Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen har han med Lohenstein jemväl en enskild likhet: hans äfventyrliga poetiska utflygter hindrade honom ej, att vara en skicklig och högaktad Landtmätare; alldeles så, som den nyssnämnde, utan intrång af sin fantastiska och yppigt-erotiska poesi, var en respecterad Syndicus och Kejserlig Rådsherre i Breslau. Intet är lättare, än att göra sig lustig öfver en poet, som, i sin dubbla trängtan efter präktiga – eller åtminstone ovanliga – bilder och svårhitteliga rim, stupar den ena gången efter den andra ur det högsta pathetiska ner i det lägsta löjliga. Han märkes aldrig bekymra sig om hvad kritiken kallar blindmeningar eller oegentligheter, aldrig sky för någon uttryckets besynnerlighet, aldrig studsa tillbaka för någon barockhet: äfven om den går derhän att ögat göres till ett ”perle-dike”, blickarna till ”blöta strålar, som lögas i tårebad”, månan till ”himlens silfvervårta”, solen till ”dagens blanka kusk, som kör ut på klar gullkärra”, skaldegudens ingifvelser till ”Phoebi sockerknippe”, Försynens aga till en ”taggig häckla, hvarmed Himlen ofta pickar äfven sälla land”; och så vidare. Synbart är ett oafbrutet bemödande, att i egenheten af diction och rimsätt särskilja sig från de samtida versmakarne (från hvilka han på ett ställe undantager Lagerlöf, Rudeen, samt ett par andra); och detta bemödande har bragt honom, – särdeles för rimmets skull, – att vränga, hårdraga, apostrophera språket på otaliga vis. Han stannar ej vid att använda ord och böjningar, som äro ömsom åldrade, ömsom hämtade ur alla möjliga dialekter: han tillgriper äfven alla möjliga dialekt-uttal (så t. ex.
Riilclershapet och Adeln, att 20,000 R:dr ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att användas tili undersökningar, rörande jordersättningar för canal-ledningen emellan Hjelmaren och Wenern samt nödiga utgrenin - Stat s-Ulsl otte Is Memorial, JV:o 4 g o. gar lil! Bergslagerne, hvarjemte Rikets Stander höra hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåd er anbefalla en undersökning, i afseende [iå lämpligaste beräkningen af den nu föreslagna canahns dimensioner, de vilkor, hvarunder aibetets verkställande antingen må kunna af Staten öfvertagas eller uppdragas åt något Bolag, och öfi iga omständigheter, hvilka på bestämmandet af Statens bidrag kunna mveika samt derefter JNå^ig Proposition i ämnet till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta; PresteStåndet > att 20,000 Ridr ställas till Kongl. Majlis disposition, för att användas till ytterligare undersökningar och upprättande af kostnadsförslag för den uppgifna canal-ledningen emellan Hjelmaren och Wenern; samt af Borgare-Stånclet, att ett Slats-anslag af 6,666 R:dr 32 sk. beviljades lill fullbordande af undersökningar, angående Svea canal och spridande af underrättelse derom. För öfrigt har Ridderskapet och Adeln inbjudit Presteoch Borgare-Stånden att i förstnämnde Riks-Slånds beslut instämma, hvilken inbjudning blifvit anlagen af Preste-Ståndet, men afslagen af Borgare-Ståndet. Föi' afgörande af den skiljaktighet, som sålunda befinnes emelian de 3:ne Riks-Slånd, hvilka beviljat anslag för undersökning, bör votering anställas, för hvilket ändamål föreslås följande proposition: Den, som bifaller Borgare-Ståndets beslut, alt ett Slats-anslag af 6,666 Ridr 82 sk. beviljas till fullbordande af undersökningen, angående canal-ledningea emellan Fljelmaren och Wenern och spridande af kännedomen derom, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner
Herr Tham, Wolrath: De §§., som uttrycka resultatet af Konungens Proposition om uphörande af Hans två röster i Högsta Domstolen, anser jag hafva ett så oskiljaktigt sammanhang, att, när man afslagit en af dem, måste man äfven afslå alla de andra; ty det vore ej rimligt, att antaga blott en del. Det är således nu för mig likgiltigt, om hvarje §. föredrages serskildt, eller alla på en gång; och jag öfverlemnar detta till Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens bestämmande. Men den framställda principen, att ett GrundlagsFörslag ovilkorligen skall i ett helt afgöras, bestrider jag; ty ett sådant förslag kan innehålla flere olikartade ämnen; och det vore orimligt, att ej då afgöra hvarje ämne för sig. — Såsom bevis för rigtigheten af den i Konungens Proposition framställda nya princip om Konungens skiljande från Domaremagtens utöfning, har man här anfört olämpligheten deraf, att Konungen deltager i en Domstol, hvars Ledamöter kunna ställas under tilltal vid RiksRätt för felaktiga beslut. Jag kan deremot ej finna, att Konungen, äfven om Han med sine två röster tagit del i beslutet, kan såras af ett sådant åtal mot Domstolens Ledamöter, mera än om SlatsRåden och StatsSekreteraren tilltalas vid RiksRätt för hvad Den 23 Februarii f. m. 2i de tillstyrkt Konungen att göra. Skymfar ej detta sednare Konungen, så skymfar icke eller det förra. — För öfrigt fägnar det mig, alt redactionen af ifrågavarande Förslag är så felaktig, att äfven de, som gilla principen deri, om uphörande af Konungens rösträtt i Högsta Domstolen, anse sig derföre ej kunna antaga detsamma; ty jag bestrider Förslaget, emedan jag ogillar sjelfva principen. Jag tror, att Konungens säte och stämma i Högsta Domstolen är en helig rättighet, och att Han bör med egna ögon och öron kunna se och höra, huru Domaremagten, som redan är nog stor, utöfvas öfver Hans Undersåtare.
Och hela vägen från Lausanne till Basel var hon så kall och otillgänglig mot den stackars gamla mamsellen, att denna, som var en hjertans beskedlig menniska, blef helt olycklig och nervös af det och stälde sig så medgörlig och ödmjuk hon kunde för att vinna fröken Alice. När de ändtligen, fram på eftermiddagen, kommo till Basel, der de ville stanna öfver natten, var hon också verkligen vid godt humör igen, men – af en slags diplomatisk instinkt – behöll hon, trots, det, samma missbelåtet reserverade sätt mot Lamartines väninna. Hon märkte, att hon genom det nu hade öfvertaget och kunde få sitt ressällskap till hvad hon ville. När hon sedan i hotellet klädde sig till table d’hôte, kom Alice Brandt småningom i en allt trefligare och behagligare stämning – en på engång lugnt bekymmerslös och oroligt äfventyrsväntande turiststämning. Gång på gång såg hon sig i spegeln, innan hon kunde besluta sig för att gå ned i matsalen, och smålog hvar gång ofrivilligt belåtet mot sig sjelf. Denna svarta silkedrägt, hvilken satt som gjuten öfver bysten, ned till midjan – stram öfver bröst och axlar, hög i halsen, glittrande af perlbroderier, kort och vid, så att de eleganta fötterna syntes – den gaf också en egen mondän stilfullhet åt hennes fina jungfruslankhet. Och den matthvita mjukheten af hennes hud, det varmröda skimret öfver hennes bruna hår i hög koaffyr med krusig lugg, den kyliga, äggande glansen af hennes ljusgrå ögon under de mörka brynen – det fick alltsammans ökad relief af det på engång nobelt reserverade och starkt framhäfvande i denna svarta parisertoilett. – Ännu fem minuter! Hon böjde sig långt fram ur fönsterramen och såg ut. Majkvällen var ännu ljus, blott litet dimmig, likväl voro gaslågorna redan tända längs terrassbalustraden, – på precis lika afstånd flammade de upp under sina hvita kupor mellan växter i porfyrurnor. Genom det otydligt bullrande samtalet mellan tre amerikaner, tillbakalutade på sina rottingstolar under de rundklippta lagerträden, bröt – gällt och enstaka – kyparnes brådskande Gleich!
Jag anhåller blott, ali få till prot. förklara mill ogillande af det sätt, hvarpå denna och andra dermed beslägtade frågor blifvit vid denna Riksdag behandlade. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Med anledn. af Gr. Sparres yttrande får jag förklara, att jag högeligen beklagar, att motionären icke närmare utvecklat sitt förslag, och upgifvit de åtgärder, han ansett vara behöfliga; men hvad mig sjelf beträffar, så får jag påminna om, alt jag uti en motion fullständigt utvecklat min tanke om de åtgärder, som jag anser leda till det åsyftade ändamålet. Jag var utaf omständigheter, hvilka icke voro af mig beroende, förhindrad alt vara narrande vid denna motions afgörande. Jag hoppas således, att det icke mätte kunna läggas mig till last, alt icke hafva framlagt något fullt motiveradl förslag i detta afseende, enär jag sådant verkligen bar gjort. Jag anhåller, ali delta mätte blifva i prot. intaget, såsom ett bevis på oriklighelen af Gr. Sparres anmärkn. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. förevända Betänk. r Ånyo föredrogs Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms d. 2 och II dennes på bordet lagda Betänk. JU 14, i anledn. af vackt motion om ändring af 8:de §:n i K. Förordn. om Kyrko-Räd d. 29 Aug. 1843. Hr Carleson, Edv. Henr.: Likartade bestämmelser med dem, som nu blifvit föreslagne, fnnnos redan förut uti 1817 års Förordn. om Kyrko-Räd, men borttogos ur 1843 års Förordn., och sedermera väckt förslag om deras återinförande blef af de komilerade, som hade sig updraget, att öfverse kyrko-lagen, afslyrkt.
Man säger, att om pröfningsrätteu öfverlemnas åt socknenämnden, skall densamma, till följd deraf att afgiften å bränvinsförsäljningen till en stor del kommer socknen lill godo, lätt råka i frestelse att antaga det högsta anbudet, äfven om personen icke är fullt passande, men under det att man föutsätter en så egennyttig bevekelsegrund hos alla socknenämder, förbiser man, att många län kunna till styresmän hafva mindre omtänksamma Landshöfdir, hvilka lika litet bekymra sig om sedlighetstillståndet inom de dem anförtrodda län, utan låta allt i detta hänseende gå vind för våg. Jag för min del anser Utsk:s förslag vara det rätta och anhåller derföre om bifall dertill. Gr. Lagerbjelke: Vid behandlingen af den nu förevar:de §:n är det endast fråga om att afgöra, huruvida anktions-systemet skall följas i afseende å bestämmandet af skatten för bränvins-försäljning å landet. Till försvar för detta system bar man hufvudsakligast anfört, att en serdeles-stor inkomst derigenom skulle erhällas samt att det icke skulle vara någon fara, att rörelsen tolle i händerna på mindre redbara personer, enär vederbönde myndighet egde rätt att pröfva anbuden och dervid fästa afseende å de bjndandes tjenlighet. Dessa förutsättningar synas mig likväl temligen osäkra. Det är visserligen ganska troligt att genom krogrättigheternas bortauktionerande en hög skatt kommer att utpressas från denna näringsgren, men det är deremot ganska vanskligt, huruvida någon redbar person, en sådan person, som man verkligen skulle önska alt hafva lill föreståndare för Den 5 Augusti e. m. 81 för krogen, på det att ordning och skick derstädes vidmakthölles, ville nedlägga sitt kapital i en så osäker rörelse, som en krogrörelse, hvarifrån han efter en viss kort tids förlopp kunde skiljas, derigenom att en trashank vid den ånyo hållna auktionen genom högre anbud updref skatten så högt, att dess erläggande medtoge hela behållningen af rörelsen ordentligt drifven. Jag har redan förut fästat upmärksamheten på den stora skilnad, sorn uti förevar:de hänseende eger rum emellan stad och land.
R:dr införsels-tull per stacke samt andra slag 2 R:dr 24 sk. lullvärde och 32 sk. införse Is-afgift stycket. O %j Med 82 Ja emot 37 Nej bar Utskottets förslag blifvit gilladt. Fyrationdeanclra voteringen, enligt 233 punkten. Den, som godkänner Utskottets förslag till redaction å artikeln Pennor, nemligen Pennor: skrifidla slag, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer redactionen alt lyda sålunda: Pennor, skrifalla slag utom af stål, eller andra metaller. Som voteringen utvisat 38 Ja och 81 Nej, kommer redactionen i denna del att antagas, enligt contrapropositionens lydelse. Fyraiioruletredje voteringen, enligt 234 punkten. Den, sorn lika med Utskottet, anser Penslar böra förtullas efter värde och införsels-afgiften bestämmas till 25 R:dr för hvarje 100 R:dr varuvärde, voterar Ja; den, del ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma Penslar att förtullas per dussin, med derå bestämdt värde af 36 sk. och införselstull af 12 sk. Voteringen har utvisat 67 Ja och 50 Nej, hvarjemte 2 sedlar casserals, och har således Utskottets förslag blifvit gilladt. Fyrationde fjerde voteringen , enligt 239 punkten. Den, som godkänner Utskottets förslag till införselstull å Plommon, Catharin-, och Sviskon 1 sk. 3 r:st per ®, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes införselstullen å denna art ikel lill 1 sk. 6 r:st 'ib. Vid voterings-sedlarnes öppnande befunnos 51 Ja och 68 Nej, i följd hvaraf införsels-tullen å ifrågavarande artikel blifvit bestämd till 1 sk. 6 r:st 14 Fdrstiirkta Stats-Utskottets Memorial', N\o 499. Fyrationde femte voteringen, enligt 240 punkten.
Må man likväl icke derföre tro, att jag anser oss i samhället vara utan behof af styrelse; äfven de vilda röfvarhorderna linna sig i behof deraf, och hvarföre skulle man då tänka, att R. St. någonsin skulle vilja upprycka hela staten genom vägran att fylla de verkliga behofven. Att man i Frankrike ingått föreningar att vägra skatterna är sannt, och jag troi1, att det varit lyckligare för både Frankrike och Europa, om dessa föreningars bemödanden rönt mera framgång, hvarigenom de olyckliga strider, sorn nu i Frankrike pågå, kunnat förekommas. Jag skulle likväl tro, att vägran af de verkliga statsbeliofvens fyllande aldrig kan ifrågasättas, och jag fortfar att drifva den satsen, att det icke är förenligt med ett constitutionelt samhällsskick, att Konungen äger någon beslutande-rätt i afseende på beskattningen, som oförkränkt bör tillhöra Representationen. Hr von Hartmansdorff: Jag är redan så före kommen af Frih. v. Schulzenheim, Hr Lagerhjelm och Gr. af Wetterstedt, att jag blott anhåller' få tillägga några ord. Jag tror Hr Stråle hafva rätteligen uppfattat frågan, då han ansett R. St. egentligen utöfva deras beskattningsrätt, när de bestämma behofven; ty då ett behof är förklarad! för oundgängligt, måste äfven medel till dess fyllande anvisas, och sättet att fördela skatterna är en vida mindro magtpåliggande åtgärd, än att förklara, det de till ökade behof skola förhöjas. Hvad särskildt angår 5y §, täcktes R. o. Ad. fästa uppmärksamhet vid sjelfva ordalydelsen: Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta, d. v. s. att pålägga sig ökade afgifter, icke att borttaga eller frånsäga sig skatter. Ingen lärer kunna bestrida, att orden efter allmänt språkbruk så böra förslås.
Hofrätten underställda5 hvarefter, genom Kongl, förordningen den 18 December 1823, förklarades, att äfven undersökningar i alla andra brottmål få vid utskrifningen af under-rätts allmänna sak-protokoll och dombok, som till Hofrätt insändes, uteslutas, men att i stället en kort rubrik samt utslaget i sådant mål bör införas. Ytterligare inskränkning i berörde skyldighet hafva Rikets nu församlade Ständer ansett kunna och böra ega rum. Då nemligen renovationen påböds, åsyftades dermed, att öfver-rätten skulle årligen öfverse alla under-rätternes domar. Sådant låter sig likväl numera icke göra, sedan öfver-rätterne knap - 168 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse^ N.o /oa. pist medhinna handläggningen och pröfningen af de saker, som der fullföljas. För bibehållande af ifrågaställa skyldighet, kunde deremot åberopas, dels att underrätternas domböcker innefatta liera vigtiga tvister och ärenden, om hvilka upplysning efter längre tid kan erfordras, hvadan det ock vore angeläget, att dessa handlingar förvaras på mer än ett ställe, på det de ej matte gå förlorade, hvilket lätteligen kunde inträffa, derest de förvarades endast i under-rätternes arkiver, dels ock att öfver-rätterna derigenom lomme i tillfälle att utöfva en kontrol deröfver, att underrätternas domböcker varda ordentligen uppsatta och kompletterade. Hvad denna sednare omständighet angår, synes den ej innefatta tillfyllestgörande anledning för ett fortfarande renovations-besvär. Kontrollen deröfver, att domare och embetsman fullgöra sina skyldigheter, måste utöfvas genom andra åtgärder än de, hvilka öka skvldigheterne och dermed försvåra deras fullgörande; och i förevarande hänseende saknas ej eller kontroller af annan beskaffenhet, hvilka för ändamålet torde vara tillräckliga. Men deremot hafva Rikets Ständer funnit det andra skälet vara af mera betydenhet. Het är nemligen ostridigt af allmän nytta, att protokoll och domar, som angå vissa vigti ga re rättsförhållanden, förvaras på flera än ett ställe, emedan, om dessa handlingar förkomma, upplysningar gå förlorade, på hvilka mångens väl beror.
Majrt redan bestämda grunder; men då dessa ej yoro lämplige för alla sågverk i orten , utan sådane tilläfventyrs funnes, för hvilkas egare indelningen lill hemmantal af det för stockfångsten erforderliga skogsbeloppet kunde, af serskilda anledningar och locala förhållanden, blifva högst betungande, och denna indelning äfven å sågverkens bestånd kundé hafva ett menligt inflytande; så bar KammarCollegium i underdånighet hemställt, om icke på sågverks-egarnes eget val borde få ankomma, antingen att, i öfverensstämmelse med hvad derom i Nåder blifvit förordnadt, erhålla skog, under sågverken afvittrad och till hemmantal indelad, till det belopp, sorn erfordrades för den enligt privilegier dem tillkommande stockfångst, eller ock att, på sätt förbållandet dittills varit, å Kronans till stockfångst anvisade skogstrakter, hemta det tijl afverkning beviljade antal träd; hvarjemte Collegium föreslagit åtskilliga bestämmelser att tjena till efterrättelse för den händelse, Collegii omförmälde hemställan af Kongl. Majrt hifölles. Då sålunda den fråga, som motionären väckt, redan utgör föremål för Kongl. Majrts Nådiga pröfning, samt uti de tili Kongl, Majrt i saken ingifiia handlingar blifvit anförde enahanda skäl för den af motionären åsyftade förändring af Kongl. Brefven den 2 Maj 1826 och den iS Juli 1S27, som Aldissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, JV.o tSj. 31 uti motionen förekomma, och Kammar-Gollegium dessutom afgifvit dess ofvan omförmälde underdåniga utlåtande i frågan, anse Utskotten någon åtgärd, i anledning af Riksdagsfullmägligen Nordmarks ofvanberörde motion, å Rikets Ständers sida, icke vara af noden, hvarföre Utskotten tillstyrka, att samma motion måtte förfalla. Stockholm den 26 Mars iS/fi. Ank. till Exp. Utsk. den 3o Mars l84f, kl. 3 e. m.
Skulle man försaka ett medel att göra förslaget populär här på Riddarhuset, sedan man hört en af Konungens rådgifvare i går yttra sig på ett sätt, hvarigenom man har anledn. tro, att han icke är emot classval, och då det i öfrigt alltid är mera likgillligt hvilket valsätt som antages utom det efter ståndsskilnad? ett yttrande af Hr Silfverstolpe, hvarföre jag är Hr Statsrådet ganska tacksam. Nåväl! Låt då vara att det är classval, men på hvilken grund äro dessa classer indelade? Anckarsvärd sjelf synes — kanske mer än nyttigt varit — hafva lutat åt ett annat håll, och han gick vid förra riksdagen in på graderade classer efter förmögenheten, hvilket med synnerlig värma blifvit uppfattadt af Gr. Björnstjerna. Det är detta likväl som jag måste på det högsta bestrida vara en riktig grund för classification, eller att denna såsom princip får förblandas med beskattningsprincipen, som verkligen är något helt annat än förmögenhets* principen. Lika oriktig som förmögenhetsprincipen i min tanka är, såsom grund för en graduerad scala, — mot hvilken äfven Hr Silfverstolpe, i går yttrat sig, — lika riktig är den, att erkänna beskattningen, somen den allmänligaste, ändamålsenligaste — när det är fråga om folkets val af representanter — princip för classindelning, eller rättare för underafdelningar inom den stora gemensamma classen, motsatt embetsmannaclassen. Just derigenom alt beskattningen erkännes som en allmän princip för valsätt, kunna de högre skattande, ulan skillnad i valrätt, få bli en särskild dass för sig, emot de lägre, just derigenom slå ändock båda afdelningarnes intressen i harmoni med hvarannan — oaktadt classafdelningen — enär bådas function vid riksdagar är att bevilja skatter. Och endast med sådan afdelning eller classification låter det sig göra att bestämdt i vallagen utsätta, hvad alia på förhand ville veta innan de antaga den, nemi. huru många riksdagsmän hvarje sådan dass får tillsätta, hvilket ganska dunkelt lyser fram i alla de öfriga förslagen.
