Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Råg, 1000 T:r, förskjutne af Allm. MagazinsInrättningen till Bagare - Ämbetet i Stockholm, s. 841, 84a. Räkningarne, de summariska, tiden då de böra inkomma, s. 7p3. Ränta, årlig, att af Hans Maj:t Konungen och Dess Arfvingar disponeras , s. 4o5 - 4o8. — om utgörande af Hemmansi Spannmål eller Jern, efter medelpris af 10 års Mankegång; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1241. 2 Sami. 2 B. i4|o Ränta, om nedsättning af, för Discont-Lån ; Motion, rem. till Banco-Utskottet, s. 1147- ‘ om, för fordringar hos Kronan, enligt Krigs-Commissariatets vid f. d. Armeen mot Norrige, fordringsbevis; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1174* —* om nedsättning af, för Fastighets-Lån ur publike Cassör? Motion, rem. till Stalsoch Lag-Utskotten, s. 117g. Ränte-Kammareils, Kgl., Böcker för 1817 och 1818, förde med ordning och redighet, s. 6. Om tiden då de böra eller kunna vara färdiga, s. i4o-i46. Hufvudbok för 1820, ej till fullo i Kammar-Rätten reviderad, s. 527. •—. Penningar, om förenklande af Jordeboks; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1227. — Persedlar, om ändring i betalningen af visse; Motioner, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. 1209, 1236. ■—- Spattnemålens forslande, om; Motioner, rem. tili Allm.
Utskottet ej kunnat underlåta att deremot göra anmärkning; men de skäl och anledningar, sorn hos Utskottet varit gällande, för alt i ena fallet framställa såsom stridande emot Grundlagen och andra Stadgar hvad som i ett annat, lika beskaffadt, fall med tystnad förbigåtts, förblifva dock alltid oförklarliga för alla andra, iin Ledamöterne af närvarande Konstitutionsutskott, för hvilket dessa skäl tjent lill ledning och driffjeder. f)å Regeringsformens 80 §. icke blifvit lagd till grund för åtalet i denna sak, anse förklaranderne sig ej til Islän digt alt borttaga HögloOiga RiksRätlens lid med anförande af hvad de, om sådant skett, hade haft att deremot invända. Vidkommande sakens ekonomiska sida, så är dervid ingen anmärkning framställd, och hade icke heller kunnat, grundlagsenlig!, inför Höglofliga RiksRätten framställas. — Förklaranderne böra alltså icke vid denna del af saken uppehålla sig, ehuru de äro öfvertygade, att en noggrann skärskådning af handlingarne skall ådagalägga, att vid bytet intet blifvit underlätet eller förbisedt, som kunnat lända lill bevarande af Kronans rätt och fördel. Det återstår nu endast att, då, enligt Herr JuslitieOmbudsmannens yrkande, förklaranderne skola i della mål handlat icke blott emot Grundlag , utan ock emot andra gällande stadgar, yttra några ord om halten af sednare delen i detta påstående. — De stadgar, Hr Justitieombudsmannen härvid åberopat, äro Ridderskapets och Adelns privilegier den 16 Oktober 1723 28 §., och Kongl. Stadgan den 9 December 1682: 4 §. 10 inom., upplifvad genom Kongl. Förordningen den 4 Februari 1771. Förklaranderne bunna ej annat föreställa sig, än att då Konstitutionsutskottet lemnat Herr Justitieombudsmannen föreskrift att till stöd för åtalet åberopa dessa författningar, Utskottet anat den alltför lösa grund, sorn åtalet egde uti Regeringsformens 77 §.
Pastor tillkännagaf, att upbördslängden nu vore upgjord, samt hvars och ens af gift, på sätt Kongl. Maj:s Nådigste Förordning af den sistlidne Maji innehåller, i den samma upförd, dock så att herrar säteriägare låtit påföra sig denna afgift efter den högre tariffen uti be-villningsförordningen och almogen efter den lägre, för att äfven genom detta vedermäle af välvilja bevisa, hur mycket deras underhafvandes lindring i allmänna utgifter och bästa är dessa herrar om hjertat. Pastor upläste ur upbördslängden hur betydligt denna avgift träffade herrar säteriägare jämförelsevis emot deras underhafvande, och anförde äfven facta, hur litet denna sokns hemmansbrukare och öfriga af almogen i och för denna afgift voro betungande, i jämförelse med angränsande soknars. Pastor fick häraf anledning förklara, huru, jämte andra lyckliga följder, som nu omnämndes, äfven denna så litet betungande och välgörande anstalt, hvarigenom soknens manbara ungdom blifvit tryggad för farhågan att utlåttas till krigstjenst, är en lycklig följd af de sanna och ömma föreställningar, hvilka överste Kammarjunkaren och Commendeuren af Kongl. Majts Nordstjerne Orden m.m., Högvälborne Herr Baron Carl Bonde på Ericsberg föreleden vår, under då varande gäsning i orten,30) i anledning af den missförstådda Kongl. Förordningen om svenska krigsmaktens ökande genom förstärkningsmanskap, på detta ställa gjorde församlingen, för att afböja alt deltagande uti angränsande soknars lagstridiga öfverläggningar, och bevara denna församlings ynglingar och öfriga innevånare för alla de elaka följder, som denne erfarne herre försåg skulle och borde drabba dem, hvilka i dessa förbrytelser mot samhällslagarna invecklade eller läto inveckla sig. Pastor förmanade derpå församlingens innvånare till gudsfruktan såsom den säkraste förmur emot all slags förvillelse, och till lydnad för öfverhetens bud såsom den säkra väg, på vilken undersåtarne, genom almogens medverkande, under samhällslagarnas skydd, finner säkerhet till lif och egendom.
Straffet är här föga försökt och de erfarenhetsrön, bekännelsehäktena kunna framställa äro, då man tager i betraktande de deruti innestängde subjekternes olikhet i lynnen samt möjligen särskildt verkande omständigheter, af för obestämd art att. kunna antagas som regel för omdömet. På somliga vaknar samvetet förskräckande i ensligheten, andra åter har man i åratal sett inspärrade utan att någon förändring (ill lynne och tankar kunnat förmärkas. — Vill man likväl, med betraktande af national-karakteren, theoretisera, tyckes ifrågavar. straff här icke i all sin stränghet böra verka under nuvar. omständigheter. Ty om nationen ryckes ur sin nuvar. apallo och ett friskare industriell och politiskt lif uppspirar, skall Den 8 Januari. verksamma tillgörande, åt samhället lemnar denna säkerhet. Dock denna kan endast vinnas genom tid och prof. Hvad strafftheori man än må följa skall, lill alt börja med åtminstone, denna säkerhet aldrig i sjelfva straffet kunna nedläggas. Och jag fruktar alt man storligen misstager sig 0111 man, i och med cell-systemet, tror sig i straffet hafva nedlagt anspråk på brottslingens försoning. I lyckligaste fall, och om straffet visar sig aldrig så välgörande, skola efter min innerliga öfvertygelse decennier förflyta innan samhället med förtroende uppfattar dess verkningar. Intill denna tid skall likasom nu i de flesta fall brottslingen, en Paria i samhället, förskjuten af alla, af nöd och elände drifvas till nya brott. Lagen bestraffar den, men hvems är ofta skulden? Man tadlar öppet den enskilda förföraren, man klandrar högt den girige, den hårde som till sista skärf ntkräfvande sin fordran frambringar ett elände, som endast har brottet till tillflykt. Skulden hvälfves på hans samvete, men man blundar för det liknande förhållande, som emellan samhälle och medborgare, till följe af felaktig lagstiftning och sorglöshet, ofta uppstår. Och må man icke säga att samhället här icke äger någon skyldighet.
