Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De skulle en gång för alla våljas bland Ridderskapet och Adeln af dem, som hafva en viss grad förmögenhet i fast Egendom, och denna sedermera blifva Fideicommiss, samt rättigheten till såte och stamma i Lagstiftande Corpsen sedän fortsåttas från Man till Man, alltid uppå åldsta Sonen. Når en ått utgår, skulle Konungen ensam åga att igenom en *• annan fylla dess rum. 7:0 Svenska Folket skulle förklara, att då-, det vördar Förfådrens stadgar, anser det Lagens varaktighet som ett ej mindre behof, ån dess full• ltomlighet. I följe deraf skulle stadgas och oryggeligen fastställas ett olika sått att tillväga gå, vid nya Lagars tillskapande för nya behof, eller vid afskaffande eller förändring af gammal Lag. Öfver de förra skulle Lagstiftande Magten på g|ord framställning genast fa besluta; till de sednare borde ett gemensamt bifall af båda Lagstiftningens grenar och af Regeringen erhållas. I anseende till Grundlagar, borde detta ändock ej blifva gällande, utan sedanden Föreslående delen *• af Nationens Ombud blifvit till två tredjedelar förnyad, och den Beslutande till hälften , samt båda, v det oaktadt, på nytt förklarat sitt bifall. — 35 — 8:o Da Folkets rått år <att sig beskatta, skulle också dess rättighet 'att derom besluta, ofoi;ånderligen; bibehållas. I detta enda fall tillkommer beslutnings-råtten den talrikaste delen af Nationens Ombud. De egenteligen så kallade Lagstiftande, aga endast pröfningsrått. Likväl kan intet Projekt till beskattning utan igenom dem till antagande framställas. 9:0 Båda delarne af Representation skulle gemensamt gonom Deputerade öfverse Stats-Verkets tillstånd och förvaltning; men anmärkningar dervid endast kunna göras hos den Föreslående delen af Representation. to:o Svenska Nationens Representanter, såsom dess gemensamma Ombud, skulle äfven lånas af Statens gemensamma medel.
Ehuru jag uti vissa delar instämmer i Utskottens beslut, så är det likväl i flere, som jag nödgas alldeles bestrida antagandet af de i betänkandet uppgifna förslag, och utbeder mig Rikets Höglofl. Ständers tillstånd, att få med mina anmärkningar följa samma ordning, som i berörde Betänkande är vidtagen, äfvensom antyda, hvad jag deraf för mine åsigler, dels gillar, dels; bestrider. Utskotten anse branvinsbräningen såsom en jordbruket förmonlig tillhörighet. — Häruti instämmer jag, NB, då jag med bränvinsbränning meriar en måttligt stor tillverkning och icke den öfverdrifna fabriksinrältningen. Med den måttliga bräuvinsbi 'finninge» afser jag då en jordbrukare kan, på sin egendom, till bränvin förädla en del, och må hända större delen, af den spanmål och potatoes, han icke behöfver till ladugården, till sitt hushåll och de arbetare, som för egendomens skötsel och häfd erfordras; men då tillverkningen ulsträckes så långt, att man måste köpa i udimaterier, och således ingå uti förlagsrörelse, skall det blifva en skadlig fabriksrörelse, sora tillskapar en vara, hvilken är, i myckenhet, onyttig för nationen ock bör derföre förminskas; och hemtar j.g för denna lära än mera stöd deraf, att bränvinstillverkningen, i fabriksmässighet, icke kan betraktas lida med andra nyttiga näringar, helst dagliga erfarenheten visar, att missbruket af bran vinet lemnar bedröfliga följder, och den öfverflödiga tillgången af denna vara undergräfver alla gagneliga fabriker; och då nationen icke otydligt, ifrån alla håll, låtit förslå dess önskningar vara, att tillverkningen må minskas, samt Kongl. Maj:t sjelf Nådigt föreslagit, alt inskränkning deri bör ske; så tvekar jag ej, att anse det vara förenligt med landets fördel, att bran vins-bränningen lämpligt bör inskränkas, dock icke längre, än det befordrar någon förmon för jordbruket. ■
