Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån tecknade Reversant och Löftesman, ega betydligare fastigheter i en •viss XX viss Landsort, hvilka, enligt hvad Directionen förut hade sig bekant, till någon del bestå uti Bergsbruk och Sågverk; och lärer det väl ej kunna sättas i fråga, att ju åtminstone Bruks-Rörelsen, såsom en af Landets vigtigaste Näringar, sorn tillika fordrar det drygaste förlag, bör räknas ibland dem, som, enligt Handels-Discontens bestämmelse, hafva anspråk på dess Lånebiträden. Utan tvifvel hade det varit önskligt, för DiscontDirectionen i synnerhet, om Högloft. Banco-Utskottet, i föreskrifterne för denna nya Discont, behagat närmare utveckla och förklara, hvad som bör förstås med större Rörelse j och Directionen skall anse för en lycka, om nu församlade Herrar Revisorer kunna och vilja undanrödja den villrådighet, som det obestämda i detta uttryck icke kan undgå att ofta ge anledning till, serdeles så länge våra få större Handelsoch Fabrikshus, hvilka onekeligen i första rummet äro berättigade till Handels-Discontens biträden, mindre begagna sig deraf, än det inskränktare maximum, som ej kan vägras dem hos Banco-Discont-Verket, hvars förut knappa tillgångar på sådant sätt göras ännu otillräckligare. Vid ett slikt förhållande, och då kändt är, alt en stor del af de emot Ränta upplånte medlen ligga för Banken ofruktbara, har Directionen föreställt sig, att ingen loflig Näring eller Yrke, hvars idkande kräfver betydligare förlag, kunde ovillkorligt vara uteslutet från begagnande af ett allmänt Penningeverk, enär säkerheten pröfvats antaglig och Lånehandlingarnes form enlig med gifne föreskrifter. Och som all storhet är relativ, har det synts vara både naturligt och billigast, att närmast jemnföra storheten af en Lånesökandes kända Rörelse med storheten af det Lån, som han hos Verket begärt. 2:0 I afseende på tvänne Lån, beviljade åt Stadsmäklare, dem Afdelningen ansett i allmänhet oberättigade till
Tillsynen, hvartill förslaget inskränker Statens förfoganden å. skogar till nyssnämnde gårdar, hemman och lägenheter, skiljer sig ej väsendtligt från den uppsigt, som redan nu utöfvas, men hvilken dock visat sig högst otillfredsställande. Missförhållandet, sora förefinnes mellan å ena sidan arealen af de allmänna skogarne och å andra sidan landets skogsbehof samt rikets ytvidd, utaf hvilken de endast upptaga 2 procent, då deremot stats-skogarue i vida sydligare länder utgöra 10 och stundom 20 procent af landets yta, borde vara en tillräcklig uppmaning för Staten, att ej längre uppskjuta kraftiga åtgärder, för bibehållande af åtminstone de skogar, till hvilka dess rätt är obestridlig. 3:o att boställsinnehafvare må erhålla utsyning till husbehof af boställets skog, men att den öfriga afkastniugen tillfaller det allmänna. Den i förslaget upptagna fördelningen af boställs-skogarnes afkastning, hvaraf i enlighet dermed ena hälften borde tillfalla Kronan och den andra boställs-innehafvaren, skulle än ytterligare öka den olikhet i tjenstemännens aflöning, som, oafsedt skogen, redan är en följd deraf att vissa äro med boställen försedde. 4:o att skatteman, i öfverensstämmelse med Byggninga-balkens 10 kap. 8 § samt med 18 § i 1805 års Skogs-ordning, ej må ega nyttja sin skog så, att hemmanets förmåga att utgöra skatt derigenom äfventyras. Detta stadgande, som af 1855 års Skogs-kommitté blifvit uteslutet, i det af denna utarbetade förslag till förordning om skogarne i riket, är der ersatt „genom ett, så väl för frälsesom skatte-egare gällande förbud mot skogsförödelse. Afven i Skogsstyrelsens förslag saknas nämnde Byggninga-balkens stadgande, men något annat, hvaraf skogarne kunde njuta skydd, har ej blifvit uppstäldt. Tidpunkten synes dock ej vara väl vald för undanrödjande af de få lagparagrafer, som äro affattade till skogarnes förmån.
