Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Husan kom in med ved i en broderad jutebärare och lade sig på knä vid kakelugnen. “Sofi kan elda en liten brasa i kontoret också. Jag har litet att skrifva i kväll. Alice och Felix voro ensamma. Solnedgången kastade ett blekt gulaktigt, vintrigt ljus in genom de höga fönstren. Hon stod med böjdt hufvud och rörde om bland vedträden, som flammade och sprakade, när de flyttades. – Så kyligt det har blifvit med ens i luften Hon höll hufvudet ännu sänkt, när hon gick öfver golfvet och åter tog fatt på sitt arbete. – Ja, det ser illa ut för grönsakerna Hon talade tvunget. Husan kom in igen: Här är ett bref till frun, Nils har varit vid banan – Tack! Alice rodnade och lade brefvet bredvid sig – han följde det hela tiden med ögonen. – Det är från min man, sade hon, liksom ofrivilligt, och med en skygg blick. Han såg på henne, och plötsligt böjde han sig fram med båda armarne på bordet. – Om ni visste, hvad jag har varit olycklig Nej, ni kan inte veta det! Han talade hest, nästan hväsande, och hans ögon hängde ångestfullt vid hennes. Ni måste ju tro, att jag är en usling – Nej, nej, min vän Hon försökte småle, men hennes röst skälfde. Men ni har ju ingenting gjort Han reste sig och gick ett par slag fram och tillbaka på gångmattan – oroligt, med detta förpinta, sorgsna utseende, som hon ett par gånger under senaste tiden gifvit akt på. Slutligen kom han bort och stälde sig bakom hennes stol, – hon ville vända sig emot honom. – Nej, ni får inte se på mig Han tog henne om nacken med båda händer och höll henne fast, under det han talade – lågt, mycket fort, i ett. Ser ni, der är en sak, jag vill ni skall förstå – riktigt. Jag vill, ni skall begripa, att jag blott vill ha lof till det: att älska er, att ge mig sjelf, ingenting mer. Ty jag vet ju, att jag aldrig kan få mer. Åh jag vet det! – Tror ni kanske inte jag vet det! — Och så skall ni aldrig vara rädd, det vill jag bara säga er. Den dag, då jag känner, jag inte kan härda ut längre, ni förstår?
Jag hemställer, om det icke vore att befara, det många ledamöter af de öfriga Stånden skulle finna sig mycket obenägna för ett sådant tillstängande, hvilket likväl vore enda villkoret att få den allmänna klubben besökt; ty på de enskilda klubbarna sammanträffa personer af mera likartade intressen och personliga bekantskaper , än sorn kunna äga rum emellan representanter af de olika Stånden med den stora skilnad uti sambällsvillkor, hvilken dem emellan förefinnes. Jag tror således det vara nödvändigt, att, innan beslutet expedieras, en närmare öfverläggning äger rum om sättet luiru de öfriga Stånden skola anmodas att i R. o. Ad:s beslut deltaga. Jag är öfvertygad, alt jag endast behöfver framkasta denna fråga, för att många ledamöter, sorn närmare intressera sig för sakens framgång, skola mera fullständigt behandla ämnet. Föredrogs å nyo Hr Gyllenhaals, Lars Herm., den i5 dennes e. m. på bordet lagda motion om understöd för jordbruksinstitutet vid Degeberg, Hr Gyllenhaal, Lars Herm.: Uti slutet af min i frågavar. motion, förekommer en hemställan om tryckning af åtskilliga bilagor till motionen; men som jag numera fått veta, att dessa bilagor blifva på enskild bekostnad tryckta, får jag förklara, att förenämnda anhållan således kommer att förfalla. Jag anhåller, att detta förklarande måtte få åtfölja den blifvande remissen af motionen. Frih. von Kraemer, Robert: Jag ämnar icke bestrida den nytta, som tillfallit jordbruket genom Degeberg, utan vill tvertom vitsorda densamma; men då motionären begärt ett ökadt anslag af 5,65o r:dr , samt dessutom ett ränlefritt lån af 10,000 r:dr, bar jag ansett mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att ifrågavar. institut tillhör en enskild person , samt alt institutets framgång eller fall beror på denne. Jag skulle tro, att då fråga är om statsanslag till sådana inrättningar, bör man icke endast afse ögonblickets nytta, utan äfven framtidens. Jag hoppas alt utförligare få framställa mina anmärkningar, då ett Jikartadt ämne förekommer. Frih. Hamilton, Hugo:
— En gammal god regel är, att man bör söka vänja sig vid en bestämd tid for afföringen och därför alltid försöka på samma tid för hvarje dag, äfven om bestämdt behof ej ger sig till känna, I sådana fall, där af något skäl en verklig, pa oreaken grundad behandling icke — som eljes alltid önskligt är — kan inledas, eller vid de ofvan nämnda fallen af förstoppning med i öfrigt friskt allmäntillstånd kunna, där tillfälligt hjälpande medel synas erforderliga, såsom sådana rekommenderas: lavemang, ungerskt bittervaiten (1 — 2 vinglas) och rhabarberrot eller preparat däråt äfvensom sammansatt lafcritspulfvcr. För de otaliga slags piller o. d., som i handeln utbjudas åt allmänheten, kan ej nog varnas, och deras användning fordrar i alla händelser den största försiktighet. Håll Er under den tiden absolut stilla och gör ingnidningar på magen med engelskt liniment. Monica. I många iåll kan m; sa 1 här, då innägon orsak. Så möjligen också tet underlifslidande ju föreligger. — Ja. Prcn. i N-a. Ni bör vara ytterst försiktig vid valet af föda den närmaste tiden. Lef uteslutande af uppkokt mjölk och tunna vällingar, löskokta eller råa ägg (förtärda som förut), hvetbröd och kallskuret färskt kött. Ät 5 ä 6 gånger dagligen. Förtär åtminstone en liter mjölk dagligen. Ett järnmedel (t. ex. Bland ' s järnpiller, 3 stycken 3 gånger dagligen) beböfver Ni också. Hvila åtminstone 2 ä 3 veckor. Vi tilltro oss ej att i detta fall kunna ge Er något råd, allraminst utan undersökning. Adress: Nybrogatan 15 A, d:r f. Hwass, mottagningstid ' /: &gt; 1- 3. Svea. Se svar till Eva i n:r 3.: &gt;0~årig finsk-soenska. Enklaste medlet är att låta läkare klippa bort dem. Möjligen kunna de ocksä knytas af. Syster. Tvätta ställena tre gånger dagligen med aseptin och beströ dem därefter med potatismjöl. Nej. Ett allvarligt sinnadt fruntimmer, som är vant att förestå ett landthushåll, önskas till den 24 april. Lön 100 kr.
Afven om §:n bifalles, qvarstår i alla fall en förordning, som stadgar, att om man med våld tager något från posten, så skall det anses såsom röfveri. Jag fortfar uti min anhållan att första mom. måtte bifallas och det andra återremitteras. Gr. Sparre: Jag skulle vilja bedja den siste värde talaren förklara hvad han menar med att straffen böra rättas efter den allmänna opinionen. Ar det hans mening att straffet för post - 346 Den 14 Augus ti, slöld bör ökas eller minskas? När Utsk. borttagit spö- och risstraffet samt kyrkoplikt, borde väl Utsk. föreslå något annat i stället, men då ett års fästning syntes Utsk. vara för ringa, ansåg Utsk. att 2 års straffarbete borde utgöra den minsta bestraffningen för ifrågavar:de förbrytelser. Säger man att delta straff är för högt tilltaget, med afseende pårpoststölder, så hyser man äfven samma åsigt ronde kyrkstölder. Åtskilliga ledamöter synas ej vilja tillerkänna Lagberedningen någon auktoritet. Något afseende måtte väl deras omdöme förtjena, men äfven om vi lemna dem åsido, har likväl Rikets Högsta Domstol, hvars åsigter Utsk. ansett sig i allmänhet böra följa, gillat det af Lagberedningen afgifna utlåt., deri Beredningen förklarar att större straff bör åläggas postän kyrkstölder. Man kan således, enligt min tanke, icke säga att Utsk. gått för långt, när Utsk. jemfört begge dessa brott och för dem stadgat enahanda straff. Hr Adelborg har sagt, att det orätta består deruti, att man uti en och samma § har sammanfört straffbestämmelserna för stöld i kyrkan och posten. Då ingenting är lättare än alt fördela ifrågavar:de § uti 2:ne, så att Usta mom. blir §:n 10 och 2:dra mom. deremot §:n 11, synes mig den värde talaren icke haft skäl att yrka afslag å §:n. Hr von Hartmansdorff: Den likgiltighet för upstäiiningen af dessa olika stölder, hvilken Gr.
— Frih, Cederström, A., angående sättet för utfärdande af sådane författningar, hvarigenom förut gällande lag-stadganden förändras: II. 104, R. 106; B. X. 64, 158, A. 158. — Frih. Cederström, R., angående anslag till inrättande af ett Institut för lärarinnor: I. 123, R. 124. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel). — d:o om pension åt förre Auditören Georg Scheutz: 1.570, R. 572. (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Nionde Hufvud-Titel). — d:o om pension åt framlidne Kongl. Bibliothekarien Adolf Iwar Arvvidssons enka: I. 572, R. 575. (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — d:o om revision af l:sta artikeln Usta §:n i Förordnin gen, angående vilkoren för bränvins tillverkning: I. 575, R. 575; (se Sammansätta Bevillnings-, Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:0 4). — d:o angående åtgärder till fortskyndande och fullföljande af presterskapets löne-reglering samt om graderadt minimum dervid för Komministrars jemte vederlikars aflöning: II. 82, 235, R. 236; (se Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 61).
Utskottets förslag till införsels-tull å äkta och oäkta Boksilfver; men som Ridderskapet och Adeln stadgat, att de i 1835 års Taxa härå bestämde införsels-afgifter skola bibehållas, föranleder sådant, i händelse det vidhålles, följande voteringar; 250:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att Silfver: bokj äkta bör åsältas 3 sk. 2 r:st. införsels-tull för hvarje bok af 24 ä 25 blad, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages den i gällande taxa å äkta boksilfver bestämda införsels-afgift 4 sk. boken, innehållande 24 ä 25 blad. 251 :o. Den, sorn gillar Utskottets hemställan, att å Silfver bokoäkta bör bestämmas 2 sk. 4 r.st. införsels-tull å 20 Forts, af Bevillnings-U tskotlets Memorial> N-o qi - hvarje bundt af 12 böcker, voterar ja; den, den ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer den i 1835 års Taxa oäkta Boksilfver åsätta införsels-tull 3 sk. bundten, innehållande 12 böcker, att bibehållas. Silke: Utskottets hemställan, att Silke: rått och ofärgadt rätt och ofärgadt. borde beläggas med 2 sk. införsels-tull per Skålpund, haf va trenne Stånd gillat; hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett rått silke böra tullfritt kunna få införas; och lärer, i händelse detta sista beslut icke frånträdes, votering blifva nödig, för hvilket fall Utskottet föreslår en så lydande proposition: 252:o. Den, som, lika med Utskottet, anser Silke: rått och ofärgadt böra vid införsel beläggas med tull, beräknad till 2 sk. Skålpundet, voterar ja; den, det ej vill, votei'ar nej; vinner nej, kommer rått och ojärgadt silke att tullfritt få införas.
Den höjdes väl år 4 666 till åtta procent, men nedsattes åter från och med '1688 till sex procent, såsom den högsta, hvilken kunde lagligen förskrifvas, och till fem procent, såsom den der, i saknad af särskildt aftal, finge någon ådömas; hvilka sistnämnde föreskrifter, hufvudsakligen intagne i 1734 års lag, ännu tjena till efterrättelse, med den ytterligare inskränkning, som bevillningsstadgans föreskrift om afdrag utaf den så kallade bevillningsprocenten innebär. Men vid sidan af dessa allmänna föreskrifter har tid efter annan för vissa slas; af penningeförsträckningar en större frihet vid ränteaftal varit medgifven, såsom för biloch bodmerilån; för förlagslån till bergsbruk, fabriker och manufakturer med flere; för försträckningar från pantlåneinrättningen i Stockholm, och slutligen för lån hos Rikets Ständers Bank ur den vid sistlidne riksdag provisoriskt bildade så kallade Statslånefonden. Efter det maximi-räntan i England år 1554 blifvit bestämd till tio procent, och år '1624 till åtta procent, nedsattes den under Drottning Annas (-j1714) regering 3 till fem procent. Dervid förblef den till år 1833, då räntan på 3 månaders vexlar och ordrebilletter förklarades fri, hvilken frihet år 1837 på försök till den 1 Januari '1840 utsträcktes till nämnde art affärspapper på högst -12 månaders förfallotid, men redan 1839 medgafs för alla slags skuldförbindelser inom nyssnämnde förfallotid, med undantag af intecknade lån och förskrifningar på '10 £ Sterling och derunder, samt med tillägg af det allmänna stadgandet, att domaren icke i något fall egde utdöma mera ari fem procent. Genom lagen den 10 Augusti 1854 upphäfdes ufven sistnämnde inskränkning och räntans storlek gjordes helt och hållet konventionel.
Hr Montgomery: Inom Utsk:t har jag varit af samma tanke som de sista värde talarne, hvarföre jag äfven instämmer i det slut, till hvilket de kommit, dock med den förändring, att då K. M. föreslagit en pension af 200 rdr för enkan och lika mycket åt hvartdera barnet, R. o. Ad. i stället ville besluta en pension af 0 00 rdr åt enkan ensam, emedan StatsUtsk:t i allmänhet följt den grundsatsen att på 9:de hufvudtiteln upföra pensioner allenast åt enkor, men icke åt barnen. Hr Bildt: För att i detta fall vinna framgång åt förslaget om en pension åt fru Bruncrona, vill jag afstå från mitt yrkande och instämmer med Hr Montgomery. Frih. Leijonhufvud: För att icke inveckla frågan och föranleda flere propos:r, ber äfven jag att, med afstående från mitt yrkande, få instämma med de 2:ne sista värde talarne. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt propos. på bifall till Utslcts hemställan först blifvit framställd, men med nej 3JL2 Den 29 Augusti i. m, besvarad, gjordes propos. derå, att E. o. Ad. för sin del skulle bevilja en årlig pension af 600 rdr åt Öfversten Olof Abraham Bruncronas enka, Christina Charlotta Lagerheim, att utgå så länge hon lefver ogift; hvartill svarades ja. Frih. Leijonhufvud: Jag anhåller att en inbjudning måtte afgå till PresteSt:t att förena sig i detta beslut. Uppå i ani. häraf gjord propos., beslöt E. o. Ad. inbjuda Högv. PresteSt:t att det nyss fattade beslutet biträda. 27:de punkten. Gr. Lagerbjelke: Eiddarhusets genealogiska tabeller up taga att General Pauli gifte sig 1800, och dog utan att efterlemna någon ogift bröstarfvinge.
Hvad angar det mörker och den ofuliständighet, som man trott sig finna i memorialet och åtföljande bilaga, bär' Utskottet, som icke ansåg lämpligt att aftrycka de §;r i Stats-Rådets Protocoller, hvilka grundlagt anmärkningarne, måst inskränka sig till hvad i dess tanka var hufvudsak. Det har öfverallt sökt att lempa utförligheten efter ämnets vigt och mer eller mindre invecklade skick. Utskottet har visserligen icke ingått i någon omständlig bevisning af det riksskadliga i de anmärkta åtgärderna. Det har trott en sådan bevisning egna en angifvare; men opassande för det uppdrag som 107 §. lemnat Utskottet. Samma åsigt bar ock förmått Utskottet att icke allt för vidlyftigt uppehålla sig med egna motiver och omdömen. Det har velat låta saken, enkelt och kort framställd, lala för sig sjelf. Utskottet har anfört sådana af Stats-Rådets Ledamöter eller Föredragande uppgifna motiver, dem det ansett väsendtligen tjena till anmärkningens bemötande. I annan händelse och under förutsättning, alt Konungens Rådgifvare icke kunna misstänkas att hafva handlat utan motiver, hvilka 16 Constitutions-Utskottcts Memorial, N:o 3 t. de funnit inför sin egen öfvertygelse tillfyllestgörande, har Utskottet, som äfven i de granskade Protocollerna ofta saknat all motivering, ansett sig icke böra belasta den i alla fall nog digra Bilagan med upptagande af allt, sorn i Stats-Rådets Protocoller såsom motiv lörekommer. Ett fullständigare uppräknande deraf skulle, likasom den yrkade fullständigare utvecklingen af orsaker och verkningar, vida hafva öfverskrida gränsorna för ett Utskottsmetnorial. Till svar å anmärkningen, att Utskottet icke till ett helt sammanfattat regerings-åtgärderna och icke, jemte det i Utskottets tanka klandervärda, anmärkt det goda Utskottet funnit, anhåller Utskottet att få erinra, att en sådan sammanfattning, verkställd under Konungens Rådgifvares egen medverkan, skall, enligt Regerings-Formen §. 26, vid hvarje Riksdag framiemnas.
Jag hade dock önskat, att Utsk. ingått i ett besvarande af motionärens beskyllningar, som skulle Utsk. hafva stympat hans motion; och har jag i följd deraf, oaktadt reservant emot i:sta betänk, i ämnet, likväl reservationsvis vid det sednare bifogat ett yttrande i detta afseende. Hr af Ekenstam: För att icke vara vidlyftig vill jag endast fästa mig vid vigten deraf, att ett Utsk. icke må få föreskrifva RiksSt. nya lagar. Frih. Cederström har redan anmärkt, att 2 Stånd ingalunda stadnat emot 2, då 2:ne Stånd hållit frågan öppen, genom att återremittera den. Jag uppmanar mina motståndare att uppgifva ett enda exempel, utom det, som nu försökes, att man ansett en fråga förfallen, då endast 2 Stånd deri definitivt beslutat. Jag deremot skall kunna citera flera exempel å det, hvar man vet, att alla 4 Stånden bifallit ett föränd rad t betänk., som tillkommit genom återremiss endast från 2 Stånd. Saken synes mig så klar, att jag förmodar, det R. o. Ad. inser rätta förhållandet utan vidare utveckling. Frih. Cederström har sagt, att frågan, såsom redan en gång återremitterad, icke skulle ånyo kunna vederfaras en dylik behandling. Jag medger, att det synes något oformligt; men grundlagen har också icke förutsatt den oformlighet, att ett Utsk. skulle undandraga sig att svara på den första återremissen. Jag hoppas, att R. o. Ad. icke låter förvilla sig af den oriktiga uppgift af Utsk., att nemi. två Stånd skola hafva stadnat emot två. Frih. Boye, Ludv.: Jag kan icke nöja mig med den behandling, Utsk. iakttagit med detta mål; och om det äfven nu kunde anses likgiltigt i afseende på sjelfva saken, kan vådan en annan gång blifva ganska stor. I anledn. af Hr Tha ms yttrande får jag endast erinra derom, att ärendet blifvit remitteradt till Bevilln.Utsk. hvilket en gång deri afgifvit hufvudsakligt yttrande; således är det för sent att nu säga, att målet icke hörer dit.
Af Herr Biskopen Doctor Faxe, som icke eller tror, att de föreslagna underdåniga Skrifvelserna böra afgå på de skäl Utskottet uppgifvit. Ehuru Utskottet val suedgifvit ofverdriften i klagan öfver 1*34 Besv* sch Ekon, Etsk. Estéinkande», bristande undervisningstillfällen, anser Herr Biskopen det likväl ieke hafva varit öfverflödigt, att, då en Motionair yttrat, det i alla landsorter vore en kännbar brist på scholqr, der barn skrifva och räkna, bestämdt underrätta honom och allmänheten, att denna brist ick® finnes i alla landsorter. Uti de tracter, hvarest i de Reste socknar äro scholhus, på vissa ställen flere i hvarje församling» der, uti de öfriga ambulatoriska schöler Jflnnas inrättade, och knappt någon socken kan uppgifvas, der icke någon anstalt är fogad för en så vigtig och angelägen sak, der, tued Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, en del af Kyrkornas behållna medel fått användas, dels för byggnader af scholhus, dels för att löna Scholmästare, der förmodar Herr Biskopen, att den så kallade kännbara bristen icke inträffar. Qväntadt förefaller det Herr Biskopen, att Utskottet ansett Biksdagsmannen Nils Pehrsson från Skåne hafva egt allt skäl att fordra dervarande klockares handläggning vid barnaundervispingen, och att Utskottet tillstyrkt en underdånig Skrifvelse, det täcktes Kongl. Maj:t i Nåder anbefalla vederbörande Consistorier, att hålla alfvarsam hand derå, att Klockar® fullgöra detta sitt åliggande. Herr Biskopen undrar hvar Nils Pehrsson fått den upplysningen, att alla Klockare kunna sköta undervisningen för ®n hel socken, eller un* Besv, och Ekon. Utsk.
I den nya g deremot stadgas, att ingen bränvins-försäljning får ega rum under hela den tid, som en slik förrättning varar. Jag tror, att man vid denna föreskrifts meddelande gått för långt. Sådana förrättningar, som thing, npbörds-stämmor, mantalsskrifningar besökas af personer, som man icke kan förmoda skola vid måltiden öfverlasta sig med starka drycker. Ar det billigt att förhindra dessa personer att till middagen taga sig hvad man kallar en aptitssupp Dessutom har Utsfc. föreslagit, att utskänkning af De n 18 Juni. bränvin ej får ega rum inom j mil från det ställe der förrättningen hålles. Denna föreskrift synes mig vara opraktisk. Man kan tänka sig, att sockengränsen framgår inom J mil från förrättningsstället, och då är det inom den andra socknen måhända icke en gång kändt, att en förrättning inom detta afstånd hålles. På grund af hvad jag nu i korthet anfört, anser jag att Utsk. saknat skäl till förändringen, och anhåller derföre, att den nu gällande gm måtte oförändrad bibehållas. Gr. af Ugglas: Jag för min del tror att Utsk:s förslag har skäl för sig. T. ex. vid Ting samlas alltid en mängd personer, hvilka icke pläga försumma att öfverlasta sig, om tillfälle dertill gifves, och för dem torde det absoluta förbudet varu särdeles lämpligt. Som R. o. Ad. torde finna, afser den föreslagna inskränkningen dels tiden, dels omkretsen. I afs:de på tiden ansåg Utsk. det vara bäst, att under de ifrågav:de förrättningarne krogarne vore stängda hela dagen, på det att den tillströmmade menigheten ej skulle få tillfälle att öfverlasta sig hvarken före eller efter förrättningen. Beträffande omkretsen var det inom Utsk. först fråga om att bestämma den till endast mil, men just på ledamöternas af BondeSt. begäran fastställdes den till \ mil och såsom skäl dertill anfördes, att den som ville supa sig full ej skulle sky att gå en så liten vägsträcka som g mil. Jag skulle tro, att Utsk:s förslag är välbetänkt och anhåller om bifall till detsamma. Ilr Printzensköld:
Densamme, om löneförhöjning åt lärarne i sång och musik vid de lägre elementarläroverken. 32. » Densamme, om ersättning af statsmedel åt Kyrkoherden i Holms och Kulla församlingar för bristande vederlagsspanmål. 33. » Doktor Söderberg, om ersättning åt färjemännen vid Fårösund och på Fårön för dem åliggande förbindelse att utan betalning öfver Fårösund föra i tjensteärenden stadde personer och Kronans folk. 34. » Biskop Bring, om byggnadsunderstöd för Westerviks elementarläro verk. 35 » Kontraktsprosten Janzon, om löneförbättring för Komministrar och Ka pellpredikanter. 36. » Densamme, om förändrad tullagstiftning. 37. » Densamme, om förändrade tullbestämmelser för vissa messingsfa brikater. 38. » Doktor Falch, om fortfarande anslag åt Kamereraren Carl Sandberg. 39. » Doktor Petrelli, om åtgärder till hämmande af försäljning af utländska lottsedlar. 40. » Doktor Arrhenius, om årligt anslag till befrämjande af s. k. tysta sko lor och till bildande af lärare för döfstumma. 41. Densamme, om anordnande under åren 1866 och 1867 af återstoden af de vid sednaste riksdag för segelleds öppnande mellan Hattefura hamn vid Wenern och Stora Lee beviljade anslag, äfvensom om beviljande af anslag för denna segelleds utsträckning till östra Sillen. 42. » Densamme, om låneunderstöd för byggandet af en jernväg från Dal karsbergs grufvor till sjön Möckeln i Örebro län. 43. » Prosten Eurén, om årlig pension åt Doktor Johan Hedenborgs enka. 44. » Densamme, om utanordnande af s. k. prostetunna ifrån åtskilliga socknar inom Westerås stift. 45. » Kontraktsprosten Tegnér, om lån för åvägabringande af en jernväg från Frövi station, på Köping—Hult-jernvägen, till Falun, benämnd Svenska centralbanan. 46. » Doktor Lindgren, om fortsatt understöd åt Artisten N. Mandelgren.