Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver de mått och steg sorn blifvit vidtagna, utan äfven i Regentens hand kunna nedlägga sina bekymmer och hoppfulla önskningar om nödvändiga rättelser af det för - -V.. Den *20 Juli. e. itt, 913 forflittilä. Redan torde skälen vara tillräckligen utvecklade hvarföre jag protesterar einot ConstitutionsUtskottets handlingssätt, och hvilka jag anser tillräckliga för Rid» derskapet och Adeln att kunna detsamma ocilla, åtinindstone att dervid göra reservation. jag vågar hoppad, att ingen bland é» der, mine Herrar, misskänner mina afsigter derföre, att jag, ehuru Tjensteman* nu yttrat mig med samma frimodighet som alltid då jag haft äran underställa Höglofl. Ridderskapet och Adeln mina tankar. Må det tillåtas mig blott vördsamt erinra, att jag på detta rum endast anser mig såsom Nationens Representant, och att jig dessutom väl kan upphöra att vara Tjensteman, men 'aldrig att vära Svensk■. Herr Flach, Eric: 1 en fråga, vidi hvars afgörande det af den inre hushållsställningen verkligt lidande Svenska Folket har en alfvarsam blick fästad på flen kraft, hvarmed Riksens Ständer bevara dess Consliturionella frihet, kan jag ej, utan fruktan för en åsidosatt»Riksdagsmånnapligt, underlåta, alt högtidligen förklara min förundran deröfver, att sjelfva ConstitulionsUtskotteÉ vågar förnärma Rikets Grundlagar, i vägrandet för nåvon dess Ledamot att låta sin C Ridd. o. sid* Fröt. 115. 116. 9*4 Den 20 Juli #. ro. enskilda tanka åtfölja Utskottets allmänna till RiksStånden; och att jag, såsom Representant af ett under Aristokratien ännu ej nedtryckt folk, protesterar mot Utskottets Betänkande, och vördsamt anmäler min reservation till Protocollet. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Af det upplästa Betänkandet från Högloft.
Dä, enligt hvad sålunda är vordet upplyst, det anslag, som till de lägre landt bruks-skolorna hittills utgått, icke varit tillräckligt för desammas ordnande på ett fullt nöjaktigt säll, men det lör landets förnämsta modernäring är af synnerlig vigt, alt dessa läro-anslalter icke af bristande tillgångar för oundgängliga behof hämmas i sin utveckling, hafva Rikets Ständer beviljat den af E. K. M:l med 16,000 R:dr Runt äskade årliga förhöjning i anslags-summan för de i riket nu befintliga 16 lägre landlbruks-skolor, samt medgifvit alt denna tillökning må utgå med 1,000 Rdr lill dem hvardera. 12:o vidare och då det vore alt förmoda, att de län som ännu saknade lägre landlbruks-skolor, snart skola söka ali inom sig tillvägabringa sådana nyttiga inrättningar, samt kändt vore, att vissa län med serdeles vidsträckt areal önskade erhålla dessa 142 Expeditions-Utskottets Förslog lill underd. Skrifvelse N:0 '196. undervisnings-anslalter, har E. K. M:t, för inrättande af Irenne dvlika skolor inom de län, E. K. M:t kunde linna för godt bestämma, äskat, att ett årligt anslag af 4,000 R:dr för hvarje eller tillsammans 12,000 Ridr, mätte af Rikets Ständer anvisas; och då erfarenheten visat, att nuvarande lägre landtbruks-skolor icke allenast ganska invcket bidragit till jorbrukels utveckling och förkofran inom de provinser, der de finnas förlagde, ulan ock i väsentlig mån medverkat att hos allmänheten sprida större kunskap i och lifligare håg för en mera ordnad landthushållning, hafva Rikets Ständer funnit det önskvärd!, om ännu flera sådana undervisnings-anslalter kunde inrättas, helst å de orter, sorn deraf äro i saknad, samt alltså anvisat den af E. K. M:l äskade summa af 12,000 R:dr R:mt, alt, ställd till E. K.