1 Valsoch skärverk. Giljenbergsfors Manufakturi _ „ 3,400 Nordals Skålleruds 1 Kniphammare. 1 Valsoch skärverk. Kållerö Manufakturi 26,350 Wedtle Skabesjö 2 Stålugnar. 6 Kniphamrar. 4 Spikhamrar. 1 Valsoch skärverk. Turefors Manufakturi 5,400 Mark Kinnaroma 1 Kniphammare. För 500 Sktfe ämnessmide får äfven tillverkas stångjern mot 3 Sktfc Hammarskatt. Enär, enligt Kongl. Kammaroch Bergskollegii utslag den 5 Oktober 1832, för hvarje blåsningsdygn vid masugnen bör erläggas 10 Ltt> 13 it, men enligt Bergsfogdens uppgift 7'/8 Ltfe Tionde-tackjern, har intet värde i penningar med säkerhet kunnat här utföras. — I afräkning på 500 Skit ämnessmide får tillverkas stångjern -ISO Skit å 17 R:dr, 3,150 Sktfe å 15 R:dr. 130 Skit å 17 R:dr, 430 Sktt ä 13 R:dr.‘ 400 Skit ä 17 R:dr. 1,083 Sktt 6 Ltt ä 13 R:dr, årligen manufaktureras 30 Sktt å 17 R:dr. 850 Sktt å 13 R:dr. Ii Stålugn nedlagd, enligt Kongl. Bergskollegii tillstånds-resolution den 3 November 1852. IHGS Sktt 15 Ltt ä 13 R:dr. 200 Sktt ä 17 R:dr. — Enligt Bergskollegii tillåtelse den 13 Maj 1849 får härifrån till Gisefors flytlas (en stångjernshärd, vidare upplysningar saknas. — 560 Skit ä 17 R:dr, — se anteckning näst här ofvan. 900 Sktt ä 15 R:dr.
Om R. o. Ad. i närvarande lid 24* 372 Ben 31 Maj f. ra. icke allmänt inser och npskattar denna dess höga bestämmelse; så vittnar dock erfarenheten, alt enskilta medlemmar, och desse oftast de inom Sundet mest inflytelserika, gjort och göra det, och att Ståndet för den skuld merändels väl upfyllt sina åligganden, så vidt sådant kan fordras af någon institution i denna vansklighetens och ofullkomlighetens verld. Alt Svenska Adeln på det hela värdigt motsvarar sin kallelse bevisar icke blott det stora anseende, som den ännu, trots så långvariga bemödanden hos hennes talrika afundsman och flender, ännu allmänt åtnjuter inom fäderneslandet, utan ock den aktning, hon utomlands äger. Bland omdömen, som i detta hänseende icke torde sakna sin vigt är det, hvilket Kejsar Napoleon skall hafva fällt, vid betraktande af Svenska Adelns sätt att vårda rikets angelägenheter. Sedan han berömt detta och uttalat sin högaktning för en korporation, som under så lång tid oaktadt stora förluster och motgångar, upburit och försvarat sitt anseende, skall Kejsaren hafva yttrat, alt han destomera, måste förundra sig häröfver, som Ståndets sammansättning vid riksdagarne och den blandning af utmärktheter med mångå jemförelsevis ringa och oerfarna medlemmar, icke syntes innebära någon borgen för ett sådant förhållande. Han funne häri en viss öfverensstämmelse med decimalräkningen, i hvilken sjelfva nollorna bidraga att närmare bestämma det sanna och rätta. Man kunde säga, att det är en slät artighet emot R. o. Ad. att jemföra någre dess ledamöter med nollor. Jag är icke den, som vill nedsätta R. o. Ad:s anseende. Men jag kan icke neka, att på delta hus stundom träffats sådana, hvilka jag helst sett vara härifrån uteslutna. Sådant inträffar i hvarje, äfven genom val utsedd, Riksförsamling. Vår tid har derpå skådat de mest i ögonen fallande bevis, från sjelfva liberalismens förlofvade land.
Folkbristen anser Herr Baron Wirsén för den största brist och betydligaste orsak till Rikets nu varande förlägenhet, och ändå säger Herr Baronen att Sveriges Frakt-Handel bör stå i bredd med Jordbruket , Bergs - hand teringen och Fiskexierna, samt skyller det för låga Sädes» Priset på en ökad Production, i stället för på den enorma införseln af Säd, hvilken ej vittnar om en så betydligen ökad Production, hemma i Landet, att Säden skulle falla i vanpris. Jag medger Herr Baron Wirsén, atti en jemn underbalance i Handel är non - Uen 7 Juli e. m. 446 sens; också har den hos oss redan hunnit till den point, att den svårligen kan gå längre; men^Jag medger icke, alt 22 millioners underbalance, samkad i 7 år , blott kan vara pbantasie-målning. Herr Baronen frågar, hvarmed Utländningen under denna oförmonliga Handels-ställning skulle bli betäckt, om ej med Subsidierna? Jag tar mig friheten svara : Äfven med de fö regående årens öfver-balance, som för de 6 näst föregående åren skall bestigit sig till, jag tror, 8 å io millioner; likaledes af en del Köpmäns ännu fortfarande credit hos Utländningen, afven af någras concurs, också något af vår Frakt-Handel, men kanske i synnerhet af våra Banco-Sedlars utvandring. Utom dessa omständigheter hade under-balancen icke en gång kunnat komma till den grad, som den nu upphunnit. Jag är i öfrigt af lika tankar med Herr Baron Wirsén, att sedan ReserveLager af Spannmål blifvit formerade, bör Staten ej mycket blanda sig i SpannemålsHandel; äfvensom deri, att lifs-förnödenheter utifrån, åtmindstone ej allmänt, böra förbjudas ; men jag tror, att de böra behörigen förtullas.
Ståndet med sin närvaro måtte hedra den aflidne Frih:s likbegängelse, som i morgon kommer att hållas i S:t Jacobs kyrka, och att samlingen måtte få ske kl. 6 e. m. på Landtm:srummen; hvarom jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos:n. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag uppstiger visserligen icke för att i något fall jäfva den framställning af aflidne Frih. Mannerheims förtjenster, sora blifvit gjord af den siste värde talaren, och det skall för mig vara en lika helig pligt, som för någon annan af Ståndets ledamöter, att lemna den gärd af aktning, som tillkommer en politisk person, hvilken i vår revolutions historia spelat en utmärkt rol, och hvars handlingar jag hoppas äfven af Historien skola rättvist bedömas; men jag vågar likväl hemställa, om den framställning, Hr Lagerhjelm gjort, bör vara föremål för Ståndets beslut, och således erfordrar Hr Gr. o. Landtmrs proposln. Jag skulle tro, att det vore tillräckligt, om Hr Gr. o. Landtm, täcktes avertera Ståndet, att en sådan sammankomst af dess ledamöter kan äga rum, och att således en hvar af It. o. Ad:s medlemmar kan af egen böjelse deltaga i den sorgefest, som efter Frih. Mannerheim kommer att firas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då en sådan gärd som den, hvilken af Hr Lagerhjelm blifvit föreslagen, borde vara en följd af Ståndets enhälliga beslut, och Ståndet nu vore så fåtaligt, att det vore svårt att utröna, hvad hela Ståndet vid ett sådant tillfälle, som det ifrågavar., skulle önska, ansåg IL Ex. Gr. Horns förslag vara det mest passande. Att begrafningen blir i morgon hade R. o. Ad. hört; och hvad rummen å Landtmtsklubben angår, så vore de tillgängliga för samlingen äfven vid begrafningsfesten. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskts d. 21 dennes på hordet lagda memor.
