Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående lämpligaste tiden för Tjenstehjons flyttning. Af den 10 dennes: I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeite Betänkande, rörande sättet att reglera marknadstiderne. Af den 3 dennes: Öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, rörande FrälseBondens befrielse från Fjerdingsmans-befattningens bestridande. Grefve Spens, Carl Gnflaf; Då jag, i an* ledning af åtskillige enskilte omständigheter, som jag för Herr Grefven och LandtMarskalken haft äran anmäla, erhållit dess tillåtelse att på kort tid lemna Riksdag-orten, och möjligen under denna tid de Betänkanden, rörande fmance-regleringen, som nu blifvit lagde på bordet, kunna genom bifall blifva afgjorde, men jag allt ifrån den tid, dä jrg började Den 28 junii e, m. att deltaga uti allmänna ärender, ansett det som Riksdagsmannens pligt, att, till bevarande af sin öfvertygelse i Protocollet förvara sin tanka om den är bestämdt olika med det afgörande han befarar, si skulle jag önska att få begagna detta enda tillfälle att tå reservera mig emot det bifall, sorn möjligen kan lemnäs till oförändradt antagande af Stats-och Banco-Utskottens nyssnämde Betänkande. En reservation anser jag icke vara riktig om den ej är motiverad, och derföre anhåller jag äfven att få anföra mina skäl, men innan jag gör det, ber jag att få veta, om det kan vara min rätt, att då jag nu sjelf anmäler detta, få inlemna mitt skrifteliga anförande i ämnet, för att uppläsas, när saken förekommer, annars anhåller jag att nu få uppläsas det. Herr Grejven och LandtMarJlalken förklarare, att då 35 §.
Andersson inkommit med påminnelser samt deri anmärkt, att stämningen icke blifvit honom tillställd af två personer eller emot bevis från honom sjelf, hvadan densammas försittande förmentes icke hafva bordt till ansvar föranleda; och har jag, 166 efter lagen kännedom af .handlingarna, funnit anmärkningsvärdi, dels alt Häradsrätten, enligt hvad dess protokoll för den 8 Maj 1847 visade, på intyg af blott en person, Nämndemannen Jonas Andersson i Knapagården Dahla, ansett Erik Andersson lagligen stämd, och dels att målet blifvit till handläggning företaget två dagar före den i stämningen utsatta tid; hvarföre och som ett dylikt förfarande icke blott stridde emot föreskriften i 11 kap. 7 § Rättegångsbalken om beskaffenheten af giltigt stämningsbevis, utan ock förnärmade svarandeparts rätt att icke å annan tid, än den i stämningen förelagda, äfventyra sakens upptagande eller ansvar för försummad inställelse, jag uti skrifvelse den 12 Oktober 1848 för åtal emot vice Häradshöfdingen Stedt remitterat handlingarna till Advokatfiskalsembetet i Kongl. Göta Hofrätt, dervid äfven Riksdagsmannen Erik Andersson borde lemnäs tillfälle att varda i saken hörd och få sina påståenden framställa. Vid detta atals utförande har Erik Andersson för sitt genom
Det torde vara nödvändigt att låta della mål äfven hvila tills föreg, betänk, blifvit afgjordt. Frih. Rålamb, C la es, förenade sig med Gr. Horn. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug. och Frih. Cederström, Jacob, 111 fl. ledamöter, blefvo äfven ånyo lagda på bordet StatsUtsk. den 7 dennes första gången bordlagda utlåt:n. N.'o 328, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 178; N:o 32g, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 185, N:o 33o, i anledn. af erhållen återremiss af StatsUlskts utlåt. N:o 227; N:o 33r, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., angide de rusthållsnummer vid Bohusläns reg:te, hvilka, i följd af vägran att ingå på häst-vacance-contraetens förlängning, komma att till cavallen återgå. Ånyo föredrogs och Indes till handlingarna StatsUtsk:s den 7 dennes på bordet lagda memorialer: N:o 332 , i anledn. af återremiss å mern. N:o 234; N:o 333, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 2^1 ; Den 14 Octo ber c. ra. N:o 334, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskis utlåtN:o a55; N:o 335, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 275; N:o 336, i anledn. af återremis å utlåt. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskrs den 7 dennes på bordet lagda utlåt.
