Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har härigenom satt oss uti absolut nödvändighet att afslå detta Const.- Utsk:s mern., och jag vill derföre spara tiden, genom att afhålla mig ifrån att ingå uti någon vidlyftigare deduetion af hvad jag nyss anförde om nyttan af titlars sparsamma och rättvisa utdelande, samt den verkliga skada, som missbruket deraf gör och har gjort. Frih. Cederström Anders: Uti ett land, der titlar blifvit utdelade med sparsamhet och försigtighet, och der icke andra än förtjenta personer erhållit sådana, torde ett sådant stadgande, som det ifrågavar., vara mindre behöfligt, ehuru jag icke kan neka, att det ligger inconseqveus uti meddelande af titel, utan medföljande embete. Det vore t. ex. underligt att fä höra, huru en person, som uti en lagfråga rädfrågar en annan, hvilken fått lagmans titel, utan att äga någon kännedom af lagen, får till svar: Jag har ingen kännedom i dessa frågor, jag 'dr icke någon sudan lagman. Uti ett land som Sverige, der titelsjukan blifvit en verklig farsot, der ända ifrån klockaren och lill de högsta beställningar, hvar och en söker att få en högre titel; uti ett land, der, åtminstone på landsbygden, så väl bland fruar som herrar den största begärlighet efter titlar äger rum, der man t. ex. uti en procession snart sagdt icke vet, huru man skall kunna tilldela hvar och en den honom rätteligen tillkommande platsen, der det kan hända att lieutenanten, som är kammarherre, skall taga plats framför sin capitaine, som icke har denna titel: der slikt passerar, tror jag, att ett sådant stadgande som detta kan vara behöfligt. Man har ansett rätten att utdela titlar såsom ett kungligt prerogativ och såsom en fördel för Konungen, derigenom alt del lemnar honom tillfälle att kunna meddela belöningar. För min del deremot Dep 5 September. 211 tror i;ig, att Konungen skulle vara mera belåten med att icke äga en sådan rättighet, ty dä behöfde lian icke meddela titlar, som han önskade kunna undvika att utdela.
4 Samt. 4 Afd. 4 Band. 50 Haft. I 2 StatsUtskottets Memorial N:o 284. 185 §, angående de till folkundervisningen under denna Riksdag anslagne medel, grundar sig på de beslul Rikets Stander fattat i anledning al Sammansatta Stats-, Bevillningsoch Ekonomi-Utskottets framställningar i dess under N:s 19 och 33 afgifna Utlåtanden oell samma Utskotts Memorial N:o 43 samt Stats-Utskottets Utlåtande' N:o 266; varande dessa beslut lill en del fattade genom omröstningar i Förstärkta Stats-Utskotlet, enligt Memorialen N:o 216, sidd. 24—25, N:o 258, sidd. 4—5 och N:o 277. sid. 7. 186 §, angående det till kostnader för Grefve Thorsten Rudenschö/ds resor i och för folkskole-undervisningens ordnande, beviljade särskilda anslag, grundar sig på den af Rikets Ständer bifallna punkten G i ofvannämnda sammansatta Utskotts Utlåtande N:o 19, sid. 32, och motsvarar hittills gällande Reglementes 158 §. 187 §, angående de för folkskole-lärares pensionerande anvisade medel, tinnes in tagen i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 151. 188 §, angående de återstående kostnaderna för innevarande Riksdag, är lika ly dande med 160 § i 1854 års Reglemente. 189 §, angående återstoden af den för Riksdags-arkivcts komplettering och för ökande vid sednaste Riksdag anslagna summa, svarar mot och är hufvudsakligen likalydande med 161 § i det då utfärdade Reglementet. I afseende på lydelsen af 190 och 191 §§, innehållande stadganden angående atlöningen lör Rikets Ständers Juslitie-ombudsman och hans Kansli, jemte Justitie-ombudsmannens resekostnader m. m., får Utskottet hänvisa till Utlåtandet N:o 215, der dessa §§ äro intagna.
— Det är inte något att fundera på, farbror Svante, det är bara en som går. — Bara en, nej lilla nåden, det vore allt bra för henne, men, jo minsann, det går bara en. Kära Hedvig, hvarför har du lampan tänd en sommarafton vid åtta-tiden? — Jag håller på med ett fint hvitt broderi och kan inte se utan lampa. — Vet du, det står jag inte ut med. En sådan otäck blandning af dagsljus och lampsken. Åh mina stackars ögon! — Det är lätt arrangeradt. Vi ga in i förmaket med våra arbeten och ta lampan med oss. — Ah nej, hvad skall det tjäna till! Det är så trefligt att ha er alla härinne, ni behöfva inte vara så flitiga, släck lampan, så är du snäll! Så, det var bra, nu fortsätta vi, jag slog sexor, jaså det gick inte. Nu är det din tur lilla Elisabeth! De tre damerna sutto ovärksamma och talade halfhögt med hvarandra, under det Elisabeth och baron Svante fortsatte spelet. Ändtligen slog klockan nio, betjänten kom in och anmälde, att det var serveradt. Följande morgon var det strålande solskens väder. Gästen var uppe vid sex-tiden och klappade klockan half sju på Edlas dörr för att få sällskap på sin morgonpromenad. De gingo tillsammans den reglementerade timmen och baron Svante begagnade tillfället att söka invärka på Edla, hvilket ledde till ett ganska lifligt meningsutbyte dem emellan. De förifrade sig båda, åtminstone förklarade Edla vid hemkomsten, att det var första och sista gången hon ville uppoffra sig för en sådan konventionell, bornerad, gammal narr som farbror Svante. Han hade talat om det »unga Sverige», som om de voro mördare och mordbrännare samt och synnerligen, och han hade yttrat sig om möjligt ännu skarpare om den kvinliga ungdom, som tillhörde den nya riktningen. — Ja, men retade du honom inte, Edla, utbrast friherrinnan för hvilken Edla klagade. — Jo, det hoppas jag, att jag gjorde. Kan mamma tänka sig, jag talade om, att jag råkat Fanny Herlitz i Stockholm och att vi voro goda vänner, och vet mamma, hvad farbror Svante sa? — Nej, men jag kan tänka, att han inte var förtjust i hennes böcker.
Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelkej Gustaf: Det är i sanning bedröfligen märkvärdigt, alt så nära slutet af ett Riksmöte, som mödor och bekymmer förut tillräckligen försvårat, att så tätt invid hoppet om en lugn upplösning af en mängd de mest Samhällsvigliga frågor, se uppmärksamheten afledas, medborgerliga sinnet oroas, den undersåtliga tillgifvenhetskänslan uppskakas genom en så sällspord och oväntad episod, som den, hvilken föranledt den ädle talarens, Herr Grefve af Wetterstedts framställning. Ej blott med förundran, utan med verklig förvåning lärer Ridderskapet och Adeln, genom ett offentligt Dagblad, hafva inhemtat, att redan för flera veckor sedan inom dess eget sköte något tilldragit sig, som icke blifvit bemärkt, liksom något varit utsagdt, som icke blifvit bordt. Hade Grefve af Wetterstedts framställning genast ledt till ett resultat, skulle likväl min svaga stämma icke låtit höra sig, utan endast blandat sig i genljudet af hundradetals bifallande röster. Men då, genom sakeus bord - Den ig Februarii f. m. läggning, detta resultat blifvit fördröjdt, liemtar jag från sjelfva detta dröjsmål anledning att tro oss skyldige det allmänna, våra MedStänder och oss sjelfva, att vidtaga någon utmärktare och högtidligare åtgärd, än den redan föreslagne, hvilken jag dock fullkomligen biträder. På denna grund täger jag mig friheten framställa ett tillägg till Herr Grefve af Wetterstedts förslag, för alt i sammanhang med detta hvila på hordet och afgöras. Herr Dalman har vägrat att sjelfmant medgifva uttagandet ur Protocollet af hvad såsom förnärmande och anstötligt blifvit anmärkt, och Herr Dalman har dervid anfört, att han icke, emot en uppgifven Grundlags-§, kan begifva sig tili ett sådant uteslutande emot hans vilja. Men om det i allmänhet är grundadt, att uteslutningar ur Protocollet af andra skäl ej kunna äga rum utan talarens eget begifvande, kunna och höra de likväl äga rum, der Lagen uttryckligen i förväg stadgat undantag från den allmänna regeln; och ett sådant undantag är 3i § 3 Morn.
Och Abia steg upp på Zemaraims berg, som ligger på Ephraims berg, och sade: Hörer härtill, Jerobeam, och hele Israel! Veten I icke, att Herren Israels Gud hafver gifvit David Israels Konungarike till evig tid; honom och hans söner ett saltförbund? Men Jerobeam, Nebats son, Salomos tjenare, Davids sons, kastade sig upp, och satte sig emot sin herra; Och till honom hafva gifvit sig lösaktige män och Belials barn, och hafva förstärkt sig emot Rehabeam, Salomos son; förty Rehabeam var ung, och af blödigt hjerta, så att han icke varde sig för honom. Nu menen I vilja sätta eder emot Herrans rike, ibland Davids söner; efter I ären en stor hop, och hafven gyldene kalfvar, som Jerobeam eder för gudar gjort hafver. Hafven I icke fördrifvit Herrans Prester, Aarons söner, och Leviterna; och hafven gjort eder egna Prester, såsom folken i landen? Den som kommer till att fylla sina hand med en ung stut och sju vädrar, den varder Prest till dem som icke äro gudar. Men med oss är Herren vår Gud, den vi icke öfvergifve, och Presterna, som Herranom tjena, Aarons barn, och Leviterna i deras sysslor; Och upptända Herranom bränneoffer, hvar morgon och hvar afton, dertill det goda rökverket, och tillreda bröden på det rena bordet, och den gyldene stakan med sina lampor, så att de varda upptände hvar afton; ty vi behålle Herrans vår Guds vakt; men I hafven öfvergifvit honom. Si, med oss är Gud i spetsen, och hans Prester och trummeterna till att trummeta; så att man skall trummeta emot eder; I Israels barn, strider icke emot Herran edra fäders Gud; ty det varder eder icke väl bekommandes. Men Jerobeam gjorde en bakhär, att han måtte komma bakuppå dem; så att desse voro frammanför Juda, och bakhären efter dem. Då nu Juda vände sig om, si, då var strid både för och efter.
En yppig vegetation förmildrar de hårda konturerna och gifver lif åt den stränga taflan, men dyster, vild och enslig föreföll den mig i alla fall, och hvart jag såg, tycktes det mig, som om bleka skuggor, framdrifna af uppsyningsmannens piska, glidit fram. Dessa latomier tjenade till fängelse för 7,000 athenare, som år 413 föllo i syrakusanernes händer och hvilka här framsläpade en sorglig tillvaro, till dess döden gjorde slut på de flestes lidande och slafveriet blef de andres befrielse. Solen lutade mot sin nedgång, när vi slutligen återvände till staden. På hotellets trappa stod värden, orolig öfver vår förlängda bortavaro, och i salen satt vår reskamrat, tydligen ånyo »öfverväldigad», framför trenne fotografiporträtt, uppstälda på en kaffebricka. Vi fingo visserligen sedan i Catania höra, att han skulle vara en förrymd nihilist och att hans tre fruar tillhörde en öfverdrifven maskering men man säger så mycket. Senare på qvällen blef det ett härligt månsken. Hela staden och hamnen insveptes som i en silfverglänsande slöja, nutid och forntid sammansmälte för min trötta blick i en enda bred ljusflod, men ännu i sömnen hörde jag som ett eko: »Il faut tout regarder, mesdames et messieurs!» En ”riktig” röfvarehistoria. Vi hade ämnat att stanna i Girgenti blott tvenne dagar, men dess naturs och dess ruiners skönhet narrade oss att förlänga vistandet till nära en vecka. De fyra första dagarne gick allt bra. Jag nöjde mig med de vanliga promenaderna och tröttnade icke att beundra de härliga, storartade utsigter, som templen och klippan Atenea erbjödo, men på den femte började jag undra, hvad som fanns på andra sidan dälden, och p den sjette hade jag alldeles klart för mig, att jag måste dit. Jag uppsökte värden för att höra hans tanke.
Län, angående den proportion, hvari råg och hafrå sinsemellan böra uti den genom förvandling uppkommande nya spanmåls - 6 Stats-Otskotlets Utlåtande, JY§ 191. räntan ingå, och på grund af hvilka anmärkningar Utskottet med frånträdande af sitt förra förslag, att den nya spanmålsräntan för nämnde Län skall utgöras af hälften råg och hälften bafra, anser att samma ränta bör, på sätt jemväl BondeStåndets'ledamöter från Länet uti en till Utskottet ingifvén skrift förklarat sig önska, utgöra ‘ råg och \ hafra, samt med bafra här förstås hvad i orten benämnes enkel hafra. Rörande emellertid den förändring som genom dagsverksräntans förvandling i penningar Utskottet kommer att föreslå för Provinsen Helsingland, tror Utskottet sig böra upplysa, att uti den i Utskottets förra Betänkande för hvarje helt mantal upptagne köttränta af 4 Lisp. ingått 2 Lisp. 8 skålp., hvartill den uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition upptagne räntan af 8 dagsverken blifvit förvandlad, hvadan, då nu berörde ränta skall förvandlas i penningar, kötträntan kommer att minskas med nämnde 2 Lisp. 8 skålp., och i följd deraf hädanefter utgöra endast 1 Lisp. 12 skålp. På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, får alltså Utskottet med vid, blifvande af sitt vid Skaraborgs Län gjorda tillstyrkande, att den förenkling af grundräntorna, som för nämnde Län kunde finnas lämplig, måtte definitivt be stämmas och således utan Länets innevånares vidare hörande bringas till verkställighet, föreslå Rikets Ständer, att för deras del besluta följande förändrade stadganden för de särskilda Länen nemi.: Upsala Län. l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Upsala Län bestämmas spanmäl och smör; 2:o.
Riksgälds-kontorets kammardrängar för närvarande åtnjuta, erinrat hurusom denna förmån, hvilken när som helst kunde upphöra, icke motsvarade innehafvandet af en högre ordinarie lön på stat, helst denna utgjorde grunden för vaktbetjeningons pensionsrätt vid afskedstagandet. Efter att hafva erinrat derom, att Riksgälds-kontorets vaktbetjening, enligt den vid slutet af 18G2 och 1863 års riksdag för Kontoret utfärdade aflöningsstat utgöres af:
R:dr årligen, eller tillsammans Sex tusen R:dr, att utgå med vilkor att anstalten ställes under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren har att årligen om inrättningens verksamhet afgifva berättelse, äfvensom att dagligen vid denna anstalt lemnäs fribad åt minst 2 fattiga eller obemedlade personer; 8:o, för bekostande i hufvudstaden äf offentliga vetenskapliga föredrag i Sådana 32 StatsUtskottets Memorial N:o 220. ämnen, som företrädesvis tillhöra allmän bildning, 10,000 R:dr årligen, eller tillsammans Tretio tusen R:dr; 9:o, för underhåll af fri-elevcr vid allmänna Institutet för blinda och döfstumma, 15,000 R:dr årligen, samt dels till förbättring af direktors och öfriga nuvarande lärares löner, dels till tre nya lärare-löner 4,800 R:dr årligen, eller tillhopa för alla tre åren Femtionio tusen fyrahundra R:dr; 10:o, såsom bidrag för vård och skötsel af de i provinsen Helsingland befintliga. af sjukdomen spetälska angripne personer, ett reservationsanslag af 3,000 R:dr årligen, eller tillhopa Nio tusen R:dr, för att användas under de vilkor i afseende å kommunens bidrag, som Kongl. Maj:t kan finna lämpligt bestämma; ll:o, för flyttning af botaniska trädgården i Lund, 7.000 R:dr årligen, eller tillhopa Tjuguett tusen R:dr; 12:0, till arfvode åt en Antigvitets-intendent, 2,000 R:dr, tili resekostnader och andra extra utgifter, som med intendentens åliggande ega gemenskap, 1,500 R:dr, samt till understöd för personer, hvilka af Vitterhets-, Historieoch Antiqvitetsakademien erhålla uppdrag att i vissa orter upprätta förteckningar och beskrifningar öfver fäderneslandets fomlemningar, 2,000 R:dr, tillhopa 5,500
Ridderskapet och Adeln har, genom remiss den 19 sistförflutna December, 12 Stats samt Allm. Besv.o.Oec.-Utsk.Utl. N:oi$. till Stat8“ samt Allm. Besvärsoch Oeconoinie-Utskottens gemensamma utlåtande behagat öfverlemna en Motion af Friherre Ridderstolpe, Fredric, deruti Herr Friherren, jern. te begäran, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa om Nådig befallning till JDess och Rikets StatsContoir att ej, medelst sitt slutliga gillande af ett, vid offentligen anställd Auction, den 29November 1828, af Arrendatorn af Kongsöhrs Kongsgård Pastor Hörstadius gjordt anbud å den så kallade Lif Stall-byggnaden vid berörde Kungsgård, afgöra samma Stallbyggnads af Kongl. Majit, i Nådig Skrifvelse den 21 Nov. 1827, anbefallda försäljning, tillika föreslagit, det måtte Rikets Ständer inför Thronen frambära deras underdåniga önskan, ”att, i frågor om Stats-Verkets för* ”del eller förlust af ett framkastadt förslag, 1 local - autorileternes ansvariga utlåtanden '"alltid deröfver måtte vara i Nåder infor”drade:” varandes denna Motion åtföljd, ej mindre af Herr Grefve Adelsvärds, Eric Reinhold, erinringar mot behörigheten af de af Herr Friherre Ridderstolpe sålunda gjorda framställningar, än bemälde Herr Friherres i ämnet ytterligare afgifna yttrande* Vidkomnfande först Motionairens hemställan om utverkande af Kongl. Maj.'ts Nådiga befallning till Stats-Contoiret att ej gilla det, i laglig ordning, vid utlyst auction Stats• sdfnt Allm. Besv• o.Oec. Utsi. Uti. N'-o 15. 13 gjorda anbud å Lif Stall-bygggnaden vid Kongsöhr, finna Utskotten densamma vara i stridighet mot 90 §. Regeringsformen.
Äfven den mängd af dagdrifvare, som det stora antalet af resande genom lätta men rundeliga förtjenster närer i städerna, är åtminstone icke pockande och ohöflig, I de många småstäderna får man oupphörligt besvara helsningar, isynnerhet om man mötes af skolungdomen, då hvar och en af de hundrade stadnar för att bocka eller niga. Husen i byarne voro ofta både utvändigt och invändigt skrala. Hvarje tredje eller femte hus var vanligen en Gasteller Wein-wirthschaft. Äfvenså sågos icke så få manspersoner, lediga och arbetslösa, fördrifva sin dag. Det förra kan väl förklaras genom den lifliga trafiken af resande både på floden och dess stränder. Det sednare kanske deraf att vinskörden nu var nära, och arbetet i vinbergen för ögonblicket ej nödigt. Tiggare såg man ganska få, ehuru eljest tiggeriet i Tyskland följer med katolicismen. I städerna håller man om söndagarna full marknad. Både salubodar och värdshus stå hela dagen öppna. Förrän man kommer till Mainz, passerar man Bieberich, en liten vacker stad, med ett vackert slott, der hertigen af Nassau ofta residerar. Det ligger tätt invid stranden, har den skönsta utsigt och är bygdt af en rödaktig sandsten, som ej ser illa ut. Denna sten brytes vid Neckar, uppom Heidelberg. Äfven i Mainz finnas slott och kyrkor, t. ex. dômen, byggda af denna stenart. Mainz föreföll vid en ruskig dag tråkigt nog. Dômen är en sammansättning af mångfaldig stil, men stor och imponerande. Frauenlobs graf i densamma är en påminnelse för vår tids damer, huru våra sångare, som intet annat veta att tala om, än deras varma hjerta, deras ögons strålar, lockars glans, o. s. v., borde äras, nemligen bäras till grafven af de sköna händer, som de mindre kysst än besjungit. Vinet kunde dock lämpligare hällas i de arma poeterna, medan de lefva, än slösas bort på deras graf, såsom på Frauenlobs, ty då finnes ej mera någon bot för den vattusot, hvaraf de kanske lidit.
Val har jag hort Fabrikörer säga, att finna kläden ej kunna kläden ej kunna tillverkas af den ull, som våra vanliga Spanska får lemna; men jag tror icke, att någon vältänkande Svensk man värderar högre nyttjandet af en klädning, hvars rudimateria är hemtad från främmande länder, än ägandet af den, som är tillverkad af Landets egen produet. Men så länge införseln af utländsk ull är tillåten emot så ringa tull, som nu är stadgad, kan landtmannen aldrig hoppas, att få inhemska ullen betald till sitt fulla värde. Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att hvarje skålpund ull, som från främmande länder införskrifves, måtte beläggas med^ 12 sk. B:co tull; och sedan Osttillverkningarne efter Schweitziska methoden vunnit den fullkomlighet, att Landets behof kan af denna vara tillräckligen förses, så är min oförgripliga tanka, att all införsel af ost från främmande Länder bör antingen alldeles förbjudas, eller ock beläggas med en tullafgift af 4 R:dr B:co per Lispund, och anhåller jag, att denna min Motion må lill behörigt Utskott remitteras. Grefve Barckj Nils: I anledning af den först väckta Motionen får jag äran lämna den upplysning, att jag för min ull af FabriksBolaget Söderberg och Arosenius i Norrköping erhållit 2 R:dr 3o sk. skålpui, och 2 R:dr för den sämre; ett pris, hvar - 180 Den u December f, m. med jag anser Landtmannen vara belåten. För min del skulle jag tro, att det vore ofördelaktigt, om tullförhöjning ägde ruin å utifrån inkommande fin ull, emedan våra Fabrikörer skulle blifva för mycket lidande, så länge af denna vara ej finnes tillräckligt inom Landet. Herr von HejnneGeorg: Äfven jag anhåller, att få lemna vittsord om ullhan-* delns beskaffenhet i Riket. Jag har i år nödgats, att till Herr Lenning i Nyköping försälja här i Sverige så kallad Spansk ull för 44 sk‘ skalprd. Lades på bordet. Friherre von Saltza„ Eduard Fredrik, hade ytterligare inlemnat trenne så lydande Memorial: Vördsamt
Utlät-ancle i anIorliiinA lif ^rilierre Koijez, I.., inom k. o. väokto kill dIt8kottou8 delia,nl - Letänkanden, K:o 4^- linA öfverlemnacle IVIokion, gn^äenäs ukväFar till jjienninAel>li8t6N8 afdjel^anlle. ^.s IVlotiouairen sr föreslagit: i:o att den 8umma, som,- enligt 8tatsIItskottets Betänkande l?i:o aL3, blifvit till LörsvarsVerkets iständsättands beviljad, men som icke pa en gang, ulan successivt, dertill erfordras, mä, såsom till stor del redan disponible, insättas i Oisconten för 3 procent, att derifrån till lkllwänbeten, för vanlig Oiseontränta, utlänas, under vilkor likväl, att, i den mokn dessa medel varda af Legeringen, efter 2me mängders uppsägning, återfordrade, de mä tillbanda bällas; oeb 2:0 att, pä sätt Ordföranden i 8tatsIItskottet, 0:r Orefve von 8cbiverin, isin der gfgilne reservation, föreslagit, till lika utlåning afOiscontsn, dit ma aflemnas, ej allenast den 8>aten tillbörigs andel af Lancovinsten, utan äfven öfverskotten pä InkomstHtlarne oeb Levillningen, diullmedlen inberäknade, bvarföre Oiseonten mä till 8tatsVerket erlägga 3 procent, L de tider bvarje insättning begagnas. Hvaraf efter Notionairens tanka, sannolikt borde följa, alt iden kedja af insättning ock uttagning, som genom förslagets antagande komms att äga ruin, den alltid innevarande 8umman skulle blifva nog stor, för att ät allmänna rörelsen bereda en ej obetydlig lä ttnad.
Cederström, Budolf: Det kan ingalunda vara min mening att, på sätt StatsUtsk:s ledamöter tyckas förutsätta, så snart man förordar en emot Utsk:s förslag stridande framställning, vilja tillvita Utsk. någon njugghet eller orättvisa; utan gör jag fasthellre full rättvisa åt Utslcs bemödande att iakttaga sparsamhet, när en sådan ansetts böra iakttagas; men jag tror derjemte, att om ett anslags beviljande anses vara af stor vigt för samhällets förkofran i ett eller annat hänseende, böra samhällets medlemmar underkasta sig de upoffringar, som för ändamålets upnående erfordras. Skulle verkligen, såsom Hr Bildt förespeglat oss, en statsbrist-summa i Pen 20 November e. m. i alla fall oundvikligen upkomma, så synes det mig desto mindre vara skäl att göra afs:de på en lägre summa, då med densammas beviljande ett stort och vigtigt ändamål kan upnås. Motionären har på ett i min tanke ovedersägligt sätt ådagalagt den stora vigten af sitt förslag; och endast det förhållande, att Adjunkternes antal är 17 men Professorernes 26, synes mig vara värdi vår upmärksamhet, och om icke ett tillfyllestgörande skäl att jemna detta förhållande, dock en anledn. att närma sig i någon mån dertill. Ty meningen med Adjunkturer är ju, att Professorerne, vid de tillfällen då de af sjukdom eller andra orsaker äro förhindrade att utöfva sitt undervisningskall, skola ega tillgång på personer hvilkas vetenskapliga bildning i det för tillfället ifrågav:de läroämnet är sådan, att de kunna med heder och till ungdomens oafbrutna gagn intaga Professorernes platser. l)e öfriga af motionären anförda skäl synas mig likaledes vara af en alldeles obestridlig beskaffenhet, och någon vederläggning deraf har icke heller å Utsk:s sida ifrågakomma. Jag kan således icke annat än högeligen tillstyrka bifall till motionen och förenar mig i det af H. Exc. Hr Gr. Sparre derom framstälda yrkande. Hr Liljehöök, Carl Berthild: I likhet med Hr Bildt anser jag, att det begärda anslaget icke f. n. bör beviljas.