Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andra, bland hvilka befann sig författaren, begagnade egna ben. Ingen ceremoniel ordning iakttogs i den långa raden. Den nyvalde konungen sjelf åkte i en simpel öppen vagn, förspänd med olika färgade hästar, och ingen annan yttre prakt förkunnade det kungliga tåget än en liten skara ridande jägare, som omgåfvo vagnen. Ceremoniens enkelhet var en bild af den tron, som Norges konung bestigit; och den egna blandningen af alla klasser utan synliga spår af någon ståndsskilnad utgjorde bilden af det förakt för dessa företräden, som är kännetecknet på den norska författningen ... En mild sol log på denna vackra vårdag mot församlingen, men vintern visade ännu sina spår i de af käl-lossningen gungande vägarna. Efter kröningens slut intogs en frukost i prestgårdens trädgård, hvarifrån dock många, som ej kunde hålla sig framme, foro, efter hvad de sade, hungriga tillbaka ... Härmed var ståten ändad. Sinnesstämningen på Eidsvold blef härefter särdeles tillfredsställande, och med lyftadt mod gjorde man sig redo till återresan. Vid intåget i Kristiania anmärktes med ledsnad ett förebud af obehaglig art. Det bestod deruti att en del af den äreport, genom hvilken hans maj:t skulle passera, nedramlade innan han hunnit igenom den. För öfrigt gaf Kristiania en präktig anblick med sina massor af jublande folk – de fattiga fingo denna dag också stor traktering – illumination, tal, kanonskott och dylikt. Tjugufyra unga flickor beströdde konungens väg med blommor. En af dessa flickor räckte honom en eklöfskrans, åtföljd af de tvänne orden: ”Förtjent heder.” En annan öfverlemnade åt honom ett dokument, hvilket innehöll tillbudet af en betydande penningegåfva, sammanskjuten af Kristianias borgerskap. Med ridderlig artighet och förbindande hjertlighet gaf hans maj:t de unga damerna detta svar: ”Det hulda könet förskönar hvarje fest, förskönar lifvet tacksamt skall jag erkänna hvarje blomma, som det vill strö på min väg.” Efter dessa åtskilliga afbrott gick tåget direkte till kyrkan, der åter igen utanföre och innanföre ceremonier och tal egde rum.
Utdrag af Protokollet, HZllct hos Högwördige Pre« stc-Ständet, den zo Mars 1810. S. D. I betraktande deraf att Riksens Högloft. StänL Eppeditiont - Utstött swärligen torde medhinna, att s8 Den 17 April. 683 sä fort, samt Riksens Ständer önsta, utstrifwa bemäldte Utstötts Expeditioner, ansäg Ständet Cancellierne wid de af Riksens Ständers Utstött, hwilka redan antingen alldeles eller ock till större delen afflutat deras göromäl, kunna Expeditions - Utstottets Cancelli biträda och det sä mycket häldre som de i alla fall komma akt till Riksdagens stut de dem anflagne Traktamenten ätnjuta; uti hwilket beslut de rcspcctive Mcd-Standen stulle wördsamt och manligen inbjudas, att sig med PresteStändet förena, S. D. Dä Riksdagsgöromalm nu änteligen synas nalkas sitt flut för Prcste-Ständet, ej mindre af egen höielse än för att tillfredsställa Nationens frän alla orter högt uttryckta längtan efter ett ffyndsamt flut pä detta langwariga Riksmöte, härigenom wördsamt och manligen inbjuda dest respectlvc Mcd-Stander,att med Preste-Stan, det instämma uti det beslut, att i enlighet med RiksdagsOrdningens fönstrift uti §. igenom Herr Ercfwcnoch Landtmarffalkcn samt de öfrige Respectivr Herrar Talemannen hos Kongl. Maj:t i underdänighct anhalla om nädigt bestämmande af witz dag till Riksdagens aflysande. l-lt supra. S> D. Hwad Riksens Högloft.
Uteslutet. Gilladt. Gilladt. Uteslutet. Gilladt lill principen. Se Riddcrskapets och Adelns i3 5» 1 Moni. Gilladt. Gilladt. Uteslutet. la §. 3 Moni. Gilladt till principen, med uteslutande af sista perioden ”och vare omsättning deraf förbuden.” — Se Ridderskapets och Adelns i3 §. 2 Mom. Gilladt med uteslutande af sista perioden: ”och vare omsättning deraf förhuden.” Gilladt. Uteslutet. 12 §. 4 Moill. Gilladt till principen. Se Ridderskapets och Adelns i3 (j. 3 Moni. Gilladt. Gilladt. Uteslutet. i 2 4- 5 Monk Gilladt till principen. Se Ridderskapets och Adelns 14 J. 1 Mom. Gi Liad t. Gilladt. Uteslutet. i3 $. Gillad till principen. Se Ridderskapels och Adelns 14 §• Gillad. Gillad. Utesluten. ■4 i'* Giilad till principen. Se Ridderskapets och Adelns i3 §■ 3 Moni. sista punkten. Gillad. Gillad. 1 Utesluten, 15 §. Giilad, med tillägg efter ordet Directionen, af orden ”och Revisorer ,” och med uteslutande af ordet ”öfrige”. Se Riddcrskapels och Adelns 10 5* Gillad, med tillägg af orden: ”och Revisorer.” Gillad. Utesluten, iti §. i Morn. Gilladt, med den redaktionsförändring af början: ”Före ordinarie bolagsstämma höra Revisorerne, ike.” Se Ridderskapets och Adelns iGjj. 1 Mom. Gilladt med sadanredactionsförändring af höl jan ”Före den ordinarie Bolagsstämman, höra de vid den föregående valde A> Revisorerne, jemte Ove.” Gilladt. Gilladt till principen med den förändring, att 2:ne allmänna Ombud utsedde, det ena af Kongl. Maj:t, och det andra af Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret, skulle deltaga i Revisionen, och med tillägg, att den sker på bolagets bekostnad. Se 7:de punkten. i(> jj. 2. Moni.
Men jag kan ingalunda godkänna, att i det förslag Const.Utsk. framlagt, i st. f. ordet: »Kronprins», begagnas uttrycket: »till thronföljden närmast berättigade Prins.» Följden deraf skulle möjligen kunna blifva den, att, i händelse Konungen vöre till ålder kommen, men ännu icke hade några manliga arfvingar och således ingen Kronprins i sjelfva verket funnes, skulle den till thronen närmast berättigade Prinsen i de omnämnda fallen äga att öfvertaga Regeringen. Det skulle likväl kunna hända, att landet bereddes den glada fröjden att kunna vänta sig en Kronprins, och att denna väntan ginge i fullbordan. Då skulle följden blifva den, att om den förut till thronföljden närmast berättigade Prinsen förestod Regeringen, måste Han, i samma ögonblick en Kronprins föddes till verlden, afträda från Regeringen, emedan Han då icke längre vore den lill thronföljden närmast berättigade. Detta vore väl i sjelfva verket icke lämpligt. Men i alla fall anser jag det icke riktigt att någon annan än Kronprins förer Styrelsen, ty just med afseende på det fall jag anmärkt, skulle, i betraktande af den äregirighet som finnes hos många regerande personer och som historien visat ofta vara af beklagliga följder, den makt som lemnades i händerna på den tillförordnade Regenten kunna begagnas såväl till den blifvande Thronföljarens sora landets skada. Jag skulle Den 8 April f. in. 205 derföre önska, att i st. f. orden: »till thronföljden närmast berättigade Prins», måtte insättas ordet: »Kronprins». Det är för öfrigt en annan anmärkn. jag önskar göra mot 39 §n. Der står nemi.: »äfvensom alla lediga [ärli oende-sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar», i st. f. att nuv:de Grundlagen bar uttrycket: »alla lediga sysslor.» Detta har Utsk. velat förklara dermed, att Utsk. ansett olämpligt att Regenten skulle på förordnande kunna tillsätta sysslor, hvarifrån Han Sjelf skulle kunna afsätta.