St. lemnade 600,000 Häraf följer således icke, att äfven linieskeppen skola repareras; ty om K. M. hade velat befalla, att icke något linieskepp skulle undergå reparation, hade sådant ovilkorligen stått 1 Hans makt. Hr Brakel: Gr. Platen har sagt, att Konstructions-corp sen i förhållande till sina göromål är alldeles för stor, och att det endast behöfves tre officerare till de förrättningar, för hvilka nu finnas 24. Jag har i ett föregående plenum medgifvit, att Konstructions-corpsen verkligen är något för stor. Dock är den på långt när ej så öfverflödig som Gr. Platen förespeglar. Jag har af 228 Den 28 Januari e. m. sakkunnige personer tagit reda på, huru många officerare af corpsen verkligen måste användas och dessa äro: I Karlskrona: 1 officer vid nya hvarfvet. 1 d:o vid gamla hvarfvet. 1 d:o vid flottan. 1 d:o vid verkstäderna. 1 d:o vid informationsverket till bildande af mermansoch handtverks-elever. 1 d:o, vid besigtningar och ekhyggen. I Stockholm: 3 d:o. 1 Konstruktions-CIief. 1 officer på hans bureau. Summa 12 officerare. Man kan icke såsom Gr. Platen tyckes tro lemna kronan» vidsträckta hvarf med så otillräckligt upsigt, som det vanligtvis är förhållandet med enskildas. R. St. skulle blifva föga belåtna med saknad af kontroll och saknad af nödig vaksamhet öfver flottans dyrbara effekter. Konstructions-corpsen måste finnas, ty man kan ej åt enskilda skeppsbyggare öfverlemna byggandet af kronans skepp. Dels äro dessa skeppsbyggare icke alltid att tillgå, dels är ett krigsskepp till skapnad och inredning olikt andra skepp. Lämpligt vore om Konstructions-corpsens officerare äfven vore sjömän, så att de kunde genom praktiken bedöma hvad de sjeifve bygt och sålunda göra de förbättringar i skeppsbyggeriet, hvilka de under seglingar och strid insett vara nödiga.
Memorial, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Rilcsgälds-kontoret, angående det till Lid a-ans upprensning beviljade lån samt om andaget till Nationalmusei-byggnadens inredninq, m. m. (R. A.) Sedan Rikets Ständer, enligt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 226, dels för sänkning och upprensning af Lida-ån beviljat ett låneunderstöd af 126,000 R:dr under de vilkor, som i afseende på andra för vattenattappnings-arbeten vid innevarande riksdag anvisade lånemedel varda stadgade; dock att utaf det beviljade lånebeloppet under nästa statsregleringsperiod får lyftas endast 46,000 R:dr och återstoden den derpå följande, dels bestämt summan af det anslag, som, på grund af Utskottets Utlåtande N:o 198, för Nationalmusei-byggnadens inredning m. m. bör från Riksgälds-kontoret utgå, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte besluta, det följande stadganden rörande dessa ämnen, skola inflyta i det reglemente för nämnda verk, som vid innevarande riksdag kommer att utfärdas: (Nedanstående moment införes i § 134 näst efter mom. 24:o). 25:o) för sänkning och upprensning af Lida-ån, ett låneunderstöd af Ettkundratjugusex tusen R:dr, hvaraf dock under nästa statsregleringsperiod får lyftas endast Fyratiosex tusen R:dr och återstoden den derpå följande § 159. (Införes näst efter den i Utskottets Memorial N:o 220 föreslagna § 158). För Nationalmusei-byggnadens inredning jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition å Bih. till. R. St. Riksgälds-kontoret anvisat en summa af Femhundrafyratio tusen åttahundrasjutioåtta R:dr 35 öre, deråt må under loppet af innevarande år utgå Sjutiotre tusen R:dr samt återstoden, i mån af behof, under åren 1864, 1865 och 1866.
Exempelvis vid mina storstädningar på vinden, när mögelsvamp i taket sedan regntiden, gamla dammiga klä- der, mattrasor och murknande bråte protesterade mot kvasten och retsamt dansade omkring mig — som i min menlöshet tog alltsamman så obegripligt skämtsamt och med öppen strupe, vanvettigt sjungande, riktigt inbjöd baciller och mikrober till lifstidslogis i mitt inre —! Och sen, mitt ömma sätt att se odjuren till godo —! Föda dem och låta dem formera bekantskap med okända släktingar i spenvarm, icke » kontrollerad », måhända tuberkulos mjölk; — låta dem förnöja sig vid åsynen af de hemska bataljer, som levererades i det nattståndna vatten, jag, utan vidare, när jag var törstig, stjälpte i mig! Och så sätta blodmassan och hjärnsubstansen i det vidrigaste trångmål genom att undanhålla dem den oundgängliga undsättning, de, för att ej duka under, kräfde, af » friskt, ungt, kraftigt o x k ö t t — ». Sådant kött, som våra präktiga unga dragare behöllo för sig, där de gingo och drogo fåror i jorden —. » Kött! » Det eländigaste, » omogna » af, i bästa fall, åtta dygn gamla kalfvar —! Annars på somrarna, nästan dagligen, köttet af svin, — halfrökt — aldrig » undersökt » — kanske fyldt af trikiner — hvaråt jag misstänker att mina hemmastadda kära bakterier skulle känt sig mindre väl till mods, — då enligt min diognostik trikiner uppträda mera kraftigt och följdriktigt i sitt förstö- relsearbete af hela den af dem angripna organismen, inclusive baciller och bakterier. Att min mångsidiga, välsignadt innehållsrika organism äfven underhöll åtskilliga meter benickemask, tviflade jag heller icke på, då jag ju oförskräckt på landet njutit af rå lax och dessutom min rödlätta hy och ej öfver sig smärta figur tydde på symptom i denna riktning. Och sannerligen när jag nu om morgnarna låg och grubblade i min säng — hvad hade jag uppe att göra!
Vilket land hyser större trevnad och djupare lugn än vårt? Allt detta har sammanhang med våra finanser och vi skulle ha varit i en förtvivlad belägenhet om vi i stället för fördelar och framgångar räknat med många missöden och förluster. Det är inte lämpligt för Sverige att endast ha hårt mynt i omlopp, men pappersmyntets värde måste närma sig vad som gäller i andra länder. Staten måste anta ett system, där banken äger valuta i guld, silver, koppar, järn och hypotek i fast egendom, så att innehavaren av papper är försäkrad om värdet. Det som bör sysselsätta banken, är att ge högsta värde åt sedlarna och försöka behålla det. Det är endast genom detta som dess kredit stadgas och försäkras. Men hur vinner man detta? Bankens fullmäktige är en avdelning av Rikets Ständer. Detta ämne angår således hela nationen, som bör besluta genom sina representanter, regeringen, som har den verkställande makten. I detta fall bör de inskränka sig till att endast meddela den lagstiftande makten, det vill säga nationen, sina åsikter. Allmänheten måste ha förtroendet att papper har ett värde som motsvarar det verkliga myntet. Alltså måste man visa att man inte saknar klingande mynt. Banken bör inte operera på börsen med sitt speciemynt till fördel för pappersmyntet, förrän det finns en fond oberoende av den nuvarande. Kongl Maj: t gör sig förvissad att Ständerna inser, att omsorger om rikets penningväsen inte tillkommer konungen utan att det med fullt skäl tillhör Ständerna och det Verk från vilken mynten utgivas och att de har ansvaret för att uppfylla sina åtaganden. Lagtima riksdag kan ej utan egen begäran upplösas förr än den varit fyra månader tillsammans, därest icke Konungen, såsom i riksdagsordningen sägs, förordnar om nya val till båda kamrarna, eller den ena av dem, i vilka fall riksdagen skall, med bibehållande av sin egenskap utav lagtima, sammanträda å den tid inom tre månader från det riksdagen blev upplöst, som Konungen bestämmer, samt må ej vidare av Konungen upplösas förr än efter fyra månader från det senare sammanträdets början. Urtima riksdag äger Konungen, när Han för gott finner, åtskilja, och vare urtima riksdag alltid upplöst, innan tid för lagtima riksdags sammanträde infaller.
Palmstjerna: I afseende på den form, hvarunder Utsk. tillstyrkt anslaget till institutet vid Degeberg, får jag yttra, att jag anser den fullt öfverensstämmande med grundlagen. Detta institut beliöfver ej inrättas, ty det finnes redan. Ingen framställning derom eller remiss till annat TJtsk. behöfves, och det är blott dispositionen af de för detsamma anslagna medel-, som blifvit till Konungen öfvevlemnade på samma sätt som i öfrigt alla medel under denna titel, Dessa hafva hittills ej varit specificerade. Derföre har Utsk. nu ej heller gjort det, utan föreslagit, att beloppets användande för det afsedda ändamålet skulle till K. M, öfverlemnas. Detta har likväl icke hindrat, att ju Utskgjort sig reda för behofvet. Utan all synbar anledning har det icke varit, som detta anslag blifvit föreslaget, Titeln beböfver förökadt anslag; likväl är på detsamma icke anticiperadt, ty de anslag, som äro uppförda att utgå år i833, utgöras till ett belopp af i5o,ooo r:dr i och för afvittringar, utflyltningshjelp 111. fl, dylika föremål, beroende af allmänna författningar. Dessa medels utgående beror dels på utredning af vissa frågor, dels på specificalioner och iakttagande af former m. m.; men då Utsk. funnit, att titelns behof jemnt ökas, så att en eftersättning mäst ske i utgifterna, och då 3o §, Riksd.Ordn. ålägger Utsk. att inkomma med förslag, rörande statsverkets behof, har Utsk. trott, att detta vore ett af de angelägnaste och ett af dem, sorn äro lyckligast för samhället; ty utflyttningarnas tilltagande är ett tecken till framskridande i odling. Utsk, bär altså trott, att dessa behof borde fyllas framför andra. Här är visserligen sagdt af ?:ne talare, att undervisningsverken vore i behof och att det på denna titel ökade anslag borde delas emellan den gide och jorde titeln.
I hennes hem fann man blott nagra fb portritt af hennes hand, de iitmilrgta porträtten af inH ?areii Lindholm och professor Qvarnström, det senare bestämdt som ledamotstribut till Akademien, ett af Fogelberg (dock blott en kopia) samt ett förtjusande litet portriltt af presidentskan Sandels. Det är att hoppas, att man försöker Hstadkomma en exposition af denna konstnärinnas talrika arbeten, &amp; fin hennes ritningar i blyerts och svartkrita till oljeportratten och genretafiorna - ett företag, som icke bör möta för stora svilsigheter, d&amp; de flesta af dessa arbeten stannat inom landet och de familjer, som aga af henne utförda portriitt, siikert icke skola hafva nhgot emot a t t p&amp; detta siitt hylla den sympatiska artistens minne. ;: z: Då man kom p&amp; besök till Amalia Lindegren, lade hon helst undan penseln och läste atelierdörren för a t t slk sig ned och tala om, hvad som rörde sig i lifvet dänitanför. Hennes försvagade syn hindrade henne icke att m a s, men val att lasa, en hård prafning, d&amp; hon var intresserad af allt. Hon gaf sig gärna in i en debatt om dagens frhgor, d&amp; hon mera eldigt och envist än logiskt försvarade sina konservativa åsikter i politik och religion. Hon kunde bli helt stel och högtidlig samt till och med för en s t d f&amp; en min af ofördragsamhet, d&amp; man försvarade de nya iclkerna och deras ledande män. Xen plötsligt kunde det spelande, vänliga leendet bryta sig fram öher hennes drag, under nAgot sådant utrop som:)) Ja, så där inåste ju de 1l11ga t a n l ~ ~ Det. iir friskt ändå,. » Hon hade för öfrigten lilar blick för ärligheten i en uttalad iilening och såg till personen, ej till &amp; siktema. O ch i hennes samtal uppenbarade sig alltid en underström af friskhet och liberalt hjärtelag.
Uti en denna dag väckt motion har jag, på de skäl dels Herr J. Å. Lemchen, i sin under N:o 175 i 3:dje Afdelningen ll:te Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll för sistlidne riksdag intagna motion, anfört, dels ock Lag-Utskottet andragit Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 15. 23 i sitt betänkande af den 25 November 1863, N:o 89, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en författning, hvarigenom förklaras, att hvad i 38:de punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Förordningen den 19 Juli 1815 finnes stadgadt derom, att den, som är på fri fot och vill söka ändring i Under-rätts eller ock Hofeller annan Öfver-rätts utslag i brottmål, skall nedsätta honom ådömda böter och ersättning, eller för böter ställa borgen, eller ock förete intyg om sin fattigdom, upphört att vara gällande. Utskottets förslag, som jag med någon ändring i ordalydelsen här ofvan återgifvit, blef af Bonde-Ståndet den 30 November och af Borgare-Ståndet den 1 December 1863 bifallet, men af Preste-Stån det och Adeln afslaget, samt föranledde således icke någon underdånig skrifvelse. I sammanhang med sin berörda motiön, hade Herr Lemchen, på sätt under N:o 176 i nämnda 3:dje Afdelning finnes anmärkt, äfven hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de stadganden af enahanda beskaffenhet, hvilka funnes i administrativa eller s. k. polisförfattningar, måtte undanrödjas. Men denna Herr Lemchens motion synes icke hafva föranledt något utlåtande af sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskottet, till hvilket den troligen blifvit öfverlemnad.
