Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
15 hvarmed en borgenär säkerligen ofta blefve missbelåten, dels ock möta många hinder i verkställigheten, samt på Kronofogdarne hvälfva ett bestyr och ett ansvar, som blefve alltför betungande; 3:0 nyssnämnde erinran gäller äfven i afseende å förslaget att Kronofogde, efter hvarje emottagen betalning, (man ihogkomme, att penningar för en och samma fordran ofta inflyta småningom, såsom efter auction å lösören), skulle vara pligtig genast inlägga penningarne i convolut, med påskrift, hvilken de tillhörde, samt under sitt eget och tvänne gode mäns insegel; — och häremot förekommer dessutom ett annat vigtig! inkast, nemligen att ett sådant stadgande kunde, när Kronofogden vore på balance, lemna honom tillfälle, att med förmon gynna vissa fordringsegare på andras bekostnad; och 4:0 hvad slutligen angår Motionairens yrkande, att tjensteman, som uppsåtligen förskingrar medel, dem han i och för sin tjenst emottagit, borde, jemte den härföre stadgade påföljd, undergå det straff, hvartill bedräglig gäldenär är förfallen; så lärer, bland de flere anmärkningar, sorn häremot framställa sig, endast behöfva anföras: att det för tillgrepp och förskingring af dylika medel stadgade straff eger rum, änskönt concurs ej uppstår, i hvilket fall deremot concurslagens tillämpning ej synes kunna komma i fråga; samt att den, som är på balance för uppbörd i tjensten och tillika i concurstillstånd, visserligen, derest han felat på det sätt, som 43 §. Concurslagen omtalar, bör dömas både efter nämnde §. och efter 45 Cap. 2 §• Missgernings-Balken; men att det icke l^an vara rättsenligt, att tillämpa bägge bestraffningarne på den, som blott i ettdera afseendet sig förbrutit. I grund häraf tillstyrker Utskottet, att motionen ej måtte bifallas.
Jag har redan utredt motsatsen, och nödgas tillstå, att jag anser frågan vara af så mycken vigt, att jag ej kan släppa den utan votering, i händelse min mening eljest ej skulle kunna göra sig gällande. Hr von Rosen, Georg: Jag har visserligen, såsom reservant emot tllskrs betänk., förenat mig med Gr. Hamilton; men jag erkänner uppriktigt, att vid genomläsandet af denna § kan jag ej vidhålla denna mening, ulan tror, att det skulle vara bättre, om R. o. Ad. antoge Utsk:s förslag i denna del. Jag har sett apparater af träd, med hvilka brännvin kan tillverkas lika väl, som med redskap af metall; och jag vet ej hvarföre man skall tvinga folk alt begagna en dyrare apparat, än som behöfves. Controllerna tror jag vara lika säkra. När den, som slämpiar pannan, är ansvarig, så tyckes det vara likgiltigt, om den svarfvas af ek, eller smides af koppar. Pannor af metall kunna äfven under brukningen vidgas måhända mera än de af träd. Jag tror, alt man tryggt kan meddela tillåtelse till de sednares begagnade. Om R. o. Ad. ville medgifva det, så vore vi ifrån detta ämne. Hr von Hartmansdorff: Innan Slåndet fattar sill beslut, anser jag mig böra vördsamt tillkännagifva min mening i detta fall, emedan jag äfven på andra ställen yttrat den. Jag tror, lika med Hr von Troil, att då R. o. Ad. antagit den grundsals, som genom den förra voleringen gjorde sig gällande, så är det i fullkomlig öfverensstämmelse dermed, som den ifrågavar. §:ti är af Gr. Hamilton författad. Den förändring i ordalagen, som Hr von Troil föreslagit, må man gerna antaga, derföre att författningen läses af en mängd okunniga personer, hvilka med ordet metall vanligen förstå en viss blandning af metaller, i stället för metaller i allmänhet. Således tror jag bäst vara, om det finge beta: brännvinspannor med bröst och hatt må göras af koppar eller annan metall etc. Skulle R. o. Ad. ej antaga denna ordalydelse, utan den som Frih.
Plakatet den 12 Januari 1728. Den motion, hvarigenom denna fråga är väckt, har af Herr Doktor Sandberg blifvit framställd inom högvördiga Presteståndet. Uti densamma hai herr doktorn sökt ådagalägga, att omförmälde författning vore olämplig för närvarande tid och i sina verkningar skadlig. Den syntes väl uppmuntra till huslig andakt, men den kunde likväl användas till förqväfvande af all samfälld husandakt. Hvar och en inser emedlertid huru myckefgemensamhet med flera liktänkande bidrager till sinnets stärkande och lifvande för dea sak, som de anse vigtig och angelägen; och det voro den största vinst för den kristna kyrkan, att allt flere af dess medlemmar, genom guds ords bruk, genomträngas och lifvas af kristendomens förädlande helgande och ande. Den inskränkning i rättigheten för menniskan att sammankomma för utöfning af andakt, som ifrågaställde författning gör, vore jemväl oförenlig med den frihet att, för rådplägning i andra angelägenheter, sammankomma, som våra lagar med gifva medborgare. Samma inskränkning kunde ieke eller annat än verka menligt på allmänna tänkesättot och injaga fruktan för alla enskilda yttringar af andligt lif och det är af sådan orsak motionären föreslagit: antingen, att, med upphäfvande af Kongl, plakatet den 12 Januari 1726 samt öfrige mot sammankomster för andnktsöfningar i enskilda hus, gifiu* j förbud måtte föxordnas sorn följer: 4 Lng-Vtxko(lefs HilanA':c 59, Husandakt må prest i den församling, der hail tjenstgör, på lämpligt sätt uppmuntra. Skulle husandakt föranleda split, villfarelse eller annan oordning och kan kyrkoherde det sjeif ej ratta, auinäles saken hos domkapitlet. Kan ej eller domkapitlet oordningen afstyra, anmäle domkapitlet förhållandet hos Konungen, som pröfvar om laga åtal må ega rum.* Eller ock att ifrågavarande författningar blott må upphäfvas.
Under sagde år verkställda återbetalningar af sådana medel R:dr 7,029,261: 44. hvilken summa öfversteg derunder tillsvidare utgifne låns kapitalbelopp 5,341,000: — med ■ R:dr 1,688,261: 44. hvadan sammanräknade beloppet af de förräntade medlen vid årets slut minskats till R:dr 4,139,280: 13. Den under år 1860 skedda utlåning utgjorde . Härigenom hafva de tillsvidare förräntade medlens belopp under sistnämnde år ökats med R:dr 3,149,937: 90. och uppgingo alltså vid årets slut till R:dr 7,289,218: 3. De under 1861 års lopp genom utgifna lån och öfvertagna obligationer förräntade medlen utgjorde R:dr 8,711,500: — och öfverstego derunder verkställda återbetalningar utaf enahanda medel „ 4,973,150: 6. med R:dr 3,738,349: 94. hvadan det utestående räntebärande kapitalbeloppet utaf ifrågavarande medel under sistlidet år ytterligare ökats och vid dess slut uppgick till R:dr 11,027,567: 97. Transport StatsUtskottats Memorial N:o 3. 35 Transport R:dr 11,027,567: 97. under Januari—September månader innevarande år hafva åtorbetalningarne utaf de förräntade medlen tillsammans utgjort R:dr 7,532,785: 95. och ötverskjutit under samma tid utgifna lån „ 4,981,000: — med ett belopp af R:dr 2,548,785: 95. Summan af de tillsvidare förräntade medlen bade följaktligen minskats till R:dr 8,478,782: 2.
