Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, anser jag i sjelfva verket vara högst billig; men enär Eders Kongl. Majit antagit den grundsats, att till nu förestående riksmöte icke föreslå Rikets Ständer andra löneförhöjnings-anslag, än som, i anseende till behofvet, kunna Transport R:dr 17,500: Bil. JK 2 & 3 till K. Mits Prop. om Slatsv. 1853. 1 Sami. 1 Afd. 1 Haft. 5 ■*4 34 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverket 1835. Transport R:dr anses alldeles oafvisliga, finner jag mig icke vid detta tillfälle böra, i anledning af nämnda förslag, tillstyrka någon Eders Kongl. Maj:ts åtgärd. Fält-läkare-corpsen.
— Nio 266. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet Nio 170. XI. B. 185. A. 312. — Nio 267. i anledning af väckta motioner, om pension åt aflidne Professoren vid Fria'Konsternas Akademi, J. G. Sandbergs enka. XI. B. 285. A. 312. XIII. — N:o 268. i anledning af erhållne äterremisser å Utlåtandet N:o 201, angående Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers berättelser om Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1850 och 1851, m, m. XI. B. 285. A. 312. •— Nio 269. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, an gående afsöndring,af jord från Ultuna Kungsladugård och kronoparken Asen lill utvidgning af Upsala Central-Hospilals område. XI. B. 285. A. 312. XII. E. 123. —• Nio 270. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse (Nio 85) lill Rikets Ständer, angående väckt fråga om fyranläggning å Gottska Sandön eller utläggande af ett fyrfartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne. XI. B. 244, 282. A. 284. XIII. U. 333. A. 372. XIV. E. 243. — Nio 271. angående missräkning i Stats-Utskoltets i Utlåtandet Nio 181 afgifna yttrande i fråga om lönereglering för Hof-Rätterues tjenstemän och vaktbetjente. XI. B. 285. A. 312. XII.
Majit sålunda föreslagit får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. 3lo Utskottet har till pröfning förehaft en af Höglotl. Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad, af hr Rääf, L. F. väckt motion, deruti föreslagits, att enär den summa af 20,000 rdr, som vid 1828, 1829 och 1830 årens Riksdag anvisades ät DD. KK. IIH. Arffurstarne, då de äldste voro späda barn, samt den Kongl. Prinsessan och H. K. H. Hertigen af Dalarne ännu icke voro födde, sedermera, oaktadt förändrade förhållanden, icke blifvit förhöjd, Rikets Ständer måtte, från och med början af innevarande år, bevilja Bih. till It. St. Arffurstarne och H. K. H. Prinsessan ett anslag af 60,000 rdr till fördelning dem emellan, så att hvarje Arffurste erhölle en tunna guld, eller 16,666§ rdr, och den Kongl. Prinsessan 10,000 rdr om året. Utskottet, som icke fått emottaga någon af Kongl. Majit aflåten proposition om tillökning i DD. KK. HH. x\rffurstarnes apanage, eller om anslag för II. K. II. Prinsessan, samt följaktligen saknar kunskap om huruvida den af motionären föreslagna betydliga förhöjning är af behofvet påkallad, anser sig vid sådant förhållande böra å ifrågavarande motion afstyrka Pikets Ständers bifall. 4:o Vid betraktande af ringheten utaf det åt I)D. KK. Till. Arffurstarne anvisade anslag, hvilket icke lemnar tillgång till bestridande af de oundgängligaste utgifter, som deras höga samhällsställning nödvändigt föranleder, finner Utskottet sig föranlåtet att hemställa, det Rikets Ständer ville bifalla en tillökning af 10,000 rdr i anslaget åt DD. KK. HH. Arffurstarne, att utgå ifrån detta års början. 5:o
Hvad åter angår uppställningen af detsamma, har Utskottet trott sig böra, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Ridderskap pet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, ändra densamma så, att den anmärkta obestämdheten i det af Utskottet använda uttrycket ”med flera!'1 undanrödjes, och de yrken, på hvilka härmed syftas, varda i den underdåniga skrifvelsen uppräknade. Utskottet hemställer alltså, det Rikets Ständer måtte förena sig om det beslut, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes söka åvägabringa en sådan öfverenskommelse mellan Sverige, Norge och Danmark, att den kompetens, som till utöfning af följande yrken, nemligen