Ridderffapel och Adeln åtskiljde» kl, ^ fii ^r, vt su^r», Plenum klockan 4 eftermiddagen, Upkästes ett. jfran Constitulions-Utjckottek, in? kommir betänkande, hwarigenom i redaktion til Högfofl, Rivderjckgpet och Adeln öfwerlemnades Utsikot, ters arbete wiv Tryckfrihetslagen i anledning sä wäl gf de anmärkningar som qtföljt äterremitzen af Constttulronö-kltlkottets, ryld stsiledne Riksdag giorde, försiag til ändringar deri, som ar Kongl, Majus wjd degna Riksdag sig ne nädiqa proposition til Riksens Ständer. Delta försia betänkande inne? höl. de 4 torsia §, Lades pä bordet. Vplästes Consi»lUti0llö'Ut>ckottetS memorial ät? In Lsiem i8. Lilverliolxs? Den 22 Junit. 699 Mande bemälte UlsikottS nya redaktion »f 5?le §.en gf Tryckfrihetslagen, Lades pä bordet, Föredrogs ä nyo A lmänna BeswärsochHekonomiä-Utffottets, den 20 sistlfdne pa bordet lagha, betänkande, i anledning a» Konungens nådig» proposition oys den GkanfVa Wargenngens uphäspande. Efter bervin af Herr Landt-Marsikalken gjord proposition blef detta betänkande af OiidderfVapet och Äldeln lil alla delar bifallit. UplästeS sstt, ifrån dag'- iftffotket gnfommit, tvärdsamt memorial, < anledning af Herr Prosten Dybäcks »notion, alt de goda ffäl marte bejtämmaL htvilka i iz Cap, 6 Z Gist,-Balken omkalas, p» hwilka
Juden, som i ögonblicket iakttagit den plötsliga rörelsen i Alfs ansigte och märkt sig vara obevakad, begagnade sin fördel i sekunden; han kastade sig med vighet af en katt på sidan, slog pistolen ur sin vaktares hand och rusade ut genom den öppna dörren, med en min kring sin fula mun och en hånfull blinkning i sina glittrande ögon, som rätt väl tycktes rättfärdiga Alfs tanke om hans list och lätt skulle komma en att tro, att om han icke var i komplott med den vackra flickan, hvars oväntade ankomst räddat honom, så var han i stället förbunden med hin onde sjelf. Alf tänkte icke på att förfölja honom, ty den unga damen, som såg blek och upprörd ut, sade genast på ren och god svenska, i det hon närmade sig till honom: — Min herre, ursäkta mig, men jag vet, att ni är min landsman och läkare, och jag ber er derför att genast komma in till min onkel, som blifvit hastigt sjuk på vägen ifrån Langenau. Alfs bestörtning var så stor, och så många frågor och utrop sväfvade på en gång på hans läppar, att han icke kunde framföra ett enda ord, utan stod stum och orörlig. Den vackra flickan, som framträdt likt en uppenbarelse och låtit den hvita pierrot’n återigen komma undan, tycktes nu först märka, att hon afbrutit en något besynnerlig scen, ty hon kastade en hastig och förvånande blick på den uppspända pistolen vid Alfs fötter, drog sig derefter misstänksamt tillbaka och yttrade villrådig: — Förlåt mig, min herre! Jag visste icke ... jag tänkte icke ... — Det är jag, som måste be er förlåta, att ni blifvit vittne till ett uppträde, som jag icke nu kan förklara för er, — sade Alf, hastigt återtagande sin besinning och glömmande med ens alla planer på den flydda handelsexpeditens upphinnande. — Var så god och för mig till er onkel! Jag har visserligen ännu inga särdeles anspråk på att kallas läkare, men jag har studerat medicin och kan möjligen göra er någon nytta.
Huruwida denna mälnina kan lämpos pä RsterS warande styrelstsördelning, huruwida gränsstmer krp si mas utstakade för hwarjeS werkningsförmäga och föreningspunkter för desto grensde syften, huruwida göromälen utan blandning äro fördelade xä Rikers Eollegier: huruwida willerwalla kan förekommas t de hwarcmn korsande styrelsegrenar af Län, Stift, Lagsagor, Mstitär-omräden, Bergslager M. m: huruwida motsägelser kunna tindwikos t trenne särskilt utan sammanband werkande militär krafter, nemligen Presidenten l KrlgsCvlleaium, tjenstgörande GenkrolLldjutonren, och StatsSekreieraren för Krrgsärendena: 'huruwida allt Vetta ar möjligt, lemnar joa derhän; men fruktår okt det stakade Fosterlands icke genom en fölunda organiserad sörwottnjng kan älerbnngas till kroik, dest drätsel» werk till ordning, dest handel till förkofran, dest ökerbruk ti» högre kultur, och dest Krigsmakt till behörig styrka. Att till ett system af Enhet förena Vesta Ridd. och Ad. Pror. BSkatS 58 » 6:o Den io Januani. Statssörwaltningen.S heterogena delar nore ett Herfrid arbete, wida öswerstjgande min inskränkta formäga; men jag wäger wtdröra en lank af denna kedja, neml. ^rmsmakrens organisalron, och underkastar dea Hög!. RiddrrstapekS och Adelns upplyfta omdöme. Ett wädligt beflut, wävadt af förflutna olyckor och enstillr intrefle, hindrar lör närwarande införandet af utstrifninoen, som likwä! är dek enda medlet att tillbörligt kunna öko den wapnade styrkan; sä mycket wigtigare blir dtt sä'edes att lämpesigr orIantsera rvära äterstäende stiidokoafrcr och dana deni ult fullkomlig tjenstbarhet nied Statens mmstK kostnad.
Hr Lefrdn: Den tull, som Hr af Billbergh föreslagit, lärer göra omkring £ proc., enär tullvärdet är upptaget till 60 r:dr pr Skål; och jag hemställer, om en sådan tull kan anses högre, än näringen förmår bära. Frih. Cederström: En värd ledamot, Hr Lagerhjelm, har riktigt fästat uppmärksamheten vid det oformliga deri att vilja i tulltaxan uppgöra ett statsoeconomiskt system. Sådant later sig ej göra; men å andra sidan är det klart, alt alla sådana artiklar, som produceras utöfver landets behof, både kunna bära en exporttull och böra beskattas, 0111 man ej vill gynna den ena näringen på alla öfriga samhällsclassers bekostnad. Efter Hr Stuarts sats skulle det vara riktigt, att, då omständigheterna föranleda till förbud mot spannmålsutförsel, man likväl tillät, att mjöl tullfritt utfördes; men hvar och en finner orimligheten deraf, och huru angeläget det således är att hålla sig vid den enda frågan; hvad näringen kan bära. Ilr Lagerhjelm: Så mycket jag annars yrkar på principsenlighet i de åtgärder, som vidtagas, anser jag det likväl gränsa till omöjlighet att få en fullt principenlig författning i detta ämne uppgjord inom RiksSim och knappt i Utsk. I Tullcommitteen sökte man att vinna detta ändamål genom beräkningar, hvad hvarje nedsättning eller förhöjning skulle gifva för resultat i inkomster; men jag hemställer, huru det är möjligt att här ingå i sådana beräkningar. Man åberopar beslutet om ökad tull å caffe såsom ersättning för den nedsättning, som man nu yrkar; men om det ej iyckades att göra det förra beslutet gällande i de öfriga Stånden, skulle ju resultatet kunna blifva en nedsättning i det hela^ Min önskan är derföre, att man söker komma ifrän saken på ett lättare sätt, än att vid hvarje särskild punkt åberopa principen Hr Hjärne: jag vill blott erinra, att om de liberala theorierna göras gällande i all den utsträckning, som vissa talare deråt gifvit, skulle lätt én missräkning i statsbristsumman kunna uppstå.