Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverensstämmelse med förbudet att i Ståndehs plena väcka motioner om grundlagsändring och med den conservativa anda, sorn Sr nedlagd i stadgandena derom. Behandlingen af grundlagsförslag från den ahdrä statsmagten har jag alltid ansett stridande mot den i öfrigt städse uttalade conservativa principen. Om man äfven bör erkänna den fullständigare pröfning af behöfvet af en grundlagsändring, som med skäl kan förutsättas hos den statsmagt, hvilken från samhällets högsta ståndpunkt kan öfverskåda det hela på samma gång sorn hvarje del deraf, så hal* dock grundlagens medgifvande i detta afseende gått för långt, då ett Regeringens förslag, blott det ogillas af Constit.Utskrs majoritet, kan blifva livilande, oaktadt alla 4 Stånden skulle ogilla detsamma. Men då detta möjligen anses såsom ett af Konungamagtens prerogativer, hvilka jag ej vill träda för nära, tror jag, alt man ei hör föreslå någon ändring i ,9 H. - Den 19 Februari f. m. detta fall, emedan den troligen skulle föranleda till afslag äfven å de förbättringar, sorn hufvudsakligen framkallat detta förslag, och till hvilka jag lifligt önskar Konungens sanction. Mitt ändamål, då jag understödjer förslaget i liufvudsaken, är, såsom jag i början yttrade, att undanrödja, så vidt möjligt är, tvetydigheten i vår nuvar. grundlag. Att göra ingripande förändringar i sjelfva principerna för grundlagsstiftning, dertill tror jag tiden ej ännu vara inne. Dertill fordras — med all respect för individerna — en annorlunda sammansatt Representation än den nuvarande, och frånvaron af all farhåga för de vindkast, som ofta inverka på besluten, och dem vi erfara, utan att på förhand kunna ana dem. Vi hafva redan gjort mycket, om vi under närvar. förhållanden undanröjdt ett tvedrägtsfrö, hvars frukter, när de tillväxa i bredd med andra, redan groende frön, kunna blifva ganska bittra. Jag får, på nu anförda grunder, tillstyrka följande redaction af den blifvande 81 §:s a:a moni.:
Det var (anmärker Upmark) en ”mirabilis fatorum industria”, att den träffade honom ”in his maximè rusticantem locis, quibus inerrare adhuc videbantur Tullianac veneres.” På hans hänryckning öfver Italien, öfver Rom, öfver nejderna kring Rom och Neapel, öfver deras ymniga skatter för både häfdforskaren och konstälskaren, gifver samme talare en liflig skildring. Född 1687, afled hon den 5 Oct. 1709; han följde henne den 28 Nov. samma år. Af Upmarks rörande beskrifning öfver dessa makars sista dagar, har Sondén, i Palmblads Biographiska Lexikon (B. II, sidd. 64, 65), anfört slutet i öfversättning. ”Plenum gemituum carmen simulque facundissimum, quodque meros Catullos et Propertios, si nostrâ canerent linguâ, redolet.” Denna fästmö, som dog 1697, kort före hans i Jan. 1698 började utomlands-resa, hette Catharina Fornelia: dotter af den för sitt vidunderliga och nog o-professorliga lynne beryktade Professorn i Astronomien, Jonas Fornelius. I församlingens dopbok träffas dock antecknade blott femton. Han åberopar dervid ”kyrkoboken, fastän längese’n uppbrunnen”. Så är dock icke förhållandet; den finnes ännu i behåll, men underrättar blott om döpelsedagen (den 5 Febr. 1740). I äldre kyrkoböcker lär vara vanligt, att födelsedagen ej blifvit utsatt. Han tillägger: ”och hade vänt sig att ligga i tjuguen barnsängar – honni soit qui mal y pense; men detta lekverk gjorde husets ruin”. Måhända låter sig uttrycket ”tjuguen barnsängar” så förklaras, att kyrkoboks-uppgiften dermed kan sämjas. Hvars närmaste företrädare i Hof-Kanslers-ämbetet han var. Brodern, Stats-Sekreteraren Carleson hade i begynnelsen varit Dalins medarbetare i Argus, och utgifvit ”Försök till Svenska Skaldekonstens upphjelpande, eller Samling af utvalda Svenska Rim och Dikter”.
J)u. emellertid Utskottets berörde yttranden och förslag, hvilka afse endast reglementarisk» ämnen, blifvit af do tre öfriga Riks-stånden godkända, »A lärer Ridderskapct och Adelns återremise j denna del icke föranleda till någon åtgärd. § 91- Denna g har blifvit återremitterad af Riddershapet och Adeln, för att densamma, då gymnasierna numera skulle på de flesta ställen blifvit samman»lagna med skolorna till ett gemensamt, så kalladt fullständigt elementar-läroverk, matte erhålla en efter detta nya förhållande lämpad redaktion; samt från Ifirgare-standet i ändamål att det i §:n förekommande stadgande ina utsträckas till alla städer, i hvilka element ar-läroverk finnas. Som likväl förevarande g blifvit af två Stånd godkänd, oeh de äskad# färihidringftrne icke synas vara af bchofvet pakallade, får Utskottet vidhålla sitt förslag till lydelse af 0 X g' ■ g 104. Utskottets, i anledning af herr Lundhs motion, framställda förslag om »- lorand# i denna § af ett stadgande derom, att handtverkare, sorn utan mä»t«r*kaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjninggwndel åstadkomma handtverkeri-arbeten, skall till taxerings-kommittéen uppgifva *in handtering oeh den inkomst han deraf njuter, har blifvit återremitteradt af B omar t-s landel, som ansett herr Lundhs motion böra ogillas. ifrågavarande §, hvilken är af helt oell hållet reglementarisk beskaffenhet, är emellertid godkänd af de tre öfriga Kiks-stånden; och lärer följaktligen läargare-stindets iterremiss icka kunna föranleda till någon åtgärd |§116 och 125.
Skulle likväl äfven denna fördel af R. o. Ad. anses alltför stor, så anhåller jag, att åtminstone lånet malte blifva rantefrilt, och att den årliga nfbetalningen malte inskränkas till 2 procent. Endast på detta vis torde det blifva möjligt att bringa delta företag till verkställighet; men jag förutser, att 0111 lånet skulle erhållas på så tryckande villkor, som man tyckes åsyfta, så lärer det kunna sättas i bredd med ett fullkomligt afslag. Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. på den begäran, som jag tagit mig friheten alternativt göra. På begäran af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., upplästes de beslut i ämnet, som från de öfriga Stånden ankommit, innehållande: PresteSt:s, alt 39:de punkten blifvit bifallen, och BorgareStjs, att Ståndet för det i denna punkt omtalade ändamål bifallit en summa af 10,000 rtdr, hvaraf 5ooo rtdr utgå såsom statsanslag och 5ooo rtdr beviljas såsom lån, hvars återbetalning ifrån dess lyftning beräknas sålunda, att 5 proc. å det primitiva beloppet årligen erlägges, hvaraf 3 proc. utgöra ränta och återstoden afgår på capilalet. Hr Westfelt: Jag ber att få yttra några ord lill vederläggning af hvad Frih. Nauckhoff nu behagat anföra. Jag har visserligen, inom Utsk., deltagit i beslutet om ett lån af 10,000 r;dr till Ronneby köping; men jag vill gå den värde talarens önskan lill mötes deruti, att vi må förändra beslutet, så att hälften af denna summa kommer att utgå såsom lån, och den andra hälften såsom anslag. Deremot kan jag alldeles icke med den värda talaren förena mig deruti, alt ifrågavar. samhälle skulle hafva fördelar framför andra att få detla lån ränlefrilt och med 3 proc:s afbetalning. Den allmänna princip, som af Utsk. blifvit följd, 4?g