Inom fäderneslandet finnas redan flere anläggningar, hvilka medtagit stora kapitaler, hvarifrån dessa artiklar stå att erhålla. Dessa anläggningar äro dels i sednare tider uppkomna, dels äldre; således mer eller mindre i behof af det skydd, som en högre införsels-tull lemnat. Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. 95 Om den nu föreslagna tullen skulle komma att göra sig gällande, så tror jag icke alt dessa verkstäder kunna ega bestånd. Deri nedlagde kapitaler blifva då improduktiva, arbetsförtjensten för tusentals personer upphör, och den härvid tillvande arbetaren såg sig och familjen blottställd för nöd och elände, såsom händelsen alltid blifvit, dä hastiga prisfall bragt fabriks-egarne lill liggarstafven. Flere lärorika exempel häraf stå att hemta från utlandet. Den hittills gällande tull-satsen har betryggat machin-verkstäderncs utveckling; likväl torde den på ångpannor vara nog hög, såvida varan angifves till förtuilning efter sitt rätta värde, hvarföre jag vördsamt föreslår, att Ångmachiner och Ångpannor må åsättas en tull af 10 procent. Utförsels-tullen: 7:o Jern: »tackoch barlast-; kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade; hällar öfver 1^ tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket» hafva fått sig åsatte en eventuel tull af 1 R:dr pr skeppund st. v., i stället för förbudet till utförsel, samt ett tull-värde af 6 R:dr pr skeppund st. v. Huru lifvad man än må vara af frihandelns förmenta fördelar, torde man likväl få medgifva, att denna tull-sats icke betryggar de bruks-anläggningar från total undergång, hvilka äro grundade på köp-tackjern, d. v. S. icke hafva egna grufvor och masugnar. Än mindre betryggar den landet ifrån den stats-ekonomiska förlust, som uppkommer af råvarans utförsel.
Den, sorn bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att Spanmål, malen, alla slag, skall vara vid införsel tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar JSej ; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut, att Mjöl oell Gryn åsättes en införselstull af 50 öre per centner. Enär denna omröstning utfallit med 56 Ja och 63 Nej, hafva Kikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll. iS:Je omröstningen: Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd gillade förslag, att Talg bör vara vid införsel tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, att för Talg bestämmas en införselstull af 2 öre per skålpund. Denna omröstning liar utfallit med 76 Ja och 43 Nej; hvadan Kikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. i 9:r/e omröstningen: Den, som bifaller Utskottets al tre Stånd godkända förslag, att Jernoell Ståltråd' skall åsättas en införselstull af 6 öre per skålpund, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Hrvillnings-Ulxlioltets Memorial I\'.o 31. 7 Vinner Nej, kominer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, Jernoch Ståltråd att blifva vid införsel tullfri. Som omröstningen utfallit med 79 Ja emot 40 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den, som antager Utskottets af tre Stånd hifallna förslag, att för Väfnader: Väfnader. helsiden-, halfsidenoch bomulls-, andra slag, skola bibehållas samma införselstullsatser, som i nu gällande tulltaxa finnas för år 1860 bestämda, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej: Vinner Nej, komma, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, att för nämnda väfnads-slag bestämmas de tullsatser, som i nuvarande taxa finius för åren 1858 och 1859 utförda.