligen skall stanna hos de med kunskap och erfarenhet sammanparade välviljan och nitet.
Riksens 'Ständer framhärda med djup un.*' dersåtlig vördnad* trohet och nit Stormägtigste Allefnådigste Kattung! Eders Kongl, Majtts Underdånigste, tröpilgtigsté tjenare och undersåtef På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndéts vägnar vägnar Carl Mörner J. A. lundblom h. t. Randtmarskaik, n. v. Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar. vägnar H. Schwan. Lars Olsson. b. s. Talman, h. v. Talman. jj.fe Bandau 93. 94. yör&ä 73» Den 7 Juli. Vördsamt Memorial! Genom vördsam skrifvelse af den 4 April har Expeditions-Utskottet förbehållit sig, att till biträde få antaga en tredje Canlzlist, och Riksens Ständer hafva äfven dertill gifvit sitt bifall. Då Utskottet funnit, att genom nu varande Betjeningens oförtrutenhet intet uppehåll i expeditionerna, utan en ny Cantzlists antagande, inträffat, och Utskottet af de nuvarande Cantzlisterna erhållit försäkran , att med full drift de återstående göromåleri skola blifva skötte, deremot de vid-ett och annat tillfälle fått begagna Renskrifvare, har Utskottet trott det leda till mindre kostnad att sådant bevilja, än att öka Betjeningens antal , och åberopar sig derföre det af dess Ordförande vid regleringen af Betjeningens tractamenten gjorda förbehåll, att för detta Utskotts Cantzlister få beräkna Renskrifvarehjelp. Utskottet anhåller derföre , det täcktes Riksens Ständer öfverlemna åt dess Statsutskott att efter inhämtad upplysning af Expeditions - Utskottets Ordförande, denna Renskrifvarehjelp föreslå. Äfven har Utskottet trott sig böra anmäla, att ehuru tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoller blifvit drifven med den skyndsamhet, att redan nära 70 ark ifrån trye» ket utgått, detta arbete nu vid Riksdagens annalkande slut knappast såsom halffärdigt kan anses.
Deremot har förekommit at ifräga warande Ämbetsmän, hwilka af Konungen ej kunna frän deras sysilor skiljas, äro i sädant afseende mera oberoende af Styrande magten och ej underkastade annat twäng» än deras med answar förbundna Domarepligt, genom hwars redliga upfyllande de säkrast förwärfwa och bewara allmänna förtroendet, utan at någonsin bättas i dermed stridiga förhällanDen; hwarföre ä andra sidan Justitiä - Rädens deltagande i Riksens Högloft. Ständers ^öfwerläggningar synes mindre olämpeligt och ätmind-. stone ej af skadlig inflytelse. Emedlertid och dä Utskottets Ledamöter härutinnan warit af olika tankar, och wid omröstningen, enligt hosgäende Protocolls-Utdrag af den 6 Julii, twä Ständ stadnat emot twä, äterstär endast för Utffottet at til Riksens Högloft. Ständers Plena vfwerlemna denna frägas omedelbara afgörande. Til Riksens Högloft. Ständers pröfning fär Utskottet likaledes hemställa, buruwida de til Tryckfrihetens wärd framdeles förordnade Committerade böra ätnjuta nägot honorarium eller traktamente. Utffottet, ej okunnigt om Statens inskränkta tilgängar, men tillika öfwertygadt om den redbara nytta bemälte Comiss inrättning ffall medföra, kan för sin del ej underlåta at tilstyrka ansiäcndet af et sädant arfwode, hwilket upgäen^e til en mättlig summa kunde anses som rn billig ersättning för en gagnande möda. Slut - Den 8 Augusti. 777 Slutligen fär hos Riksens Högloft.
Det ser man på barnen. Det är först genom att taga barnsligheten ifrån barnen och ungdomligheten ifrån ungdomen, som de moderna pessimisterna lyckas få sitt ogräs att gro. Tron, denna misstänkta sak, är dock, äfven i sina lägre former, starkare än vetenskap och konst, och skall helt säkert förbli det till dagarnes ända. Jag neddrager icke tron i dess högsta form, om jag påstår, att tron på Gud är det förnämsta etiska hälsomedel för det sjuka nervlifvet. Och därvid tänker jag ej på » helbrägdagörelsen genom tron » i nu gängse mening. Denna hör i det stora hela till den enerverande religiositetens utväxter. Men det Jesus af Nazaret ofta sade till de botade sjuklingarne: » din tro har hjälpt dig » — det kan sägas om många fall i våra tider.5 18 NÅGRA TANKAR OM NERYLIFVET OCH DET SEDLIGA. Särskildt om man blifvit sjuk därigenom, att människor tagit bort den religiösa tron ifrån en, om man grubblat sig trött öfver lifvets omening, så måste tanken på, att » lifvets strid har mening, » komma som en läkedom öfver det sjuka sinnet. När orsakerna borttagas, kunna följderna ofta neutraliseras. Man behöfver därför visst icke fatta såsom religionens uppgift att framför allt vara ett » smärtstillande medel ». För många är den endasc detta, såsom Heine hånande sade: » jag har ock min religion, morfinet ». För min del finner jag föga behag i söta predikningar, som i varierande tonart börja med att framhålla, » hur människan vill bli lycklig ». Det är icke det första en människa med sedliga behof vill. Men för en sådan, om lion kommit långt ned i skepticismens djup, har hvarje liten tillstymmelse till sedligt religiös tro en hug-svalandè betydelse. Redan om man kan känna den sedliga lagens omutligt •genomträngande dom och därigenom tvingas att fatta tag i och fasthålla, att det finns en annan verklighet än denna » opersonligheten » — hvad man nu kallar den — redan det har med sig glädje, då man i själens innersta djup hungrar efter personlighet. Hellre en Gud, som hårdt slår mig, än denna materia! Den etiska smärtan är sund och hälsobringande.
Räkenskaperne öfver de särskilda medlen till Aflöningsoch Underhålls-kostnader för förstärkta Garnisonerne å fVaxholm och Carlsten åren 1834 och i835, dervid Revisorerne, under anförande, att det, efter deras tanka, i allmänhet icke vore instämmande med gällande grunder för Slats-medlens förvaltning att, —på sätt, sorn förordnats genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 1 Mars i834, i afseende å de för Garnisonerne å Carlsten erforderlige medel, hvilka från Landt-Runteriet uti Götheborg förskjutits emot ersättning, den Eders Kongl. Maj:t förklarat sig framdeles vilja anvisa,—förskotter anordnas från Stats-Contoret eller Landl-Ränteriet af under händer hafvande medel, ulan att på samma gång anvisa af hvilket anslag ersättning skall tagas, hemställt, att, hvad ifrågavarande ifrån Landt-Ränteriet i Götheborg utgångne förskotter angår, sådan åtgärd vidtages, hvarigenom desamma må, så snart möjligen ske kan, af Tredje Hufvnd-Titelns tillgångar ersättas; så får i anledning häraf Collegium i underdånighet upplysa, icke allenast att ersättning för berörda förskotter redan under den 12 December 1835 blifvit af Eders Kongl. Majit i Nåder anvisad å Tredje Hufvud-Titelns besparingar och till följd deraf Ränteriet meddelad den 24 Mars i836, utan ock alt Eders Kongl. Majit under den 18 Juni i836 och i5 December 183^ i Nåder förordnat i hvad ordning och af hvilka medel, ersättning för enahanda förskotter, som i och för — 97 — för sagde Garnisons behof under loppet af åren i836 och 183*7 ifrån berörda Ränteri utgått, skall detsamma tillhandahållas. Collegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter AXEL MÖLLERHJELM. GUSTAF SÖDERBERG. J. L. BÅCK.
Levin, Hartvig, grosshandlare,, Lindahl, Cecilia, fru, Sundsvall. Lindberg, Nicoline, fröken, Göteborg. Lindmansson, J. A. W., bokbindare, Sthm. Lindqvist, E., fröken, Stockholm. Lindström, A .. fru, 9, Ljunglöf, Hulda, fru, Ljunglöf, Knut, grosshandlke, Stockholm. Ljungqvist, K., fru, Jönköping. Ljungqvist, O., bruksegare, Jönköping. Lundberg, Erik, lektor, Stockholm. Lundberg, K. L., grosshandlare, Stockholm. Lundberg, Selma, fröken, Borås. Lundell, bf. L, fru, Upsala. Lundin, Augusta, fröken, Stockholm. Lundstedt, Lilly, fru, Göteborg. Löwen, Henriette, fröken, Nyköping. Malmgren, Mathilda, fru, Malmö. Malmsten, Amelie, fru, Jönköping. Malmsten, Karl, med. doktor, Stockholm. Malmsten, Thilda, fru, Göteborg. Malmström, H. C., fröken, Stockholm. Milow, Cissy, fröken, Sköfdc. Munktell, Augusta, fru, Stockholm. Murray, Axel, apotekare,, Nilsson, Blagna, fru, Göteborg. Nilsson, Nicoline, fröken, Góteborg. Nobel, Edla, fru, Petersburg. Nordendahl, Lotten, fru, Borås. Norstedt, Carolina, fröken, Stockholm. Nymann, A., fröken, Göteborg. Ohlsson, Hulda, fru, Stockholm. Olsson, Axel, fru, Ostermann, Marianne, fiiken, Lund. Palmcrantz, Susanna, fru, Stockholm. Paton, Ninian, grosshandlare,, Peterséns, af, Katy, fröken, Lindved, Svedala. P e t r h, Siri, fru, Malmö. Platen, von, Stephanie, grefvinna? Stockholm. Pope, Charlotte, fröken, Bjersjölag&amp;rd. Quennerstedt, Lilly, fru, Lund. Ramstedt, Naema, fru, Stockholm. Ramstedt, Viktor, grosshandlare, Stockholm. Rettier. So~hic. fru, Abo. ~ieckIi \ ltilhr, bia, fru, Umeä. Ringius, Charlotte, fröken, Malmö.
