Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dock icke mycket i jemförelse med hvad Piemont eller Preussen gjort för att nå ett liknande mål som det, hvarom här fir fråga. * Frankrikes sändebud i Köpenhamn.Köpenhamn dm 28 november 1866. Orsaken hvarför jag i dag skrifver till dig är den, att n« ändtligen det är kommet, som jag länge väntat. I går tillkänna-gaf mig Rosenörn, * att jag egde välja mellan att afstå från all politisk verksamhet eller fl mitt afsked. Jag valde naturligtvis det senare och skulle under alla omständigheter ha valt det, tj jag blir Nordens sak trogen s&amp; länge jag lefver. N: o 34. Till O. Rosenberg från E. v. Qvanten. Stockholm den 19 januari 1867. Med hänvisning till exemplet af Nordtyska parlamentet och förbundet, som ju äfven inrymmer furstarne plats, borde det q i Danmark vara så svårt att yrka på en anslutning till Sverige-Norge, och att på danska riksdagen väcka förslag om utrikeaoch försvarsangelägenheternas öfverlemnande åt en förbundsregering och en förbundsdag. Ha ej våra förslag hela tiden g&amp;tt derpft ut? Danmark är ju endast en del af ett större helt; se der nödv&amp;B-digheten i anslutningen. En monarks rättigheter och ställning kunna aldrig nå utöfver folkets egna. Derför ha Nordtysklandf småfurstar fått böja sig för nationens gemensamma bästa. Hvarför borde icke nu Danmark, dess folk och konung frivilligt ingå på det, som visar sig vara åtminstone i lika hög grad förnuftigt och nödvändigt för Skandinavien som för Tyskland? Vill du skrifva en broskyr från denna radikalt skandinaviska ståndpunkt? I sådant fall skulle jag utlemna åt dig vissa af de dokument, som faktiskt intyga att underhandlingar i denna riktning försiggått mellan Karl XV och Kristian IX. * KultusminUtern.Men vid offentliggörandet af dessa dokament ville jag äfven fösta några vilkor. Det första vore det, att du framställer hela förslagets historia sådan den verkligen är. Hit hör först och främst, att förslaget utarbetades af oss gemensamt i Köpenhamn.
BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med anmälan , att samtlige uti Utskottets Memorial N:o io5 föreslagne omröstningspropositioner, i fråga om regleringen af den genom Banken hittills besörjda Lånerörelse, komma att förfalla, sedan jemnkning RiksStånden emellan för sig gått. LXIV. B. 215. A. 348. -röfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial innehållande förslag till jemnkning och omröstningspropositioner, i anledning af RiksStåndens beslut, i frågan, om en på upplåning grundad discontering för handeln och den större rörelsen. LXIY. B. 215. A. 349. LXY. B. 325. A. 43a. — med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så beskaffadt förklarande, att, uti den summa af 4o,ooo R:dr, för hvilken Rikets Ständer förklarat en persons namn aldrahögst kunna i UpplåningsDisconten blifva häftande, äfven må i beräkning tagas de skuldeller löftesförbindelser samma person kunna hafva sig iklädt i BankoDisconten, LåneContoren eller den serskilda fonden för lån på Actier och Documenter. LXIV. B. 215. A. 35o. — med förslag till Instruction för BankoUt - skottet vid nästinfallande Riksdag. LXIV. B. 35(> LXV. Å. 5i. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer oell Utlåtanden öfver anmärkningar från Välloflige BorgareStåndet vid Utskottets Memorial innefattande förslag, angående några i BankoReglernentet erforderliga närmare bestämmelser, i samband med den af Rikets Ständer beslutade uppoch utlåning. LXIY. B. 36o. LXY. A. 46. —- öfver anmärkningar frun Högloft.
Att evigt eller oförändeiligt stadga detta, vore kanske mindre skadligt än det förra; men som det möjligen vid vissa tillfällen kunde falla så väl den skattskyldige som Kronan till besvär, föreslås: att kronan bör äga rätt utfordra varorna i natura, eller i penningar, efter årliga upprättade Taxor, allt efter som Kronan vöre i behof af varan, eller vid yppande tillfällen, någon Landsort funnes icke kunna utan märklig skada och afsaknad för uppehället utgöra persedlar. 613 Den iG Maj, Nu finnes väl den mesta Jorden i Riket skattlagd för vissa persedlar, så att man skulle, vid ett hastigt betraktande af saken, kunna tro att ej annan åtgärd för berörde ändamål fordrades, ant påbud om dessa per. sedlars utgörande; men härvid företer sig, att utaf de, nära 200, särskildta persedlar, för hvilka hemmanen äro skattlagda, åtskilliga äro nu mera knappt kända till namnet, än mindre till deras beskaffenhet och nytta, andra åter alldeles icke kunna utaf hemmanen presteras, och största antalet för Kronans behof icke användbara. En ny skatt, läggning fordras således. Om dervid hemmans-rentorna kunde till formerande af Kronans inkomster förökas, kan ej annorlunda än genom undersökningar utrönas, och der* till fordras längre tid och vidlyftigare åtgärder än Statens snara hjelp tål; men att, efter redan skedda Skattläggningar, förvandla hemmans-afgifterna till sådana persedlar som å hemmanen, efter orternas olika beskaffem het, kunna produceras, samt äro för Kronan behöfliga och användbara, kunde snarare och med mindre omvägar verkställas. Före denna förvandling bör undersökas hvilka persedlar äro för Kronan nödiga och användbara. När man efterser till hvilka behof penninge-inkomsterna, utom aflöningarne, användas, finner man snart de effecter Kronan behöfver, och hvilka utaf dem som i landet produceras.
541 och den sednare lossar kanske sin generalsalva just i rätta torsta hundradelen af sekunden, men ej skjuter han i pricken på 600 stegs afstånd. Ordnad, samlad måste den lefvande kraften vara, men ej gjord blott till död maskin, och minst af allt går det an att qväfva den fria andens friska lifsfläkt i den krigshär, som uteslutande egnas åt eget lands försvar; ty der måste patriotismens heliga låga brinna så skär och ren inom hvarje bröst, att hvarenda krigare offrar hela sin varelse, alla sina tankar, ord och gerningar för den gemensamma goda saken; och då måste han också kunna någon gång fa hafya en egen tanke, säga ett fritt ord och göra en tapper gerning utom på kommando.” Hvad är det, M. Hrr, som förnämligast bidragit att ställa Franska armén på den höga och lysande ståndpunkt af militäriskt anseende, der den nu står? Helt säkert den medborgerliga anda, hvilken man förstått att ingjuta i dessHeder och som så fast sammanhåller det hela, från generalen ända ner till den ringaste soldaten. Der denna anda fritt fått utveckla sig, der dröjer den ej att framkalla de herrligaste frukter, af hvilka jag särskildt vill nämna en, som heter aktningen för eget och andras menniskovärde. Först när menniskan rätt uppfattar denna aktning och gör den till en lefvande tro, efter hvilken hon handlar, först då — men icke förr — har hon höjt sig öfver djuret och upphört att vara maskin. Jag har någonstädes läst, att bakom Persiska hären under Darii tid gingo profosser med spöknippor, för att med dessa instrument drifva soldaten fram och hålla honom så till sägandes i tygeln. Detta må vara en sanning eller dikt, men säkert är, att inom de leder, som fördes af Tell, Engelbreckt eller Washington, var det en hel annan makt, som uppehöll krigstukten, än — hasselkäppens.
Hela numret tryckes för öfrigt / flere färger och förses med ett 40-tal charmanta i Wien utförda illustrationer af våra förnämsta svenska tecknare. De literära bidragen uppvisa ock våra allra bästa namn, såsom: Alfhild Agrell, Cecilia Bååth-Holmberg, Sigrid Elmblad, Jane Gernandt, A m a n d a Kerfstedt, Ellen Key, Selma Lagerlöf, Mathilda Langlet, Lea, Vilm a Lindhé, Helena Nyblom, Mathilda Roos, Rust Roest, » Snorre », Anna Wahlenberg, Eva Vigström, Thore Blanche, Daniel Fallström, Per Hallström, Frans Hedberg, Frithiof Holmgren, Claes Lundin, Georg Norden svan, Josef Rosenius, Birger Sehöld ström, Curt Thelander m. fl. Till det vilja » gå frun tillhanda. » pjäromdagen hade jag en sådan där dag, då göromålen hopa sig. Viktiga bref väntade på att blifva besvarade, folk skulle ha besked och tillsägelser, frukt och bär skulle göras i ordning för vinterbehofvets burkar och flaskor, och vänner och fränder kommo för att aflägga redogörelse för den gångna sommaren och höra, huru min förflutit. Det där programmet känner nog litet hvar till och kunde tillägga nummer efter nummer. Allt blef gjordt i sinom tid, såsom det väl ock blir i andra hus, men man har det » snärjigt » och tänker på kommandot eller uppmaningstillropet: Arbeta villigt där! När jag en annan dag åter hade att ungefär gå igenom hela ofvan uppräknade förmiddagsarbete, kom jag att tänka på något som, om det icke kan sättas under rubrik: » också en biförtjänst » — snarare tarfvar det odelad tid och intresse — dock kunde vara skäl att framlägga för dem, som vilja arbeta. ta Många arbetssökande hafva sina hem i hufvudstaden eller andra större samhällen. Många af dessa införa annons eller svara på annonserad plats om arbete utan lön, endast mot J t e noga beaktas af alla våra godt bemötande. Om de, som bo i Stockliterära värdet kommer utan gensägelse holm, anmälde sig, på Fredrika Bremer För - a julpublikationer.
R:mt årligen under 40 år måtte af Rikets Ständer anvisas och vara att för Riksgälds-kontoret tillgå så tidigt hvarje år, att börja med år 1858, att nödiga förberedande åtgärder för medlens användande till sitt ändamål måtte hinna vidtagas. I)å nu tiden inträffade att långifvarne skulle fullgöra sitt i kontraktet gjorda åtagande att ställa säkerhet för det vite af 500,000 R:dr Runt, hvartill de sig förbundit, inkom chefen för handelshuset Johns & Komp., Konsuln Th. Johns, den 26:te sistlidne November med en skrift, deri han anförde, att den utomordentliga penningekris, som efter kontraktets afslutande inträffat, gjort det för honom till en nödvändighet, att på annat sätt disponera öfver de till säkerhet för vitet afsedda valutor, i följd hvaraf han anhöll om åtta dagars anstånd med fullgörande af ifrågavarande åtagande. Vid det sammanträde, som i anledning af denna skrift samma dag hölls, anmäldes att, sedan Konsuln Johns föregående Söndag till Stockholm återkommit från den resa till Hamburg, som han genast efter lånekontraktets afslutande företagit, hade detta hastiga återvändande, i sammanhang med den under tiden inträffade handelsoch penningekrisen, gifvit anledning till ett temligen allmänt uttaladt misstroende till hans förmåga att fullgöra de åligganden, hvartill han ansåges hafva genom kontraktet sig förbundit, och hade, vid anställde forskningar härom, den, med afseende på hvad före lånets afslutande förekommit, oväntade upptäckt gjorts, ej blott att de utländske bankirhus, med beräkning å hvilkas biträde Johns inlåtit sig uti förevarande statslåne-affär, i följd af den inträffade penningekrisen dragit sig tillbaka, utan äfven att han sjelf ansåg sin ställning brydsam i anseende till flere utländske Bankirers fallissementer, med hvilka han stått i affärs-förhållanden.