Yttrande, i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 59, angående kiojiotionde spannemålens utgörande till Stockholms och Malmö barnhus, leetta utlåtande har blifvit återremitterade från PresteStåndet, enär utlåtandet egdesaminanhang med ett af Utskottet förut afgifvet och från PresteStåndet återremitterad! Betänkande N:o 58: om förändring i skyldigheten att utgöra Afrada och Kropo Tionde spannmål m. m., samt af Hederv. Bonde-Ståndet, som hemställt, att Barnhus Tiondens erläggande måtte bringas i likhet med hvad Utskottet lönande Afrads och Krono Tiondes spannmål i allmänhet föreslagit. Till svar härå får Utskottet vördsamt anföra, att, enligt hvad det återremitterade Utlåtandet tydligen innehåller, den af Utskottet tillstyrkte optionsrätt kommer att ega rum i afseende på erläggandet afTionden till Malmö Barnhus, men att deremot sådant i afseende på Stockholms Barnhus icke ken ske, på de skäl, som i Utlåtan-* det uppgifvas. Och, då nu hvarken dessa skäl blifvit vederlaggde, eller nya uppgif - Besv, ock Ek$n. Utsk. BeiänKtinden. 1099 lie, ej helle? Utskottet för sin del har någr$ andra utvägar till vinnande af ändamåle? att föreslå, kan Utskottet, vid ett sådant förhållande, endast åberopa sin förut afgifva mening, hvilken af Högloft. Ridderskapet och adeln och Vällofl. BorgareStåndet blifvit bifallen. Stockholm den 30 Juli 1823. Anmälan, rörande de till Utskottet remitterade motioner, om inköp för statens räkning af ett utaf Herr CancelliRådet m. to., Schoerbing ut gifvet arbete, angående skogshushållningen. Hos samtliga RiksStänden hafva motioner blifvit gjorde, att ett af Herr CancelliRådet och Riddaren C. M. Schoerbing från trycket utgifvet arbete, kalladt:
XTr den redogörelse för verksamheten under läsåret, som lämnades af föreståndarinnan, fröken A. Detthow, må anföras följande: » Det är en glädjande företeelse i vår tid, att så många af de vuxna flickorna i förmögna hem börja längta efter nyttig verksamhet. Ett medel att få denna längtan tillfredsställd vill detta seminarium söka vara. En kurs, sådan som den vi kunna blicka tillbaka på, kan nämligen utom dess bildande inflytande på och väckande af djupare lifsåskådning hos eleverna, äfven sätta dem i stånd, dels att hjälpa sina syskon eller må- hända en gång sina egna små med läxoch ferieläsning eller att helt åtaga sig deras undervisning, dels att om de ej behöfvas i sina hem, såsom lärarinnor för mindre barn i privatskolor och hem få fylla en plats i lifvet. » Lägre lärarinne-seminarium, som har sin lokal Birger Jarlsgatan 27, vid Humlegården, består af en 2-klassig seminarieafdelning och en 4-klassig privatskola. I seminarieafdelningen inskrefvos sistlidne höst 37 elever, det största antal som då fanns plats för. Af dessa hafva nu vid läsårets slut 27, i åldern 17 — 37 år, aflagt lärarinneexamen. Största delen af de bland de utexaminerade, hvilka önska lärarinneplats, har redan fått sådan för nästa läsår, dels i skolor, dels i hem. För att antagas till elev vid seminariet fordras endera afgångsbetyg från högre flickskola, i hvilket fall ingen inträdesexamen behöfs, eller ock att vid inträdespröfningen visa sig äga godkända kunskaper. Kursen är 1- ä 2-årig, beroende af, om eleven kan vinna inträde direkt i den egentliga lärarinnekursen eller behöfver först genomgå den förberedande klassen. Vi hänvisa för öfrigt till annonsen i detta nummer. * Teater och Andra nordiska musik. musikfesten. Efter de solglänsande majdagar, hvaraf hufvudstaden och dess feststämda folk under de senaste veckorna så oförbehållsamt njutit, kom pingsten regntung och grå.
Vid Corrections-Inrättningen i Norrköping: 1 Föreståndare B:o R:dr 700: — (samt 200 R:dr till Skrifvare-biträde.) 1 Predikant . „ 150: —• Inseende billigheten af, att de vid fångvården anställde Tjenstemän och Betjente, hvilkas befattningar, i följd af sin natur, äro både besvärliga och ansvarsfulla, icke genom den omständighet, alt Fångväsendet ännu ej hunnit så ordnas, att de kunnat tillsättas med löner på Stat, må utestängas från delagtighet uti en alla andra civile tjenstemän och betjente förbehållen rättighet att, då ålder och bräcklighet göra dem oförmögne, att längre sköta sina tjenster, kunna undfå afsked med bibehållande af sine löne-förmoner såsom pension, hafva Rikets Ständer, som anse den nu gällande Staten icke upptaga hö grå. Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Jag undrar ej på, att han fått afsmak för mångväldets vedervärdiga frukter.» Bordstudsaren, en sfinx af förgyld bronz, slog half fem då baron Sprengtporten afträdde. Konungen såg på klockan, tog en kristallflaska, hällde eau de Lavande på sin hvita näsduk, luktade först på den och gned sig derefter i pannan med näsduken. Straxt derpå ringde han. I ögonblicket stod en kammarherre, glåmig och skinande i ansigtet af nattvaket, djupt bungade midt framför monarken. – «Seltzervatten och champagne!» ropade denne. Sedan han, nästan utan uppehåll, tömt tvänne stora dricksglas i rad af sin älsklingsdryck, frågade han kammarherren, om man ännu gått till hvila i slottet. – «För flera timmar sedan, Eders Maj:t! Solen står redan högt på himmelen och betjeningen är å nyo uppe och i rörelse.» Konungen gick till fönstret och sköt undan luckan, hvarvid det inströmmande dagsljuset helt och hållet förtog skenet från de många vaxljusen, som brunno i kronan och på borden. Konungen befallte, att de skulle släckas och att äfven den andra fönsterluckan skulle öppnas. – «Ers Maj:t befaller förmodligen sina nattsaker?» – «Rättnu. Jag har dessförinnan några ord att säga en person, som väntar på företräde. Låt honom komma in.» – «Ers Maj:ts dyrbara helsa behöfver hvila. Jag dristar underdånigst hemställa, om ej honom kunde allernådigst tillåtas återkomma några timmar härefter, närmare middagen?» – «Hvad skall det heta, min herre! Inga råd, inga invändningar, intet annat än lydnad, en gång för alla, det förbehåller jag mig, hör ni. Låt honom i ögonblicket veta, att jag just nu beviljar audiens.» Kammarherren, nedstämd och fruktande en onåd i farvattnet, fullgjorde genast befallningen. Klockan slog fem, half sex, sex – och audiensen fortfor.
Han har blifvit modlös och misstänksam. Jag fruktar, WOLFF. Han skall upp igen, du! SIGRID. Han har visst blifvit för hårdt slagen. ANDRA AKTEN WOLFF. min första bok? Hvem har inte blifvit slagen? Mins du kritiken öfver SIGRID. oberoende. Hvad gör då kritik? Men att arbeta för brödbiten och misslyckas, det... WOLFF, afbryter lifligt. Du kämpade för en ny stor sanning, och du var skref min andra bok och slog mig igenom. Hela den Ja, inte bryr jag mig om kritik, det vet du väl. Jag liberala pressen höjde mig till skyarna... Det där konhar du några nya recensioner? servativa emballaget läser ju ingen människa... A propos, SIGRID. Ett par, du skall få dem. WOLFF. tala om... Ovett? Det brådskar inte. Vi ha ju tusen andra saker att SIGRID. vi, som känna dig... Inte tror jag, att de uppfattat det nya och djupa, som WOLFF, afbryter lifligt. fins saker, som visst ännu äro nästan för moderna... men den stora massan... De skola få en ny nöt att Vet du hvad gåtan är i allt det här? Nej, naturligtvis! Det begär ingen. Ser du, det härhemma åtminstone... Nå ja, du och jag förstå dem, knäcka nu, och det en, som är spansk! (Går fram och åter.) VÄRFLOD SIGRID. Gåtan? WOLFF, sätter sig och knackar i bordet för hvart ord. sanningen i ögonen, du! Just gåtan! Det är, att ingen härhemma törs se SIGRID, tvekande. Hur menar dur Inte är väl det någon gåta? WOLFF, afbryter lifligt. namn. Härhemma i våra små skuggrädda samhällen ser är rädd, att grannen skall märka något. Hällre förneka de sanningen alldeles. Se till exempel på... Håller tant ännu på med det där Magdalenahemmet? SIGRID. De tåla ju inte att höra en sak nämnas vid sitt rätta hvar och en sitt eget porträtt i de afmålade skurkarna och Ja. Nu ha de fått en prest till sekreterare. WOLFF. Herren välsigne oss och...
— Anslaget till Carolinska Institutet, hvars organiserande till Medicinsk Facultet Höglofl. Stats-Utskottet icke ansett såsom ett för sig främmande ämne, hade, såsom mig synes, så länge detta Instituts verkningsfält ännu ej är till fullo uppmätt, rättast bordt inskränkas till hvad Kongl. Maj:t föreslagit.” Häruti instämde Prosten Astrand. Herr Biskop Hedrén, som i flera punkter sig i lika syftning reserverat, begärde alt äfven i förestående reservation, i hvad den angår Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Kammar-Rätten, få instämma. Vid andra punkten, rörande tillökt anslag för Justitiae-Revisionen , af Herr Biskop Hedrén; ”Emot bifall till den begärda Embetsmanna-tillökningen i Justitiae-Revisionen anföres visserligen icke utan skäl, att detta Embetsverks lönereglering blef vid sistlidne Riksdag fastställd, i likhet med Konungens Proposition. Men att denna reglering, vare sig af hvilka orsaker som helst, icke blef sådan, att den kunde länge svara mot ändamålet, insågs redan då lemligen allmänt, hvarpå jag tror mig kunna åberopa dåvarande Riksdagsmäns, serdeles Stats-Utskotts-Ledamöters, vittnesbörd. Nu har bristen factiskt bevisat sig. Då årligen icke mindre än 2,400 mål till detta Verk inkomma, bland hvilka flera, till exempel Revisionsoch Egodelningsmål af vidsträckt omfång, så måste af Sex Revisions-Secre - 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o po - lerare hvar och en få på sin lott 400 mål för hvarje år. En sådan arbels-product lärer ingen billighet kunna, äfven af den skickligaste tjensteman, utkräfva. Kongl. Maj:t fann ock derföre nödigt att, kort efter sedan regleringen blifvit, i enlighet med Rikets Ständers beslut, verkställd, tillförordna tvänne extra Föredragande med två Protocolls-Secreterare, två Canzlister och två Copister, hvarigenom balancer kunde förekommas och afhjelpas. Hvardera af de sålunda Föredragande har ännu årligen 3oo mål på sin lott, hvilket synes vara tillräckligt.
Det ena med det andra gör, att vi äro böjde för att, på samma gång vi fälla den strängaste dom vi kunna öfver innehållet i »Giftas», så mildt som möjligt bedöma författaren. Måhända har Nya Dagligt Allehanda rätt deri, att hr Strindberg skrifvit lättsinnigt och obetänksamt utan att egentligen göra sig reda för arten af det skrifna (Se Nya Dagl. Alleh. för den 8 November). Hr. S. sjelf är i våra ögon en olycklig, värd vårt medlidande. Med tanke på det menliga inflytande hr Strindbergs »Giftas» kan utöfva på vår omogna skolungdom har jag såsom lärare uttalat mig om boken. Väl befarar jag, med sorg i hjertat, att kanske en och annan af den blir förderfvad för hela lifvet. Men öfver hufvud taget tror jag på motståndskraften hos det goda, sanna och ädla, som rör sig inom vår skolungdoms bröst. Boken är för dålig och simpel, för att den skulle kunna göra stor skada. Lärare. »Tjensteqvinnans son» och »Jäsningstiden». (Ur Stockholms Dagblad d. Nya bidrag till den usla litteraturen. A. Strindberg. Tjensteqvinnans son. – En själs utveck lingshistoria. I. Stockholm. Albert Bonniers förlag. Timon af Athen: Hvad skulle du göra med verlden, Ape mantus, om du hade den i din makt? Apemantus: Skänka den åt kreaturen för att bli menniskorna qvitt. Timon: Ville du då sjelf dela menniskornas undergång och blifva ett kreatur bland kreatur? Apemantus: Ja, Timon! Timon: En riktig kreaturs-önskan! Måtte gudarne bevilja dig den! På sistone hafva beundrarne af hr Strindbergs författareskap börjat inleda sina anmälningar med ett beklagande af de förvillelser, hvartill en så hög ande, en så snillrik författare gjort sig skyldig.
T:l:det från början varit tillräckligt för utsädet af en tunna korn, ty tunnan innehöll då icke 56 utan 63 kannor, och det är en sådan tunna, som ännu i dag utsås på ett vanligt T:l:d. Gr. Sparre: Det är redan af Frih. Wrede och flere andra talare erkändt, att, i afseende på mätningen af längder, skulle stången eller refven icke vara så särdeles nödvändiga; hvaremot de för uppmätandet af ytor vore alldeles oundgängliga. Man har sagl, att ändamålet skulle kunna vinnas derigenom att man bestämde ytorna i qv.-fot; men jag hemställer tili eder, Mine Hrr, hvilka tal vi då skulle få? Om vi t. ex. skulle omnämna en egendom, sorn innehölle 4 eller 5 tusen T:l:d, så skulle vi få tal af en ansenlig längd om vi skulle multiplicera det för att få yt-innehållet bestämdt i qv.-fot. Om delta skulle leda till klarhet vid bedömandet af jord-arealer, lemnar jag osagdt. Man har vidare yttrat, att den föreslagna qv.-refven möjligen kunde blifva af nytta vid framdeles skeende skiften; men att den alldeles icke skulle vara tjenlig för de redan verkställda, utan i stället för dem blifva i så måtto skadliga, att de för egarne af reducerad jord skulle medföra kostnader. Hvaruti skulle dessa kostnader bestå? Kunde man icke ganska lätt genom reduktionstabeller få handledning vid dylika förrättningar; och sådana tabeller komma snart att finnas i alla boklådor. Jag ber dessutom att få fästa upmärksamheten derå, att här icke är fråga om att borttaga T:l:det. Tvertom; under det ljtsk:n i öfrigt tillstyrkt att hittills brukliga mått skulle under en viss tid af 6 eller 7 år få begagnas, hafva Utsk:n alldeles icke föreslagit någon sådan gräns i afseende på T:l:det.
Lärde af utmärkta kunskaper ocb söttjenster, att likaledes af Utländninflar i tjenst antaga Sprak - och Lpcrcrtie-mästare samt idkare af de fria konsterne, som i flutet af Z efter orden: af den reng Lvangellsta Läran, tillägges: Sprak - 190 Den 6 September. Sprak - och Epercitie-mästare samt Idkare af de fria konsterna allena fran detta stadgande undantagne. Stockholm de» 3H Augusti 1809. L.. ^lannerbeim. Silfversparre. H.. 6. Lilverlioipe. 6 IVIömer. L. von kosLnstein. L. 6. bloräin. Lvdn Wic man L:son. Daniel Aberstein, ^f. 6. 6nkn. ^n6ers jjcson Deckert, ^lsts kebr8son. I. I). U slerlaz. I likhet med Utskottetl Regeringsformen grundade hemställan skulle detta mäl hwila till nästa Riksdag, för att dä widare prbfwas och afgöra-. Föredrogföljande: «, Riksens Högloft. StänderAllmänna BeswärSoch Economie-Utskoits Betänkande, angäcnde den allmänna Skogshushällningen, JagtOrdningen och Jägeri-Staten. Om bet är en sanning grundad pä erfarenheten sch af den dagcligcn bewittnad, att i tvärt Fädernesland - Den 6 September. igl rusland behandlingssättet med skogarne, denna owärdcrliga skatt i Näldens härda Climat, denna rika källa för Swerigcs Export-Handel, hittils icke altid warit det rättaste, det mest bärande för Staten och den enskilte, sä har Utskottet funnit ett fbrswar för sitt bifall till flere af de anmärkningar och klagomäl, som af ätskillige Riksens Höglofl. Ständers Ledamöter deremot blifwit wäckte. Den öfwerläggning
Ömtåliga heliotroper stodo med sina lilafärgade blomklasar och dröpo efter regnet, hvita långstjälkade liljor sträckte halfslutna klockor åt läsidan, astrarne prålade i sina granna höstfärger, och några georginbuskar visade tjocka, lofvande knoppar, som tyngde på sina skaft. Herrn i huset kom ut på verandan. Han såg sig omkring, söp in luften i stora drag, liksom hade han smakat på den, han nästan luktade och snusade på vädret. »Kom ut», ropade han, »det är ingen fukt, vi kan godt sitta här ute! Den salta luften är läcker, kom och känn så bra den smakar!» Man bar ut ett bord på verandan. Man slamrade med glas, karaffiner, skålar och kannor. Téköket rök, toddykannan likaså, ur glasen ångade det och den bruna konjaken i sin slipade karaffin fick ett mörkt skimmer af solen, som stundom genom björkarne kastade några sneda strålar på det dukade bordet. Herrarne satte sig med ryggen åt utsikten och spädde på glasen. Det var glam och glädje, till och med under de ifrigaste dispyter. Läkaren och prästen munhöggos oupphörligen, häradshöfdingen och kaptenen skrattade, det var en gemytlig kvartett, fyra oskiljaktiga vänner, man kunde icke undvara hvarandra, man behöfde hvarandra och älskade hvarandra både i lust och nöd. Kaptenen och prästen voro fattiga slarfvar bägge två, och de representerade nöden, häradshöfdingen och läkaren däremot lifslusten, glädjen och hjälpen, som i form af penningar eller borgen åstadkom denna välsignade harmoni, hvilken alltid nådde sin skönaste fulländning vid klangen af de kära toddyglasen. Läkarens fru, den lilla doktorinnan, stod vid köksspiseln och stekte abborrar. Hon visste icke att »bröderna» skulle komma i dag. De bodde så afsides, hon och familjen, ett par timmars rodd ifrån staden, och hon var icke beredd. Hon hade icke väntat dem ännu på några dagar. Prästen hade ju i början af veckan fått största delen af hennes mans kvartal, kapten hade fått det mesta af det privatpraktiken inbringat.
Jäg anser öfverflödigt och ledande till tidsutdrägt att upprepa de skäl Herr Anckarsvärd anfört såsom grund till sin motion; de äro ej af deri art att de öfvertyga mig; ty brri de än bevisa missbruk vid Författningärries efterlefnad så kunna missbruk hjelpas, tnen ej förarileda till förändring af ett vapen hvars bibehållande enligt min tanka , det ensamt och allenast beror af Konungen att bedöma. j*g vågar tro att om allmänna klagomål skulle få läggas till grund för indragning eller förändring af vapnen, skulle snärt nog projecter till hela arméens totala indragning inkomma från alla Landsändar af så väl Rustsorn Rothållarej hvilka trodt sig finna sin existance angripen af tidens förändrade skick och deraf härflytande orsaker. Nationen har uppvaknadt ur sin syndasömn, Nationalandan har utVeckladt sig på ett förvånande sätt, man har 496 Den 5 Martil i riset t nödvändigheten af den Constitutiönejisä utbildningen och vi begagna oss af dess heliga rättigheter för att förbättra vårt rätta tillstånd, för att försäkra vår politiska existencej låtom oss då ej genom öfverändakastande af sådans inrättningar, utom hvilkas medverkan vi aldrig hunnit tili det mål af politiskt sjelfbestånd som vi nu äga, lenina rum åt vanmagten att insmyga sig och sålunda vi sjelfva bereda medlen att undergräfva detsamma: låtom oss deremot begagna de fördelar sorn enväldet synes hafva skapat; kanske utan att anä det, just för att ställa oss på den respectabla punkt af oberoende vi intagit» Rusthåilarne inom Nerike äro trolige» ej de enda som önska eftergift i skyldigheter åtagne i samma stund de blefvo innehafvare af deras hemman, och de hafva ingen större rättighet ari öfrige medborgare att ensidigt betrakta sine åligganden och såsom slutföljd påstå ändring i desse skyldigheter, hvilka i samma mån de för dem blifva lättade, med så mycket större tyngd
Såsom villkor vid den andras antagande önskade jag få fästa den föreskrift, att han skulle, utom de af motionären uppgifna kunskaper, jemväl äga fullkomlig kännedom i konsten att, såsom husslöjd, bereda socker af hvitbetor. Det må vara, att denna näringsgren ej passar på de flesta orter i Sverige; men att hvitbetan växer och trifves väl på rnångfalldiga ställen, har redan visat sig, och den debouche’, som beredes den ena orten för sin production, kommer den andra till godo genom minskad concurens. I sammanhang med detta förslag, får jag fästa uppmärksamhet på angelägenheten, att bereda utväg för passande sujetter att bilda sig för ifrågavar. befattningar. Steffens hade erhållit hela sin bildning i Skottland, och der har äfven Jonsson till större del hemtat sin. — Månne vi nu kunna påräkna, att agronomer hädanefter skola kunna inom vårt eget land få tillräcklig bildning och erfarenhet, för att, såsom ofvannämnde personer, förstå att bedömma alla jordarter och föreskrifva deras ändamålsenliga behandling? Jag vågar ej härtill gifva ett bifallande svar, utan föreställer mig, att ett eller par års vistande utomlands skulle vara icke blott nyttigt, utan nära nog nödvändigt för dem, som skola fylla de ifrågavar. platserna. Derföre får jag föreslå, att StatsUtsk. äfven ville anslå medel till ett resestipendium, som efter min tanka företrädesvis bland sökande borde tilldelas den elev från Degeberg, som, med högsta vitsord i kunskaper, förenar fallenhet och lust. för yrket; under villkor likväl, att stipendiaten efter hemkomsten är skyldig, åtminstone för vissa år, taga engagement såsom resande agronom. 4 H. 5 34 Den ii M a r s f. ra. Dessa mina anmärkningar anhåller jag må få åtfölja motionen. Frih. von Kraemer, Robert: Jag instämmer så mycket hellre uti Friherre Raabs yrkande, som jag har samma erfarenhet, som han, alt en agronom visserligen icke förslår för hela Riket.