Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på Rikets Ständers Banks hos Stats-Verket egande fordran, härledande sig från meddeladt förskott i Piastrar för liqviden med f. d. Kongl. Famillen, så, och efter det, genom skeende inbetalning från Kongl. Stats-Conloret, berörde fordran blifvit, vid 1834 års slut, förminskad till ett återstående belopp af Etthundra Femtiotusen Åttahundra Tjuugåtta (i5o,828) R:dr aderton (18) sk. fem (5) rsl. Banco, skall denna återstod af Riksgälds-Contoret liquideras sålunda: att, inom 1835 års utgång, inbetalas till Banken 66,666 R:dr 3a sk.; år i836 likaledes 66,666 R:dr 3a sk., inom samma års slut, och återstoden, utgörande 17,495 R:dr 2 sk. 5 rst., inom 1837 års utgång. §- 6. De till Riksgälds-Contoret, såsom lösen för Ekeskog, redan influlne och ytterligare inflytande medel, skola, efter requisitioner, Stats-Contoret tillhandahållas. §. 7* Den utaf Göthå Canal-Bolags medel uti Riksgälds-Contoret innehållne reparationslond, 93,926 R:dr Banco, kommer att, under alla händelser, innestå uti nämnde Contor, emot erläggande af fern (5) proc. årlig ränta, som till Canal-Bolaget eller dess befullmägligade Ombud utbetalas. §. 8.
Förtroendet är den lifgifvande anden i Bankernes, likasom i all affärs-verk sambet; och det skulle utan tvifvel om ej alldeles upphöra, likväl betydligt lida på den solidariska ansvarighetens upphäfvande. Det är derföre lika mycket för Bankernes egen, som för allmänhetens skull, Utskottet anser den solidariska ansvarigheten böra hi behållas; men att, på sätt Herr Grefve Frölich föreslagit, uti nu ifrågavarande special-lag bestämma, huru solidarisk ansvarighet i lagskipningen bör 8 Sammansatta Bankooch Lag-Utsk. Betänkande M 4. förstås ock tillämpas, anser Utskottet icke erforderligt eller lämpligt, enär i allmänna lagen bör sökas de föreskrifter, som böra tjena domaren till ledning i alla de speciela fall, der tillämpningen af ansvarigheten i fråga k om na er. En fördel deraf, att delaktighet i B ao k-bobi g med ansvarighet, inskränkt till akties belopp, medgifves, har blifvit af Herr Lallerstedt påpekad, hvilken icke kan förnekas, nemligen den, att en del mindre kapitaler derigenom kunde inledas i Bank-rörelsen, hvilka eljest skulle ligga för affärslifvet ofruktbara. Men denna fördel anser Utskottet kunna vinnas, utan alt den solidariska ansvarigheten rubbas, om nemligen lagen medgifver de solidariska bolags-männen rättighet att, sedan de tillskjutit sin grundfond, med sig förena lott-egare, hvilkas ansvarighet begränsas af deras lotters fulla belopp, eller så kallade kouimandit-delegare; och har Utskottet, för vinnande af nämnde fördel, tillstyrkt kommandit-delegares, eller, såsom Utskottet i förslaget benämnt dem, lott-cgares, inrymmande i Bank-bolagen. Att
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den i3 Mars i834- Presle-Ståndet den 17 Borgare-Slåndet den 17 Bonde-Slåndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:ts med uppgift ä utsedde Ledamöter , till det af Hans Maj.t äskade Hemliga Utskott. S. A. K. Sedan Eders JCongl. Majit, genom Skrifvelse af den 22 i nästlidne månad, likmätigt 54 §• Regerings-Formen, i Nåder äskat, att ett Hemligt Utskott mätte af Rikets Ständer utväljas, och, lill följd deraf, ett sådant val inom hvarje Riks-Slånd för sig gått, så få Rikets Ständer nu härmed i underdå» uighet anmäla, alt till Ledamöter i berörde Utskott blifvit utsedde: af Ridderskapet och Ädela: En af Rikets Herrar, Öfverste-Kammarjunkare, Ordens Öfverste Skattmästare, R. och C. af E. K. M. Orden, Herr Grefve Carl De Ge'er; HofMarskalken Friherre Axel Diedric Reuterskjöld och Assessoren Pehr Lagerhjelm ; af Prcste-Ståndet: Vice-Talmannen, Biskopen och Corn. af E. K. M. Nordstjerne-Orden, Doctor C. F. af FPingård; Contracts-Prosten, Mag. C. E. Hallström och Contracts-Prosten och Ledamoten af E. K. M:s Nordstjerne-Orden, Doctor J. M. Svedelius; af Borgare-Slåndet: Grosshandlaren C. J. Ekerman; Grosshandlaren och Riddaren af E. KM:s Wasa-Orden J. FP. FVinberg och Borgmästaren, Lagmannen J. H. Ekstrand; samt Bilt. till R. St. Prot, 183/;. 10 Sami. t Afd. 1 2 Expedilions-Utskotlets Förslag till lind.
Detta Memorandum blef af Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, under den 23 April detta år, meddeladt Kongl. Commerce-Collegium, med anhållan, att Collegium deröfver måtte afgifva sitt yttrande, för att tjena till ledning vid den ytterligare behandling af frågan , hvartill omständigheterne kunde föranleda Uti derå den 23 påföljde Maj afgifvet svar, yttrade Collegium, att det icke kunde bestrida det af Kongl. Danska Regeringen uppgifne förhållande, att de förmoner, Finska fartyg vid införseln af trädvaror till Danmark åtnjuta, äro i förhållande lill dem, Svenska fartyg i enahanda afseende äro tillagda, desamma, som före utfärdandet af Tullförfattningarne den i Maj i838, hvarföre icke eller någon reclamation mot dessa föreskrifter, på grund af gällande tractater, kunde framställas; men då den sålunda vid trädvaru-införseln från Finland medgifna (ull-lindring, i förening med tullfrihet för däcks-laster och rättigheten till försäljning i detalj, icke kunde annat än menligt inverka på den Svenska trädvaru-utförseln till Danmark, tillstyrkte Collegium , att förnyad framställning lill ändamålets vinnande i ministeriel väg mål le blifva gjord. En sådan förnyad framställning blef också, genom skrifvelse den 28 sisth Juni, lill Konungens Minister vid Kongl. Danska Hofvet, Friherre Lagerheim, föreskrifven, med utveckling af de ytterligare grunder, som borde anföras lill vinnande af en ändring i de Danska Tullförfattningarnes stadgande i detta afseende. Under den 28 i påföljde månad, inberättade bemälde Minister, att, enligt den upplysning, honom blifvit lemnad, den nya tariffen, som i flera delar ändrat den förra lagstiftningen för handeln och tull-umgälderne, ej genast kunde blifva bragt till den fullkomlighet, som man önskade deruti införa, och att man således hade för afsigt att småningom vidtaga de förändringar, som tiden och erfarenheten utvisade vara nyttiga, och att man dervid ej skulle förgäta att taga i betragtande de af Calmar stads Handlande anförde anmärkningar. Ifrågavarande
Låns upptagande i Silfver af Staten, för att, såsom K, M:t i Nåder åsyftat, dermed bispringa en del i penningeförlägenhet varande enskilde jordägare; hvarvid Utskottet tillika ansett ett sådant förhållande kunna uppställas emellan ränteoch capital-liqviderne på det lån som upptages och de som utgifvas, att, med förekommande, d ena sidan, af någon möjlig förlust för Staten, å den andra sidan beredes behöfvande fastighetsägare utväg, att emot lägre ränta än den nu varande lagliga, få ’C\ sine Egendomar belänta på ett sätt, som försäkrar dem både om möjligheten, att från dessa skulder en gång blifva befriade, och att det sker med minsta tunga för dem, genom säkerheten emot uppsägning och genom en successiv måttlig afbetalning. Betänkanden, N:o 382. 387 Utskottet tillstyrker fördenskull: att R. St:r måga bifalla upptagandet af ett lån för Statens räkning, af högst Två Millioner R.dr i Svenskt SilfverSpecie, efter gamla Myntfoten, i ändamål att användas till lån emot inteckning i Jordegendom å Landet och i Städerne. I afseende på verkställigheten af denna Uppoch Utlåning, instämmer Utskottet uti den i K. M:ts Nådiga Skrifvelse framställda tanka : att densamma icke bör af R. St:rs Bank bedrifvas, utan åt Rikets Ständers RiksgäldsContoir uppdragas, destohäldre, som, ibland grunderne för den beslutoe Myntregleringen och Bankens rörelse för framtiden, R. St:r antagit nödvändigheten af Bankens skiljande, så mycket möjligt är, ifrån Staten, dess behof och functioner. I det fall R. St:r pröfva godt bifalla upptagandet för Statens räkning af ofvanberördeLån, anser Utskottet R. St:r tillika böra om K. M:ts Nådiga sanction till beslutet derom i underdånighet anhålla, för att, på förut öfligt sätt, K. M:ts Nådiga authorisation må blifva Hrr Fullmägtige meddelad till de åtgärder, som i berörde afseende blifva af nöden.
Jag anhåller således, alt det sednare tillägget af Gr. Frölich måtte uteslutas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde nu först, om R. o. Ad. ansåge att föredragningen af StatsUtskts mern. N:o 522 borde uppskjutas till nasta plenum. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåge, att StatsUtskts mern. N:o 522 borde föredragas i sammanhang med BorgareStts nyss ånyo bordlagda inbjudning. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff: Sakerna skulle viii komma i förvänd ordning, om man, såsom de nu äro uppställda, satte BorgareStts inbjudning alt vara Nto i, men Utsk:s betänk, att blifva Nto 2, hvarigenom man komme att afgöra inbjudningen förr än sjelfva betänk, blifvit pröfvadt. Jag hemställer således att Gr. Frölichs anhållan måtte förfalla. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. måhända skulle finna lämpligt all låta denna fråga bero på beslut af R. o. Ad. i nästa plenum, då dessa båda mål komme att stå lika nära hvarandra sorn nu. Bifölls. Till Den ia Maj f. m. i53 Till pröfning företogs BancoUtskts den 8 och 12 dennes på bordet lagda mern. N:o 176, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 3 art. 2 afdeln. i nu gällande bancoreglemenle. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Jag hegärde i sista plenum detta betänk, på bordet i anle^n. af anmärkn:r, som då deremot gjordes. En af de gjorda anmärkmna bestod deruti, att en fråga framställdes hvarföre vissa §§ i bancoreglementet icke uti betänk, varit omnämnda. Derpå svarade jag då, att BancoUlsk. här endast hade uppgifvit de §§ i reglementet, uti hvilka förändringar blifvit föreslagna, eller då någon § var föreslagen att helt och hållet utgå.
Utskrt har dessutom velat genom stadgandet att, om boupteckning icke är af giildenären ingifven, en person förordnas att taga hand öfver boet, tvinga gäldenären att upgöra boupteckning, för att derigenom undvika, att en annan person sättes att vaka öfver boet. Hvad åter angår den af Hr Dalman yrkade förändringen af ordet »afträdesansökning» till »konkursansökning», har jag ingenting deremot, utan anhåller om bifall till §:n med denna ordförändring. Gr. Mörner: Det kan vara ovisst vid hvilken g man bör göia en erinran derom, att man i detta förslag saknar det stadgandet, att borgenär, som yrkar gäldenärs försättande i konkurs - Den 11 Juli e, m. tillstånd, skall förete de handlingar, hvarpå hans fordran sig stöder. Ett sådant stadgande finnes i nu gällande lag, och jag tror att det borde i denna § inflyta. Jag anhåller derföre, att g:n måtte, på grund afdennaafmig gjorda anm., åtterremitteras. Gr. Sparre: För min del får jag förklara, att jag icke kan inse, hvartill det af Gr. Mörner föreslagna tillägg skulle tjena; ty nog lärer det väl vara likgiltigt om en person bevisar, på hvad sätt han fått sin fordran, då det blott behöfves att han har en fordran, för att kunna yrka en persons försättande i cessionstillstånd. Sedan öfverbiggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å den nu förev:de g:n blifvit yrkadt, dels bifall till densamma med den förändring, att det i början af g:n förekommande ordet »afträdesansökning» skulle utbytas emot ordet »konkursansökning», dels af Hr Dalman, att i g:n måtte införas stadgande derom, att så vida gäldenärs konkursansökning ej vore åtföljd af upgift å borgenärers namn och hemvist, blefve ansökningen ej uptagen, samt dels slutligen af Gr.
Utskottet medgifver, att hvarje L igs högsta ögnamärke bör va* ra, att leda sinnena till fattande af rätta grundsattser, om d förut saknas eller missledas af ögonblickets falska beräkning, denna vackra phrase bör ej stä utan tillämpning ; den bör först undersöka nyttan eller skadan af de Lagar, som varit sliltade, innan den framträder, för att förändra dem, ty följderna afenOeco. nomisk Författning skola ej sökas i ti 11 för 1 i liga anledningar , de skola sökas i tidens och erfarenhetens slutsattser , och ej vankelmodigt öfverföra Statshushål laren från den ena ytterligheten till den andra. Då man följer Brännvinets Historia endast sedan igOQjså frågar jag, om ej denna korna tiden nu är tillräcklig för att bevisa de skadligaste följder af ombythghet i en Författning, som, då den ej kan umbäras, äger den enda ofelbarhet i dess stadga Och oföränderlighet. 1809 års BrännvinsFörfattning fick en utvidgning i samma progresäon, som Benninge, tillgången. De iöiändringar, som sedermera Den 2 4 Martn, e. m. 421 ägt rum, de olika åsigter, hvarunder man be2 traktat Brännvinsbrännings handteringen äro så allmänt kända , att jag ej med ett upprepande deraf vill upptaga Riddetskapets och Adelns tid, 1815 års Ständer, uppmärksamma på följderna af de föregående årens Import , funno att förra Ständers önskan ej tillräckligt mot-i verkat det onda , som lemnat de djupa sår, hvaraf Fäderneslandet ännu blöder; de ville bibehålla nyttan af närvarande BrännvinsFör* fattning, men hindra den skada, som följde början af dess kungörande , då förbud mot ali Bränning skedde, och gaf tillfälle åt den utländska Brännvins-öfversvämning, som nära tvänne år härjade Landet och lemnade öppet fält åt egennyttan på bekostnad af Nationen.
Säkert är också mosters gillande i arbetsväg mera för dem än de pris och hedersomnämnanden deras slöjdalster vunnit på flere utställningar både inoch utomlands. Men att de ej finna moster själf tillräckligt hedrad med guldmedaljen, visas af en annan, som en af gossarne egenhändigt och med ganska stor talang graverat på en hittad blybit. Där stå både namn och årtal helt prydligt samt därunder, om jag minns rätt, en kvist — kanske en lager? Och så ligger kärleksverket i ett riktigt etui, som han också gjort själf. En främling kan ej se denna enkla gåfva utan rörelse. Hvad skall icke då » moster » känna. Att hon gommar den som en skatt är säkert, liksom hon gömmer månget annat minne af dessa små, som i sitt armod ej förstå, hur stora deras gåfvor äro. Och så har nu Emanuella Carlbeck i sitt eget hem den där » märkvärdiga samlingen » af stackare, som väninnan en gång skämtade om. Svarade nu bara hemmets ekonomi mot dess kärlek, vore hon så lycklig hon någonsin kunde begära. Men det vill någonting till att dagligen underhålla ett hushåll af nära hundra personer, och till denna siffra uppgår nu hemmets hela personal med lärarinnor, sköterskor och gårdsfolk, hvilka alla äro väl behöfliga, om det hela skall gå som det bör gå, omsorgsfullt och systematiskt. Det årliga statsanslaget, som de senare åren varierat mellan 3, 0 0 0 — 3, 9 0 0 kronor, är ju icke stort; till detta kommer 1,000 kronor från det alltid mot anstalten utomordentligt välvilliga Skaraborgs läns landsting; vidare räntan af någon mindre donation och slutligen 12,000 kronor från de betalande barnen — hela den beräknade årliga inkomsten uppgående till ungefär 18,000 kronor om året. Vill någon åtaga sig att för denna summa underhålla ett hundra personers hushåll så som hon underhåller sitt? Utan att vara indiskret, kan man våga gissa, att hon mer än en gång har haft och har sina bekymmersamma stunder. Praktiska vänner ha rådt henne att, som hemmet är betungadt af skuld, mottaga endast sådana barn, som betala och helst fullt. T y många betala endast half afgift och andra åter en högst obetydlig.
Banko-utskottets tillstyrkande 334 Prot.-utdrag den 3 Maj -1848. S. D. Beslöts att, genom serskildt protokolls-utdrag, anmoda Expeditions-utskottet alt skyndsamt gå i författning om tryckning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 1 dennes till Rikets Ständer, med förslag till ny riksdags-ordning, i sammanhang dermed varande artikel, samt ny regerings-form. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs punktvis Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens på bordet hvilande betänkande N:o 5, i anledning af väckt fråga om förändrade grunder för bevärings-manskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. m., dervid 1, 2, 3, 4, 6 och 7:de punkterna biföllos, men 5:te punkten, äfvensom Utskottens hemställan, i fråga om bevärings-skyldighetens utgörande af dem, som äro anställ de vid handels-floltan eller såsom machinister å ångfartyg, lill förnyad behandling återremitterades. S. D. Vidj förnyad föredragning af Banko-utskottets betänkande N:o 48j med förslag till föreskrifter, angående bankens metalliska kassa m. m., blef berörde betänkande i dess helhet af Ståndet bifallet; och godkände Ståndet likaledes Banko-utskottets memorial N:o 49-> an_ gående föreskriften om försäljning af silfver i omyntad form. S. D. Då nu åter föredrogs Banko-utskottets utlåtande N:o 5a, i anledning af väckt motion om förvarande af en del utaf bankens redbarheter å Carlsborgs fästning, biel samma utlåtande af Ståndet afslaget. S. D.
Ständer förena sig oin ”en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, ”hvaruti Riksens Ständer, i betragtande deraf, ”att med ruttvisa och en jemn fördelning af skyldig, ,heter Medborgare emellan vore. öfverensstämmande, ”att inbyggare i de Städer, hvarest Garriizoner äro ”förlagde, icke ensamme böra vidkännas kostnaden af ”en anstalt, sorn, i sin mohn, för Statens och alla ”dess Medlemmars säkerhet är vidtagen, i underdä”nighet fökklarat sig anse inquarteringsbesväret länl”peligasl kutma afhjelpas derigenom, att i de Städer, ”hvarest ständig Garnizon är förlagd, pä Statens ”och det Allmännas bekostnad, sä vidt och sä fort ,dess tillgängar medgäfve, CasscrnByggnader lam pH”ge och tiUräckUge för ändamålet blefvo anlaggde ”och underhällne; hvarjemte, och pä det någon latt}, nad snart mätte vinnos i de onera och utskylder, ”sorn med inquartering af Cavallerie, framför den ”af Infanterie äro förenade, Riksens Ständer i un”derdärlighet anhållit, att i de Städer, der Cavallerie”Troupp är i Garnizon eller Ständquarter förlagd, ”Stall och andre till Magaziner och Förvaringsrum :,för Fourage rn. rn. erforderliga hus, genast mätt» ”pä Statens bekostnad blifva anskaffade.,> ”Detta underdåniga Förslag blef jemväl i». ”taget i 26 Momentet af RiksdagsBeslutet den 3 ”Maji 1810, men som någon verkställighet der”af sedermera icke foljde, blef frågan, så vidt ”den rörde Malmö Stad, vid 1812 Ars Riksdag 188 StatsUlskottets Betänkandeii. ”å nyo väckt af Stadens då varande Ombud, som ”likväl inskränkte sig, att endast begära ett ”Lån af StatsMedlen lill upbyggandet af Stall ”och Cassern för de i Malmö Stad förlagde 3 me ”Esquadroner af Cederströmska Kongl. HusarRe”gementet, hvilken begäran jemväl, på Riksens ”Höglofl. Ständers tillstyrkan, af Kongl. Majtt i ”Nåder bifölls, så att ett Lån af 50,000
Brefvet den 14 sistlidne April, 4 R:dr, lön åt 2:ne Gymnasie-Rättare, samt 8 R:dr 16 sk., ersättning till Gymnasie-Bokhållaren och Sekreteraren för skrifmaterialier, uti 100 R:dr årligt resekostnadsanslag för Gymnasie-Fogden och den 2 procentsprovision, som Landt-Räntemästaren, enligt Kongl. Brefvet den 16 Maj 1829, åtnjuter för uppbörden och redovisningen af Stipendie-Inrättningens medel; och att de årliga anslagen för Gymnasie-ungdomcns undervisning i Gudaläran, 66 R:dr 32 sk., i vokalmusiken, 100 R:dr, i ritkonsten, 83 R:dr 16 sk., och i lärdomshistorien, 100 R:dr, jemväl uti Kongl. Brefvet den 11 Oktober 1836 blifvit, efter Kongl. Kammar-Rättens underdåniga tillstyrkande, i nåder fastställda; och har, sedan äldre tider, hvarje år till GymnasieBibliotheket härstädes utbetalts 2t procent af det för året utdelade stipendiehelopp, utan att någon anmärkning häremot förekommit; hvarjemte årligen dessutom förefalla tillfälliga smärre utgifter, på sätt granskade räkenskaperna utvisa. Hvad slutligen angår anmärkningarne i 3:dje punkten: att kassabehållningarne, för hvilka Landt-Räntemästaren sig debiterat, icke äro verificerade; att medel blifvit utlånade emot säkerhet af blott en löftesman; och att den, som attesterat stipendiernas utbetalning, äfven qvitterat större delen af dem, å Stipendiaternes vägnar, utan att vederbörliga fullmakter blifvit räkenskaperna bifogade, — få Kuratorerne underdånigst förklara, att Kuratorerne, då ifrågasatta verifikationen af kassabehållningen af Kongl.
Preste-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Prosten Modigh väckt motion, deruti han förmält o att erfarenheten pä mera lin ett ställe skulle hafva ådagalagt att stadgandet i Kongl. Brefvet den 10 Maj 1853 derom, att den markegångsnämnd, som årligen hade att uppgöra priskuranter å de i markegångstaxorna upptagne persedelslag skulle för detta ändamål sammanträda »å närmaste tingsställe», tarfvade förändring. Der tingsstället vore beläget nära gränsen af ett fögderi och detta, såsom ofta hände, bestode af flere härader, blefve, utom annan olägenhet, en oskälig tidspillan tillskyndad de ledamöter i markegångsnämnden, hvilka under en oblid årstid och deraf beroende svårt väglag nödgades tillryggalägga sex till åtta mil eller längre från sina hem till närmaste tingsstad. Följden af dessa förhållanden blefve lätteligen den, att åtskilliga ledamöter icke tillstädeskommo vid nämndens sammanträden och att sålunda ett missförhållande emellan antalet af de i nämndens förhandlingar deltagande räntegifvare och räntetagare kunde uppstå, som i väsendtlig mån motverkade det ändamål, hvilket med förordningen åsyftades. På dessa grunder och då nämndens ifrågavarande Bih. lill R. St. Besvärsoch Ekon.-Utshottets Betänkande M 10. förrättning vore fullkomligt oberoende af stället, der den egde rum, har motionären föreslagit att omförmälde stadgande i Kongl. Brefvet den '10 Maj 1853 måtte sålunda förändras, att nämnderne skulle sammanträda med Kronofogden på dennes kallelse i närmaste stad, tingsställe eller annan lämplig ort, som Konungens Befallningshafvande i länet, med afseende på förhanden Varande omständigheter bestämde. Utskottet får härvid upplysa att genom Kongl. Kungörelsen den \
Kol sorn möjligt, hellst om Entrepreneuren lemnade uppsigten på g:dra och 3:dje handen; följden häraf hlef äfven den, alt, enligt det bland Kustboarne gängse ordspråket: Stränderna välsignades med strandade Skepp Säkert är åtminstone utrönt, att under en sådan period Fyrarne lysa sämre än vanligt. Det är en ryslig föreställning att dylikt inträffat i öfverlagd låg afsigt att skada; också påstår jag ej detta, men föl hållandet är derföre icke mindre värdt uppmärksamhet och har troligen gifvit anledning till stadgandet i ?. §. af DykeriReglementet 1802: xltt, uti Dykeriets tjenst ej Den 24 Februarii. 631 viä nyttjas eller antagas Tull-, Lotseller Fyrbåiks Betjening. Det har handt, att på grund komne Skepp sett sig föranlåtna att med Canon-' och Skjutgevär eller armstyrka försvara sig vid annalkandet af den hjelp, man ville påtruga dem från Dykeriets Båtar, Folk och Redskap, hvilka de ansett vid sluträkningen skola förorsaka sig total förlust: Må man ej undra om denna i sig sjelf lagstridiga procedure förnyas af SkeppsBefälhafvare med mod, rådighet och styrka! Alla dessa uppgifter äro faeta, hvilka i den allmänna Opinionen länge varit erkända. Man anför, att tillgång på nödiga verktyg, tåg, redskap m. ra. skulle saknas om Dykeriets åtkomster minskades; detta är falskt; ty dessa Depoter, hvilka på mångå ställen icke äro så betydlige som man förmodar, skulle ganska säkert vidmagthållas genom sådana Fartygsafgifter, hvilka verkeligen behöfde och frivilligt begärde Dykeriets hjelp och för hvilkas räkning allenast dylika effecter böra hållas i beredskap; denna hjelp begärdes oftare om liberala grundsattser följdes. Att ålägga någon med förlust af Skepp och Egendom contribuera lill dessa förråd, är våld! Nationernas rätt är helig, Individuers precaira vinst — skadlig!