Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Seinen, som grenar sig i tvänne väldiga armar, hvilka längre bort åter flyta tillsamman, innesluter utom Ile de la Cité ännu en ö Ile S:t Louis. Bägge äro med en mängd broar förenade såväl med hvarandra som med bägge Seine-stränderna. Tankfull vandrade jag utåt Seine-stranden och skulle troligtvis alldeles ha glömt af att mina saker stodo i tullen och att jag ännu ej hade något rum, om icke en liten episod återfört mig till verkligheten. En ung blusman, med något slägttycke af Blanche’s Armand, ehuru ej fullt så heroisk, uppehöll mig med en förfrågan huruvida jag ej skulle köpa af den nya, ryktbara fläcktvålen, som han hade till salu i en liten låda, hvilken stod på barrieren. Jag var nog oförsigtig att stanna ett ögonblick för att höra hans loftal öfver sin vara; men jag fick ångra det, ty han upptäckte ögonblickligen en fläck på min resrock och öfversmorde den, innan jag hann förekomma honom, med någon hvitaktig substans. Hur förargad jag var, nödgades jag dock stanna för att låta honom torka bort tvålen, men derunder fann han tillfälle att ånyo applicera den på ett annat ställe af rocken. På detta sätt narrade han mig tre eller fyra gånger, och under goda tio minuters tid gned han med en utomordentlig ifver på min rock, under det han vädjade till min rättvisa om ej den efter hans operation såg helt frisk ut. För min del trodde jag att aldrig några fläckar funnits, men erbjöd honom några sous för sitt besvär. »Nej, min herre», förklarade han, »jag är handlande; jag lefver på förtjensten af de varor jag säljer, men jag tar ej emot några drickspengar.» – Jag fann mig således tvungen att betala den tvål, som han till en god del slösat på min rock; och sedan jag erlagt det fastställda priset, ville jag aflägsna mig. »Men, monsieur, ni erbjöd ju mig några sous.» – »Ja visst, men ni ville ju ej ta emot några drickspengar.» – »Icke då, ty det hade varit en förolämpning. Men nu, sedan ni behandlat mig såsom köpman, kan jag väl ta emot en liten biförtjenst.»
Ä ena stdan hafwa Utskotten wäl funnit, att del i i tz. för Lurendrägeri af det till införel för, budna gods, stadgade answar, såsom redan i wisst afseende af Urbota beskaffenhet, dä det Lurendräga, des warde oar öfwer 50 N:dlr, och derjemte af, wen wid bristande tillgäng, för brottslingen innefat, tande en swarare päfölgd, an den Lagen i Allman» het i sadant fall förestrifwit, wara mot sitt anda, mål tillfyllest fwarande, och icke kunna tala nägon skärpning, sä wida en likhet i Brottmåls-Lagens grunder stall winnås wid bestraffning af brott, som kunna till sin mvralits och päföljd för det Allman, na wara enahanda; men deremot hafwa Utskotten a den andra sidan ansett, att det i z och 4 §.§. bestämda answar för Lurendrägeri af det till utför, sel förbudna gods, och Tullförsnillning af fädant gods iom kill ineller utförsel ar tillätit, icke blifwit efter desse förbrytelsers art, jemförelsewis hwad i §. förordnar, rigtigt afpassat, halst det, efter Utskottens omoöme, är lika straffwärdt, och i allmänhet lika skadligt, att söra ur Riket dertill förbudit gods, som att Utrikes isron införskaffa förbudna wahror, och i samma mohn som Tullförsnillning kan an - Den iZ Julli. -86k anses mindre skadeliq för det Allmänna, och frän sädan synpunkt, i afseende pä sjelfwa saken, förste, na ett mindre answar än Lurendrägeri, i samma mohn utmärker det en större wanart a förbrytarens sida, emedan han icke behöfwer widtaga en sadak utwäa, för att winna ändamälet af warornes ut, eller nförsel, och således för personen ffull fordrar en allwarsammare behandling.
Denna motion har Utskottet affärdat med de skäl: att biskoparnes lönevilkor i åtskilliga stift ej ens äro jemförlige med Rikets större pastorater; att de Svenska biskopslöner icke uppgå till mer än få procent af hvad Katolska äfvensom Grekiska och Anglikanska biskopar ännu åtnjuta;' att biskop måste känna sig såsom förvaltare i viss grad af de i( hans hand lemnade medel, hvilka möjligen öfverstiga, hvad man strängt kallar, egna hehof; att de för kyrkans och bildningens tjenst i allmänhet hjelpbehöfvande med närmaste hopp eller anspråk vända sig till församlingens öfverherdar; att under sednare tiden, de fordom öflige ersättningar eller fria gåfvor vid visitationer, installationer, prestmöten, — och så vidare —- numera afskaffats eller kommit ur bruk; att principen af biskopslönernas bringande till ungefärlig likhet med andra chefers och andra embetsmäns ej torde vara alldeles användbar. Inom parenthes och med hänseende till behandlingen af detta ämne mäste anmärkas, att det rätteligen bordt pröfvas i sammanhang med de motioner, hvilka afse pastorers och lägre presterskaps lönevilkor, hvilka nu blifvit särskildt liandlagde i Utskottet. Allm. Besv.- och Ekon.-lllsk. Betänk. Det. är väl sant att några biskopslöner inom do mindro stiften ej äro sä stora, som några pastorers i de största pastorater; men häraf följer icke, att det icke gifves stora biskopslöner inom de andra stiften — relativt allt för stora — och biskopen i Lund lärer åtnjuta i årlig lön, omkring 30,000 R:dr Rgs. I vårt land, der tjenstemäns löner i allmänhet äro små, väcker denna summa ett visst uppseende i jemförelse med löneinkomster för andra högre tjenstemän. Jemförelsevis ringa måtte då en adjunkts lön om 75 R:dr Rgs med fri kost eller komministerlön om 400 R:dr Rgs (i ett för allt) synas.
Den tillfallaDeö rcfefoflnaD och tractamente, Detta feDnare bcräfnaDt till £må göromål, få miDa, OrDföranDen ittberafnaD, ©ju leDamöter äro tillftäDeö. §• 58. v^äraDéjfrifmaren ffall, om l)an ej är lagligen fyinDraD, i £apertngö><£om Un* Derlåter #ärabéffrifmaren att i rätter tiD förfall anmäla, elier uteblifmer &an, 57 utan laga förfall, längre ätt trää timmar utöfmer Den tiD, fem till förrättning gen utfatt är, mare förfallen till §jugo SKifébaler £3:co böter till fpajiorateté fattiga, od) ege Sommitteené ^ebamöter i fåban l)änbe(fe att åtjkiljaé. JCronofogben (fall äfmen mara tillffäDeö, mtb enafyanba bot för förfallolös itteblifmanbe, forn ofman jtabgab är. §• 59.
Att Bewäringsmanstapet af Kongl. Maj:t och Kronan förses med beklädnad, bewäring och nödige utrednings-persedlar: warandee till Kongl. Majit i underdånighet öfwerlemnadt, att till undwikande af betungande ForSlingar genom Landet, särskilde färwgringsställen för desse effectcr, ware stg Häradseller S"knewis^ i Orterne lata upprätta. rörs. Att den mdelia Armeen wid utbrottet of ett krig, bör, enligt för densamma nu gällande Författningar, kompletteras; hvarefter Rust, och Rotehallarcs Necruteringsstyldighet förswinner endast under sä lang tid kriget warar och widtager efter återställd fred, tre mannder sedan Troupperne återkommit lill hemorten. n:o. Att den i kraft af Kongl. Förordningen af den 2z April i8n redan uppbadade delen af Förstärkningvmanssapet, enligt derom afstutade Contracker eller ingangne Förbindelser, i tjenstgöring fortfar. I händelse af fred och detta ManffaO deraf följande upplösning, inträda de personer, Den »8 Augusti. 2935 ner, sorn möjligen kunna wara inom Bewäringsaldern, i alla de skyldigheter, som i denna Lag kommer akt stadgas. 12:0. Akt den pa Gottland antagne allmänna Bewäring i dess uärwarande stick förblilwer. iz:v. Att vin någon, som ar skyldig att förstärka Armeen, i afsigt att sig derifrån undandraga, antingen rymmer eller afstympar sig någon lein, han med wanära ma anses och dessutom straffas efter Krigslagarne. Äger han förmögenhet, an, wändes deraf sa stor del, som erfordras att anskaffa duglig Ersättningskarl i hans ställe. 14:0., Och sluteligen, att alla Reglementarista Författningar och Stadgande», som wid desse allmänna grunders werkställighet och tillämpning pröfwas nödige, blifwit till Kongl. Majus Eget bestämmande öfwerlemnade.
R;dr 32 sk. till och med 5oo R:dr Banco, skola i Bankens räkenskaper upptagas efter stycketal med numer och datum, hvarvid dock alltid iakttages, alt sedlar, som tid efter annan i Bankens Cassör inkomma och icke befinnas försl i tna, skola till utvexling åter begagnas, samt att desamma således icke varda annullerade och Banco-TJtshottcls Ulålatande IV.o i35. i3 i räkenskaperne afförda förr, äa de, i följd af nötning, äro till vidare gångbarhet bland allmänheten otjenlige. Bankens smärre sedlar, hvartill räknas de, som lyda å mindre valeur än 16 R:dr 32 sk., böra deremot icke efter stycketal, numer och datum, utan endast till antal och summa, dock hvälrje valeur serskildt, uti räkenskaperne upptagas och afföras. 6:0 (motsvarande 3 punkt. mom. Litt. a, d och e) Till alla de sedlar, som, i följd af Rikets Ständers vid denna Riks* dag fattade beslut, komma att erhålla en förändrad lydelse, användes så kalladt lamelleradt papper, enligt de inför Rikets Ständer derå företedda prof, uti hvilket papper sedlarnes Riksgäldsvaleur bör finnas utmärkt; varande Banco-Fullmägtige dock obetaget att, före sedelutgifningens början, låta delta papper erhålla den ökade förbättring, som ytterligare vunna insigter kunna föranleda. Sedlarne å 5oo R:dr Banco tillverkas af ofärgadt, men de öfrige sedelsorterne af färgadt, dels gult dels blått papper, med iakttagande, att till hvarannan af de redan bestämda valeurerne begagnas gult och till hvarannan hlått. Litt. b.) Formaten för de nya sedlarne lämpas efter sedlarnes storlek, så att sedlar af de högsta valeurerne tryckas å de,t största formatet och sedlar af de lägsta valeurerne å det minsta, hvilket sistnämnde format dock ej bör vara mindre, än att de derå tryckta sedlar kunna utan svårighet af allmänheten handteras. 8:0 (motsvarande 3 punkt. mom.
– Gif hit min käpp derborta! – Så! – Och pipan der! – Nej, icke den, den till höger med guldbeslaget! – Godt! – Och tobakspungen! – Se så, det är bra! – Och nycklarne till schatullet der! – Alldeles, alldeles! – Nu är jag i ordning. Skynda sig nu, madam Brun, och när allt är färdigt, så bär hela välfägnaden in i gula förmaket.” Vid dessa ord satte husföreståndarinnan ut genom ena dörren, och professorn linkade till den andra. Sedan han kastat ännu ett uppmärksamt öga omkring rummet, för att öfvertyga sig, att inga obehöriga nycklar blifvit lemnade qvar, och då allt befann sig i önskvärdt skick, öppnade han dörren och inträdde till Rosa, som stod vid en vacker bur, och beundrade dess ännu vackrare små bevingade invånare. ”Ännu en gång välkommen, kära barn!” sade professorn och tog plats i soffan, medan han grinande sökte lägga sina i läderfängslet plågade fötter i ett någorlunda beqvämt skick, och dervid med sin ena knotiga hand vinkade flickan att taga det andra soffhörnet i besittning. Rosa hade genast bemärkt den stora, verkligt utmärkta artighet hennes värd visat henne, då han låtit sitt yttre undergå en så förmånlig förändring men hon såg tillika, att, hvad hans fötter beträffade, detta artighetsbevis förorsakade honom en ökad smärta. Innerligt vänligt sade hon derföre: ”Min bäste, gode farbror, icke något krus! Nej, det tillåter jag sannerligen aldrig. – Och utan att närmare förklara sig, sprang hon hastigt ut i arbetsrummet, samt återkom leende med gubbens gamla, ofantligt vida tofflor. Det hade icke varit rådligt för någon annan, att visa en sådan uppmärksamhet. Professorns af naturen misstrogna lynne skulle i den händelsen dragit en slutsats, som hade satt den tjenstaktige gästens välvilja i en mycket gråaktig dager; men af Rosa fick det passera. Hon gjorde det så enkelt och naturligt, att det var lätt att finna, äfven för det mest granskande öga, att det endast var hennes goda hjerta, och visst ingen egennytta eller något begär att ställa sig in, som föranledde denna uppmärksamhet.
Majus bestämmande öfVerlemnäs* hväremot Utskottet fästat uppmärksamhet dervid, att Bomulls - Förädlingen, åtnjuter vida större Låneföfmåner, än någon annan Fabricatiori i landet, enär, Utom för Born | / 4 ullens Spinning vid mécaniska Spinneriet, hvarpå Bårt meddelas, beräknadt efter Sträng, BomullsVäfverierne ärö berättigade till lån lika med andre Fabriker, samt dessutom Cittunstiyckerier eller Färgerioch Äppreterings - Vérken för BomUllsvahror serskildt, åtnjuta samma förmån, äfven beräknadt efter vahraas hela värde, fastän till mindre procent än de öfrige Fabrikerne, — Öm derföre Bömullsväfverier och tryckerier Voro , hvad de synas böra Vara , förenade i samma hand och sålunda Utgjorde en Sammanslagen Fabriksgien, skulle Utskottet ej tveka att föreslå, det endast för den färdigtryckta CattUnsvahran, Lån borde erhållas till lika Procent af dess värde, söm belöpte fot den dermed jetnförlige appreterade och färgade Klädesoch Siden-vahran och mindre åter för den Otryckta Bomulls-Väfrtäden; Men då nu deremot BomUllsväfverieme och Tryckerierne utgöra serskilde Näringsgrenar i olika personers liander ogIi väfveriernes blotta tillvexkpingar, Stats-Vtsftottets Éetänkariden. ji407 äådane de derifrån tagas, hvita och ofärgade, äro så antagrié till bruk och nyttjande, att de blifvit föremå' för allmänt behof, samt Bomullsväfveriernes tillväxt vid det tillika nu inträffade förhållande, att
B1HANG till Riks-Ståndens Protokoll \id Urtima Piik.sdagen i Stockholm 1817 ock 1318* . 8:de Samlingen, Innehållande Riksens Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskotts Betänkanden och Förklaringar, __ ,><ceooocttM^K»M^o«»9aaoo«xooC(»ccxxMeeo»<g STOCKHOLM, ifli8, hos Zaiharias H a t g g s t r ii m. (Stora Nygatan, 3;e Huset tili venster ftin Kornhamn) lOOOCeOOOCXXX^OOOOOOOoCglOOOOOOOöOCXlOOOOiCCXX)» ~ N;r l. Wårås arnt Memorial! D .. k^edan Allmänna Öesvärsoch Ekonomiutskottet, till vinnande af erforderlig skyndsamhet i behandlingen af den mängd olikartade mål, som till Utskottets åtgärd remitteras, funnit lämpeligt, att i likhet med hvad vid föregående Riksdagar skett, inöm sig utvälja 3ne Berednings Divisioner, der Målen böra utarbetas, innan de till Utskottets sluteligä ompröfvandé förekomma; och Utskottet, på sådan grund, enligt hvad RiksdagsOrdningens 24 §• medgifver, antagit gne Kanslister, hvilka, hvar och en uti sin Division, komma att, i egenskap af Notarier, tjenstgöra; så får Utskottet vördsamligen anhålla hos de Respektive RiksStånden, att, då desse Notariers trägna befattning icke medgifver dem någon tids upptagande med renskrifning, Utskottet måtte. tillåtas antaga, utöfver hvad Riksdagsordningen föreskrifver, fyra Kanslister med ett deremot svarande arfvode, hvilka äga att Sekreteraren och Notarierne i Renskrifhingsgöiomålen till handa gå. Stockholm den 12 December 1817. 4 Best), eeh Ekon ZJtsk, Bettinhanden Å Höglofl.
På grund såväl af det nu anförda, som af hvad Utskls återremitterade betänk, innehåller samt inom R. o. Ad. vid discussionen öfver delta betänk, blifvit yttradt för 2.'dra uppropets afskalfande vid såväl voteringar som val, hvartill mig icke synes nödigt att något vidare tillägga, och enär jag ingalunda af de för en motsatt åsigt anförda skäl kunnat öfvertygas om oriktigheten af Utskis i det återremitterade betänk, hos R. o. Ad. gjorda tillstyrkande om 2:dra uppropets afskalfande, kan jag nu icke heller annat än förblifva vid den mening, jag då biträdde, och får följaktligen, sedan denna mening, vid frågans afgörande i Utsk. för andra gången, upphört att vara pluralitetens, mig reservera emot majoritetens i detta nya betänk, uttryckta åsigt om 2;dra uppropets bibehållande vid voteringar och val. Häruti instämde Hr Frih. Stjernstedt, Lars, Frih. Hermelin, Carl, Hr Printzenskjöld, Carl, samt Ilr Gr. Ridderstolpe. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. 336 Deli ii Augusti e. m. Spens, Carl Gust., i anseende lill sin svågers död, blifvit nödsakad att bortresa från hufvudstaden oell i anledn. deraf anhållit om R. o. Ad:s tillstånd att få afsäga sig sin plats i Constit Utsk. Bifölls. H. R. o Ad. åtskiljdes kl. ^ till g på aftonen. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den i3 Augusti 1834. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 1 prot.utdr, för den ii dennes e. m. Frih. Boye, Ludv.:
Troligen är likväl förhållandet i detta land, att det smör, sorn säljes i städerne, kommer mera ifrån den fattigare allmogen än ifrån de större jordbrukarne. Denna allmoge bör följaktligen här hafva en ersättning, på hvilken man skall göra afseende. Frih. Cederström har uppläst hvad reservanterne i BondeSt. hafva yttrat, och jag tror mig göra afseende derpå. Hr Rääff har också omförmäldt detta förhållande, och det bör icke sättas å sido. Det år klart, att den som är af Gr. Gyldenstolpes mening att man bör nedsätta tullafgifterne både på stadsmannavaror och på landlmannavaror, han skall visa den rättrådighet emot Den 5 Juni f. m. 403 stadsboerne, att när han gjort allt hvad han kan, för alt ruinera dem, så skall han ock göra allt hvad han kan, för att ruinera landtmännen. Då få alla lika orätt. Men då jag, å min sida, söker göra allt hvad jag kan för att upprätthålla sladsboerne, så bör jag å andra sidan göra allt mitt till, för att upprätthålla landtmännen, och det är derföre som jag yrkar en högre tull på landtmannavaror liksom på stadsmannavaror. Jag anhåller också att få fråga de sakkunnige bland Ståndet om icke förhållandet är sådant att det Finska smöret, oberoende af fragt och tull, kostar mera än det Svenska, d. v. s. att hökaren anser det Finska smöret i allmänhet vara bättre. Om det anses fetare och bättre saltadt eller hvad orsaken må vara, det vet jag icke, men alt så verkligen är, har jag hört af en person, som jag anser för trovärdig. Om det är förhållandet, så behöfva våra landtmän, innan de lära sig att behandla sitt smör lika väl som Finnarne göra med sitt, uppmuntras till dess de komma sig före. Då man i detta fall talar om den fattiges fördel, så menar man vanligen den fattige i städerne. Det är nemi. de, som skola få betala smöret dyrare. Men huru är förhållandet med den fattige på landet? Jo, det är alt han icke har råd att bestå sig smör.
I hvad den rörer uppförandet å Indragnings-slafen af lönefvllnad för Expeditions-Secreteraren fValheim och Protocolls-Secreteraren Hegardt, är denna punkt bifallen af 3:ne Riks-stånd, nemligen Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden. Hvad åter angår Kongl. Maj:ts förslag, alt de öfvertalige embetsoch tjenstemännen inom de fordna Stats Expeditioneine och Juslitite-Revisionen äfvenledes måtte å Allmänna In dragnings-staten uppföras; så är Utskottets afstyrkande gilladt af Borgareoch Bonde-Stånden, men återremrtleradt från Ridderskapet och Adeln, hufvudsakligen med åberopande af Hr Grefve Horns reservation, hvaremot Presle-Slåndet i denna del bifallit Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Då Utskottets yttrande, angående de öfverlalige tjenstemännen blifvit af aine Stånd godkändt, och skäl ej eller i öfrigt förekommit, sorn gifva anledning ätt den förut yttrade åsiglen frånträda, finnér Stats-Ulsloltets Utlåtande, N:o 5o4, p finnér Utskottet sig, i fråga om sistberörde embelsoch tjenstemän, böra det förut afgifne Utlåtandet vidhålla, och således fortfarande afstyrka förslaget att dem å Indragningsstaten uppföra.
Disconler matte undfå Nådig Befallning, att ofördröjligen hit till Stochholm uppsända dessa Verks alla Böcker och Handlingar, och hvarå fidi. ständiga förteckningar in dupplo komma att medfölja, underskri/na af Disecteurerne, med tillagd försäkran af deni å det ena Exemplaret, sorn skall quarstadna i RiksgäldsContoiret, att några andra Discont Verken till last varande förbindelser, än de , som är0 ordentligen bokförde, icke finnas utelöpande ; hörandes härvid tillika iakttagas, att, i händelse Låniagaraes och Cautionisternes Adresser uti Lane Böcker ne eller andra Handlingar icke skulle vara antecknade, uppgift härom af Directionerne Riks* gäldsContoiret meddelas , vid samina tillfälle Handling arne dit aflemuas. Det är mig Obekant, och jag vill ej ens Veta: det , hvad anledning de andra Disconteriie kfunna hafva lemnat till sådana Förslag ! Men det är BancoStyrelsens skyldighet, att upplysa Utskotten , äfvensom Medborgarens pligt, att ej behandla den oskyldige i massa med brottslingen. En serskilt underskrifven försäkran , att en på ansvar aflemnad afslutad Bok är riktig, blir för öfrigt en lika ovanlig Sorn onödig åtgärd. l6o Den 17 Martti, e, nt'. Hvad angår Canal-redogörelsen, sorn , huru egentligen ej hithörande, dock står 1 så ganska nära sammanhang med Disconten, så torde det vara tillfyllest för ;den sakkunj nige, att nämna: det med den vidlyftighet och omfattning , som åtföljer en utgift , hvilken i flere år varit omkring 4 > Tunnor Guld årligen, vid ett af flere tusende Maa utfördt arbete, på en sträcka af 18 mil, hafva nu redan i tvänne år HufvudBöckerne för Ar* betsåret, sorn slutas den sista October , varit afslutade och färdige till Revision med alla sina Bilagor den 1 nästpåföljande Januarii.
Har hela systemet förfarit riktigt i afseende å den försigtighet och omtanka, som jag anser böra finnas båda i politiken och national - Den 8 Februari f. m. 425 ekonomien? Jag vill i detta afseende citera några rader nr en Svensk författare, sorn med noggrann uppmärksamhet följt systemet och gör detsamma rättvisa. Han målar äfven han, fast tallar) ej visar endast blommor (Grills Studier i Politisk Ekonomi, sidan 73—76). Vårt jordbruk har många smärtsamma minnen af de dolkstötar, det lått genom systemets olörsigtiga tillämpande af sina theorier. Landtbrukaren har genom jernvägsbyggnaderna mistat större delen af sina dugligaste arbetare, och de, som stannat qvar, hafva fordrat dubbel dagspenning. Då man icke ansett sig kunna följa det exempel, Frankrike, England och Tyskland gil vit oss al en inhemsk jernvägsindustri, borde man åtminstone gått konseqvent till väga och älven inkallat Franska och Tyska jernvägsarbetare, som anlagt jernvägarne, ulan att rubba och hindra jordbruksnäringens gång och utveckling, och detta så mycket mera, som jernvägarnes riglning mindre tyckes hafva blifvit bestämd med afseende å jordbruksoch bergslags-intressen, än med afseende å småstädernas och handelns intresse. Mine Hrr! J kännen säkerligen Borsigs ryktbara etablissement utanför Berlin; många andra dylika fabriker hafva på senare tider uppstått inom Preussen, ty Preussen importerar ej någon jernvägsmateriel, utan uppmuntrar genom sträng skyddstull dess tillverkning inom landet, och vi måste erkänna, alt Tyskarne, huru kuriöst sammansatt fädernesland de än hafva, i många afseende!) älska detta mera, än vi vårt. Skulle det varit så oklokt, om man af de. många millioner, som nu vandrat lill utlandet lör inköp af jernvägsmateriel, lemnat en 2 å 3 millioner, såsom förskott för uppdrifvande af tillverkningen, åt Motala verkstad eller lika många åt Lesjöfors, Sörehammar eller åt Nyköpings faktori. Man hade åtminstone lått aiva elter Svenska lokomotiver.
Och som hwad dessutom Upsala Äng angär, bertrud förekommer, att ej allenast Upsala Stad med nägre Tusende Tunneland Åkerjord, utan ock de nära intill Ängen belägne Socknar med deras stora utsäden äga mpcket ringa höbord, i assiende hwarpä Imvänar» ne gerna torde inropa Ängslotter och dem till det högsta berak», hwarigenom äfwen Ortens Äkerbruk stulle winna en större afkastning, bör wid fördelningen af Upsala Kongs-Äng den minsta af ofwannämde gradationer iakttagas. I afseende äter pä de öfrige Arono-Ä> garne hafwa Riksens Ständer, wid derom saknad speciel local kännedom, öfwerleMnat till Kommar-Collegium, att efter infordradt utlätande krän wederbörande Landshöf» dingar angäende desse Krono - Ängars fördelning ester någondera af förenämnde gradationer, eller derest sädant icke stulle kunna werkställas med äsystad beqwämlighct och fördel för Arrendatorcn ä ena , samt winst för Kongl. Maj:t och Kronan a den andra sidan, med afseende pa local och andre sig företeende omständigheter förordna. Z o Allt hwad Eldgarns Äng serskildt beträffar, det ärliga Arrendet af 23 Parmar hö, som Innehafware» hittills erlagt med 17 R:dr för Parmen hädanefter mä utgä efter gästande Markegängspris. <4:o