Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förslaget till voteringsproposition godkändes; samt Memorial M 99, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fräga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Ståndet godkände Utskottets i Utlåtandet M 73 gjorda hemställan, med den förändring, att det belopp hvarför kungsladugårdens upplåtelse finge ega rum, bestämdes att utgå med 16,000 R:dr årligen. Den 22 Maj. Frän Hå glo fl. Riddersfcapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JM 90, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af gällande författning angående fattigvården, biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets å sidorna 3 och 5 gjorda hcmställanden men alslog hvad Utskottet å sidan 4 tillst jrkt. S. D. Vid iöredragning af Stats—Utskottets Utlåtande JM 96, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet JM 66, angående regleringen af utg ftcrna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitrl, fattade Ridd> rskapet och Adeln följande beslut. 1 punkten Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets i 26 punkten af Betänkandet JM 66 gjorda hemställan. 2 punkten. Utskottets hemställan bifölls. 3 — 6 punkterna. Lades lill handlingar ne. Frän Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets: Memorial JVS 93, med förslag till sammanjemkning eller votcringspropositioncr Bih. till R. St. Prot. 1S65 & 1S66. 9 Sami. 41 322 Prol.-Utd.rag i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel. Godkändes.
Och dem hafver Jason hemliga undfängit, och de alle göra emot Kejsarens bud, och säga af en annan Konung, som är Jesus. Och de upprette folket, och öfverstarna i staden, som sådant hörde. Och de anammade en ursäkt af Jason, och af de andra, och släppte dem. Men bröderna släppte straxt om nattena ut Paulus och Silas, och läto dem fara till Berea. När de kommo dit, gingo de in i Judarnas Synagogo; Ty de voro de ädlaste ibland dem i Thessalonica; de anammade ordet ganska viljeliga, alla dagar sökande i Skrifterna, om det ock så hade sig. Och månge af dem trodde, och ärliga Grekiska qvinnor och män, väl månge. Men när de Judar i Thessalonica förnummo, att Guds ord vardt ock i Berea af Paulo förkunnadt, kommo de dit, och upprette också der folket. Och straxt läto bröderna Paulum ut, att han gick allt intill hafvet; men Silas och Thnotheus blefvo der qvare. Men de, som förfordrade Paulum, följde honom till Athen; och de fingo befallning till Silas och Timotheus, att de skulle med hast komma till honom, och foro sina färde. Och då Paulus förbidde dem i Athen, vardt hans ande upptänd i honom, då han såg staden afgudadyrkan undergifven vara. Och disputerade han med de Judar och de gudfruktiga uti Synagogon, och på torget, hvar dag, med dem som kommo till honom. Och någre Philosophi, nämligade Epicureer och Stoiker, begynte kämpas med honom. Och somlige sade: Hvad vill denne sqvallraren säga? Och somlige sade: Det synes som han ville förkunna några nya gudar; derföre att han förkunnade dem Evangelium om Jesu, och uppståndelsen. Och de togo fatt på honom, och ledde honom på domplatsen, sägande: Måge vi icke veta, hvad denne nye lärdomen är, som du lärer? Ty du gifver vår öron ny styck er före; så vilje vi nu veta, hvad det vara skall.
Reservationer: af Herr Grefve Hamilton, G. K.: »Då ett lands välstånd hvilar på idoghet och sparsamhet hos dess befolkning; då utvecklingen af dessa välståndets båda faktorer i väsendtlig män beror af de framtidsutsigter, som genom dem kunna åt de arbetande öppnas, af de fördelar, som blifva ansträngningens och återhållsamhetens lön; då ingen materiel fördel kan af arbetaren skattas högre, än den att kunna förvärfva egen jord och eget hem — en fördel, som dessutom för dessa samhällsklassers moraliska utveckling .och sjelfständighet är af oberäknelig vigt; men föreskriften om ett minimum för jords afsöndring verkar i motsatt syftning häremot; då det vidare är ett oundgängligt vilkor för samhällets ekonomiska utveckling, att naturliga medelpunkter för industrien och rörelsen — städer och byar — obehindradt må uppkomma och utvidga sig; då just under närvarande förhållanden i vårt land, då näringarue alltmera lossas från de band, som förut nedtryckt dem, och då nya kommunikationsleder snart sagdt dagligen uppstå, det är att förvänta, att behofvet af dylika nya medelpunkter på mångfaldiga ställen — och ej blott på § mils afstånd ifrån stad eller köping — skall låta sig förnimmas; men ett väsendtligt hinder lägges för denna sakernas naturliga ordning, om ej tomtplatser äfven på landet fritt må förvärfvas; och då, slutligen, tiden borde vara förbi att likasom med tumstock reglementera, huru mycket jord de enskilde, hvilka vida bättre, än Staten, kunna bedöma, hvad som i hvarje fall för dem och samhället är det fördelaktigaste, få afhända sig eller inköpa; men deremot tiden synes vora inne att borttaga den genom dylika föreskrifter begångna orättvisan; får jag, som icke heller kan fatta, hurusom en författnings nyhet, på hvilken Utskottet synes lägga mycken vigt, väl kan tillåta dess förändring i vissa hänseenden, men deremot åberopas emot andra förändringar i samma syfte, på alla dessa skäl vördsamt reservera mig emot Utskottets beslut, så vidt derigenom rättigheten att afsöndra jord blifvit bunden vid ett visst minimum och ett visst afstånd från stad eller köping samt alltså föreslå, att 3 § 2 Kapitlet i Kongl. Förordningen, angående hem - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Till följe af dessa åsigter har väl Utskottet icke funnit några skäl förekomma, som kunnat föranleda Utskottat att ändra dess yttrade tanka om nyttan af fortfarande tillåtelse för Engelska Bomullsgarnets införsel, men får likväl, i afseende på Svenska Bomullsspinneriet nas billiga anspråk till säkrare skyddande af den förmon, desamma genom tullen på utländskt garn erhållit, vördsamligen föreslå, såsom tillägg i det redan afgifna Betänkandet, att Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet anhalla hos Kongl. Maj:t om tillåtelse för Svenska Bomulls-spaBadsFabricanterne, att till bevakande af sin rätt och förekommande af underslef, hafva, om åe 6å för godt fiona, ett ombud närvarande, 333 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanclen, der in kommande Bomullsgarn-varor borde till förtullning värderas. Stockholm den 16 Aprill 1818. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Ecsvärsoch RkononiiTJbskotts utlåtande angående väckt motion om en friare T ackj ernshemdel. "Vällofl. BorgareStåndct bar under den 7de i sistlidne månad behagat återremittera Allmänna Besvärs* och Ekonomi Utskottets under den 18 sistlidne Februari afgifna utlåtande i anledning af väckt motion om friare Tackjernshandel; hvarvid af flera bland Ståndets Herrar Ledamöter anmärkningar blifvit gjorde till ogillande af Utskottets föreslagna åtgärd, att Riksens Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om dess Nådiga beslut till befrämjande af en friare tackjernshandel j alldenstund i dessa Herrar Ledamöters tanka en sådan förändring skulle i flere afseenden medföra vådliga följder för liela Rikets Jernhandtering, och rubba den ordning, som i Secler fortfarit och upprätthållit densamma5 hvilket deremot af andra inom det Respectiva Ståndet, som med flera skäl understödt grunderna för en friare Tackjernshandel, blifvit bestridt. Besv. och Ekon. JJtsk.
Majjts Nådiga Proposition, än i fråga om omyndiges företrädesrätt till förmyndarens egendom, har jag, för den händelse att plnraliteten inom Riks-Siåuden skulle stanna dervid att fortfarande bibehålla de omyndige vid den dem nn tillagde tysta förmånsrätt, men dock vilja i öfrigt bifalla den Kong!. Propositionen, ansett ett »lternalift förslag i sådan syftning bota uppställas. Det har väl vid votering inom Utskottet blifvit underkänd!, men då sådant skett endast med en rösts pluralitet, liar jag ej trott mig höra låts af denna motgång afskräcka mig från att underställa detsamma Rikets Ständers pröfning* Förslaget lyder sålunda: att Rikets Ständer förklara, det de funnit sig förhindrade fintaga Kong!. Maj:ts Nådiga Proposition, och i stället för deras del beslutat, att, med upphäfvande af Förordningen den 22November 1791, angående städernas förmånsrätt hos deras uppbördsman, och 3 mom. i Förordningen den 18 December 1823, angående enskildes förmånsrätt för medel, som uppbördsman enligt tjenstepiigl emoltagit, 8, 9 och 10 §§ i 17 Cap. Handels-Balken måtte erhålla följande förändrade lydelse; 8 $. Sedan tages omyndigs fordran i hufvudstol och ränta till betalningsdagen hos föräldrar och förmyndare ut. Häfver någon inteckning i förmyndarens fasta gods, innan denne förmynderskapet emottog, njute då sin inteckning till godo. oo La^Utskotlets Utlåtandej /V.-o 66. 9 <$*• EJt er dessa komma dej som hafva fått inteckning i gäldenärens fasta egendom, och tage hvar betalning ur sin pant, med den afgäld, som under concurstulen deraf faller, sä för hufvudstol, som ränta intill betalningsdagen; dock gä/le förmånsrätt till ränta ej för längre tid, än tre år. Är fast egendom intecknad för fleres fordringar, och räcker den ej till för alla, hafve den, som äldre inteckning äger, företräde. 10 $.
Indelning wid Dahl-Rcgemcntet. Chefs lön ivid Af-RcgementetS Grenadierer. Dito wid Lif-Regcments Brigadens Husarer Lön wid Andra Gardet Stabs Fändriks lön wid Andra Gardet. Indelning wid Lif-Regements Brigadens Husarer f. d. Thron Prinsen Gustafs Stat: Majoren Friherre A. Lagerbielke, Cawaillers lön . Hfwerstc Licutcnanten och Riddaren CF. Coijet dito Devas Ronql. rNaicstatcrs förra Zursteliga Stat: ! jFörstc Stallmästaren och Comnicndcnrcn Friherre Carl! Bunge, Lön 80, ^ Hushyra loe> Utfodring — ho Majoren Friherre Eric Cederström, Cawaillers lön ? Httwersten Grefwe Axel Otto -Mörner diro Hfwersten I. G. Aminoff dito 2 Majoren Bergen st räle dito ? Fändricken Wallenstjerna, Kammar Page lön . ^.Stallmästaren Lilljehök, lön 162- g2. < Utfodring ' —> — 162 — Beklädnads Penningar 50: 04, Banco Specie 2.5^— 252! 5 982 l6äj ZL i6b!;2 g2 i66jZ2! izojLl -:F I 2; 7- I j I Corporal» Indelning gementet wtd Lif-Grenadier Re Indelt lön wid Jemtlands Regemente D:o wid Dahl-Regementct Qwartermckstar Indelning wid Adels-Fanan Indelt lön wid Westmanlands Regemente högstsalig hennes lMajtt Enke Drottningen Lorvis» Ulricas Stat: Häradshöfdingen Ehrencrona, Page lön, hwilken enligt Kongl. Drcfwet den >8 Mali 1705 får bibehällas lill desi Han tillträder Häradshöfding? lön högsalig hertig Fredric Adolphs Stat: Capitaine Friherre Fr Kurck, Cawaillers lön
Län ej visar sig någon influten afoch tiilträdes-afgift, hvilken likväl kommit Kassan tillgodo för år 1840 med 2,941 R:dr 45 sk. 8 r:st. B:ko. Någon föreskrift om inleverering af medlen direkte till Kassan eller till Länets Ränteri har ej funnits, hvarföre Kassan emottagit dem från hvilket håll som helst, i synnerhet som, vid leverering direkte, den Räntmästarne tillerkända retoislage för Kassan blifvit bespard. Emellertid och för enhets vinnande, finner Direktionen, i synnerhet sedan Rikets Ständers Revisorer fästat uppmärksamhet dervid, icke något hinder vara, att ju Kronofogdarne framdeles till Landt-Ränterierna i Blekinge och Kalmar Län afleverera afoch tillträdes-afgiften, så mycket hellre som Kongl. Förordningen den 9 Maj 1826, i 13 §., dertill gifver anledning, hvilken nådiga författning likväl endast gällt Wadstena Krigsmanshus-Kassa, intilldess densamma, i följd af Direktionens öfver Amiralitets-Krigsmans-Kassan derom gjorda underdåniga hemställan, genom Kongl. Kungörelsen den 14 November 1842, äfven, för tillämpliga delar, blef gällande för AmiralitetsKrigsmans-Kassan. Hitintills har kontrollen öfver denna Kassans inkomst handhafvits på det sätt, att, enligt Kongl. Götha Hof-Rätts skrifvelse den 9 Februari 1747, ”skulle Krono-Befallningsmannen, vid hvarje ”Tings slut, inlemna sin Uppbörds-längd på krigsmanhus-afgiften och ”låta den clå först med Uppbuds-protokollet jemföras samt dess riktighet med namn och Härads-signetet bekräfta, allenast att berörde jem"föring med nödig aktsamhet förrättades.” Emellertid synas Domhafvanderna hafva längre fram undandragit sig den dem, genom Kongl.
Förbundets egna fonder hafva uiider Aret ökats med ett belopp af lir. Byr&amp;ns inkomster hafm mrit kr. Idun Stockholm, Iduns Kungl. N:r 6 (529) Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. » Baxn^arderoben » Fredagen den 11 februari 1898. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Hofboktr. ll:te årg. Utgifningstid: h v a r j e fredag. Annonspris:. 35 Öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Charlotte Peterson. » Charlotte Peterson föddes i Jönköping den 22 januari 1822. H o n lefde ej längre sig själf. Hennes sträfvan IL. I gällde n u syskonens uppfostran och utkomst i världen. F. v. 1857, i samråd m e d tvänne hemmavarande systrar, en liten handel. m. P e t e r s o n. S. * • O, hvarför blef det så? 6 y hvarför Vår kärleks och strödde Vi gledo mot finns Visst vår drömda, sjöng ej solen tankar på färden dit — den gamla mötas vägen lyckans solsken Du älskade, förlåt dag, haf stränder, hand blå. i hand, blott i natten öfver sjönk underland, mörka i djupet vatten, ner. ej hvarför när var mer. tysta där i vårens lyckas händer. underfulla till drömmens Jag vet ej hur, gaf vigda och himmelen gå vi ännu våra löften ut med stilla på fjärran Nu det så. så fagra solljus och allting men blef vår luften mörkret sjöd af föll lycka. Bodenstedt. Din blick som undan varåt blef stum.
Ibland fingo sjelfva spanmålsmagasinen, jemte de stora loften, der sjöskadadt kaffe, risgryn och andra specerier voro utbredda på golfven och der jag fann det så gränslöst roligt att springa omkring, utan prut släppas till, hvarvid kanske bodbetjenten i knapp nöd hann undan med den gigantiska qvasten, som, farande kring golfvet, skulle både skilja och ordna i högar de olika varorna, hvilka måhända, ifall halmen ej räckte till, fingo tjena en trött krigsman till lägerstad. Detta inom staden. Om vi nu följa landsvägen från stadens båda tullar, blir ögat äfven här villrådigt hvar det skall stanna. Utgå vi från södra sidan den väg, som leder åt Kollekinds gästgifvaregård, så finner man här en verld bråkande för sig sjelf. Först och främst mötes man af marscherande kompanier, soldater dammiga som mjölnare, omornade och trötta efter den klena hvilan i en lada. Derpå komma stora karavaner, af bondkärror och grindvagnar, ur hvilka uppsticka än ett bräkande får, det matmodern i korgstolen förgäfves söker educera till tystnad, än ett par grisar, grymtande mot fåret, och än en korg höns, hvarifrån ett kacklande utan hejd låter höra sig, ända tills några väldiga kalkontuppar eller högt snattrande gäss från andra åkdon befallande bjuda tystnad åt hönsseraljen. Men allt detta ljuder endast som sorlet från en bäck, då man jemför det med ljudet från den karavan, som följer efter, bestående af klampande och råmande oxar och kor ...
Den enda af de betänkligheter man med något sken af skäl föreburit mot Realisationens verkställighet, är den, att Bankens metalliska fond, som man föreställer sig, ännu icke vore i behörigt förhållande till Sedelstocken eller VexelBancoskulden. Men detta förhållande synes mig icke kunna förbättras genom Silfveruppköp för nya sedlar, emedan proportionen då förblifver densamma. Det torde efter någon tids förlopp blott föranleda Sedelvärdets försämring och, när Banken en gång öppnas till utvexling, en större uttagning af Silfver än behofvet annars skulle påkalla, och följaktligen väcka 19 H. 14 210 Den 6 April f. m. en större, fastän ogrundad, farhåga för Realisationens bestånd. Jag tillstyrker derföre vördsamligen bifall till Utskottets Betänkande. Friherre Boye j Ludvig: Angående nyttan af en realisation skall jag yttra mig, då frågan derom förekommer, och angående de nya Motioner, som bär blifvit väckte, när remiss deraf skall äga rum; men i afseende på den fråga, som nu är föremål för öfver läggningen, tror jag mig endast böra erindra Ridderskapet och Adeln, att när denna fråga till sitt omfång är af den art, att den kan hänföra Ridderskapet och Adeln till beslut i hufvudfrågan, innan Betänkandet derom inkommer, så är den förtidig, emedan hvarje förskott på finala beslut är obehörigt. Men förskott på beslut ger man, då man besluter hvad som inflyter på den stora frågans afgörande. Om man säger, att Banken endast för sin vinst skall uppköpa silfver, eller emot gamla sedlar, har man redan tagit på hand för beslutet om realisationen. Man har, hvad jag tror vara orätt, derigenom rubbat det existerande förhållandet, som bör bibehållas in statu quo, till dess hufvudfrågan blifvit afgjord. Man bör således icke öka silfverfonden, utan att med detsamma öka sedelstocken. Herr Munck af Rosenschöld j Eberhard: Den 6 April f. ra. Redan vid 1818 Ars Riksdag föreslog jag den åtgärd, att Banken skulle, mot en af Rikets Ständer bestämd kurs, invexla silfver mot nya sedlar.
Af uttrycket hädanefter som hittills synes tydligen att meningen med mitt amendement ej kan vara att åstadkomma någon förändring i byggnaden af de fängelser, som redan äro påbörjade, utan endast att medlen ej måtte användas till fängelser efter ett nytt straffsystem, hvilket R. St. ännu ej hafva antagit; och hvars möjliga antagande synes som en bottenlös afgrund framför oss. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att han, dä åtskilliga förslag blifvit gjorda, finge återkalla dem i R. o. Ad:s minne innan de framställdes till afgörande. Hr Gunther hade först yrkat bifall lill K. M:s nåd. propos., men sedermera instämt i Hr von Hartmansdorffs förslag, hvilket var af följande lydelse: ”1 anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse d. 9 Nov. sisth år, ronde anslag till nya häkten, ville R. o. Ad., på det att redan påbörjade fängelser mätte blifva fullbordade samt de delar af riket, som ännu icke erhållit länsfängelser eller förvaringshäklen af syftesenlig beskaffenhet, mätte blifva dermed försedde, innan andra mindre behöffiga fängelsebyggnader företagas, anvisa lill förstnämnde begge ändamål, utöfver hvad R. St. redan till fängelser anslagit, 600,000 r:dr, att utgå med 200.000 r:dr under hvarldera af åren 1848, 1849 och 1850”. Hr Rääf bade yrkat bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag, utom hvad angår anslagets belopp, hvilket Hr Rääf an - 110 Den 22 Maj. sett böra nedsättas lill 100,000 r:dr om året, hvaruti sedermera flere ledamöter förenat sig. Hr Printzensköld: £hade instämt i Hr von Hartmansdorffs förslag med den förändring alt* i st. f. orden ”i mån af tillgångarne”, skulle införas: ”i mån af de tillgångar, som nu varda anslagne”. Frih.
Dagliga erfarenheten och de täta; från Konungens Befallningshafvande utgående ef-' terlysningar vittna nogsamt derom, att ofta äfvert de största missdådare under sådan försel få tillfälle undankomma deras vaktare, och följden deraf - 454 Den 27 April. af skall oundgängligen blifva sädan den sig visat, att broftslingarne, föisatte i frihet, dels af böjelse till vanarter, dels af nödtvång, för att erhålla medel till lifsbergning, föröfva nya våldsamheter och tillgrepp. Då allmänna säkerheten, som genom berörde händelser i så märklig mon äfventyras, påkallar omsorgen att förekomma dessa olägenheter, har Utskottet, vid öfvervägandet af de lämpligaste och säkraste sätt lör verkställigheten deraf, funnit, att, ehuru å ena sidan skyldigheten att forsla fångar och dertill lemna nödiga dragare och körredskap, svårligen kan skiljas ifrån de hemmansägare och Ahoér, som dertill nu äro pligtige, blifver dock å den andra sidan vården om tångarne under slik torsel ett åliggande, sorn hvarken ifrån inrättningens början kunnat vara påräknadt af fångskjutr.arne, eller instämma med hvad af dem skäligen kan fordras, helst det bör anses ostridigt, att desse skjutsare äro okunnige eller åtniindstone ovane i sättet att tillse, det de fängsel , hvarmed tångarne förses, blifva till deras förvarande hehörigen använde , och jemväl icke känna aliade listiga försök , sona af illsluga missdådare begagnas för att löskomma. Det synes ock hafva varit på denna grund, som, genom Kongl. Förordningen den 11 Juli 1792, den fångförande allmogen ansetts, vid händelse af fångars flykt, icke kunna bindas till det svåra^re, ansvar 19 Gap. 3 §. Missgernings - Balken utstakar for vaktkarl, som af försummelse eller vangömo släpper fånge lös. I följd häraf tror Utskottet sig äga fullkomlig anledning tillstyrka , att Den 27 April.
Herr Grefwe» och Landt - M arskalken gjorde xrvxmiuion pä denna förändring i §., hwilken Bifölls. Herr Grefwe» och ^..udr-Marskalken fragake, om det ej wore Riddersikapecs och Adelns tanka, at wid walet kil Sockne-Fullmägkiga xrineixsir af oförmedladt Hemmantal skulle följa-? Grefwe Lrrömkelr. Hwad gör det til fåken? Beräkningen efter oförmedllng är den rätta, om det behöfwer utsätta-; ehuru sadank nog förstaefter förn wid Taxeringar wanligen iaktF tage-» nzz Herr k7oräsnsic>Ips, Austers. Fag buskar ac denna fraga om sörmeLI-dt och oförmedladt Maina! skall äga lika röst-rätt, tydligare bestämmas, pä det at all tivetydighek och dermed förknippade oredor malte undwikas, och man ej ödsam äuprracl af det uttrycker, och at förstas af sig sjelst. Herr Greswen och Landt - Marskalken. Någre as Ridderfkapet och Adeln halma äfw-m tyckts wara af den tankan, at hwUken som häidst, För. samlingen har förtroende til, kan wäljas lii Sockne» vejiutersst» AnmälteS och emvttogs en OepurÄtioli frän det Högmördiga Preste-Ständsr, antord af Herr Biskopen OoKor I-iristblom, som tilsämiagaf, at Scändet bifallit Bröllopsgårdens utgående ännu i sep är, lil Kröningsgärd, Begrafningshjelp, samt gäfwar til Hennes Majit Drottningen och Hans Kongl. Höghet KronPrmscn, pa lika sätt, som ofwanföre as Borgare-Slanders vepukrrssts bliswit ansördt. Äsrvenwäl hade Preste-Standek bifallit gafmor til betalande af deras Kongl. Hogheter Hertigarnas skulder, ehuru Sländek ännu icke bertil ursett nödig ionä.
Öfverskollsoch reserv-räntor, så har Utskottet låtit i tabellen JVs 14 öfver denna hufvud-titel uppföra ett förslags-anslag af 16,000 R:dr R:mt, såsom tillskott i de till nämnda indelning anslagna räntor. 24:o. Innan Utskottet öfvergår lill behandling af de ärenden, som förekomma under hufvud-titelns följande under-afdelningar, har Utskottet ansett sig böra taga i öfvervägande frågan om de vilkor, som för militäre och civile embelsoch tjenstemän vid flottan lämpligen må stadgas för rättigheten att komma i åtnjutande af löneförhöjning under nästa statsreglerings-period; och får Utskottet i sådant afseende föreslå följande bestämmelser, att under nämnda tid blifva gällande, nemligen: Stals-Utskollels Utlåtande M 72. 19 a) Ljuspenningar och spanmåls-förhöjning under lönerne upphöra för alla dem, sotn tillträda löneförbättring. b) Aflöningen för officerare och under-officerare fördelas på sätt som hittills egt rum, i lön och tjenstgörings-penningar, den förra till \ och den sednare till 1 af beloppet. c) De flottan tillhörande civile embelsoch tjenstemän, hvilka komma i åtnjutande af ifrågavarande provisoriska lönelillökning, skola, efter hvad i allmänhet eller för särskilda fall kan varda af Kongl. Maj:t bestämdt, vidkännas skäligt afdrag å lönebeloppet, dock icke öfverstigande fjerdedelen, derest, vid erhållen tjenstledighet, sjukdoms-förfall, hvilket räcker öfver två månader, eller eljest förekommande hinder för tjenstens utöfning, annan person till Ijenslens bestridande behöfver förordnas. d) Ledig tjenst tillsättes med rättighet till åtnjutande allenast af de aflöningsförmåner, som derför i nu gällande stater finnas bestämde.