Likheten är väl icke stor, ty sjutton år kunna förändra mycket, och biskopskåpan var för icke längesedan mägtig att förvandla slafvens skygga blick till en öfvermodig herrskares. Det är i dag icke första gången du bär den grofva arbetsdrägten, Petros. I den är du mer lik dig sjelf, sådan du var i din ungdom. I dag hafva ock mina ögon blifvit något skarpare, och jag tror mig icke begå något misstag, när jag påstår, att du, homoiusianernas biskop, är min förrymde slaf Simmias. – Hvilken förmodan! utbrast Petros med ett bemödande att le. – Jag har ju redan berättat dig min lefnadshistoria. Erinrar du dig icke, att jag är född i Efesos af fria, ehuru fattiga föräldrar? – Det är möjligt, att jag misstager mig. Men det är också möjligt, att du ljuger. Jag skall sända en pålitlig person till Efesos, för att utransaka, om den man, hvilken du uppgifver vara din fader, någonsin har funnits. Tillsvidare antager jag motsatsen. Simmias’ fader var slaf, likasom han sjelf, blef förryckt genom religionssvärmeri och en ursinnig böjelse för min maka, samt flydde med sin son, när jag ämnade inspärra honom på dårhuset. Lefver denne din fader ännu? – Min arkont, jag kan icke besvara en sådan fråga. Din gissning är alldeles ogrundad. Den ingifver mig på en gång harm och löje. – Ditt löje skall dämpas, när du blir häktad såsom förrymd slaf och barntjuf. – Du skall icke våga en sådan anklagelse. – Ur denna villfarelse skall du ännu i dag blifva tagen. – Det är sannt, du, som är kejsarens gunstling, kan våga allt, isynnerhet mot en bekännare af Kristus. Men jag fruktar dig icke. Jag väpnar mig med min oskuld och skall inför domaren slå dig med blygsel öfver din otacksamhet. Det är på detta sätt du vill belöna mig för den omvårdnad, jag egnat din son. – Oförskämde, utbrast Krysanteus, – det är denna omvårdnad, som skall kosta ditt hufvud.
Lördagen den 30 Augusti 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 13 prol.utdr. för gårdagens efterrniddagsplenuin, samt följande från Exped.Utsk. inkomne förslag lill R. St:s underd. skrifvelse!' till K. M.: N:o 225, ang:de befrielse för rusthällarne inom Kungsöhrs fögderi från dagsverkslösen i afseende på deras stamhemman: och N:o 226, med öfverlemnande af ny bevillningsstadga. Justerades jemväl Exped.Utsk:s nedannämnde förslag till §§ i Riksdagsbeslutet: N:o 52, ang:de anslag för folkundervisningen; Den 30 Augusti. 605 N:o 53, ang:de nästa Statsrevision; och N:o 54, ang:de allmänna bevillningen. Föredrogs Exped Utsk:s i gårdagens eftermiddagsplenum på bordet lagda, under N:o 50 afgifna förslag till § i Riksdagsbeslutet, ang:de grunderne för den skedda statsregleringen. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I afseende på denna expedition fruktar jag alt något misstag förefinnes. Den är riktig för öfrigt med undanlag af orden: ”såväl i afseende å dispositionen af besparingarne uppå hufvudiitlarne, sorn”, hvilka ord Utsk. icke föreslagit alt i skrifvelsen inlagas. Något förbiseende bär egt rum och Exped.Uisk:s ledamöter torde icke hafva något emot att ändring göres, ty i StatsUlsk:s utlåt. N:o 90, som utgör grunden för denna §, finnas icke dessa ord. Frih. Cederström, Rud.: Rör:de den af Frih. Palmstjerna anmärkta omständighet, anhåller jag alt med några ord få afgifva förklaring. Vid uprättandet af ifrågavar:de förslag, för hvilket StatsUlsk:s utlåt.
Skan, ders Allmänna Bchvärsoch Ekonomie Utstött re, Mit - 396 Den r Juni,'. mitteradt Memorial har vice Talemannen Ion Ionsson wördsammeligcn anhällit, att de Hemman, hwilka aro till Båtsmanshåll indelte och a halfwa Heunnan ock derunder med endast åtnjutande af 2 ä z R-de Banco utaf de sa kallade öfwerffottsmedlen, seni utgöra en tredjedel och deröfwer af Bälsmannens anftagne lön, t allt för widsträckt mohn halln larl till arlia tjenstgöring, matte i hwilken landsort de lunna finnas, uti fredlig tid, emot erläggande af varancé-afgift, sadan som den före detta redan bliswit bestämd, fä blifwa vacante, emot skyldighet, att, dä allmänt förswar päkallas, antingen anskaffa tjenstbar karl, eller ock ägarne sielswe tjena för hemmanet. Detta Mål har Utskottet i öfwerwägande tagit; Och som vice Talcmannens ofwanberörde anhållan för någre Rotehållare, icke innefattar någon ändring i hufwudgrundcrne för Bätsmanshalls-Roteringen och Indelningen, anser Uttkottet, att Kongl. Mai:t, utan hinder af 80 §. uti 1829 ärs faststälde Regeringsform, ma klinna i Noder öfwcrenskomma ined defie Rotehållare, cm Varancé-afgifts erläggande, pä sätt Kongl. Mgj:t för godt finner, och att, om Riksens Höglofl^Stnnder gillar denna Utskottets ranka, Innehafware af sädane mindre Noterade Bätmanshcmman mäge med sine sä beikaffade ansökningar i underdånighet wanda sig tili Kongl. Mast, om de, Varancé,frihetsförmohn widare skulle wista yrka.
