Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser sig ej eller med förord böra beledsaga det förslag, att Intecknings-sökande må ega affordra Gäl*- denar egande Rättshandlingar och gravations Bevis, samt låta anställa värdering å hans Fastighet, och yrka fortsättning af Lagfarten deråäfvensom Utskottet ej kan inse något skäl till bifall af den föreslagne ändringen i sättet, att vid HäradsRätt föra InteckningsProtocoll, så att det hela året blefve öppet för intagande deruti af Inteckningsansökningar, hvaröfver likväl endast å Ordinarie Ting beslut skulle meddelas. Såsom alldeles oförenligt med rättsbegrepp, och förnärmande allmänna säkerheten, anser Utskottet det i 21 Momentet 6 §. föreslagne stadgandet, om förkorane Skuldsedlars återupplifvande, icke böra antagas; och angående Motionairens förslag i 5 §. 5 Momentet och 6 §. 25 Momentet åberopar Utskottet dess utlåtande i anledning af Åter-Remisserna af Betänkanderne öfver yrkade ändringar uti 12 och 24 §. §. af nu gällande InteckningsLag. 1 öfrigt utgör Jon Jonssons förslag till IlypotheksLag, uti de delar hvarom här kan uppstå fråga, endast en förändrad och mera vidlyftig Redaction af 17 Cap. HandelsBalken och deruti genom särskilde Författningar gjorde ändringar och tillägg, samt Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818, utan att i de mindre afvikelser derifrån, ordningen 1 uppställningen, och uttryckens tydlighet ega något företräde framför of, 1216 LugUts kattets Ret Ankan A<-h. vannäronde nu gällande Lagar hvilka Utskottet alltså anser företrädesvis böra bibehållas ; heldst Riksens Högloft. Ständer af de under detta Riksmöte i ämnet väckte motioner ego tillfälle att vidtaga de pärtielle jemkningar och rättelser sorn erfarenheten och ftnanciella förhållanden, visa vara af nöden.. Dock varder detta allt, tillika med någre Ledamöters särskilde mening Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamli gen hemstäldt. Stockholm den 36:
Mod och offervillighet fattas shledes icke. ' P 197 Förbundets filial i Malmö, hvars verksamhet fortgått från 1887, har från den 1 juli detta ås upphört. Det visade sig nhligen, att filialen liufvudsakligen togs i anspråk i och för platsförinedlingen och styrelsen ansåg att denna gren af Förbundets verksamhet med större lätthet kunde omliandhafvas af centralbyrån i Stockholm. Fru Aiina Lewenliagen, soin nied stort nit och intresse förestått filialen! hasr lofvat att fortfarande sasoiii Förbundets ombud verka i dess syften. Allmänna Stlpendiefonden har af okänd gifvare haft glädjen mottaga den frikostiga &amp; £van af 5,000 kronor. Fredrika-Bremer-Förbundets byrå har i anseende till dess standig t utvidgade verksamhet med den 1 oktober inflyttat i en större lokal 5 4 Drottni~zggatmz, l t y. Hvarjehanda i kvinnofrkgan. Idun Stockholm, N:r 11 (378) Prenumerationspris pr är: Idun ensam ._ kr. 5: — Idnns Modet, fjortondagsuppl. &gt; 5: — [duns Modetidn., mänadsuppl. &gt; 3: — Barngaideroben » 3: — K Hartlepool, England. Föräldrarne, skeppsmäklaren \ V. Grass och hans hustru Maria Dahl, äro båda från Geflo, och det är som skandinavisk recensent i en af Englands mest framstående tidskrifter, tRevietc of Beviews », utgif ven af mr W. T. Stead, som den unga flickan presenteras för Iduns läsare — en post som hon haft sedan sitt nittonde år, då tidskriften först började att utgif vas. (jan. » Jag är svenska och älskar Sverige och svenskarne, » säger Gerda Grass, » fastän jag är född och uppfödd i England och tycker, att 8:de årg. Fredagen den 15 mars 1895. Byrå: Klara Södra Kyrkog. 16, 1 tr. A l l m. telef. Redakter oeh utgifvara: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3.