Det är ej för skolan, det är för lifvet de lära, för att upptaga arbetet efter oss, kampen för ljus och rätt och frihet, där vi en gång sluta. Och denna sanning, detta vapen är Guds ord. » » Må vi då ej tröttna att så ut denna sanning, så på en förhoppning. Gud är den, som växten gifver. Så skall våren en dag gifva sommar, sommaren höst och hösten sina skördar. Må vi dock städse vara angelägna att på den unga åkern utså ädel säd, den bästa vi hafva. Ty som man sår, så får man skörda. » * IDUN 228 Det gripande, allvarliga talet var slutadt, och allas blickar voro tacksamt riktade mot katedern, från hvilken snart hördes en varm och innerlig bön till Honom, barnavännen, som förmår med sin kärleks ande rena och helga allas hjärtan, ungas och gamlas. Vi sade allas blickar, nej icke allas. Det fanns nog bland de talrika åhö- rarne sådane, för hvilka de allvarsamma orden varit ett » hårdt tal ». Det granskades, det kritiserades. » Man måste se genom fingrarne o. s. v. Så tänkte och talade många af dem, som känt sig i någon mån träffade. Men hvarje samvetsgrann lärare, hvarje fader och moder, som ömmade för barnens väl och tänkte på deras framtid, tryckte under rörelse den varmhjärtade talarens händer och glömde ej brådt de tankedigra orden. Jim. Ett afskedsbesök. » Vill! » frågade j a g. Hon suckade. J a, hur j a g höll ut. N u var j a g ensam med barnen. Det var Amerika igen, fröken. fy Sen till, att Idun och Iduns Modetidning finnas hos alla edra bekanta! IDUN 1894 Kvinnoöden och kvinnobilder. Anteckningar för Idun af Birger Schöldström. i. Enligt nämnda arbete skulle den mystiske fången alls icke varit någon tvillingbroder till Ludvig X I V, ej heller Ercole Mattioli, utan franske härföraren, generallöjtnanten Vivien Labbé de Bulonde, hvilken för militära missgrepp dömts till sitt långa, hemlighetsfulla fängelse.
– Ja. – Så kommer jag väl. – Han börjar långsamt gå tillbaka. – Hvad heter du, mitt barn? – Esther Gabel. – Gabel? Hjärtat blir oroligt vid blotta ljudet af detta namn, men det lugnar sig snart. Gabel, rätt och slätt, utan von eller de – så hette ju en af drottningens kammarsnärtor, hade Warnstedt sagt. – Och du är kammarjungfru hos drottningen? – Ja. – Vet du af, att du är vacker? – Det kan göra detsamma hvilket! säger hon och hennes läppar skiljas i ett småleende. Hon har hvita tänder, men ser icke glad ut. – Vill du inbilla mig, att det är dig likgiltigt? fortsätter han, road af hennes förbehållsamhet. – Nej. Jag vill ingenting inbilla er. – Har ingen förut sagt dig att du ser bra ut? – Jo. Många kavaljerer ha sagt precis detsamma. Det är icke så noga, hvad man säger till en kammarjungfru. Han vänder sig om, böjer sig öfver henne och ser henne forskande in i ögonen. – Hör, min lilla vän – du tyckes icke vara glad? Har du kärlekssorger? Är han otrogen? Trösta dig då med en annan! Världen är ju full af kavaljerer. Hon skakar hufvudet, och ögonlocken sjunka ännu djupare öfver de mörka pupillerna, men hon svarar ingenting. Så småningom ökar hon takten af sina steg och till sist springer hon framför honom genom korridoren. Hon håller händerna upp mot ansiktet och liknar ett flyende skogsrå, som snyftar. Inne i ett af de inre gemaken hvilar drottningen på en kanapé. Hon är klädd i en löst sittande morgondräkt af ljusblått siden och spindelväfsfina spetsar. På en pall vid hennes fötter sitter hoffröken Juel med en bok, ur hvilken hon läser högt, när Struensee inträder. – Jag hör, att det är min höga gemål, som skickat er! säger drottningen, i det hon med en nick besvarar hans underdåniga hälsning. – Ja – han talar i samma högceremoniella ton. – H. M:t konungen har befallt mig att hädanefter hvarje dag efterhöra E. – Jag är djupt rörd öfver H. M:ts kärleksfulla intresse och ömhet!
Man känner sig obehagligt berörd af det allt för utmanande, det allt för medvetna och afsiktliga. Man pinas af behagsjukans ansträngningar, då de äro allt för forcerade, eller då de yttre förutsättningarna för framgång saknas. Man rentaf ledes vid ett jäktande koketteri, som finner alla tillfällen kärkomna och alla föremål lika goda. De » gamla koketterna » äro lika illa anskrifna hos herrarne som hos damerna; skillnaden är endast, att de förra rycka på axlarna åt dem, medan de senare taga saken mera allvarsamt. Men är koketteriet fint och är flickan ung och behaglig, då skilja sig manlig och kvinnlig uppfattning åt. » Hon ser inte illa ut » — säger tanten — » men mitt lif, hvad hon är kokett! » » Hon är förtjusande » — säga herrarne i korus. » Ingenting ser hon ut » — säga flickans rivaler — » men hon koketterar fräckt, och det är nog för att få herrarne yra i mössan. » Hon är förtjusande! D e männen. D e veta — erfarenheten lär dem det — att ingenting är farligare för deras hjärtans ro än dessa små oskyldiga konstgrepp, som bilda maskorna i nätet, hvarmed jägarinnan fångar sitt villebråd. De känna faran, men störta sig med öppna ögon i fördärfvet. Försök att hejda dem! Förklara för dem det höga värdet af ett okonstladt väsen, i hvilket intet svek bor; predika deras öron fulla af allt som sagts och ännu återstår att säga på temat: skal och kärna, den inre skönheten och den yttre, själens fägring, som består, sedan kindernas rosor vissnat. Säg dem allt, och de skola medgifva ännu mera. Men teori är ett och praktik ett annat. Minuten därefter äro de färdiga att låta sig bortkollras af en liten varelse utan själ, men med gropar i kinderna och skälmska blickar, som leka kurra gömma bakom mjuka ögonfransar. Jag har sett fruar med förstånd, som efter mångårigt äktenskap ännu vidmakthållit ett det mest intagande koketteri för sina män. Jag har sett andra, som ganska snart lagt bort de där barnsligheterna såsom föga ö v e r - ensstämmande med en stadig matronas värdighet. Hos hvilka stannade lyckan längst? Jag vet ej, men jag anar det.
Dä det egenteligen icke är ConstitutionsUtskottets bestämmelse , att vägleda Riksens Ständer till andra önskningar än sådane hvartill, 107 §. lämnar" anledning, så kan man likväl icke finna annat än att ConstitutionsUtskottet velat fästa Riksens Ständers uppmärksamhet, å sådane förevarande omständigheter hvars rättelse påkallas af omsorgen för landets väl: det förefaller mig besynnerligt, om Ctt sådant tillkännagifvande ifrån ConstitutionsUtskottet, skulle uti formerna finna ett hinder -att göra sig gällande , och jag inser derföre icke huru Riksens Ständer, sned något bibe1' ■ . 1 - ' Den 22 Julii e. nt. 541 hållande af aktning för det dyrbara förtroende att vara Folkets ombud, kunnat undgå att,' utaf dessa ConstitutionsUtskottets anmälanden hämta anledning, att till Kongl. Maj t i underdånighet framställa önskningar om rättelse, först och främst i alla de fall gom ConstitutionsUtskottetg Betänkande anmäler, och sedin i sammanhang dermed uti allt, hvad som med rättvisa och billighet kunde önskas annorlunda än det är. Jag föreställde mig åtminstone icke, att en sådan önskan skulle mötas af det hinder som nu inträffat, då frågan genom Herr Grefven och Landtmarskalkens vägrade proposition, såsom Grundlagsstridig till någon del blifvit ansedd. Vid afgifvandet af mina tankar rörande ConstitutionsUtskottets Betänkande, frånträdde jag i vissa delar villigt, den utväg toni 107 §. med anledning af ConstitutionsUtskottets Betänkande lämnade under förhoppning, att det Förslag till underdånigt önskningar jag vid tillfället tog mig friheten framställa, icke skulle annorlunda än genom Majoritetens stridiga mening kunna förkastas. Constitutions-i Utskottet har nu rättvisat Herr Grefvens och Landtmarskalkens vägran af proposition i detta ämne, och för mig återstår således ingenting annat än att vörda det tillstånd, som StatsFörfattningens tolkare behagat stadga; att reservera mig deremot, och att angifva skälen för mina tankar härutinnan.
Ar 1842 blef.vo i staden skattskrifne tjugu handlande, hvilka erlade i bevillning för deras handelsrörelse tillsamman 144 R:dr banko, femtio handtverkare, hvilkas bevillning för rörelse uppgick lill ett sammanräknadt belopp af 175 R:dr banko, samt dessutom en Apotekare, en klädesfabrikör, tre färgare, en spegelfabrikör, tre urmakare, fem bagare, fern krögare, en källarmästare, en spisqvartersidkare, tolf notfiskare och sju slagtare, hvilka alla i bevillning utgjorde tillsamman 217 R:dr 16 sk. banko. Stadens sjöfart, bestående endast i hemtning af varor från liufvudsta den, bedrifves med tvänne jagtbåtar om tillsamman 28 läslers drägtighet. Fiskeriet, som hufvudsakligen afser strömmingsfångst, lemnar sina idkare en knapp, för flere otillräcklig, utkomst. Det öfverdrifna antal af handlande och handtverkare samt andra näringsidkare, som i staden finnas, utgör hinder för välmågans stigande och genom gevärsfaktoriets nedläggning har konsumtionen betydligt minskats. Ett nytt skolhus har blifvit uppbyggdt med boningsrum för skolläraren, och en af stadens större broar har blifvit ombyggd. Läkarevården besörjes dels af särskild antagen stadsläkare och dels af den i staden stationerade provincialläkare!!. Genom nådigt Bref af den 29 December 1842 har Kongl. Majrt i nåder bifallit, att ett mindre lazarett finge för öfverskott af kurhusmedlen anläggas i Norrtelje, hvilken inrättning sedermera blifvit behörigen organiserad. O O Under ifrågavarande fern år har icke någon enda utmätningsauktion blifvit hållen, utan har, då egendom blifvit tagen i mät, betalning alltid skett innan försäljning ägt rum. Osthammar.
Hederwärda Bonde-Ständet har uti krotocoll8-Utdrag af den iZ i denne mänad til StatsUtssottet remitterat et af Riksdagsmannen Dorias jon88vn fran Akers Harad i Södermanland ingiswik Memorial, deruti han sager sig uti Stats-Utstottets upgifc öfwer alla i Riket befinrelige Kronans Eaendomar och andre Lägenheter hafwa saknat en O, pindön kallad, belägen uti en gren af Mälaren, i Akers Härad och Södermanland, hwilken O, efter hwad han förmäler, stall wara til Borgmästaren lierman för något öfwer 50 äruplaten, emot förbindelse, at dära anlägga et Schäferi, efter hwars tid en (Zeneral Duvall densamma stall pn88iclm-at, och stall den nu för närwarande innehafwas af Bruks-Patronen ^ von ^Varsn6or6'. __Utom, det obetydeliga antal får, som Angswaktaren a Oen för egen nytta där födt, stall ingen far-afwel derstädes blifwit pä zo ar underhällen, uran stall höet deremot til större delen blifwit derifrån bortfördt, anda tils ungefär z ä 4 är sedan, , da et färhus af nuwarande Innehafware» ä Örn stall blifwit upsatt och nagra fär ditförstaffade. Dä Kongl. Maj:t och Kronan är i behof af alla sina Inkomster, ester et nu öfwerständet olyckeligt Krig, ock af denna Lägenhet för närmarande stall draga föga eller ingen nytta; sä yrkar han, at denna O matte genom Lntreprenacle-Huc. tion eller ock til den mästbjudande försäljas til Krono-Skatte. Som Z26 Den 8 Macs.