Samme motionär förordade dock hitflyttning af Upsala universitet; skulle åter frågan blifva om upprättande af ett nytt universitet härstädes, torde lokal för särskildt bibliothek — åtminstone till en början — ej vara behöflig, hvaremot fast anslag till löner åt ny akademistat blifver en nödvändighet, men, huru som helst, kunna statens utgifter för byggnader m. m. svårligen komma att betydligt öfverstiga hvad som i sednare tider anslagits åt t. ex. Teknologiska institutet, Vetenskaps-akademien, Hospitalet för sinnessjuka, Slöjdskolan o. s. v. och, beträffande aflöning af lärarestat i 3:ne fakulteter — ty den medicinska finnes redan — torde dels ej alla professioner böra på en gång tillsättas, dels utgiftssumman i alla fall icke uppgå till ens hälften af hvad en enda riksdag — 1856 1858 — beviljades såsom årlig kontant tillökning åt elementarläroverken. Att utan betydande kostnader ingenting stort i vår tid åstadkommes, är nogsamt af erfarenheten bekräftadt, men då så många millioner frikostigt anslagits till vägarbeten och andra kommunikationsanstalter, borde väl ock någon summa finnas sparad för samhällets högsta intressen, de der gifva hundradefallt frukt i såväl andlig som lekamlig förkofran.
Ständers fortsatta uppmärksamhet; heldst antalet deraf synes öfverstiga behofvet och Sta. tens förmåga att dem underhålla; hvadan nö. digt blifver, att, efter föregången granskning och närmare utredning häraf, de öfverflödiga föryttras och de oumgängeliga behörigen användas, så och enär de Utskottet nu meddelra handlingar icke medföra den upplysning, som för ett närmare urskiljande och yttrande härutinnan erfordras, emedan uppgifterna från orterna dels äro ofull, ständiga dels alldeles saknas; har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Riksens Höglofl. Stan»; der i underdånighet förnya deras förra anhållan ornen fullständig undersökning till utrönande deraf, hvilka hus och byggnader kunna vara umbärliga, och tillika begära, att Kongl. Majit i Nåder täcktes i afseende å deras förmon ligaste användande och förvaltning förordna: att icke några sådana måga bibehållas, samt hvarken personer eller Corporationer, utan bestämd oell fullkorn, lig rättighet få bebo eller begagna Kronans hus och byggnader: att derefter åt vederbörande Collegier och Verk, eller Kongl. Majus befallningshafvande måtte uppdragas, att låta å de urnbärliga byggnaderna anställa besigtning och sådan värdering, som bör föregå Brandförsäkringar, hvarigenom grund för rätta värdets bestämmande skulle utrönas; och att dessa byggnader sedan i hehörig ordning varda å Auction utbjudne och försålde; men om detta icke förmonligen sko kan , Upplåtas till begagnande af enskiita , emot hyra i Den 29 Maj. 653 hyra och skyldighet, att byggnaderna lagligen underhålla; örn verkställigheten hvaraf vederbörande torde blifva förständigade , med erinran, att vid denna Statens angelägenhet fästa synnerlig uppmärksamhet oell tillsyn. Detta allt hemställes vördsamt Riksens Höglod. Ständers närmare bepröfvande, Stockholm den 26 Maj 1815. På Höglod. Ridderskapets och Adelns Ledarn, vägnar Cart de Géer. På Vällod. BorgareStåndets Ledam. vägnar Carl Fr. Landberg. På Högvörd. PrestStåndets Ledam. vägnar Guslaf Murray.
DtSpofttion l)at i ImfrouDflaDen en fliftelfe blifmit tillmägabragt meD f>ufmuDfafligt änDamål att meDDela pnglin# gar unDerrotöntng i Det prafttffa af fjömanna#prfet för De Delar, forn tillböra jungmän, matrofer, båtsmän m. fl., forn egentltgafl förflås unDer benämningen fjömän; od) fjät ^ongl. 3Jiaj:t för Denna fiiftelfe utfätDat nåDigt reglemente. Slemlift 3ltfetS ©tänDerS rntD feDnajle rifSDag pttraDe önffan fjär Det meD allmänna meDel i SarlSfrona inrättaDe fFeppöbpggeti#inflitut blifroit förflpttaDt från DerroaranDe fojferDi#fFeppSroatf till ^“ongl.te^ flyttning, flottans warf famt jemmäl meD nåDigt reglemente förfcDt. 46 omffifartw ^ fornt gäHanbe förejfrifter i affeenbe å ångfartyg, forn begag
Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s den 2 dennes bordlagde Nåd. Propos:r: ang:de med konungariket Belgien afslutade traktater om upphörande af Scheldetullen m. m.; och ang:de pension för framlidne Bergmästaren, Ofver-Intendenten m. m. F. A. von Schéeles enka. Föredrogs ånyo Högv. Preste-St:s den 29 sisth Augusti och den 2 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 381, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda PresteSt:s beslut i afseende å raomm k. och n. i 69:de punkten af Sen 5 September f. m. 163 Stats-Utsk:ts Utlät. N:o 139, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvudtitel. Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag får till en början anhålla, att Riddarh.-Sekreteraren behagade lemna upplysning om de beslut, i hvilka de andra Riks-Stånden i detta afseende stannat. I anledning häraf tillkännagaf undertecknad, att de ifrågav:de morna blifvit bifallna af R. o. Ad. samt Rorgareoch Ronde-St:n. Frih. af Ugglas: Jag måste erkänna, att Preste-St:s förslag i afseende å litt. k. är en förbättring; men då 3 Stånd redan antagit denna punkt oförändrad, och samma förhållande äfven eger rum i afseende på litt. n., kan denna inbjudning ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handJingarne, hvarom jag vördsamt får anhålla. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Jag erkänner visserligen, att Frih. af Ugglas’ yrkande har skäl för sig, men för den händelse att ett bifall till denna inbjudning ej skulle vara grundlagsvidrigt, får jag derom anhålla, enär Preste-Sl:s i dessa punkter fattade beslut innehålla vilkor för åtnjutande af bidrag af allmänna medel för folkskolan, hvilka vilkor förut varit gällande. När skrifvelse nu härom till K.
Genom fortsatt förräntning af de i Riksgälds-kontoret innestående anslagssummor samt de för undsättningar under missväxtår afsedda medel jemte andra kontanta behållningar, har Riksgälds-kontoret, under de 2:ne sednast förflutna åren, erhållit en räntevinst af R:dr 215,093: 7. — Vidare har Kontoret, dels genom kapitalisering af räntan för de vattenaftappningslån, som, enligt laga kraft vunna utslag, skola, jemte allmänna utskylderna, med ett visst sammanslaget årligt kapitaloch ränte-belopp liqvideras, oell dels genom be.sparda eller återburna anslagssummor, under dessa år, vunnit en kapital-tillökning af nära „ 30,000: Dessutom måste härvid jemväl den omständigheten tagas i beräkning, att ett betydligt belopp af de till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisade summor utgått i egenskap af lån med bestämd återbetalningsskyldighet, hvadan dessa summors utbetalande naturligtvis icke förorsakat någon förändring i total-heloppet af Riksgälds-kontorets bokförda tillgångar; uppgående sådana, under ifrågavarande tidrymd verkställda, utbetalningar till - R:dr 259,333: 16. — Slutligen torde till de fortfarande orsakerna till det förbättrade förhållandet mellan Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar likaledes böra hänföras den årliga minskningen af Kontorets räntebärande skuld till Rikets Ständers Bank, för hvilken skulds amorterande erforderliga medel i sednare tider blifvit vid hvarje stats-reglering anvisade eller afsedda. Såsom tillägg till här ofvan anförda, på Riksgälds-kontorets afslutade räkenskaper grundade, upplysningar om beloppet af detta verks skulder och tillgångar, hafva Revisorerne trott sig äfven höra meddela de i Fullmäktiges berättelse intagna uppgifter, angående det ungefärliga belopp, samma shikler och tillgångar, så vidt af de för innevarande år upplagda räkenskaper kunde inhemtas, vid näst!. Juni månads utgång skulle utgöra; varande skulderna vid denna tidpunkt i nämnde berättelse upptagna tillR:dr 8,212,601: 23. 2. hvaraf de räntebärande skulderna utgjorde - R:dr 3,146,450: 39.
Ty svärdbeväpnad framför borgen skådar jag Orestes med förtviflans steg ankommande. 1520 ORESTES. Hvar är mannen, som ur borgen undansmög sig glafven min? PHRYGIERN. Drott, jag dig tillfotafaller, helsande på Phrygers vis. ORESTES. Ej i Ilios vi äre, äre på Argeïsk mark. PHRYGIERN. Lifvet för den kloke allstäds mera ljuft än döden är. ORESTES. Skrek du ej på Menelaos, att han skulle skynda hit? 1525 PHRYGIERN. Dig jag färdig är att bistå; ty du är det mera värd. ORESTES. Menar du då, att medrätta Tyndareiska dottren draps? PHRYGIERN. Om hon haft tredubbla halsar, hon medrätta mistat dem. ORESTES. Rädslan smickrar från din tunga; hjertat tänker icke så. PHRYGIERN. Hvarför ej? hon ödde Hellas och allt Phrygiernas folk. 1530 ORESTES. Svär, ty eljes jag dig dödar att du icke smickrar mig! PHRYGIERN. Vid mitt lif jag det bedyrar; och då svär jag visst ej men. ORESTES. Var för alla Phryger jernet ock i Troia så en skräck? PHRYGIERN. Bort med svärdet! mig så nära hiskligt blixtrar det af blod. ORESTES. Räds du, att i sten förvandlas, liksom såge du Gorgo? 1535 PHRYGIERN. Dö jag räds; men allsej känner hufvudet utaf Gorgo. ORESTES. Slaf, hvi fruktar du för döden, som från ofärd räddar dig? PHRYGIERN. Hvarje menska, äfven slafven, glades att Guds dager se. ORESTES. Riktigt sagdt! ditt vett dig räddar; gå i borgen åter in! PHRYGIERN. Du ej dräper mig? 1540 ORESTES. Du slipper. PHRYGIERN.
Enligt hvad llevisorerne anfört, verkställas inbelalningarne å delta lån årligen till Gottlands Läns Landtränteri; och då enahanda åtgärd, som den med föregående lån föreslagna, syntes för bokföringen af detta lån kunna verkställas i den nya Riks-hufvudbokeus general-räkning med Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län, hafva Revisorerne af sådan anledning ansett äfven det sednare lånebeloppet kunna ur förskotls-räkningen a (skri Ivas 1,362:24.— Förskott till liqvid och redovisning aj f. d. 9:de Hufvudtitelns medel. Till disposition af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län, återstod 153 R:dr 16 sk. Uti Nådigt Bref af den 9 Maj 1827 hade Kongl. Maj:t anbefallt Stats-Kontoret, att af nämnde hufvudtitels tillgångar till Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande låta utbetala 1,000 R.-dr, för att användas tili understöd åt sådane af angränsande läns invånare, til! ett antal af 15 eller 20 hushåll, hvilka ville till Jemtland inflytta för att bosätta sig ä öfverloppsmarken, och, på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes reqvisition, anordnades nämnda summa den 22 påföljande November af Stats-Kontoret å länets ränteri, med förbehåll af redovisning. Af delta förskott 1,000 R:dr blefvo, under loppet af följande tolf år, använde 846 R:dr 32 sk., så alt vid 1839 års utgång, enligt till Kammar - 5,272: 24. Transp. Rällen afgifven räkning, en behållning återstod af 153 R:dr 10 sk. Enär delta belopp ännu vid 1853 års slut i den från länet inkomna redogörelsen, såsom ej användt. balanserades, och detsamma numera syntes för ändamålet icke erforderligt, borde, enligt Revisorernes tanke, beloppet, som förut blifvit i läns-räkenskapen afförd), äler uppdebileras oell lill Kongl.
N:o 249. J. U. Odelberg från Westmanlands län, ali det län å 7,000 R:dr, som vid förra riksdagen beviljades numera aflidne Häradshöfdingen K. Sandels, att för Häradshöfdingebosläliets i Norrbo m. fl. härader iständsättande få lyftas, mätte få öfverflyttas för samma ändamål på efterträdaren, Häradshöfdingen Poppius. Genom Rikets Ständers beslut vid sisthållne riksdag anvisades till förmån för dåvarande Häradshöfdingen uti Norrbo, Wagnsbro och Gamla Norbergs Bergslags härader inom Westmanlands län, Knut Wilhelm Sandels, ett belopp af Sju Tusen Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 249. 371 Hulr Raul, ali såsom lån från Riksgälds-kontoret utgå och ulan ränta återbetalas under loppet af tjugo år med en tjugondedel årligen, för uppförande af saknade byggnader å det till domsagan hörande bostället Mälby, 2 mantal, i Wester-Fernebo socken. Häradshöfdingen Sandels atled derefter i November månad 1860, utan att hafva Ivftat något af berörda Sån; och som detsamma ansetts såsom ett understöd för Häradshöfdingen Sandels personligen, hafva hvarken hans sterbhusdelegare eller efterträdaren i Häradshöldinge-embetet fått deraf komma i åtnjutande.
Utskottet hemställer alltså, att, jemte det hvart af Riks-Stånden frångår det eller de beslut, som i fråga om nedanstående §§ redan blifvit fattade, Rikets Ständer för sin del mätte besluta, att ifrågalwmne 24, 25 och 26 §§ skola erhålla denna lydelse: § 24. »Har qvinna, som af oloflig beblandelse blifvit hafvande, vid födseln eller derefter uppsåtligen dödat sitt foster, vare sig genom handaverkan eller Lag-Utskottets Utlåtande N:o 39. 9 eller underlåOnhet af det, sorn till foslrels bibehållande vid lif nödigt var; dömes, för barnamord, till straffarbete frän och med fyra lill och med tio år. % tä Har g vin nan med berådt mod gjort forsöle att döda fodret, och blef endast genom omständigheter, sorn voro af hennes vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad, eller har lion utsatt foslret eller del uppsåtligen frän sig skilt och i hjelplöst tillstånd försatt, och fanns /östret vid lif igen; varde lion dömd till straffarbete från och med sex månader till och med lvu år. Fick foslret svär kroppsskada, må tiden för Straffarbetet förhöjas till högst fyra ur. Sattes foslret ut å sådant ställe eiler under sådana omständigheter, sorn i 34 § sägs; vare lag, som der stadgas. § to. Har qvinnan sökt ensliglut vid födseln, och varder foslrels död, utan hennes uppsåt, orsakad af det hjelplösa tillstånd, hvari lion sig försatt; dömes till straffarbete frän och ined sex månader till och med två år.» § 30. Borgareoch Bonde-Stånden hafva godkänt Utskottets förslag i denna del Preste-Ståndet åter har, med afslag derå, antagit motsvarande § i Kongl. JVlaj:ts Proposition; hvaremot Ridderskapet och Adeln återremitterat denna § i syfte att Utskottet skulle derutur utesluta den för det fall, att synnerligen mildrande omständigheter äro för handen, medgifna straffnedsättning.
Rättighet att ingå i förening, som nu sagd är, tillkomme jemväl innehafvare af sådan jord, som tillhör Kronan eller allmän inrättning, då den under ständig besittningsrätt upplåten är. Har förening blifvit ingången för boställe eller under viss tid upplåten lägenhet, som Kronan eller allmän inrättning tillhör, vare den ej gällande mot sednare innehafvare, med mindre föreningen blifvit godkänd af den embetsmyndighet, som öfver bostället eller lägenheten närmaste tillsyn eger. Förening, som på grund af denna § upprättad är, må ej ega gällande kraft utöfver 10 år, sedan den i Rättens protokoll blifvit intagen; jordegarne dock obetaget att den förnya för högst 10 år hvarje gång. 556 Expedilions-TJtskoltels Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 173. § 20. I fråga huruvida stängsel emelian egor skall för gemensamt gagn upprättas eller hållas inom bylag eller samfällighet, som i 11 § sägs, galle deras mening, som största lott i bylaget eller samfälligheten ega. Lag samma vare, der fråga uppkommer om begagnande af stängselvitsord emot egare af jord, som till bylaget eller samfälligheten gränsar eller om ingående med honom i sådan förening, som i 19 § omförmäles. Aro de delegare i bylaget eller samfälligheten, som i nämnde frågor i olika beslut stanna, å ömse sidor liklottiga, vare deras mening gällande, . som anse stängsel ej böra ega rum. Har fråga om samfäldt begagnande af stängselvitsord mot angränsande jordegare genom flertalets beslut, som nu sagdt är, förfallit; varén dock de, som öfverröstade blifvit, deraf ej hindrade att påyrka stängseln, der de vilja öfrige delegarnes andelar deri öfvertaga. § 21. Släpper någon med uppsåt olofligen kreatur på annans egor, bote från och med tio till och med tvåhundra Riksdaler. Missbrukar man betesrätt å samfäld mark, vare bot från och med Fem till och med Etthundra Riksdaler.
Utan att hysa den förmodan, att hufvudstaden under krig snarare skulle hafva skada än gagn af den der förlagde Skärgårdsescader, hvilket en ledamot Herr Nordensköld yttrat; tror jag, att, som ett Rikets hufvudort i alla fall har tillräck lige retelser för en fiendens försök, att dittränga, den der förlagde del af Skärgårdsflottan icke äger all erforderlig sä - Den ii iMartii, kerbet, när Stockholm nu befinnes så nära gränslinien. Det vore derföre ändamålsenligare att ett nytt Sveaborg i Stockholms skärgård anlades, till försvarsverkets osvikeliga nytta. Grannskapet af hufvudstaden skulle lämna tillfälle att från dess Sjömanshus, det största i Riket, liksom från dess Coopvaerdievarf, lemna den der stationerade escader, nödigt biträde vid hastiga utrustningar. Med mindre kännedom om Statens klena tillgångar, skulle jag icke tillbakahålla mina tankar och min öfvertygelse i dessa ämnen, och visserligen icke uteblifva med fullständige förslager, angående sjöförsvarets fullbordan, de, dem Sveriges local anvisarj och framtiden säkert kommer att behöfva. Till förekommande af en origtig tydning, som kunde uppstå af en här gjord jemnförelse emellan Linieskepps och Canonslupars militaira nytta, hvilken oförtjent skulle nedsätta det förtroende vi i alla fall måste hysa, för dessa sednare; nödgas jag erhindra om det historiska factum, att Svenska Canonslupar, både förstört och eröfrat fiendtliga SkärgårdsFregatter af 40 Canoners styrka, samt att Engelska Linieskeppet Africa i sundet af några Danska Canonslupar var nära att förstöras, om ej en gynnsam vind uppkommit till dess räddning, en utväg som ganska sällsamt i vår Skärgård 6kulle blifva gagnelig för svåra skepp, som der 6Ökte att agera. 665 Den ii Martil.