Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får lemna den upplysning, som har blifvit begärd rörtde förhållandet med den uppgifna förslitningen af 3ooo gevär om året. Jag har ej sagt, alt det är 3ooo gevär som förslitas, men att, om man tager i betraktande värdet af alla de olika vapen, som förslitas, och förvandlar dem lill infanterigevär för att erhålla en beräkningsgrund för detta anslag till gevärstillverkningen, hvilken beräkningsgrund ej bör anses för hög, då man betänker den dåliga beskaffenheten af de Engelska gevär, som begagnas till exercis och bajonettfäktning, och den betydligt större förslitning som deraf är en följd; så kommer man derigenom lill det resultat, som jag uppgifvit, nemi. en årlig förslitning, af 3ooo gevär, d. v. s. efter en approximativ beräkning, som ej i skarp siffra kan uppgifvas, emedan den är beroende af passevolance-contracter, af hvilka en del äro afslutade på längre, andra på kortare tid. Krigs-colI:m, som har vården om dessa ärenden, söker på allt sätt att förlänga passevolance-contracterna så mycket som möjligt; men då passevolancetiden är ute, så inträder åter skyldigheten att utlemna nya gevär i stället för de förra. När man då lemnar ut Engelska gevär, så kommer nian verkligen, genom ofvennnämnda beräkning, till det resultat, att omkring 3ooo gevär om året förslitas, men jag får ytterligare fästa uppmärksamheten derpå att denna beräkning omfattar alla slags vapen. I öfrigt får jag endast tillägga, att jag nödgas instämma med Frih. Cederström uti hans yrkande, att detta anslag måtte utsträckas till 5 år, emedan i annat fall år i8^5 skulle inträffa samma förhållande, som ägt rum vid denna riksdag, nemi. att man måste begära särskildta anslag för det sista året, innan den nya staten blifvit reglerad. Det är alltså nödvändigt att fastställa anslaget för 5 år, i stället för 4 år, och äfven jag anhåller således om Hr Frih. o. Landtnäs propos. derpå. Frih. Den 18 Mars. io5 Frill. Cederström: Af Gr.
F ö r arbetsgif ' vande och arbetssökande d a m e r a t t b e a k t a ä r den tombola, som inom kort kommer att anordnas i och för anskaffande af grundmedlen till den under sommaren i n:r 31 — 32 i tidskriften Idun utförligare omnämnda arbetsbyrån för hufvudsakligen praktiska handarbeten, en förmedlingsbyrå dit allmänheten skal! kunna vända sig vid tillfälligt behof af hjälp. Den med arbetet innomhemmetöfverhopadehusmodern skall där finna biträde på hemmets alla arbetsområden; den unga damen eller ungkarlen, hvilka ej inom familj hafva att påräkna tillsyn och hjälp vid underhållandet af toaletten, skola där kunna skyndsamt få bristfälliga klädesper sedlar iståndsatta. På byråns olika afdelningar skola förekomma enklare klädesömnad, linnesömnad, märkning, spets,-gardin och strumpstoppning, handsktvätt, m. m. Till försäljning skall äfven mottagas alster af konstslöjd och finare handarbeten. Byråns hufvudsyfte skall blifva att hos allmänheten skaffa snabb arbetsförtjänst för de obemedlade damer ur de bildade klasserna, hvilka äga erfarenhet och skicklighet i utförandet af handarbeten af hvarjehanda art, och hvilka, ' om verklig arbetsförtjänst mera än hvad nu är fallet beredas dem, skulle blifva i stånd att hålla nöden, den bittra, outtalade nöden från sin dörr. När dagen för tombolan blir bestämd, kommer notis därom att inflyta i tidningarna och på samma gång plats att uppgifvas för mottagande af de gåfvor till tombolan, som en för företaget intresserad allmänhet kan blifva sinnad att lämna. » Om rättegången i tryckfrihetsmål » är det ämne, som Sveriges första kvinnliga universitetslärare, docenten juris dr Elsa Eschelsson, valt för sina första offentliga föreläsningar, hvilka togo sin början forliden lördag kl. 11 f. m. Den första föreläsningen, som behandlade tryckfrihetsbrottens begrepp och en framställning af kvarstaden, var synnerligen talrikt besökt. Fru Sigrid Arnoldson-Fischof hade här om dagen enskild audiens hos konungen, som därvid till den firade sångerskan, hvilken förut är innehafvarinna af » Literis et artibus », öfverlämnade denna medalj med briljanterad krona.