De skäl, som hos mig tala för denna åsigt, äro i främsta rummet de anmärkningar mot förslaget, vi på detta rum hört framställas, i synnerhet af Frihrne Klinckowström och Raab, och hvilka synas mig så allvarsamma, att man väl behöfver rådrum för att noga öfverväga saken. Jag fäster mig dervid minst vid den så illa utropade s. 1c. »blodslottningen;» ty jag tror att om blott något friköpande icke egde rum och skyldigheten att draga lott blefve allmän för alla landets söner, så kunde någon rättvisare grund, för hvilka som skulle uttagas, icke gifvas; men andra omständigheter, såsom styrkans otillräcklighet, förhållandet att de, som frivilligt åtaga sig tjenstgöring, skulle bli högre betalta än soldaterna och att denna betalning skulle utgå blott i fredstid, men icke under krig, gifva anledning till större betänkligheter. Deremot kan icke nekas, att en varm opinion finnes i landet mot detta förslag, synnerligast i afseende på lottningen; hvarföre det vore önskligt att Regeringen finge tillfälle att vid en kommande riksdag närmare upplysa om förhållandet. Jag anser mig derför icke gå någon för när, eller brista i den vördnad jag hyser för Konungen och Hans Rådgifvare, dåjag anhåller, att R. o. Ad. ville besluta, att frågan måtte få hvila till nästa riksdag, hvarom jag hemställer att Hr Gr. och Landtm, ville framställa propos. Gr. Mörner, Carl Göran: Det kan synas ovän tadt, att en person, som icke tillhör krigareyrket, vågar yttra sig i denna fråga; men äfven för den, som icke egnat sig åt n,ämnde yrke, kunna betänkligheter framstå af den art, att han måste önska att de blifva underkastade en närmare utredning. Dun 7 Mai f. m. 81 Det, som i första rummet synes mig vara att erinra mot förslaget, är en sammanblandning af olika principer, som svårligen kan leda till annat än en otillfredsställande organisation.
Frih. Raab: I fall R. o. Ad. skulle afsäga sig rättigheten att bekläda brdfönde-skapet i Utskm, är sådant utan tvifvel en upoffring å Ståndets sida, men jag' kan icke föreställa mig att denna upoffring skulle medföra någon våda i allmänhet och icke eller att den skulle vara för R. o. Ad. serdeles kännbar, enär jag är fullt förvissad derom, att valen till dessa ordfönde-platser merendels kömme att falla på R. o. Ad:s ledamöter. Denna fråga har redan vid förutgående Riksdagar blifvit så omständligt discuterad, att jag anser det vara temligen öfverflödigt att deruti vidlyftigt orda utan får endast, nu som tillförene, tillstyrka bifall till den ifrågasatta grundlags-ändringen. Hr Cederschiöld: Jag anser det vara af vigt att begagna hvarje tillfälle, som kan bereda jemnlikhet emellan vår representations olika beståndsdelar. Ett sådant tillfälle erbjuder sig vid afgörande af detta förslag, som åsyftar att bereda de öfriga Stånden en rättighet, som hittills varit R. o. Ad. allena förbehållen, nemi. att bestrida ordfönde-skapet inom Utskm. Jag tror att denna företrädesrätt kan gifva anledn. till en viss afund hos de öfriga Ståndens ledamöter, ehuru jag icke^ anser att någon orsak till denna känsla förefinnes och derföre skulle önska, Den 8 Mars e. m. 153 att tillfälle bereddes de öfriga Ståndens medlemmar att bekläda ifrågavar:de plats, då de snart skulle finna, att den icke bör utgöra föremål för någon afundsjuka. Jag hyser dessutom den allmänna åsigt, att en korporation bör vara berättigad att sjelf utse sin ordfönde och det är jemväl af detta skäl, som jag för min del gillar förslaget. Hr von Hartmansdorff har talat om den split och oenighet, som skulle upstå vid valen af Utsk:s-ord(ör:de, men jag hemställer till det Höglofl.
Uti särskilda, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jönköpings län unf der den C och 10 nästlidne Juli i underdånighet insände och förordade ansök ningar har, på staden Jönköpings vägnar och i enlighet med vederbörandes framställda önskan, dervarande Magistrat hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, dels att, då det skulle medföra ej allenast prydlighet, utan ock större sä kerhet mot eldfara, om stenhus derstädes blefve uppförda i stället för de vid eldsvådan den 1 och 2 sistlidne Mars nedbrända trähusen, men nästan alla egarne af nämnde hus härtill saknade medel, hvadan och i betraktande af de höga pris, hvartill byggnadsmaterialier^ de sednare åren i Jönköping stigit, vederbörande tomtägare ansett ett byggnadslån af 300,000 Ridr B:ko vara erforderligt, Kongl. Majit måtte i Nåder bereda Jönköpings stad ett dylikt lån till det belopp, som Statens tillgångar medgåfve och Kongl. Majit funne lämpligt, dock under dervid fästadt vilkor att ifrågavarande understöd endast finge tilldelas de tomtegare, som åtoge sig att uppföra hus af sten eller annat icke eldfarligt ämne, dels ock att då kostnaden för den i anledning af berörde eldsvåda nödig befunna tomtreglering, hvilken ansetts böra omfatta hela staden, enligt det af Stadens invånare antagna och af Kongl. Majit numera, utom hvad f. d. fäst - 16 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, N:o 100. nings-området angår, redan gillade förslag, skulle uppgå till 91,84(5 R:dr Ii:ko, hvaraf endast 10,000 R:dr ansågos kunna framdeles blifva staden återgäldade, ' Kongl. Maj:t måtte, till bestridande af kostnaderna vid denna tomtreglering, i Nåder tilldela staden ett anslag utan återbetalnings-skyldighet af 81,846 R:dr och ett lån af 10,00.0 R:dr. Kongl.
BorgareSt. har i afseende på delta andra mom. beviljat återremiss, under yrkande att de aktie-bolag, hvars utdelning för år icke öfversliger 3 proc. eller åtminstone 1,] proc. af kapitalet må befrias från bevillning. Jag skulle för min del äfven tro, alt lista mom. borde återremitteras, äfvensom ock det 4:de, ty jag anser det vara obilligt att ett sådant verk som Jernkont., som icke gifver utdelning af sina öfverskott, utan använder dem till fördel för den för riket så vigliga jernhandteringen, skall betala bevillning, men dä ingen bruksegare derom framställt något yrkande, så skall jag likväl låta min röst Jalla. Frih. Palmstjerna: Den heder, som Bevilln.Utsk. vid sisth riksdag visat Privatbankerna anser jag vara ganska oförtjent. Dessa inrättningar äro ensamne belagde med en bevillning af 15 proc. på den inkomst, som öfversliger 6 proc. Jag kan icke inse något skäl hvarföre de skulle sättas i annat förhållande än andra aktiebolag och associationer. Om alla andra bolag voro belagda med lika stor bevillning, så vore icke skäl till annan anmärkn. än att en sådan bevillning är för hög, men då det endast är Privatbankerna, som dermed äro besvärade, så ger det anledn. till ganska många andra anmärkmr, hvilka också säkerligen inom Utsk. blifvit framställda, fastän Utsk. icke derå fästat afseende. Då jag förmodar att icke Utsk. heller fäster afseende på hvad jag i detta afseende yttrat, yrkar jag återremiss, endast ur den synpunkten, att när frågan återkommer lill R. o. Ad:s pröfning, morn. då må kunna afslås. Hr Lagerhjelm: Dä man känner att det finnes andra bolag, som hafva högre utdelning än Privatbankerna t. ex. Ängbåtsbolagen, så synes det vara besynnerligt, att Privatbankerna blifvit ihågkomna med 15 proc., under det att andra hlott betala 5 proc. af utdelningen. Jag instämmer i den siste värde talarens anmärkn. och begär återremiss af denna §. Hr von Hartmansdorff:
Hr Rappe, Carl Gustaf med 14 röster hvardera efter skedd lottning dem emellan. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Mannerskantz, Carl Axel, och Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, såsom ledamöter af BankoUtsk. begärt oeh erhållit, den förre 3 veckors och den sednare 2:ne veckors ledighet från och med d. 24 dennes; hvarjemte H. Ex. anmodade Hrr -Elektorer att sammanträda till val af ledamöter, att under tiden i nämnde Utsk. inträda. Uplästes ett af Hr Tham, Casper Wolrath, inlemnadt så lydande mern.: Under motionstiden inlemnades ett meni., innehållande eli förord för Akademi-adjunkten Ramström, alt till nästa riksdag erhålla ett årligt anslag för vidmakthållandet af hans här i Stockholm varande läro-inrättuing. Då emedlertid, i följd af den förändrade organisationen af de allmänna läroverken, Adjunkten Ramström icke anser sig kunna erhålla ett så tillräckligt anslag, att han kan bestrida alla utgifter för ett större läroverk, utan finner sig föranlåten alt uphöra med sin läro-anstalt, så har undertecknad troll sig böra, med stöd af 56 § Riksd.Ordn-.s medgifvande i afseende på ”redan uptagna ärenden”, förändra den förra motionen derhän, att R. H. St. behagade bevilja Adjunkten Ramström för en gäng en gratifikation af Tre Tusende r:dr b:co. Såsom skäl för ett sådant anslags beviljande torde jag få åberopa Adjunkten Ramströms mångåriga och oegennyttiga förtjensler om undervisningsverket. Han har i 11 år varit föreståndare för en låro-inrältning i Upsala, under namn af Upsala Lyceum, hvilken ännu fortfar. Ilan liar sedermera likaledes i 11 år här i Stockholm förestått en större läro-anstalt. Stockholms Lyceum, omfattande både skola oell gymnäsium, som han organiserat. Från båda dessa läro-anstalter har ett betydligt antal elever utgått, dels till Upsala Universitet, dels till Krigs-akademien vid Carlberg, äfvensom till handel och näringar.
Uppifrån och ned äro dessa motsvarigheter spända såsom strängar på universums cittra, och på dessa strängar röra sig orsaksförhållandena upp och ned såsom cittraspelarens fingrar. Medan J, det nittonde århundradets naturforskare, söken orsakskedjorna blott i en plan, den vågräta, den som drager sig genom ting, som stå på samma nivå, som förenar tingen i en och samma elementariska verld; efterforska vi, magiens idkare, med än större flit orsakskedjorna, som gå i lodrätt riktning, den som drager sig genom de hvarandra motsvarande tingen i de tre olika verldarne. Vårt sätt att efterforska dessa lodräta serier liknar föga eller intet edert sätt att utleta de vågräta. Hvilket bråk J gören eder med eder induktion! J hafven en kraftyttring att undersöka: J sönderläggen henne med mycken möda i olika faktorer, J sträfven att isolera hvar och en af dessa faktorer och låta dem spela hvar för sig, för att J måtten se hvilken hvars och ens anpart varit i den gemensamma kraftyttringen. Intet af allt detta bråk besvärar oss. En helig tradition har skänkt oss våra lodräta orsakskedjor i temligen fullständigt skick, och luckorna i denna tradition äro vi i stånd att fylla genom en forskning, som ej är förenad med stora svårigheter. Denna forskning håller sig till likheten mellan tingen, ty likheten härleder sig af motsvarigheten, och med motsvarigheten är orsaksförhållandet sammanflätadt. Så t. ex. döma vi af likheten mellan guldets sken och solens, att guldet har sin himmelska motsvarighet uti och står i kausalitetsförhållande till solen. Ett annat exempel: den tvåhornade skalbaggen står i kausalitetsförhållande till månen, som i ny och nedan likaledes visar sig tvåhornad, och återstode något tvifvel om detta innerliga förhållande dem emellan, måste det försvinna, när man erfar, att den nämnde skalbaggen gömmer sina ägg i jorden under 28 dygn eller så lång tid som månen behöfver för att genomlöpa djurkretsen, men uppgräfver ägget på den tjugonionde, då månen står i konjunktion med solen33. Skratten ej åt detta sätt att forska!