Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är han Justitia?-Ministerns Controlleur ? som Domare ? ja. Är han då dess förman ? nej. Dess like ? nej. Dess underhafvande ? nej. Hvem förtydligar för mig detta invecklade förhållande? eller skall ej hvart De - Den 1 December f. m. 79 partement af Rikets Styrelse vara en bestämd Hierarchie? Kunna Embetsman inom ett och samma Departement vandra i bredd , utan respectförhållanden till hvarandra af förman och underhafvande? Jag har hört anföras, att befattning med Åklagare-Einbetet vore för Justitis-Ministern en nedsättning. Detta torde komma från den mindre välviljande och mindre öfveilagda känsla vi i Sverige i allmänhet hysa för allt hvad sammanhang äger med den så nyttiga och nödvändiga åklagare-befattningen. Jag, som ej delar denna vedervilja , ser häri blott , att det är från Konungen all lagskipning utgår, och att åklagarebefattningen är en vigtig derivation af Lagskipande Magten. Det är ju icke sagdt , att Justitia;-Ministern skall agera Stads-Fiscal. När låter han åklaga ? När hans underhafvande försumma det. Detta är hvad Executiva Magtens högsta Lagskipningsorganer i alla länder göra. Hvad äro då Justitiae-Cancelleren och Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman ? Allmänna åklagare. Således år det åtminstone ej lägre ned än i bredd med dessa 2:ne , och Justitiae-Ministem skulle genom uppdrag af högsta Åklagaremagten nedsättas , och om detta kan kallas nedsättning , är den åtminstone ej särdeles förnärmande. Nu ser jag i detta Departement Status in Statu , och äfven detta strider emot mina organisationsbegrepp. I tjensten kan ej finnas annat, än förmän eller underhafvande. Må man ej förebrå mig nu åter , att bedömma Civila mål under Militairisk synpunkt. De sanna hierarchiska grundsatserne äro desamma , antingen fråga är om Civil eller Milita!-; 8o Den 1 December f m. risk organisation.
Då i öfrigt härvid i betraktande tages: att patronatsrätten, sedan egendom af hvad natur som helst får af hvarje svensk man, ulan skillnad af stånd, besittas, numera kan af hvarje samhällsmedlen irinehafvas; att den föreslag ne prestmannens skicklighet är underkastad vederbörande embetsmyndighets ornpröfning samt slutligen att, genom upphäfvande af patronatsrätten, betydliga kostnader på många ställen skulle försam lingärde tillskyndas medelst inlösen, ej mindre af kyrkobyggnaden, äu ock af pastors-bostället, hvilket sednare flerestädes är patron i egendom, anse Uiskottea dessa sammanlagda skäl tillräckliga för den vördsamma ben.ställan, att Jörevarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 22 Maj 1048. STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1848. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-U tsk:ns Betänkande, A:o 14. 1 JW ti. Arik. till Exp.-Utsk. den 23 Maj, kl. 11 f. ro. Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändring i sättet för kungörelsers publicerande i kyrkorna. Uti detta ämne hafva följande motioner blifvit väckta och till behandling dels af Lag-, dels ock af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade, nemligen: från fJögv, Preste-Ståndet af Herr Prosten Cnattingius, som anfört, att uppläsandet af kungörelser under sjelfva högtidsstunden i templet störande inverkar på andakten och det kristliga lif, som af densamma bör framkallas, samt tillika medförer verklig skada för religionen, enär, kort efter predikan och mellan bönerna, då lärare och åhörare äro stämda för de heligaste föremål, andaktsstunden upplages med påminnelser om helt och hållet verldsliga ting, hvilket afbrott vore för religionskänslan sårande, i synnerhet de helgedagar, å hvilka den heliga nattvarden utdelas.
Vä pluralitctcn sä tydeligen yttrat, att intet hinder wore för Dcn Gctober. 4097 för mälets upptagande ->ch afgörande, har ulan twifwel dcn gjorda propositionen kunnat och bordt göras; nien dcrcmot är deras ostridiga rätt, som äro af en annan mening, att tiis Protokollet fä reservera sig c, mot pluralitetcnS beflut. Herr Locd och flera ropade häremot Nej, hwarjemtc ätstilliga hbrdcs begära Votering, hwilkct äter af andra bcstriddes. Grefwe Os Is Osrcire yrkade, att sedan votering worc begärd, den mätte genast företagas, anén ej om nögot annat än dcn af Herr Landt, Marskalken till R:ddc:ff.pct och Adeln framstälda proposition. Herr 8iiver8to1pe, L-ustsf ^brsdsm: Under ven;'.-tion öfwer fbrewarande ämne har det inkast blifwit gjordt, att deH afgörande skulle strida emot Regerings - Formen. Detta inkast har af flera blifwit beswaradt och grundeligen wederlagdt, hwarl plnralitctcn af Riddcrskapct och Adeln tpdcligen instämt. Ridderskapct och Adeln har derigenom fbrkla» rat huru betz pluralitet förstör den omtwistade 70 § af Regerings , Formen, och i följe deraf och de öfwer ämnet yällnadiScurscr, har Herr Grefwe» och Landt, Marskalken gjort proposition, hwilken blifwit bcswa, rad med Ja och Nej, samt votering begärd. Det är Medes otwifwelagtigt att derbfwcr skall voteras.
Majit äskade anslag, 567,000 Ridr, måtte af Rikets Ständer beviljas att utgå med en tredjedel årligen under nästkommande statsreglerings-period, dock med förbehåll, att anslagets belopp må framdeles kunna jemkas, derest Rikets Ständers blifvande beslut, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående Bevärings-inrättningens ordnande och utbildning, samt i detta ämne väckta motioner, skulle dertill föranleda. Topografiska Korpsens arbeten. 43:o a) Beträffande anslaget till dessa arbeten, hvilket intill 1857 års slut utgjort endast 18,000 Ridr, men vid förra riksdagen höjdes till 27,000 Ridr, inhemtas af Stats-Råds-protokollet, bland annat, (pag. 23), att de anslagna medlen hitintills hufvudsakligen varit beräknade att användas för arbeten på fältet, hvaremot graveringen och utgifningen af karteverket, i anseende till anslagets otillräcklighet samt bristen på inhemska skickliga gravörer, måst eftersättas. Då således endast för sex län kartor kunnat utgifvas, men angeläget vore, helst med afseende å den stora mängd renritadt karte-material, som förefunnes, men i sitt nuvarande skick komme till föga nytta, att karteverkets utgifvande påskyndades, hvilket måste medföra ökade kostnader, synnerligen för anskaffande af skickliga gravörer, hade Chefen för Topografiska korpsen hemställt, att det) årliga anslaget till dessa arbeten måtte blifva förhöjdt till 50,000 Ridr årligen; — men Kongl. Majit har ansett Statsverkets tillgångar för närvarande icke medgifva, att större belopp än 90,000 Ridr under nästa statsreglerings-period för detta ändamål användes, hvilket belopp Kongl. Majit således af Rikets Ständer äskat, att utgå med en tredjedel årligen under nästkommande trenne år. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion, har Herr F. W.
Skrifvelse i\;e /?6 Förslag; till Författning angående ändring i vissa delar afl i 7 Kap. Handels-Balken och andra Författningar, rörande borgenärers rätt och företräde flör hvarannan till gäldenärs egendom. Förordningen angående inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818, jemte de särskilda stadganden, som antingen ändra eller förklara föreskrifterna i samma lagrum eller dervid något tillägga, med undantag af hvad särskildt är stadgadt angående förmånsrätt i brandförsäkradt hus för ogulden försäkringsafgift, förordnas, att nämnda Kapitel från och med 8 § skall erhålla följande förändrade lydelse: § 8. Sedan ege borgenär, för hvars fordran lös egendom blifvit, i laga ordning, i mät tagen och satt i allmänt förvar eller under utmätningsmans försegling, förmånsrätt till betalning ur den utmätta egendomen. Ar densamma utmätt för fleras fordringar; håfve den, för hvars fordran utmätning först verkställdes, företräde; har utmätning skett på en gång; ege hvar lika rätt. Ar utmätning verkställd inom en månad före den dag, gäldenärs konkurs börjades; ege den förmånsrätt, nu sagd är, ej rum: ej heller då utmätning skett efter gäldenär ens död, innan en månad förflutit från den dag, då uppteckningen af den dödas bo slutades, der konkurs inom sagde tid börjas. § 9. 1 mom. Har någon inteckning i gäldenärs fasta egendom; ege, näst efter de fordringar, hvarom i 6 % förmäles, förmånsrätt i samma egendom från den dag, inteckningen vid Rätten söktes: dock gäfle ej förmånsrätt till ränta, som före konkursens början upplupen är, för längre tid än tre år. Ar fast egendom intecknad för fleras fordringar, och räcker den ej till för alla; håfve den, som äldre inteckning eger, företräde. Hafva flera inteckning sökt å en dag; ege lika rätt. 2 morn.