Af den erhållna malmen kunna ungefär 6,600,000 centner antagas hafva blifvit använda till tackjern inom den ifrågavarande kretsen, och således omkring 500,000 centner varit disponibla för tackjernstillverkning på andra orter. Till stångjernstill verkningen hafva omkring 1,350,000 centner tackjern inom samma område konsumerats, hvadan öfverskottet utgör omkring 1,734,000 centner, deraf dock 134,000 centner torde hafva åtgått till andra ändamål i grannskapet af produktions-orten. De qvantiteter, som blifvit transporterade till orter utom det egentliga bergslagsdistriktet, utgöra således il runda tal: Malm 500,000 centner. Tackjern . 1,600,000 » Stångjern , 1,000,000 » 23 efter afdrag af hvad som sannolikt förbrukats inom orten, under det att transporterna i och för jernhandteringen inom den ifrågavarande kretsen omfattat nära 8,000,000 centner malm och tackjern, utom en qvantitet af vid pass 900,000 läster kol från skogarne till hyttor och stångjernsverk, i vigt utgörande omkring 6,750,000 centner, eller sannolikt närmare 90 millioner kubikfot vedmassa, motsvarande i vigt 40 millioner centner och fordrande en skogsyta af 70 ä 80 qvadratmil, — ett förhållande, tydligen hänvisande på den nödvändighet, som åstadkommit den svenska jerntillverkningens fördelning i många spridda mindre verkstäder, då brännmaterialet dels måste sammandragas från vidsträckta ytor, dels är i proportion både tyngst och mest skrymmande för transporter. Dessa betydliga transporter inom bergslagsorterna verkställas merendels i alla sina spridda rigtningar vintertiden med dragkraft och hafva hittills endast på få ställen kunnat medelst andra kommunikationer sammanföras i större massor, der nämligen sådana transporter med större eller mindre fördel kunnat förenas om samma rigtning, som utförseln af de produkter fordrat, hvilka skolat till andra orter försändas.
Deltat har nämligen sedan dess undergått betydliga förändringar. Der som då för tiden funnos sandbankar, ligga nu stora, med skog och gräs bevuxna öar. På andra ställen åter hafva hela öar blifvit af floden bortsköljda. Medan fartyget stod på grund, kommo nio tunguser om bord. De rodde i små båtar, hvilka voro förfärdigade af en enda urhålkad trädstam och jemnt kunde bära en man hvar. Förgäfves sökte Johannesen att förmå någon af tunguserna att lotsa ångaren; han lyckades ej förklara sin önskan för dem, oaktadt alla den ryska tolkens bemödanden, ett bevis på den ringa beröring dessa tunguser haft med Sibiriens beherskare, eller ock på den svårighet och obenägenhet vilden har att lära sig de bildade folkens språk. Först den 7 september hade man äntligen passerat deltalandet och ångade nu in i sjelfva floden, der farvattnet blef betydligt bättre. Johannesen säger i sin berättelse om färden, att det är osannolikt, att någon af Lenas vestliga mynningsarmar skulle vara af betydenhet, ty dels är redan den vattenmassa, som utströmmar i ostlig riktning, mycket betydande i jemförelse med flodens hela vattenmängd, och dels innehöllo de af Johannesen besökta vestliga och nordliga mynningsarmarna endast saltvatten, medan vattnet i den östra mynningsarmen var fullkomligt fritt från saltsmak. Den 8 tidigt på morgonen nådde man den första fasta boningsplatsen vid Lena, Tas-Ary. Man steg i land för att få upplysningar om farvattnet, men kunde ej meddela sig med invånarne, emedan dessa voro tunguser. På eftermiddagen samma dag kom man till en annan flodby, Bulun. Otålig att komma vidare och i förmodan, att äfven denna by vore bebodd af idel »asiater»216, ämnade Johannesen fara förbi densamma. Men när invånarne sågo ångbåten, helsade de den med glädjeskott från alla skjutgevär, som i hast kunde öfverkommas.217 Lena fälde då ankar. Tvenne kronobetjenter och en prest kommo om bord, och den sistnämnde anstälde en tacksägelsegudstjenst.
Banco-Fullmägtige hafva, uti deras till Utskottet afgifne Berättelse, angående förvaltningen af Bankens Pappersbruk Tumba, fästat Utskottets uppmärksamhet derå, att, ibland balancerade tillgångar, äro på Räkningen Pappersförsök upptagne R:dr 3,349: 47 sk. 5 r., hvilka, efter afdrag af hvad som influtit för hvarjehanda under försöken tillverkadt och sedermera vid anställd auction försåldt papper, utgöra hela kostnaden för alla gjorda försök till beredande af så väl ett bättre sedelpapper, som förbättrad tillverkning af andra pappersslag, och hemställt, att, sedan ifrån berörde summa afgått det belopp, som, vid försäljning af ett å nämnde auction åter inropadt mindre parti papper, kunde inflyta, återstoden måtte få i Brukets räkenskaper afskrifvas. Sedan Utskottet, i anledning häraf, från Banco-Fullmägtige infordrat bestämd uppgift å värdet af det ännu oförsålda papper, hvarför tillverkningskostnaden är vorden Räkningen Pappersförsök påförd, samt upplyst blifvit, att nyssnämnda oförsålda papper utgöres af 51äg ris hvarjehanda sorters Omslagspapper och 6 ris gult Kalker-utskottspapper, hvaraf det förra kan med förmon för Banken begagnas till sådana dess enskildte behof, för hvilka Banken eljest nödgas uppköpa annat papper å 10 R:dr B:co riset, men det senare eller det gula Kalkerpapperet icke kan anses säljbart; får Utskottet, på grund häraf och då till förminskande af den å Räkningen Pappersförsök 4 Banco-Utskottets Betänkande, N\o 34. uppkomne balance, annan tillgång, än den nu uppgifne behållning i papper, icke förefinnes, hos Rikets Högloft.
Cbeferne skola, i egenskap af ledamöter uti Bankens Under-styrelse, en för alla och alla lör en, ansvara för de beslut och åtgärder, som de öfvervarit och hvaremot de icke, enligt protokollet, sig reserverat; och i mom. 2.: Likaledes skola Cheferne och de biträdande Kom missarierne samt de af Verkets öfrige tjenstemän, som deltaga i nyckelvården, en för alla och alla för en, eller, der blott tvänne äro anställde, en för begge och begge för en, ansvara för de under deras vård förvarade tillhörigheter, sålunda, bland annat, att större general-kassan vårdas af de för Kassa-afdelningen, Depositions-afdelningen, Låne-afdelningen, Låne-kansliet samt Revisionsoch Ekonomiafdelningen utsedde Chefer ock de biträdande Kommissarier ne i Depositions-afdelningen, Låne-afdelningen och Låne-kansliet. Såväl häraf, som af den beskrifning å de Under-styrelsen tillhöriga göromål, som förekommer i Utskottets Betänkande JVs 44 sidd. 7 och följande, visar det sig bestämdt, dels att Under-styrelsen, såsom kollegial myndighet, icke har någon den ringaste befattning med större general-kassa-vården; dels att flere än Cheferne, nemligen de fleste biträdande Kommissarierne, af hvilka ingendera är ledamot af Under-styrelsen, deltaga i berörde vård och dels att en af de Chefer, som bilda 6 Banko-Utskottets Memorial M 55. Under-styrelsen, eller Chefen för Sedel-kontoret, icke deltager i vården af större general-kassan. Under-styrelsens förvaltning är ett; General-kassavården ett annat. Den sednare kan omöjligen vinna eller förlora deraf om Under-styrelsen bibehålies eller upphör. Hos de vårdare af större general-kassan, som icke äro ledamöter af Understyrelsen, och desse äro nu till antalet lika många, som de vårdare, hvilka deltaga i Under-styrelsen, har ej, efter hvad Utskottet kunnat erfara, spårats mindre nit för Yerkets säkerhet, än hos öfrige vårdare, och egenskapen af ledamot i Understyrelsen kan ej alltid och ovilkorligen antagas med sig förena de egenskaper, som utmärka en skicklig vårdare af redbarheter.
StatsUtskottets åliggande blir naturligtvis endast att yltra sig öfver kostnaden; frågan om localen för den blifvande Byggnaden tillhör ej StatsUtskottet, och då PresteStåndet i den frågan vändt sig directe till Ridderskapet och Adeln, synes Ridderskapet och Adeln deröfver böra höra RiddarhusUtskottet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att den del af Kongl. ÖfverHofPredikanten Doctor J. J. Hedrens i PresteStåndet väckte, och med Ridderskapet och Adeln communicerade ifrågavarande Motion, som angick frågan att den till Riddarhuset hörande, nu obebyggda, tomt, kunde emot skälig afgift få till en byggnads uppförande begagnas, måtte, jemte de af ofvanbemälte Ledamöter, rörande samma ämne, afgifne yttranden till RiddarhusUtskottet remitteras, Bifölls, Den 19 December e. m. 37.5 Herr Hjerta: Sedan remiss nu är beslutad, anhåller jag, att mitt yttrande må få åtfölja densamma; kanske frågan då, i anseende till den ringare kostnad jag föreslagit, får en annan utgång. Min mening var att detta lius skulle begagnas lill samlingsrum för alla fyra Stånden, och flyglarne till rum för Utskott och Cancellier. På detta sätt torde StatsUtskottet måhända för den mindre kostnaden skull bifalla Motionen. Hans Excellence Herr Grefve De la. Gardie: Med den kännedom jag har om Riddarhusets local finner jag det omöjligt, att inom detta hus hysa de öfriga Stånden och deras Cancellier. Hvarest skulle vi göra af Archivet, som tillika är så lillsägandes alla 4 Ståndens, Cancelliet, vår dyrbara portraite-samling m. m. Skulle vi flytta utur våra egna rum? Oaktadt all min benägenhet att tjena de öfrige Stånden, kan jag aldrig tillstyrka en sådan åtgärd, och skall, om jag också är nog olycklig att blifva ensam af denna tanka, reservera mig deremot. Flere hördes häruti instämma.