Maj 1835 bestämmer, att denna räkneenhet, svarande emot 12 skillingar silfver och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgäld, eller 32 sk. Banco, skall benämnas ”Riksdaler” oell att En Riksdaler indelas i 48 skillingar och hvarje skilling i 4 styfver; samt derjemte meddelat förordnande såväl i afsende å utmyntningen af Silfvermyntet och dess skrot och korn, sorn angående de serskilde kopparmyntssorterne och deras utmyntning; men Kongl. Maj:t derjemte förklarat
249 ProtocolIsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Remiss till BevillningsUtskottet af ett anförande, angående dess förslag till en Blifvande Bevillningsförordning, dito. — om gillande af StatsUtskottets Betänkanden, angående i:o förvaringsrum för öfverblifvande Exemplar af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, och 2:0 de Löneförhöjningar, hvilka vid'i8i5 års Riksdag Blifvit beviljade tjenstgörande Embets-och Tjenstemän samt Vaktbetjente vid RiksgäldsContoiret, i36. — om bifall till LagUtskottets Betänkande, angående förslag till en ny ConcursLag, dito. — om gillande af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, i anledning af uppgifvit förslag, att erhålla ett för vissa år faststäldt Sädespris, dito. — angående BevillningsUtskottets Betänkande!!, rörande så väl anslag af Bevillningsmedlen till understöd för Krono-Uppbörds-Verket i Stockholm, som frågan om UppbördsBetjeningens aflÖnalide i Götheborg och öfrige Städerne utom Stockholm, i3rj. — rörande LagUtskottets Betänkande, uti frågan om förändring af nu stadgade sätt för uppenbar Kyrkopligts verkställande, dito.—• beträffande BevillningsUtskottets Memorial, angående förhöjning af de utaf Post-inrättningen till Statsverket inflytande inkomster m. m., dito.— rörande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets förnyade Memorial, angående yfkade förändringar 250 uti förvaltningen och redovisningen af de till Hospitalers, Lazaretters och Barnhus underhåll anslagne medel, 138.
Tillfälle har ej blifvit Banco-Fullmägtige lemnadt, alt till Herrar Revisorerne afgifva någon närmare förklaring öfver de, i Prolocollet blott korteligen antydde och ej fullständigt utvecklade, skäl och orsaker, som föranledt Fullmägtiges anmärkta medgifvande, att ett, på grund af 1824 års Författning, till så kallad större odling beviljadt Lån å 3ooo R:dr II finge, efter Sökandens derom gjorde serskilde anhållan, lyftas på en gång, i stället att på aine terminer fördelas. Lånet, hvilket af Calmare Läns Landthushållnings-Sällskap var anmäldt och tillstyrkt, såsom understöd för Apothekaren J. Bergelin, vid anställd odling af io3 Tunnland i Kappland mosslupen, skogbeväxt och stenbunden mark, hade, efter föregången granskning af Besigtningshandlingurne, blifvit hos Bankens Commissarier bifallet, redan den irsta December i8a8, ehuru tillika var anmäldt, att hvarken för detta, eller öfrige då bifallne Lån, tillhopa utgörande Rrdr 87,696, funnes någon tillgång uti den andel af de till September månads slut 1828 influtne Capital-betalningar, som utgjorde Odlings-Lånefonden för följande året 1829; och att det följakteligen berodde af de Beslut Rikets församlade Ständer funné för godt vidtaga, rörande disposition af de medel, som från och med October månad influtit, och vidare komme att inflyta på enahanda väg, 0111 och huru snart desse beviljade Lån af tillhopa Rrdr 87,696, kunde blifva för Sökanderne tillgänglige. Banco-Utskottet yttrade sig till Rikets Ständer öfver detta ämne den 1 Julii 1829, i dess Betänkande Kro 5o (Bill. till Riks-St.