De visa dock, att, åtminstone för den sednaste tiden, de officiella itpgifterna icke angifva någon ”tillökning” af de stölder, sorn kunna ådraga spöstraff. Och jag har velat meddela dem, på det R. o. Ad:s beslut ej må komma att grunda sig på en oriktig förutsättning. — Hvad som torde förtjena mera upmärksamhet är, att, medan dessa brott sålunda minskats, hafva tjufnaderne i allmänhet ökats till den grad, att, då medium'af åtalade och bevisade tjufnadsbrolt åren 1830—1834 utgjorde 2281, det sedermera i femårigt medeltal upgått: åren 1835—1839 till 2576, åren 1840-1845 till 2971, åren 1845—1849 till 3352 samt år 1853 till icke mindre än 3843 brott. De hafva således under ifrågavande tidrymd — den enda, för hvilken officiella upgifter om förhållandet finnas att tillgå—ökats från 2281 till 3843 (med nära 1600) eller mer än 68 procent. R. o. Ad. täcktes alltså finna, att de officiella upgifterna icke gifva stöd åt den åsigten, alt spö- och risstraffet bör, såsom alldeles overksamt, utur lagstiftningen uteslutas, och det var egentligen detta som jag ville erinra. Men då frågan om företrädet af olika slraffarters ändamålsenlighet är af ganska stor vigt och jag dermed sysselsatt mig, såväl af enskildt intresse, som i kraft af mitt embetes åligganden, ber jag att få lill R. o. Ad:s bepröfvande derom något fullständigare yttra min mening. Jag instämmer i de åsigler, som af Konung och Ständer samt sednast af LagUlsk. och här i dag af dess ordf. blifvit uttalade, att spö- och risstraffet är en skam för den nation, som bibehåller detsamma, och alt det ligger i civilisationens fordringar att det afskaffas; hvarföre jag äfven önskar, att detta må ske hos oss, så snart det utan vådliga följder för allmänna säkerheten kan ske.
Jag erinra r hä r särskild t o m dess a byråar, chiffonierer, skrifbor d o. s. v. i mahogn y utan inläggningar, me n me d enkla, vackr a mässingslister krin g lådo r oc h skifvor, hvilk a numera vunni t e n såda n popularite t ho s oss, att d e e j längr e kunn a motsvar a efterfrå - gan, uta n i mass a imitera s — me r elle r mindre troget. Dess a möbler, so m hafv a taget betyd a ick e blot t at t därvi d använd a sådant bohag, so m tillhörd e tide n i fråga, utan äfve n at t anordn a dett a boha g s å so m på de n tide n va r bruk. Ä r det blot t sti l i er t rum, s å ka n de t finnas så mång a stila r so m hälst. Ett pa r exempe l p å brot t emo t denn a re - gel skol a gör a mi n menin g tydligare. Spegelbor d frå n 1700-talet s slu t Gustavianskt. ett synnerlige n hemtrefiig t tycke, är o före - löpare til l de n » mahognystil », so m i oc h med empire n ble f härskand e frå n börja n af vår t århundrade. Empiren s helförgylld a möbler me d des s gripa r oc h andr a klassi - ska fabeldjur, des s segergudinno r oc h la - gerkransar vor o skapad e fö r kejsare s oc h fur - stars gema k oc h pass a änn u i da g bättr e där ä n i enkla, borgerlig a hem. Me n s å ä r ej falle t me d des s mahognymöbler, hvilk a hos os s fåt t e n s å alldele s särege n prägel, att ma n vä l kund e var a berättiga d gifv a stilen et t svensk t namn, so m då skull e var a Carl Johans-stil.
”Utskotten, sorn med all noggrannhet •”granskat de skäl, hvilka både för och ’’emot antagandet af den nya principen blif”vit anförda af Lag-Comiten och uti an5, märkningar afgifne öfver dess förslag, och ’’som jemväl trott sig kunna, för bedö?’mandet af förevarande ämne, ltågot rådfråga ”flere af dess Ledamöters egen practiska 74 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.a B, ”erfarenhet, hafva hos sig stadgat den öfvertygelse, att det uti förra Skiftes-för”fattningarne gällande stadgandet eger fö”reträdet. ”Såsom skäl för den antagna förändrin"gen har blifvit yrkadt, att, om det vore ”processer man ville undvika, så borde det ”nya stadgandet upphäfvas, men om det Vore rättvisa i skiftet man deremot ville "befrämja, så måste det bibehållas. "Utan att misskänna den afsigt, som ”sålunda föranledt detta stadgande, tro lik”väl Utskotten, att de beräknade följderne ”deraf icke åstadkommas. Det förut gäldande Lag-stadgandet var i Utskottens tan”ka icke allenast ett nödvändigt medel, att ”sätta gräns för rättegångar, utan också till "rättvisans befrämjande, i Skiftes-frågor, ”bättre och säkrare än det nya stadgandet; ”till styrka för hvilken öfvertygelse Utskot”ten få anföra, att, för verkställandet af en "noggrann och rättvis Ego-gradering, for"dras den allranärmaste kännedom af jor”dens beskaifenhet, dess fördelar och olägenheter, hvilken kännedom endast vinsnes af erfarenhet vid jordens brukning. ”Vid ett sådant förhållande, och ehuru ”decisions-rätten är och måste vara åt Landt-”mätare och Gode Män upplåten, anse lik”väl Utskotten Ego-graderingen hufvudsak - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet.
Krigs-IIof-rätten, förklarat, att yttrande i detta ämne skulle af Utskottet framdeles meddelas, sedan en annan, vid innevarande riksdag väckt, fråga om bemälte Ilof-rätts indragning blifvit af Rikets Ständer pröfvad. Denna sednare fråga är ock sedermera behandlad på det sätt, att Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse af den 8 sistlidne April, anhållit, att Kongl. Majit behagade, efter ärendets utredning, taga i Nådigt öfvervägande, huruvida ej Krigs-Hof-rätten måtte kunna indragas och de mål, som nu tillhöra denna domstol, på de öfriga Hof-rätterne öfverflyttas med iakttagande af hvad för dylika måls behandling i Konungens högsta domstol är föreskrifvet. Då Utskottet nu går att afgifva yttrande i den uppskjutna frågan angående löne-regleringen för Krigs-Hof-rätten, för hvars tillvägabringande Kongl. Majit uti Sin Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof äskat en anslagsförhöjning af 3,294 Ridr 50 öre jemte en tjenstemans uppförande å allmänna Indragnings-staten med dess nuvarande löne-inkomster, får Utskottet dervid anföra, att, enligt den af Kongl. Majit föreslagna Allönings-stat, som återfinnes å 24 sidan i bilagan Nio 1 till högstberörde Nådiga Proposition, skulle utom lönernas för - Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 46S.
Fråga kan verkligen vara huruvida ej Staten och det allmänna kan hafva mera gagn af några mil längre jernväg i mången landsort, än af sammanbindningen genom Stockholm. 1859 års komité tyckes ock hafva haft denna åsigt, enär den antager att “arbetet å jernvägen ge“nom Stockholm icke kommer att företagas förr, än banorna först från söder och “sedan från norr blifvit i det närmaste fullbordade". Denna åsigt, understödd af dåvarande Chefen för statsjernvägarne, bar måhända ej ännu förlorat sitt värde. Emellertid torde den relativa vigten af att sammanbindningsbanan genast utföres framför åtskilliga andra delar af Statens jernvägsnät åtminstone kunna ifrågasättas äfven af dem, hvilka anse såsom nödvändigt att en sammanbindning af banorna norr och söder om Stockholm bör ske, hvilket jag för min del i många år antagit. Men hvad som deremot ej utan den största skada för Staten såsom jernvägsegarc, för Stockholms stad och för allmänna rörelsen kan uppskjutas, år vidtagande af alla åtgärder för underlättande af trafiken till och från Stockholm; åtgärder, som i hufvudsaklig mån äro oberoende af om sjelfva sammanbindningsbanan kommer något förr eller sednare till stånd. Dessa åtgärder bestå i ett lämpligt anordnande af stationerna inom Stockholm, på det rörelsen till och från deni må blifva både beqväm och billig. Det är för att vinna ett sådant mål, som stora och kostsamma arbeten i många större städer blifvit nedlagde på att föra jernvägarne långt in i dem och sällan i främsta rummet för att befordra transitorörelsen. Utan sådana åtgärder kan hvarken Stockholm eller allmänheten draga den fördel af jernvägarne till hufvudstaden, sorn den borde och Utskottet har, i min tanke, orätt delat håfvorna, då de gynnat andra, visserligen ej ovigtiga, jernvägsanläggningar med högre bidrag, än hvad Kongl. Maj:t föreslagit, men underlåtit att göra något för den vigtigaste punkt på Statens jernvägar och låtit denna punkt få fortvarande ega sin, för den söder ifrån kommande trafiken beräknade, station provisionelt förlagd bland södra bergen.
Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Sedan sista Plenum har isg genomläst 1S55 års RikselagsBeslut, och deraf inhämtat ,' att man ej kan vägra utbetalandet af de lorvade 3;. c,o 00 Riksdalerne, så snart CanalBoiaget i vederbörlig ordning sig till deras utb kommande anmält. Jag frångår således min förut yttrade begäran, att detta Mål måtte få hvila tills hnfvudfiågan om Cana! Arbetets fortsättande vöre afgjord; samt arn tyck' r för tnin del att de begärd penniogarne genast må ■ utbetalas. Men derjemte, torde jag få till Protoc’ Het betyga min fägnad deröfver, att CanalBolaget giort detta sitt anspråk gällande, emedan det i och med dets mina erkänt sig villigt att å sin sida uppfylla sitt åliggande, n mligen t att med detta bidrag och utan någon slugs ny tillökning, full folia Canal Arbetet, enligt déti är 181 5 fatet allda plan. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: I anledning af en värd Ledamots, Herr Grefve Anckirsvärdä y trande, att han begärt detta Mål på boidet, för att i sammanhang med blifvit Ifra >an afgöras; i följ? hvaraf han be~ stridt d-‘ss afgörande nu. får jag göra denantr. arknio g., att ett hvilande på bordet cj, en^ ligt Grundlagen, kan äga runi längre än till Den 13 Maji. 3i B nästa Plenum, och att det således ej är blott Lagenligt, utan älven en pligt af Lagen ålagd, att detta Mål nu företages. Hvad sjelfva frågan angår, är jag af den öfvertygelse, att utbetalningen af de 220,000 R:r, som ännu återstå, ej kan vägras, såsom, genom ett vid sistledne Riksdag fattadt beslut, redan föreskrif* vit. Detta Beslut är ej änoradt , men om det än skulle kunna af 1111 varande Ständer uppbäras, så kunde dock detta upphäfvande ej vara retroactivt , eller bl fva gällande förr, än för nästa år.
Prost, K. Hof-Predik., Pastor i Grimethon och Rolfstorp, L. W. O. L. S. Abrah. Ahlqvist, Contracts-Prost i Ölands Medel-. Prosteri, Kyrkoherde i Runsten. L. S. Sven Hylander, Prost och Kyrkoherde i Karreby och Romelanda af Götheborgs Stift. L. S Anders Lignell, Contracts-Prost i Gillbergs Prosteri, Kyrkoherde i Kiia af Carlstads Stift. L. S And. Georg ElfsLröm, Theol. Doctor, Prost och Kyrkoherde i Mönsterås af Calmar Stift. L. S. Th. Morén, Th. Prof. & Doct., Hnfpred., Prost i Visnums Contract, Kyrkoherde i Carlskoga af Carlstads Stift. L. S. 120 Laurentz Edvall, Johan Risberg, Carl Joli. Holm, Fält-Prost oell Kyrkoh, i Ovikens Contr. Prost och Kyrkoh, i NyProst och Kyrkoherde i Själevad. Pastorat af Hernösands Stift. sätra Pastorat af Hernösands Stift. L. S. L. S. L. S. Olof Bolander, Pehr Widmark, Prost och Kyrkoh, i Alfva och Hemsö Församlingar. Prost och Kyrkoherde i Hörsnö Pastorat. L. S. L. S. Spä hägnar: Olof Wijk, Yicc Talman. Jonas Ullberg, n. vd. dalman. L. S. N:o i. för Stockholm. N:o i. för Stockholm. Nils Limnelius. Joh. And. Biörck. L. S. L. S. L. s. N:o i. för Stockholm. N:o i. för Stockholm. Nio i. för Stockholm. G. Holm. Carl Joh. Ekerman. L. S. L. S. L. S. N:o i. för Stockholm. N:o i. för Stockholm. N:o i. för Stockholm. M. Grapengiesser. Helsingius. L. S. L. S. L. S. N:o i. för Stockholm.