Under den tid, förpligtelse ännu qvarstår för hittills skjutsskyldige att deltaga i skjutsningsbesväret, skall, när, vid ingående af kontrakt om entreprenad, tillskott af skjutsskyldig fordras, denne vara berättigad att, med de vilkor K. Cirk:t den 2 November 1844 och K. Kungörelsen den 11 December 1857 stadga, sjelf bestrida honom åliggande skjutsning i vanlig tur, derest anmälan i vederbörlig ordning sker att han vill sig af sådan rätt begagna;» att II. St:r måtte besluta, det till betäckande af statsverkets andel i kostnaden för skjutsningsbestyrets ordnande medelst entreprenad, anvisas å 6:te hufvudtiteln ett förslags-anslag af 200,000 rdr årligen under nästa statsregleringsperiod; och att denna nya reglering af skjutsbefordringen ina träda i verket den 1 November 1804, då statsverket jemväl med J inträder i de förpligtelser, som enligt då ännu gällande skjuts-entreprenad-konlrakt åligga skjutslagen mot entreprenörerne. Då Utsk:t ännu icke kommit i tillfälle att yttra sig öfver detta mitt framställda förmedlingsförslag, ville jag för min del yrka på en återremiss af detta Betänk. Jag har hört invändas, att dessa 200,000 rdr skulle vara otillräckliga, att de beräkningar, som komitéen lör skjutsningsbesvärets ordnande uppgjort, skulle vara gripna ur luften. Jag tror snarare att de vådor, man förespeglat, äro af mera luftig natur. En anledning att misstänka detta, är att några af reservanterna icke synas hafva tagit reda på Utskts eget förslag.
Härtill år af Stats-Commissarien för Fögderierne ansedt nödigt: 1) Uppbörds, som bör heta Special-Räkning, hvilken löper ifrån deli 1 Januarii till den 30 April, hvartill hörer: c) En calcul öfver ordinarie Räntan. b) En förteckning, som visar uti hvilken Jordebokspersedlar behållne ordinarie Räntan består. c) För - Revisorers Berättelse. 4 9 c) Förvandlings-utråkning ofver de behåll ne Rniitome. d') En calcul ofver Krono-Tionden. <2) Balance, eller som rattare torde bora heta Restantie-Råkning, för (iden från den 30 April till årets slut. 3) En utredning ofver nästföregående och Sidre årens Balancer. 4) En calcul ofver Salpeter-intågten, samt 5) Summarisk Rakning ofver Salpeter-medlen , och 6) En General-Råkning, som i korthet visar förhållandet för liela året. Och beträffande 1) Uppbördseller SpecialRåkningen, så år harvid den förändring, emot förra Special-Rakningar föreslagen, att Balancer från förra åren först intagas, samt att ordinarie Räntan och Krono-Tionden debiteras och crediteras sålunda, att det håraf disponerade stjlles inom column med beräkning efter Kronovärdi, hvaremot det Kronan behållna genast utföres efter Markegångspris. Och då det alltid år Redogörarens skyldighet, att påskynda Restantiernes indrifvande och a Sami.
V s. 8g6 —qo2. ■— verkets Räkenskaper, angående förrättad Revision af. lil s. 284 -238. Proposition, Konungens Nådiga, om Stats-Yerket, eroottagen af Siats-Utskottet. I sid. 3. Proste-Tunnan, Förslag att den indraga. Afstyrkes. I s. 4^6, 437- Ytterligare utlåtande derom. Protocoll, Riks-Ståndens, utlåtande om deras tryckning. I s. 5 —g. 36, 37. — Utdelning af Preste-Stådets, för sista Riksdag. I s. 38. — ■— af Ridderskapets och Adelns för iSi5 och 1817 års Riksdagar. I s. 667—66g. af Bihanget till Riks-Ståndens vid i8i5 års Riksdag. VI s. 3o8, 3og. — __ om af Ridderskapets och Adelns vid 1817 och 1S18 årens Urtima Riksdag. VI s. 45o454, Ytterligare utlåtande. Yl s. 5go—'5g4. Provincial-Läkares tillsättande, om , i åtskillige Län. II s979-986< Q. Quarantaines-afgifterne, om nedsättning af, vid Känsö för Svenske Fartyg. V s. 33g—342. Qvarnars, om Husbehofs, befrielse från Skattläggning. IV s. 366—38o. Särskilde meningar. IV s. 381—387. Ytterligare utlåtande, VI s. 353, 354. Register. Qvarnar, om Skattläggnings-Methoder af Sågoch Mjöl-. V s. 4°* Ytterligare utlåtande. VI s. ao3. R. Rebbelberga Broar, om nedsättning uti arrendet för Betesmarken, i Christianstads Län. IV s. 753—• 758. Recognitions-Skogarnc. angående. III s. 3g5—5o4, Särskilde meningar. III s. 4°4j 4°^< Ytterligare utlåtande.
dock endast påpekat obestridliga fakta, så har det varit för att ändtligen en gång öppna dina ögon för det skefva i din ställning, eller 16 egentligen i Richards, och varna dig, medan det ännu är tid. Nu, då han kommer under andra människors inflytande, är det icke möjligt annat än att hans stolthet slutligen kommer att vakna, och då den väl vaknar, då blir det mot dig, märk väl, mot dig, som den kommer att vända sig. FRU VINGE. Och det långa talets korta mening? GROT. skaffar sig en själfständig position, medan han ännu kan göra det med bibehållen själfkänsla. FRU VINGE. erbjuda honom? Skulle du kanske ha en sådan position att GROT. men om nu så vore? Hm, det vill jag inte precis säga, FRU VINGE. omväg genom att icke vända dig direkt till honom. GROT. du har öfver honom. Onödig, hm, med det inflytande, som I så fall har du gått en alldeles onödig Den är, att det är på tiden, att Richard 17 FRU VINGE. Och som jag ju snart skall förlora. GROT. Ja, men innan du förlorat det. FRU VINGE. vid lag. Så ämnar jag inte alls använda det här GROT. Är det du, min flicka; kommer du ensam? ELISA. stund. Jag var en smula trött. Ja, de andra skulle stanna ännu en liten GROT. ovan vid landtluften. (Ser på klockan.) Snart elfva. Det är verkligen på tiden att komma ELISA. De undrade, hvart pappa tagit vägen. GROT. lägg dig, min flicka! Jag får väl gå tillbaka då. Gå du och i säng. Hm och jag som inte sa godnatt. Det är rätt, att du är försiktig, du är Kan jag lita på det? (Elisa kommer utifrån.) 18 ELISA. Ja. God natt, pappa, god natt, faster! (Går till vänster.) GROT. ett förslag att göra Richard, så ämnar du åtminstone inte motarbeta mig? FRU VINGE. Så mycket mindre som jag inte behöfver det. GROT. Är du så säker på det? FRU VINGE. nu har sagt mig. Han skall nog svara dig bättre än jag. GROT (skrattar). Ja ja, en så begåfvad ung man.
Discontgr örn fö riri ales, dagk utan rabatt, och i. följd häraf till hälften genast godtgöras med Riksgälds'* Cöntoisets Sedelmynt och för andra hälften utgifvas samma Contoirs Obligationer, ställde på 2*7 års betalningstid, och ej på hegre, än noo Ralrs valeur, men väl derunder. HÖgvordige Preste-Ståndet och■ Vallöf], Borgare-Ståndet hafva gillat 11. punkten, med undantag af hvad angår den deruti omförinalde Sex procents ränta samt åberopatderas vid 02 punkten mnddeldte utlåtande, hvilket hos dessa begge Stånd lyder, sorn, fö jer: 5’i>å alla Götheborgs Discont - Verks emot ränta löpande Skulder bör, på sätt Utskotten föreslagit, godtgöras den tui sjelfva Förbindelsen förskrifne ränta, till den x No vember 1 817; hvaremot desse Skulder (med undantag af Bankens fordran flir Creditivet af 200,000 R:dr, hvarom Beslutet följer vid 14. punkten') ifrån nyssnämnde dag, eller den 1 November 1817, böra löpa med Sex procents ränta’ årligen, derest icke Capitalen skulle vära uppsagde inom den 1 October 1817, i hvilket fall enahanda ränta af 6 procent leontine att beräknas ifrån förfallodagen, och hvilken ränta skall intill den dag, som af Riksgälds - Contoiref fastställes, till utbyte af Discont - Verkets Obligationer, varda till så stort belopp, sorn då vore upplupet, liqviderad med Discontens medel, så att Riksgälds - Contoiret ej koinrne att taga befattning,- med annat, - än Capital-Skulden. Hvarförutan det i öfrigt bör åligga Götheborgs Discont Bo - 1850 Statt ■■ och BankoUtskottens Betänkanden. lag, art, så snart simliga utredningen af