Majus nu förevarande nådiga framställning, angående pensionsrätt för de vid straffangelser och allmänna arbets-inrättningar tjenstgörande läkare, åberopas i den Kongl, skrifvelse!! hufvudsakligen det ringa beloppet af de roed nämnde läkaie-befattningar i allmänhet förenade löneförmåner, äfvensom den trägnare tjei.stgöiing, samma befattningar under nuvarande förhållanden, i jemförelse med hvad tillförene egt rum, för innehafvarne medföra. Då emedlertid omsorgen för läkarevården vid berörda allmänna arbetsoch strafl-anstalter, åtminstone på de flesta ställen, icke kari anses belt och hållet utesluta roöj i^heten att genom enskild praktik bereda någon tillökning i den tj-nsterne åtföljande aflöning, synas desse läkare, hvilka således icke torde vara nödsakade att odeladt egna sin lid åt tjenstegöromälen, följaktligen, efter UtskoLtels tanka, rj helier ega enahanda anspråk på pensions-undeistöd utaf allmänna medel, som de vid ifrågavarande fångvårdsiniätlningar anställde tjenstemän, åt hvilka en dylik förmån, på sätt nämndt är, redan blifvit af Rikets Ständer förunnad. Det torde dessutom icke böra lemnäs utan uppmärksamhet, alt, då samtlige i statens tjenst varande läkare, med undantag allenast af piovincial-läkare, öro uteslutne från rättighet tili Bilt. till R. St Fröt■ 1S47 och 18487 4 Sami, 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 31 18 Stats-Utshottets Utlåtande > N:o 173. pensions uppbärande å allmänna indragningsstaten, en sådan rättighets meddelande åt de vid fångvården anställde läkare måhända skulle kunna betraktas såsom med rättvisa och billighet icke fullt öfverensstämmande.
Äfven jag har vid Riksdagarne både i Norrköping och Gefle sett, det Grefvarne och Friherrarne intogo den liögra sidan om Landt-Marskalksbordet, samt Adeln den vänstra, och jag kan således 3i8 Den Q November. vitsorda det förhållande, sorn af Herr Berg-» man blifvit uppgifvit. I sjelfva saken är jag ense med Herr Bergman, ocb förenar mig helt oell hållet uti det af honom uppgifne förslag, icke för alt vilja disputera orri någon rang, utan endast derföre, att det medförer för Adelil flere beqvämligheter, som nu verkeligen betagas dem, och deribland till exempel den, att de då få tillfälle att hora bättre. För mia del kan jag ej annat finna, an alt, då alla afRidderskapet och Adeln betala lika till reparationer å Riddarhuset, alla äfven skola agä lika rätt till platserne här i Riddarlnls-salen. Skulle det blifva särdeles trångt på någon sida, ser jag ej något hinder vara derföre, att jtt icke de Ledamöter, som hade trångt , kunde gå kunde gå öfver till den andra. Jag underställer således Ridderskapet och Adeln, om icke Herr Bergmans förslag må godkännas, Herr Rosenblad_, Bernhärd: Då detta ärende var under öfverläggning i Utskottet, yttrade jag, att i RiddarhuS-Ördniilgen ej borde Upptagas något stadgande öm Bäll-, barnes delning ibland Ridderskapet oell Adelil, emedan ett sä obetydligt ordningsmål ej hör aga grundlags helgd, utan endast intagas i den särskildta policestadgan. Då jag likväl vid den enskildta öfver läggningen icke funnit denna mill tanka understödd af någon enda Ståndets Ledamot, så vili jag ej borttaga tiden med en öfverflödig proposition Den g November• 3ig och votering, utan endast på detta sätt hafva nain enskildta mening i protocollet förvarad. Herr Bergman:
Det är äfven af sådan anledning, som Utskottet får vördsamt tillstyrka, att Riksens Hög lo fl. Ständer jemte underdånig önskan, rörande ansedd nödvändighet af en Författning emot Yppighet och öfverflöd, öfverlemnade det Reglementariska deraf tili Kongl. Maj:ts Nådiga omsorger. Det i 4:de puncten omnämnda medel till yppighetens hämmande, genom höga taxor eller af gifter, har ofta med fördel blifvit användtj men som denna fråga ej direct tillhör Utskottets befattning, och Utskottet dessutom äger sig bekant, att Bevillningsutskottet derå fästat nödig uppmärksamhet, torde något vidare yttrande" rörande denna punct ej vara af nöden. Utskottet går nu till granskningen af de i sista puncten anförda medel, sorn verka på