Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Fullmagtige igenom besia sina åtgärder icke tillstyndat Contoirer den högsta minst, har dock deras afsigt dermed warit walment och nyttig samt et! Rikets Ständers Werk wärdig; och utan att såsom något förswar åberopa tillförordnade Revisorers derom meddetdte yttranden, äro Fullmagtige öfwerkygade, alt Högloft. Staks-Utstoltek äfwen som Rikers Högloft. S ander wid en slutelig pröfning af de mätt och steg, Fullmagtige, till befrämjande af Contoirets fördel, widtagit, lika up yst, som rältwist lära finna, att Fullmagtige, som i vefta delar icke haft någon ,vägledning af Hufwudmäns Reglementen och Föreftrifter, i märkelig mäito gagnat Werkct och det Almänna i förening, samt att om förlust pä något Län emot förmodan skulle upkomma, den i och för sig sjelf betraktad och annu mera wid jemförelse af Comoirets winning i det hela är att anse högst vbe» tydelig. Den Ten r8 Novemberlo-y Den af Högloft. Skars - Urffottet infordrade Speciftcarion pä Conroirets behällning i Banqven hwarje dag nägot Lane - Capital blifwit emotcagit, warder harhos i ödmjukhet tillika bifogad. Stockholm den 18 September 1809. Pä Riksens Ständers Riksgälds - Contoirs magnar. Zoll. Lull. L^erdjelke. 0. LkrcnZranst. Z I.. WittinZbZ. 8. I^us. 6. 0- I^illgenvallät. /rnä. Wallin. Zoll. k. 8snäl>er§. Zoll. Wellin, ^näers LenZtskon. (I.. 8.) Zan ^r. LerZmsnLnöovins. Lika lydande med Originalet, betygar G K. kröäeliur. Lil.
Således kan en slå dan nöd, som inträffade 1786, ej Vara att hefa. ra. Den inrättning, sorn då anlades, var nyttig och behöflig-, ty den var blott beräknad på undsättning, och ätt upphandla spannmål för godt pris, samt undanrödja nöden. Så länge Riksens Ständer bibehöll© inrättningen vid en sådan befattning, fanns ingen anledning ätt klaga, äfvert som den ej gjorde någon skada för dert enskilt© spannmålshandlaren. Det var forst då, när Riksens Ständer ökade creditivet för att upprätthålla spanmålsprisen , som oredan började. Då Ute-, stängdes den enskildte speculatiten ifrån handeln, och MagazinsDirectionen kunde slutligen sjelf icke kandla. Nu är det angeläget att akta sig > att återgå tiil sådana händelser. Jag har alltid trott det Vara nödvändigt, att hålla spannmål tillhan. da, såsom nödhjelp åt vissa provinser, som oftä iida af missväxt, utan att Ijandet i öfrigt har känning deraf. Detta ändamåls vinnande hafva iRiksens Ständer åsyftat med de 60,000 tunnorne. Nu är det fråga, om något biträde för den öfriga delen behöfves, Utskottens Betänkande är byggdt 3>m 27 October f. Mi m byggdt på den princip, att spannmålshandel xåöp ligen kan existera i Landet, ty om man tror en sådan möj ig, sä speculerar man på att handla upp spannmål det ena året, för att sälja det andra. Utskottens förslag är då fullt rigtigt, ty det förutsätter , att Köpmannen med vinst kan upphandla spannmål, så att deraf alltid finnes till utsäde, I)å kan den hjelp, som Utskotten föreslagit genom creditivet och lån deraf till enskildte spannmålshandlare , gifva tillräcklig tid att från Utlänningen anskaffa hvad, sorn till brödfödan behöfves.