Extr ao r dinar ie Inkomster, enligt Regeringsformens 60 §, inflytande såsom Bevillning: Riks—Stalén påräknar. Öfverskotter. Brister. Räkenskaperna upptaga. Salu-accis af städerna 4 1,000: 116: 24. — 10,883:24. Tillkomma Hufvud-titlarnes besparingsmedel Samma 10,628,764:27. 6. 130,382: 8. 1. — . - 10,759,146: 35. 7. — 17 — Transport Sjötulls-medel Salu-accis af städerna , Charta-sigillata-raedel Bränvins-afgift . Ordinarie afkortning . 167,198:22. 5. Anordning utom stat: Andelar af böter 135,486:36. 1. 9. 3 - 18 — Brister uppförda lill ersättning af Rikets Ständers RiksgäldsKontor år 1844. år 1845. å 2:dra Hufvudtiteln. Tingsgästningspenningar under Hof Rätternas anslag 3,624: 41. 3. Fångars vård och underhåll 329,500: 1. — 267,947:38. Reseoch traktamentspenningar 2,956:25.11. 1,957:26.11. Inqvarteringskostnader i landsorterna 8,527: 7. 2. Reseoch traktamentspenningar — 3,246: 20. 3. Reseoch traktamentspenningar 1,055: 33 2. Farsoters och smittosamma sjukdomars botande 1,299: 30. 9. Besparingar B i k sg Hlds -Kantare l till godo: år 1844. år 1845.
Ja blandadt med ett och annat Nej» Herr I^oräenstolps. Jag har pä intet sätt bestridt, att Herr Major Stael >nä fä sjelf söka hos Konungen det begärdta understöder, ehuru otrolig jag anser myckenheten af de upodlingar han lofwar att göra pä sex ars tid. I m'in ranka wore det att liksom misitro Konungens omfattande omtanka för Landthushällningen, m. m. om RlksenS Stan» der för hwarje calu8 » med recommendationer till honom inkomma skulle; och är det således blott L detta afseende jag kill propositionen swarat Nej. Friherre Stael von wolstein. Jag skulle anse för ett högst farligt prejudicat, om ert Ständ ej skulle, när sä godt syntes, kunna wanda sig med un, derdäniga önskningar till Kongl. Maj». Omöjligt kan sädant misshaga Konungen, och jag finner således ej, att icke Ridderskap» och Adeln stulle kunna - Den 26 Februarii. »257 ka aflemna en underdånig hemställan lill förman för Herr Major Stael. Friherre Lesterllröm, sacob. Dä det i Un» Lerstäanings-mäl är lika mycket hwad term man nyttjar för akt uttrycka sin önskan och Konungen al. lid derom deciderar; sä lyckes mig att Herr kiorstenllolxe icke lärer göra någon swärighet, att afstä frän sitt nekande till beslutet. Friherre Stael von tlolstem. Jag för mm del, kan ej begripa hwad önskan är, om man ej säger tzwaki den bestär, ty att bara hemställa och icke bestämma hwad man hemställer , kan ju ej wara någon önskan.
Sålunda har, bland annat, blifvit yrkadt, att kapitalen med intressen, särskildt sådane som enligt Rikets Ständers beslut blifvit ställde till Kongl. Maj:ts disposition, och i synnerhet de till fonderna gjorda donationer, som vore att anse såsom enskild förmögenhet, borde från den föreslagna indragningen undantagas. Af här ofvan meddelade upplysningar angående dessa kassor inhemtas väl, att flera af dem äro af den beskaffenhet, att något sådant hinder för deras indragning icke synes kunna möta; men då emellertid denna fråga för närvarande icke kan anses nog utredd, och för utarbetandet af ett förslag i här ofvan antydda syftning skulle erfordras fullständigare uppgifter angående de särskilda kassornas tillkomst, ändamål och beskaffenhet, än Revisorerne under den inskränkta tiden för deras gransknings-förrättning kunnat åstadkomma, anse Rovisorerne sig nu endast böra å denna fråga fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Kongl. Gcneral-krigs-kommissariatet. Sedan Rikets Ständer vid 1853—1854 års riksdag till Kongl. Maj:ts disposition på Riksgälds-kontoret anvisat ett kreditiv, stort 2,500,000 R:dr B:ko, i och för nödige åtgärder till upprätthållande af den, i anledning af befaradt fredsbrott emellan de stora sjömakterna, afgifna neutralitets-förklaring, hade Kongl. Majit, på sätt uti sednaste revisions-berättelsen omförmäles, uti nådigt bref den 17 Mars sistnämnde år förordnat, att ett särskildt General-krigs-kommissariat skulle tillsättas för förvaltningen och redovis - — 86- mngen af dessa kreditiv-medel; hvilket Kommissariat genast skulle träda i verksamhet och hvars åligganden voro bestämda uti särskildt utfärdad instruktion. Krigs-kommissariatets den 1 Mars 1858 afslutade hufvudbok innefattar i ett sammanhang redovisning för de under åren 1854—1857 af berörde kreditiv-medel bestridde utgifter; och upptages särskildt hvad som blifvit för Arméen och för Flottan användt. Räkenskaperna, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, utvisa följande förhållande: Debet. Ordinarie
Det är samma förhållande med den andra delen af officerskorpsen, nemligen den, som skulle blifva skärgårdsartilleri, att man icke lär sig känna en så invecklad skärgård som den Svenska, genom att besegla den då och då, utan man måste göra det ofta. Jag vet, att många skola säga, att man kan taga lots. Det är visserligen godt och väl, Den 11 November f. m. 81 väl, men vid ett krigstillfälle, då jag icke vet, hvart jag skall taga vägen, är det icke nog; jag mäste känna min terräng förut, jag mäste veta, bakom hvilka holmar jag skall lägga mig. Det hjelper mig icke alt hafva en lots, äfven förutsatt alt jag med afseende på grund och dylikt kan rätta mig efter honom, ty jag måste känna hela den del af skärgården, uti hvilken jag sitall verka, och kunna uppgöra en ordentlig operation och veta hvar jag skall lägga mig i skydd för att oroa en fiendes kommunikationer, som satt trupper i land och möjligen vill passera ut ig 11, hvar jag kan gå honom till mötes, o. s. v. Det finnes också en annan fördel af delningen, som jag icke hört Hr Skogman vidröra, men som för mig är påfallande. Den nuvarande flottans oflicerspersonal är så stor, att den omöjligen kan hållas tillsammans såsom en korps, och när den gande Öfversten första gången kom till Carlskrona och fick se förhållanderna der, kunde han icke begripa, huru, då en korps bör ega en Chef, som sammanhåller den, och en Major, som sköter detaljerna, flottans officerare, som saknade dessa, kunde kallas en korps. Genom den föreslagna delningen blir deremot detta förhållandet. Jag har äfven hört Hr Brakel angående skärgårdsartilleriet fälla ett yttrande, hvilket jag förmodar, att han icke vill vidblifva, nemligen att detta artilleri vore så föga lämpligt, att det t. o. m. kunde indragas. (Jag ber eder, Mine Hrr! observera, att jag icke skrifvit upp ordalagen, men sådan var impressionen).