allmänna opinionen■ Enligt Utskotters tanka skola alla tvångsmedel aldrig tillfyllest kunna befordra yppighetens hämmande, sä snart de ej verka i förening med öfvertygelsen och villjam Att rigta och bestämma denna villja är föremålet för de i 5te puncten föreslagna medel. Ibland de verksammaste i detta afseende torde utan tvifvel böra räknas, en uppmaning af Landets Fader till Dess Folk. I hvarje sann medborgares hjerta äro ännu dessa ord förvarade: "W1 anm ane Svea $ ike# Innebyggare, såsom en Fader sina Barn, 418 Besv. och Ekon• Utsk. Betänk anden» att medverka till ifrågavarande stora ändamål; och VI förvisse Oss, att den känsla af viedborgerlighet, den kärlek för Konung och Fosterland, hvarföre Svenska Folket af ålder sig utmärkt, ej nu af Oss förgäfves påkallas.
Inkomst i Banco' T:r kp:r R.dr sk. rist 861 5i 7,607 2 1 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollens Utlåtande, N.o 83. 5 samt Ekeby med flera hemman , som • synas utgöra Lönings-hemman, 5-i Mantal; tillhopa upptagas uti Taxerings - Längderne N;o 2, för Tredje Fögderiet till värde, deraf 4 procent utföras som behållen inkomst, med 1 OO 1 10 H 1,546 11 2 Boställe i Upsala Stad , fördelen deraf enligt Tdxerings^Committeens Piolocoll . - _ t 500 Bälinge Praeb endePastorat i Fjerde Fögderiet : Pastors-Bostället, 4 procent af värdet . 21 3 432 Pastoralierne efter Taxerings - Längden ]N »o 2, .. 2,465 18 , Vederlag, 2 T;r 26 k:pr, lärer vara inbegripet i förutnämnda 861 T:r 5£ kp:r Summa 1(>|| 861 511 12,550)31 Biskopen i Linköping: Krono-Tionde, enligt Special-Räkningar . 377 3,130 37 10 Boställe i Linköpings Stad, med Etnbetsjord 72 T:ld 28 kapplrd , 4 procent ai värdet 213 16 Arrende af Westerlösa Äng, enligt Tax< - rings-Uppgiften 80 Wreta Klosters Prcebende-Pastorat: Bostället, 4 procent af värdet 2 640 Pastoral-Tionde, enligt Taxeriugs-Uppgift 1,436 19 3 Vederlag, enligt Special-Räkningen och egen uppgift ... — 15 21* 125 20 7 Kärna Praebende Pastorat : Pastors-Bostället Wärö, 4 pvocentaf värdei i ! - 261 9 8 6 Statssamt Allm. Besv. ock EkonXJtskoltens Utlåtande, N.o 83.
Nämnde vattendrag begagnades visserligen nu obehindradt för den betydliga trafik, hvilken med seglande fartyg derå egde rum, så väl för fortskaffande af jern och malmer m. m. från ofvanliggande Bergslager, som ock i utbyte deremot ankommande Iandtmannaprodukler och köpmansgods för stadens och ortens behof; men då Köping sannolikt inom kort komme att utgöra ena slutpunkten för den jernväg, som skall sammanbinda sjöarne Mälaren och Wenern, vore det nödvändigt, att äfven en fullt oförhindrad ångbåtsfart till och från denna punkt tilivägabragtes, så vidt nemligen en af jernvägens hufvudändamål, en snabb och beqväm kommunikation emellan rikets båda största städer, skulle kunna vinnas. Beskaffenheten af Köpings å hade likväl visat sig deremot lägga stora hinder. För af hjelpande af dessa hinder samt ifrågavarande segelleds förbättrande hade väl under de 2:ne sislförflutna åren ej ringa kostnader blifvit använde och åtgärder vid lagné, men lill följd af bristande tillgång på medel hade man sedermera dermed måst upphöra; och vore denna brist nu desto mer kännbar, som Köpings stad fått vidkännas stora uppoffringar för jords afstående utan ersättning till bangård och annat för jern vägs-bolaget erforderligt område, inköp af annan jord till lastageplats i stället för den nuvarande, flyttning af vågen lill nya lastageplatsen och densammas planerande m. m. Att ulan understöd af allmänna medel åstadkomma en behöflig förbättring af denng segelled vore således icke möjligt, och staden hade alltså, för att göra Rikets Ständer uppmärksamma på förevarande vigtiga angelägenhet, låtit genom Majoren vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen C. E. Nordström verkställa undersökning och upprätta 2:ne alternativa förslag, det ena, upptagande kostnaden för erforderliga arbeten till försättande af Köpings ä i segelbart skick för snabbgående ångbåtar och 10 fots djupgående Expeditions-Utskollets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 1i3.
Prot. 1850—51. 9 Sami. 55 434 Prot.-Utdrag den 30 Jfuli 1851. grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, hvaremot Ståndet ansåg, hvad Utskottet uti Memorialet N:o 16, föreslagit till ändring i Usta mom. 49 § Riksdagsordningen och 56 § 1 mom Regerings-formen angående motioner hvarken vore nödvändigt eller nyttigt och i följd häraf hänvisade denna Ståndets gemensamma tanka till vidare grundlagsenlig åtgärd af Kons titutions-Utskot tet. Den 30 Juli. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 26 och 29 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 66, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut öfver Utlåtandet N:o 56, lades lista punkten, om ändring i Banko-reglementets 115:de §, till handlingarne, och fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med frånträdande af sitt i afseende på 2:dre punkten, angående förändrad uppställning af 121 § i samma reglemente, förut fattade beslut, instämma i det beslut Vällofl. Borgare-Ståndet derom fattat, samt ansågos till följe deraf de uti förevarande Memorial framställde voterings-propositioner komma att förfalla. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 26 och 29 dennes på bordet lagda Utlåtande och Memorial: N:o 258, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående Hospitalernas förbättring och underhåll; och N:o 259, angående de i Regerings-formens 63 § föreskrifne kreditiv-summor. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 26 och 29, dennes på bordet lagde Memorial N:o 67, med förslag till till åtskilliga bestämmelser rörande Låne-kontoret i Wisby. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets den 26 och 29 dennes på bordet lagda Betänkande:
Påstås att, Capitalisten bhfve satt i största förlägenheten, da han icke såsom förr kunde göra sina penningar fruktbara. Denna farhå* ga är ogrundad af 2:ne skäl: först begagnar sig hvar och en hälst af det verkliga myntet i synnerhet i Sverige, der misstroendet till Creditsystemet, vunnit styrka, genom Disconternes fallissementer. För det andra, står det Capitalisten fritt att directe eller indirecte nedlägga sina Capitaler 1 företag, som rigfade både honom - Den io Februarii. »93 itom oc!i landet. Creditsystemet kund* således ej annat än vara för vårt land välgörande, och då genom detta systems införande inga olägenheter äro att befira, så skulle det endast uppfylla alla vältänkandes förhoppningar och verka förtroende och tillgifvenhet för Regeringen, såsom en belöning för dess moda. Då nu all annan förmögenhet, lika som lösrycktes från allt beroende af den contant ay vore det obilligt, attej äfven åt penningamelemna samma frihet som åt alla andra vahror; tillfället nemligen till all den vinst som är möjlig. Förekriften af laglig ränta innebär så vida ett våld, som den inskränker den naturliga rättigheten att på löjlig väg till hvad grad som hälst JÖrkofra sin förmögenhet. Billigheten fordrar således, att hvar och en får taga i ränta så mycket han kan erhålla. Försigtigheten fordrade dock, för att ej blottställa mängden af skuldsatte, att ert - dylik förändring först efter en viss tid toge sin början, men afven samma billighet fordrade att den lagliga räntan, hvilken i alla fall miste bestämmas för ätt vid arfskiften. allmänna Cassör, Di coöter m. m tjena till rättesnöre, nedsättes till ungefär 4 procent. Creditsystemet kan enligt min tanka delas i 3:ne delar: i:o Statens enskilta Credit eller Statsobligationer. Bil. till Ridd, 0. Ad. Privata assosiationers och hypothek Bankers obligationer. 3:0, Private personers assignationer och vexlar.
Om jag nu härifrån afdrager kostnaden för rudimaterier med Ij, upstår en netto-behållning af 200 R:dr, hvarpå hvardera af dessa bildhuggare skola underhålla sig och sina 6 arbetare. Antingen 8r det osannt, hvad man säger, att lefnadskostnaden i Stockholm är så dyr, eller också måste dessa upgifter vara osanna. En garfvare, som upgifvit sig till 100 R:dr bko inkomst, hade likväl gesäller på verkstaden och måste ligga i betydliga förlager med skinn o. s. v. För underhållet af en sådan rörelse och i näringidkarens hushåll bör i Stockholm fordras många gånger det belopp, han i inkomst upgifvit sig äga, men om jag än skulle som möjligt antaga, att denna upgifna inkomst vore sanningsenlig, och att näringsidkaren på den med hustru, barn och gesäller skulle kunna lefva, förutsätter sådant, att den nu beslutade kok-inrättningen måste vara i gång, men då så nu icke är, följer också deraf, att upgiften är osannfärdig. Jag tror mig således hafva visat, att mantals-upgifterne från idkare af handel och rörelse i städerne äro så otillförlitlige, att de under intet vilkor kunna jemföras med jordbrukarnes, hvilka sednare hafva åtskilliga för många städer främmande servituter såsom skjuts, väghållning och många andra kommunala utgifter. Jag önskar och anhåller således, att man för framtiden ville underlåta att göra dylika jemförelser, på det att försvararne af de olika intressena icke måtte komma i lufven på hvarandra. Gr. Björnstjerna: Jag anhållerom ursägt, att jag förlän ger en redan utförlig discussion, men jag måste i prot. nedlägga min protest emot ett af Hr Hjerta mig påbördadt yttrande.
Med en böjning af hufvudet fäste borgaren sin väns uppmärksamhet på tvenne personer i deras närhet. Den ene var en gubbe, som med en korg på ena armen hade satt sig att hvila på trappan till portiken; den andre en kristiansk presbyter. Den sednare tilltalade den förre med följande ord: – Du är Bathyllos, olivehandlaren? – Ja. – Du gäller för en from man; men i kyrkan såg jag dig likväl aldrig. Hvaraf kommer detta? – Jag är en rättrogen. Guds hus vanhelgas sedan länge af dem, som halta mellan ordets sanning och Arios’ lögn. – Du är då en af dem, som splittra den enda kyrkan och sönderdela Herrans lemmar. Förutsen J icke vedergällningens dag? – Martyrernas dag, segerns dag! svarade gubben så högljudt, att han ådrog sig alla kringståendes uppmärksamhet. Homoiusianen aflägsnade sig. – Demofilos, ser du molnet ännu? – Ja. Det är qvalmigt i luften. Det liknar sig till åska. – O, hon är välkommen, om blott hon rensar luften. – Min Klinias, hviskade Demofilos, – ryktet går, att Julianus ... – Tyst, menniska! afbröt honom Klinias i samma ton och såg sig omkring med en ängslig blick. – Nämn ej hans namn, om hufvudet är dig kärt. Kejsaren underhåller hundra tusen spejare. Murarne hafva öron, vassen sqvallra, likasom på Midas’ tid, sjelfve månen låter nedbesvärja sig, för att yppa hvad han läser genom dina ögon. Tala icke, hoppas icke, tänk icke, såframt du ännu älskar det rosiga ljuset! TREDJE KAPITLET. Delfi. Orakelspörjarne. Apollons ryktbara orakeltempel var beläget i en af berget Parnassos på trenne sidor omsluten dal. Nejden är vild och skräckinjagande – och måste varit det ännu mer för en pilgrim, som beträdde henne första gången, bäfvande i känslan af att nalkas en hemlighetsfull, gudomlig eller demonisk makt och oviss, hur ångan ur den pythiska hålan skulle gestalta hans framtid.