Man synes serdeles hafva fästat sig dervid att kurhus-afgiften vore bestämd för ett visst ändamål; det må så vara, men för den som är sjuk kan det vara likgiltigt om han blir urståndsatt att förtjena sin föda, genom venerisk sjukdom eller icke, och hufvudsaken för den som intresserar sig för mensklighetens väl är, att det onda blir afhulpit. Då nu i allmänhet, åtminstone i Stockholms län icke en enda skilling för de sjuka finnes, annat än kurhus-afgiften, då det deremot uti åtskilliga andra län kan hända att genom gåfvor och testamenten, en serskild fond för lazaretten är att påräkna, så är det önskligt att genom kurhusafgiften, eller hvad det än må kallas, söka bereda sig medel att vårda de sjuka. Då det är denna hufvudsak jag afser, och benämningen kurhus-afgift numera har blifvit häfdvunnen, så lönar det icke mödan att göra framställning om någon ny benämning, blott hufvudsaken vinnes. Gr. Björnstjerna: I anledn. af Gr. Liljencrantz’s sista yttrande anhåller jag att ett ögonblick få uptaga tiden med några anmärkmr. Gr:n sade nemi. att K. M. icke kunnat begära något högre anslag då ingen med yrkande derom inkommit, men jag anhåller att få fästa Grins upmärksamhet derpå, att K. M. inhemta! Seraphimer-Ordens-Gillets yttrande i frågan, och att Den 31 Maj e. m. 519 detta utfallit till förmån för bibehållandet af narrande förhållande. För öfrigt synes mig Gr:ns förklaring, att ingen klagat öfver afgiftens otillräcklighet, just utgöra det mest solklara bevis för onödigheten af den äskade förhöjningen, hvarföre det fortfarande förefaller mig som skulle Utsk. haft fulla skäl för sitt afstyrkande af ifrågavande motioner.
Widegrens arne oförsörjda döttrar, Charlotta och Margaretha Widegren gjorda underdåniga ansökning, att, sedan E. K. M. i Nåder tillagt dera gemensamt med deras sjster Regina, pension af 3oo R;dr Banco, hvilken, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 Januarii 1824, blifvit å allmänna Indragnings-Staten uppförd, men berörde pension, efter det den sistnämnde systern år i832 trädt i gifte, blifvit ifrån början af 4‘de qvartalet samma år utbetald endast efter 200 R:dr om året, E. K. M. i Nåder täcktes förklara sökanderne berättigade, att den sålunda innehållne tredjedelen af pensionen jemväl uppbära. Och ehuru af E. K. M:s högstberörde Nådiga Bref den tydning ej kan dragas, att ofvanberörde pensions-anslag, såsom sökanderne förment, skulle vara en deras gemensamma tillhörighet, sora oförminskadt borde tillfalla den slutligen Rikets år i8a3 församlade Ständer, att för aflidne Stats-Commissarien Widegrens 3:ne oförsörjda döttrar anslå nämnde serskilda pensionsunderstöd, för de 2;ne återstående ännu fortfara att vara gällande, och dertill nu kommer, att dessa pensionstagare, såsom äldre och, enligt ansökningen -vidfogadt betyg, egande en vacklande helsa, med allt större svårighet kunna förskaffa sig nödtorftig bergning, hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla, att peusions-understödet för de atlie oförsörjda döttrarne efter aflidne Stats-Commissarien Widegren, Charlotta och Margaretha Widegren, må för hvardera höjas ifrån 100 R:dr till 133 R:dr i£> sk. Expeditions-TJtskoltets Förslag till und.
Om det således skulle inträffa att pluralitet! af Innevånare i de nu ifrågavarande Länen , i fall de hördes i ämnet, skulle önska den förändring som nu blifvit satt i fråga, så bevisar det i min tanka intet för rigtigheten deraf. Då frågan är om en hel Province bör höra till ett Län , eller till ett annat ; eller om Län böra delas eller sammanslås, eller nya fögderier inrättas, är det endast Styrelsen sorn i förening med Riksens Ständer efter vunne nödiga upplysningar i ämnet , ur högre äsigter böra bedömma, hvid sorn är närmast förenligt med Landets och Innevånarnes allmänna nytta nu och i framtiden, och det är således endast de, som kunna inse, hvad som i dy like fall bör beslutas. Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde å ny o , oin Ridderskapst och Adeln ansäg Ut-kottens ifrågavarande Utlåtande böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Eopades Ja och Nsj. I anledning hvaraf Htrr Grefven och LandtMarjkaikea gjorde proposition till bifall af Utskottens berörde Utlåtande. Ropades älven Ja och Nej. ioo6 22Augusti e, m. Friherre Toll, Gastaf Philip: Jag utbe der mig att få underställa Högl. Ridderskapet och Adeln, huruvida den principen, att indrag* ett embete, som Riksens Ständer och Regeringen påkostat , i ändamål att tillskynda landet förkofran , kan Vara öfverensstämmande med en riktig Statshushållning. Jag tillstyrker således att, sOm ändamålet varit provincens nytta icke på dess enskilt* utan Statens bestånd, det må fortfara vid hvad sorn är. Jag anser den största fördel , i anseende till de norra provincernes oändeliga rikedomar , till hvilkas åtkommande nu saknas medel, vara försäkrad oss för framtiden genom en förbättrad cultur , hvartill Regeringens särdeles omvårdnad lämpligast påkallas, genom ett lättare tillträde till Embetsman , som böra särskilt vaka deröfver Jag förenar mig således med dem, som yrkat bifall på betänkandet.
Ex. Ilr Gr. o. Land t m. yttrade, att då den 3:dje månaden af riksdagen tilländalöper d. 25 dennes oell de hufvudsakligaste riksdagsärendena ännu icke till RiksStms pröfning inkommit, hade H. Ex. och de öfriga Ståndens Talmän ansett angeläget att hos K. M. ett sådant förhållande blefve anmäldt och begäran gjordes om riksdagens förlängande den 4:de månaden, samt fördenskull öfverenskomma att i dag hos RiksSlrn föredraga denna angelägenhet. Ex. finge följaktligen nu hemställa, om R. o. Ad. för sin del behagade besluta, alt R. St. till K. M. ingå med lind. anhållan om riksdagens förlängning d. 4:de månaden. Ropades ja. Efter lillkännagifvande af H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm., alt sedan R. o. Ad. i plenum d. 26 sisth Sept. f. m. beslutat, att med slutlig föredragning af Const.Utsk:s meni. N:ris 5 och 6 skulle anstå, intilldess underrättelse erhållits om det beslut, sorn af Högv. PresteSt. komme att fattas, i anledn. af Vällofl. BorgareSbs inbjudning till PresteSt. att förena sig uti det af de öfriga RiksStm beslutade bifall lill K. M:s nåd. propos. om upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen, prot.utdr., som visade att PresteSt. icke antagit berörde inbjudning numera till R. o. Ad. inkommit, och således allt hinder för pröfningen af förenämnde mern. blifvit undanröjdt, föredrogs nu Const.Utsk:s mern. N:o 5, med hvilande grundlagsändringsförslag i fråga om Konungens 2:ne röster i Högsta Domstolen. l:o Alternativet litt. a, enligt hvilket ‘den i Reg.F:s 21 § förekommande mening: ”Konungen äger tvenne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande Han för godt finnér alt i Högsta Domstolen öfvervara”, skulle utgå. II.
Jag skall blott, i anledning af hvad om England och Norrige år sagt, erinra om gamla ordspråket: andra länder och andra seder. Jag qvarhlifver gerna vid de begrepp, som åtfölja våra egna seder: och då jag hår icke känner någon af de högre Cheferne, som icke antingen hafva råd att hålla ett bord, eller också beklagas för det de icke hafva råd dertill; så förblifver jag vid den lankan, att Ståndernes egna Chefer icke eller böra försättas i sämre vilkor, ån andra mångfaldigt mindre betydande. Grefve Cronhjelm, Polycarpus". Jag anhåller att några ögonblick få fästa HÖgloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett ställe i Herr von Hartmansdorffs anförande. Jag tyckte mig höra Herr von Hartmansdorff yttra, att de som talade emot motionen om å~ hörares tillträde å Riddarhuset förde Regeringens språk. Af eget exempel kan jag bestämdt 6o2 Den 18 Februarii. försäkra, att icke alla som talade emot den ifrågavarande motionen förde Regeringens språk; ty för min del förde jag åtminstone intet annat ån det, som dicterades af min egen sjelfståndiga Öfvertygelse om det råtta. För öfrigt tror jag det ligga inom möjlighetens gräns att de som föra Regeringens tankar icke alltid föra dess språk. Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog att så vål Grefve Yon Plåtens ifrågavarande Memorial^ som de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, måtte till StatsUtskottet remitteras. Ropades Ja och Nej. Grefve De la Gardiey Jacobi Om tankarne åro skiljaktige i afseende på bifall eller afslag å den våckte frågan, år en sak sorn för det närvarande år i min tanka likgiltigt; men Grundlagen föreskrifver, att hvar och en allmän fråga skall till Utskott remitteras och Grundlagens bud måste vara oss heliga.
Men äfven detta omöjliggöres om man, åtminstone till en början, försakar de helt små champignonerna och låter dem stå, tills de blifvit något större och mognare, hvarigenom de ju äfven bättre löna fångsten. Den färdiga champignonen har en lukt så egendomlig i sin ljufliga finhet, att man aldrig kan misstaga sig på den. Lukta därför, i början af eder svampbana, noga på den mogna champignonen, och ni kan vara säker på, att ni aldrig sedermera skall luras af den falska flugsvampen. Annu en viktig sak! Ät aldrig murklor, som icke först äro förvällda. Murklan, denna älskliga företeelse, som icke står långt efter champignonen, h a r nämligen den lilla svagheten att efter I DU N 220 regnväder blifva giftig. AH fava är emellertid borta, om murklan först väl förvälles och det använda vattnet bortkastas. Älska svamp, plocka .svamp, ät svamp, men låt aldrig af svampböcker eller svainpgaliiillgäV inbilla er, att svampar ha något Större näringsvärde. Allt prat o m deras stora kväfvehalt, deras jämförbarhei nlte ' d kött .o. s. v. ar intet annat än .prat. ' Svampar arò e n läckerhet, ett njutnings' itììeae ' l-, ' säxxtele^ utmärkt, bland annat därför att ' A ' èiA ' erhållande betingar promenader ut i skog pen märk och på samma gång en liten inblick i naturens underbara och rika skattkammare, men därmed punkt, tala aldrig om svamp såsom ett nä- ringsmedel för fattiga. Ät en gång på försök edra svamprätter utan fin tillagning, framför allt utan godt smör — och ni skall vara botad för alla teorier om » svampen ur nationalekonomisk synpunkt ». En gammal svampvän. Idutis läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) Om ryg-gradskrökningarnas förekomst ©ek feeha&amp;dling. Af d:r A. W i d é.
Jag respecterär det alfvar, hvarmed Utskotten sökt genom inskränkning i tid, förhöjning af skatt och andra försvårande vilkor afvärja de svåra följder, sorn Utskotten sjelfva synas hafva befarat af sitt beslut om husbehofs-bränningens fortfarande; men jag tror, att inga sådane, efter min förmening halfva, mått och steg kunna afhjelpa det onda; jag tror ock, alt Bevilln. och Ekon. Utskottens Betänkande, N:o 2. 39 aldrig en författning kan blifva nyttig och ändamålsenlig, då sjelfva principen för densamma är falsk.’' Med Herr Friherre Hamilton förenade sig Herr Biskopen Agardh samt Prosta i ne Lundblad, Gumcelius och Sylvan, äfvensom Herrar Billberg och Engström, samt Johannes Andersson från Skaraborgs Län. Af Herr Friherre von Kr cerner, R.\ ”1:0 Den medgifna rättigheten att när som helst, efter mantalsoch skatlskrifningen, hos Konungens Befallningshafvande söka tillstånd att bränna bränvin, anser jag bör sålunda inskränkas, alt anmälan derom endast kan få göras under September och October månader. Vid den tid, då mantalsskrifningen inträffar, känner hvar och en landtman, hvad han eger af sin inbärgade gröda att bränna upp i bränvin under vintern och våren, och kan således då bestämma sitt val af månader; men icke så i afseende på den blifvande skörden, hvarföre rättigheten att om hösten göra anmälan för den återstående tiden af bränvins-bränningsåret, så framt ej denna rättighet redan till fullo blifvit begagnad, bör lemnäs öppen, äfven för det fail, att ny egare om våren tillträdt jordegendomen. Fördelarne häraf äro, dels att controllen öfver bränvins-bränning och pannors försegling blir betydligen lättad, dels att den nyttiga föreskriften om skattens erläggande i förskott vid mantalsoch skattskrifningen icke må kunna eluderas; 2:0. Då sakkunnige personer vitsordat, att