läkarens, veterinärläkar ens, apothekarens, tandläkarens, fältskärsmästarens och barnmorskans blifvit vunnen i det ena landet, äfven må tillgodonjutas i det andra, såvida i de särskilda rikena kunskap spr of ven åro och fortfara att vara hufvudsakligen lika. Stockholm den 26 Februari 1866. Reservationer: af Friherre von Platen, C.; Friherre Cederström, R.; Friherre Alströmer, C. J. O.; Herr von Ehrenheim, P. J.; Herr af Klint, E. M.; af Professor Ribbing: »Mot behandlingen inom Utskottet af detta ärende, först för så vidt det angår hemställan om rätt till kompetens att i Sverige utöfva läkarens med flera yrke för Norrmän, eller för Norrmän och Danskar, får jag anmäla min reservation. För mig är det klart och otvifvelaktigt, att frågan om medgifvande af nämnda rätt åt
För Expeditions-Chefen, som för närvarande har rations-ersättning för 2 hästar, skulle således den ena rationen indragas, men en ration tillkomma för hvar och en af de 5 General-Stabs-Officerarne. Hvad nu angår sjelfva aflöuingen, får jag i underdånighet fästa uppmärksamhet derå, att Expeditions-Chefens befattning är af synnerligen trägen egenskap samt erfordrar en person med skicklighet och vana vid militära ärendens handläggning. Hans ständigt utan afbrott fortgående tjenstgörings-skyldighet påkallar äfven en deremot svarande, men hittills saknad ersättning. Då han tillika innehar minst Öfverste-Löjtnanls-grad, anser jag hans arfvode kunna bestämmas i likhet med Öfversle-Löjtnanlsoch Förste Majors-Iönerhé vid Garnisons-Regementena i hufvudstaden, till 4,500 R:dr R:mt, med stadgande att, derest han innehar särskild lön på annan stat, endast skillnaden emellan hvad han deraf uppbär och arfvodet må ef honom åtnjutas. Den öfriga fpersonalens arfvoden anser jag, i betraktande af deras skyldighet att i och för tjensten ständigt uppehålla sig i hufvudstaden, skäligen böra blifva följande: för 1 General-Stabs-Officer, tillika Sous-Chef vid Expeditonen . Rdr 1,200. » de öfrige General-Stabs-Officerarne » 750, » 1 yngre Officer eller nuvarande Translatorn » 500. » Registratorn och Redogöraren » 1,000. » Stentryckaren 500. » Expeditions-Yaklmästare » 450. hvarjemte stallhyra, efter antagen grund, skulle tillkomma för de beräknade tjensthästarne.
Dertill deras spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, till stuten, två tiungar till väduren; En tiung på hvart och ett af de sju lamben; Och en getabock till syndoffer, till att försona eder; Förutan månadens bränneoffer, och dess spisoffer, och förutan det dagliga bränneoffret med dess spisoffer, och med deras drickoffer, efter deras sätt, till en söt lukt; det är ett offer Herranom. Den tionde dagen i denna sjunde månadenom skall ock när eder kallas helig, att I sammankommen; och I skolen späka edra kroppar, och intet arbete deruppå göra; Utan offra bränneoffer Herranom till en söt lukt, en ungan stut, en vädur, sju årsgamla lamb utan vank; Med deras spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandade med oljo, till stuten, två tiungar till väduren; Och en tiung på hvart och ett af de sju lamben. Dertill en getabock till syndoffer, förutan försoningens syndoffer, och det dagliga bränneoffret med sitt spisoffer, och med deras drickoffer. Den femtonde dagen i den sjunde månaden skall kallas helig när eder, att I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra deruppå, och I skolen hålla Herranom helg i sju dagar; Och skolen göra bränneoffer till en söt lukts offer Herranom, tretton unga stutar, två vädrar, fjorton årsgamla lamb utan vank; Med deras spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, till hvar och en af de tretton stutar, två tiungar uppå hvar väduren af de två; Och en tiung uppå hvart och ett af de fjorton lamben. Dertill en getabock till syndoffer, förutan det dagliga bränneoffret med sitt spisoffer och sitt drickoffer. På den andra dagen, tolf unga stutar, två vädrar, fjorton årsgamla lamb utan vank; Med deras spisoffer och drickoffer, till stutarna, till vädrarna och till lamben, i deras tal efter sättet. Dertill en getabock till syndoffer, förutan det dagliga bränneoffret med sitt spisoffer, och med deras drickoffer.
Ingen annan olikhet förefinnes emellan dessa tre Stånds beslut än den, att Borgareoch Bonde-Stånden, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit, bestämt tiden till ett år, Preste-Slåndet till ett å två år. I alla tre besluten förekommer den välbetänkta satsen: »förbjude ock (Domaren) då makarne, vid vite af fängelse, att hvarandra under tiden besöka.» Hvad den anmärkta tidsolikheten vidkommer, så kan väl den synas vara af mindre vigt; men då i förevarande fall tiden är beräknad för att verka såsom ett synnerligen mäktigt försonande element, torde rättast äfven den två-åriga skilsmessan böra kunna ådömas. På dessa och de i Betänkandet N:o 19 förut åbero pade grunder får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Preste-Ståndets redan fattade beslut, måtte för sin del antaga följande förändrade lydelse af 14 Kap. 1 § Giftermåls-Balken: Der hat och bitterhet emellan man och hustru uppkommer och endera derom hos Kyrkoherden i församlingen gör anmälan, eller det eljest var der kunnigt, åge dä Kyrkoherden kalla makarna och varna dem, efter thy 16 Kap. 11 § Kyrkolagen bestämmer. Fortfar ändock osämja emellan makar, då skall Kyrkoherden inför Kyrkorådet dem ytterligare varna och genom föreställningar söka till enighet förmå. Har äfven sådan varning fruktlöst aflupit, då skola makarna förvisas till Domkapitlet, som än ytterligare äger dem varna, på sätt Kyrkolagen innehåller. Rätta de sig ej heller deraf, då må, sedan sex månader från den dag varningen skedde, framflutit, Rätten efter stämning pröfva hvad endera eller begge den osämja vålla samt makarna emellan till skilnad lill säng och säte döma från och med ett till och med två år; förbjude ock då makarne, vid vite af fängelse, att hvarandra under tiden besöka.» Herr Komministern Malmborg har begärt få antecknadt att hail ej i detta ärende deltagit. Stock no ni, tryckt bos Sam. Rimstedt, istia.
Då ostricligt är, att Chartae-Sigillatas-afgiften för caracters-f ullmagter bör bestämmas efter enahanda grunder, som samma afgift för fullmagter å motsvarande verklig jenst, finner Utskottet sig icke hafva skäl att till den föreslagna redactions-förändringen tillstyrka bifall. 8:0 Till följd af Utskottets här ofvan yttrade åsigt, i afseende å de under N:o t upptagne anmärkningar, att nemligen handlingar, som af Landtmätare expedieras, i allmänhet böra från afgift för stämpladt. papper befrias, och då, hvad beskrifningar öfver Geometriska Chartor angår, dessa endast utgöra förklaringar öfver de med stämpladt papper efter hemmantalet belagda charlomi», får Utskottet, till undanrödjande af de olika åsigter, i fråga om dessa beskrifningars beläggande med Charta-Sigillata, som på serskilde orter lära gjort sig gällande, vördsamt tillstyrka, att uti 6;te §. må, näst efter rubriken ”Besigtningar, Ekonomiska'' etc., införas: Beskrifningar öfver Geometriska Chartor. 0:0 Vid Utskottets tillstyrkande pag. g, att, med afslag å de om ändringar i stadgandena, angående afgiften för tidningars och periodiska skrifters stämpling, väckte motioner, bibehålla föreskrifterne i 9 §. oförändrade, hafva anmärkningar inora. Pr este-Ståndet blifvit framställde, och hvarvid yrkats, dels att denna afgift skulle utgöras med j rst. för hvarje joo qvadrat tum af tidningens innehåll, och dels att ett maximum for papperets storlek, räknadt såsom ark., måtte bestämmas, och afgiften, för hvad papperet derutöfver innehölle, ökas.
Bruks utskyld er af Hammarskatt, Bevillning, Recognitions-afgifter, Tingsgästning, Bergstings-betjeningens aflöning samt förlamade Smeders och Enkors underhåll m. m dito. Omkostnader, oundgängliga för Verkens underhåll dito. Transporter till Våg och Commissionairers arfvo den m. m dito. Summa Om Smidet till exempel uppgifves till 1000 Skepp, och försäljningspriset är 18 R:dr pr Skepp. 18000 och tillverkningspriset är i5 R:dr dito i5ooo Behållningen blifver då 3 R:dr pr Skepp. 3ooo 3ooo R:dr motsvara efter 5 proe. ett capital af 60000 R:dr, hvaraf bevillningen efter 2 pr mille utgör R:dr Minimi-afgift. |:del af försäljningspriset 18 R:dr är 2 R:dr, således för 1000 Skepp. 2000 R:dr, som motsvara ett Capital af 40>°o° l\:dr, hvaraf bevillningen blifver . Maximi-afgift. ■ipdel af försäljningspriset 18 R:dr är6R:dr, således för 1000 Skepp. 6000 R:dr, som motsvara ett capital af 120,000 R:dr, hvaraf bevillningen blifver , 120 80 240 3o Bevillnings-Utslcoltets Betänkande ]$\o 38.
Innehafvarne af de lem höga RiksEmbeten, Drotset, Marsken, Amiralent Canzleren och Skattmästaren, styrde hvar sin afdelning af Rådet, och det så, att Justitie Ärenderua hörde under Drotset, som presiderade i IlofRätten, KrigsRådet elier KrigsCollsgium under Marsken, AmiralitetsCoilegium under Amiralen, CanzliCollegium under Canzleren, saint Kanitnar-Collegium, eller RäkneKamrnaren, med alla dithörande saker» under Skattmästaren. Dessa Råds-afdelningar handlade å Konungens vägnar, med skyldighet att årligen, emellan Kyndelsmessan och Fasdagstiden, inför honom göra redo. för sina åtgärder. Hvarje Chef, eller, om man så vill, Minister, uppstod då, och, tillika med sitt Coilegium, aliade Räkenskap för sin förvaltning, hvilken af Konungen alltid sjelf pröfvades. RiksEmbetena, med deras Collegier, voro således ursprungligen icke annat, än hvad man nu för tiden kallar Minist erial Departement er. Vid öfverlägguingar i lullsutet Råd inför Konungen, voro ■Serskildta Utskottets Betänkanden. 661 alla Ministrarne (CollegialCheferne) på en gång tillstädes, och händelser nämnas, då alla fern Coilegierne sammankallades att rådgöra. På detta sätt vanns den enhet och helhet i Styrelsen, som merändels är förenad med Ministerialförvaltr.ing. Hvar och en Styrelsegren hade i Rådet sin man, som fullkomligen kände dess tillstånd och således kunde med en blick öfverskåda hela dess sammanhang med alla de öfriga grenarne, vid de otaliga frågor, i hvilka den ena oundvikeligen måste hafva inflytande på den andra. Man behöfde då icke befara, att, genom Rescripter till det ena Colle* gium, gripa in i det andras verkningskrets.
Då det af Herr Gref ven och LandtMarskalken blifvit upplyst, att två Stånd förenat sig uti det sista alternatifvet att endast sjelfägande bönder få väljas, hemställer jag, om det icke vöre iämpeligt, att deruti ingå, på det att någon åtgärd må vidttagas, ty om n,u Ridderskspet och Adeln lika med BorgareStåndet antager första alternatifvet, stanna två Stånd mot två. Det är bättre, att åtminstone de sjelfägande må.få välja, än attintet härom nu föreskrifves. Herr Ribbing, Arvid: Jag vill blott upplysa, att om endast sjelfägande Bönder skulle få välja , så skulle det hända , att de församlingar, som ej hafva några Bönder, hvilka sjelfve äga sina hemman, blefvo helt och hållit uteslutne från rätt att välja Nämndemän. Derföre hemställes , om icke första alternatifvet kunde bifall las. Grefve Lagerbjelke, Axel: Det har redan af Herr Ribbing blifvit anmärkt, att flere försam - 176 Den 1 September e. rn. lingar gifvas , der ej någre sjelfägande hemtnansbönder finnas. Jag bor uti en församling af 80 hemman , der blott en skattebonde finnes med i-4:dels hemman. Jag äger der ett hem' man , hvars Åbo i 30 år varit Nämndeman och anses för en af de bäste. Herr Grefven och Landt-Marsialken förnyade derefter dess förut gjorde proposition om bifall till första alternativet i Utskottets Utlåtande. Ropades Ja. Hvarjemte samma Utlåtande äfven i öfrigt, uppå gjord proposition , af Ridderskapet och Adeln gillades. Föredrogs å nyo Lagutskottets den 15 sistledne Augusti under N:o 154 afgifne. samt den 30 derpåfäljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående föreslagen ändring uti Kongl. Brefvet den 17 October 1778 rörande Barnamord. Herr von Hartmansdorff, AuguH, anhöll, att ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare få hvila på bordet till nästa Plenum.
Vid de val, som i Grundlagame äro föreskrifvne, har Ridderskapet och Adeln, under åtskilliga Riksdagar, öfverenskommit, att tillika utse Suppleanter, till undvikande i möjligaste måtto af tidsspillande valförrättningar. Att besluta härom, synes tydligen böra tillkomma Ståndet ensamt, och böra ske särskildt för hvarje tillfälle, dock med det undantag, att förfarandet vid val till Suppleanter icke får på något sätt vara i strid med Grundlagens stadganden. Då nu Grundlagen uttryckligen förmår, att alla Ledamöter i en Nämnd, böra väljas genom allmän omröstning, och således vara af majoriteten tillsatte; synes det icke vara olämpligt, att i RiddarhusOrdningen uttryckligen förbjuda det sätt, som någon gång blifvit nyttjadt, att Suppleanter tagas af de personer, sorn erhålla de flesta rösterne, närmast intill den sista ordinarie Ledamoten, ehuru vallistan ej innehåller flere namn än som till ordinarie Ledamöter erfordrats, och hvarigenom Suppleanterne, dels verkligen blifva, dels kunna blifva af minorrteten utsedde. Det är nemligen tydligt, att då vallistorne upptaga ett icke större antal namn, än de blifvande ordinarie Ledamöternes, så skulle, i händelse att hela Siandet, utom några få Leda - *63 Ven 18 Augusti e. m - möter, sammanstämde i sitt val, dessa iå Ledamöters listor blifva de, hvarigenom Suppleanterne kommo att utses, oell således ett Helt annat resultat uppstå, än om Ståndet vid inträffande ledigheter företagit ett särskildt val, §. 44, Om röstberäkning och omröstningsprotocoll , svarar mot nuvarande 46 §. oför» ändrad, 45. Om val till Fullmägtige och Revisorer, är utom en liten förändring, af enahanda lydelse med 47 i nu gällande Riddarhusordning. Förändringen består egentligen i uttagandet af ordet: Sex Revisorer, hvaraf kunde dragas den slutsats, att Ridderskapet och Adeln in Pieno endast kunde välja Revisorer till den första af de i 68 §.
Då nämnda bestyr tillhöra Kronofogdarnes och Häradsskrifvarnes tjensteåligganden samt den löne-förbättring, som för desse tjenstemän blifvit föreslagen, skäligen må anses innefatta ersättning äfven för nu ifrågavarande göromål, finner Utskottet sia: icke heller å denna motion kunna tillstyrka Rikets Ständers bifall. h) Vidkommande Länsmännen, antogs vid sednaste löne-reglering aflöningsminimum för dem böra blifva 450 R:dr; och har Kongl. Majit föreslagit förhöjning deraf till 600 R:dr, hvilket erfordrade en till tillökning å staten med 69,641 R:dr; hvarjemte Kongl. Majit begärt, att de 218 bland desse Länsmän, hvilka ej äro innehafvare af boställen, måtte hugnas med vederlag derför å 100 Ridr, utgörande till - Stats-Utskottets Utlåtande M 122. 29 sammans 21,800 R:dr, så att hela förhöjningen i aflönings-staten för Länsmännen komme att uppgå till 91,441 R:dr. Uti denna fråga äro genom remiss från Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet till Utskottet ankomne tvänne motioner, den ene af Herr v. Troil, S. G., och den andra af Nils Olsson från Malmöhus län, af hvilka den förre, med förmälan, att inom nyssnämnde län 6 så kallade Länsmans-boställen finnas uppskattade till en afkastning af mindre än 25 R:dr b:ko och egentligen endast äro så kallade Gatehus, för Länsmännen obeboelige och icke heller af dem bebodde, äskat, att innehafvarne af dessa lägenheter måtte, jemte den löneförbättring, som i allmänhet kan varda Länsmännen tilldelad, komma i åtnjutande af det vederlag, hvilket af Kongl. Maj:t blifvit för de utan boställen varande Länsmännen föreslaget.
T y h a n k v a d en g å n g: Damerna äro tyranner, det vill jag svära på — Fritt mamsell Bremer må prata om slafveri. Den som befaller, med rätta husbonde kallas må, De äro herrarne, slafvarne äro v i! Vilja de hafva en dans, Bums måste vi där redo stå. Med gratie o c h elegans Och fracken på! Det är rätt åt herrarne! N u håller just presidenten p å att spela sig i g e n o m en farlig g ö k, då notarien helt tvärt blir u p p b j u - den. lifvet — o c h sedan fortsätter reformerandet p å statsinstitutionerna. Scmvola. H r Q. H r Q. ursäktar s i g: han k a n inte dansa, han har aldrig dansat a n n a t än långpolska. » Den stackars hr Q. » » T y s t, mitt barn! Han är o m ö j l i g. o c h den respektable hr. Q. Männen naturligtvis. Små ovanor. Af Hanna Annu några ord om Kamke. ed anledning af » Aves » uppsats om » Kreuzer-Sonaten » i n:r 3 af » Idun » för i år, kan jag ej underlåta att inlägga en kraftig gensaga mot den uppfattning af ifrågavarande bok, som däri gjort sig gällande, härtill manad af en uppriktig önskan alt se denne store författares tankar rätt uppfattade, ej jämkade för att passa in i den allmänna meningen. Denna gensaga består helt enkelt i en hänvisvisning till Tolstois egna förklaringar öfver sin boks syftemål, hvilka såsom en efterskrift äro fogade till den svenska öfversättningen af » KreuzerSonaten » o c h äro egnade att fullständigt skingra hvarje ovisshet om författarens verkliga åsikter. När » Ave » tagit kännedom o m denna kompletteringsskrift, skall hon säkerligen inse, att den slutledning, hon kommit till vid läsningen af » Kreuzer-Sonaten », ingalunda öfverensstämmer med, hvad författaren åsyftat.
Tjenstemän kunde ega förhoppning att snart komma i åtnjutande at de löneoch pensionsförmoner, som af ålder varit dem tillerkände, men en aftagande arbetsförmåga beröfvade honom den tillfredsställelsen, att uti Verkets tjenst någon längre tid qvarstanna, honom efter nära 54 års oafbruten tjenstetid och uppnådd 73 års ålder, måtte tillåtas, att såsom pension få uppbära det årliga aflöningsbelopp, som tillkomme hans under (lere år innehafde tjenstegrad; och emedan Bancofullmägtige, uti häröfver afgifvet utlåtande, jemte andragande, hurusom, enär, enligt i83o års Banco-Reglementes 3 Art. 1 Afd. § 3, endast det å Stat förut varande lönebelopp vid någon Tjenstemans eller Betjentes afgång finge tagas till grund vid fråga om pensions beräkning, men de i tjenst qvarvarande åtnjöto en ytterligare löneinkomst af 20 proc., följden deraf blefve, att äfven personer, som, likmätigt §. i5 i 3 Afd. af samma Art., genom uppnådd lefnadsålder, tillryggalagd tjenstetid, eller under dessa båda förhållanden voro berättigade till åtnjutande af högsta eller full pension, sådant oaktadt qvarstannade i tjensten, så länge de möjligtvis kunde, samt hemställan, huruvida häraf på det hela någon förmon eller besparing för Verket kunde påräknas, dels förklarat, att om äfven Sökanden, som, enligt hvad Fullmugtige hade sig bekant, är den äldste nuvarande Embetsman inom Banco-Verket, möjligen ännu ett eller annat år skulle kunna och vilja i tjensten qvarblifva, det likväl måste räknas till ett undantag från naturens allmänna lagar, om han vid en så långt framskriden ålder kunde ega den oförsvagade drift och verksamhet, som för en Chefs befattning inom Banco-Verket och deltagande i dess UnderStyrelse vid närvarande förhållanden påkallas, dels ock lemnat Sökanden det vitsord, alt hans skicklighet och Embetsmannaförmåga, i förening med osviklig redlighet samt ett flärdlöst och redbart väsende, under hans långvariga Bihang lill R.