M:t disponeras till post-anstalternas utvidgande och förbättring, äfvensom till ersättning åt postförvaltarne lör förlorad inkomst af lösbref, jemte arfvoden för lösväskor, räknings hållande m. in.; 12:o. Alt, så snart E. K. M:t finner Postverkets inkomster vara dertill nog tillräckliga, eger E. K. M:t att fastställa portoafgiften för inrikes brefvexlingen lill fyra skillingar per lod för alja afstånd, utan att sådant medför någon rubbning i öfrigt, hvarken uti sladgandena rörande lösbref, portomoderalion m. m. eller uti andra föreskrifter; samt 13:o. Alt dessa sladgandens tillämpning skall taga sin början med den 1 Juli 1855. liih. till II. St. Prut. 1SSS & ISSA. 10 Sami. t Afd. 59 466 Expeditions-Ulskoltels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 4SS. Varande tillika af Ii. K. M:t erinradt, atl, för den händelse Rikets Ständer antaga E. K. Mits, uti särskild Nådig Proposition framställda förslag angående myntenheten och dess fördelande i hundradelar, böra förenämnde portosatser och ersättningar utsättas i öre, så nära som möjligt motsvarande ofvan ouiförmälde belopp i skillingar banko.
Utskottets förslag är gilladt af PresteBorgareoch Boncle-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att uti denna §. skulle dels framför ordet ”torpare” införas orden: ”'jordoch stat-’*, dels i den mening, hvari omtalas föräldrar, som, då de hafva 4 barn eller derutöfver, äro för mantalspenningar befriade, åberopas Kongl. Förordningen den 8 Mars 1770, dels ock återinföras 2:dra momentet af samma §. i nu gällande Bevillnings-Stadga. Då det af Ridderskapet och Adeln beslutade tillägg af orden: ”jordoch stat-’' framför ordet "torpare”, i tillämpningen möjligen kan inverka på bevillningens belopp, genom olika tydning af benämningen ”torpare”, i fråga om rättigheten till bevillnings-afdrag, utan afseende på deras egenskap af jordeller stat-torpare; så lärer, i händelse Ridderskapet och Adeln vidblifver detta beslut, votering böra anställas öfver följande proposition: 16:o. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag uti 147 §. till bestämmande af bevillnings-afdrag för torpare, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, skall, enligt Ridderskapets och Adelns beslut, uti nämnde §., framför ordet ”torpare” införas orden: "jordoch stat-”.
Ropades Js. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, det Herr von Hartmansdorff föreslagit ett så lydande .tillägg: att Riksens Ständer tten rS Augusti /, tni borde öfverlemna Tulltaxan till Kongl. Maj:tj med uppdrag att, efter näringarnes kraf, och Rikets bästa, kunna böja eller sänkaTullafgifterna» dock så att de i möjligaste måtto motsvaradet bevillningsbelopp, som blifvit genom dem påräknadt intill nästa Riksdag, då- Riksens Stän« der, elter den emedlertid förvärfvade erfarenheten , kunna med mera säkerhet bestämma Tulltaxan. Herr Cederfchjöld; Jag får blott anhålla,' >tt Ridderskapet och Adeln i alla fall förbehåller sig rätt att granska Tulltaxan, så att det icke blifver den af Utskottet uppgjorde, utan den af Ståndet granskade, som till Kongl. Maj:t öfverlemna». Herr Lefrén', Jag vågar hemställa, om icke den proposition, som Herr Grefven och Landt-Marskalken en gång redan gjort, kunde blifva den sorn finge framställas, så mycket mera som jag tror, att H rr von Hartmandorffs förslag innefattar ett ämne, hvarom *i icke discuterat, och som skulle inleda oss i en lång öfverläggning. Der står nemligen: dock så, att tullafgifterne i möjligajle måtto motsvara det bevillni/gfbelopp, som blifvit genom dem påräknadt intill nästa Riksdag. Som man ej vet, huru stor Bevillningssummsn blifver, kunde det utgöra ett bestämdt hinder för Kongl. Maj:t, att begagna sig af den rätt. som uti första punkten är Honom lemnad, att neka import af vissa varor, och således skulle Konungens händer vara absolut bundne, ty antingen måst* Statsbrist uppi - Den 18 Augusti f. m, komma, eller ock miste Konungen ingå på de£ system, som inbringar mycket penningar i Statscassan , men lemnar litet skydd åt naringarne. Herr Tham: