Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domkapitlens och Kyrkoherdarnes embetsbref, samt öfverfiyttande af detta åliggande på all - manna Postverket: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9; U. IX. 58, 110, A. 110. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkauden och Utlåtanden: — N:o 113, i anledning af väckt motion om befrielse från roteringsskyldigheten för åtskilliga fiskelägen inom Norrvikens fögderi af Götheborgs och Bohus Län: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9; U. IX. 58, 110, A. 110. — N:o 114, i anledning af väckt motion om allmogens i Garpenbergs socken befrielse från skyldighet att utgöra tjenstbarheter åt Garpenbergs bruk. samt upphörande af socknens roterings-frihet: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9, E. 129. — N:o 115, i anledning af väckt motion om anläggning af en elektrisk telegraf-linea från Oregrund till Gefle eller annan lämplig förbinduingspunkt på den närmast gående telegraf-linien: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9. — N:o 116, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet N:0 25, angående befrielse för rikets stapelstäder från åliggandet att årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9. — N:o 117, i anledning af väckte motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro
Maj:t, angående gjord ansökning om beviljande af frihetsår från Tiondes erläggande af Lowers Alunverk på Oland m. m-, i sammanhang hvarmed äfven föredrogs eli ankommet Utdrag af Borgare-Ståndets Pro - 4 o4 Trot, Utdrag den 2 i och st & April 1829'» tocoll för den j,j 1 denna månad, enligt hvilket Borgare Siandet till Expeditions-Ut-' skottet återremitterat berörde Förslag, Nto 48 , > anseende till trenne deruti anmärkte inisskrifningar; och som Bonde-Ståndet fann dessa anmärkningar grundade, så beslöt äfven 53onde-Ståndet, alt detta Förslag skulle, för, rättelse häraf, till Expeditions-Ut3kottet återremitteras. S. D. Upplästes och, 1 anseende till af Borgare-Ståndet anmärkt misskrifning, hvilken anmärkning Bonde-Ståndet gillade, återremitterades till Expeditions-Utskottet nämnde Utskotts Förslag, N:o 5g, till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse (ill Kongl. Majit om utgifvande , på Statens bekostnad, af en fortsättning utaf deri så kallade Lag-Samlingen] Den a8 April i8ap. Från Högvördige Preste» Ståndet. S. D. Remitterades till Statsoch Banco3 Utskotten Kongl. Öfver-Hof-Predikanten m. m. Doctor Hedréns Motion om vissa vilkors fästande vid det understöd, Rikets StändeE kunna komma att bevilja till Götha Canals fullbordande, tillika med hvad dervid inoa^ Ståndet blifvit anfördt, Pröt.
Den sjuke tycktes vara i en mycket upprymd sinnesstämning; det låg ett skimmer af glädje öfver hans drag — samma glädjeskimmer, som brukade lysa upp hans ansigte, då hon sjelf trädde in i rummet. Nu fans det der redan — hon erfor en stickande förnimmelse af smärta dervid. Hon gick fram emot den sjuke, som räckte henne sin hand, drog henne till sig och kysste henne på pannan utan att på minsta sätt genera sig för de närvarande. »Det här är min Mouche», sade han. »Och detta är min syster Lotta och min bror Gustav.» Damen reste sig upp och räckte Margot handen med ett varmt och gladt uttryck i sitt ansigte, och herrn bugade sig artigt. I bådas sätt fans en vänlig förtrolighet, som om hon redan varit dem en gammal bekant. Och hon kände med en jublande glädje, att hon icke var dem främmande, att Heine skrifvit om henne, talat om henne — talat och skrifvit med tacksamhet och tillgifvenhet. Det var som om han lefvat upp en smula under denna tid. Timtals satt lilla Lotta hvarje dag vid sin brors sjukbädd; och lilla Lotta var emot La Mouche vänligheten sjelf. Den förtroliga värme, hvarmed Heines närmaste bemötte Margot, stod i den skarpaste kontrast till den i ögonen fallande ovänlighet, som fru Mathilde alltifrån början funnit för godt att visa henne. Margot kände på sig, att Heines syster höll af henne derför, att han höll af henne; att hon såg henne med hans ögon, att hon på hans vägnar var tacksam för den kärlek och omvårdnad, hon egnade honom. La Mouche var ingen främling i den intima familjekretsen — främling var endast hon, som kallades hans hustru. Fru Mathilde förde kyla med sig, då hon någon gång trädde in i rummet, medan de andra voro församlade der; det förtroliga samtalet dog bort och ersattes af konventionelt pladder, och alla drogo en suck af lättnad sedan hon gått. Heine sökte alltid öfverskyla detta med några kärleksfulla ord om sitt »stackars tjocka barn», några medlidsamma ord om, hur ensam hon skulle stå i verlden, sedan han gått bort.
Visst är emedlertid att, ju mera man dervid lagger hand, dess flere svårigheter upptäckas, dess mera tvehugsen blir man om hvad som vöre det räfla: dess häldre hänskjuter man det till andras bättre bedömmande Den billige och uppmärksamme må besinna allmänna finance - ställningen, och häpna för den uppdrifne pappers - machinen , hvars saminanhållnings - ämne, det allmänna och enskilta förtroendet, med hvar dag förlorat af sin kraft: Statspf/j Ban%a-Uts%otten$ Betänk anden. ml besinna, att något annat ämne finnes likväl ej tiil botemedel, och att det mäste arbetas med de ntaterialec, sorn gro för handen: byggnaden far blifva sadan den !<an, icke sadan man önskade den. För att rifva ner och bygga nytt frän grunden, mäste man småningom, samla det erforderliga. Till dess är man visserligen utsatt för olägenheter; men dock skyddad för de häftigare stormvindame. Det är för öfrigt efter moget öfvervSgan* de jag, i följd af mina stora förbindelser till Konung och Fädernesland, antagit för pligt, att vid detta tillfälle låta mig dömas; val vetande, att ett ämne af så stridiga elementor alldrig kan regleras till allas belåtenhet, och sålunda ej heller aflöpa Utan misshag och klander. N:r 2o8« Förstärkta Stats - Utskottets Memorial an g Semle frågan om Nummer-Lotteriets indragning, ^Till det Förstärkta Stats - Utskottets åtgärd hatva Respective Riks-Ständen, genom Frotocolls-Utdrag den 3 3 och 25 i nästledne samt deri 2 uti denne månad, öfverlemnat den, otti Kongl. Nummer-Lotteriets upphörande väckte fråga, hvaruti arne Stånd stannat i olika beslut med de andre 2tne, i anledning hvaraf Förstärkta Stats-Utskottet dennardag sarnmanträdt samt, likmätigt hvad 96 Regerings-f ormen och 75 3 212'
Pettersson och Kyrkoherden i S:t ClareFörsamling, m. m., Ledam. af K. JN. O., Doctor J. IPallin. till Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-Contor: Kongl. Vetenskaps-Academieus astronom, Professoren Mag i Haquin Selander* Prot.-Utdrag, den 3 Mars 18f5. 6*85 f. d. Stats-Rådet, Ordens-Biskopen och Kongl. Öfver-Hofpredikanler»; Cominendören med Stora Korset af K. N. O., Doctor Chr. Is. Henrlin ; oell Kyrkoherden i Ulr. Eleon. Församling, Fältprosten och Kongl. Tiofpredikanten, Ledam. af K. Ni. O., Doctor T. Z. Fuchs-, samt till Suppleanter att, i följande ordning inträda: Camministern vid Adolf Fredriks Församling L. IV. Lohman; Comminister!! vid Hedv. Eleon. Församling, Regements-pastorn Joli. Olai; Comministern vid S:t Clarse Församling, Er. Delin. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets memorial, N:o 71, med felslag till sammanjämkning af de inom Riks-Stånden (ältade skiljagtiga beslut, i anledning al Utskottets betänkande, N:o 24, öfver väckt fråga om förändring i 7 § och uppliäfvande af 8 § i 16 Cap. Jorda-Balken: Ståndet antog Utskottets inbjudning att med Borgareoch BondeStånden sig lorena och kommer alltså den i memorialet föreslagna votel ings-propositionen att förfalla, S» 1). Till Lag-Utskottet remitterades en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, al Doctor Säwe vackt motion, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet begära utfärdandet af en Författning, hvarigenom, såsom tillägg lill 4 § i Kongl.
EorgareStåndet har RiksdagsFulIinägtigen fran Carlscrona Stad, Herr Mart. Thunell uti ingifvit Memorial anhållit, att Allmänna Magazins Direftiorien, sorn de sednare åren företagit Spannemåls införskrifningar från utrikes orter, och hvarigenom betydlige hinder för den enskilda Speculationen blifvit lagde, enär ingen enskild Man kan tilltro sig täfla i vinst och förlust med Magazins Inrättningen, som äf Staten erhållit betydliga Fonderj utan ränta, och dessutom är i tillfälle begagna den lindriga StatsUtskottet* Bettini anden, 347 tulln ä Spannemåln, som imellan Sverige och Ryssland är betingad, hädanefter ej måtte med sådane införskrifningar sig befatta, helst Herr Thunell af hvad anfördt blifvit, sammanlagdt med de förhållanden som varit en följd af den sistledne Sommar utfärdade Kungörelse, om erbudne Spannemåls undsättningar, hvarigenom SjöStädernes Handlande ej vågat göra några införskrifningar, af fruktan för bristande afsättning och dermed förenad förlust, anser dessa omständigheter utgöra rätta orsaken till deri brist och de olika höga priser å Spannemål, som från flere orter förspordes hvilka olägenheter åter, efter Herr Thunells tanka undvikas, så vida Kongl Majus Befallningshafvande, genom Magistraterne låta underrätta Handels - Societeterne om orternes behof, i så god tid, att Spannemål kan införskrifvas och sjöledes ankomma före vinterns annalkande, hvarigenom Herr Thunell tror, ej allenast att behöfvet af Spanmål i det närmaste skall blifva fyllt, utan äfven priserne blifva till det lindrigaste nedsatte genom en allmän täflan, hvilket så rnycket säkrare förmodas, sorn litoria Rågen i Carlscrona blifvit såld nästlidet år till 16 sk. Banco mindre per Tunna, än den af ^ha godhet från Magazinet utlemnade. Öfver hvad sålunda anfördt blifvit, får StatsUtskottet, i anledning af erhållen Remiss, dess utlåtande vördsamligen afgifva.
Med afseende vidare på stadgandet om en till visst belopp taxerad jordförmögenhet såsom vilkor för valbarhet till första kammaren, så anser jag mig böra lästa eder uppmärksamhet, Mina Hrr! derpå, att jag kan vara en person, som icke eger ett öre, och ändock tillhöra den sanna aristokrati, hvarom H. Exc. Hr Just.-Stats-Ministern talat i sitt förslag. Vi veta alla, och jag har deröfver anställt noggranna beräkningar, att Sveriges jord är betungad med inteckningar till 21 procent af sitt värde (jag tror snarare något mera, men de statistiska uppgifterna, beträffande förnyad inteckning, börja i Just.-Stats-Ministerns embetsberättelse ej förr än 1857). Många egendomar kunna följ - Dea 4 December. 2211 aktligen vara så intecknade, att deras egare ega intet eller mindre än intet, och äro likväl qvalificerade till första kammaren. Vidare, om nu t. ex. en person i landsorten innehar en egendom, taxerad till 80,000 rdr eller deromkring, men af en eller annan anledning icke är behaglig, hvad angår hans politiska åsigter, för de personer, som sitta i årets taxerings-komilé, så kunna de genom att nedsätta taxeringen på hans egendom med endast ett eller annat 1000 rdr utesluta honom från valbarhet. Ar sådant rättvist? Dessa Hrr och män, som allsmägtigt bestämma öfver taxeringen, kunna efter godtycke nedsätta bevillningen, sorn är grunden för valbarhet, så att en person, som ena året skattar för jord af 80,000 rdrs värde, gör det ett annat år för endast 20,000 rdr. En sådan förändring i taxeringen af jord har förut förekommit. Jag har genomgått taxeringslängderna från 1810 och funnit, att taxeringsvärdet å jordfastighet 1823 nedsattes med 25,900,000 rdr.
Sundliets-Kollegium innestående, Titeln tillhörande, behållning vid 1842 års början, anse Revisorerne, att densamma med allt skäl blifvit Titeln godtgjord; hvaremot, vid reservationernas fördelning på ingående balansens conto, 8:e Hufvudtitelns slutsumma är vorden för lågt upptagen. Då likväl beloppet måste i stället hafva å någon annan Hufvudtitel orätt influtit, har af Revisorerne anställts vidare forskning och dervid befunnits, att berörde 6,956 R:dr 5 sk. 7 rst. innefattas uti den summa af 20,269 R:dr 23 sk. 10 rst. (behållning af anslagen i allmänhet), som, enligt utredningen, å ingående balansens conto från f. d. 2:dra Hufvudtiteln öfverflyttats till nya 7:de Dito. Sistnämnde summa upptages å 7:de Hufvudtitelns conto med tvenne belopp, nemligen dels 19,258 R;dr 18 sk. 6 rst. (anslagen i allmänhet), dels 1,011 R;dr 5 sk. 4 rst., hvilket sednare belopp ökat extra utgifts-anslagels tillgång, eller ofvannämnde 278 R:dr 15 sk. 5 rst., till 1,289 R:dr 20 sk. 9 rst. Det har icke kunnat undgå att i betydlig mån ådx^aga sig Re~ visorernes uppmärksamhet att, ehuru, såsom uppgifvet är, Hufvudtitlarnes conti upptaga behållningar å anslagen från föregående åren till högre belopp, än ingående balansen påför, Riks-hufvudboken likväl, — för att nyttja ett vanligt talesätt, — går ihop. Detta förhållande låter förklara sig af det sätt, hvarpå reservationerna i nämnde Hufvudbok behandlas.
Förnämsta orsaken tili detta beklagliga förhållande ligger efter min förmening deruti, alt icke en förutgången politisk upfostran, till lefvande kunskap och känsla, hos folken inympat dessa sanningar och behof, hvilka för hvarje samhälls-styrelse måste ligga till grund: vördnad för lag, aktning för andras rätt och iaklgifvande på det bestående. Hvad oss vidkommer, synes väl den uti vårt land djupt rotade kärleken till konunga-maklen, till en framlid undanskjuta sjelfsvåldas force hvars framtid dessutom ännu mera aflägsnas genom nationens tröghet och politiska likgiltighet. Dock må, äfven med förbigående utaf, att tröghet och likgiltighet åro föga betryggande elementer för ett samhälles utveckling, anmärkas, att de innebära vådor, ty trögheten genom starka häfkrafter bragt uti rörelse, blifvcr berserkargång, och politisk likgiltighet både upkommer utaf och fostrar politisk okunnighet, hvilken lätt af intrigen missledes och begagnas. Hvad en klok och på fosterlandets framtid betänkt lagstiftning sålunda tillkommer är, att, med besinnande utaf det afgörande inflytande som, förr eller sednare äfven hos oss, massan utaf nationen, kommer att på landets angelägenheter utöfva, om möjligt så ordna, att uti denna småningom inplantas det politiska förstånd och den kunskap hvarförutan fäderneslandets framtida lugn, möjligen dess sjelfbestånd, löper fara. Medel lill en sådan politisk upfostran erbjuder kommunen. Sanningen härutaf ådagalägges praktiskt utaf England, det land der den största frihet med den största ordning och laglydnad sammanslår, och der detta sköna samband uli sekel-gamla, fritt verkande, kommunala institutioner har sin grund. Äfven hos oss har kommunalstyrelse af ålder funnits. Dess verksamhet, samt lill följd derutaf, dess inverkan på nationen har dock varit utaf ringa betydenhet, och den lyftning man åsyftade, att, genom de för få år sedan inrättade Socken-nämnder gifva denna styrelse, har föga motsvarat förhoppningarne.
I öfrigt anser Utskottet sig böra vördsammeligen tillstyrka Riksens Ständer att i underdånighet hos Kongl. Majit begära, det alla de stadgauden, hvilka Kongl. Majit i Nåder pröfvar skäligt att låta utfärda, rörande så väl Allmänna bränvinsbränningen och försäljningen, som ansvaret för fylleri och dryckenskap, samt öfriga härmed gemenskap ägande omständigheter. Den 8 Juni. heter, matte varda uti en enda författning sam*- mandragne och till efterrättelse kungjorde Ytterst utbeder Utskottet sig att få till Riksens Höglofl. Ständers närmare eftersinnande framställa den anmärkning, att om allt hvad här framföre är föreslaget varder gilladt och antaget, skulle rlet val synas, som den lemnade vidsträckta friheten till bran vinsbränning möjligen kunde föranleda till en allt för långt utsträckt tillverkning samt befordran af fylleri och utsväfningar, genom den ökade tillgången på denna vara; men Utskottet är för sin del öfvertygadt, att sarfane påföljder ej skola af dess tillstyrkande uppkomma, emedan icke allenast friheten till husbehofsbränvinsbränning under en alltid gifven viss tid skall förminska tillfället till afsättning från större brännerier, ochsåledes i män derefter inskränka tillverkningen: hvartill kommer, att,genom den åt Kongl. Maj:t och Kronan lemnade rättighet, att efter omständigheterna styra bränvins - tillverkningeni Stockholm, Götheborg och Carlscrona, äfvensom genom förbudet emot utländskt bränvin, Svenska bränvinet bör kunna hållas vid det pris, som skäligen derå bör finnas, och icke allt för rnycket underlätta tillfället for enhvar att bränvin sig v tillhandla; utan ock de af Utskottet föreslagna skärpningar af Författniogarne emot oloflig bränvinsförsäljning och fylleri ofelbart skola, om de, efter hvad Utskottet ej bör betvifla, med tillbörlig stränghet handhafvns, undanrödja alla tillfallen lill fylleri-lastens tillväxt och utspridande. Detta Den 8 Juni'.
211:o af den 25 Juli 1863, angående upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Central-hospitals område. (104.) Hvad Rikets Ständer beslutat har Kongl. Maj:t den 11 September 1863 låtit vederbörande i nåder meddela. 212:o af den 19 Augusti 1863, angående anslags beviljande dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af recognosceringsarbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes. (117.) Kongl. Maj:t har den 4 September 1863 meddelat Vetenskaps-akademien, till kännedom och vederbörandes förständigande, underrättelse, angående Rikets Ständers beslut. 213:o af den 30 Oktober 1863, om full dispositionsrätt för Stockholms stad och län till den åt Stadens och länets gemensamma Kurhusinrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen. (145.) Kongl. Majit har den 13 November 1863, meddelat vederbörande kännedom om detta Rikets Ständers beslut. 214:o af den 10 November 1863 angående reseersättning och dagtraktamente till Ordföranden och Ledamöterna uti Nämnderna för reglering af Presterskapets aflöning m. m. (154.) Den 20 November 1863, har Kongl. Majit utfärdat nådigt Cirkulär i ämnet. 215:o af den 16 November 1863, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel. (169.) Kongl. Majit, som den 11 December 1863 godkänt samtelige de anslag, hvilka af Rikets Ständer å Åttonde Hufvudtitein blifvit beviljade, har derom förständigat
Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms nedannämnde d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 17, i anledn. af väckt fråga om indelta soldatens befriande frän arbetscommenderingar för allmänna eller enskilda bolag, eller, i motsatt fall, om ersättning åt soldaten eller rotehållaren för de kostnader, som genom dylika commenderingar dem tillskyndas; och N:o 18, i anledn. af väckt motion om rättighet för innevånare i Ase härad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å kronoparkerne Halleoch Hunneberg. Föredrogs BancoUtsk-.s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse. 344 Den 11 December e. m. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jemte det jag anhåller, att detta betänk, ytterligare måtte få hvila på bordet, får jag tillika föreslå, att det måtte till afgörande förekomma nästa Onsdag f. m., äfvensom att det dertill sättes främst på föredragningslistan. Hr Bildt, Knut: Jag instämmer i Gr. Gyldenslolpes gjorda förslag, och det så mycket hellre, som reservationerne ännu icke inkommit och således icke eller kunnat blifva utdelade. Hr von Hartmansdorff, Au g.: På grund deraf, att reservalionerne, hörande till detta betänk., icke ännu blifvit utdelade, anhåller jag vördsamt, alt R. o. Ad. nu endast måtte lägga betänk. på bordet, men icke utsätta någon viss tid till dess afgörande; ty om det skulle hända, att vi då ännu icke bade fått reservationerne, så vore i min tanka tiden ännu icke inne, att företaga målet till pröfning. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer med Gr.
Vid i3:de punkten: ”Då sökandernes meriter voro i Statsråds-protokollet upptagne, saknades ej motivering för föredragandens underdåniga tillstyrkande, som innebar, att den förordade sökandens förtjenster och skicklighet voro öfvervägande. Grunderna för ett sådant yttrande skulle ej hafva blifvit mera tillgängliga för granskning, om deruti hade upptagits de allmänna satser, som vid jemförelse af sökandes meriter äro att tillämpa, t. ex. att ålder icke är en tillförlitlig värdemätare i fråga om skicklighet; att ålder i tjenst icke i och för sig gifver grundadt anspråk på företräde till hvilken annan befattning som helst; att den ena tjenstens utöfning icke i lika mån, som den andra, befordrar säkrare embetsmanna-bildning, o. s. v. Tillämpningen af sådana satser i det förekomna befordrings-ärendet hade i allt fall kunnat blifva till sin rigtighet ifrågasatt. Jag inser ick *, huru den, som i val emellan två sökande antager t. ex. att den enas långvariga klanderfria utöfning af häradshöfdinge-embete säkrare gifver Visshet om utveckling af en domares egenskaper, än den Konttitutioni-Utskottets Memor ial, iV:o 6. 69 andres längre utöfning af sådant domare-kall, som tillhör rådmans-befattning i en mindre stad, skall kunna genom motivering bevisa rigtigheten af denna åsigt; och ändock, sedan han med full öfvertyglse fattat samma åsigt, är det hans pligt att derefter handla.
Denna af Rikets Ständer beslutade förhöjning i tullen behagade dock Regeringen vägra sin sanktion, hvilket öfver hela landet väckte den största förvåning, enär man alltid ansett och anser, jemlikt grundlagen, att, hvad Rikets Ständer besluta i bevillningsfrågor, också skall blifva lag. 332 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Men icke nog härmed, Regeringen tillsatte en komité, alldeles i motsatt syfte mot Rikets Ständers ofvannämnda beslut, hvilken komité nu förordat bränvinstullens nedsättning från 1 R:dr 10 öre, som den nu utgör per kanna 50 procent, till 75 öre kannan. Skulle detta komitéens förslag vinna anklang, skulle genom en slik förvänd och för landet skadlig tullagstiftning, med afseende på bränvinet, hela handteringen blifva tvungen att upphöra, enär det är alldeles omöjligt tillverka bränvin, om tullen blott med 15 öre öfverstiger den inhemska skatten, som nu är 60 öre per kanna. Man bör nemligen ej förglömma—hvad ledamöterne af den tillsätta komitéen kanske ej ens gjort sig reda för, måhända ej velat, — att utomlands tillverkas flera millioner kannor bränvin af annars i sig sjelf nästan värdelöst affall från hvitbetssockerfabrikerne och hvarigenom det är en ren omöjlighet för dem, som tillverka bränvin af säd och potatis att kunna konkurrera med dem, som tillverka varan af hvitbetsaffallet. På ett enda ställe i Sverige, nemligen vid Säbyholm nära Landskrona, finnes en sådan hvitbetssockcr-fabrik, Affallet dervid, som endast har gödselvärde, enär kreatur ej kunna förtära det, förvandlas i bränvin, hvarefter dranken på ett eget sätt förvandlas till pottaska och i pulverform återgifves jorden. Genom denna förvandling verkar affallet, i form af pottaska, mera hastigt på jorden och lemnar således ett bättre gödselresultat än utan förvandlingen. Det bränvin, som affallet lemnar, kostar på detta sätt tillverkaren nästan ingenting utom skatten och kan säljas huru lågt under vårt bränvin som helst och dock lemna producenten en stor vinst.
Carl Johan Westberg, såsom innehafvare af det s. k. Odelska appreteringsverkel i Stockholm, med förnyande af en förut gjord framställning, i underdånighet anhållit alt E. K. Majit måtte, emot det att Sökanderne erlade en löseskilling af Sextusen Sexhundrasextiosex R:dr 32 sk. banko, medgifva dem befrielse från den dem åliggande skyldigheten att nämnde verk underhålla samt tillerkänna dem, deras arfvingar och rältsinnehafvare, lull och oinskränkt eganderätt till den för samma verk inköpta fasta egendom med dertill hörande inventarier. Af de till detta ärende hörande handlingar inhemlas, bland annat, att Rikets Ständers Manufaktur-köntor, för de under kontorets förvaltning ställda manufaklurmedel, år 1752 inköpt den med N:o ,43 enligt gammal och 7 enligt 1810 års nummerordning betecknade tomt i qvarteret Blåman inom Clara församling i Stockholm (nuvarande adressnummer 51 vid Drottninggatan) och låtit derå uppföra åbyggnad, passande för siden-appreteringsverk, hvilket ställdes under tillsyn af Direktören Anders Odel, som pä manufakturfondens bekostnad fått göra en utländsk resa samt af allmänna medel åtnjutit lön såsom siden-appretör och premier för lärlingars undervisning i appreteringskonsten; — att Rikets Ständers Sekreta Utskott, som erfarit ”den 78 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 45. ”skicklighet bemälde