Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad oreda pär detta gjordt? wrd arf, concourser, köp, iagttages altid wilkoret af den nye ägaren, som witzeeligen, om oek i ständ att betala stn stuld, ej stall an,isig förnärmad, att fa wara stylvig och dermev öka sitt capital. Men — hwad jag praliminariter har tagit mig friheten förestä. blir wisir utan ändamål, om ej något widare göres: är det nationens ombuds rena alfware, att bereda huswudsaklig hjelp, sw mäste utan minsta uppehäll werksamma Åtgärder tagas, akt instränka det representativa rörelse-capitalet, som nu aldeles uttränga sin principal. Jag är ej financier och kan ej inläta mig i financens irrgängar, men jag tror, att ett sundt fördomsfritt förstånd fordras, art inse disproportionen emellan producterna och den nu circulerande sedelstocken. Mynt är ursprungligen endast wabrors representant, ty det har suplierat förfädernes ^ warubyre: enär således penningen multipliceras i högre grad än warorne de föreställa, mäste naturligtwis jämnwigten wara störd och del conventionela motswarande waruwardet eller hwad rvi kalla Pris stiga oformligt, i mohn representanten öfwerfwimmar och principalen borlstymmes: frägan ar nu: hafwa Rikets producter, ökat sig i nägon rimlig conformilö med det mängdubblade penningesörrädet? och hwar är gränsen för denna willerwalla? jag har aldrig begripit, hwarföre penningetillgängen ej blrr offieielk upgifwen, men trowärdigt harblifwit mig sagt, att har ännu ukelöpa circa oz millioner R:dr blott Banco^sedlar, men hwem kan beräkna - 25« Den 16 Julli. räkna den öfriga mängden af osanciioneradt repre» sentaiif, hwars fond torde till en god del bestå uli Banquens namn.
Rans innebyggue, så saknas ej medel till dessa behofs fyllande ge. nom det Creditiv i penningar, hvarom nästfölj .nde punct handlar, 4-0 Under öfverläggningen omde ämnen, som utgöra föremålet för detta Betänkande, hafva Utskotten genom Remisser från Riksens Högloft Ständer till Utlåtande fått emottaga Kongl* Majrts den 13 i denna månad till Riksens Ständer aflätne Nådiga skrifvelse, ”deri Kongl. Majit af omsorg fur Rikets val förklarat sig uppmanad att af Riksens Ständer äska, det till upphandling af Spannmål för allmän räkning i de fall, då vid Stafs-Uts kottets Betänkanden. 519 inträffande missväxt brist och hungersnöd icke på annat sätt kunna förekommas, särskilde pénningetillgångar ina af Riksens Ständer ställa» till Kongl. Mijrts disposition i likhet med hvad år 1818 beviljades. Det är i anledning häraf och på grund af den beräkning erfarenheten vid handen gifvit, sorn Utskotten hos Riksens Högloft. S änder vördsamt til Issy rkg, att utaf allmänna medlen ett cre. ditiv på en million Riksdaler Banco må anslas för ofvanskrifne ändamål eller till uppköp af Säd genom Regeringens försorg till nödlidandes bi. Springande, om Landet skulle] hemsökas af missvext och behofven icke medelst andre utvägar kunna afbjelpas.
I Fröken Lagerstedts plan ingar icke endast att vara sina hysesgasters vicevärdinna; utan äfven deras stöd och hjiiilp, d. v. s. Zefvo bland dem, deltaga i deras bekymmer, och p&amp; s&amp; satt fiirsöka hjälpa dem upp ur det andliga mörker, hvari de flesta af dem asro nedsj unkna .. De sex husen hesbergera for narvasande 18 hshA11, af hvilka hyran upptages månadsvis. I Xiss Hills hem betalas den för hverje vecka, d. v. s. s&amp; snart veckolönen erhkllits, och meningen %r att betalningsvilkosen skola bli de samma iiifven har, men hittills har denna plan ej kunnat realiseras. Lagenheterna bestta i bästa fall af ett kök och en kammare, men i allmanhet bo tv&amp; folk tillsammans i en dylik lokal. I ett litet, smalt rum med spis och ett fönster bor en gammal mor med sina tv&amp; döttrar, af hvilka den ena för niimarande ligger sjuk till sangs, och den andra genom fösegieade sjukdom är halft idiot. De stackars kvinnorna iiro egare af en symaskin och skola försörja sig med siimnad, men man kan första hurudan deras ställning ar, dB de i alhiinhet ha ondt om arbete, och d&amp; sjukdom och ålderdom göra handen trött och kraftlös. Tyvärr är den moraliska nöden lika stor som den fysiska. Fattigdomens svåraste fiende, superiet, kräfver äfven här sina offer. Och det är icke endast männen som dricka, det händer äfven att en eller annan kvinna öfverlemnar sig A t denna förfarliga last, som omöjliggör alla försök till upprättelse och välstånd. Häromdagen måste fröken Lagerstedt efter flera varningar och försök att åstadkomma en förbättring säga upp ett folk, af hvilket både hustrun och mannen söpo, hvar och en på sitt håll.
N:o 78, ang:de 3 Stånds återremisser på memor. N:o 68 med ändringsförslag vid 72 § Reg.F., jemte ett tillägg i 75 § Riksd.Ordn. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas. Voter:spropos:na litt. A och B godkändes. Voter:spropos:n lit. C. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag hemställer, om icke Ståndet skulle finna för godt att nedlägga sin anmärka, mot orden: och inga andra. Jag anser nemi. vådligt för Banken, att andra än dess sedlar kunna gälla i Kronans uppbörd. Jag begär altså propos. till antagande af Utsk:s inbjudn. Inbjudningen till R. o. Ad. att nedlägga sin i denna del gjorda anmärkn. antogs och voter:spropos:n godkändes. Voter:spropos:na litt. D och E. Inbjudningarna antogos af R. o. Ad. och voter:spropos:na godkändes. Voter:spropos:n lit. F godkändes. Ånyo föredrogs Hr Crusenstolpes, Magn. Jac., d. 9 dennes på bordet lagda motion, innehållande förslag, att garantien för det ifrågasatta lånet till förmån för hypotheksföreningar endast måtte blifva bindande för vissa af RiksSt:ns ledamöter. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då R. o. Ad:s beslut i anledn. af StatsUtsk:s utlåt. N:o 4°5 innehåller, att den garanti, som fullmägtige i Riksg.cont. äga att gifva för fullgöraudet af skuldförbindelser, som utgifvas af hypotheksföreningar, hvilka äro organiserade enligt stadgade hufvudgrunder, skall lemnäs i R. St:s namn och å deras vägnar, och detta beslut skulle upprifvas, i fall R.
En Trafik-direktör 300 — 45 En Bokhållare Kontrollkontoret. 70 — 10 50 En Kontrollör 175 — 26 25 En Bokhållare En d:o | Malmö, en Stations-inspeklor » en Bokhållare » en : d:o » en d:o Åka rp, en Stations-inspektor Lund, en d:o » en Bokhållare » två d:o å 70 | Örtofta, en Stations-inspektor Eslöf, en d:o Stehag, en d:o Höör, en d:o Sösdala, en d:o Hessleholm, en d:o » en Bokhållare Hästveda, en Stations-inspektor Ousby, en d:o , Elmhult, en d:o » en Bokhållare Liatorp, en Stations-inspektor Två Läkare å 33: 35 Macliin-afdelning en och Förrådet En Machin-ingeniör Eo Materialförvaltare En Räkenskapsförare Två Bokhållare å 80 En Verkmästare 13 50 — 6 — 26 25 15 —- — in natura — 10 rt 50 — in natura — d:o —. d:o — d:o — d:o — 3,80 in natura — d:o — d:o — d:o — d:o — d:o — d:o d:o —. 10 67 50 — 18 75 — 15 24 — 87 55 23 hvaraf 168 Litt. X. Utdrag ur Stadens räkenskaper, utvisande antalet af fartyg, som passerat Stockholms sluss under nedanskrifne år. Kronans och andra Summa. Dackade. Af ofvanstående antal fartyg hafva omkring 1,000 årligen gått genom Slussen både upp och ned, så att enida genomfarterna derigenom ökas med sistnämnda belopp. Stockholms Stads Kammar-kontor den 14 Februari 1865. Auy. Dahlerus. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH BECKMAN, 1865. StatsUtskottets Utlåtande N:o 88. Ank. till Exp.-Utsk, (len 21 April 1863, kl. 12 mield.
Det lärer till och med hafva händt att laddningar, sorn icke varit ämnade till Sverige, utan till Tyska hamnar vid Östersjön, hvilka varit blockerade, hafva blifvit lossade i Sverige. Derigenom har införseln blifvit ökad utöfver det belopp, som hon skulle hafva utgjord!, äfven om vanliga handelsomständigheter lyckligen fortfarit. Nu hafva de bestämdt upphört och det är skälet hvarföre jag anser tullbeloppet vara för högt beräknadt. Att bestämma huru högt det bör i stället upptagas för framliden kan jag icke tillåta mig, utan på grund af gifna zifferförhållanden, från en föregide tid. Säger jag blott på förmodan, att tullafgifterna skola utgöra den eller den mindre summan, så kan min fruktan för brist sägas icke vara bättre grundad än en annans påstående att tullafgifterna skola utgöra så mycket som Utsk. förmodar. Ehuru jag tror min mening hafva all sannolikhet för sig, vill jag, på det att hon icke mätte vara godtycklig, och på det att B. St. i allmänhet måtte bestämma sådana förhållanden icke efter godtfinnande utan på grund af gifna zifferförhållanden, till R. 0. Ad. vördsamt hemställa om icke det skulle vara lämpligt att beräkna tullhevillningen för de 3:ne kommande åren efter medeltal af hvad hon utgjort under de 5 föregide ? Jag önskade nu uppgifva den bestämda summa, som dessa årens tullinkomster hafva utgjordt, men uppgifterna derom i Bevilln.- Utsk:s betänk. N:o 37, för förliden riksdag äro olika emot de summor som K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof innehåller. Hvilkendera beräkningen som är riktig vet jag icke, emedan jag icke varit i stånd att undersöka det under den korta lid som betänk, legat på bordet. Men jag vill antaga att de tal som innehållas i K,. M:s nåd. propos. äro de rälta. Om jag till dessa tal lägger hvad Bevilln.Ulsk. nu uppgifvit för de begge sista åren, så uppkommer för de 5 sista åren 1843 —1847 en summa af 18,953,000 r:dr.
O Hos mig hade Riksdagsfullmäktige!! af Bondeståndet Erik Andersson i Nya Dahla skriftligen angifvit, att uti ett till 1847 års sommarting med Gudhems härad emot honom instämdt mål, der Handlanden i Fahlköping Rob. Bergmark af Erik Andersson fordrat ersättning för bristande lefverering af ett parti hafra, den senare för uteblifvande blifvit fälld dels till böter 32 sk. vid första tinget och dels till två vitén å tillhopa tretton R:dr 16 sk. banco, vid 1847 års bostel ing och 1848 års vinterting, oansedt han icke skall lill godo njutit svarande parts rätt att varda ordentligen stämd, enär den af Dom hafva nd ens ombud för stämningars utfärdande C. J. Otterström meddelle kallelse varit utställd på den 10 Maj 1847 i stället för den 4 Maj, hvartill i offentlig kungörelse Gudhems härads sommarting varit utsatt, och målet detta oaktadt vid Häradsrätten företagits den 8 Maj eller två dagar tidigare, än i stämningen varit bestämdt, samt Erik Andersson icke genom domstolens åtgärd blifvit beredt tillfälle att få del af de uppskofsbeslut, hvarigenom berörde vitén varit honom förelagda. Efter erhållen del af denna angifvelse har vice Häradshöfdingen N. M. Stedt, hvilken i egenskap af tillförordnad domhafvande förrättat de i fråga varande tingen, lill mig afgifvit förklaring, hvaröfver Elik
Missgernings-B dken förr, än efter det Konungen förklarat undersökningen böra fortgå, anmälde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 12 Maj 1835, detta deras beslut, och liar E. K. M, vid underdånig föredragning häraf, i Nåder ansett den så lunda a flå t na underdåniga skiifvelsen böra läggas till handlingarne. Med fästad uppmärksamhet å hvad uti ofvanomförmäldta underdåniga skrifvelse förekommit, och enär, den åsigt, angående nyttan och hehofvet af ett lagsla.dgande uti ifrågavarande afseende, hvilken å förra Riksdagen hos Rikets Ständer gjorde sig gällande, desto hellre delas af Rikets nu församlade Ständer, sorn, då det åberopade Kongl. Brefvet innefattar ett undantag från den för brottmål i allmänhet gällande rättegångs-orduing, skulle, i händelse häktande för angifna brolt emot 5 Cap. 1 Missgernings-Balken sker, innan Kongl. Majit, enligt meranämnde Kongl. Bref, beslutat målets nedläggande eller ransakningens fortfarande, deraf jemväl blifva en följd, att, då Kongl. Majit anbefaller undersökningens fortsättning, den tilltalade kommer att föremålets slutliga pröfning hållas i fängelse en längre tid, än som erfordrats, derest undantaget ej funnits; hafva Rikets Ständer godtfunnit, för sin del, besluta, att, genom utfärdande Författning, varder, såsom ett af Kongl. Brefvet den 25 September 1777 föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 §. Straff-Balken, förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken, förr än efter det Kongl. Majit förklarat undersökningen böra fortgå. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 13 Februari 1841. 53a / Expeditions-Vtskottels Förslug till lind. Skrifvelse, IV-o 234- N:o 234.
Jag återkommer nu till det, hvarmed jag började; just derföre att lagen är uråldig, borde deri ligga tecken till att tiden är Dan 15 Septainbar e m. 183 Inne för att Ändra den. Jag sade äfven att, sä långt historien sträcker sig, finnes bördsrätten, men innan man går vidare, torde vara skäl att besvara frågan: hvad menas med bördsrätt? Börd och slägt äro synonyma begrepp, bördsrätten var således slägträtten. I närv:de ögonblick har denna betydelse i allmänhet försvunnit. Här talades i förmiddags derom, att bördsrätten fanns hos Judarne, men huru upkom den? När Israels folk intågat i det förlofvade landet, så deltes jorden mellan slägterna. Hvar slägt skulle hafva lika mycket jord vid delningen; således var det icke någon individ som fick jorden, utan slägten. Deraf följde också ett stadgande, som, när man hör det lösryckt, förefaller såsom en galenskap, men som dock var fullkomligt rättvist, när man tänker på det sätt, hvarpå jorden förvärfvades. Den enskilde kunde bland Judarne visserligen sälja jorden äfven till en utom slägten, men huru förhöll det sig med denna försäljning? Det var och blef aldrig någon försäljning, ty då hvart 50:de år det s. k. klangåret inträffade, skedde en ny delning af jorden bland Judarnes slägter, och då fick hvar slägt sin tillhörighet tillbaka. Det var en bördsrätt, hvarpå jag betviflar att någon här i Sverige vill ingå. Den är historisk och står beskrifven i Mose lag. Vidare nämndes, att Jtomarne hade bördsrätt. Ja! äfven der fördelte de första konungarne landet mellan sliiglerna, således var äfven der en sbigträtt gällande. I Germanie!) blef jorden på samma sätt delad bland slägterna. hvarpå man synnerligast ser bevis, då Germanerna inryckte i Italien. Ehuru icke vår historia går så långt tillbaka, ty då de gamla landskapslagarne tillkommo, hade redan den gamla idéen till största delen försvunnit, så visar den dock tydliga spår deraf, att det icke blott var familjen, sorn hade eganderätt till jorden, utan hela byggdlaget och häradet.
Hellberg har Styrelsen för sällskapet Eugeniahemmet denna dag emottagit ett belopp af kr. fyrahundra, utgörande gåfva från tidningen Idun, som härmed erkännes. Stockholm den 22 sept. På styrelsens vägnar J. G. Richert Skattmästare. Af de öfriga rösterna fördelade sig ett flertal på de två andra angifna ändamålen: Svenska kvinnoföreningen för fosterlandets försvar och Fredrika Bremer-förbundets sjukkassa. Många röstade emellertid för andra ändamål än de uppgifna, däribland flere för Iduns skollofskoloni. En lista, undertecknad af ej mindre än 57 bland Iduns prenumeranter, förordade varmt, att summan ansloges som bidrag till en Allmän pensionsfond för Sveriges sjuksköterskor. Detta ändamål, för hvilket ännu intet lär vara åtgjordt, är ock mycket behjärtansvärdt, och ehuru vi denna gång visserligen ej kunde biträda insändarinnornas önskan, hoppas vi dock i framtiden få tillfälle att på ett eller annat via stödja en idé, som onekligen är värd att främjas och att läggas alla svenska kvinnor varmt om hjärtat. Stockholm i september 1893. Red. af Idun. Nisse. En bild u r » konstnärslifvet » af Ernst Lundquist. (Forts.) J lundande och med ett leende af exalterad njutning utförde han ett halsbrytande svårt stycke på sin guitarr, som han verkligen trakterade med en förvånande färdighet; hans långa benrangelsfingrar framkallade hela laviner af små spröda, hoppande toner, som tumlade om hvarandra, jagade hvarandra, vältrade sig i ett vildt kaos, slogo kullerbytta och slutligen kreverade i några afslutande, starka arpeggiogrepp. Alla folkskolebäukarna sutto där med gapande munnar, och då virtuosen slutade med en elegant sväng af högra armen, slängde upp hästmanen och trafvade tillbaka nedåt stora gången, bvöto alla flickungarna ut i ett fnissande, som om det varit ett riktigt komiskt pajasupptåg de bevittnat. Nu skulle Rosalba sjunga igen, men det lät vänta på sig. Man hörde en tämligen högljudd ordväxling bakom orgeln, och då de uppretade rösterna småningom dogo bort, kom dan-!
Detta sätt angifves vara ett väl inrättadt, öfver Målkärlet liggande, flyttbart galler af träd, som verkar att Kärlet, oberoende af Mätarens godtyckliga handlag, alltid intager lika qvantitet af Spannemål. KrigsRådet Ehrenstam, som uti enskild motion gjort Underdåniga Skrifvelser. 291' denna uppgift, anmäler tillika, att han, under förväntan på en framtida bättre Construction t redan uttänkt huru ett sådant galler kunde sammansättas, så att det vore svarande mot sitt ändamål ; och erbjuder sig, att biträda med detta Verktyg till den jemna Spannemåls-mätningen, enär Förslaget kommer under någon bestämd AuCtoritets pröfning. Riksens Ständer anse sig derföre böra i underdånighet tillstyrka , att E. K. M. täcktes låta äf vederbörlig Auctoritet undersöka det uppgifna gallrets beskaffenhet och, om det finnes förrnonligt samt användbart, i Nåder anbefalla dess anskaffande och bruk på alla Allmänna Magaziner, Uti älla öppna Salubodar, samt vid all lefvere-, ting af publike räntor. Vid samma undersökning kunde äfven tjenligen utrönas, huruvida några andra anstalter, till förekommande af ofvannämnde missbruk, i afseende på sädens olika packning, kunna uppfinnas, hvaribland må nämnas en öfver Målkärlet anbragt strut ellen huf af bestämd rymd. Denna strut fylles på ea gång och öppnas sedan i botten, för att låta sädén med jemn fart nedfalla; Dock synes angeläget, att, ehvad slags anstalt, sorn fyärtill nyttjas, den ej omedelbart mi vidröra Målkärlet, hvarigenom Uti detsamma lätteligen kan uppkomma olika skakning, hvilken nied ett alltid lika mått icke låter sig förena. Riksens Ständer framhärda etc. Vgi? Underdåniga. Skrifvelse?7. ‘t ' -* N:o 3 t o. Uppl. o. godk. hos Satntl. Riks-St. d. 3 Dec. i8a5.
Nej 26 402 Den 13 Augusti 1812 Vinner Nej, skall ingen förändring med sådana syslor föreslås. Vid sedlarnes öpnande befunnos hos Bidderskapet och Adeln: Ja 5. Preste Ståndet: Ja 4. Borgare Ståndet: Bonde Ståndet: Nej 6. Som 2 Stånd altså stadnat emot 2, skulle den efter ordet Landshöfdingar följande meningen: och alla andra personer, som utgöra eller höra till den så kallade Landt Begeringen, såsom Alternativ till Riksens Ständer hemställas. Cheferna för alla andra Verk och Inrättningar, hvilka af Konungen utnämnas, ansåg Utskottet vara uttryck af så. oberäknelig utsträckning, att Utskottet ej dertill kunde lemna sitt tillstyrkande, häldst Konungen ägde att i alla Allmänna Directioner, förvaltningar och Comitéer förordna Chefer och dem entlediga efter eget godtfinnande. Tillägget Handels Agenter bifölls. Herr Grefven och Ordföranden upläste den föreslagne meningen angående Konungens Canzli och dess Departement er, hvarmed flere Ledamöter förklarade sig nöjde; men Herr Kammarherren Silverstolpe yttrade sig tro, att Kongl. Maj :t och Riket skulle förlora många dugliga Embetsmän, derigenom att alla tjensterna inom Canzliet blifva förtroende sysslor och deras innehafvare ifrån de lägsta graderna amovibla; emedan ynglingar med uplysta begrepp och redbar Caractair, och hvilka genom besittningen af dessa egenskaper kände sig dugliga, till ett fritt och nyttigt verkningssätt, förmodligen icke skulle söka sådana tjenster, der man under beständigt beroende af välbehag ägde, grad efter grad, intet annat val, än att antingen kröka sig eller förskjutas.1 1 Ursprungligen har i texten stått följande, som dock så kraftigt överstrukits, att det endast med svårighet kan läsas: emedan i en Stat med fritt Regeringssätt, der Nationens röst offentligen yttras, skulle inga andra ynglingar, söka tjenste (oläsligt ord med en sådan risque(?) än de som vid möjliga stridigheter imellan Regent och folk, vore i stånd att uppoffra sina medborgerliga tänkesätt, för enskilt nytta.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln d. 2 Sept. 1884. Preste-Ståndet d. 2 Borgare-Ståndet d. 2 Bonde-Ståndet d. 2 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan C. E. Bång och Jungfru Chr. Lundström. (Stats-Utsk:s Uthden N:ris 57 och 134, Mern. N:o 214, samt Först. Stats-Utsk:s Mern. N:o 251.) S. A. K. Efter det E. K. M:t täckts genom Nådig Proposition meddela Rikets Ständer, hurusom Borgerskapets Äldste i staden Upsala hos E. K. M:t underdånigst anhållit, att de arfsmedel, hvilka, jemlikt Upsala Rådstufvu-Rätts utslag af den 7 R:dr efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och 573 R:dr 23 sk. 10 rst. efter Jungfru Christina Lundström, eller tillhopa Bih. till R. St. 4 Afd. 32 250 Expedilions-Ulskoltets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o i 19. 773 R:dr 23 sk. 10 rst., E. K. M:t och Kronan såsom dana-arf tilldömda, målte, med afseende å den alltmer tilltagande fattigdomen bland stadens handtverks-idkande Borgerskap och det bekymmersamma förhållande att, i följd af bristande tillgångar, annat understöd än boningsrum och vedbrand icke kunde lemnäs de många utfattiga, sjukliga och ålderstigna personer, som uti stadens Borgerskap^ Gubbhusoch Enkhus-inrättning voro inhysta, få denna välgörenhets-inrättning tiligodokomma; så hafva, uppå E. K.
«Som hvarken modern eller andre sonen förstå att dölja sitt spel så illparigt som den äldste, så fick han väder af den soppa, gumman och hertigen kokat ihop; och nu gjorde han en mästerkupp, hvars make i spetsfundighet sjelfve Mazarin näppeligen kunnat åstadkomma. Han höll ett sammanträde med alla medlemmarne af sitt hus och samtlige Riksens Råd och framställde för dem till gemensamt öfverläggningsämne de rykten, som blifvit utspridda, i anledning af drottningens fruktsamma belägenhet. Du kan lätt föreställa dig enkedrottningens förtrytelse och hertigens förskräckelse, då konungen så öppet och allvarsamt gick dem löst på lifvet. Naturligtvis tordes ingen nu vidkännas saken och allesammans betygade med en mun, som man säger, den högsta afsky för bakdanteriet. «Dessa yttrade tänkesätt och den«na upprättelse skulle gjort till fyllest», – tillade nu den listige konungen – «om frågan rörde blott mig «och min gemål enskildt; men den gäller äfven Sve«rige och ingriper i dess framtid, och derföre måste «något så eftertryckligt åtgöras, att motgiftet finnes «oafbrutet och outplånligt till hands, till och med i «den osannolika och bedröfliga händelse, att giftet «fortplantades på kommande slägten.»
St. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 10. nas de med Indelningsverket och Båtsmanshåll förenade kostnader, samt det derföre tillhörde Bondeståndet att söka utverka behöfliga rättelser uti ifrågavarande hänseende, nämnde Riksstånd måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om förständigande för vederbörande auktoriteter, på hvilka ansvaret för den anmärkta försummelsen hvilar, atlför framtiden ställa sig ofvan åberopade författning till ofelbar efterrättelse. Uti förenämnde motion har Riksdagsmannen Per Ostman från Wester-Norrlands län instämt; hvarjemte Riksdagsmannen Ola Mänsson från Christianstads län i anledning deraf hemställt, att underdånig skrifvelse i ämnet måtte från Rikets Ständer till Kongl. Majit i underdånighet aflåtas. Utskottet har vid granskning af förevarande motion funnit, att densamma icke alser utfärdande af några nya stadganden till beredande af bättre ordning uti ifrågavarande afseende, utan endast att, med anledning af förment öfverträdelse utaf gällande föreskrifter, hos Kongl. Majit utverka en erinran till vederbörande att samma föreskrifter framdeles noggrannt iakttaga; men som frågor örn verkställighet af någon lag, författning eller inrättning icke, emot 90 § Regeringsformen, få i den ordning, motionen åsyftar, komma under Rikets Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning, så får Utskottet, sorn är förvissadt att, derest de beklagliga följder, motionären omförmält, utaf möjligen begångna fel och försummelser uppkommit, verksamma åtgärder till förekommande af sådana händelser icke skola uteblifva; hos Rikets Ständer vördsamligen hemställa att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 12 Januari 1857. Häremot reserverade sig Riksdagsfullmäktige Petter Jänsson från Jönköpings och Anders Medin från Kronobergs län. Anio till Exp.-Utsk. d. 1C Jan. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion orri skyldighet för boställsinnehafvare att deltaga i fjerdingsmäns aflöning.