När han gick vände hon sig skrattande till en af sina grannar och sade: ”Jeg kunde jo ikke faa Mensket rundt.” När Fia tycker illa om någon så får han icke vara treflig eller angenäm. Hon har ett eget sätt att knycka med nacken och dra munnen till ett försmädligt leende, hvilket innebär den kraftigaste protest om någon yttrar sig fördelaktigt om ifrågavarande person. Hon kan aldrig glömma att Lars Peter talade om att han blifvit våt om ena foten under vår resa till Hårderup, och hon fann det ytterst märkvärdigt att Hildegaard lånade en torr strumpa åt honom. ”Han har en sådan vana att hemma betraktas som hufvudpersonen att han icke kan låta bli att anse sig vara det då han kommer bort också,” sade hon. ”Ja det var ett rysligt fjäsk,” medgaf herr Phil, ”skulle en landtman göra så mycken affär af hvar gång han blef en smula våt om fötterna så vore det icke godt.” Under samtalets gång var der någon som sade att han är så treflig. ”Ja han skall väl vara det,” inkastade Fia med sin välkända knyck på nacken, ”men jag förstår mig åtminstone icke på hans humor.” Sista ordet uttalades med ironisk betoning.212 Samma gång var det något som Mamma helt vänligt bad Fia om, strax denna var kommen. I en ton som ville hon bitas oaktadt den tillgjordt vänliga tonen: ”Låg mig bara få hatten af så skall jag göra hvad Mamma vill.” Bönen skulle antyda hurusom Mamma är så fordrande att dottren måste särskildt tigga om så mycket tid att hon kunde taga hatten af sig. I dag är jag kommen upp i riktig ”otta”, emedan Christian hela natten ideligen väckt mig med hostande, snarkningar eller flåsande. Till slut blef jag så uttröttad, att jag lät kalla fru Berlin och steg upp. En gammal man, som vill göra sig angenäm för någon, bör synbarligen icke välja denne någon till sin sängkammar-kamrat, det är allt hvad man kan lära häraf. Fadren. ”Gack ud ette min paraplöj.” Jens. ”Ne min Gud o själ gör jag ej.” Fadren. ”Sattan te paug så qveck!”
Har den enas sax f ö r k o m m i t, är den andras d u g e r ej att nål sedan pappas tålamod på Därför än Yäntansfullt medan f ö r grof, sätta prof. clt o r d, e n h v i s k n i n g! hvart hjärta klangrik stämma där den slutade i går. LÄSNING. s. v. Nu s. v. A. VID JULIAS MINNE D AF GRAF. CARL ETT ROTH. RESEVALFRID. » D e t har händt, nar. », sade jag. M e n d e n n a förstod intet annat språk än italienska, hvilket engelskan återigen var föga förtrogen m e d. Här föddes enligt legenden Giulia Capuletti. Det Östern är o c h Julia är solen. Stackars k a r l! O c h d å blir j u allting förklarligt, » ty intet bålverk stänger kärlek ut. » Än m i n d r e d å en simpel fönstergluggs trånghet. önska ett verkligt delil-: at kaffe, som dessutom ställer sig både drygt och billigt, köpen G R Ä F S T R Ö M &amp; C: O S Ångrostade Kaffe. Götgatan o. _ 4 fe * A. Blomberg foto. Giulietta H o n förde oss ut på balkongen o c h lämn a d e oss för en stund e n s a m m a åt våra betraktelser. Min följeslagerska försjönk å n y o — sedan gumman och maccaronerna numera voro utom synhåll — i romantisk kontemplation. för planschupplagan, 3 Jer. för den vanliga upplagan. Prenumerera på prof från det nya kvartalet 1 PA LINDARANGEN: UTSIKT OFVER SADELPLATSEN. VÅRA ILLUSTRATIONER. Emellertid gingo löpningarna med glans o c h verve, och publiken, s o m kommit ganska talrikt tillstädes, följde intresserad tättingarna från början till slut. Den bild af årets första Derby-dag, s o m Idun i detta n u m m e r bjuder sina läsare, framställer en totalvy af banan, med sadelplatsen o c h prisdomaretribunen i förgrunden samt den af m o n d ä n publik fyllda åskådareläktaren i fonden.