Man kan ej räkna på, att till CavalleriOfficerare alltid få personer som hafva tillfälle att uppoffra enskilt förmögenhet; blir löningen för knapp, skall derföre brist på Officerare uppkomma och tjensten alltid lida. Brist på CavalleriOfficerare låter redan känna sig, oaktadt någorlunda snabb avancement, och oaktadt för närvarande inom vapnet finnas flera större löner och högre tjenstebefattningar än nya Staterne upptaga. När hittills varande 4 Generals-löner inskränkas till en enda, och denna blir den högsta post som inom vapnet kan uppnås, så är väl 4öoo B:drs lön, som Utskottet nu föreslagit, alltför ringa. 55oo R:dr äro af K. M:t begärdte, och nar man afser den oumgängliga kostnaden för Hästar, Sadelmunderingar och Drängar, så återstår ej alltför stor belöning för den mångåriga och utmärkta tjenstgöring som måste förutsättas hos den enda person som står i spetsen lör hela Cavalleri-vapnet. Betänkande n, N:o i32. aa3 Jag anser Chels-lönerne böra vara 45oo, ÖfversteLieutei)antens 2Öoo, Byttmästarens i36o; såvida ett angeläget ändamål någorlunda skall kunna uppfyllas. Ryttmästaren bör framför allt vara uti en, så vidt möjligt af enskilta affärer oberoende, ställning; det är första vilkoret för säkra bibehållandet utaf ett CavalleriRegementes brukbarhet. 3:o Reserverar jag mig äfven från att tillstyrka Indelta InfanteriRegenientsChefernes inskränkta Lönebelopp, emedan det strider emot de grundsattser hvarpå, i min tanka, Svenska Arme'ens organisation hvilar, och bör hvila. Min tanka är äfven deruti från Utskottets pluralite' skiljaktig, att jag anser ira Majoren eller ÖfversteLieutenm böra lönas högre eller med minst 1800 Rrdr, hvaremot 2:dra Majoren kan åtnöjas med i4oo Rrdr, i anseende till den så högst olika sysselsättning och ansvar som åtfölja deras tjenstgöring.
Af förestående fråga har Stats-kontoret hemtat anledning att, uti särskild underdånig skrifvelse af den 31 sistlidne December, fästa Kongl. Majits uppmärksamhet å behofvet af dylikt anslag för bestridande af enahanda slags ersättning till innehafvarne af åtskilliga andra, här nedan uppräknade boställen, vid hvilka utgörandet af dagsverken in natura, pä grund af Kongl, brefvet den 8 September 1854 upphört; i hvilket afseende, och med tillkännagifvande att, efter inkomna reqvisitioner, de belöpande ersättningarne till dessa botällshafvare, enligt föreskrifter i Kongl, brefvet den 3 Februari 1860, blifvit af Stats-kontoret under förskottstitel anordnade samt dels sedermera vore af Rikets Ständer godtgjorda, dels framdeles komme att i sådant ändamål hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, Statskontoret har, för vinnande af enkelhet och reda härutinnan samt på det att Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag fattade och af Kongl. Majit, genom merberörda nådiga Bref den 8 September 1854, gillade beslut må, i afseende å. de boställen, vid hvilka utgörandet af dagsverken in natura hittills upphört, befordras till verkställighet, i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer om uppförande å Riks-statens 4:de Hufvudtitel, under anslaget till Kavallerioch Infanteri-regementena, jemväl af följande ersättningsbelopp, nemligen: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition ,j\f 68. 11 inom Skaraborgs län; till innehafvaren af bostället vid Westgötha regemente Lilla Bjurum, enligt Kongl. Brefvet den 8 September 1854 Penningar. Oindeld spanmål, S råg och ? korn.
Ärfda-Balken förmår, om rättighet för arfvingar att lefva samman i oskift bo, och följaktligen blefve Domaren, som, så länge detta medgifves, endast tillfälligtvis kan få underrättelse om och när skifte skett, urståndsatt att hålla hand öfver det föreslagne stadgandets efterlefnad. Lag-Utskottets Betänkande N:o 125. Lag-Comiteens förslag i detta hänseende slår i sammanhang med ett annat förslag, om tillsättande af serskilde boutredningsman, genom hvilke skiften borde förrättas, och som skulle hafva sig ålagdt, att, hvar tredje månad, till Domaren inkomma med förteckningar på dem de hållit, i ändamål att Domaren måtte kunna tillse, om sterbhusdelegarne underlåtit att ingifva skiftes-instrumentet och, i sådan händelse, dem dertill förmå; — men ofvannämnda tjenstemän finnas icke nu, och följaktligen saknas den deri grundade möjlighet att se lagstadgandet vederbörligen bevakadt. I öfrigt må det äfven ihågkommas, att det svårligen kunde åläggas sterbhusdelegare, utan undantag, att, vid hvarje fördelning in natura af lösorépersedlar, vare sig till större eller mindre andel af boet, deröfver upprätta skriftlig handling för att till Domstolen inlemnas. En sådan skyldighet skulle ej sällan kännas onödigtvis besvärlig och derföre lemnäs ouppfylld. Utskottet finner sig på dessa skäl icke kunna å motionerne tillstyrka bifall. Stockholm den 26 Aug. iSö^. Antom till Exp.-Utsk. den i3 Sept. Betänkande, öfver väckta motioner, angående ändring af 15 Cap. 1 och 5 §§. Ärfda-Balken. Vä llofl. Borgare-Slåndet har lill Lag-Utskottet remitterat ett af Herr Carl Valley afgifvet memorial, hvari han förmält sig anse den i i5 Cap. 5 §. Ärfda-Balken stadgade preescriptionstid vara alltför lång.
Egentliga orsaken, hvarföre denna rappart ej offentliggjordes och hvarföre Inspectors of Prisons rapport för äret icke eller trycktes, lärer varit, å ena sidan de sämre resultater, som båda framlade, och å den andra sidan de förhoppningar man gjorde sig på det nya modellfängelset, hvilket nu stod färdigt till inflyttning, och Som väl var grundadt på samma system, som Millbanks fängelse, men af hvars förträffliga läge och inredning man väntade sig fördelaktiga resultater, som först, eller åtminstone samtidigt med rapporten från Millbank, borde offentliggöras. Till följd häraf är också allmänhetens väntan på det högsta spänd, och opinionen bar uppskjutit sin dom. Det är icke fråga om huru detta experiment skall göra skäl för de 900,000 r:dr b:co, som det kostat, det skall lösa en af tidehvarfvets vigtigaste frågor.” På detta sätt meddelas ifrån sjelfva England opartiska underrättelser om de särskilda fängelsestraffens företräden; ofördelaktiga uppgifter om det ena systemet undanhållas, under det alt mera fördelaktiga meddelas! Från America är jag i tillfälle att förete intyg om enahanda förhållande. Det igenfinnes i Professor J. Louis Tellkampfs hok, öfver Penitentiärfängelserne i Nordamerica oell England, tryckt 1844 i Berlin. Han säger pag. 10: ”Americanarne, och företrädesvis embelsmännen, äro i allmänhet mycket försigtiga i sina meddelanden till Europe'er. De veta, att sjelfva tillvaron af deras anstalter beror utaf folkets vilja och gunst, att folket betraktar dem med välvilja, såsom anstalter utgångna från detsamma och lätt öfverse med deras möjliga brister, såsom en fader med sina barns fel; derföre gifva de i synnerhet akt på allmänna opinionen och lemna, för att försäkra sig om folkgunsten, så gynnsamma underrättelser som möjligt om de offentliga anstalterne. Tillika måste man fästa uppmärksamhet vid, att Americanerne, såsom öfverhufvud sydländska och unga folkslag, äro mycket höjda för att tala i gradus superlativus, hvarföre deras uppgifter ofta förfalla Européen högst öfverraskande och märkvärdiga. Allt delta är, såsom man känner, helt annorlunda i Europa.