Utdrar af ProtoGolkt hållet hos Rikets Häglofl Ständers Bankoutskott den 3 December 1823. S. D. Emot Utskottets uti dess nu justerade Betänkande, N:o 89, framställde förslag, att frågan rörande betalningsvilkoren för Discontlån, hvarom tvänne Stånd stannat emot tvänne, måtte, i det fall något af deRespeciive RiksStånden icke skulle vilja frånträda sitt redan fattade beslut, och förena sig med den af de öfrige tvänne Stånden antagna mening, afgöras genom omröstning af det förstärkta BancoUtskottet, reserverade nedannämnde Herrar Ledamöter deras från pluralitetens beslut afvikande meningar, hvilka, enligt förbehåll, skulle till Rikets Ständer åtfölja berörde Betänkande, nemligen: BancoUtskottets Fttänkeuiden, 387 Herr Öfver HofPredikanten Hedrén: ”Då jag med Högloft, Utskottet icke fean. instämma deruti, att frågan rörande betalnings* vilkoren för Discontlån, hvaruti tvänne Stånd stannat emot tvänne, bör genom omröstning af förstärkt B.inCoUtskott afgöra», får jag i korthet anföra grunderne för denna min ifrån pluralitetens beslut skiljaktige niening. Härvid är nödigt att först' rådföra sig med Grundlagenoch då förekommer, att 75 §. Riksdagsordningen innehåller: ”Till Grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring, fordras aila liiksStåndens samman* stämmande beslut och Konungens sanction. För beslut i alla öfriga ärenden, de mai undanlagrie, hvarom i RegeringsFormens 66, 6g, 70, 71 och ,7 2 §. §. särskildt förordnadt är, .calle, jemte Konungens samtycke, tre Stånds mening; men skulle två Ständ stanna emot tvä, förfalla frågan och förblifve vid det, sorn tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga ma kunna vid den Riksdagen ånyo väckas eller upptagas■
Då detta kan ske utan minsta orättvisa, enär hvarje inteckning behåller det rum, den en gång fått, och innehafvaren af en senare inteckning således ej förlorar det ringaste af hvad honom rätteligen tillkommer, derigenom att en äldre inteckning, för hvilken lian alltid skolat vika, öfvergår med oförändrad tidsordning i annans hand, sedan den varit af gäldenären inlöst, hafva Rikets Ständer, som finna ifrågavarande bruk medföra väsendtlig» fördelar, ansett detsamma böra, till förekommande af tvister, utaf Jagen sanktioneras; och då Rikets Ständer i 35 § förklarat, att, om någon innehar inteckning på högre belopp, än han verkligen eger att fordra, han må begagna inteckningen elter dess fulla lydelse, så långt det är nödigt för utbekommande af hans fordran, hafva Rikets Ständer äfven haft till ändamål att gifva säkerhet åt ett förhållande, som ofta inträffar och för allmänna krediten är af vigt. Det händer nemligen nästan dagligen, att intecknade skuldebref lemnäs såsom pant Expediiions-Vtskoltets Förslag till uriel. Skrifvelse, N.o 160'. 331 för fordringar, som ej uppgå Lill inlecknings-beloppet, och innehafvarne af intecknings-dokumenterne anses alltid berättigade att begagna desamma, så vidt det erfordras för fordringarnes godtgörande. Amira fåll inträffa jemväl, då tillämpning af denna § är nödig och rättvis. Om t. ex. någon samma dag låter inteckna i sin egendom två skuldebref, hvartdera å 5,000 r:dr banko, och sedermera försöker få upplåna penningar på samma handlingar,- så kan hända, att en person lemnar fulla beloppet å ena skuldsedeln, men att på den andra ej kan erhållas mer än 3,000 r:dr, emedan långifvaren ej anser egendomen värd hela in tecknade beloppet. Nu säljes ock egendomen för 6,000 r.dr; och ehuru inteeknings-hafvarne hafva oliåa fordringar, hafva de likväl hvar för sig lika stor pant-rätt i egendomen. Derefter måste deras rättigheter mätas och deraf följer, att, då köpeskillingen skall delas lika, den mindre fordrings-egaren får full betalning, men ej den andra.
