Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är detta förmycket begärdt? kan jag ej behålla denna tröst, detta hopp? Säg Elisabeth? Eller är jag bedragen? älskar du mig ej?” ”Jo jag älskar dig!” hviskade hon svagt, ”jag kan ej motstå dig, men var barmhertig och fordra ej mer. Är det ej nog, att bekännelsen om min vanära gått öfver mina läppar?” ”Vanära!” sade han ömt tryckande henne till sitt bröst, ”det är ej vanära att älska, Elisabeth, men det är att förnedra denna kärlek, om den ej förblir skuldfri. Sörj ej derföre, utan lef, lef i hoppet på din kärlek. I detta ögonblick prasslade det i skogen. Rudolph steg upp och flydde och knappt hade han försvunnit, innan Ferdinand framträdde. ”Du här vid denna tid, i denna luft och så der klädd!” utropade han ängsligt och upplyftade den orörliga Elisabeth. ”Hvarför lemnade du den fristad jag beredde dig? Ack, detta kan bli din död!” Hon sade intet, gjorde ingen rörelse, utan låg, som om hon redan varit död. Med en känsla af obeskriflig bitterhet såg Ferdinand att något förefallit; och Elisabeths goda engel hade kommit försent att rädda henne undan hennes egen svaghet! Långsamt bar han henne tillbaka till torpet och lade henne på den bädd, hon ej bordt lemna. Der föll hon snart i dvala, ty den häftiga själsrörelsen hade uttömt kroppens krafter, och då hon om morgonen vaknade, låg hon i häftig feberyra, under hvilken hon talade förvirrade, obegripliga ord. Ett kort kapittel om kärlek. ”Kärlek!” Du sagt det sannaste ord; Ljufvaste skänk oss gifves på jord. Alltid dess löften förblifva desamma. Kärlek är fridens trognaste amma. Smälte då de som förut varit tu, Blott till ett hjerta uti detta nu!” ~Dahlgren.~ Veckor gingo förbi, innan Elisabeth förmådde lemna bädden, på hvilken Ferdinand nedlade henne den olycksfulla natten. En häftig feber rasade i hennes ådror. Ofta besökte henne Ferdinand och dröjde alltid i det längsta vid hennes säng; men ändå oftare, ja nästan dageligen, kom Rudolph till torpet, der han med den ömmaste kärlek sökte lugna hennes själs oro.
Efter den korta utredning af de alternativer, som gifvas, att för Bankens räkning använda de befintliga öfverskotten, hvilken jag nu haft äran göra, så faller det sig för mig åtminstone temligen klart, att det enda rätta (om jag så vågar uttrycka mig) är, att icke våldsamt pålägga den nog betryckta penningeställningen några ytterligare tvångsåtgärder, genom sedelindragningar, utan låta det reducerade bytes-kapital, som ännu återstår, successive komma rörelsen lill godo, icke i låne-väg, som endast skulle bidraga att än vidare updrifva skuldsättningsoch kredit-systemet, utan såsom understöd till sådana allmänt nyttiga eller nödvändiga företag, hvartill eljest tillgångar på annat sätt måste beredas. Jag vet ganska väl, att det på vissa håll anses just som ett osvikligt och säkert kännetecken på det vackra namnet patriotism att alltid söka sätta Statsverket på all möjlig förhoppning; men jag bekänner att jag ej förmår updraga dessa fina distinctioner, mellan landet oeh samhället, eller hvarföre man par excellence kan sägas gagna sitt land genom att motverka Statsbestyrens gång. Jag tror deremot helt enkelt att hvad som är Statsverkets fördel, det är ock landets, och intill dess man visat det de förslag, som blifvit framställda ang:de utgifter för allmänna angelägenheter, äro onyttiga eller onödiga eller otjenliga, intill dess torde de som söka bofordra deras framgång, derigenom fä anse sig handla i öfverensstämmelse med det allmännas väl, helst då detta sker utan att nya upoffringar påläggas, utan endast derigenom att de penningar, som genom Banken blifvit indragna, på detta sätt å nyo komma rörelsen till godo. Min åsigt har visserligen varit att hela Bankovinsten borde oafkortadt utlemnas; men på det att icke meningarne slutligen måtte blifva mera delade än hvad de redan äro, skall jag förena mig i det förslag, som Frih. Palmstjerna i detta hänseende framställt. Hr Lagerhjelm, Pehr: Till större delen förekommen af den siste talaren, har jag blott några få ord att yttra. Oaktadt all den menings-skiljaktighet, som här gifvit sig tillkänna, är det likväl tvenne punkter, hvarom alla, som yttrat sig, äro eniga.
S. D. Följande StatsUtskottets, den 14 Juni afgifna och den 22 på bordet lagda, Betänkanden föredrogos å nyo Och biföllos, nemligen : 1.0 Angående fortfarande af det till Hamnbyggnaden i Helsingborg på stat anslagna bidrag af allmänna medel. 2:0 Angående väckt fråga om medels anslå, ende till Lazaretts byggnad i Uddevalla. I anledning af en gjord motion om Skatteköp å Ållestads Kronosäteri i Elfsborgs Län. Ut supra - Upplästes från de öfriga respectiva Stånden ankomna ProtocollsUtdrag: Från H'gvördiga Prest Ståndet: Af den 8 Juni: Om upptagande af de hvilande och lagligen beredda GrundlagsFrågorna j 1 om återremiss till StatbUtskottet af dess Betänf kande i anledning af Konungens Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, i hvad som beträffar esta och 2*.dra Hufvud. Titeln; om bifall till StatsUtskottets Betänkande angående Bevillning för Dannemora Jerntill-' verkning, med beslut att Riksens Ständer måtte åt Kongl. Majit öfverlemna, att, uppå vederbörandes underdåniga anmälan, meddela dea åtgärd, som i nåder pröfvas billig; om bifall till S'arsUtskottets Betänkande, rörande en minnesvård åt Hoflntendentcn Sergel; om gillande af Constitutions-Utskottets meddeldta yttrarv de att det ej kunde befatta sg med 3me från Hedervärda BondeStåndet remitterade Memorial; om bifall till OeconomieUtskottels begäran att få räkna ett ökadt arfvode åt sin Canzlibetjening; om bifall till följande LagUtskottets Betänkanden: 1.0 om arrestanters underi håll i Stadshäktet*. 2:0 om tiden till Val Ii - 6:2 Den 2 s Juni. e. m. bellers ingifvande3:0 Om Rusthåilares företrädesrätt till lösen af en utom börd såld an* del i Rustnings stammen. 4:0
Den delen af StatsUtskottets Utlåtande, som upptager de anmärkningar, hvilka blifvit gjorde vid 6:te punkten af Utskottets i Betänkandet N:o 384 afgifne förslag, samt innefattar Utskottets svar på dessa anmärkningar, blef i anledning häraf uppläst. Friherre Rantzou, Johan Albert, förenade sig med Herr von Hartmansdorff. 3*8 Den 5 Mars f. m. Friherre Sprengtporten: Till hvad jag nyss yttrat, anhåller jag blott få lägga, att sedan Ridderskapet oeh Adeln nyss beslutat att ränteoch capital-afbetalningar få , med Posten directe insändas till RiksgäldsContoret, torde ännu större svårigheter möta för deras erläggande i klingande mynt. Herr Tham: Då man yrkar att Reverserne skola ställas i Silfvermynt, gifver man tillkänna, att man tror, det realisationen aldrig skall gå i verkställighet. Jag åter, som icke hyser samma misstroende till realisationen, kan till följd häraf icke heller vara af samma tanka i denna fråga. Det är tydligt, att om reverserne skola ställas i Svenskt silfvermynt, skall ingen revers komma att utgifvas, så länge realisationen ej gått i verkställighet; ty ingen lär vilja förskrifva sig i ett mynt, som icke finnes. Jag tillstyrker derföre bifall till Utskottets förslag. Herr von Hartmansdorff: Om låntagarne hade lika fast tro på silfverutvexlingens verkställighet, som Herr Tham, borde de ej hafva någon betänklighet att förskrifva sig i silfver, ty då vore de öfvertygade att inga förluster derigenom kunde drabba dem. Men just den motsträfvighet att förskrifva sig i silfver, hvilken man här yttrar, bevisar tvillets öfvervigt äfven hos dem, sorn säga sig tro. Jag deremot bekänner Den 5 Mars f. m. öppet, att jag tviflar på möjligheten att göra någon silfverutvexling, när man börjar med sedelförsämring, i stället för sedelförbätlring; derföre yrkar jag förskrifningarnes ställande i silfver.
En rigtig öfwersigt af denna claydelning synes mig lätt upptäcka, att Privilegierne hufwudsakligen innefatta stadganden af följande allmänna kännemärken: 1:o. öswerflödiga. 2:v. icke dit hörande; 3:o. obilliga; -1:o. exelusiva, iniiefattaiide allmän Bilaga till Alem. 461 rätt; 5:o. bestämmande den rättmätiga beskaffenheten af näringsfång. Till de öfwerflödiga stadganden räknar fag dem af Irsta classen (allmänna obestämda försäkringar), emedan allt obestämdt är som det icke funnes; dem af 4:de classen (allmänna medborgerliga rättigheter), emedan Grundlagarne, Allmänna Lagen och Författningar särskildt försäkra deras helgd; och dem af 5:te classen (constitutionella rättigheter), emedan de fullkomligen bestämmas i Regerings-Formen och Riksdags-Orduingen. Till ej hit hörande räknar jag sa wäl dem af nysnämnde 4:dc och 5:te clasfcr, emedan de höra annorstädes, som dem af Lrdra classen (hwarjehanda rcglcmentariska stadganden) och dem af 3:dje clasen (stadganden om onera och pligter), emedan de alls icke röra förmaner och rättigheter. Till de obilliga räknar jag dem af 6:te classen (personliga rättigheter hivilka innebära orättwisa eller enskildt interesse), emedan de antingen rakt förnärma grunderna för all rätt, eller deras uteslutande njutning är ett förnekande af htvarje Medborgares lofliga anspråk, att pä ett för alla lika och lagligt sätt innehafwa och förtvärfwa; äfwensom de stadganden af 8:de classen (occonomiska rättigheter), hwilka, efter behörig utredning, kunna finnas bära samma stämpel. Till de erclusioa, innefattande allmän rätt, räknar jag dem af 7:de classen (sädana personliga rättigheter, hwilka ej borde wara exclusioa).
”Slutar sig det sålunda bestämda öretalet med ett bråk, bör detta till helt öre ”höjas.” ”De särskilda afgifter, som utgå för tillverkning eller försäljning af bränvin ”eller andra brända eller distillerade drycker äfvensom bevillning, som pålagts ”utan hänsigt till motsvarig inkomst, må vid bestämmande af landstings-utskylder ”ej i beräkning tagas.” Utskottet har härvid icke tillstyrkt annan förändring, än att orden ”äfvensom bevillning, som pålagts utan hänsigt till motsvarig inkomst” skulle ur §:n utgå. Af Riks-StåndeU har endast Bonde-Stånclet utan anmärkning godkänt §:n med den af Utskottet tillstyrkta förändring. Deremot har Borgare-Ståndet ansett §:n böra hafva denna lydelse: ”De al'”gifter, som af Landstinget blifvit till uttaxering beslutade, utgå i förhållande till ”taxeringsvärdet af den fasta egendomen inom hvarje kommunal-samhälle på det ”sätt, att den summa, som af Landstinget blifvit till uttaxering bestämd, jemföres ”med hela det för länet sednast fastställda taxeringsvärde, då sig visar, huru ”mångå Riksdaler Riksmynt i landstingsskatt belöper sig på hvarje kommun. ”Inom kommunen fördelas denna skatt såsom andra kommunal-utskylder.” Preste-Ståndet antog §:n i enlighet med det särskilda förslag, Riks-arkivarien Nordström inom Kommittéen i afseende derå framställt och hvilket har följande lydelse: ’’De afgifter, som af Landstinget blifvit till uttaxering beslutade, skola i ”allmänhet utgå i förhållande till den bevillning för egendom, rörelse, lön eller ”annan inkomst, som af enhvar skattskyldig till Statsverket erlägges, på det sätt, ”att den summa, som af Landstinget blifvit till uttaxering bestämd, jemföres med ”hola det för ofvannämnda föremål från länet till Statsverket utgående bevillnings”belopp, då sig visar, huru många ören riksmynt i laudstings-skatt belöpa sig på ”hvarje Riksdalers bevillning. Slutar sig det sålunda bestämda öretalet med ett ”bråk, bör detta till helt öre höjas.
§. och med upphäfvande af ofvanberörde Förordning den 1 Juli 1743 och Kungörelse den 26 November 1816, nämnde Capitel må erhålla sådan lydelse, som den Nådiga Propositionen innehåller, i sammanhang hvarmed jemväl de, angående detta ämne, uti Stats-Rådet och hos Högsta Domstolen förda Protocoll blifvit Rikets Ständer till kännedom i Nåder meddelade. Rikets Ständer, som under innevarande Riksdag äfven till pröfning förehaft enskildte framställningar i detta ämne, hafva noggrannt öfvervägat, hvad härutinnan förekommit, och instämma till alla delar uti hvad E. K. M. i Dess Högslberörde Nådiga Proposilion yttrat, angående behofvet ej mindre af Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 320. 6g> förändring utaf det i 6 Cap. Missgernings-Bilken stadgade straff för uppror, än ock af lagbestämmelser för de händelser, då folkmängd antingen samlas i upprorisk afsigt, utan att våld begå, eller utan sådant uppsåt kommer tillhopa, men dock störer allmän eller enskild säkerhet. Erfarenheten har äfven tillräckligen vitsordat nödvändigheten af bestämda föreskrifter, angående de åtgärder, som för dylika oordningars afvärjande eller stillande kunna vara lämplige och tillåtne, så alt, å ena sidan, vådorna lör det allmänna må förekommas eller förminskas, samt, å den andra, strängheten emot en vilseförd folkmassa ej blifver för långt drifven. Efter Rikets Ständers tanka böra härvid de grunder följas, dels att den, som å Öfverhetens vägnar eger bjuda och befalla, nemligen vederbörande Civil-myndighet, uttryckligen ålägges att, när en folkmängd samlas i sådant olofligt ändamål, hvarom här är fråga, gifva densamma t jeni iga föreställningar om faran och påföljden af dess företag, då det i de flesta fall bör förmodas, att de församlade deraf blifva till besinning återförda , dels att endast
Som, enligt hvad af vetenskapsmän blifvit upplyst och vitsordadt, sådan sprit, som användes till beredning af luktvatten, nu mera till erforderlig godhet inom landet åstadkommes, synes införselsrättigheten deraf med särskilt tillstånd af Kommerskollegium mot nedsatt tull böra upphöra och föreskriften derom ur taxan utgå. Införselsafgifterna å bröd, som nu utgöra 50 procent å de antagna värdena, lära böra nedsättas til! de af Tullkommitteen föreslagtia belopp, 25 procent å samma värden, eller i sk. för hvetebröd och 6 r:st. för andra slag per skålpund. Yid artikeln böcker synes annan ändring i nuvarande bestämmelser icke vara af nöden, än att för rubriken «med inbundet rent eller linieradt papper», som nu förtullas med 25 procent af värdet, föreskrift i stället meddelas, att de böra draga lika tull med papperet, med tillägg af 50 procent, enär genom inbindning och liniering värdet otvifvelaktigt lärer ökas med lika procent utöfver sjelfva papperets. Ehuru nu gällande införselstull å kaffe, hvilken vid sednaste tulltaxereglering höjdes från 3 sk. till 3 sk. 4 rtst. skålpundet, kunde, med hänsigt så väl till varans egenskap af rå naturprodukt, som till dess värde, till någon nedsättning ifrågakomma, torde likväl, vid det förhållande, dels alt sagda afgift egentligen blott är nominel, såsom till större delen utgående med lindring till 25 eller 33'/, procent, dels ock att importen, oaktadt den stadgade förhöjningen, nästlidet år 1846 ökats med mer än 400,000 skålpund utöfver hvad den utgjorde år 1845, då den lägre afgiften var gällande, vid samma afgift, hvilken med beräkning af lindringen, i det närmaste instämmer med den i norska tulltarifen bestämda, böra ännu, och intilldess förändrade förhållanden kunna inträda, bero. Brandi kaffe och alla lill kaffcsurrofjat användbara brända växter. Campher. Canliller. Capris. Caslanier. Chlorsyradl kali. Cliinabark. Chocolad. Cicharierot.
Nummerlotteriet. Jag har ingenting deremot, men vill man afskaffa en anstalt, som åtminstone har en fördel, — att gifva Svenska statsverket inkomster — och sålunda minska hvad eljest Svenska skattdragare behöfva erlägga, och som i en offentlig styrelse gifver någon säkerhet för ärlig behandling; så bör man, med så mycket mera skäl, afskaffa den oinskränkta frihet, som utländska lotterier och inhemska speculanter nu äga, att lillspela sig Svenska allmänhetens penningar. Det skulle otvifvelaktigt finnas bra olämpligt, alt under det Svenska statsverket, af aktning för moralens fordringar, indrog sin lotterianstalt, Danmark, Hamburg, Lubeck, o. s. v. skulle, såsom nu, obehindradt hafva sina lottericontor upprättade i alla betydligare Svenska städer, och på detta sätt göra Svensk spelsjuka till föremål för deras statsinkomster, — ett förhållande som jag ej tror äga rum i något Europeiskt land. — Dertill kommer, — på sätt jag anfört i en år i83^ väckt motion, som dock lemnades utan uppmärksamhet, och hvars många detaljer jag tillåter mig åberopa — att en del Tyska lotterier — det Preussiska gör ett hedrande undantag — i sitt eget land äger ganska ringa credit i afseende på sättet att behandla de spelande. De äro ofta Den 11 Februari e. m. förpaktade till enskilde, som icke draga i betänkande alt genom lockande annoncer, hvilka särdeles i ett (rammande Iand kunna gilva utsigterna af förmån vid spelet eli större sken än de föl l jena, kunna inlocka spelare, sorn om de kände neli kunde bedomina verkliga förhållandet, aldrig skulle inlåtit sig i spelet, der verkliga chancen af vins! är så liten. Exempelvis vill jag anföra, huru man, t. ex. vid kungörandet af Österrikiska fastighetslollerierna, för alt göra vinslbeloppen stora och kunna paradera med vinster å millioner och halfva millioner,.genom tillsatsen af de två hokstäfvernn W. VV. (betyda Wiener Währling) efter ordet gulden eller florin, nedsätta verkliga vinsten till •§ af hvadden skulle utgöra, 0111 den olginge i landels nuvar., i stället för ett sedan i5 år afskaffadt, mynt.
Drofe88ion med formonliga lone-villior; — oell dä 4Veten8liaji8-Veadennen tilidia underdånigt anliällit, att Neademien» Loin 8jeif 8alinade utvägar, att trygga l?rol'e88oren OVonrt /- nndv! - eigning under 24 Lil sk dlinddet oell, AL norrl tjenstens lemnande, skven sk torktigdet dotad ålderdom, matte, medelst anslag sk sllmänns inedel, varda försatt i tillfälle att entlediga med didedällsnds sk Odservators-lönen ättadundra Iliks claler, oell nied ätnjutande sk någon ersättning tor dittills innedakds doningsrum, samt loit dans efterträdare med lämpliga I<>>u!vil kor antaga Magister ä°s?a/rds/'/ tisde I4ong1. Majit, under den 26 Maj 1837, prökvat go-lti ljäder törordus, "siil. Vdjuueten, Magister i egenskap st Olrservator s 8 tork dolms .Vstroruinrislis Odservatorium, mä, sä länge drokessoren stiputer Odservstors-lonen säsom fension, ej mindre didedällas vid det aitvode sk demluuidra Illksdaler ärligen, 8vm förut sr Le/anc/e/'sk loxtra utgiktsmedlen i dläder ti!lsg<l t, än skven sk samma medel uppdära elit ^tterligaie anslag sk femdundrs lliksdaler !>sneo om äret, emot vilkor, att, enor sntingen tillträder Odservators-lönen pä Vetenskaps-Meademiens 8tst, eller oek s snnsn 8tst undkär någon 1öneinkom8t, de gälunds deviljade kitt t ugen diksdsler lidra, i mon dersk, med ett motsvsramle delopp kdrmin8ks8 eller allde1e8 uppliöra.
Ständer ville förordna, det desse af dem sjelfve anslagne medel varda till deras bestämda föremål använde, och att förenämnde Summa desto heldre disponeras till uppmuddring af Upsala Å, som bemälde Committee, i afseende på verkställigheten af företaget, tillstyrkt sådane Mesurer, sorn icke brådstörta Summans utbetalande på en gång och nyttan af utförandet vöre både för det allmänna och enskilda ganska betydlig. Då Stats-Utskottet icke är i tillfälle att pröfva, huruvida uppmuddringen af Upsala Å företrädesvis framför andra sådane företag är af behofvet påkallad och icke erhållit uppgift, om och till huru stor andel Upsala Stad , som af arbetets verkställande utan tvifvel skulle draga största fördel, kan vilja i kostnaden deltaga, samt derförutan, såsom i flere dylike fall är yttradt, ser sig Stats-Utskottets Betänkanden. 3 29 af Statens inskränkta tillgångar satt i nödvändighet att afstyrka beviljande af alla sådana utgifter, dem Staten icke har en ovilkorlig pligt att bekosta, kan Utskottet ej eller för ifrågavarande muddringsarbete tillstyrka Riksens Högl. Ständer, att något anslag af Stats-medlen bevilja, utan synes Staden böra med ansökning örn bidrag härtill i underdånighet vända sig till Kongl. Maj:t, som i händelse behofvet finnes påkallande, lärer i Nåder meddela lämpligt bidrag dertill af de för Strömrensningen m. m. anslagne medel. Detta varder till Riksens Högloft Ständers bepröfvande vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 21 Martii i8a3. Ankom den 25 Mars i823. Utlåtande, i anledning af Riksdags - Fullmågtigens Anders Petter Pe/z/jjo/zj Memorial, om indragning af Taffelpenningarne för Rikets Högsta Ämbeten m. fl. Uti ett, inom Hederv. Bonde-Ståndet uppläst och till Stats-Utskottet remilteradt Me - 33o Stats-Utskottets Betänlcanden. morial, har Riksdags-Fullmägtigen Anders Petter Pehrssonfrån Östergöthlands
Efter från samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å högstberörda Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende; och får Utskottet, med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 5 November 1863. Uik lill R. St. Ank. till Kxp.-Utåk. den 5 Sov. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Stals-Utskottets Utlåtande N:o 194, i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjenstcårenden. (U. A.) Uti sitt under Nio 194 afgifna Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts den 29 nåstlidne Mars till Rikets Ständer aflåtna nådiga Skrifvelse N:o 96, i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden. hade Utskottet, som förmält sig sakna skäl understödja Kongl. Maj:ts i berörda Skrifvelse gjorda nådiga framställning att sådan ersättning skulle af allmänna medel bestridas, hemställt, alt samma framställning cj mätte af Rikets Ständer bifallas. Detta Utskottets yttrande är godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottets hemställan härutinnan, antagit det förslag, som Friherre G. af Ugglas uti en vid Utlåtandet fogad reservation framställt, endast med den förändring att ordet "statsmedel" å Gite raden sidan 9 blifvit utbytt emot orden '''ofvannämnda anslagoch har, efter skedd inbjudning, äfven Preste-Ståndet förenat sig om det beslut, hvari Ridderskapet och Adeln uti denna fråga stadnat. För den omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, som i följd häraf måste för frågans afgörande anställas, får Utskottet föreslå följande voteringsproposition:
För öfrigt begagnar jag tillfället att uttrycka den mening, att tullen på spanmål, sådan som den nu är af Konung och Ständer fastställd, är temligen tillfredsställande på råg, korn, bafre och ärter, men icke på hvete. Jag anser nemi. alt tullen pä sistnämnde sädesslag borde böjas lill 3 r:dr b:co per Ira, enär det icke är en vara, som iir nödvändig för medelclas - 2 44 Den 14 Januari f. m. sen eller den fattigare delen af folket, men deremot kan blifva en förmånlig export-artikel; att således dess vidsträcktare odling bör befordras; men detta kan ej ske, med mindre jordbrukaren förvissas derom, att priset på detta sädesslag icke kan nedfalla under ett skäligt belopp. Härom kan visserligen icke nu fattas något beslut; men jag har, såsom sagdt är, blott begagnat delta tillfälle att uttala min öfvertygelse. Hr Printzenskjöld, Carl, anhöll att till alla delar få instämma i Frill. Palmstjernas yttrande. Frill. Cederström: Min anmärkn. mot redaclionen här i afseende på bifall lill K. M:s nåd. propos. härrörde enkelt från den verkligt grundlagsenlig! facliska ställning, hvaruti Ständcrne sig befinna, ty om Sländerne besluta, att en bevillniugsafgift skall fortgå till ett bestämdt år, så är detta beslut af noll och intet värde, när nästa Ständer sammankomma och göra om alltihop; ty med hänseende lill grundlagens 59 och 60 §§, finner R. o. Ad., att den förstnämnde lyder: ”Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof läte Konungen lill Ulsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas;” och 60 § säger: ”Till dessa sednare räknas tull-, accis-, postoch chartatsigill.medlen” etc.