Lx ?rotoco!Ic> P H. peterson. S. D. Ester uppläsandet as Högwördkge Preste, Srandets Protocollö.Uchrag af den r6 dennes, angsen, de Kyrko Infpecrors tfensterneö indragande i Halland och Bohus Län, samt Preste-Sanders wid antagandet af allmänna Besvärs » och OconomiL Utskottets den is i denna manad uti detta ämne meddette Betänkan, de, fattade förbehåll, att de medel, hwilka genom berörde indragningar besparas, ma, såsom Kyrkorne tillhörige, anwändas till deras fördel ester sävane aä xiv8 nius hörande inrättningar, list hwilka wederbö, rande församlingar sinna skäligt, alt dem ansia, fann Borgare-Standet, i anledning af Högwördlge Preste. Sländetö inb)udande, sig böra i samma förbrhaij, sa» Drn z Janttank. 97 som en följd as Ulskottetö gillade betänkande, asmen för stn del instämma. Or Lupn Lx krolocollo, ch kä. katerlon. S. DBorgare.Ståndet gillade till alla delar hivad Riksens Högloft. Sländers Stals-Utskott, i Memorial af den 9 vennes, anfört och hemstalt, i anledning af Riksdagsmannen kria L-ukes fran Hederwärda Bonde.Standet remitterade anförande, angående den Hans Excellentm. m. Herr Grefwe nt a förra Kungsgården Gräsön förunre Säkerie och Skatte frihet, famt de till Herr Under.Stäthallare», m. m. chiilfenljisris och Herr Öfwer,Intendenten, m. m. LöslcrantL npplakne lagenheter af Humlegarden och Kongl. Djurgården; hwarom de Respecriwe MedStånden flulle wördsamt och manligen underrättas, lu^rs. Lx krotocollo. ^f. kl. kater lori. S. D. uppå de af Riksens Högloft.
Sålunda hafva vi sett, huruledes domstolen, äfven då juryn emot alfmänhetens förmodan fällt den tilltalade, likväl tillämpat det svåraste straffet i §:n. Samme värde talare har menat, att säkerheten Uti bevisningen skulle vara större vid de vanliga domstolarna. Jäg undrar rätt, huru man skall bevisa injtiriebrott, eller om icke bevisningen skulle blifva mera förolämpande, än sjelfva brottet. Jag tror, att ju mindre man kan röra i sådana saker, ju mera är en hvar dermed belåten. En annan talare har icke velat erkänna skillnaden emellan tryckfrihetsbrott, som jag kallat andeliga, och materiella brott. Jag får blött erinra, hvad skillnaden är emellan en kindpust och ett skällsord. Man har frågat, om ett muntligt hållet eller skriftligen afgifvet upproriskt tal tryckes, efter hvilket rättegångssätt det skall åtalas, antingen såsom högmålsbrott eller såsom tryckfrihetsbrott? Jag svarar, att det beror på Vederbörandes afsigt. Om altså de ville, att saken skulle Med största i5 IL »7 Den ij Octobcr c. ra. stränghet behandlas, och nödvändigt hafva den tilltalade fälld, hvad helst han kunde anföra till sitt försvar, blefve målet behaadladt såsom högmålsbrott, i händelse de leie på domstolens lydaktighet; i annat fall torde lyckan försökas på tryckfrihetsvägen. Men om min nyss yttrade önskan kunde blifva uppfylld, skulle all villrådighet i detta afseende försvinna derigenom, att alla sådana mål komme att gå till jury. Jag får derföre vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad. 1834 bör vidhålla samma princip i afseende pä tryckfriheten, som år i83o på Riddarhuset så högljudt hyllades, och hvilken hyllning, så vidt jag kunnat finna, vunnit ett herrligt genljud i nästan alla Svenskars bröst öfver hela landet. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I afseende på formfrågan i detta ämne anhåller jag att först få yttra några ord. R. o. Ad. vet i allmänhet, och särskildt en hvar af dem, som voro vid riksdagen 1812, huru indragningsmagten då tillkom och juryinrättningen föreslogs.
För detta ändamåls upnående, anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. behagade tillåta den nu föredragne §:n åtfölja den föregide, på det att IJtsk. mätte blifva i tillfälle att gifva §:n en i olvanberörde syftning förändrad redaction. Hr Hjärne: I 2:dra morn af denna § tror jag mig finna en ofullständighet af den beskaffenhet, att jag skulle önska fä vela, om Utsk. verkligen afsell det resultat, hvartill jag anset §:n kunna leda. Mom. lyder sålunda: ”Med egendom å landet förstås här hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugärd, der utfodring sker.” Förstår Utsk. detta morn. på sådant sätt, att en person, hvilken besitter en stor egendom, hvarunder lyda flera hemman eller lägenheter med serskildta ladugårdar, der utfodring sker, skall vara berättigad, att icke allenast å hufvudgården anlägga ett stort ångbränneri, utan äfven göra dylika inrättningar pä hvart och ett af alla de underlydande hemmanen? Jag skulle önska, alt någon af Utsk:s nu närvar:de ledamöter behagade härom mig uplysa. För min del anser jag, att det af mig omnämnde förhållande skulle innefatta ett missbruk, och önskar att mom. erhölle en sådan redaction, alt det icke blefve möjligt, att å en och samma egendom anlägga och drifva t. ex. 10 å 20 bränneriet-. Frih. Raab: Jag ber att först få besvara Hr Hjärnes yttrande. Hvad han förutsatt kunna inträffa, har Utsk. jemväl öfverväga!, och ganska väl insett, att en egare af flera med ladugårdar försedda lägenheter kan, enl. förslaget, anlägga ett bränneri på hvart och ett af dessa serskildta lägenheter, men Utsk. har icke sökt att förhindra, hvad som icke kan förhindras. I afseende åter å Gr. Mörners anmärkn., så vill jag icke förneka, att densamma kan hafva skäl för sig.
Statsförfattning och ett farligt efterdöme för framtiden, innebärande vida större vådor än dem, hvilka man nu önskar undvika. Jag känner lifligt det stora obehaget att, under närvarande förhållanden, för brister i form, nödgas afstyrka en sak, som eljest vore god och riktig, men då jag icke kan dagtinga med min öfvertygelse, måste jag yrka afslag på Betänkandet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Min afsigt kan inga lunda vara att genom en advokatorisk deduktion söka gendrifva de skäl, som här blifvit anförda mot antagandet af Const.[Jtsk:s Betänk. Jag är lika angelägen som någon annan om grundlagens helgd, och om jag i denna båga har en oriktig öfvertygelse, så ligger orsaken dertill i min bristande upfattning. Men jag måste förklara, att jag hvarken af hvad här blifvit yttradt, eller af hvad inom pressen blifvit anfördt, kommit till den öfvertygelsen att våra Grundlagar på minsta vis blifvit förnärmade genom antagande af detta Betänk. Mig förekommer detta fall . såsom ett helt och hållet eget, som grundlagsstiftaren icke förutsett och för hvilket han ingenting stadgadt. Grundlagen föreskrifver huru förhållas skall, när Konungen under 12 månader varit af sjukdom hindrad att föra RiksStyrelsen, det åligger då den sammanträdda Interims - 312 Den 23 September f. m. Regeringen alt kalla Ständer och Stortbing för att afgöra, huru med RiksStyrelsen skall förfaras. Nn inträffar, M. Hrr! att K. M. sjelf förklarat sig till följd af sjukdom icke kunna föra regeringen under en tid af minst 12 månader, d. v. s. K. M. har afsagt sig styrelsebesväret under minst 12 månader. K. AI. har upfyllt lagens bud genom sammankallande af InterimsRegeringen, men bar tillika antydt R. St:r att då de nu voro samlade, så behöfde de icke särskildt sammankallas.
På ena långväggen kunde ett par anlupna, förgylda lister urskiljas, hvilka inramade några i blått och gult textade bibelspråk, men de öfriga murarne mera anades än sågos, gradvis försvinnande i ett otydligt dunkel. Hu, hvad allt var sig likt, pinsamt likt, och oroligt lät hon blicken fara från det ena föremålet till det andra. Ett ögonblick hvilade den på hennes klädesplagg, som urblekta och lappade lågo uppstaplade på en snubbelfotad, ledbruten trästol vid sidan af sängen, for sedan öfver till den brunbonade byrån, hvars glatta yta, här och der marmorerad med hvita fläckar af en tåhättas storlek, stack henne i ögonen, och hvilade slutligen, envist, länge på det brokiga lapptäcket, som höljde hennes underkropp. En återhållen tystnad rådde derinne, endast det afoch tilltagande ljudet af barnets enformiga snarkande hördes, och då och då ett dämpadt sorl från ett sidorum, der någon individ tycktes i färd att klä på sig, eljes icke ett buller, icke ett knyst. Ändtligen bröt qvinnan den tryckande stillheten, och med en ton, som antydde retligheten öfver att behöfva lemna den dåsiga sängvärmen, sade hon: »Tänker du i dag gå till stallet, Larson?» »Ja visst!» »På sjelfva julafton!» »Julafton! Ja det lär just den der herrn bry sig om för en vitten. Julafton! Nee bevars, han ska’ nog stryka bland en hela da’n med sin, sin fästmö, som han kallar henne.» »Fästmö? Har ryttmästaren nu en fästmö igen», fortsatte hon blott för att uppehålla tiden, »du berättade ju nyligen, att han slagit upp.» »Det här är en annan, kära du, det hör la med till rörelsen, att han ska’ ha en fästmö, kan jag tro.» »Jaså, det är på det viset!» En ny tystnad uppstod. Betänksamt, sakteliga knäpte han knapparne i sin livrérock den ena efter den andra, så var den sista igenknäpt; hon märkte det och började ånyo: »Ä’ du färdig nu, Larson?» »Det ser du väl!»