Då varupriserna äro underkastade dagliga förändringar; då dessa prisers verkliga eller allmännast gångbara belopp vid olika årstider och i särskilda orter svårligen kan med säkerhet uppgifvas; dä i de Heste fall uppgiflerne härom, såsom vanligtvis grundade endast på den individuella kännedomen om en eller annan handelstransaktion, icke äro fullkomligen tillförlitliga; och då härtill kommer, att dessa ofta mycket stridiga uppgifter mäste sammanjemkas, för att erhålla ett för hela det vidsträckta markegångsdistriktet gemensamt gällande pris å hvarje särskild räntepersedel; så ligger det i sakens natur, att ifrågavaride allmänna prisbestämmelser omöjligen kunna uppgöras utan att i något hänseende förnärma antingen Statens eller den enskilde räntegifvarens rätt, hvadan desse prisbestämmelser oundvikligen måste föranleda mångfaldiga klagomål och missnöjen, för hvilkas framtida förekommande något annat fullt verksamt och ändamålsenligt medel icke finnes, än räntepersedlarnes förvandlande uti en viss bestämd penningeränta, grundad på de härtill förvandlade räntepersedlarnes medelpris under en längre tiderymd och öfverensstämmande med de under samma tid i orten lagligen gällande markegångstaxor. Härigenom kan också undanrödjas den hos de skattskyldige allmänt rådande betänkligheten emot afståendet af deras urgamla rätt att till leverering in natura uppsäga de räntor, hvilkas lösningspriser anses vara högre, än de vid afradstiden gångbara. 3* 36 Den 7 Septeinl)er f. m.
obestämd önskan att undkomma, en nästan vansinnig längtan att slippa oss sjelfva. Bulwer. En herrlig och klar morgon i Maj, då den leende, uppblomstrande naturen i yppig prakt tycktes inbjuda hela menskligheten till frid och njutning af dess stilla fröjder, stod vid ett af de höga fönstren på Knapergården dess herrskarinna, den sköna Julie, och blickade ut i den vida rymden. Det hörde icke till denna unga dams lefnadsvanor, att lemna sin sängkammare så tidigt, som den timma vid hvilken hon nu var uppe. Men hvad betyder vanans alldagliga enahanda emot denna obekanta oro, detta trängtande, detta känslans rastlösa drifhjul, hvilket ödets dunkla, hemlighetsfulla makter drifva i omlopp, för att bereda det menskliga sinnet på något ännu okändt, men anadt intryck? Något sådant, någon högst egen oro hade hållit Julie vaken nästan hela natten, och tidigt fört henne upp. Denna ängslan och besynnerliga sinnesförfattning var numera icke så ovanlig hos henne, sedan hon blifvit förlofvad med Waldemar, som under fordna dagar, då hennes lif blott hade tvenne syftemål, att behaga och herrska. Småningom hade bättre och ädlare känslor blandat sig med de förra. Dessa nyfödda knoppar, alstrade af förändrad jordmån, sorgfälligt vårdade, skulle kanske hafva ulvecklat sig till blomma och sedermera till herrlig frukt; men det saknades en skicklig hand att uppdraga dem, och de förblefvo tyvärr endast knoppar, hvilka öfvervextes af det flitigt uppskjutande ogräset. Julie St–hal, tidigt genom döden beröfvad en huld mors ledande vård, blef vid 12 års ålder skickad till en af de förnämsta pensioner, der unga fruntimmers bildning besörjes. Den yttre fulländades i hög grad, den inre blef betydligt förbisedd. Grunddragen i hennes lynne voro stolthet och fåfänga, hvilka icke mildrades af några bättre böjelser. Väl kände hon det bättre, och egde en rikedom af varmare känslor på botten af sitt hjerta; men de råkade ständigt i strid med hennes begge hufvudfel, och fingo vanligen vika för dem.