Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
353 undersökning i orten till vinnande af ordentlig utredning i dessa afseenden vara nödig, och att föremålet för en sådan undersökning bör blifva utrönandet hvilka af Skinnskattebergs Hemmansägare önska att till Tackjernsblåsning blifva på hyttorne indeldte och hvilka af desse från blåsningsskyldigheten vilja vara befriade samt till hvad belopp tackjernstillverkningen årligen kan komma att uppgå; på det jemföras må, hvad Staten kan af Tackjcrnsblåsningen i tionde påräkna emot hvad som nu i bergslagsfrihet af Socknarne tillgodonjutes. Och lärer till K. M:t böra öfverlemnas att bestämma på hvad sätt den nödvändiga ansedde undersökningen må kunna ändamålsenligast verkställas. Enligt hvad vid början af detta Betänkande är yttradt, hafva de Privilegier, på hvilka Skinnskattebergs, Heds och Gunnilbo Socknars Bergslagsfrihet sig ifrån början grundar, icke kunnat företes, och Utskottets ofvan gjorda tillstyrkanden äro således föranledda af de handlingar som kommit Utskottet tillhanda. Skulle åter Vederbörande framdeles kunna framvisa sådana documenter som bestyrka deras anspråk på Bergslagsfrihetens fortsatta tillgodonjutande, så bör förhållandet dermed först undersökas, till utrönande, huruvida sådant kan föranleda till någon ändring i hvad som nu blifvit tillstyrkt. Och torde detta tillägg i den underd. skrifvelsen jemväl böra intagas. Utlåtande, i anledning af K. M:ls Nådiga Remiss å Handlingarne i Målet rörande upphörandet af Nyeds Sockens Bergslagsfrihet. Sedan, i anledning af K. BergsCollegii år 1821 gjorda underd. anmälan att Nyeds Bergslag i Carlstads Län icke verkställer någon Taekjernsblåsning, och K. M:t för bedömande af den i sammanhang dermed väckta fråga: huruvida Nyeds Socken, bestående af 3o|; Mantal bör anses förlustig sina Bergslagsprivilegier, i Nåder infordrat ej mindre Hemmansägarnes än alla vederbörande EmbetsVerks underd. Utlåtanden; så har K.
Maj:ts ofvan omförmälda förslag, hafva Rikets Ständer alltså, för sin del, beslutat en författning, angående allmänt kyrkomöte, af följande lydelse: '§ /• Till allmänt kyrkomöte sammanträda Svenska kyrkans ombud hvart femte år, å dag och ort, som Konungen utsätter: Konungen dock obetaget alt mötet oftare sammankalla. § 2. Svenska kyrkans ombud skola vara samtlige Biskopar i stiften, eller, der någon af dem har förfall, den af Domkapitlets ledamöter, som kapitlet i hans ställe väljer; Pastor Primarius i Slockholm eller, derest han är hindrad, annan ledamot af Stockholms stads Konsistorium, den Konsistorium utser: fyra bland teologiska fakultetens Professorer eller ordinarie Adjunkter, två från hvartdera af rikets universiteter; en vald, med fullmagi å ordinarie embete eller tjenst försedd prestman från hvart stift och en från Stockholms stad; så ock trelio af lekmän valda ombud, ett från Stockholm, eli från Wisby stift, tre från Hernösands, två från hvartdera af de öfriga stiften samt fem från det eller de valdistrikt, Konungen med afseende å för handen varande förhållanden bestämmer. Chefen för Ecklesiaslik-departementel må ock vid mötet närvara och deltaga i öfverläggningarne, men ej i besluten. § *■ Vid hvartdera af rikets universiteter välje förenämnde till teologiska fakulteten hörande lärare inom sig, på sätt de sig emellan öfverenskomma, de ombud, som för samma fakultet skola vid allmänt kyrkomöte lillstädesvara. § *■ I val af de presterliga ombuden för stiften och Stockholms stad deltaga de prestmän, som innehafva fullmagt å ordinarie embete eller tjenst inom distriktet eller sådant embete eller tjenst förestå. Valet förrättas i den ordning Domkapitlet föreskrifver. För hvarje ombud utses på lika sätt en suppleant att, i händelse af ombudets förfall, i dess ställe i mötet deltaga. §5. Inom hvarje pastorat ega samtlige å kyrkostämma röstberättigade lekmän inom sig, vid sammanträde inför kyrkostämmans ordförande, utse en elektor.
Ersättningen Sedan Revisorerna af Herrar Fullmäktiges protokoll för den 5 tili Uplands sistlidne Augusti inhemtat, att, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga »oteMUare Bref den 7 nästföregångne Juli, angående Kongl. Stats-Contorets anbe for eriagda fallande att hos Herrar Fullmäktige reqvirera den af Rikets Ständer a pe niD2ar,ans|agna ersättning till Uplands Regementes Rotehållare för eriagda s. k. klädpenningar, Herrar Fullmäktige hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att, enligt 88 §• i Riksgälds-Contorets Reglemente, hvars föreskrift härvid måste af Herrar Fullmäktige iakttagas, detta anslag bör af Riksgälds-Contoret omedelbart till Kongl. Majits Befallningshafvande i Upsala och Stockholms Län utbetalas; så hafva Revisorerna ansett sig böra förskaffa sig underrättelse, huruvida någon ytterligare fråga, angående sättet för berörde anslags utbetalning hos Herrar Fullmäktige förekommit. I sådant afseende hafva Revisorerna också, genom protokollet för den i3 nästl. Oktober, vunnit den upplysning, att Kongl. Majit, uti skrifvelse den ii förutgångne September, gifvit Herrar Fullmäktige i nåder tillkänna, att Kongl. Majit, uppå anförda skäl, icke kunde medgifva minsta afvikelse frän hittills följd ordning vid utbetalning af sådana medel, dem Rikets Ständer, med föranledande af Kongl. Majits nådiga skrifvelser, beviljat, eller förändra Sitt uti förevarande fall redan fattade nådiga beslut, samt att Kongl. Majit gjorde Sig så myckel hellre förvissad, att Fullmäktige åt fullgörandet deraf lemnade en snar Verkställighet och de anslagna medlen Kongl. Stats-Contoret tillhandahöllo, som, i annan händelse, kunde inträffa, att Rikets Ständers förordnande, i afseende på ifrågavarande anslag, blefve utan påföljd, enär Kongl. Majits Befallningshafvande, emot Kongl. Kongl. Majrts dem meddelade nådiga föreskrift, icke ägde att dessa medel från Fullmäktige reqvirera eller emottaga.
Denna fond utgjorde, efter arfsutredning, ett kapitalbelopp af 21,260 R:dr Runt, hvaraf årliga räntan, efter utgifvande af några lifstidspensioner enligt den aflidnes förordnande, utdelas med 900 R:dr samma mynt till fyra ynglingar vid härvarande högre Elementar-läroverk. M}rcket allmänt är, att, vid uppgörande af kontrakter till antagande af grenadierer och soldater, det betingandet göres att, om grenadieren eller soldaten för rusthållet eller roten väl tjenar en viss i kontraktet bestämd tid, åt honom och hans hustru lofvas en stuga med planteringsland, att begagnas så länge de lefva. Detta blir sålunda en slags pensionering ät manskapet och deras hustrur. Den enda offentliga sjukvårdsanstalt, som under hela året finnes inom länet, är Länslasarettet och Kurhuset i Westerås. Det förvaltas af en Direktion, bestående af Landshöfdingen såsom ordförande samt 12 af Eders Kongl. Majit förordnade ledamöter. Läkarevården besörjes af en Lasaretts-läkare, och ekonomien af en Syssloman, till hvilkas biträde nödig betjening är anställd. Den nuvarande Lasarettsoch Kurhusbyggnaden är en af träd byggd, inne i sjelfva staden belägen gård, som inköptes år 1826, med understöd af 9,000 R:dr Rigds, hvilka länets innevånare för ändamålet anvisade af Landtvärnskassans behållningar. Sjukhuspersedlar finnas för 75 sängar, men som utrymmet numera är allt för trångt, måste särskild lokal i grannskapet hyras, då antalet af patienter öfverstiger 60 ä 65. Man är derföre betänkt på anskaffande af ny större och ändamålsenligare Lasarettsoch Kurhusbyggnad, så snart medel dertill kunna erhållas. Antalet af årligen vårdade patienter jemte deras högsta och minsta samt medeltal under åren 1856 Tab. Litt. —1860, synes af följande tabell Litt. Q., som jemväl uppgifver beloppen af de årligen uttaxerade kurhusafgifterna samt af denna sjukvårdsinrättnings inkomster och utgifter under samma år. Tab. Litt. <1. Läns-Lasarettet och Kurhuset. Vårdade patienter.
Den snö, som samlade sig på däcket och som i början dagligen bortsopats, fick ligga qvar, så att den slutligen bildade ett 30 centimeter tjockt, hårdt hoptrampadt snö- eller islager, som i ej oväsentlig mån bidrog att öka däckets motståndskraft mot kölden, och snödrifvor uppkastades för samma ändamål längs fartygets sidor. En ståtlig istrappa uppfördes från isen till styrbords reling. Ett för ändamålet i Karlskrona förfärdigadt stort tält uppslogs från kommandobryggan till fören, så att endast akterdäcket fortfarande blef fritt. Tältet var akter ut fullkomligt öppet, hvarjemte blåst och yrsnö hade fritt tillträde från sidorna och från en ofullständigt sluten öppning förut. Det skydd, det lemnade mot kölden, blef visserligen härigenom mycket förminskadt, men i stället verkade det ej det ringaste menligt på luftens beskaffenhet inom fartyget, ett för helsotillståndet om bord synnerligen beaktansvärdt förhållande. De mörka vinterdagarne flammade ofta under detta tält en liflig smideseld, kring hvilken tschuktscherna skockade sig i nyfiken beundran öfver den skicklighet, med hvilken smeden formade det glödande jernet. Här utdelade kocken åt tschuktscherna öfverblifven soppa och mat samt de brödbullar, som vid hvarje bakning särskildt bakades för deras räkning. Här var mottagningssalongen, der tobak och socker utdelades åt qvinnorna och barnen, och der någon gång, om ock sällan, en frusen fångsteller forman hugnades med en sup. Här värderades och uppköptes vedbitar och hvalkotor, och här fördes vidlyftiga underhandlingar om resor i hundslädar åt olika håll. Den våldsamma rörelse, som egde rum i isen natten mot den 15 dec., lemnade oss en kraftig påminnelse derom, att vårt läge på den öppna redden ingalunda var så tryggt, som man kunde önska, utan att en möjlighet fans, det fartyget plötsligt och kanske utan föregående varning skulle kunna blifva fullkomligt krossadt. Om en sådan olycka inträffat, hade helt säkert ingen svårighet mött för Vegas besättning att öfver isen komma i land.
Sl:r icke mera enhällgt påkalla siri grundlagsenliga rätt att ensamma derom besluta, ber jag dock att under några iigonblick få taga R. o. Adms dyrbara tid i anspråk. Vi hafva i dag sett, huru den vanliga granna fanan blifvit utvecklad i frikandelslägret; vi hafva derpå läst den vackra inskriptionen: rättvisa, filantropi. Men, Mine Hrr! huru förhåller det sig med denna rättvisa, denna filantropi? Man förordar höga tullar på några lä s. k. kassaartiklar, som mest förbrukas af den stora allmänheten, af arbetaren, för hvilken de beklagligtvis blifvit nödvändigetsartiklar. Man förordar höga tullar på kaffe, socker, tobak, för att dermed betäcka statsverkets behof. Hvad vill detta i sjelfva verket säga? Jo, man vill pålägga den Svenska allmänheten en skatt, hvilken i hufvudsakligaste måtto måste drabba den fattigare delen af befolkningen, dessa menniskor, som kanske anse kaffet vara lör dem nödvändigare än brödet. De mera välmående dricka t å 2 koppar kaffe om dagen; den fattige dricker 6 å 7. Är det rättvisa, att då framför allt beskatta sådana artiklar och derigenom låta skattebördan tyngst drabba dem, sorn minst ega förmågan att bära den. Icke bättre förhåller det sig med filantropien. Nöd finnes i landet. Visserligen se vi vårt Bondestånd vid riksdagarna ganska välmående, men hvilka outredda naturkrafter, som uppehålla dessa personer, känner jag icke. Deremot är det icke synnerligen fett i landsorten. I ett läger, der det utan tvifvel finnes så mycken kunskap, så mycket snille, borde icke halva saknats insigt om hvarthän detta skattesystem leder. Vi simpla odalmän, som plöja egen teg, vi känna det. Olyck - 410 Dea 21 Aprli e. m. lig den af oss, som under vintern svält sina ök. Olyckligt det land, der statsmakterna försumma dem, som skola hära tyngden af bördan, — dess undergång är för handen. Vi jordbrukare hafva oss förbehållet att draga lasset. Vi klaga icke deröfver, men vi fordra, att man sätter oss i tillfälle att fullgöra våra skyldigheter.
Dessutom känner jag ej at nZgra karglisr finnas eller aro Riksens Stander föreskrifna för utfärdande af InstruÄioner föc^ stna Utskott. Hwad för öfrigt angar Friherre k.anringsbsulens yttrande, at de för en InffruLkion uti at. skilliga OiNsmina anförda skäl ej werkat förändring i hans tanka, får jag deremot rseiprokr förklara, at hans DiQamen ej innesarcar nägra skäl, som werkat ändring i min öfvertygelse. Herr krintrenlicölä, Oari. Om »agon InKruWon skulle skänkas Bewillningö, Utskottet, anhäller jag ödmjukast, at den i ingen matto hindrar oss skörda en wälsignad frukt af dek owärderlkga arbete, hwarwid Bewillningö Berednings - Utskottet redan laggt en sa mödosam hand. Herr Lreär, polian ^xel. Om jag sag at Höglostige Ridderskapet och Adeln wid InffruÄionsnr Lv i;4 förkastande något förlorade af sina rättigheter, sa skulls jag ej draga i betänkande at rilstyrka dest antagande» Men Bewillnings-Utskottets arbete kan e, wara annat an provistonelr och mäste nödwändigt underkastas Riksens Ständerö egen profning. Dä nu Utskottet redan ar satt i aktivus och haft flera sammanträden, hemställer jag kil Högloflige Ridderskapet och Adeln, om e, den bästa utwäg more ak lata förewarande flaga förb i wa hwilande inkil dest Hemliga Utskottet hunnit inkomma med flt opus. Grefwe lVlorner, Orri Oabrisl. Högloflige Ridderskapet och Adeln torde tilläta mig at före» ställa, at antagande af den föreslagna InstruLUcinem skulle åstadkomma en oförmånlig tidö utdrägt. Der är redan laugt lidet pä Riksdagen och föga har ännu hun» nit arbetas. För min del sinner jag en InstruÄion ej heller nödig.
Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfning ar och underofficer sbildning en. (U. A.) Uti högstberörda, den 21 November nästlidet år till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (JV2 44), hvilken af samtliga Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad, har Kongl. Majit dels, jemte framställning af de grunder, sorn Kongl. Majit ansåge böra för ständiga infanteriets och kavalleriets organisation bestämmas, föreslagit Rikets Ständer att godkänna berörda grunder, så vidt deruti förekommande frågor ej tillhörde Kongl. Majits pröfning och afgörande, äfvensom att indelta soldaten eller ryttaren efter '18 års tjenstetid måtte vara berättigad till afsked, om han det önskade, men att han tillika måtte vara oförhindrad att utöfver denna tid i nummern qvarstå, om han dertill vore villig och hade förmåga, med tillämpning i öfrigt af de för afsked gällande författningar, dels ock, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till den uti särskild nådig Proposition af Kongl. Majit föreslagna förändring i grunderna för beväringsinrättningen, hemställt, att Rikets Ständer jemväl måtte godkänna åtskilliga angifna grunder för krigsbildningen i hvad den rörde vapenöfningarne och underofficersbildningen. Vid pröfning af sistberörda nådiga Proposition (Jfé 43) hafva, enligt hvad Utskottet inhemtat, samtliga Riks-Stånden, hufvudsakligen sammanstämmande, beslutat, att då de af Kongl. Majit föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landtstorm ännu inom landet vore föga kända; då derjemte de icke väl syntes kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväBih. till R St.
Det bör anmärkas, att just i samma orter, der befolkningen på senare tider hastigt tillväxt och själavården sålunda blifvit försvårad, äro, i följd af landets mera brutna yta, afstånden i allmänhet betydliga ; hvarigenom således äfven från en annan sida svårigheter uppkomma. 1 de norra länen växa dessa sistnämnda svårigheter i högst betydlig mån, under det att folkmängden i hvart pastorat, till följe af landets vidsträckta läge, i allmänmänhet företer en något lägre siffra än i de näst förut nämnda landskaperna. Ej i någon af rikets provinser visar sig missförhållandet emellan folkmängden för hvart pastorat och det antal af församlingsboar, hvilkas andliga vård rimligen bör antagas kunna af en kyrkoherde bestridas, så stor som i Wermland, der pastoraternas folknummer, såsom ofvan är visadt, i medeltal uppgår till nära 8,000 innevånare. Orsakerna äro tydliga, då man besinnar, att Wermland, som år 1751, så vidt man af tillgängliga källor kan sluta, icke hade fullt 100,000 innevånare, år 1845 egde en befolkning af 209,596 personer och således på mindre än 100 år mer än fördubblat sin folkmängd, under det att pastoraternes antal förblifvit nästan oförändradt. Om vid den förra tidpunkten, då folkmängden var i medeltal 4,000 inom pastoratet, det var för en kyrkoherde i någon mån möjligt att, på grund af personlig kännedom, egna sina sockneboar de omsorger, hans vigtiga embete kräfver, så måste detta, med en befolkning af 8,000 personer, för honom blifva förenadt med nästan oöfvervinnerliga svårigheter. Nödvändigheten af en pastoraternas delning visar sig här äfven i den omständighet, att inom Carlstads stift endast 42 pastorater finnas, under det att komministraturernas och öfriga ordinarie prestlägenheters antal uppgår till 88. Hvad ofvanföre blifvit framställdt, grundar sig endast på medeltalet af pastoraternas Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 45. 4 9 befolkning inom hvari län.
St. aflåtna nåd. propos., angide låneanslag till återuppbyggande af nämnde stad; N:o 4°8- i anledn. af fullmägtigés i Riksg.cont. skrifvel - aä'2 Den 16 Februari e. m. se, nied hemställan om disposition såväl af Lappmarksecclesiastikfondens tili bemälde contor levererade capitaltillgångar, som af 3:ne andra cassors intecknade fordringar. Företogs till pröfning BancoUtskls d. g dennes på bordet lagda memor. N:o gi med förslag lill åtskilliga förändringar i 4- art. 5 afd. af i83o års bancoreglemente. Hr af Ek en st arn, Isr.: Midt på 4;de sidan af förevar, memor., och i fortsatt följd, förekomma åtskilliga väsendtliga bestämmelser, som icke blifvit upplasta, troligen af den anledn , att resultaterna äro med den vidlyftiga motiveringen så sammauväfda i den formella uppställningen , att de tillstyrkanden, som Utsk. i anledn. deraf föreslår, sammanfalla helt obemärkt med motiverna, då man i memor., pä vanligt sätt, endast söker resultaterna att här framställa. Emedlertid, då endast lönebeloppen nu här blifvit till granskning upplästa, vill jag först yttra mig öfver dem: Dessa lönebelopp, och i allmänhet lönejemnkningen inom Bancodisconten, lärer väl ytterst bero på de reorganisationer, hvilka till en del redan äro gjorda, till en del återstå inom verket. Dessa uppgöras och verkställas af Bancofullmägtige eller directionen. Jag anser derföre högst nödigt och yrkar, att Utsk. måtte i detta afseende åtminstone infordra Bancofullmägtiges utlåtande; Utsk. må derefter fästa vid deras ingående upplysningar det afseende, Utsk. för godt linner. I sammanhang med löneregleringen förekommer förslaget att fråntaga disconternas kamererare deras hittills ostridigt begagnade rätt att göra sig lagligen tillgodo det enskilda förtroende, som de i penningeväg kunna äga hos allmänheten.
Banco samt en och en tredjedels mark mjukt bröd af sammanmalit Rågmjöl, eller desi warde efter der pris, som manatligen af Konungens Befallningshafwande wid hwarr och ett Bysättningshäkte borde utsattas, samt att i händelse Kongl. Majtt framdeles kunde sinna nödigt att öka deras underhall, som för brott i Kronans Hakten förwaras, en lika tillökning alltid stall bestäs ^ bysatte som ej mägta sig sjelfwe föda. Dä de wid Propositionen i näder fogade stal sä tillräckligt tala för billigheten af någon ändring i det lidande, som en häktad person redan genom för. lusten af sin frihet widkännes, och som skulle fördubblas genom saknaden af lifwets ytterst nödwandiga behof; samt dä härtill kommer, att det i 8 Cap. 13 Zttlsökn. Balken utsatte Tractamence fyra öre silswermynt, efter 1734 ärs myntwärde, werkeligen utgjorde en tjugufjerdedels Ro. och följaktligen ej blifwit genom 1787 ärs Kongl. Bref i minsta mäkto sörökadt, oansedt lifsmedlens pris under imedler - 830 Den 18 November. lid förflutne femtio tre är mångdubbelt upstigit, fL Riksens Ständer med wördnad och tacksamhet för Eders Kongl. Majrt afwen till detta amne sträckta Nådiga omsorg härmedelst högst ofwanberörde Proposition i underdänighet bifalla. Riksens Ständer framhärda oc. Stormägtigste Allernädigste Konung; Bland de ämnen som utgöra föremälen för Riksens Ständers öfwerläggningar har afwen den fräga yppats huruwida någon förändring kunde med skäl äga rum i,allmänna Lagens stadgande omtvista i afseende pä Äktenstaps ingående förbudna Skyldstaps och Swägerstaps leder.
I an slutligen deraf draga den mer än sannolika slutsats» att, med bibehållande af de i Inlerimsslaten redan stadgade grunder, lemnar det af Rikets Ständer beviljade anslag fullt tillräcklig tillgång lill aflöning af nya Lärare vid en del Läroverk, ja, äfven af nya Skolor» om sådane någonstädes af behofvet påkallas. Utskottets förslag åsyftar att plundra — må detta uttryck tillåtas mig — de för så mången 1:1 v hets-älska re förhatliga Gy mira si erne, att nedsätta Jent .i anseende» att undergräfva deras bestånd och småningom bereda deras upp - StattVt shott et i Betänkande 7V;o 435. lösning, och, såsom en nödvändig följd deraf, äfven af en annan, icke omtyckt Kyrko-inslitution. För att korteligen sammanfatta dessa allmänna anmärkningar, så ligger den af Utskottet i 3 och \ punkterne föreslagna likliets-princip utom gränsorne för de frågor Kongl. Maj:t till Rikets Ständers pröfning hänskjutit, den strider emot de grunder för löne-regleringen, hvilka Kongl. Maj:t gillat och stadgat, den ökade tillgång man härigenom •vill bereda, är för den definitiva löne-regleringen icke behöflig, den är högst orättvis emot Rikets Gymnasier, på hvilka den vid tillämpningen nära uteslutande kommer att verka. Utom nedsättningen i gamla löne-förmoner skola andra nya och betänkliga förhållanden uppstå. En del Lärares hela lön kommer att utgöras af inkomsterne vid ett Piasbende-pastorat , hvaraf till och med afdrag lill allmänna lönings-fonden kan ega rum. Alla Läroverks och alla Stifts, så väl allmänna, som enskilda anslag, vare sig i spanmål, pastorat, boställs-rum, donationer, rn. rn., sammanföras i en gemensam cassa och utminuteras sedermera i såkallade lika portioner. En del Läroverk och Stift erhålla icke ett öre af det nya Stats-anslaget, — de få icke ens behålla hvad de af ålder innehaft, eller söka inom sig, utan ytterligare biträde af Staten, uppgöra en billig reglering.
Maj i83o stadgade yttersta prsescriptionstid lill inlösen företedde, väl funnit sökanderne icke vara lagligen berättigade att få samma sedlar af Banken infriade; men med afseende å de bär ofvan uppgifna ömmande omständigheter beträffande förre egaren till berörde sedlar och enär densamme, efter hvad upplyst är, först efter prasscriptionstidens utgång, sökanderne i arf tillfallit, hvadan det icke på dem berott att sedlarne inom behörig tid för inlösen till Banken ingifva, samt Rikets Ständer, på sätt Banco-fullmägtige anmärkt, med aflysning af omförmälde slags sedlar icke lärer haft för afsigt att, på enskildes bekostnad, bereda Banken en vinst, får Utskottet tillstryka, att ofvanberörde, till Utskottet öfverlemnade och hos Utskottet förvarande, 53 st. sedlar å daler kopparmynt, till ett sammanräknadt belopp af 1884 daler 27 öre, måtte af Banken få inlösas med io4 R:dr 34 sk. 3 r:st Banco. Stockholm d. 21 Augusti 1844- Bih. till R. Sh Prot. 1844. 6 Sand. 1 /l/d. 2 Haft, o STOCKHOLM, Lundberg & Comp., 1844. Ant. till Exp. Utsk. d. 11 Sept., kl. 5 e m. Memorial, om anska ffandet af Militär-poster till be vakning vid LclneContoren i Malmö och Götheborg.