Samma mening har blifvit delad af de fleste skjutsningsrci. 4 skyldige i sju andra län, inom hvilka likväl äfven önskningar, att fortfarande bibehålla ifrågavarande skjuts, blifvit yttrade, såsom i Westmanlands län af de skjutsningsskyldige i Wäsby fögderi, i Elfborgs län inom Kullings och Gäseneds härader samt i en mindre del af Ås härad, äfvensom å Dalsland, i Götheborgs och Bohus län inom Orousts Westra del och Tjörns härad, i Hallands län inom åtta socknar af Warbergs fögderi, i Jönköpings län inom en mindre del af Östbo härad, i Calmar län inom Olands Norra Mot och uti Blekinge län i en mindre del af Östra härad; och blott inom ett län, Kronobergs, har denna sednare mening gjoi't sig gällande hos flertalet, bestående af de skjutsningsskyldige i Allbo, Kinnevalds, Norrvidinge och Uppvidinge härader. Så vidt af de afgifne yttrandena kunnat inhemtas, har åsigten, att gästgifveri-, hålloch reservskjutsen borde framdeles såsom hittills bestridas, i allmänhet varit grundad dels på det förhållande, att skjutsningen i orten befunnits så ringa, att den ej ansetts för något egentligt besvär, och dels på de skjutsandes eget förmenande om behof af den kontanta inkomst, hvilken de nu kunna bereda sig genom skjutsning. i)e skjutsHvad dernäst angår postskjutsen, så har å de flesta ställen, hvarest nmgsskyldtposthennnans-innehafvare i frågan sig yttrat, af dem blifvit framställd önges yttranden. 0 ° n • i *n otaten matte öfvertaga postiörmgen, under vilkor att posthem sen. månen åläggas utgöra de onera, från hvilka de 1111 äro befriade.
Titelrollen har ju så mycket som ligger förträffligt för fru Hartman, och visst är, att den tafla man får se, då Georges flyttar undan skärmen i första akten, ej kan vara vackrare, mera karaktäristisk på någon scen än hos oss. Margots längtan efter enkelket och renhet i seder får det mest tilltalande uttryck, - och i andra akten njuter man med henne i djupa drag af landtluften, ankorna och Fru Morrins sällskap. En god point voro spelofningarne vid flygeln. Men måhända skulle skådespelerskan kunna göra något mera, för att försona oss med det oresonliga slutet. Herr Skånberg hade i Francois ' roll särskildt _ fäst,^ sig vid den nästan råa manliga kraften hos skogvaktaren, och detta är nog det riktigaste. Kanske kunde nu Margots framställarinna kraftigare antyda, att denna ej skrämmer henne, att hon tyr till dess tuktan och — beskydd, då hon skyggar tillbaka för de faror, som giftermålet med Boisvillette skulle erbjuda i nästan lika hög grad som herr Léridanshotell och ekipage. Emellertid är jag ej säker på, att denna utväg varit författarens mening, och, som sagdt, det är nog bäst att gifva och se stycket i dess egen anda och så skrifva på dess konto, hvad som fattas. Intet i Léridans roll tyckes mig antyda, att den skall spelas så starkt karrikeradt som herr Bæckström nu gör det. Hans allt för utrerade kostymer (d. v. s. egentligen hattar! ) bidraga ej att öka sannolikheten, och stå för ensamma " " såsom farsmotiv, för att kunna försvara sin plats. Men måhända stöder han sig härutinnan på auktoritet från Comédie francaise. Öfriga roller, hvaribland en, glädjande nog, lemnats åt en af teaterns elever, fröken Jansson, gåfvos till båtnad för stycket. • — Sista aktens ute-dekoration var anmärkningsvärdt väl arrangerad. E. G.Literära notiser. Våra tidskrifter innehålla ofta både värdefulla och intressanta. artiklar, men ofta är det för literaturvännen efteråt svårt att leta rätt på den uppsats, som han af särskild anledning vill lära känna eller erinra sig.
Det finns intet land i Europa, som med så gles befolkning och på så vidsträckt yta som Sverige, underhåller så goda vägar eller gör det med så stor kostnad; men detta besvär känns mindre tungt för jordbrukaren, derför att det är lika för alla. Säteriegaren och prestbols-innehafvaren deltaga deri likaså väl som skattebondcn. Mari ryggar icke tillbaka från att skuldsätta landet hos utländningen, snart sagdt, till hvilket belopp som helst, för att anlägga jernvägar. Hvar och en vill hafva en jernväg, som passerar förbi hans port, och detta på statens bekostnad. Ingen kan val bestrida att den skjutsskyldige jordbrukaren får deltaga i dessa kostnader lika väl som alla andra. Men när det är frågan om någon uppoffring från statens sida, för att från den oprivilegierade jorden lyfta dess största börda och frigöra en samhällsklass från en förnedrande tunga, som långt för detta borde hafva blifvit afhjelpt och hvilken sätter den frie Svenske jordbrukaren i jemnbredd med den lifegne Ryske bonden, nemi. skyldigheten att mot sin vilja lemna sin häst i andras händer, så säger man att detta vore att åt den skattskyldige jordbrukaren gifva en skänk, hvartill han alldeles icke har rättighet. Man synes helt och hållet glömma att en ökad bevillning kommer att träffa de skjutsskyldige lika mycket som alla andra medborgare. Det blir således en högst obetydlig del, som faller på hvar och en, och om man än får betala några rdr mer i bevillning, kommer man äfven att blifva fortskaflad på ett beqvämare och hastigare sätt. Den skjutsskyldiga jorden eges utan tvifvel för det mesta af bondeståndet, hvilket stånd sedan långliga tider ansett hus - 360 Den 28 Mare f. m. behofsbränningen såsom en inkomstgifvande näringsgren. Till hvilken grad denna var utsträckt, kan man lätt se deraf att 170,000 bränvinspannor voro i gång. Oaktadt detta och oaktadt det inflytande, som vanans makt har, så har likväl bondeståndet gått in på att afsäga sig denna näringsgren och genom denna eftergift inbringat staten en ökad inkomst af 9 millioner rdr.
Kommitléen, som anser nordvestra stambanan höra utgå från Svartå bruk, har framställt tvänne alternativa förslag i afseende på vägen derifrån till Christinehamn, nemligen antingen öfver Nysund eller öfver Degerfors. Som dessa hegge alternativlinier synas jemngoda i afseende på terräng-förhållanden,' enär längden är enahanda, eller omkring 3l/2 mil, och de branta stupningarne å begge linierne anses kunna minskas till 1 på 100, men Degerfors-linien synes för den inre rörelsen blifva vida gagneligare, emedan den berör sjön Möckeln, i hvars granskap bedrifves en ganska betydlig jerntillverkning, hvilken afsättes på Wenerns närbelägna hamnar, bar Kommittéen ansett denna linie höra väljas. Från Christinehamn skulle banan fortgå öfver Ölme och Wäse härad till närheten af Carlstad, samt derifrån öfver Lillnor, Högboda, sjön Wermeln vid Skärmnässundet, Arvika, vester om sjöarne Flagan och Bysjön, nära förbi Eda kyrka och Eda glasbruk till gränsen vid Magnor. Terrängen är väl på åtskilliga ställen mindre gynsam, emedan banan mäste korsa några från norr mot söder löpande höjdsträckningar, men brantare stupningar än 1 på 100 anser Kommittéen sällan ifrågakomma. De kostsammaste arbetena på denna linie äro: brobyggnaden öfver Klurelfven, viadukten öfver det ända till 60 fot djupa och 2000 fot breda Skärmnässundet samt banans utläggning längs öfre delen af Bysjön, der den måste framgå genom djupa utsprängningar å ulskjutandé uddar samt höga påfyllningar öfver ingående vikar. Som det felats Kommittéen både medel och tillräcklig tid samt ingeniörsbiträden för upprättandet af fullständig plan öfver denna stamlinie, har Kommittéen icke kunnat noggrannt uppgifva dess längd och anläggningskostnad. Efter banans uppmätning å provinskartan skulle emellertid längden blifva omkring 17% mil från Svartå till Norrska gränsen. Anläggningskostnaden åter har endast approximativt kunnat beräknas, med rättelse efter den för andra, öfver likartad terräng dragna banor definitivt uppgifna kostnad.