Herr Crusenstolpe: Det blir nödvändigt, att fästa afseende på ordalagen i motionen. Jag känner ej, om Friherre Cederström begärt instämmande i alla Ridderskapets och Adelns, rörande Statsregleringen fattade, beslut, eller blott uti de, sorn röra vissa tittlar. Jag kan således ej frånträda min anhållan, att få höra motionen å nyo uppläsas. I afseende på Herr Lefrens anmärkning, är den så mycket mindre på sitt ställe, som Herr Grefven och LandtMarskalken icke inhämtat Ståndets tanka, om öfverläggningen vöre fulländad, och någon egentlig discnssion rörande Friherre Cederstroms motion icke eller ännu ägt rum. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken uppläste å nyo utur före - dragningslistan rubriken å Friherre Cederstroms ifrågavarande motion. Den i3 October. Friherre Cederström: Idelina framställning innefattas jemväl Herr Cruseöstoipes förslag till särskild inbjudning i afseende å materielen. Herr Crusenstolpe: Af hvad Herr Grefven och LandtMarskalken nu utur föredragningslistan uppläst, finner jag med förundran, att Friherre Cederström, som annars så noga tillhåller oss, att följa Grundlagen, sjelf ännu icke skrifteligen till Protocollet aflemnat sin motion, hvilken dock så väsendtligen beror på ordalagen. Herr Ribbing: Då fråga är, att göra en inbjudning till de andra Stånden, rörande Andra och Tredje HufvudTitlarne, täcktes Ridderskapet och Adeln, ehuru länge tiden blifvit upptagen, tillåta mig att korteligen föredraga några få omständigheter, hvarföre jag ej kan ingå på den inbjudning Friherre Cederström framställt. Ridderskapet och Adeln lärer påminna sig, att då öfverläggning förevar om Andra HufvudTiteln, antogo vi allt, som angående LandtStaterne förekom, utan att det blifvit uppläst, än mindre discuteradt. Flere bland Ståndets Ledamöter, och deribland jag, hade ämnat yttra sig emot åtskillige omständigheter, som voro föreslagne.
Ständers underdåniga hemställan : att genom Cornmitterades för SaltpetterÄrenderne försorg, den brist på Saltpeter, som i det ena Fänet kunde sig yppa, måtte med det andras öfverflödiga tillgång på denna vara ersättas, emot bestämd betalning, hvilken skulle på en gång med KronoUtskylderne debiteras och indrifvas, samt såmedelst de hemmansägare, som icke hunnit med egen tillverkning afbörda sin Salpetergärd, erhålla nödigt anstånd dermed och en oskälig stegring af priset förekomraas : att så väl närmare föreskrifter mätte meddelas om den lefvererade Saltpeterns pröfning, och hvad, i fall stridighet om Saitpeterns duglighet uppkommer, iakttagas bör, som ock en viss rabatt utstakas å lefverantsbeloppet för den Saltpeter, hvilken, såsom gjuten, lefvereras: att SaltpeterSjuderiStyresmännen vid strängt ansvar varder förbudet , uppköpa och lefverera Saltpeter; samt slutligen att Kongl, Maj:t täckes forordna, om och huruvida af Kronans RecognitionsSkogar i Gefleborgs Fän finge tagas bränsle till Saltpeier*kokning vid de så kallade Fäbodarne. JustitiaOmbudsm. EmbetsBerdttelser, 37g Föredrogs den 31 October 1815, sedan Committerade för SaltpeterArendeme utlåtande deröfver afgifvit ; Och beträffande lösningspriset för Saltpetern , så ansåg Kongl. Maj:t , att detta pris till vidare icke borde bestämmas sä lågt , att deraf en menlig verkan på sjelfva SaltpeterNäringens uppkomst kunde vara att befara, hvarjemte, och då genom 10 §. uti Kongl. Majrts den 6 Junii samma år utfärdade Instruction för SahpeterSjuderiTjenstmännen , är vordet stadgadt, att Styresmännen ej finge befatta sig med försäljning af annan Saltpeter, än den de vid egen anläggning sjelfve bevisligen tillverkat, Kongl.
För att emedlertid ådagalägga Institutets verksamhet under revisionsåren, har till sist församlade Revisorer uppgift på Elevernes antal under samma år blifvit aflemnad. Beträffande bristen på lnventarie-förteckning, får Direktionen underdånigst anföra: att, då Kongl. Kammar-Rätten år 1832 anmärkte, det en sådan Förteckning borde upprättas, Direktionen upplyste, att från Institutets början blifvit förd en så kallad Liggare, hvilken upptager alla Institutets effekter och inventarier, sorn tid efter annan tillkommit eller blifvit anskaffade, och att det vore ett alltför vidlyftigt och tidsödande arbete, att bilägga en afskrift deraf vid hvarje års räkenskaper; men att samma Liggare skulle hållas Kongl. Kammar-Rättens Revisions-Departement tillhanda, när så påfordrades. Härvid har Kongl. Kammar-Rätten låtit bero, och förmodar Direktionen i underdånighet, att Eders Kongl. Majit skall finna tillfyllestgörande, om nämnde Liggare blifver äfven för Stats-Revisorerne tillgänglig. 156 , I anledning af Revisorernes anmärkning, att. vid 1840 års räkenskaper ej finnes bilagd Förteckning öfver de af Eleverne samina är förfärdigade modeller och varuprof, väsend Lilga redskap oell preparater, å hvilka deremot Förteckning finnes för år 1841, får Direktionen endast i underdånighet anmäla, att Direktionen, efter erhållen kännedom om Revisorernes anmärkning, före revisionens slut låtit tillställa Revisorerne omförmälda, önskade Förteckning.
Men då jag icke afser en betydlig vinst för privatbankerne, så måste jag åtminstone afse hvad som verkl. är hufvndsaken, nemi. allmänhetens fördel i frågan. Den kräfver, alt man icke tager tili för stora sedlar. För det fiirsta derföre, alt de stora sedlarne fordra ett oändligt mycket större capital af Riksbanksmvnt i cassan, del vill med andra ord säga, att det icke allenast blir en mycket mindre vinst, utan en oändligt större indragning i det utelöpande rörelsecapitalet. Allmänheten skulle lika väl som privatbanksägarne göra en stor förlust i sin påräknade rörelse, om en privatbank möjligen skulle nödgas att inställa inbetalningen af sina sedlar, och delta kunde mycket lättare inträffa, om sedclvalcuren bestämdes så hög, som här är föreslaget. Jag medgifver likväl till och med den af Gr. Cronhjelm föreslagna valeuren af 3 r:dr 16 sk. Hr Hjerta ansåg, att bär äro stora olägenheter att befara, oeh att sådana ägt rum med de små sedlarne. Han anförde derföre icke något annat bestämdt skäl, än att ett Stånd har frångått principen, alt privatbankerne skulle hafva rättighet alt gifva ut egna sedlar och att man har fullkomlig anledning förmoda, att ett annat Stånd skall fatta samma beslut. Jag lemnar derhän, om dessa beslut kunna anses föranledda af den tanken, att småsedlarne äro skadlige. Jag vet icke, hvarföre desse sedlar äro skadlige. Man har ansett dem skadlige, derföre ali de komma äfven i arbetselassens bänder. Jag lemnar derhän, om detta kan anses skadligt. Jag ser icke något verkligt skäl, hvarför män skulle hälla sig lill en så hög sedelvaleur, om icke för alt hindra privatbankerne ifrån att få en förtjenst, hvilket med andra ord vill saga detsamma som att hindra privatbankers uppkomst. Visst finns det en och annan person, som har lika som en fix ide, att privatbankerne äro skadlige och vilja på allt sätt släcka dem; men jag hemställer lill de Herrarne, om det verkligt vore lyckligt.
Ingenstädes finnes föreskrifvet att coll:ii ledamöter då, mera än eljest äro pliglige att på ögonblicket besvara en framställd fråga, utan är saken icke förut fullt utredd, eller af sä omfattande beskaffenhet att ett svar icke genast kan lemnäs, så är del deras rätt att vid ett sådant tillfälle lika så väl som efter vanligheten begära betänketid och lemna det äskade svaret en annan gång. Vid afgifvande af det yttrande, som nu är i fråga, tror jag alt icke så tillgick utan att ledamöterna voro färdige att genast lemna sitt utlåt., men detta torde ej böra anses såsom ett bevis på bristande grundlighet vid behandlingen, utan bevisar blott att frågan befanns så enkel till sin natur, eller var för ledamöterna så väl bekant förut, att något vidare upskof med dess afgörande icke erfordrades. Detta är hvad jag velat nämna, och tillstyrker för öfrigt bifall till Utsk:s hemställan. Ex. Hr Frih. o. Landtm, lät härefter, såsom egande sammanhang med förevar, öfverläggniugsämne, upläsa såväl ett från Hederv. BondeSt ankommet prot.utdr. af denna dag, innehållande att BondeSt. återremitterat StatsUtsk:s utlåt. N:o 51, om beräkningen af Statsverkets inkomster, samt det nu ifrågavar:de utlåt. N:o 51 Litt. A, som ock ett dervid afgifvet och samma prot.utdr. bifogadt, MedSt:n kommuniceradt anförande af Nils Andersson i Christianstads län. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Det är endast med anledn. af det nyss uplästa af Hr Statsrådet Sandströmer ingifna utlåt. som jag anhållit om ordet. Om Hr Statsrådet hade jemfört Utsk:s utlåt, med den K. propos:n så tror jag att det icke kunnat undfalla honom att finna, hvaruti de misstag bestå, som af mig blifvit påpekade. Ett serskildt register deröfver, trodde jag icke bebehöfde vid reservationen bifogas. Det är icke någon insinuation, utan ett factum, sorn af reservationen inhemtas.
Häraf drar jag den naturliga slutsattsen: att i år och kanske äfven nästa år någon serdeles betydlig och betryggad afsättning icke är att förvänta till Norra Amerika; att möjligen derigenom en stor del af vår jern-tillgång stannar hemma, i synnerhet om silfver-export blir genom realisationen en handels-industri; och jag tror att exempel från Norra Amerika bör icke heller lemnäs ur sigte, hvad fxnanciela oredor, tillkomne af icke nog calculerade messurer, innebära. Man vill antaga, att silfret, en gång i verldshandel!! utgånget, skallåter snart hit komma, men Sveriges afstånd och isolerade läge från continenten är nog stort, för att icke dessförinnan både penningebrist och Capital-uppsägningar kunna inom landet inträffa, till men och stora olyckor för landtbruket och för industrien, på hvilkas produetiva verksamhet realisationens bestånd ytterst hvilar. Vill man betrakta Bankens förmåga att fullgöra sina förbindelser endast under synpunkten af dess tillvaro såsom ett isoleradt Verk, så innebure föreskriften, att Banken indroge sine fordringar, då de förfalla, och vägrade nya utlåningar, visserligen största och säkraste garantien för dess eget bestånd. Men sådane åtgärder af vår National-Bank skulle förstöra narin - Bancö-Utskottets Betänkande N:o 8. 3i garne, och hafva icke heller inom Finance-afdelningen varit i fråga att vidtagas, utan i yttersta nödfall. Vid noga begrundande af alla dessa omständigheter samt derjemte att den i Julii infaller midt under skeppningen, och att ännu ingen känner hvilket system kommer i fråga om Tullförfattningarne för exporten och importen, att af Konung och Ständer antagas, hyser jag den tanka, att den föreslagna tiden för silfverutvexlingen icke heller är lämplig för inoch utrikes handelns jemna gång, samt att mycket behöfver ännu regleras innan den kan utan äfventyr taga sin början, I hänsigt till Banco-sedlarnes värde mot landets egna producter har detta senare åren hållit sig jemt, och för befästande deraf är silfver-utvexlingen icke i behof att påskyndas.
9 Utskottet instämmer i dessa Ledamöters omdöme, här anföra endast följande; s) Att, enär sa kallade kreatursmarknader vanligen hållas blott en gång om året i hvarje ort, utrnätningsauctioner skulle , om förslaget anfoges, endast sällan kunna för sig gå inom den tid , då Utmätningsmannen , enligt gällande författningar, är skyldig att för U.tmätningsförrättningen redovisa 5 b) A« , då dylika marknader vanligen räcka blott en dag, tiden mången gång blefve för knapp till bortauctionerande af ali den utmätta egendom , sorn till marknaden vöre transporterad ; c) Att hvarken Gäldenär, eller for dringsegare, eller Utmätningsman skäligen kan förpligtas att vidkännas den förlust , sorn sannolikt ofta skulle inträffa derigenom , att den utmätta egendomen , under forslandet till marknadsplatsen, blefve skadad eller alldeles förkommej och io LagUtskotttts Betänkande Nto s6J d) Att det högre pris, som å marknaden tilläfventyrs kunde, åtminstone för en del af varorne, erhållas, oftast torde åtgå, och kanske ej ens förslå , till bestridande af transportkostnaden , Oj s. v. Utskottet tillstyrker, att Motionen må alldeles ogillas; Hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den 16 Januarii 182 g. N:o 0,6.
Eforal-styrelsens befattningar skola, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad det vid Kongl. Maj:ts nådiga proposition bilagde stadsråds-prolokoil öfver ecklesiastik-ärenden innehåller, vara följande: afl, jemte eforus, tillse gifna föreskrifters ordentliga efterlefnad och vaka deröfver, att undervisningen med drift och ordning lemnäs; på skol-kollegiernas förslag bestämma, hvilka läroböcker skola begagnas; skilja lärarne emellan de frågor, som angå deras ömsesidiga skyldigheter; bestämma löneturen dem emellan; emottaga och, jemte eget utlåtande och berättelse, till Ecklesiastik-deparlementet insända de årliga berättelser, hvilka rektorerne böra afgifva; förvalta de kassor, som äro gemensamma för stiftets flera läroverk; afgifva utlåtanden i frågor, som angå undervisningen inom stiftet; framställa förslag till sådana förbättringar, som anses nödiga och verkställ har a, samt i allmänhet befordra allt, hvad till undervisningens och uppfostrans gagn kan lända. 11 :o För hvarje skola inrättas en serskild lokal-styrelse, hvilken, för sliftstads skola, består af samma personal, som den i staden befintliga eforal-styrelse, men vid andra skolor utgöres: vid högre skola af en utaf biskopen i stiftet utsedd inspektor, landshöfdingen eller en af honom utsedd persou, en ledamot, utsedd af stadens magistrat, och borgerskaps äldste, två ledamöter, valde för viss tid af den i skolan undervisade ungdoms föräldrar eller må Ismän, samt rektor; och vid medelskola eller lägre skola ?. en utaf bi - 20 Statslits kottets Utlåtande, N:o 124. skopen utsedd inspektor; en ledamot, utsedd af stadens magistrat och borgerskaps äldste, en ledamot, för viss tid vald af lärjungarnes föräldrar eller målsmän, samt rektor.
Detta synes också för något hvar vara en ganska gifven sak; och då man betänker, att den nu existerande lagen fordrade tnångfalldiga år för dess granskning och slutliga afgörande, så torde det icke finnas underligt om, sedan ifrågavar lagförslag blifvit färdigt, ett eller annat qvinqvennium kan vara nödigt, innan det kan granskas oph antagas. R. St. uttryckte sig också i deras förenämnda skrifvelse på det sätt, att de begärde de omförmäldu upplysningarna, för att af dem begagnas vid granskningen å en eller flera riksdagar. Ständerne hafva således tydligen tillkännagifva, att de apse granskningsåtgärden icke böra vara något hastverk, utan erfordra den största betänksamhet. 1840 den 18 Jan. inkom tableauen öfver civil-lagen och nu nyligen har Högsta Domstolen fulländat granskning gen af criminal-lagen. Skiljaktigheterna uti criminal-lagen, äro nu öfverlemnade att uppgöras af den särskilda comite'en. och den der egentligen föredragande ledamotens inträffade sjukdom har vållat något dröjsmål. Uti Konungens förevar, nåd. skrifvelse är upplyst, att då icke tableauen öfver civil-lagförslaget, och ej heller crimiual-lagförslaget, samt ännu mindre tableauen deröfver voro inkomna, var det icke möjligt för Regeringen att, utan uppoffring af andra vigtiga göromåls handläggning, företaga en sudan granskning af detta ämne, som fordrades för afgifvande af en formlig propos. till R. St. Också föreställer jag mig, alt något hvar, soln känner ämnet, samt vill och kan vara opartisk , skall finna denna Regeringens åsigt fullkomligt billig och riktig. Emedlertid synas mig, så väl de öfverlemnade upplysningarna, som äfven skiljaktigheterna vara af nytta för Ständerna; och de äro, hvad skiljaktigheterna angår, lillen början ett uppfyllande af hvad Ständerne hegart.
Då likväl, enligt hvad Utskottet inhemtat, anledning är att förmoda, det ifrågavarande jernvägsanläggning kan hinna utföras inom en tid af två år, hvadan lånesummans utbetalning äfven torde kunna fördelas på två år samt räntefriheten likaledes inskränkas till två år från det hvarje del af lånebeloppet fått lyftas, har Utskottet, som i öfrigt funnit de vid sistförflutna riksdag för lån till enskilda jernvägsanläggningar gifna föreskrifter böra, derest lån för nu ifrågavarande ändamål beviljas, hufvudsakligen derpå tillämpas, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, till byggande af en för lokomotiv afsedd jernväg från Darlkarlsbergs grufvor i Nora socken till sjön Möckeln, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Löjtnanten A. Gr. Svedelius upprättade förslag, bevilja ett låneunderstöd af Sjuhundrafyratiotre tusen Riksdaler Riksmynt, att till det för detta arbetes utförande redan bildade bolag utbetalas med 370,000 Riksdaler under 1867 och med återstående beloppet, eller 373,000 Riksdaler, under år 1868; samt att i afseende på lånemedlens utbekommande och användande följande vilkor och bestämmelser varda meddelade: l:o. Det för jernvägsanläggningen bildade bolag åligger att, mot erhållande af det dertill beviljade lånebidrag, på egen bekostnad ej allenast, i öfverensstämmelse med fastställd arbetsplan och under iakttagande af de för arbetets utförande för öfrigt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 2? meddelade föreskrifter, utföra och fullborda, utan ock derefter för allmänna trafiken öppna och underhålla den jernväg, för hvars byggande låuebidraget blifvit beviljadt. 2:o.
Hade jag icke gjort de gerningar ibland dem, som ingen annar gjort hafver, så hade de icke synd; men nu hafva de sett det, och hata dock både mig och min Fader. Dock är det skedt, att det talet fullkomnas skall, som i deras lag skrifvet är: De hafva hatat mig utan sak. Men när Hugsvalaren kommer, den jag skall sända eder af Fadrenom, sanningenes Ande, som utgår af Fadrenom, han skall bära vittnesbörd om mig. I skolen ock desslikes vittna; ty I hafven varit med mig af begynnelsen. Detta hafver jag sagt eder, på det I icke skolen förargas. De skola utskjuta eder af Synagogorna; men den tid skall komma, att den eder dräper, skall mena sig göra Gudi tjenst dermed. Och detta skola de göra eder; ty de känna icke Fadren, ej heller mig. Men detta hafver jag sagt eder, att, när den tiden kommer, skolen I komma ihåg, att jag hafver det sagt eder. Detta hafver jag icke sagt eder af begynnelsen; ty jag var med eder. Men nu går jag till honom, som mig sändt hafver; och ingen af eder spor mig, hvart jag går. Men efter det jag hafver detta sagt eder, är edart hjerta vordet fullt med bedröfvelse. Dock säger jag eder sanningen: Eder är nyttigt, att jag bortgår; ty om jag icke bortgår, kommer icke Hugsvalaren till eder; men går jag bort, så skall jag sända honom till eder. Och när han kommer, skall han straffa verldena för synd, och för rättfärdighet, och för dom; För synd; ty de tro icke på mig; Men för rättfärdighet; ty jag går till Fadren, och härefter sen I mig intet; Men för dom; ty denna verldenes Förste är nu dömd. Jag hafver ännu mycket säga eder; men I kunnen det icke nu bära. Men när han kommer, som är sanningenes Ande, han skall leda eder uti all sanning; ty han skall icke tala af sig sjelf; men hvad han hörer, det skall han tala, och det som ske skall, skall han förkunna eder. Han skall prisa mig; ty af mino skall han taga, och förkunna eder.
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Siats-Rådet, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. § 7. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Alt,' hvilken arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes StatsRådet, inom den här ofvan stadgade tid efter den sista Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. §. 8. Uti de 'i 4 och 5 §§. upptagna fall, äfvensom vidinträffande minderårighet, eller vid val lil! Konung eller Thronföljare, anvises de Främmande Sändebuden och deras Medfölje någon, minst Tio mil från Riksdagsorten belägen vistelseort; och må de ej återkomma, ej eller utländske Sändebud i Landet inlåtas, förr än Riksens Ständer i de tvänne först åberopade händelser om Riksstyrelsen förordnat, i den tredje utsett den omyndige Konungens Förmyndare, eller i de båda sista utkorat ett nytt Konungahus, samt, §• 5- Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar, af den beskaffenhet, alt Han längre tid än Tolf månader med Regeringsärendena Sig icke befattat. §. G. Då Konnng dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Stats-Rådet, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. §• ?• Skulle den olyckliga händelse inträffa, alt den Konunga-Ätt, hvilken arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes StatsRådet, inom den här ofvan stadgade tid efter den sista Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag.