Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
621 fre efterlefnad, och undanrödja de tvifvel , soja1 i afseende på dess tolkning någon gång kunna uppstå; och anser Utskottet, sorn nu går att uppgifva skälen till de i det härhos Vördsamt bifogade Förslaget till en blifvande RevillningsStadga förekommande förändringarne, sig likväl icke behöfva att särskildt omförmäla och upprepa smärre rättelser i redactionen eller ordalagen, hvilka ej förändra meningen, da Riksens Höglofl. Ständer lära sjelfva dem benäget inse och bifalla. I. Art. De i denna Artikel meddelade föreskrif-! ter, rörande ej mindre afgiftens likhet i belopp för Personer af samma kön, än ock den tid och de vilkor, hvarvid den bör vidtaga och upphöra, hvila på Riksens Höglofl. Ständers Förstärkta StatsUtskotts den 24 sistlidne Julii fattade Reslut, hvarföre Utskottet äfven finner sig endast böra vid detta tillfälle Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen meddela, att den nedsalta RevillningsSumman beredt Utskottet tillfälle, att, i någon man, lindra mängden af Skattskyldiges bördor genom minskning af Capitations - afgiften. Art. §. i. Ett af Herr Prosten Grape till Högvördige PresteStåndet ingifvet och den 1 sistlidiie Februajrii till EevillningsUtskottet remitte* Ca 4 Brvlllnings-Utskoltéts
Så snart den verkställande makten utan undanflykter inrymmer åt representationen den kontrollerande myndighet, som denna på grund af sakens egen natur eger i hvaije af grundlag begränsad monarki, så länge behöfver heller icke monarkien frukta för att behöfva förlora några af sina rättigheter genom något slags kapitulation. En engelsk historieskrifvare,som lemnat en både sakkunnig och uttömmande framställning af de förändringar de båda statsmakternas förhållande till hvar andra nndergått i England genom det sista århundradets konstitationela utveckling (Sir Th. Erskioe May: Constitutional History of England 1760 — 1860) har träffande uttalat denna sanning på födande sitt: Det var icke genom att undertrycka kronans vare sig pre-rogativ eller patrooagt, utan genom utsträcka folkets friheter, som kronans inflytande skulle komma att kontrolleras. Detta är helt säkert också den rätta vägen för all sant kon-stitutionel utveckling. Men då fordras också att den ena parten icke försöker att så vidt ske kan inkräkta på den andras befogenhet, der icke detta, såsom t. ex. det redan omtalade initiativet i lagstiftningsfrågor, frivilligt lemnas säsom en gärd af obe-tingadt förtroende. Det fordras också ett oaflåtligt och intimt samarbete mellan statsmakterna, och det fordras att ingen tredje part anser sig berättigad att komma emellan med qjelfgjorda anspråk. Allt detta är hvad vi ny. skulle vara på » väg till. — Stockholms teatrar. i. Operarevy ’ af Volontaire. Kgl. Stora Teaterns förnämsta repris noder senhösten utgjordes af Richard Wagners » Lohengrin Icke kan man beskylla vår hufvudstadspublik för ensidig Wagnerism, men faktam är likafallt att denna opera hör till samma allmänhets mest förklarade gunstlingar. Hvarken » Rienzi » eller » Tannhäuser » — fbr att icke nämna » flygande Holländaren » — har haft att fröjda sig åt en sådan popularitet som » Lohen-grin ». G erna medgifVa vi att denna förkärlek, såsom egnad Wagners utan fråga mest konstnärligt fulländade tondikt, är fullt förklarlig ur sjelfva operans synpunkt, men.
Detta förutsätter ett nytt stadgande för allmänna ärenden på ön och dess styrelse och uppbördsverk, med början år 1806. Den av Oss tillförordnade guvernören på S: t Barthelemy har att ansvara för militära ärenden och anstalter för ortens försvar. Han ansvarar för den på ön förlagde garnisonen och i händelse av fara för sammandragandet av den av innevånarna på ön upprättade milice. Vid de ministeriella mål som av främmande befälhavare kan komma att förefalla, följer han den särskilda instruktionen Vi nådigt meddelat honom. Guvernören skall tillsammans med justitiarien och guvernementssekreteraren besörja och avgöra alla polisärenden och ekonomiska mål. Skulle dessa vara av olika mening i någon fråga, skall detta införas i protokollet, som omedelbart insändes till Oss. Guvernörens beslut skall dock alltid gälla. Lagskipning och alla justitieärenden ombesörjs av en domstol, bestående av guvernören som ordförande, guvernörens adjutant, justitiarien och guvernörens sekreterare samt 3 betrodda män valda av befolkningen. De är alla skyldiga att avlägga domareden. Fem av domstolens ledamöter skall vara samlade för att ett ärende skall kunna behandlas. Vid särskilt svåra mål, där liv och ära står på spel skall alla vara med och om någon har skäligt förfall måste extra ordinarie ledamöter intas. Skulle man vid överläggningar i domstolen komma till olika beslut skall det beslut som fått flest röster gälla. Vid lika gäller för civila mål ordförandens röst som utslagsgivande. Vid brottmål gäller den sida som utfärdat den lindrigaste domen. Vid justitieärenden skall svensk lag följas och om det är omöjligt de sedvanelagar som gällt på ön. Domarna skall verkställas genast, så vida det inte gäller brottmål eller civila mål där värdet överstiger 300 riksdaler bancospecie. I förstnämnda fallet skall domen underställas Vårt omprövande. I det andra fallet skall den som tappat kunna klaga hos guvernören, som med första möjlighet sänder ärendet till Oss. Västindiska kompaniets rättighet att behålla ¾ av tullavgifter och andra publika inkomster kommer ju att upphöra från och med 1 januari 1806 och inkomsterna tillfaller Oss och kronan. Det åligger nu guvernören att för Vår räkning inkassera inkomsterna. Skulle någon bryta mot detta skall han genast straffas. Skulle å andra sidan någon tjänsteman förskingra eller inte inhämta inkomsterna skiljs han från sin tjänst.
Jag slutar med att anmärka, att Stora Tuna lärer vara ämnadt åt en Fältherre, som jemte sin bror (alt nyttja vår största Skalds uttryck) gjort sitt namn till en del af sitt Fäderneslands ära. Grefve von Rosen, Axel, förenade sig med Grefve Löwenhjelm. Friherre Cederström, Jacob: Ehuru Ledamot af StatsUtskottet kan jag icke medgifva, att anslaget å tredje hufvudtiteln är så bety^dligt, att icke afseende borde göras å ifrågavarande framställning. Nu då vi äro så lycklige, att hafva en Konung, som sjeif förer Armeen, kunde det väl vara likgiltigt, om vi håfve någon FällMarskalk; men den tid kan komma, då Armeen kunde behöfva att delas i' tvänne, och då tvänne Anförare äfven erfordras. Ifrågavarande Indelning har, ifrån IndelningsVerkets uppkomst, alltid tillhört Armeen: den har varit ärnad till en Inrättning, men, sedan Invalid-Försörjnings-anstalterne blifvit på annat sätt reglerade, synes ingenting hindra dess användande till ett för Armeen nyttigt ändamål. Herr af TibellGustaf Wilhelm: Jag anhåller, att till alla delar få förena mig med Grefve Löwenhjelm. Grefve Löwenhjelm: Jag glömde nyss att nämna ett skäl till bifall af Kongl. Majtts nå - Den 18 Junii e. m. 245 diga proposition, det nemligen, att, om den militaireperson, åt hvilken ifrågavarande Indelning lärer vara ämnad, densamma bekommer, återgår derigenom hans lön, som för närvarande befinnes på IndragriingsStalen, till StalsYerket, hvarigenom Statens förlust, i afseende å ifrågavarande Indelning, blifver ganska ringa. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition lill bifall af StatsUtskottets Utlåtande. Ropades Nej.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 1 1 Junii 1823. S D Efter erhållen underrättelse om Hennes Kongl. Majit Drottningens höga ankomst till Hufvudstaden, beslöt Ridderskapet och Adeln, det borde Riksens Ständer genom en stor Deputation uppvakta Hennes Maj:t, och skulle ExpeditionsUtskottet anmodas uppsätta den underdåniga adresse, hvilken vid detta tillfälle komme, att till Hennes Kongl. Maj:t i underdånighet framföras 3 uti hvilket beslut de öf - 170 Den 11 Junii f. rn, rige RiksSlånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln'förena. Ut Supra. Företogs till pröfning LagUtskottets den 9 sistledne Maji under N:o 65 »fgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt motion, om ändring uti 12 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818 om intekning i fast egendom. Grefve Spensi Carl Guftaj, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 1.) Herr Ehrenborgh Ca/per, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N.-o 2.) Grefve von Rosen, Axel: Alldeles instämmande i den princip Lagutskottet antagit, att de å ofri grund i Städerne belägne hus och byggnader, hvilkas innehafvare erlägga tomtöre-afgift må kunna inteknas, får jag yttra den önskan, att denna grundsatts ock må varda tillämpad å den fasta egendom som ligger på landet, men lyder under stad, så att i följe häraf, innevånarne i Götheborgs förstad Majorna, som är belägen utom den egentliga Staden, men hvars tomtägare betala grundräntor till Landshöfdingen, måtte tillgodonjuta enahanda rätt, att intekna sina egendomar; sora Den II Juliu c, m. andra innehafvare af hus å ofri Stadsgrund.
La tens rätt till de redan erlagde bevillnings-medlen är genom laga kraftvunna debiteringar och beslut stadfästad, och något beslut om rällighet för vederbörande att ifrågavarande bevillning återbekomma fördenskull icke kan, ulan Rikets Ständers serskildta medgifvande, af Kongl. Maj:t meddelas, vill Kongl. Maj:t, som icke belviflar, det Rikets Ständer, äfven för deras del, skola erkänna rättvisan och billigheten deraf, att en staten på origliga grunder tilllluten inkomst varder af densamma återgäldad, härmed föreslå Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 lill och med är 1846, blifvit för de å minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner m. m. erlagd utöfver hvad, som, enligt författuingarne, belöper för svenska stals-verkels, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund bestämda, andel isamma traktamenten och aflöningar m. m, må, utan hinder af något, rörande sådan bevillning meddeladt, laga kraflegande beslut eller någon i sådant hänseende gjord debitering, vederbörande embetsoch tjenstemän eller deras rältsinnehafvare restitueras, i hvilket afseende anmälan om dvlik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år efter det beslutet härom blifvit genom utrikes Departementets försorg i allmänna lidningarne kungjordt. OFvanberörda, genom utrikes Departementet uppgjorda utredning öfver de ifrågavarande bevillnings-afgifterna, tillika med öfriga målet rörande handlingar, skola tillställas det Utskott, till hvars behandling ärendet kommer att af Rikets Ständer hänvisas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Konungslig nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. 24 Kongl. Maj:ts Nåd. Prupoposilion, N:o 30. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stat s-rådet å Stockholms Slott den 24 September 1847. Närvarande:
Riksdagar, så allmänt råkat i förgätenhet, eller de6s mening så allmänt missförståts, att icke någon enda röst skulle höjts, för att upplifva minnet deraf, eller väcka uppmärksamheten på dess rätta förstånd. Ett olika begrepp med det som Herr Grefve von Schwerin nu hyser om meningen af RiksdagsOrdningens 45 §. mäste således ägt rum, och äfven varit det rätta och en förklaring deraf eller cn förändring af sjelfva stadgandet torde derföre böra sökas i den ordning, Regeringsformen föreskrifver. Dan 24 Januaril', Om jag uti det nu anförde icke misstagit mig, måste den af Herr Grefve von Schwerin väckte motion, såsom åsyftande förklaring af en Grundlag icke böra, emot 8i och 83 §. §. af Regeringsformen, i Ridderskapets och Adelns Plenum förekomma till öfverläggning, utan ef-i ter föregången anmälan hos det blifvande ConstitutionsUtskottet. Jag hemställer derföre, om Herr Grefven och LandtMarskalken, med tillämpning af ofvanberörde § § af Regeringsformen, må kunna framställa den af Herr Gref-; ve von Schwerin begärda proposition. Friherre Björnstjerna, Magnus'. En värd Ledamot Herr Grefve von Schwerin har i Riddersk«petsoch Adelns törsta Plenum väckt fråga, huruvida Regeringens ansvarige Ledamöter böra kunna deltaga uti Bänkmannavalet samt sjelfve blifva Bänkmän j jag börjar medgifva att den värda Ledamoten ej saknade anledning till denna motion i RiksdagsOrdningens 41 §. men får likväl anmärka, ait skälen icke alla tala till förmon deraf, och att äfven andra ganska giltiga skäl finnas för sakens bibehållande i dess nu varande skick. Ehuru sjelf ej närvarande då Herr Grefve von Schwerin först gjorde sin motion, har jag likväl af den kännedom jag deraf nu sedan inhämtat, trodt mig finna följande; 8 Den 24 Januarii, Grefve von Schwerin påstår: 1:0.
i Orms svar till Thorfinn, då jarlen frågar skalden, hvem som gifvit honom hans tro: » tviflet, olyckan, sorgen? » Och är det icke han sjelf, som profeterar om framtiden, siar om den nya tid, hvilken hägrade för hans inbillning, » hvars spira heter kärlek och hvars krona heter ljus? » Stycket mottogs med köld, men väckte anklang hos Karl XV. Strindberg fick en hofpension för att afsluta gradualstudierna; men läsningen går illa, författarematerielen böija sysselsätta hans fantasi, tvifvel och apati göra honom håglös och ointresserad. Lifvet finner han vidrigt; han längtar bort från Upsala, tror, att han är sinnesrubbad, mister sin pension, öfvergifver sin doktorsgrad, far till Stockholm, blir litteratör. Nästa gång vi möta honom, står han för oss som Mäster Olof. Allt, som legat och jäst, blir till ord, blir till handling. Hans tvifvel på sig sjelf och sin kallelse såsom ny-danare, han&amp; undran, om han skall våga sig att träda ut i lif-vet och kämpa — kämpa for sitt tvifvel och för de läror, som han hyllade. Han tror sig född till fängelse, född att slå, född att lida. Han låter Gerdt inbilla sig, att han skall bli en ny Daniel, att han är sänd i verlden till att saga fur-starne sanningen. Hvarför han icke lyckades, ej blef den nye Daniel; hvarför han måste sluta såsom affiQling i skam-pallen — detta är ett problem för en ny del af sjelfbekan-nelserna.Från teatrarne. Återblick af Habitué. Den 25 oktober. Afven under den månad som förflutit efter vår senaste återblick på Stockholmsteatrarnes verksamhet hafva nyheterna af mera intressant slag varit temligen tunnsådda. Å Dramatiska teatern hafva två nya program sett dagen och lefvat ett kort lif. Det ena var en repris från anno 1818 och upptog G. E. Lessings något mer än 120-åriga lustspel » Minna von Bamhelm », som är en god exponent for * förra århundradets bästa dramatik inom Tyskland, men icke så synnerligt tilltalande för våra dagars publik.
Likväl vågar jag hoppas, att de upplysningar jag nu lein nar, skulle, om de förut varit kända, föranledt till ett helt annat utlåtande, och detta nödgar mig att anföra några omständigheter, hvilka, om de än skulle i början synas vara af mindre vigt, likväl kunde leda till en följd, sorn torde blifva vådlig. Utskottets Betänkande kan delas i frenne särskilta delar; först om Sparbanksoch Pensions-Inrättningarne, hvilka - Den 37 November f. m, Ka Directionen föreslagit och Bolaget gillat, för att dymedelst befordra de åsyftade välgörande föijderne för Verkets arbetare och Tjenstemän. Inrättningen? plan var sådan, att den vann allas bifall. Men Banco-Fullmägtige hafva trott sig kunna dervid göra den anmärkning, att, då till denna plan beliöfdes en Sjelfständig fond, Directionen och Bolaget dertill disponerat medel, hvilka Banco-Fullmägtige ej ansåga dertill böra användas, ehuru de i öfrigt gillade SparbanksInrättningen, så vidt den kunde åstadkommas genom enskiltes frivilliga tillskott, hvilket bifall i sådan händelse väl torde varit mindre nödvändigt. Hvad ifrågasatte fond angår, anhåller jag få upplysa, hvarifrån den tillkommit. I Bolagets Reglemente, sorn åtföljer dess första Privilegium, föreskrifves i 6:te Artikeln om Actie-insättningen: Försummas äfven denna termin, hemia lie Aetien till Bolaget, och Varde genast Irenne gånger i allmänna Tidningar ne efterlyst och dödad, på det någon dermed ej må blifva bedragen. Alla Inbetalningar äfvensom framdeles skeende utdelningar böra å A elier ne antecknas. Följden häraf var den intill år 1815, att när å någon Actie inbetalningen uteblef, Aetien blef efterlyst och dödad, och den förra ägarens rättighet förklarad för nullitet. Der - Ridd* 9, Ad, Fröt. 10 B. *. Afd. 6 J D en 17 November f, m. igenom liade vid i8i5 års Riksdag Actie Capitalet undergått en obetydlig förminskning af 74°°
Grundlagen då de hafva räknat tiden emellan Riksdagarne icke ifrån den föreg:de Riksdagens slut till den påföljandes början, utan ifrån den enes till den andres början, hvarigenom intervallen emellan Riksdagarne ifrån 3 år blifvit nedsatt till blott 2 år eller understundom några få månader derutöfver. Det är denna åsigt som pluraliteten inom Exped.Utsk. genom återinförande af hvad förut varit stadgadt har sökt att vidhålla och försvara. Skulle man nu, såsom föreslaget är, framflytta tiden till d, 15 Okt., så har man icke allenast frångått den grundsats, som vid den s. k. Revolutions-Riksdagen 1845 gjorde sig gällande, nemi. att beräkna den föreg:de Riksdagens början såsom en terminus a q no den påföljande skall inträffa, utan man har ännu närmare Den 11 April f. ra. 35 sammanflyttat Riksdagarne, hvaraf, enl. min öfvertygelse, den följd otvifvelaktig! skall npkomma, att man omsider sammanflyttar deni så nära, att det sannerligen kunde vara så godt alt hafva Riksdag oafbrutet, eller hvart år, ty har man genom bestämmande af d. 15 Okt. kunnat förkorta intervallen med en månad, så ser jag ingen svårighet vid alt man kan på samma sätt förfara till dess man kommer lill d. lista dagen i det år då Riksdagen skall börja, d. v. s. d. 1 Jan. Delta låler lika väl som nu ifrågavaride förslag med ullrycket hvart 3:dje ur sig förena och skulle således intervallerna emellan vära Riksdagar på della sätt kunna ytterligare förminskas. Min önskan vore att man icke mätte biträda denna stråt, ulan tvärtom snarare återgå till den ursprungliga tolkningen af orden ”hvart 3:dje är”, så att man linge fulla 3 år emellan hvarje Riksdag, men alt i närvande ögonblick föreslå något sådant fruktar jag vore förgäfves. För alt likväl åtminstone icke gifva anledn. till ytterligare missbruk i fråga om Riksdagarnes vidare sammanflyttande, har jag afstyrkt det nu ifrågavaride förslaget, som åsyfiar att bestämma dagen för nästa Riksdags sammanträdande till d. 15 Okt.
Derom affåtna nåDtga f)3ropofition, Ijafroe (2Bi, till löner för ©äflgifnoare i åberjeåDalen, bemiljat ett årligt anjlag af till? fammanö 310 3r:Dr SSanco, Deruti inberätnaDe De 15 3v:Dr 8 jf, forn förut för fagDa änDamål utgått af kronans behållna OrDinarie räntor. §• 28. 3 följD af fjroaD jtongb ®iaj:t uti nåDig jfrifmelfe föreflagit, Ijafme <3Bi funnit jfäligt att, till traftamenten för De Sftagijtratépcrfoner od) borgare, fjmtlfaö bittäDe längre än en Dag för Jvronané väfning forDraö voiD froner, mätDe* ringar, inventeringar m. m. (branDfpner å ^ronanö f>ué lifroäl unDantagna), å ©tat upföra ett bejlämDt årligt anjlag af 900 9l:Dr; därjemte <2Si, för noår Del, bejlutat, att 9?ämnDemän, utom för De förrättningar, fjmilfa Dem i egenjfap af leDamöter i f)äraDö'3vätt åligga, äfroenfom §jerDingémän må, när De till? fallaö för froner, voärDeringar, inventeringar m. m. för kronans räfning, Då förrättningen marat längre än en Dag, unDfå ,'traftamente enligt fjroaD Dem 48 uti €ppeditionö £)å *281 anfctt rättwifa od) billighet påfalla, att DvåDf>ité
Då totalsumman af de föreslagna anslagen upgår till omkring 1 million R:dr, hvaraf ungefär 800,000 skulle utgöra anslag och återstoden lån, så torde det vara uppenbart, att summan ingalunda är obetydlig och att det derföre ej är lämpligt att låta vederbönde komma underfund med att del ej är svårt att få anslag, bara man vet hålla sig framme. Med kännedom häraf skola riksdagsmännen försöka allt för att draga medel till deras hemorter, och hvad blefve följden häraf? Jo, att man vid riksdagsmannavalen företrädesvis ulsåge sådane personer, som ansågos mest lämplige att skaffa hemorterne fördelar. Detta anser jag vara ganska menligt och vill derföre förekomma det. Med anledn. af hr von Hartmansdorffs jemförelse emellan Utsk:s 520 Den 29 Juni f. m., förfarande i afseende å Ystad oell Amål, har hr von Troil sökt ådagalägga skillnaden emellan dessa båda städers hamn-anläggningar. Jag vill ingalunda bestrida att ju Ystads hamn företrädesvis hör understödjas, men jag kan ej underlåta att anmärka, det hr von Troil i sitt försvar för Utsk:s förfarande, tydligen ådagalagt olämpligheten af hela förfaringssättet, flan säger nemi. att Amål måhända gåit miste om understöd derföre att motionären, hr Wahllund, icke ens gjort sig så mycket besvär att han sjelf tillhandahållit Utsk. behöriga upplysningar, utan endast hänvisat å det ställe, hvarest de kunde erhållas, ohvilket ädagalade eu sådan liknöjdhet för sakens framgång, att Amål icke skäligen borde komma i fråga att erhålla understöd. Jag frågar Eder, M. H., om icke detta år ett mycket underordnadt motif för motionens alslående, är det icke ett bevis att O ° o raan mera fästat afseende pa motionären, än på saken? Om Amal verkligen behöfver understödjas, så torde det vara ganska oriktigt att afstyrka det begärda anslaget derföre alt motionären icke sjelf galt efter de nödiga handlingarue och lagt dem pä Utsk:s bord.
S. D. Vid förnyad föredragning af meddeladt Utdrag, JVt 141, of Vällotl Borgare-Ståndets protokoll den 1 dennes, med inbjudning till de öfriga Riksstånd e 11 att förena sig i Borgare-Ståndets, vid behandling af Stats-Utskottets Utlåtande M 51, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvudtitel, med afseende på 50:de punkten i fråga om kasernbyggnad för Svea artilleri-regemente, fattade beslut, fann Preste-Ståndet för godt att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag, <M 158, af HögloflRidderskapets och Adelns Protokoll den 2 och 5 dennes, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Ridderskapet och Adelns vid behandling af 49:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande M 51, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hulvudtitel, fattade beslut, hvarigenom sistbemälda Riks-Stånd, med afslag å Utskottets hemställan, anvisat 3,000 R:dr till Kongl. Majts disposition för att användas till förhyrande af lämplig gemensam skollokal för samtliga garnisons-regementena jemte bekostande af tjenlig undervisningsmateriel. Preste-Ståndet, som icke fann skäl att denna inbjudning antaga, lade ofvanberörda protokollsutdrag till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial M 17, angå ende afskrifning af åtskilliga vid Diskont-kontoret upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor ä dylika län. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial M 33, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande M 13. öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn, dels ock enskild motion i samma ämne.