Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ni varit här någon gång – suttit i mitt arbetsrum och suttit vid mitt skrifbord, sett ut i den gröna, vaggande ensamhet, der det icke syns en lefvande varelse, då kunde jag gifvit er min stämning och lånat er mina ögon, ty jag önskar, att ni kunde se det nu, som jag ser det allt: den hvitblå, molnfria qvällshimmel, som tyst och stilla står bakom glesa, mörknande granar, från hvilkas toppar sista strimman af sol sjunkit bort; jag önskar, att ni kunde se, hur vinden lägger sig till ro derute, hur det redan nu är så stilla, att endast den sista, döende andedrägten stryker helt lätt förbi den tjocka, yfviga grönskan, som till venster murar igen utsigten. En sådan ljudlös qväll önskar jag att ni skulle se – nej inandas, här, från mitt fönster. »Det er det store Triste, at en Menneskesjæl er altid alene», säger Jacobsen. Han var ensam och måste ha känt sig ensam; jag tycker, att jag förstår honom så väl. Men är det inte underligt, att det icke skall finnas en enda menniska, som står mig närmare än de andra! En enda, som man kunde ge mer åt än åt de andra. Jag önskar, att jag i mitt förhållande till menniskorna kunde känna någonting af hvad jag vill kalla öfveroch underordnadt. Jag menar: jag skulle vara glad, om en enda af alla dem, jag tycker bra om, ville träda fram ur raden och fordra mer af mig, än jag ger åt de andra. Men det sker icke, ty då skulle denne ende vara lika ensam som jag. Och derför får jag intet öfveroch underordnadt i mitt förhållande till menniskorna, derför kan jag ge mycket åt många och sjelf vara fattig – en högfärdig tiggare. Mitt arbete är det enda, som är öfverordnadt, öfver allt annat. — Jag är ett gammalt barn. Också när jag är medveten och skeptisk, sitter barnet innerst i en hjertevrå och leker. Så är det att vara född på landet! Jag är så olik alla er andre. Jag känner mig främmande för er. Mot alla er är jag för omedelbar, nästan naiv; mot min dagligdags omgifning är jag för medveten.
Gå ned och drick ditt glas punsch; men när vi kommit fram till bron, skynda då hastigt upp i staden och skaffa oss bärare, innan de andra passagerarna tar bort karlarna för oss. De stod händelsevis alldeles ensamma där i fören, så att Sara kunde väl icke ha behövt viska. Men Albert tyckte det lät så förtroligt och bra, och hennes täcka ansikte var honom härvid så nära, att han, utan att själv veta därav, kysste henne, och gick bort, som hon sagt. Sara Videbeck ... liksom ingenting hänt ... började framme i fören verksamt ordna en mängd större och mindre angelägenheter. Hon lade sina egna kappsäckar, skrin och överplagg tillsammans. Hon bar även till samma hög sergeantens inte särdeles vingbreda ränsel, koffert och reskappa. Hur hon kunde känna dem, kan man fråga; men dagens iakttagelser hade för henne varit tillräckliga, att märka vilka persedlar sergeanten under sina kringgångar på däck med förkärlek fästat sig vid, stundom lyft på, makat, jämkat osv, vilket en bra karl aldrig gör med annat än egna tillhörigheter. Albert gick sannerligen utför och tog sig ett glas punsch. Mamsell! låt mig beskedligt få två glas till, och ställ dem på den här lilla brickan; jag skall bära dem själv, så besväras ingen. Skänkmamsellen, glad över en så mild tonart ifrån en förut så sträng resande, gjorde hastigt som befallt var. Albert tog sin bricka, bar den, sedig som en kypare, uppför trappan, och gick bort till fören att bjuda sin reskamrat. Är det carolina? frågade hon. Jag dricker inte punsch. Drick nu ett glas punsch för min skull i afton, det blir svalt i kväll. Den är fin och god. Bra! sade hon, sedan glaset var tömt. Albert, det här är bättre än carolina. Det är just vad jag alltid påstått, svarade sergeanten och tömde det bredvid stående. Nu smällde kanonen salut för Arboga stad, och ångbåten lade till vid den högra stranden, såsom övligt var, nedanför Lundborgs gård. Sergeanten, vig, hurtig och vid ypperligt humör, var den förste som hoppade i land. Efter en liten omskådning på närmaste gata, träffade han tvenne sysslolösa Arbogamänniskor, med vilka han snart kom överens.
Bif ölls; N:o 130, angående väckt motion om inlösen för statens räkning af framlidne kansli-rådet O. Sundels manuskript-samlingar, eller beviljande af pension åt hans enka; Bifölls; N:o 132, i anledning af väckt motion om pensionering af de statens embetsoch tjenstemän, hvilka, till följd af vansinne eller annan svår sjukdom, under ett års tid varit ur stånd att sina tjensler förrätta. Bifölls; N:o 133, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel, att till läns-styrelsen uflemnas, för att tillhandahållas de församlin - Prot.-utdrag den 15 Maj 1848. 367 gar, som, för beredande af arbets-förtjenst åt sina fattige, deraf kunde komma i behof. Bifölls; N:o 134, i anledning af väckt motion om låne-understöd af allmänna medel till kust-allmogen för sjöfartens befrämjande. Bifölls; N:o 135, i anledning af väckt motion om prägling af en medalj öfver framlidne professoren m. m. E. G. Geijer. Bifölls. S. D. Vid föredragning af Expeditions-utskottets den 10 dennes på Ståndets bord lagda memorial N:o 8 till Högloft. Ridderskapet och Adelil samt Högv. Preste-ståndet, i anledning af återremiss af förslaget N:o 6 till § i riksdags-beslutet, angående granskning af Statsråds-protokollen; Ståndet vidhlef sitt förut i denna fråga fattade beslut och lade memorialet till handlingarne. Den 15 Maj. Från Högloft. Ridderskapet och Adeen. S. D. Förediogos ånyo och bilöllos Lag-utskottets den 9 och 10 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 43, i anledning af väckt motion om förändring af 5 kap. 12 § Jorda-balken, angående tiden för afträdande af i börd dömd fastighet; och N:o 45, i anledning af väckt motion om förklaring af 5 § i 16 kap. Jorda-balken, så vidt den angår uppsägning af på arrende upplåtet hemman.
Betänkandet K:o 88 och Utritandet N:o 221 biföllos: Trettonde Prol. Vtdr. cl, 11 Åug, \854* £2 t Trettonde punkten: Ståndet, som bifallit denna punkt i Betänkandet N:o 88, lade densamma i Utlåtandet N:o 221 till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 222, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 89, angående regleringen af allmänna Indragnings-Stalen; Första punkten: Utlåtandet N:o 89 bifölls; Andra punkten: Härvid stannade Ståndet i följande beslut:’ 1:0 Betänkandet INT:o g 9, angående Land t-Sta tens Tjenstemäns och Betjentes,pensionsrätt, med tillägg af ioo Rdrs pension för Länsmän, bifölls; 2:0 Beslöts, att meranämnde Landsliöfdingar skola, vid afskedstagandet, åtnjuta pensionsrätt, efter Rikets Ständers underdåniga skrifvelse de n 10 Junii 1818 och Kongl. Kamrnar-Collegii derom utfärdade Circulairebref af den 11 October 1810; 3:o Beslöts, alt de Landshöfdingar, som hädanefter af Kongl. Maj:t i Nåder tillsättas, skola, vid afskedstagande^ åtnjuta pension,af 2000 Rdr Banco; 4:o Under de här nämnde pensioner ansåg Ståndet span mål icke skola beräknas; och 5:o Utlåtandet, N:o 89, angående f. d. Landshöfdingen, m. m., Friherre Focks pensionsrätt, bifölls; Tredje punkten1 Bifölls; Fjerde punkten:
Beträffande tillgångarna för denna mellancommuns utgifter; så — då Statens nu ägande inkomster lyckligtvis lära vara af den betydenhet, att äfven, sedan dess behof af nya anslag blifvit försedda, en nedsättning kan äga rum, — kunde visserligen mantalspenningarnas anslående härtill för .Staten vara likgiltigt, (välförståendes att det mätte ske i grundlagsenlig väg, genom Konungs och Ständers gemensamma bifall). Men då, utom andra olägenheter, detta skulle äga den att vara ett bestämdt anslag, utan afseende på om behofvet erfordrade mer eller mindre, skulle jag tro riktigare, att, med bibehållande af mantalsräntans fortfarande utgörande till statsverket, en motsvarande minskning eller till och med några skillingar derutöfver, om tillgångarna så medgåfvo, skedde i capilationsafgiften; hvaremot länens Pröfnings-comitéer, eller hvilken auetoritet, som komme att representera den nya mellan-communen, finge, på samma sätt som vid kurhusafgiften, inom denna nedsättning bestämma hvad som länets communalbehof erfordrade. Måhända vore det dock billigare att, med fullkomlig eftergift af en del af den nedsatta capilationsafgiften, stadga, att för hvad som erfordrades utöfver de tillåtna skillingarna under denna rubrik, beloppet skulle fördelas på bevillningen efter 2:dra art., på sätt som nu tillgår i en del församlingar i Stockholm. Frih. Cederström, Gustaf Carl: Det mätte vara ett misstag å Frih. Sprengtporten sida, alt jag skulle hafva yttrat, att icke den arbetande classen, eller s. k. daglönare, skulle lemna bidrag lill fattigförsörjningen. Tvertom har jag föreslagit, att hvarje mantalsskrifven person skulle lemna bidrag med en viss proc. af dét belopp, som anses åtgå till ärliga lefnadskostnaden. Anledningen till mitt förslag har varit den, att jag icke kunnat finna någon rättvis grund, hvarföre menigheterna skola underhålla sina fattiga; ty uti den omständigheten, att de stå under gemensam själavård, finner jag icke tillräckligt skäl för ett sådant antagande, enär, å andra sidan, det förhållande, att vi alla lefva under samma lagar, är lika bindande.
Men nu först, farmor — har du rum för m i g? » » O m jag har? Ja både rum och hjärterum! Men jag. är ännu så öfverväldigad af denna oförmodade glädje, att jag visst är litet yr i hufvudet. Tänk, att få rå om dig flere dagar, men — sedan. » / Det darrade ett drag af vemod kring gummans läppar, men hon började att syssla med tekopparne, för att de unga ej skulle märka det. Men Nils hade redan snabbt uppfattat, hvad detta » sedan » innebar. Han såg sig omkring i det lilla rummet, på de gamla nötta möblerna och på den lilla gumman, som såg så blid ut, där hon stod och sysslade med kopparne — på gungstolen, som ännu stod vänd emot fönstret, och under hvars medar golfvet glänste mera nött än på andra ställen i rummet. Han såg henne sitta där, dag efter dag, ensam och sorgsen. En annan bild framträdde också för honom, blek och dimmig — det var hans döda moders. Han hade förlorat henne tidigt och ej sedan haft någon kvinnlig anförvandt, som stått honom nära. Han fattade hastigt sitt beslut. Gumman såg upp, frågande med blick och hållning, ty det hade legat så mycken dold rörelse i det lilla ordet. » Hemma hos oss kommer det också att finnas godt om rum — hjärterum. K o m och dela vårt hem — fritt, oberoende. Både Helga och jag skola känna det godt att där ha en snäll farmor, som delar vår glädje och — kanske äfven våra bekymmer, ty hvem går fri från sådana. » » Barn, barn! » — snyftade majorskan, öfverlycklig — » är det möjligt att ni skulle vilja. ? » Helga hade sprungit fram till sin fästman och fattat hans båda händer, som hon duktigt ruskade. Med tårade ögon såg hon därvid på farmodern och sade: » Ja, sådan är han, farmor, han har nu sökt fram min käraste önskan och lagt den i ljuset » Fick därpå farmodern i famn och kramade henne duktigt. Sedan hon sett sig omkring i rummet, tillade hon: » Gungstolen ta vi med, och allt det öfriga, så att du kan känna dig hemmastadd med ens.
Bonde-Ståndet fann uppå derom framställd proposition för godt besluta att så vida vid Finance-regleringens uppgörande utvägar till fyllande al Stats-Verkers behof, utan någon direkt tillökning i Beviliningen ej skulle påfinnas; Och den -genom Post-Taxans förhöjning påräknade Prof. Ut dr. d. 3 Junii i8i8.‘ 551 minskning i nämnde tillökning, således blifva nödig samt Högvördige Preste-Ståndet , ej skull? finna för godt att i sådant fall instämma med de öfrige Riks-Ståndens Beslut i denna fråga , den. samma då må till förstärkta Stats-Utskotteis ■ i'gÖrande öfverlemnas , i hvilken händelse BondeStåndet ville hafva godkänd den af Utskottet i detta ändamål uppgifne första alternativa proposition, men deremot uttryckeligen förbehållit sig, att den andra eller contra-propositionen , så rättas, att i stället för orden: ”sökas genom förhöjd afgift för consumtionen af Bränvin och Tobak”, må införas orden : ”sökas genom förhöjning pä andra Bevillnings-Artiklar SCc. S. D. Instämde Bonde-Ståndet uti Högloft. Ridderskapet och Adelns genom hu uppläst Protocolis Utdrag för den 13 sisth Maij, till deltagande anmälte beslut, n't anmoda Banko-Utskottet, så fort sig göra later besörja utdelningbiand Riks-Ståndens .Ledamöter af erforderligt antal exemplar utaf det, genom Utskottets föranstaltande medan tryckta yttrande, Bankens ututsedde Revisor, vid nyligen förrättad Revision öfver Götha Canal-Verk, i stöd af serskild nnställd undersökning, enligt derom erhållit uppdrag, till Herrar Banko-Fullmäktige afgifvit, såsom grund och vägledning för bedömmande af den fråga: Huruvida det återstående arbetet vid be. rörde Verk kan utfärdas med de medel som dertill blifvit beräknade.
158 innehåller, att såsom Lots-Hemman och Boningsplatser för Lotsar skola anses alla sådane Heraman och Lägenheter, vare sig Frälse, Krono eller Skatte, hvilka af ålder varit och ännu äro lotsnings-skyldighet underkastade och icke lagligen blifvit derifrån sk i 1 jde, samt äfven sådane, som framdeles kunna blifva Lötsman, för lotsningens skull, till bruk och nyttjande upplåtne, med frihet fran vissa ett Hemman eljest vanligen åtföljande skyldigheter, samt uti berörde Artikels 163 §, är stadgadt, att då, för Lotsningens skull, angeläget finnes, att på andra ställen, än de redan af ålder antagne Lots-Hemman, Lots finnas bör, och sådant inträffar med Frälseeller Krono-Skatte-Hemman, det må ankom» ma på öfverenskommelse emellan Kongl. Majit och Kronan samt Jordegaren, om och hvilka förmoner den senare till Lotsens underhåll lemna bör, emot åtnjutande af de friheter, som slike Hemman tillagde äro, Statss-.t Allm.Besv.o.Oec.-Utsk. Utl.N:s 14,1 5. 11 eller, om sådant icke lämpligen kan ega rum, emot ersättning i penningar, som af Båkoch Lotsmedlen utgå bör; alltså och då det sålunda beror af vederbörande Jordegare att sjelfve betinga sig sådane förmoner, som de anse mot Lotsens underhåll vara svarande, och Lots-Hemman jemväl, enligt a §. af 1783 års Förordning, njuta befrielse från Inqvartering) Gästgifveri och Tingshusbyggnad, Krono-, Gästgifveri, Fångoch annan Skjuts, Brefbäring samt Utskrifning på Jjotsarne och dess folk, anse Utskotten sig icke kunna tillstyrka Rikets Högloft. Ständer vidtagandet aj någon kland de af Riksdags-Fullmägtigen Olof Alånsson försslagne åtgärder. Ank, till Exp.-Utsk. d. 29 April 1829. Utlåtande, rörande åtskillige, mot försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kongsöhr, väckte anmärkningar. Höglofl.
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om gillande af BancoUtskottets Betänkanden, rörande 1:0 frågan huruvida FideiCommisser, hvilka, enligt särskild nådig tillåtelse, fått med inteckning graveras, må kunna af Banken såsom Pant antagas; 2:0 lånerättighet i Banken för de uti Philipstad belägne fastigheter; 3:o väckt (Våga om fördelning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer öfver Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken m. m., dito. — om en ny MyntOrdning, 457. — om Återremiss till BancoUtskotlet af dess Betänkanden, angående 1:0 förändring uti de inom BankoVerket gällande Befordringsgrunder, dito, och 2:0 väckt fråga om tillåtelse för en och hvar alt emot Svenskt SpecieMynt i Banken tillbyta sigomynladt guld och silfver, dito. — rörande ConstitutionsUtskottets Memorial, i afseende på Representations-frågans närvarande skick, dito.— örn Remiss till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotlen af ett Memorial rörande Skallgångar, 4^8.— om bifall till SlatsUlskottets Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om medels anslående lill kostnaderne vid en förbättrad fångforssling och Bevakning, dito. — om gillande af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltels Betänkanden, angående 1:0 väckt fråga om en 207 fristads inrättande för sådane personer, hvilka mindre af verkelig ondska och elakhet, än af andre tillfälliga orsaker förlorat medmenniskors aktning m. m.; 2:0 förändring i mätningssättet af Säd och Halm; 3:o grundérne för en föreslagen jemkning i BåtsmansRoteringen i Halland, och 4:o väckt fråga, att, med undantag af Säterier, Boställen och Posthemman, alla andra hemman böra deltaga uti alla Onera som jord i allmänhet åtfölja, 458, 4^9- ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltet af dess Betänkande, i anledning af väckt fråga om nödvändigheten af förklaring i vissa delar af Kongl.
Men han hyste, oaktadt sin ställning på de högsta trappstegen i samhället, likväl ganska frisinnade åsikter, och det bref han nyss mottagit från Nils, hvari denne med hänförelse omtalar sin lycka, hade fullkomligt försonat honom med det som skett. Han önskade nu blott, att alla andra också måtte se saken från rätt synpunkt, och sade därför under ett ögonblicks paus i samtalet: » Nå, det var j u ett briljant parti min svåger Nils gjort. Herrskapet har väl också fått notifikation därom? » Om en b o m b legat gömd i den stora blomstervasen midt på bordet och nu exploderat midt för deras näsor, kunde de här samlade knappast blifvit häpnare. Han, den högmodige kammarherren, som med knapp nöd nedlät sig till att umgås med dem, då han bebodde sin strax utom staden belägna, präktiga egendom, han, hvars utnämning till hofmarskalk ansågs som säker bröllopspresent, han. han tycktes helt belåten med sin egen svågers gräsliga uppförande. Var då världens sista stund kommen? Den beskedliga friherrinnan Stjernfeldt, hvilken ej heller så särdeles deltagit i den stora förintelseprocessen, var också den första, som hemtade sig tillräckligt för att kunna svara: » Ja, han har varit så snäll och skickat oss förlofningskort. » » Det skall bli roligt att få göra den lilla svä- gerskans bekantskap, » fortsatte Edelhielm lugnt. » Hennes porträtt, som Nils skickat grefvinnan är beundransvärda En fullkomlig skönhet med de lifligaste, glada ögon. Nå, herrskapet få själfva se. de komma visst i nästa vecka. » » Åh! » » Sten kommer nu också hem, så att alla syskonen bli församlade. Då skall det festas, » tilllade han muntert. » Vi skola låta den firade storstadsdamen se, att vi kunna roa oss äfven här. » Hvad skola vi hitta på? » sade han, i det han vände sig till sin granne, den lilla doktorinnan. » Nog vet jag hvad jag skulle vilja, » svarade denna med en lätt rodnad.
Säby och Söderby* Pro tUtdr. 'd, if Dee. tit i, 7:0 Herr Westerstrandt Memoria!, angående Stats - anslag till upphjelpande af Halmstads hamn. * * 8:0 Herr Crans Memorial, angående CJne» biträde af Stats-Verket till öppnan*. de af en ny båtled i Vermland. 9:0 Herr Itffhrs Memorial, angående Städernes rätt att, till bidrag i deras fattigvård, tillgodonjuta den fnttig-procent, som derstädes faller vid alla Confiscations * Auctioner. 10:0 Herrar Sanitssans, Lamltrgs oell LtfJIers Memorial, angående Götheborgs Stads sökta befrielse från bidrag til! underhåll och vård af dervarande Gamizons fattige, eller ock årligt anslag till detta ändamål. 11:0 Densammes Memorial, angående inrättande af ett Arbetsoch Cotrectionshus på Statens bekostnad i Götheborg eller dess granskap. |i$;o Herr 'TWejlman* Memorial, angående *4 trot, Vt dr. d. 17 Dea. tlfjg, anslag till uppmutftlring af Umeå Eif och Farvattnet intill Staden rn. m. 13:0 Densammes Memorial, angående Fyrhakars anläggande vid Söderarm, Eggegrundet och Holmön; uti hvilken Motion Herr W'allström sig förenat. 14,0 Densammes Memorial, angående öfverflyttning på Allmänna Indragnings* Staten af 1000 Tt:dr Banco, hvilka uppgifvas vara frånskilda lonen för Landshöfdingen i Vester - Norrlands Län och nu till annan person utgå. 15:0 Herr Donners Memorial, angående Handelshuset G M. & J• IV.
R. Sundström (Stockholm). Enligt hvad förutstående reglemente gifver vid handen, komma pris att utdelas åt deraf förtjenta hundar. För att bestämma härom hafva följande personer blifvit utsedda till prisdomare: for klassen 1 (stöfvare): löjtnanten E. A. Ankarcrona (Stockholm), skogsinspektören A. V. T \ Hahr (Vesterås) och majoren friherre Th. H. Ehrenkrona (Göteboda, Katrineholm) samt, som suppleant, fil. doktorn C. R. Sundström; för klasserna 2 och 3 (hönshundar), 4 (vindthundar) och 5 (taxar och fox-terriers): grefve E. Piper (Snogeholm, Marsvinsholm), hofjägmästaren grefve Tage Thott (Böke-bergsslätt, Holmeja) och grosshandlaren K. Ljunglöf (Stockholm) samt, som suppleant, hofjägmästaren friherre H. Wrängel (Toppöladugård, Klågerup); för klasserna 6 (vallhundar) och 7 (sällskapshundar): hotjägmästaren P. B. Seton (Ekolsundj, löjtnanten grefve A. P. Hamilton (Stockholm) och kaptenen O. B. Rydholm (Hofmantorp) samt, som suppleant, hofjägmästaren H. af Petcrsms (Erstavik, Stockholm). Enligt hvad det fbrmäles, då detta skrifves, hafva H. Maj: t Konungen och H. K. H. Kronprinsen skänkt heders-pris (hvilket lär vara förhållandet äfven med ett par andra personer) att utdelas vid hundutställningen. a r. s.Fikonalöf. Några observationer af H. A. R. Motto: » Also in Kleidern nackt. Warum nicht lieber ganz nackt? Nun, die Antwort ist nicht schwer: jenes ist pikanter, dies wäre unschuldiger.« » Es giebt Fälle, wo das schmutzigere das idealere ist. Vücher, » Mode und Cynismus ». » Vårt tidehvarf oskuldens är,
Om utgtfvandet af eri Stats-Oecono* »lisk Journal. 77:0 Om den vissa Städer förunnade oin* skränkta Nederlagsfrihet. 78:0 Om Allmänna Skogshushållningen i Eiket m. m. 79:0 Om fri Victualie-handel. 80:0 Om medel till aflijelpande af förlägenheten i Allmänna Rörelsen m. in. 81:0 Om Götha Canal - Bolags förpligtande, att, när någon Rote-Soldat, i oeh för arbetet blifver oduglig till krigstjenst, ersätta kostnaden till annan karls anskaffande. 82:0 Om aflijelpande af vissa kostnader för Boteoch Rust-hällare. 21. §.' I afseende på de inom Riket nu befintliga Discont-Inrätcningar, håfve Vi beslutit: 1:0 Att, när Octroyen för Riks-Discont-Verket med nästkommande år 1816 upphör, detta Verk af Banken kommer att öfvertagas och bära namn' af Riksens Ständers Discont-Verk. 2:0 Att Malmö Disconts Octroy, sorn med år 1S18 löper till ända, skall till och med år 1820 fortfara; dock så, att Banken, i stället för en tredjedel af Den g Augusti afvinsten utöfver Sju procent, ma dessa Tvärvne tillagda år erhåll! två tredjedelar: Skolandes efter lS månaders förlopp från beviljandet af Gotha Canal - Verks fördubblade Creditiv , 300,000 Riksd, dera afgå, för att såsom Creditiv för Malmö Discpnt-Verk anslås; hvarjemte dess nu ägande Creditiv på 300,000 Rikd. kommer att fortfara.;. 3:0 Att när Octroyen för Götheborgs
lyd mig, gå till sängs igen, Ig du liar långt till hälsan än! » » Min Nej, ömma moder, frisk stanna dig sätt bredvid på och linda Den kring glans är till, som gjort kinden natt, när jag i dvala vid min bädd jag han kom uti vårt låga Vid rymder hviskade: Jag en smärtans min far. » himmelsfärd ... hufvudgärd tår, så het och stor, blott kan gråtets af en mor. Den hvita ängeln Ej röfva Min skyggt jag stammens sista mor i världen dag svindlande När bad: blad! har blott mig till stöd på mödans tunga i djupet stig. föll. lif jag fick, din hand jag Att ängeln och ned vingepar grät du vid min som han ljus. tar dig med syskon och din re ' n begynt Då såg; hus sjönk » Jag uppå mitt starka till dina låg, blå med himmelskt hufvudgärden och röd. morgonglöd. en ängel från arm! pupill orsak han är min hälsas karm hals din au ser i min och purpurn, är. här, stolens min endast hoppet En jag vid min sida kände Fastän hört mig, jag hälsan min hand den skall bli stark i mitt ännu förstod blod. är svag, som din en och då din ålderdom jag stöder dig, o moder höll. är dag, när, kär! » Ernst Högman. Ur George Eliots dagbok. Hvad jag skulle önska såsom ett resultat af en högre uppfostran för kvinnor — ett resultat, som kommer att gå fram öfver min graf är att de måtte inse, hvilken m y c - kenhet af underordnadt socialt arbete, som behöfde göras af kvinnor, och som nu antingen inte alls blir gjordt, eller uselt gjordt. Intet godt kan vinnas vare sig för kvinnorna eller någon klass af manliga dödliga, så länge båda äflas om det högsta slag af arbete, som snarare borde hållas i helgd, såsom något hvilket blott få kunna göra väl. Jag tror, och jag hoppas, att det måtte visa sig, att en grundligare uppfostran kommer att göra slut på våra afskyvärdt lumpna föreställningar om arbete och sysselsättningar och att utbreda det sanna evangelium, att den största skammen är att förrätta ett arbete, hvartill man är oduglig.