Om detta är sanning, hvarpå jag icke tviflar, och då jag vet, att det låter sig göra, samt tillika vet, att en egendomsägare, som haft i sambruk en egendom, öfverstigande det värde, som erfordras för att bränna med en go-kannors panna, bortarrenderat den ena hälften till en annan person, sorn def på ett 9 H. a3 Den 7 Juli f m. obetydligt afstånd från ägarens bränneri inrättat en ny brännvinstillverkning, tror jag detta stadgande vara af nöden. I afseende på bevillningen för brännvin föreslås: i:o att beskattningen per hemman må upphöra; 2:0 att den vid förra riksdagen antagna beskattuingsgrund af 1 sk. b:co per kanna tillverkadt brännvin äfven upphör, helst den vid verkställigheten visat sig sakna alla säkra controller, och 3:o att, till ersättning för hvad som förloras genom borttagande af förenämnde beskattningsgrunder, samt för att åstadkomma en skälig tillökning i den inkomst, staten af brännvinshandteringen behöfver, brännvinsbevillningen ina erläggas efter nedanstående Tabell. a) För alla enkla brännvinspannor utan mäskvärmare, rectificatorer eller konstapparater af hvad namn och beskaffenhet som helst.
Af aktning för Författarens wackra syftemäl-' nya Stiftelser för uplysningen, hwarigenvm i synnerhet de til högre nytta i Samhället ämnade ynglingar lämnades mera oinskränkte utwagar at ledas til Kunskaper, dygd och seder, ansäa likwäl Utskottet sig häraf böra hämta anledning til yttrande af den önskan, at nämnde Memorial, som wördsammeligen skulle til Högloft. Ridderffapet och Adeln aterlemnas, pä behörigt ställe upnädde en sadan til werkställighet ledande ätgärd, som ämnet förtjenar. Ut supra. Lx LrotocoUo, k. Netgel. Utskottets Secreterare, Lades pä bordet. Utdrag af Protocollet, hälllt wid Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs - och Oeeonomie - UtskottS sammanträde den 2 Augusti 1329. S. D. Lat Utskottet sig föredragas et, af Herr Biskopen och Ledamoten af Kongl. Mastts Andra Band. N o 119, iso. N§r>- M Ven 11 Augusti. Nordstjernerne-Orden, Doctor Magnus Ltaxns. lius samt Herr Prosten Magister I.jn6e. ström til Högwördige Preste-Ständer ingifwit och deriftän til Utskottets handläggning remit. teradt Memorial, angäende tilsättande af en Provincial-Läkare pä Oland med LönafStatsWerket; men som Utskottet ansäg srägan härom ej röra en sädan förändring i de Allmänna Hushällnings-anstalterna, som 63§.utiRe. geringöformen af den 6 Junii innewarande är omförmäler, utan detta mäl fast mera angeck medel för en projecterad ny Ämbetsmans lönande, hwaröfwer Riksens Högloft.
Den innehåller endast betraktelser öfver saken och slutar med att motionen måtte remitteras till StatsUtsk., och att Hr Gripenstedts yttrande måtte få medfölja för att tjena till ledning vid ärendets behandling inom Utsk. Jag hemställer till Hrr:na, hvarthän det skulle leda, om hvarje ledamot inom detta hus tillerkännes rätt att bestämma, att den föreg:de talarens yttrande i ett för tillfället föredraget ämne skall såsom motion behandlas och remitteras till ett Utsk. Innebär icke detta ett stort ingrepp i yttranderätten? Hvilken inqvisition underkastar sig icke hvarje ledamot inom detta hus om något dylikt skulle blifva lag? Jag finner icke någon § i Grundlagen som gifver anledn. dertill. Hr Cederschiöld har sorn hvarje annan rättighet att väcka hvilka motioner han behagar. Uptager han en föreg:de talares yttrande som sitt eget, så äger han också rätt att få det pröfvadt, såvida det enl. 56 §:n Riksd:sOrdn:n kan remitteras; men att mot en annan ledamot förklara, att man vill hafva hans yttrande remitteradt till ett Utsk. för att dermed anställa en injurie process, särdeles då det är ett Stats Råd, som är föremål för en sådan behandling, synes mig, lindrigast ,sagt, oförsvarligt. Tron J, mine Hrr! att det skulle gå lika lätt, om det vore en annan ledamots yttrande som på detta sätt behandlades. Yttranderätten är det vigtigaste i ett samhälle som bör bevaras. Hvart skall det taga vägen, om man i olikartade frågor på detta sätt divergerar från ämnet. Huru ofta händer det icke, att man i motiverna kommer ifrån ämnet, och skall väl detta berättiga en annan ledamot att få detta yttrande till före - 3!» 4 Den 25 April. mål för särskild behandling i ett Utsk., och i yttranderättens namn upmanar jag Hrr;ne att afslå motionen till förekommande af ett slikt prejudikat. Beträffande Hr Gripenstedts yttrande, så har Hr Cederschiöld i sin motion sagt, att detsamma innehåller en anklagelse.
Ståndet detsamma, och beslöt, för sin del, det må Piikels Ständer i allätande underdånig skrifvelse anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t i Nådig Proposition till Rikets Ständer meddela en ledning för de reglementariska stadganden, som böra iagttagas vid inrättandet af FörlikningsComileer. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens följande Betänkanden och Utlåtanden: N:o 94, i anledning af framställde klagomål, rörande Rustningsoch Roterings-besväret, samt företagna åtgärder till beredande af lindring derutinnan. Bifölls. N:o 95, i anledning af väckt motion rörande remonteringen vid Kongl. Skånska Dragon-Regementet. Afslogs. N:o 96, i anledning af väckte frågor, att endast värfvad trupp må commenderas till Garnisons-tjenst och bevakning vid Corrections-inrättningar, äfvensom att, då Indelt Cavallen eller Infanteri beordras att utgöra arbetscommenderingar; slitnings-ersättning malte derföre Rustoch Rotehållare tiilgodokomma. Bifölls. N:o 97, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 32. Ståndet biföll Betänkandet N:o 32, med det dervid gjorda förtydligande i Utlåtandet N:o 97. N:o 98, i anledning af väckt motion om nedsättning af tross-passevolans-afgiften. Bifölls. 9^2 Prot. TJtdr. d. 21 Det. 1840. N:o 99, i anledning af väck t fråga om upphörande af eller nedsättning uti afgiften till Wadstena Krigsmanshussamt Amiralitets-krigsmans-Cassorna vid köp af rusthåll eller båtsmans-rotehemman. Bifölls. N:o 100, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 6, om Lärare-seminariers inrättande, m. m. Ståndet, som vidblef sitt, vid Betänkandet.
Men delta förhållande verkar lika förderfligt på de Reserv-skyldige, och i vissa orter måhända i ännu större grad; emedan skjuts-uppbudningen, obestämd och derföre ofta befarad, hindrar den reserv-skyldige alt begagna sin tid och sina dragare till ett nyttigt arbete, eller ock ryckes han derifrån, för att fullgöra en besvärlig servitud. Den mindre omtänksamme, från barndomen vid detta förhållande invande jordbrukaren förledes äfven lätt, att med välbehag omfatta tillfället till en efterlängtad förströelse på skjutsfärden. Barn och tjenare lemna dessutom ett förlåtligt företräde åt detta slags sjelfsvåldiga lefnadssätt framför ett mödosamt arbete vid gården. En ytterligare olägenhet torde äfven för reserv-skyldige hafva uppkommit, medelst de åtgärder till hållskjutsens förminskning, som egt rum, utan att forvagnar på samma vägar blifvit inrättade, hvarigenom, äfvensom genom hållskjuts-skyldiges olagliga uteblifvande, reserven fått vidkännas en lörökad skjutsning. Svårligen skulle också de reserVskjuts-skyldige kunna öfver sistnämnde omständighet, likasom öfver deras uppbådande i rätter ordning, hålla en pålitlig control; hvaremot de hållskjuLs-skyIdige hafva bestämda åligganden att iakttaga, och äfven äro i tillfälle att bortaccordera sin skjuts. Efter ett noggrannt och sorgfälligt öfvervägande häraf, har Utskottet funnit angeläget vara, att en åtgärd vidtages, hvarigenom både bålloch reservskjuts-skyldigheten måtte kunna upphöra, och hemmansegaren omsider befrias från denna hans jord åtföljande prestation. I detta afseende anser Utskottet de förslag böra begagnas, sorn åtskillige motionairer yrkat, dels om frivilliga entreprenader för skjutsningsbestyrets öfverlagande, och dels om diligencesamt forvagns-inrättningars befordrande. I Utskottets tanka äro dessa utvägar förtjen te af serdeles uppmärksamhet, såsom gemensamt ledande till ändamålet. Det är Utskottet icke obekant, att försök till sådane entreprenåder i alla
Utgående frän den åsigt att tillsyn i detta hänseende bör utöfvas af Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, har föreskrifvits, att dessa obligationer skola deponeras i sistnämnde Bank och att alla åtgärder, som hafva sammanhang med förändring af nämnde depositionsbelopp, skola stå under Fullmägtiges särskilda kontroll. För (ifrigt torde i förevarande afseende få åberopas Finans-komitéens motiver till § 23 i dess förslag. § 7. I afseende på den giltighet, sorn tillägges denna Banks sedlar, har Utskottet redan yttrat sig. Sedelutgifningsrätten är bestämd i nära öfverensstämmelse med hvad Finans-komitéen föreslagit; och hänvisar Utskottet till de för § 31 i dess förslag anförda motiver. § 9 motsvaras af § 29 i Finans-koinitéens förslag. I afseende på § 10 hänvisas till motiven för § 30 i Finans-kommittéens förslag. § 14. Af inskränkningen i Rikets Ständers Banks verksamhet följer att kreditiven till Riksgälds-kontoret, Manufaktur-diskonten, med flera inrättningar, icke vidare kunna pä denna bank anvisas, utan böra tillhandahållas af Sveriges Bank. 15 och 16. Styrelsen och förvaltningen af Sveriges Bank har fjtskottet, lika med Finans-komitéen och Herr Björck, ansett böra utöfvas af en Öfverstyrelse och en Direktion. Den förra skulle hafva att angifva rigtningen af Barkens verksamhet öfverhufvud, fastställa de allmänna bestämmelserna vid förvaltningen, äfvensom instruktioner och arbetsordningar, samt öfvervaka de gifna föreskrifternas iakttagande och förvaltningens gäng. Den egentliga förvaltningen skulle deremot besörjas af Direktionen dels samfäldt, dels genom verkställande Direktörer, hvilka inom Direktionen utsagos och hvilka skulle, dagligen tillstädes, följa görotnålens gång samt handhafva de löpande ärendena. Utskottet har redan antydt, såsom ett af förslagets vigtigaste syftemål, att Kongl. Maj:t. skulle deltaga såväl i lagstiftningen för denna bank, som [ dess styrelse.
Bonde-Ståndet den 28 uästlidne Januari, men deremot åteiremitteradt af Högloll. Ridderskapet och Adelil den 29 i samma månad; och sorn, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, frågan sålunda är genom tvenne Riks stånd» beslut afgjord, så få Utskotten tillkännagifva, att å Utskottens sida någon vidare behandling af samma frå ga icke kan ega rum. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Mars, kl. 6 e. >»• Memorial, i anledning af åt erremiss å Utlåtandet, N:o 36. Utskottens nämnde utlåtande, angående Kongl, Majtls Nådiga Pro - 14 Statssamt Allm licsv. o. Ekon.-C Iskottens Memorial, ,\:o 06. position om rothållarn.es vid Forssa, Delsbo och Jerfsö compagnier af Helsinge regemente befriande från åtagandet alt förse Under-ollicerare vid nämnde compagnier med hus och ved samt muhlbete för deras kreatur, 1 tar af Höglofl. Ridderskapet oell Adeln blifvit återremitleradl; men dä detsamma är vordet bifallet af Vällofl. Borgare-Ståndet den 24, af Högv. Presle-Ståndet den 25 och af Hederv. Bonde-Ståndet den 28 sisth Januari, i anseende hvartill frågan, jemnlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är genom trenne Riks-Stånds beslut åtgjord, så kan någon vidare behandling deraf å Utskottens sida icke ega rum. Stockholm den 4 Mars 1845. Alik. till E\[>.-Utsk. d. 5 Mars, kl. 6 e m. Memorial, i anledning af äler remia' å Utlåtandet, N:o 4l Detta utlåtande, som afgifvils i fråga om ökadt anslag till Folkskoll lärare-seminarierne i Riket, är af Höglofl. Ridderskapet och Adeln äterremitteradt, men deremot bifallet af Hederv. Bonde-Ståndet den 5, af Vällofl.