Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7. samt att, om härtill lägges för 20 hela och 15 spridda eller tillhopa 35 nya rustningsnumrrer, förslagsvis efter 50 r:dr för hvarje nummer, årligen 1,750 r:dr, och således för åren 1845, 1846 och 1847 sammanlagdt summan af de uti landtränteriet för omförmälde år innestående vakans-medel utgör men att det verkliga beloppet af dessa medel först med visshet kan bestämmas, sedan de klagomål, som, på sätt ofvan omförmäldt är, blifvit anförde öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i fråga om förmedling eller ränte-nedsättning blifvit slutligen afgjorde, äfvensom att vakans-afgiften för framtiden, i händelse effektiv rustning kommer att presteras för de nybildade 20 hela rustningsnumren, derefter inflyter blott för de 15 spridda numren til! ett belopp ärligen af endast omkring 750 r:dr efter den antagna grunden af omkring 50 r:dr för hvarje nummer; och har Kongl. Majit, i afseende å ifrågavarande vakans-afgifter, nu tillika till Rikets Ständer gjort nådig framställning derom, att desamma, i den mån de icke behöfvas för ersättningar åt den gamla båtsmansindelningen, må upptagas bland stasverkets inkomster, på sätt eger rum med enahanda afgifter af den nyroterade jorden i rikets öfriga län.
Kungörelse angående förbud mot införsel av rom och manufakturerade bomullsvaror samt om tullens förhöjning å kaffe, given Stockholms slott den 23 januari 1815. Då nu är allmän fred och handelsärendena blivit ordentliga, är det nödvändigt att återställa den jämvikt i konsumtion av utländska överflödsvaror, vilka har inflytande över den allmänna välmågan. Utan saknad kan umbäras både rom och utländska bomullsvaror. Vi har därför förordnat att införsel och förtullning av rom genast blir förbjuden. Likaså den tills vidare givna frihet, som gavs Göteborgs stad den 30 september 1812, att få införa alla slags manufakturerade utländska bomullsvävnader samt bomullsgarn. Den minskning i tullinkomsten som blir följden skall kompenseras genom att tullen på kaffebönor ökas från 3 skillingar till 4 per skålpund. Stockholms slott den 23 januari 1815. CARL Privilegium för ett bolag, kallat Östersjö-Kompaniet; Stockholms slott den 25 januari 1815. För att underhålla en förmånlig transitohandel har Vi på åtskilliga handlandes i Göteborg anhållan, bifallit att ett Bolag kallat Östersjö-Kompaniet inrättas där. De skall inte försämra för de undersåtar, som driver handelsrörelse varken nu eller i framtiden. De skall ha samma rätt som andra svenska medborgare att från utländska hamnar i Östersjön mottaga till förvaring och försäljning naturoch konstprodukter med undantag av järn. De skall under 20 år verka med följande rättigheter och förmåner. § 1 I det under namn av Östersjö-Kompaniet i Göteborg inrättade bolag, skall var och en infödd som utlänning äga rätt och frihet att delta genom subskription till en eller flera aktier i silver efter svensk myntfot. § 2 Detta bolag inskränker sig att i sitt nederlag motta varor som utskeppats från Östersjöhamnar, de svenska undantagna. De kommer inte att befatta sig med svenska varor eller dem från länder utom Östersjön eller andra världsdelar. § 3 Då Vi erfarit att man använder järn som barlast, vid transport av lättare varor har Vi tillåtit att detta får ske, dock inte mer än 15.000 skeppspund årligen. § 4 Kompaniets fond kommer att bestå av silver i svensk eller utländsk myntsort eller i silvertackor. Denna fond kommer att användas till förskott på varor.
» Tusan heller, man blir ju alldeles utschasad, vet jag. » Elsa tyckte, att allt detta var så underligt. Hon var också ganska mycket borta, ty de hade ju så stort umgänge. Men hon hoppade högt i tak för hvarje inbjudning hon fick. Ja-så gjorde hon det? Det var ju rysligt intressant. Och så dog samtalet bort. Elsa, som trott, att hon skulle ha så mycket att säga honom, började att känna en viss sveda i sitt lilla kärleksfulla hjärta. Hon sänkte hufvudet. Och det blef plötsligt mycket, mycket tyst. Men då knöt den unge löjtnanten med en gammal världsmans vana ihop den brustna samtalstråden. Han blef i högsta grad charmant, gestikulerade ifrigt med händer och ögon och började utbreda sig öfver teater och litteratur och allt det där. Och Elsa tyckte, att det var så fasligt instruktivt alltsammans, fast nog var det konstigt, att Knut och hon skulle sitta och konversera, så riktigt konversera — Knut och hon, som åkt skridskor tillsammans på Nybroviken. Och andra polkan tog slut, och damernas vals tog slut, och de två från fordom skildes i festens brokiga vimmel. Och ELLEN KEY. när Elsa åkt hem och kysst Xylografi af G. Fortseli efter ett oijeporträtt af Richard Bergh. pappa och mamma och krupit ned i sin lilla säng och släckt ljuset, tog hon fram sin näsduk och grät en liten vers öfver Knutte, som hade gått och förändrat sig så där. Medan han så sitter där, dyker ett gammalt Men snart slutade snyftningarna, och liten Elsa minne upp för honom. Han fattar sitt glas; alla vandrade i drömmens fagra land, och hon tyckte, tystna, ty de tro, att han ämnar hålla tal, men att hon dansade med Knutte, och att han var han tömmer glaset under tystnad, och därefter glad och munter igen och gaf henne chokoladkrossar han dess fot mot bordsskifvan. Han hade praliner och kallade henne sin egen lilla fästmö, druckit en skål för det förflutna. alldeles som förr. Vid 7 - 8-tiden lämnade man hotellet för att resa till Centralstationen. Där blir afsked till höger och vänster. Tårar och löften om att snart skrifva. Svärfar och svärmor springa beställsamt III. omkring.
Föredrogos ånyo och gillades följande StatsUtskottets den 9 denne6 afgifne samt den 15 derpåföljde f. och e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 228, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå inkomne underdåniga anaökningw om Lönförhöjning för KronoFog» Trot, Utdr. d. ae Julii lga*. darna och Häradsskrifvarne i Götheborgs och Bohus Län. N:o <290, I anledning af Kongl. Majjts Nådiga Proposition, om upplåtelse af den under Gripsholms Kungsladugård lydande lägenheten Tegelhagen kallad. N:o 29 r, 1 anledning af väckt motion om förhöjning af de så kallade Djcknepenningarne. N:o 292, I anledning af väckt motion, om Lönanslag för Lärare i Statshushållnings vettenskapen, samt de fria Statsförlattningarnes critiska historia. N:o 293, I anledning af gjorde motioner, om upphörande af nu varande Ståndsklubbar och inrättande af en gemensam Klubb. N:o 294, I anledning af väckte frågor, angående Kronans Fisken. S. D. f. m. Föredrogos ånyo ooh bifölls Statsoch BancoUtskottens den 21 sistlidne Junii, under N:o 29 afgifne, samt. den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande, angående Creditiv-anslagen för JcrnContoirct och Manufactur-Disconteqi, Fröt. Utdr. d. 82 Julii 15213. 555 S> D. f. m. Vid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens den 21 sistlidne Juni i under K:o 30 afgifne samt den 28 t samma månad e. m. på bordet lagde Urlåtande angående en föreslagen Hypotheksin. rättning for fastigheters beläning, bief samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteradt. S. D. f. m.
Arrendatorer betala afgift efter enahanda beräkningsgrund som i allmänhet för ägare ar bestämd, pa det sätt, att sedan den under Arrende upplame Egendomen, ware sig Kungsgård eller annan Kronans eller enskild Mans tilihönghet, af hwad oeckaffenhet som hälst, undergalt wärdering, och Arrendcsumman, iwan den af wärdet till Fem Procent beräknade ränta, blifwit afdragcn, skall Fem Procent af återstoden utgöra den Bewilinings-afgift Arrendatorn a t samina Egendom enligt denna Artikel erlägga bör, hwilken afgift dock ej ma honom paföras lill mindre belopp än en sjettedel af hwad ägaren efter samma grund betalar. Här, Den i8 Augusti. r?4r Harwid kunna likwäl icke andre Hus och Åbyggnader »vid »värderingen komma under betraktande, än de som Arrendatorn för egen räkning och Egendomens skötsel begagnar. De som bruka arrenderad Jord, erlägga half. ten af hwad Arrendatorn efter vswannämnde grund blifwit pafärdt, eller en Tolftedel mot ägarens afgift. Vewillnings-afgiften, enligt derna Artikel, af de till Landet hörande Personer och Lägenheter, uppföres »vidare: Arbetsfolk, som med behörigt tillstånd icke aro t lagstadd Tjenst och ej nima ständig årslön, utan arbeta för dagspenning efter öswerenskommelse och beting, erlägga: Mankön, Ogifte samt Gifte och Enklingar utan minderårige Barn, i R-d. Gifte saint Enklingar med minderårige Barn, i6 si. O-winkön. Ogifte eller Enkor utan minderårige ^ Barn, 12 fi. Advocater, och andre pa Landet, som biträda Parter l Rättegångar, i Fyra Classen zo, 20, 12 och 5 R:d. Betj<nter eller Lakejer pa Landet, Hägare och Taffeltäckare, med flere, 2 RD. Byggmästare, Läns-eller Härads-, i FyraClasser: 20, is, ro och 8 N:d.
Maj 1802 rörande Ränteved; angående vissa föreslagne ändringar i förfaltniirgarne om markegångssättning; angående inrättande af en Landtbruksskola; och rörande EvangeliiBoks-Förslagets antagande m. m. 4:o Fägran att instämma uti följande beslut af Höglojl. Ridder skåpet och Adeln'. i afseende på LagUtskottets Betänkande angående ändring eller förklaring af 18 och 19 §§ i Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818, angående Inteckning i fast egendom. Vällojl.
391,700: — - „ 4 dito, hvaraf 45,000 R:dr Armeens Ac kords-amorteringsfonds obligationer, . 95,576: 32. — Summa 1,306,743: 16. — Indelta Regementernas räkenskaper för åren 1844 och 1845, hvilka blifvit i Kongl. KammarRätten, till större delen, granskade och för de flesta Regementer //tet/anmärkningar hafva från Revisorernes sida icke till några dylika föranledt. Kongl. Topografiska Corpsen, Räkenskaperna, hvilka blifvit granskade uti Kongl. Kammar-Rätten för år 1844 utan och för år 1845 med anmärkningar, hafva till — 149 — någon erinran från Revisorernes sida icke föranledt; varande förhållandet med inkomster och utgifter följande: år 1*41. år l§45- Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Statsanslag till löner, arfvoden, inqvartering och expenser 14,352: 7. 6. 14,457: 2. Utgifter: Balans till påföljande året: Räkenskaperna, som blifvit uti Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1844 utan och för år 1845 med anmärkning, utvisa: Debet. år 1844- år 1845. Balans från föregående året: Cretllt. Utgift: Försök med nattsignalers användande 156: 29. 4. — Balans till påföljande året: Revisorerne hafva icke funnit något att vid denna räkenskap er inra. 151 - KonglIngcniör-Corpsen. Räkenskaperna äro granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda åren utan anmärkning. »ebet. år 1844. år 1845. — Uppbörd: Utgifter: Balans till påföljande äret:
At uti denna Förordning utsätta 5 ar, dä det kunde hända, at Bewillningen tvid en Urtima Riksdag uphörde, anlag Herr Grefwen hafwa utseende af en contraäiÄion. Afwensom den af Grefwe e^Ilenboi-Z föreflagne förändring syntes honom wara et uprepande twa ganger af samma sak. Grefwe L^llenbor^. Han trodde at det ej skadade, at i en Författning omsäga samma sak twa gänger, da en bestämd tydlighet derigenom winnes. Grefwe körner hemställde allenast, om det icke skulle se ur som en connacliÄiori, at bestämdt utsätta fem ar. när möjliqnvis en Riksdag dessförinnan kunde behöfwas, och hwarwid enligt GrundLagarne all Bewillning uphörde. Herr k Lillman kunde i et sadant stadgande ej se någon contry,Ä>on. Orsaken hwarföre han önskade införande af det af honom föreslagna tillägg wvre den, at eljest en sadan förtydning kunde äga rum, som skulle Bewillningen kunna fortfara, oaktadt Urtima Riksdag mellankomme. Genom delta tillägg wore all fara för en sädan förtydning undwiken. För öfrigt trodde han ej det skadade, at de skattdragande bestämdt finge känna aret, när deras mskylder uphörde. Grefwe klörric-r wille gerna för at ej göra uppehåll medgifwa detta tillägg, men ansag icke defi mindre saken sa tydligen bestämd i Regerings-Formen, al det förefölle honom aldeles onödigt. Herr Den zi Mars. 1559 Herr von Lksteät, Llias, Utbad sig at uplysningswis fä nämna, at sedan Riksens Ständer beflutat, at Bewillningen med detta är ikall begynna, komme den ar i 6 är ukgä. Wid dessa frägor om befrielse wore således skillnad i uttrycken, fem är eller til nästa Riksdag, hwilken skilnad han önskade genom et bestämdt uttryck mätte afgöras.
Skogseld kan för ett halft århundrade och längre beröfva ett Skogshemman dess afkastning och värde, och skulle möjligen föranleda till förlust för Kronan i anseende till Räntan, om Besvären och Onera voro alltför högt ålagde. — För öfrigt hafva de förändrade Skattläggningsgrunder, som Kongl. Förordningen af år 1824 påbjuder, gifvit anledning till en så olika tolkning, och deraf följande uppehåll och hinder i RecognitionsSkogsmålens sluleliga afgörande, att tyde2ige och bestämde föreskrifter synas mig vara högst nödvändige, för att bringa dessa frågor till ett snart slut, För att fullständigt utveckla mine åsigter i förevarande ämne bar jag uppgjort ett förslag till Föreskrifter rörande RecognitionsSkagarnes skattläggning i Riket, hvilket härhos bifogas, under vördsam anhållan att detsamma, jemte hvad jag nu haft äran anföra, mätte till StatsUtskottet blifva remitteradt, Den 14 Maji. 77 Förslag till föreskrifter rörande RecognitionsSkogarnes Skattläggning. Föreskriften i Förordningen af den 3i Mars 1824 angående villkoren för RecoguitionsSkogarnes inlösen och Skattläggning, i hvad som rörer hemmantalets förhöjning efter den tillökade räntan, torde komma att, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, helt och hållit förfallaj och ehuru någre få Bruksegare redan på sin begäran fått sine RecognitionsSkogar skaltlagde, likväl och till vinnande af enhet i Beskattningen, torde sådane redan skattlagde Recognilions-Skogshemman till hemmantal böra jemkas och nedsättas i enlighet med de grunder, som nu föreslås att blifva antagne för desse Skogars Skattläggning. 1:0. På grund af hvad Förordningen af den 4 Februarii 181 t stadgar, skall af Skogsmark 1,200 Tunnland fullgod mark anses svara emot ett helt hemman, och i förhållande till markens bättre eller sämre beskaffenhet, får gradering af Skogen ske ifrån 1,200 Tunnland till och med 3ooo Tunnland, hvarutöfver ett helt hemmans utrymme ej får utsträckas. 2:0.
Bysättning har visserligen blifvit använd såsom hotelse; men gäldenärer har då begagnat sig af den utväg, som nuvarande lag honom bjuder, och på delta sätt, genom att ingifva sin cessionsansökan, velat att undandraga sig den bysätlning, hvarmed han var hotad. Jag vet speciell, alt delta gått så långt, alt torpare och håll - 630 Den 30 Januari. karlar till och med i sednare tider vetat att göra concurs. Om det nu icke kail nekas, att hela tillämpningen af hvad R. o. Ad. beslutat i LagUtsk:s betänk. N:o 59, lider ett fullkomligt afbräck genom den licenee, om jag så får kalla det, som är tillåten för den gäldenär, som förstår sig på att göra concurs, så lärer väl någon utväg böra sökas att tillhålla en sådan bedräglig gäldenär att framlemna sina tillgångar. Jag erkänner, att sättet icke är genom bysättning; sättet borde vara i en sträng concurslag. Jag vet väl, att derom är vid denna riksdag motioneradt; men jag bar ingen aning om, huru LagUtsk. i detta afseende ämnar förfara. Hade jag något hopp derom, alt LagUtsk. föreslog strängare bestämmelser i concurslagen, så skulle jag icke nu yrka återremiss af detta betänk.; men så länge nämnde lag är så mild emot den, hvilken afträder sitt bo lill borgenärerues förnöjande, så måste jag för min del yrka, att den bestämmelse, sorn före 1841 fans i afseende på bysättning, nu måtte varda bibehållen. Det är i sådant afseende, och äfven med anledning af den kännedom jag har, att Vallon. BorgareSt. har återremitterat frågan, som jag hemställer till R. o. Ad., alt betänk, måtte varda till LagUtsk. återremitlcradt. Hr Printzenskjöld: Måhända var mitt förra yttrande icke nog tydligt, dä Hr Gunther deraf kunnat draga den slutsats, att jag i hufvudsaken instiimde med honom och LagUtsk:s betänk.
Detta clo~nslat ficli dock inga praktislra foljder, forriiu (let borjade ntt npptriida, i resehandbockerna. D&amp; rnBste stadens vise fiider taga ssllren under betinkande, och med stor prksence d ' esprit nppslogo de p5i det stidle, d5ir tomet 7mde legnt, en vacker ~~iarlnortafla, hvilkea for salntid och efterviirld skulle forknnna, att llar var det, son1 Franlrrilres martyr lecl sin sista och HBrclaste f b - genskap och soin Rlouens r6d hedrade henaes mime mecl en tafla. Till trots ffir denm myclzet i iigonen fnllnncle minnestafla, har jag hort en Rouenl~o nf den bildade lrlassen ~~LI~I.LI utpelca clet gamla tornet soul jnngfruns fangelse. Dess stjSirna, son1 visat ett sc ' l briljant uppstigande, tehofcie dock icke helt och Iifillet fordnalrlas. Den 18rcla forskningen visade sig mildt stiimd. mot det gamla ' tornet, i. det den ur riitteg5ingshancllingnrna fl: androg, att det var i eht af tornrmnmen, soin den ol.yclrliga f h g e n genorugiclr ett af de siuta, ett nf de mest snhjande och inest djefvulslit zlnlagda af cle m8nga forhBren. Tornets och Roneas iira var rcidclad. Det fiffides upp f r h hjassan till fotnbjallet, fick en plBthiitt~~ till. skycld mot viiclcr och '
C. J. Hjarne, C. G. Speris. J. D. Silfverstolpe, Dtn 9 Junii /. m. 451 I följd hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarJkalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln bifallit 8:de punkten af Utskottens Betänkande, med tillägg, att FilialDisconternes Creditiv borde genom BancoDi-i sconten åter utgå till lån i de orter, där FilialDisconterne varit inrättade. Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard'. Jag anhåller att få till Protocollet anmäla mia reservation mot den nyss uppläste voteringspropositionen, emedan hvarken i Ja-propositionen, eller contra-propositionen ingått Friherre Hjertås hemställan, att FilialDisconternes Creditif, som till en del, ej förr än efter flere års förlopp till Banken ingår, likväl genast mätte anticipationsvis i Discontväg utgå. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden; Från Stats-Utskottet: AF den 4 dennes: 1:0 I anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse om RiksgäldsVerket, i dea del, sorn angår det under sistnämnde Verk lydande General AssistanceContoir; såsom ock öfa ver de hos RiksStånden väckte Motioner isamma ämne. a:o I anledning af Kongl. Majlts Nådiga *452 Den 9 Juni i /. m, Remiss af för detta Commissariens i RiisgäldsContoiret C. J. Lanells underdåniga ansökning om återställande af försuten tid, samt understöd af RiksgäldsContoirets medel. Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: ' f , Af den 3 dennes: i:o Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående väckt motion om upphäfvande af förbudet mot Landsköp. 2:0 Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i frågan om förändringar uti de rörande Enskiftesdelningar utfärdade författningar. 3:0
St. härigenom i underdånighet anmäla, till vinnande af E. K. Maj:ts Nådiga bifall, samt, i följd deraf, till iakttagande af dermed öfverensstämmande förändringar uti det för Manufactur-Disconlfonden nu gällande Låne-Reglemente. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. lios Riehl, och Adelli d. 29 Aug. 1829- Preste-Ståndet d. 1 Sept. — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 10 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsemed anhållan om stadgande, att kännedom af Rikets Grundlagar bör ådagaläggas af 324 Exp. IJtsk. Förslag till tind. Skrijv. N:o i36. dem, som undergå Juridisk och Embets examen. S, A. K. Bland föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet vid innevarande Riksmöte har jemväl förekommit, att hvarken Kongl. Kungörelsen den 9 October 181 a eller någon annan allmän Författning anbefaller de Academiska Lärarne, alt öfver Grundlagarne föreläsa och examinera, Af Comiterades till öfverseende af Rikets Undervisningsverk, den ao December sistlidet år, afgifna Betänkande hafva R. St. väl inhemtat, hurusom förslag blifvit framställdt, att bland de hnfvndänanen, hvilka för den Civile Embetsmannen äro af största vigt, Statskunskapen måtte ingå, och att så väl föreläsningar deröfver måtte hållas af Lärarne, som prof af kännedom deruti af examinandi ådagaläggas. Men, ehuru Statskunskapen visserligen bär innefatta läran äfven om Rikets Grundlagar, likväl, och på det att, i händelse E. K.
jag tycker nog de äro bra skrifna, som man säger » nätt gjorda » och verka tilltalande som stämningsbilder, men nog äro de bra öfverdrifna och1 konstruerade. Ni får väl medge, herr Dahlman, att ni aldrig råkat någon, som är så exalterad, att han handlar på det viset som Falk i » Tvenne öden » och hvad » Ett misstag » angår, så hvem. bryter sin förlofning för en sådan småsaks skull! Dem har ni inte tagit ur lifvet. Han såg hastigt upp på henne. Ja, hon menade det verkligen, det var hvarken sagdt på ironi eller elakhet. Hon menade det !KRITIK. I ett nu såg han sig stå framför det upplysta boklådsfönstret och tänka det han tänkt för några dagar sedan. Han^kände en obeskriflig tomhet och nedslagenhet. Det varmaste, det bästa han kännt och drömt, det han själf erfarit och genomgått — ty Falks historia var hans, och hans egen förlofning hade gått om intet för en liknande » småsaks » skull — de åsikter han under strider och ångest kämpat sig till, de skulle icke vara verklighet, för dem skulle han kanske ej få bryta en lans, slå ett slag. Det, som var-verkligt, och för hvilket han skulle lida, var Rönings vigilanshistoria, presidentens ordkarghet och öfverstinnans penséfärgade klädning! — Ni är väl inte ond, herr Dahlman, en författare får ju underkasta sig lite kritik, och min har ju varit af det aldra välvilligaste slaget. Då skulle ni höra de andra, tillade hon med ett skälmaktigt leende. - — Nej tack, jag är alldeles nöjd för i dag med hvad jag fått! Man vet aldrig, innan man haft någon erfarenhet, hur mycket privatkritik man tål för att få mod att fortsätta. — Dahlman hade rest sig upp. — Jo visst skall ni fortsätta, det vore väl synd annars. Jag för min del tycker, att det borde vara ofantligt smickrande, att man genast känner igen edra personer, att de äro så väl träffade, att man ej kan misstaga sig. — Ja, fru Borg, det är onekligen det mest snickrande, man kan säga en fotograf. God afton! Fru Borg satt och stirrade förvånad efter Dahlman, som med en bugning försvann genom dörren.
Länsstyrelse skall ulan all för lång tidsutdrägt blifva afhjelpt; och hafva till följd häraf, Rikets Ständer, utöfver det vid sisllidne riksdag till inlösen af Landshöfdinge-residenshuset i Hernösand och uppförande af Landtstats-embetshus derstädes beviljade men ännu icke utbetalda anslag af 76,650 Ridr, å Riksgälds kontoret till E. K. Majlis disposition anvisat ett belopp af 24,000 Ridr att för samma ändamål användas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Oktober 1860. Bih. till B. St. Skrifvelse N:o 196. Sj unde M uf Fin ans-1) ep ar tern en te t. Departements-Chefen Departementets Expedition Kammar-Kollegium Stats-Kontoret med Krono-magasinerne samt Våg-stalerne i Fahlun och Avesta: Penningar: Nuvarande beloppet 103,649: — Afgår: Aflöningen för f. d. Ombudsmannen och Redogöraren vid Direktionen öfver Lappmarks Ecklesiastik-verk samt för öfverlaligc Notarien J. A. Jaedrén 1,994: — Återstä 101,655: — hvaraf för sjelfva Stats-Kontoret 85,100: — 0indelt Spanmål såsom i 1858 års Riks-Stal 226: 80. Chartie-Sigillalae-omkostnader, Fönlags-anslag Myntoch Kontroll-Verken: Löningar 18,700: — Anm. Nuvarande Öfver-Direktörens aflöning är bestämd till 4,500 R:dr, deruti inberäknadt det serskilda arfvode å 1200 R:dr, som nu till honom utgår. Till Myntets drift och underhåll 12,000:—* Omkostnader för Kontroll-verket, Förslags-anslag Kammar-Rätten: Tillkommer: