Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag har sig ålagd att försörja sina fattige, anser Motionairen, att det ej bör få bero på en hemmans-innehafvares godtycke, att från främmande socknar på sin jord intaga så mångå stat-lorpare-hushåll, sorn honom lyster, hvilkas underhåll han sedan, när dé sjelfva ej kunna försörja sig, utan ansvar kan undandraga sig, utan att hvarje församling eger en naturlig rättighet att fordra, det dylika hushåll ej må församlingen oåtspord få inflytta, och föreslår derföre, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att en Författning mätte utfärdas, som tillägger hvarje församling rättighet att yttra sig öfver stat-torpares inflyttning, samt om församlingen finner sig dertill föranlåten, en sådan inflyttning vägra, så vida ej den, som på sin jord vill intaga stattorparen, ställer antaglig borgen derföre, att hvarken den sistnämnde ej heller någon af dess hushåll skall falla församlingens fattigvård till last. För att vidare ådagalägga vigten och angelägenheten af detta stad-» gande, anföres, huru en dylik Författning är det enda möjliga correctiv emot 4 Lagsamt Allm. Besv. ock Öecon.-Utsköttens Betänkande N;o 54- det i allmänhet öfverhand lagande stat-torpare-systemet och emot de i sammanhang med detta system stående obetänksamma giftermål emellan Allmogens harn. Motionairen framställer, huru det så kallade stat-lorpare-systemet, hvarigenom antalet af de obesultne allt mer ökas och en pöbel tillskapas, som i samhälls-ordningens bestånd ej har något intérét, ej kan, oaktadt sin förderflighet, direct förbjudas, då Staten ej är berättigad att förbjuda hemmans-innehafvaren att genom stat-torpare sköta sin jord, eller arbetaren att antaga stat-lorparetjenst, så länge desse afhandlingar ej ingripa i någon annans rätt. Men så snart Possessionaten elier
Vårt fädernesland, fattigt i ekonomiskt hänseende, täflar åter i rikedom på stora minnen med alla den kända verldens länder. Vårdandet af dessa moraliska skatter har alltid legat Sveriges Regenter och Svenska folkets ombud ömt om h jer tat. Det finnes ock i sanning ej något ämne, mera ingripande i nationalandan. Ett misstag i förvaltningen kan rät - Den 23 Mars f. m. tas, en lucka i lagstiftningen fyllas, ett fel i lagskipningen afhjelpas, en brist i Statsmedlen ersättas; men förlusten af fosterlandets urkunder, af historiens hjelpkällor, af de autentiska bevisen på verldshändelse!' och deras driffjedrar: detta allt, en gång förloradt, kan aldrig godtgöras det folk, som blifvit beröfvadt sådana sina dyrbarheter. Ett dylikt missöde har emedlertid nyligen till en del redan drabbat oss, och hotar att vidare fräta omkring sig, derest icke företaget hejdas, medan tid ännu är. Genom sin plats i samhället under Sveriges mest lysande period, genom sitt snilles glans, vidden och djupet af sina insigter stod Axel Oxenstjerna i nära beröring med allt hvad i7:de seklet haft utmärkt, i politiskt, litterärt och militäriskt afseende. Sveriges öfvervigt i Europa den tiden gjorde vårt fädernesland till medelpunkten för underhandlingar af alla slag; och Oxenstjernas ärofulla inflytande på Svenska ärendernas gång bragte Statens alla handlingar i hans händer. Ingen lär hvarken undra öfver eller fördömma, att den store mannen tog i sin enskilda värjo Statens vigtiga docurnenter. Dels funnos ej så bestämda gränser, som nu, för den offentlige mannens verkningskrets; dels kunde man om Oxenstjerna säga, alt han endast i de offentliga varfven lefde och hade sin rörelse. Det var dessutom för det mesta likgiltigt, om liandlingarne dä förvarades i Oxenstjernas Den 23 Mars f. nj, eller uti Statens archif. Ilan ägde tillräck, ligt fosterländskt sinne, att icke afhända dem sig och riket, och nog urskiljning, att kunna bedömma deras halt.
Brefvet den 3o Maji 1749 och Kongl. Resolutionen den 20 Maji 1752, hvaraf synes följa, att dessa tjenstbarheter, ehuru icke upptagna i Skattläggningen eller Indelnings-verket, likväl ingalunda sakna stöd af lag, samt att desamma, på grund af den förra omständigheten, kunnat eftcrgifvas, under dervid, med afseende på den senare, fästade vilkor, utan att dessa vilkor kunna anses stå i strid med grunden för eftergiften, så mycket mindre, som Kongl. Brefvet den 3 December 1812 uttryckligen skiljer emellan sådana hjelpe-dagsverken tillKungsIlofoch stallängars bergning, som grunda sig på Resolutioner och Författnin - 8 Besv. och Oeeon. Utsk. Utl:de N.-o q4- gar, och sådana som tillkommit, utan behörigt tillstånd, från hvilka senare det är Allmogen öppet lemnadt att söka ovilkorlig befrielse, då deremot för de förras upphörande blifvit fästadt vilkoret af dagsverkenas återutgörande emot betalning efter markegång, såsom för kronodagsverke!!, i händelse af Kronans framdeles behof deraf; Och som ett lika förhållande, vid eftergift af hjelpe-dagsverks-skyldighet till Kungsgårdar, kronolägenheter och boställen, synes både billigt och lämpligt, samt äfven uti alla föregående dylika frågor blifvit iakttaget; anser Utskottet någon åtgärd ifrån Rikets Höglofl. Ständers sida till upphäfvande af meranämnde vilkor icke-vara lämplig eller af behofyet påkallad. Beträffande dernäst Anders Danielssons yrkande, att ifrågavarande dagsverken till Gudhems boställe genast borde upphöra och icke på sätt Kongl. Maj:t i nåder förordnat i tvänne år fortfarande utgöras; så emedan , efter hvad redan är upplyst, ifrågavarande tjenstbarheter grunda sig på Resolutioner och Författningar, anser Utskottet de dagsverksskyldige böra vara skäligen belåtne, euär de få tillgodonjuta befrielsen från dags»' Besv. och Oecon.
Direktionen öfver Götheborgs Hamnoch Elf-arbeten till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvit plan och kostnads-förslag till de arbeten och anläggningar, som, lör trafikens lättnad och beqvämlighet, ansetts böra utföras i den under Direktionens inseende ställda del af Götha eif; så har Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å angelägenheten deraf, alt ifrågavarande arbeten mätte liktidigt med Trollhätte Kanals ombyggnad fulländas, genom Nådigt Bref den i5 Juli i84i« anvisat å Handelsoch Sjöfartsfonden en summa af 35,000 R:dr, att till bemälte Direktion utbetalas, i och för anskaffandet af ett Ångmudderverk af i5 hästars kraft, med afföringspråmar, och så konslrueradt, att muddring dermed ända till 20 fots djup kan åstadkommas. Räkenskap pen för sistnämnde år afför i följd häraf berörde summa. §. 4. Med afseende ä de fördelar för Sveriges industri och sjöfart, hvilka ansetts följa af Grosshandlaren i Stockholm C. F. Liljewalchs bemödanden att i Australien bereda afsättning af Svenska produkter, manufakturoch slöjd-alster, har Kongl. Maj:t, under den g November 1840, i nåder tillagt bemälte Grosshandlare en summa af 8,000 R:dr, att utaf Handelsoch Sjöfarts-fondens medel utgå. §. 5. Med stöd af Kongl. Brefvet den 22 November 1839, har Sjömanna - — 139 Sällskapet i Stockholm, under den g:de Mars i84o, frän denna Fond erhållit ett ränlefritt lån, stort 2,5oo R:dr, i och lör utgifvandeaf en Lärobok i navigations-vetenskaperna. Enligt nådigt stadgande, hafva afbelalningarne å detta lån börjat med år 1842. §. 6. I afräkning å aflidne Tullförvaltaren Finers proprie balans, äro under år 1841 influtna tillsammans 1,987 R:dr 20 sk, 1 rst.
Med föranledande af Kongl. Maj:ts vid innevarande riks-möte äflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, har uti ett inom Borgare-Ståndet afgifvet memorial Herr C. F. Ridderstad, efter meddelande af en framställning rörande landets ekonomiska och finaneiela ställning under de sednaste trenne åren, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten af att iakttaga den största möjliga hushållning med Statens tillgångar, i hvilket afseende motionären ansett nödigt, att de af Regeringen nu framställda anslagsfordringar borde i väsendtlig mån nedsättas, enär desamma innefattade allt för öfverdrifna anspråk, hvilkas godkännande skulle föranleda iinansiel oreda för Statsverket och bereda landets ekonomiska undergång. Efter att hafva närmare utvecklat sina åsigter i denna syftning har motionären vidare, beträffande de för landtförsvarets behof af Kongl. Majit nu äskade anslag, förmenat dessa i sjelfva verket vara att anse blott såsom försigtiga förkänningar i och för större framdeles tillämnade anspråk elior, ifall representationen godkände dem, såsom ett slags Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. $7 handpenningar på, mera vidt utseende, kommande fordringar, afsigter oell företag, hvadan regeringens åtgärder härutinnan rätteligen borde betraktas såsom ”ett system att inleda i frestelse”. — Fjerde Hufvudtiteln hade i alla tider från nationens sida påkallat betydliga uppoffringar, hvilka vid de sednaste riksdagarne i ännu högre grad stegrats, utan att man likväl kunde vara förvissad att motsvarande gagn dermed åstadkommits eller egde förhoppning att fordringarne framdeles skulle minskas. Tvärtom syntes de mångfaldiga förändringar, söm egt rum i afseende på försvarsverkets inrättning, hän tyda derpå att denna Hufvudtitel oupphörligt skulle uppsluka välsignelsen af landets tillgångar, utan att något egentligt ändamål dermed vunnes.
Hudiksvall, om utvidgning af högre elernentar-läroverket derstädes till fullständigt äfven på den klassiska bildnings-linien, och, i sammanhang dermed, om anslag till en Lektor i klassiska språk vid nämnde läroverk; motion af Herr Erik Oskar von Knorring; se Motioner. Hudiksvall-Forssa-jernvägen, om beviljande af ett låneunderstöd å 295,000 Riksdaler för dess fortsättning till sjön Dellen; motion af Herr Erik Oskar von Knorring: se Motioner. Hufvudstaden, i anledning af väckt förslag om inrättande af ett universitet derstädes: B I. 516, 520; II. 5, A. 37. Hufvud-Titlarne: se Riks-Statens Hufvud-Titlar. Hundskatt, i anledning af väckt motion angående sättet för verkställande af en kommuns beslut i fråga om dylik skatt; B. II. 115, 150, A. 150. Hus, som stå på mindre än 100 alnars afstånd från jernväg, i anledning af väckt motion orri rätt till ersättning för flyttning af dylika hus: B. I. 616, 521, A. 526. Husdjur, om beviljande af ett anslag å 50,000 Riksdaler, för att användas till ersättning åt egare af husdjur, som, till förekommande af boskaps-pestens spridande inom landet, blifvit nedslagtade; motion af Herr Carl Allons Hermelin: se Motioner. Hushyres - — H — 65 Hushyres-ersättning, angående ett årligt anslag af 500 Riksdaler till sådan åt Rektorn vid högre Elementar-läroverket i Westerås: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel. Hushvres-medel, angående ersättning för sådana åt fyra Lektorer vid Elerneniar-läroverket i Strengnäs: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o' 66, angående regleringen al utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hulvud-Titel.
Majit täcktes i Nåder låta tillse, att det beviljade Spannmåls understödet så användes, att det för Hufvudstadens fattige Invånare åsyftade välgörande ändamål derigenom må kunna vinnas; Så hafva Utskotten, enär alltså, likmätigt 69 i RegeringsFormen, detta ärende är afgjordt, ansett sig icke kunna dervid någon ytterligare åtgärd lemnäs Hvilket Utskotten likväl bordt vörxlsamligen anmäla. Stockholm den 8 Junii 1818. N:r 2945- Riksens Högloft, Ständers Statsoch Hevi lini ags-Ut skotts Hemställan om slut• hg åtgärd af det förstärkta Statsutskottet vid frågan, rörande en stadgad afgift till veneriska smittans hämmande. 95®1 Stats' och BevillningS' Utskottens Betänkanden, Sedan 3'ne af Riks-Stånden bifallit Statsoch Bevillnings-Utskottens gemensamma tillstyrkande uti afgifvit Betänkande den a sistledne April, att, i anledning af Kongl. Maj:ts derom, aflatne Nådiga Proposition, en stadgad afgift utaf 3 sk. af hvarje Mantalsskrifven person måtte. i ställe för den förut frivilliga afgift inom I.änen , fastställas att utgå, till bestridande af nödige Cur-Hus-anstallter för veneriska smittans hämmande, men Hedervärda BondeStåndet, efter gjorde anmärkningar och derå erhållen förklaring, vid frågans afgörande den 33 sistledne Maji, på anförde grunder afslagit Utskottens tillstyrkande, under förbehåll, att vid de i hvarje ort om bidrag till Curhus-Anstallerne ingångne frivillige öfverenskommelser varbibehållet samt, med åberopande af 71 §. Re” gerings-Formen, härom Statsoch Bevillningsutskottet underrättat; så, och enär de öfrige Stånden, enligt meddelad upplysning, den 19 och 2g:de i nästledne
- Att sådana Tjufvar bränmärkas, hvilka varda till Lfstidsfängelse dömde, finner jag nödigt och nyttigt, så vida märket sattes öppet i ansigtet och icke å något doldt ställe, emedan dessa Bofvar, som icke låtit undergånget straff lända sig till varning och rättelse och derföre förverkat lnheten utan att kunna den Den i April 43 lagligen eller genom Nåd återvinna, böra offentligt utmärkas på det, att om de sjelfva skaffa sig tillfälle att åter intränga i det förolämpade Samhället, hvarest de såsom vantiäjdade och i saknad af nödige resourcer äro f rsatte i tvångsmål att ytterligare Tjufnader föröfva, de mätte fortare blifva igenkände och ertappade samt flere brott af dem undvikas. Men att Tjufvar, hvilka andra eller tredje gången lagforas, bränmärkas, om än det sker på något doldt ställe, såsom Lag-Utskottet hemsrailt, kan ehuru det visserligen manga gånger skulle medföra nödvändig upplysning för Domaren , som måste bestämma Straffet olika allt efter som det befinnes, att den tilltalade tillförene förgått sig; jag ändock icke gilla, af det skäl , att stundom händer, att straff lander den förvillade till förbättring; men en sådan förhoppning icke kan äga rum, enär brännmärket vore vanärans beständiga insegel, som, ehuru doldt det an åsättes, icke kunde blifva okändt för hans sällskaps-krets och innom hans Landsort samt derföre måste, i stället att förbättra, sänka förbrytaren i föitviflan, hvars följder blefvo itererade brott..
Deremot anser jag, att det finnes garantier inom en kam - Den 7 December. 379 mare, utsedd af de ypperste män inom hvarje ort, ty det ligger i sakens natur, att folket skall välja de bästa de kunna få till landstingsmän, hvilkas förnämsta uppgift är att väl vårda länets gemensamma angelägenheter. Så har äfven hittills tillgått, och vi kunna med skäl hoppas, att samma förhållande i ännu högre grad kommer att inträffa i framtiden, då landstingsinstitutionen blifvit mera utvecklad och hunnit verka mera gagneligt i provinserna. Att denna institution blifvit i förslaget använd, anser jag vara en al dettas lyckligaste sidor, och enligt min tro skall den såsom valkollegium erbjuda vida större garantier, än hvilken annan som helst. Inom vårt land finnes ingen egentlig aristokrati, hvarpå en fullt garanterande första kammare skulle kunna byggas; icke en gång R. o. Ad. utgör numera en sådan aristokrati, sedan majorater, hvarförutan den icke kan existera, ej längre få stiftas. Under sådana förhållanden är det ju endast namnet, som gör oss till representanter, och i hvad mån utgör detta en garanti för vår tjenlighet till detta kall? Förslagets motståndare halva antydt, att ett annat förslagvore i lärvattnet, hvilket man allt hittills icke lyckats få tryckt. Under diskussionen har man emellertid fått några vinkar om dess hufvudgrunder. Sålunda skulle andra kammaren komma att hvila o på en bredare demokratisk basis än det Kongl, förslagets. At detta Stånd skulle inrymmas en liten vrå i första kammaren, som, enligt hvad jag förmodar, för öfrigt skulle bestå af personer, utsedde af landstingen, samt af de högst beskattade inom hvarje län. Men jag hemställer, huruvida R. o. Ad. kunde vara belåten med en så liten plats inom representationen? Följden deraf skulle blifva, att It. o. Ad. icke skulle blifva ihågkommen vid det öfriga folkets val, ty man skulle säga, att den redan har en särskild plats sig förbehållen. När man vet, huru R. o. Ad. är använd inom kommunerna, och huru dess medlemmar stå i spetsen för, snart sagdt, hvarje större företag, månne man icke då kan hafva stora förhoppningar och anspråk, att den skall komma in i representationen?
Då ett sådant omdöme af de Revisorer våra Principaler utsett att granska huru vi uppfyllt det hedrande uppdrag medborgerligt förtroende oss leinnat, ej annat kan, än i hög grad, för oss alla, och serdeles för den som vid afgifvandet af detta vilsord företrädesvis blifvit ihogkommen, nedsätta värdet af den decharge för förvaltningen på det hela, Herrar R evisorer behagat tillstyrkaj torde någon större utförlighet i forida ringen öfver de .härmed gemenskap ägande förhållanden befinnas af föremålets vigt både påkallad och rättfärdigad. Af Herrar Revisorers förmälan att, då det i hög grad ådragit sig deras uppmärksamhet att en reparation å det nya Verkhuset vid Tumba af det betydliga omfång som den af Fullmägtige ifrågasatta, redan vore af behofvet påkallad, de ingått i en noggrann undersökning rörande Banco-Fullmägtiges i afseende å omförmälde byggnad vidtagne beslut och åtgärder, skulle ej ulan anledning kunna slutas, att, likasom Herrar Revisorer rörande några andra med förvaltningen af Tumba gemenskap ägande frågor (t. ex. om Lumpvärdets nedsättning) sträckt sin undersökning lill hvad Banco-Utskott och Ständer redan granskat, Herrar Revisorer äfvenledes låtit den noggranna undersökningen i afseende på nya Verkhusbyggnaden omfatta alla med denna byggnad gemenskap ägande åtgärder. Några andra åtgärder finnas emedlertid ej omförmälda, hvarken uti de lill Banco-Fullmäglige aflålna anmärkningar, eller uti Berättelsen till Rikets Ständer, än de som afse den, först förlidet år, ifrågakomna Reparationen å samma Byggnad; och jag anser i följd deraf min förklaring så mycket hellre kunna inskränkas till hvad som rörer denna Reparation, som husets uppbyggande redan var fullbordadt före ;nitt inträde i Banco-Styrelsen. Del undgick visserligen icke min uppmärksamhet sedan jag vunnit tillfälle derom taga kännedom, att det nya Verkhuset var minst varaktigt bygdt, af alla vid Tumba befintlige Byggnader, — ett omdöme som jag ingalunda dolde för Medlem marne af sednaste Banco-Utskott — men jag erkänner mig icke hafva förutsett alt denna Byggnad skulle så snart påkalla en betydligare reparation.
Sept. 2 A. P. 52. i anledning af Vaktbetjeningens vid RiksgäldsContoiret ansökning, att få tillgodonjuta så kallade Skopenningar. —- i anledning af verkstäld granskning af redogörelsen för de till Veneriska smittans hämmande anslague medel. Sept. 2 A. P. 4°4' No v. P. 585. Nov. 2 A. P. 142, 326. 555 StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i frågan om utbyte af 2:ne Indelningar vid Kongl. Lif Regementet. Aug. -— i anledning af anmärkningar vid Utskottets yttrande om tillökning i anslaget för ModellKammaren och Mechaniska Skolan. Aug. P. 190, 372, 4°,9* — i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande, i frågan om LandsStatsTjenstemäns rätt, att vid 70 års ålder få på IndragningsStaten uppföras till åtnjutande af pension, svarande mot hela deras inneliafde lön. Aug. P. 190, 372, 4°9- i anledning af återremiss af Utskottets yttrande i frågar, rörande Herrar Landshöfdingars pensions-rätt. Sept. P. 34o. «— rörande återremiss af Utskottets Betänkande, om Häradshöfdingars pensions-rätt. Sept. P. 339. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i frågan om Kongl. Räntmästarnes och LandtRäntemästarnes aflöningsvilkor. Aug. P. 191, 373, 4*0. — om pension för Friherrinnan Tornerhjelm. Aug. Oct. P. 98, nr, i32, 427. - i anledning af sökt befrielse från betalning af bristande arrende för Wendtholms 554 HofStallÄng.
Reservation al Herr af Billbergh, J. P. Motionen synes mig icke afse någon fordrad ny fördel åt Contracts-Prostarne, utan endast ett yrkande, att Froste-Tunnorne må uttryckligen befrias ifrån Bevillnings erläggande, på grund af stadgandet uti IV Art. 3 §• af 18 a 3 års Bevillnings-Förordning, som fötmår, ’ att i beräkning af Löne-inkomst icke ingär ”Tractamente under Commenderingar utom Sta”tion på mindre tid, än 6 fortfarande månader ,5på året, Fältaflöning i krig på längre eller ”korrtare tid, Pensioner till Delegare af Armé”ens och Amiralitets Pensions.Cassorne, Hus~ "hyror och Inqvarteringspenningur, Embets• och ’Tjenstemäns Resepenningar och Tractamenten i ”Kronans ärenden, samt Reseunderhåll och Trac* 9’tarnenten i och för Riksdagar,-,” Bil. t. Bevillh.-Utsköttets Betänkande Nto 18. Utaf detta stadgande visar sig för mig tydligt, att Lagstiftarens mening varit, att sådane inkomster, hvilka endast äro att anse såsom en ersättning i och för kostnaden vid utförandet af serskildte uppdrag, skola vara befriade ifrån Bevillnlngs erläggande. Att detta är den inskränktaste meningen af stadgandet, bekräftar sig deraf, att Hushyror och Inqvarteringspenningar, som mera närma sig åt Löningsförmoner, jemväl äro befriade ifrån Bevillnings erläggande. Då nu påtagligt är, att Proste-Tunnorne, bestående af 1 Tunna Spannmål ifrån hvarje Kyrkoherberge, icke förslå till godtgörande af de Resor, den Postporto och den tillfälliga gästning, som är en oundviklig följd af ContractsProstarnes åligganden, och att dessa uppdrag icke äro eftersträfvade, i anseende till den ringa ersättningen för de dermed förenade serskilda kostnader, men väl föränderlige, såsom beroende af Biskopparnes förtroende, så kan jag icke annat finna, än att ett förklarande, att Proste-Tunnorne skola ingå uti beräkning af Löne-Inkomster, vore stridande både emot rättsgrund och billighet.
Det är bekant att från pietistiskt håll en skarp och oförsonlig kritik angripit den wallinska psalmboken, i synnerhet beträffande de äldre sångernas modernisering. Man har velat återföra dem jemte hela den teologiska andan till det gamla. Visserligen hafva de ibland vunnit på den senare granskningen, i det att flera onödiga omsägningar och plattheter fått försvinna, men vi tro att klagomålen ej sakna all grund, och att af hela den massa ändringar, den forna psalmdiktningen fått undergå, långt ifrån alla voro behöfliga. Många konkreta uttryck, hvaruti ett kraftigt lif uppenbarade sig, hafva blifvit ersatta af intetsägande abstrakta begrepp. Man har för mycket aktat sig att stöta en ljum rationalism för hufvudet, och ord sådana som Satan och helvetet äro nästan bannlysta. Vi taga några exempel ur Lucidors dikter för att åskådliggöra vår åsigt. Icke har framställningens styrka vunnit på en sådan förändring som: »För gudlöshet, med uppsåt här bedrifven, I Herrans lag står själens dödsdom skrifven.» Originalet har: »För synden, the här en kort tid ha drifvit, Ett ständigt ve och qvahl them blir thär gifvit.» Eller: »O syndaträl, som i din dvala dröjer, Der syndens lust din säkra själ förnöjer». Originalet har dock: »O syndig man, som säker är och trygger, I syndsens sömpn och dödsens dvala ligger». På samma sätt är Lucidors väldiga patos, som verkar genom de hopade frågorna med sin tvära motsättning, i vår psalmbok alldeles omgestaltadt och olika. Man har fått en mera regelbunden och genomskinlig tankeföljd, men det kan blifva fråga om, huruvida ej just det abrupta gör en långt kraftigare verkan. Så här läser man hos Lucidor sedermera öfverarbetade verser: »Hvad är tit lijf? It damb, som snart försvinner. Hvad är tin lust? En ström, som fast bortrinner. Hvad däjligheet? En färgad maske-stek. Hvad godz och guld? En glittrand mull och treck. Hvad adlig ätt? It ord, som bara nämpnas. Hvad styrkia?