Men, nu återgår jag till vår eftermiddags sysselsättning: under det som nämndt är, Friherrinnan njuter sin middagshvila, har Hr S. utbedt sig att med sin viol, den han äfven med färdighet trakterar, få accompagnera mig på fortepiano, för att genom en dylik öfning gifva min touch och takt, den smak och säkerhet, han påstär den ännu behöfva; han finner ofta fel i min musik, hvilket han oförställdt med likväl så utomordentligt iakttagen grannlagenhet yttrar: huru roligt är det icke, att på ett sädant sätt höra sanningen; likaså yttras den af honom fullkomligt afslöjad, om nägongång i vår conversation, olika begrepp eller åsigter yppas. Sedan Friherrinnan vaknat, fortsättes läsningen, eller ombytes musiköfningarne till muntra vackra sångstycken, i hvilka Hr S. med mera tillfredsställelse, med sin röst accompagnerar min; han är nemligen, det jag väl alldrig skulle trott, fullkomligt belåten med dess enkelhet, emedan han ej älskar den granna konstmessiga sången; derefter promeneras mot aftonen, eller, i händelse af fult väder, spelas boston om ingenting, eller möjligen om en tallrick fullmogna kruseller körsbär, hvilka efter spelets slut repartiseras i tre olika delar, allt efter de spelandes vinst eller förlust, hvaraf en hvar derefter bespisar sig; men hvilka dock sluteligen till det mesta tillfalla mig, emedan Friherrinnan för sin hälsas skull icke vågar, och Herr S., om jag så får säga, icke näns äta serdeles deraf. Huru treflig kan icke tiden göras för menniskan, om också tillbringad på den mäst otrefliga plats, endast en sann harmoni själarne imellan blir rådande. Jag har ännu alldrig under den tid jag tillbringat hos Friherrinnan, kännt mitt inre så lugnt, så tillfredsställdt, så intet önskande som här; o! att den lyckliga friden ständigt skulle erbjudas mig, så ogrumlad och ren. I dag är Herr S. på några timmar utrest till närmaste by, för att, i anseende till den yttre oeconomien härstädes, vidtaga behöflige mått och steg.
Bth, till R. St. O STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o IT 9. i Hf:o 179. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli 1854, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om gratifikation åt Förste Landtmätaren Albin för en af honom upprättad karta öfver Jemtland. CU. A.) Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnad, motion har Riksdagsfullmägtigen P. Byström från Jemtlands län anfört, att det läge i ett samhälles intresse att egna en särdeles omsorg och hägn åt sådane medborgare, sorn genom berömliga gerningar och utmärkta tjenster åt det allmänna, bidragit till samhällets välbefinnande och förkofran, eller genom sina forskningar och sträfvanden befordrat samhällets framsteg i vetenskapligt hänseende. Med afseende härå vore, enligt motionärens tanka, Förste Landtmätaren i Jemtlands län, A. Albin, förtjent alt med någon uppmuntran från Rikets Ständers sida ihågkommas. Denne tjensteman, som under sin 35-åriga tjenstemannabana, med utmärkt nit och begär att tjena det allmänna, författat så kallade Tingslags-kartor öfver hela Jemtland, hvilka icke allenast upptogo alla rågångar och Lappmarkernes noggranna sträckning mot Norska gränsen, utan äfven tydligt framställde alla afvittringens resultater, hade derjemte upprättat, ehuru ännu icke till fullo afslutat, en karta öfver hela länet i en skala al uWmnjrdel af den naturliga storleken, för hvilken karta ersättning hos Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet begärd, men icke kunnat i nåder beviljas, enär några allmänna medel till detta ändamål icke förefunnos Bih. till R. St. Prot. 1869—1864. 4 Sami. 1 Afd. » Band. 93 Baft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 179. samt dessutom en karta öfver Jemtland redan förut blifvit på Statens bekostnad inköpt.