Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande och då det för en hvar lärer vara uppenbart, att det stadgande i Grundloven, som bemyndigar Sveriges och Noriges gemensamma Konung att utnämna en Svensk man till Noriges Ståthållare, icke af någon annan tänkbar anledning kommit att inflyta Grundloven, än i följd af föreningen med Sverige, såsom en garanti å Sveriges sida för samma förenings fastare bestånd och såsom utmärkande den enda företrädesrättighet, Sveriges Konung, med afseende på sitt fädernesland, vid nämnde förening åt sig och Sverige förbehöll, hvartill kommer att den § i Noriges Grundlov eller den 112, som angår sättet hur Grundloven må kunna ändras, uttryckligen stadgar, att en förändring deri aldrig it en 21 December, 3S7 må strida mot Grundlovens principer, af hvilka föreningen med Sverige viii utgör en af de mest viisendtliga och, i följd deraf, de ur denna förening bärflytande stadganden måste ega internationel giltighet och således icke kunna ensidigt upltäfvas — fördenskull och oaktadt jag visst icke ifrågasätter möjligheten deraf, att Sveriges borne Furste, Konung Carl XV, såsom tillika Noriges Konung, skulle, utau i samråd med Svenska folkets representanter, kunna lemna sin sanktion åt ett af Norska folkets representanter fattadt beslut, som så nära rörer Sveriges statsrättsenliga prerogativ, anser jag mig likväl, såsom Svensk riksdagsman och Svensk medborgare, skyldig att icke af falsk grannlagenhet iakttaga tystnad vid en sådan företeelse, som den ofvau anmärkta, utan tror mig ega fullt fog att framställa det förslag, det må It. St. hos K. M. i underddiet. anhålla att, inuan K. M. meddelar sitt nåd. svar i auledn. af Norska Storthingets beslut om Ståthållare-embetets uphäfvande, K. M. i nåder täcktes delgifva it. St. den underd. skrifvelse i detta ämne, som blifvit från Noriges Storthing till K. M. aflåteu, samt genom nådig skrifvelse eller propos. till R. St., efter utredning af det stats rättsenliga förhållandet i denna fråga, lemna Svenska folkets representanter tillfälle att deruti afgifva sitt utlåtande.
Till betäckande af alla dessa årliga och oundvikliga kostnader, samt tillfälliga och sannolika förluster finnes ingen annan tillgång än i procent årligen d. ä. 53,333-y R:dr B;co. Otillräckligheten deraf särdelesom realisationen icke inträffar kan en hvar inse; men skadan för hela riket af en sådan olycka, om hon genom lånet skulle fÖrvållas kan ingen beräkna. Innan realisationen är gjord och stadgad samt en fast grund således blifvit lagd för våra credit-företag, eller innan nästa Riksdag, synes följagteligen den föreslagna åtgärden icke böra komma i fråga. Men anser man staten dessförinnan nödvändigt böra särskildt bidraga till räntans nedsättning å smärre intecknade lån , så kunde det ske enklast och lättast derigenom, att RrgsContoiret afbetalade vissa summor på Statsverkets skuld till Banken 4s400>00° R‘dr och alt denne dermed utvidgade sina lån på fastigheter i samma mon, som ansökningar och fullständiga handlingar inkomme, utöfver beloppet af de för samma ändamål redan anslagna tillgångar. Finge RtgldsContoiret upplåna de dertill nödiga medel å 4 procent: så kunde Banken äfven utlåna dem dertill; men i annat fall finge 5 procent derföre betalas till Banken, likasom RtgdsContoiret gjorde till sina långifvare. Ägare af intecknade XVI Stats-Utsk. Bet. N:o 382. fastigheter åtnjöte ändock 1 proctts lindring, och Banken erhölle fastighetspant i stället för R:gdsContoirets obligationer för sina fordringar hos Statsverket. LaneBankens personal torde ej behöfva annan tillökning, än som knnde lemnäs af de tjenstemän, hvilka blefve öfvetflödiga vid förändringarne med YäxelBanken. Inga särskildta kostnader förvållades R:gdsContoiret, emedan det från Bankeu såsom tillökning i hans behållna ränte-vinst återfinge, samma 4 eller 5 procent, sorn det sjelft betalade till sina långifvare. RrgdsContoiret gjorde hvarken någon ny, eller utländsk gäld, utan omsatte blott sina skuldsedlar till Banken i skuldsedlar till allmänheten.
N:o 180, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 107; N:o 181, i anledning af erhållen återremiss på Stats Utskottets Utlåtande K:o 110; N:o 18 >, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Ut^kottets Utlåtande N:o 1 20; N:o i83, i anledning af erhållen återremiss på Stats Utskottets Utlåtande N:o 121; N:o 184. i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskoftefs Utlåtande N:o 13 f; Dessa fem Memorial lades lill handlingarne; N:o i85, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 2<7, angående försäljning till skatte af de till ekeplantering anslagne Bispmotala Kungsgård och tvänne under Visingsborgs Kungsgård lydande hemman samt om inköp för ekeplanlering af jord å Visingsö ; Ståndet biföll Utlåtandet N:o i85, med undantag af hvad det inne - Prtri. Ut dr, d. t/f Julii 1834* håller om Bispmotala Kungsgårds försäljning, sorn Ståndet ansåg för närvarande icke böra ega runi 4 N:o 18 >, i anledning af gjorde anmärkningar vid Stats Ut kottete Betänkande JNT:o 31, 1 fråga om frihet för Immetorps hyttelag i Carlskoga härad, alt lill Kongl. Majit och Kronan erlägga tionde-tackjern; Lädes lill handlingarne. N:o 187, ytterligare i frågan, angående afskaffandet af Borgholms Garnisons-Sei vice-medt-1 samt Djékne-penningarne; Lades till handlingarne. ]N:o l88, angående sökt lindring i skatten för de Thorshälla stad upplåtna heminan Sd>v och Söderby; Bitölls; oell N;o if 9 i fråga om frälse-jords befrielse ifrån ruslljenstens återuppi ältande vid dea så kallade Adelsfanan, emot ersättning till Slaten} Bifölls.
’Hvad säger du min vän?’ frågade konungen åter. Prinsessan svarade, »jo, jag talar till min häst, me’ns tiden går.» När de så kommo hem ifrån kyrkan, klädde sig drottningens dotter i bröllopps-kläder, och satte sig hos konungen att vara brud. Då sporde brudgummen efter hvad som blifvit taladt under vägen; men bruden kunde icke svara till hans spörsmål, utan skulle för hvarje gång fråga sin tärna. Slutligen märkte konungen att han var bedragen; och Klara blef drottning i sin elaka styf-systers ställe. En öfverlemning ifrån ~Dalarne~ förtäljer, att när bröllopps-skaran kom till kungs-gården, der prinsessans fader hade bott, qvad bruden: »Här gå nu både kattor och svin, der fordom dracks både mjöd och vin, när Fin, far min lefde.» Konungen sporde genast hvad det var hon sade, men prinsessan svarade: »jag talte blott med Kerstin, ~min tärna~.» När brude-färden kom ett stycke fram, fingo de se tvänne små sparfvar. Då sade konunga-dottern: »Här sitter du med maken din, I qväll mister jag min.» Konungen sporde åter: »hvad var det du sade, min trolofvade?» Bruden svarade: ’jag talte blott med Kerstin, ~min tärna~.’ Ytterligare kommo de till ett träd; i trädet satt en fogel och sjöng. Då qvad prinsessan: »Här sitter du, och qvittrar i tall, Hemma ligger brud, och är sjuk i ett stall.» ’Hvad var det du sade?’ frågade konungen. Bruden svarade som förut: »jag talte blott med Kerstin, ~min tärna~.» För öfrigt innehåller denna uppteckning inga nya drag eller afvikelser, som förtjena anmärkas. I en öfverlemning från ~Upland~ har prinsessan erhållit namnet Lossamente. För öfrigt är sagans uppränning lika, oansedt någon mindre utförlighet i berättelsen. När prinsessan suttit sju år i jord-kulan, kom hon till kungs-gården, och vardt antagen som tärna hos den främmande jungfrun.
Komitén i afseende å denna del af materielen endast anfört cle fordringar ett sådant vapen i allmänhet har att uppfylla samt, genom uppförande af en summa för dess anskaffande, sökt uttrycka den vigt Komitén ansett detsamma ega, under öfvertygelse att den närmaste framtiden skall, medelst mera afgörande försök i denna väg, lemna tillräcklig ledning för ett ändamålsenligt användande af en sådan summa. I den ordning de ändamål, hvilka Komitén ansett vårt sjöförsvar böra afse, blifvit här ofvan anförda får Komitén nu underdånigst föreslå de fartygscerter, som skulle fylla dessa ändamål: Fartyg, afl:o Fartyg, af sedda att ät vära kuster i allmänhet lemna ett kraftigt skydd Syttre Ijö/ör™ot fiendtliga anfall samt möjliggöra hlokad af fendtliga hamnar och andra krigs svaret m. m. /'öretag äfven utanför kusterne. 13 Komitén har redan anfört skälen, hvarför de för ofvanberörda ändamål afsedda fartyg böra vara pansarklädda. Hvad deras dimensioner beträffar, böra dessa, med afseende både å kostnaden och å beskaffenheten af landets kuster samt dem omgifvande farvatten, i hvilka nu ifrågavarande fartyg skulle komma att utöfva sin hufvudsakligaste verksamhet, icke vara större, än som fordras för att, jemte pansarbeklädnad af tillräcklig tjocklek, kunna bära en kraftig, om ock ej af ett stort antal kanoner bestående bestyckning, äfvensom ångmachineri af sådan kraft, att det förmår gifva fartyget en hastighet af minst 10 knop. Dessa fartyg böra derjemte i en för ändamålen med desamma tillfyllestgörande grad hafva de egenskaper af sjögående, som fordras för att befara sådana farvatten, som de haf, hvilka omgifva den Scandinaviska halfön. De blifva då sannolikt i stridsstyrka jemförliga åtminstone med den minsta cert af pansarklädda fartyg, dem en fiende kan antagas komma att begagna vid ett anfall mot våra kuster eller mot Gottland.
Ja, mins du , han påstog te och med en gång , att To rper-J an bare for med redlighet och rättvise, då han vittna' mot f ader Nämndeman. Jo, jag mins 'et nock . Som sagdt var, nånting underligt är det med Erik. Du skull' se honom ibland, när han kommer frå sk ogen om af tnera; då är han så spelande gla, att han hopper som en tätti ng och Per. Stina. Per. Stina. Per. @6 sjonger på landsv ägen. Men så snart h an kommer inom dö rra här hemme, så är det blank t slut med lustigheta, änna precis som en skull' sl å igen ett stämbol. Ja, h an s täller sej i e vrå och mol-tiger som en eldgaffel, s å en kund' i nte locke ett godt ord ur'en med s tek t fläsk och potatis en gång. Men kors! vi står här och prater och glömmer blankt åf majstång a, som vi skulle s tälle i ordning. Det v ar s ant, för tusan! Nu är f älle husbond' gulgrön i syna, för det vi sölat så länge. (De ämna gå; i detsamma kommer Sven Ersson ut ur stugan.) Stina. Per. ANDRA SCENEN. DE FÖRRE. SVEN. Men hv ar håller ni hus, som jag inte ser te på hele Guds långe af tan? Har ni gjort färdigt al lt te midsommersvaka? Nej, majstång a är inte i ordning än. Nå, så skynd' er med den då. Men vänta! såg ni, när ni g eck förbi herrg åln, om Patron är hemkommen f rå Stockholm? Ja vasstre, han kom hem i förmiddags och hade Per. Sven. Per. Sven. 10 dotra med sej , och son hans är också hemkommen frå Aklameja i Upsala. Herrskape är ute och g år nu; di kommer vess t h äråt. Jaså. Men hvar är Erik? Han hjelpte oss e stunn te hugge löf oppe i skogen, och se'n geck h an ifrå oss. Vi trodde, att han geck förut hem.
De lefva förnämligast af Boskpsskötsel, hvilken likväl för brist på vinterfoder och det långvariga behofvet deraf, är nog inskränkt, samt af Djurfångst, som småningom aftagit och aftager. Genom forslingarsamt någon ringare handel vintertiden emellan Norrige och Fahlu Stad, söka de ibland dem, sorn. äga hästar, att förtjena penningar till anskaffande af nödig Spannmål för deras föda, hvartill dock nästan alltid bark, och i sednare tider Islandsmåssa jemväl användes. Af ett så fattigt, ehuru tarfligt och efter sina tillgångar idogt folk, stängdt ifrån penninge-förtjensten, blefve det icke möjligt att i längden utkräfva en årlig Beviilningssutnma, 'till hvars betalande redan första gången mäste föryttras en stor del af den Boskap, sora utgör detta folks nästan enda förmögenhet och enda medel till lifsuppehälle. Uppbörden af hvad såsom Bevillning utaf Särna Socken möjligen skia lie kunna indrifvas, blefve äfven högst besvärlig och medtoge för Krono-Fogden och Fläradsskrifvarn i Ofvan-Siljans Fögderi, dit denna Socken räknas, en betydlig del af den tid, hvilken de behöfva under de öfriga vidsträckta Socknarne af Fögdeiiet odelad använda på det genom hemmanens klyfningar invecklade och rnångfalldigt försvårade Uppbördsverket, samt Krono-Fogden särskildt på ordningens bibehållande jemte allmänna Författningars och mina särskiltda föreskrifters verkställighet.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Utskottet funnit behofvet af ett nytt läns-residens i Christianstad vara till fullo ådagalagdt; och då, enligt hvad uti den Nådiga Propositionen jemväl blifvit upplyst, kostnaden för denna nybyggnad, hvartill, jemlikt nådigst giiladt kostnadsförslag, en summa i jemt tal af 55,000 Ridr erfordras utöfver påräknad köpeskilling för de nuvarande residensoch embets-husen, icke kan, ulan äfventyr af bristande tillgång för andra nödiga byggnads-arbeten, bestridas af det å 7 hufvudtiteln uppförda anslag till byggnader och reparationer i landsorterne, får Utskottet tillstyrka, 4 Stats-Ulslcotlels Utlåtande, N:o 459. att, med bifall till den föreslagna försäljningen af nuvarande Landshöfdinge-residensoch embetshus i Christianstad, Rikets Ständer, till uppförande af nytt läns-residens derstädes, å Riksgäldskontoret anvisa en summa af 55,000 R:dr. 3:o. Till utgifter för kolonien S:t Rarthelemy, 6,000 R:dr årligen i 3 år, eiler tillsammans 18,000 R:dr. Som, enligt hvad den Nådiga Propositionen innehåller, ifrågavarande, äfven vid sednaste riksdag beviljade, anslag visat sig fortfarande vara af behofvet påkalladt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer, till bestridande af de för kolonien S:t Bartheiemys förvaltning, enligt nu gällande grunder, erforderlige kostnader, hvilka icke af inkomsterne utaf ön betäckas, må å Riksgälds-kontoret anvisa ett årligt förslags-anslag af 6,000 R:dr, att under hvartdera af åren 1854, 1855 och 1856 förskottsvis utgå, under förbehåll af den framtida godtgörelse till nämnda kontor, hvilken genom ökad afkastning af ön eller medelst dess afhändande kan beredas. Stockholm den 2 Juni 1854. Reservationer. Vid i:sta 'punkten.
Den har äfven blifvit påkallad uti en af Riksdags-fullmäktigen Erik Chi'istensson från Götheborgs och Bohus län till Hedervärda Bonde-ståndet ingifven och till Lag-Utskottet remitterad motion; i följd hvaraf Utskottet alltså vördsamt tillstyrker: Bih. till II. St. Pro t. 1856 & 1857. I Afd. 4 Käft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o 12. det måtte Rikets Ständer besluta en författning, hvarigenom förklaras, att del i 16 h’ap. 1 § Arfda Balken, sådant detta lag rum lyder i Kongl. Förordningen den 27 April 1810, förekommande stadgande, alt testamente blir bevittnas af ”två gode män”, icke innefattar någon, med afseende å bevisning om testamente, gjord inskränkning i lagens allmänna bud att qvinna må ej mindre un man vittne bära. Stockholm den 3 Februari 1857. Herr Grefve Sparre har anmält alt han ej deltagit i behandlingen af föreslående ärende. lfc. Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 Febr. 1857, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning aj väckta förslag till dels upphäfvande eller inskränkning af börds-rätten, dels annan förändring af lagarne angående börd, dels ock upphörande af nabos och frälserälts-egares lösningsrä/t. De ämnen, som, efter hvad här ofvan är anlydt, utgöra föremål för Lag-Utskottets förevarande Betänkande, hafva sins emellan det inre sammanhang, att de icke lämpligen kunna särskildt behandlas. De väckta och till Utskottet remitterade förslagen sluta sig ock till hvarandra såsom delar af ett helt; och del är derföre, som Utskottet nu går att i ett sammanhang yttra sig öfver samma förslag, hvilka blifvit framställda dels uti en af Kongl. Majit den 28 sisllidne Oktober aflåten Nådig Proposition, dels ock uti särskilda till Högloft.
Crusenstolpe och äfven Hierta voro söner af en tid, hos hvilken ännu tonen från Vancien rcgime lefde qvar, en tid, då ännu ett mindre upptaget slägte än vårt hade ledighet för utgrundandet af antydningar, anspelningar och insinuationer. Numera gäller det att tala rent ut. Tror någon sig kunna tala i det gamla Aftonbladets stil, så skall han snart finna sig vara utan åhörare. Beträffande både innehåll och form är ett återupplifvadt Aftonblad en anakronism, en omöjlighet.Eftersom jag kommit i farten med kritiken, ber jag emellertid nu, hr redaktör, att ni må tillåta mig äfvenledes framlägga min uppfattning af den nu varande tc&amp;e-ansvarige utgifvarens sätt att sköta sitt blad. Som vetenskapsman har professor Retzius ju till obestridlig heder både för honom sjelf och den svenska vetenskapen intagit sin plats bland den nya skolans förkämpar. I följd deraf hade man väl kunnat vänta, att han äfven, der det gälde hans egen person, skulle erkänt giltigheten af de modema evolutionsteorierna. Enligt dessa är ju all organisk och icke minst all mensklig. lifsverksamhet underkastad en efter hand försiggående utveckling. " Ingen uppträder fullkomlig från första början. Lärans egna förkunnare hade hittills icke gjort undantag ens för en medicine professor, som faller på det orådet att försöka blifva tidningsskrifvare. Men detta glömde professor Retzius alldeles, och redan deraf finner man ju huru lätt vetenskapen har att ’ komma till korta, när dess idkare få hufvudet fyldt af andra och främmande saker. Den nya Aftonblads-regimen sprang fullgången ur den ännu icke fardigbygda histologiska institutionens sköte. Den skulle i en bättre anda reformera både samhället och tidningspressen. Den visste, att den tog sig en svår uppgift före, som ingen förut hade vågat sig på, men vederbörande kände också sin egen öfverlägsenhet framför alla både hädangångne och nu lef-vande andens stridsmän, en af de förra naturligtvis alltid undantagen, och så raskt framåt i skyddet af det stora namnet och den glorvördiga skuggan från 1830-talet.
Om det är rätt, att räkna efter mängden, så måste man komma till den slutsats: att den kammare, som har de fleste ledamöter inom sig, uttrycker ett större förtroende af Svenska folket, än den, som innesluter ett ringare antal riksdagsmän. Ilen kammare åter, som uttrycker det största förtroendet af Svenska folket, bör äfven hafva den största makten, och om jag nu återkallar ett uttryck af Gr. Anckarsvärd sjelf om hvad folkets röst betyder, sä mätte det vara högst illa gjordt af den äldre kammaren, om han vågade sätta sig emot hvad de flere ledamöterne i den yngre ville. Men med detsamma vore ju den äldre kammarens återhållande kraft tillintetgjord? Grefve Anckarsvärd har således undergräft sina egna grundsatser, jemnlikhet och antal, samt derigenom gjort den äldre kammaren svagare än den yngre. Den 4:de punkten handlar om valmännens fördelning i 2:ne classer. Denna fördelning var en högst vigtig medgift af Gr. Anckarsvärd; ty hon innehåller en öfvergång frän allmänna val till classval. Hon utvisar, att Gr. Anckarsvärd anser allmänna val till någon del åtminstone olämpliga, och så snart man medgifvit detta, så är man kommen på rätta vägen; man är då redan på öfvergången till ståndsvalen, och jag lyckönskar en hvar, som, på detta sätt, med eller ulan fullständig insigt hvart strålen leder, likväl kommit på densamma. Uti denna punkt finnes likväl ett stort fel, nemi. alt en hvar af väljande röstar efter sin personlighet och icke efter sin förmögenhet. Derigenom är det möjligt för dem, som ringa äga, och hvilka äro de fleste, att, på sätt anmärkt blifvit, beskatta de förmögnare, som äro färre, så att de i sin ordning blifva fattiga. Man kommer sålunda nog lill en jemnlikhet; men det är icke välståndets, mine Hrr, utan uselhetens! Den 5:te punkten innehåller, alt den andra eller öfre kammaren väljes till ena hälften af Konungen och lill andra hälften af förste kammaren. Den ena hälften af denna kammare skulle således väljas af Konungen; hvarföre?
Maj:ts Nådiga Bref, jemte öfrige besparingar, disponerad till föremål, som med titeln haft gemenskap, tills Rikets Ständer år 1815 af dessa besparingar anslogo en serskild inkomst-titel, benämnd dödsfallsoch avancements-besparingar, stor jo.ooo R:dr, hvilken inkomst-titel fortvarat, tills vid i8a3 års Riksdag fråga förekom om anslag till Pensions-Inrättningen för Civil-Staten, då Rikels Ständer, efter fattadt beslut, att så väl den, under förslagsoch liggetiden vid lediga tjensters besättande, Statsverket tillfallna lönbesparing, såsom ock den Nådårs-besparing, hvilken, för genom afsked ur Rikels tjenst afgångne Embetsoch Tjenstemän eger rum, genom deras efterträdares tjenande 6 månader utan lön, borde tillfalla PensionsInrättningen, förordnade, att berörde inkomst-titel skulle upphöra och från 1824 års Stats-inkomsler utgå; att det sålunda vore samma besparing, som Stats-Verket förut gagnat, hvilken blifvit Pensions-Inrättningen upplåten, och hvilken ej nu mera än förr kunde betraktas såsom en andra gången utbetald begrafningshjelp, utan vore, sedan den förvandlat sig till Statsinkomst, anslagen till Pensions-Inrättningens understöd, hvartill beräkningsgrunden för detta understöd blott skulle vara hemtad från titeln begrafningshjelp, hvarifrån besparingen uppkommit; och ändtligen att, då Stats-Verket allt ifrån år 1812 till och med år 1823 utan all anmärkning haft afifrågayarande begrafningshjelp samma inkomst, som ifrån år 1824 varit PensionsInrättningen anslagen, Stats-Verket, sedan inkomst-titeln 10,000 R:dr, på sä'tt ofvan är nämndt, med år 1823 upphört, då ock större delen af de utaf besparingarne dittills utgångne löner m. m. blefvo på Stat uppförde, skulle, derest Stats-Contorets underdåniga hemställan vunne Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, tillskyndas eft opåräknad inkomst, ifrån och med år 1824, af de 10,000 R:dr, som samma år upphörde att af titeln utgå och beräknas såsom inkomst, samt Pensions-Inrättningen deremot gå miste om det af Rikets Ständer anslagna årliga understöd; med anledning af hvilket allt, och 4 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 27. då Reglementet uti i §. 2 mom.
Majit funne Ledamöternes hela aflöningsbelopp böra i Stat uppföras såsom lön; äfvensom, vidkommande Kammar-Rätten, att för Presidenten, 3:ne Ledamöter, Sekreteraren, Advokat-Fiskalen, 3 Kommissarier och Öfver-vaktmästaren, Bih. lill R, St, Prot, 1841. 3 Sami. 5 Haft. 1 Constilutions-Utskottets Memorial, N\o to. aflöningen, med undantag af Presidentens taffelpenningar, borde lill fulla beloppet såsom löner på Stut, med derunder beräknad spanmål, uppföras, hvarjemte Aktuariens ordinarie lön ökades med ett mindre belopp och vissa stadganden i afseende å tillträdandet efter tour af de bestämda högre lönerna meddelades. Uti de högstberörde Kongl. Bref bifogade Stater, hvilka förklarades böra lända till underdånig efterrättelse intill nästa Slats-reglering, befunnos väl slutsummorne i kolumnen för arfvoden öfverensstämma med de af Riksens Ständer såsom arfvoden beviljade belopp, eller för Kammar-Kollegium t532 R:dr i6sk. i r., och för Kammar-Rätten 13,0^5 R:dr 28 sk. 9 r., äfvensom summan af hvad åtta Ledamöter i det förstnämnda Embetsverket tillförene i löner åtnjutit utgjorde ett något högre belopp, än hvad nu för Sex Kammar-Råd tillsammans utgår; mén då, emot Riksens Ständers vid ifrågavarande tillskotts beviljande gifne föreskrift, och utan att några Stater i dessa fall blifvit af Riksens Ständer pröfvade och godkände, vissa löner, synnerligast uti de grader, hvarest största antalet afskedstagande vanligen befinnes, äro vordne förhöjda, samt derigenom inträffat, hvad Riksens Ständer velat förebygga, eller allmänna Indragnings-Statens betungande med pensioner, till beloppet öfverstigande dem, som jemlikt i grundlagsenlig ordning gillade Stater eljest bordt ifrågakomma, funne Stats-Utskottet, med åberopadt stöd af 3o §. 2 mom.