Dom stolens Ledamöter. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse är lagd lill handlingarne. Angående angelägenheten af förbättring och ut vidgning af någre Länshäkten. Denna underdåniga skrifvelse är öfverlemnad till Kammar-Expedilionens underdåniga föredragning. Angående en Lagförklaring, rörande förvandling af sådana böter, som äro målsägandens eller angifvarens ensak. Kongl. Majit har ej funnit godt att det underdåniga förslaget godkänna. Angående åtskilliga af Kongl. Maj:t utfärdade Lag förklaringar. Denna underdåniga skrifvelse är lagd till handlingarne. Angående rättighet för ägare af skatte-frälse liemman att lösa frälseränlan, när densamma utom börd säljes. Det underdåniga förslaget är af Kongl. Maj:t i Nåder bifallet, och kungörelse derom utfärdad den 21 Mars i835. 11:0 i834 Juli 3o. Angående lysning till vigsel, då frånskilda makar å nyo vilja träda i ägtenskap med hvarandra. Rikets Ständers underdåniga hemställan är af Kongl. Maj:t bifallen, och kungörelse derom utfärdad den 21 Mars i835. 12:0 i834 Juli 3o. Angående Presciiptionstid för domfästa fordringar. Rikets Ständers underdåniga hemställan är af Kongl. Majrt bifallen, och Nådig Kungörelse derom den 21 Mars 1835 utfärdad. Angående ändring i sisla mom. 5 §. samt 1 mom. 7 §. af 17 Kapitlet Handels-Balken. Kongl. Majrt har funnit det böra förblifva vid hvad för närvarande vore i detta ämne stadgadt. Bil. till R. St. jfust. Ombudim. Derom, alt de Lagsladganden, som vid innevarande Riksmöte beslutas af sådan egenskap, att de tillhöra Allmän Civiloch Criminal-lag, må, så vidt ske kan, varda i en enda författning kungjorda. Kongl.
Oaktadt de, enligt mitt förmenande, ganska väl grundade anmärkningar, hvilka af Frih. af Ugglas blifvit framställda och sorn föranledde honom till yrkande af återremiss, kan jag likväl ej instämma med honom, utan måste jag i stället förena mig med Gr. Mörner. Det hufvudsakliga skäl, som föranleder mig att yrka afslag, är att Utsk:t trädt grundlagen för nära, ty Utsk:t har ingalunda någon slags motionsrätt, till följd hvaraf Utsk:t, enligt min tanke, endast bort befatta sig med den väckta motionen, eller frågan om jords afstående för jernvägsanläggningar. Men utan afseende härpå, kan frågan betraktas ur tvenne synpunkter, den principiela och den praktiska. Hvad nu den lörsta beträffar, finnes ingenting så heligt, som den enskilda egendomsrätten. Eger jag ett hus, en tomt eller ett vatten, eger jag äfven dispositionsrätten öfver detsamma. Nu kan ju hända att jag eger ett vattenfall, hvarpå jag nedlägger ett kapital, med hopp att genom denna företagets utvidgning samla en förmögenhet. Ar det då rätt att jag till staten skall nödgas afstå denna min egendom till jemna värdet? Om jag köper mig en tomt, hvilken jag ämnar bebygga, viss om att derigenom göra en vinst, skall då staten ega rätt att utlösa mig från denna vinst? Det är ju orimligt. Vill staten taga den enskildes egendom, måste den ersätta densamma fullständigt, ty annars kan man ej kalla detta förfaringssätt för annat än konfiskation till staten. Å andra sidan deremot, kan jag ej neka till att jag ej anser det vara bra att gå så till väga, som man gör i England, der egendomsrätten är så helig, att man ej kan få jord på några vilkor afträdd till ett allmänt behof, utan man måste bjuda egaren så mycket, som han finner för godt att begära. Uti lista §:n står: »der Konungen pröfvar nödigt att jord eller lägenhet, som enskild man tillhörer, begagnas skall till strömrensning, farled eller annan vattenledning . vare egare pligtig att mot lösen afstå hvad för ändamålet fordras.»
Län undsättning efter 1833 års missväxt, äfvensom de fördelaktiga resultat, hvilka, till följd af undsättningsåtgärdernes ändamålsenliga beskaffenhet, visat sig i hänseende till utvecklingen af konstflit och handel inom förenämnde Län; men, då det å andra sidan icke bör förbises, att Liljewalchj dels genom de nedsatte pris, hvartill ifrågavarande spånmåls-qväntitetér fått af honom äfvertagas, i jemförelse med de inom de nödställde provinserne derå gällande värden, dels genom den af honom under en icke obetydlig tid åtnjutne räntefrihet för en sammanräknad summa af omkring 92,000 R:dr, dels genom, det med skuldens infriande, tid efter annan, medgifna anstånd, från statens sida redan erhållit ansenliga förmoner, hvaraf bordt hemtas skälig uppmuntran till undsättningens verkställande på ett för staten och de enskilde tillfredsställande sätt, samt om än, vid ett dylikt företag, hvarom nu är fråga, förluster icke kunnat undvikas, sådant varit att förutse och följagtligen ej mindre grundlagt de beviljade förmonerne, än ock säkerligen tagits i beräkning vid de åtgärder och handelsföretag, hvilka i och för undsättningen egt rum; hvartill kommer, dels att Utskottet, i saknad af uppgift om beloppet af de skulder, hvarför undsättningstagare inom Norroch Westerbottens
Och har K. M:t, enligt Transumt af dess Nådiga Bref till StatsContoret d. 3t Januari 1826, angående samma års Stater för Flottans serskilde stationer m. m. förklarat, det K. M:t af Köpeskillingen för Linieskeppet Tap~ Betänkande n, N:o ior. 69 pcrheten och Fregatten af Chapman, till Förvaltningens disposition, för att liqvidera ingångne LefverensContracter, inberäknadt hvad af Förvaltningen redan dertill vore disponeradt, i Nåder velat anvisa till betalning af 1000 Skepp. Hampa med tull och tolag derå samt andra utgifter 76,964: 25. 3. till liqviderande afContractet med Handelshuset Gibsen &c Comp. om 3o,ooo Cuhik-fot Ekevirke 33,127: 16. - till liqviderandeafContractet med samma Handelshus om lefverering af 100,000 Cubik-fot dito till halfva beloppet g2,5oo. — - till betalning för 28 Skepp, gårkoppar för Linieskeppen Scandinavien och Gustaf den Store 4i79^. — - till uppköp af Furuvirke i4,8oo. — - till liqviderande afContractet med CornmerceRådet Neuman, om 4o,ooo Cuhik-fot Ekevirke till halfva beloppet 35,5oo. — - till liqviderandeafContractet med samme person om 6,000 Cubik-fot Ekevirke 10,000. — - till liqviderande af Contractet med Neuman om 60,000 Cubik-fot Ekevirke till halfva beloppet 53,25o. — - till betalning för 260 st. Mastspiror .
Departements-chefen till justering tvänne, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: a) angående Provincial-läkaren Doktor N. L. Ählbergs uppförande å allmänna indragnings-staten till åtnjutande af en mot hans innehafvande provincialläkare-lön å stat svarande pension af 666 R:dr 32 sk. Banko, eller 1,000 R:dr Riksmynt, årligen; Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådana desamma finnas detta protokoll bilagda, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådiga propositioner skulle under denna dag till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo K. G. Metzén. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 11(1. N:o 116. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Äng. 1857, kl. 10 t. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för uppförande af ett Kapell inom Pajala pastoral och af ett Bönehus uti Turtola by af Öfver-Torneå socken m. m.; Gif ven Stockholms Slott den Juni J857.
Beträffande åter det sorn 1 öfrigt, rörande företiiåien för användandet af Manufaetur-Öiscöntens Creditiv, blifvit anfördt; anse Utskotten det innefatta sådant, sorn bordt i egenskap af ny Motion framställas och särskildt behandlas» 3 5 0 Banco Utskottets Betiinkandtn. Utskottens Utlåtande, angående en föreslagen Hypotheques-Inrättning för Fastigheters beläning, har af Va Hofi. Borgare-Ståndet blifvit bifallet, och inom Högvördiga Preste-Ståndet lemnadt utan anmärkningar; men deremot äro anmärkningar gjorde inom Högloft.
Passagen öfver » stora Bält är dessutom endast något mer än hälften af vägen emellan Åland och Grisselhamn. Man torde kanske vilja göra den invändningen, att vid en vinter-campägne alla 3 anfalls-pukterna på en gång kunde begagnas. Detta är visst sannt, men skulle ännu mer dela den fiendtliga arméens styrka; således försvaga hufvudcofpsen, hvilken alltid Liefve den, som dirigerades på Grisselhamn. Detta förhållande vore för oss så mycket mer önskligt, som fienden, i denna händelsen, Liefve lättare att Den 2 Mars f. m. 5/ slå i detalj. Af ingen särdeles betydenhet vore det då, om också icke segren för oss utsträckte sig lill våra Corpser i Vesterbotten; ty är fiendlliga hufvudarmeen vederbörligen slagen och nödgad till den svåra reträtten öfver isbron, vore det ganska lätt blifva qvitt de mindre betydliga gästerna norr ut. Det måste dessutom medgifvas, att en annee icke kan agera utan säker operations-linie, och denna finnes icke för en aimee, som vintertiden angriper Sverige; ty ett enda starkt töväder skulle afskära liela operalions-linien; då det inträffade hvad man kallar, att isen hvarken bär eller brister; att manövrera för en aimee utan säker operationslinie, är ungefär detsamma som att vilja gå ulan fotter. Då jag nu tror mig, utan att hafva varit alltför vidlyftig och för mycket ingått i detaljerna, ådagalagdt de hufvudsakliga svåra hinder, som möta vår fiende vid en vintercarnpagn, hinder, som för mitt militära begrepp framställa sig såsom oöfvervinnerliga, — skall jag, så kort som möjligt, vidröra hvad som kommer i betraktande vid ett anfall på öppet vatten. Detta anfall förutsätter att börja med en ofantlig sjötillrustning, så väl i anseende till Krigsskepp, som ännu mera till Transportflottan, hvilken skulle föra såväl dén stora armeen med alla dess krigsförnödenbeter, sorn proviant, åtminstone för 2:ne må - 58 Den 2 Mars f. ra. nader. Ett anfall på Sverige förutsätter alltid medförandet af nästan alla förnödenheter.
Majit, som icke underlåtit att fästa uppmärksamhet vid de afgifter som under den framfarna tiden erfordrats, har uti det öfverskott, sorn Eevillningen lemnat, med nöje sett en utväg, att framdeles bereda en lindring för dess trogna XJndersåter; och Kongl. Majit tror, att, om Rikets Ständer till sina hufvudgrunder bibehålla närvarande Bevillningssätt, som genom lättheten i tillämpning och säkerheten i beräkning, har så många företräden, skola de kunna lätta bördan och borttaga det, som är för tryckande eller orättvist. Då Kongl. Maj:t öfverlemnar detta til! Rikets Ständers vidare pröfning, vill Kongl. Majit icke eller för dem dölja , att Kongl. Majit icke utan bekymmer erfarit den klagan öfver penningebrist, som från flera orter blifvit anmäld. Att Sverige, uti närvarande tidpunkt, i så många qfseenden lyckligare än andra Folkslag , skulle i något få känning af den allmänna ställningens oredor, kan väl icke förefalla oväntadt, men att, med en ännu varande stor Sedelstock , brist på Rörelse-capital skulle öfverklagas, vore föga förklarbart, orri det ej vittnade, att det icke är Representativernas mängd , men deras värde och lifligheten af circulationen, som bestämmer förhållandet. Då Rikets Ständer, som hafva sig förbehållen Förvaltningen af Bancooch Riksgälds Verken, äro sjelfva bäst i tillfälle att domina, huruvida någon betydligare indragning af Sedelstocken skulle till saknaden deraf hafva medverkat, vill Kongl. Majit äfven till dem öfverlemna att nogare undersöka ämnet och möjligheterna af botemedlen. Kongl. Majit inskränker sig vid att önska, det sådana utvägar måtte vidtagas, som bereda en varaktig nytta, icke blott ögonblickliga fördelar, och att vid den lindring för de skattdragande, som utaf möjliga jemkningar i Finance - systemet kan beredas, man ej måtte uraktlåta) det närvarande