Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nog var det bra snällt, o c h är inte sâ ' nt styrkande för ens tro på både Gud o c h m ä n n i s k o r? Ja, det är, som jag alltid tänkt, att m e d h o n o m, s o m är död, följde i allt s o m allt idel välsignelse för mig. » Det glittrade fuktigt i den främmandes ögon. » Mamsell Stafva känner sig alltså tillräckligt belönad för sitt verk? » &gt; V e r k? Det var väl inte något verk, o c h för 285 resten inte mitt verk. En är väl ändå bara redskap här i lifvet, skulle jag tro. Men är det så, att jag gjort något, så har jag sannerligen blifvit belönad öfver förtjänsten. Jag bar ett kärt minne att tära på till döddagar, o c h jag har en kär graf att sköta o m. Det är gunås inte alla, som ha det, och jag önskade bara, att jag kunde dela m e d mig af en så ' n välsignelse — Jty en får väl inte vara alltför själfvisk af sig! » Emy. Då ni annonserar om plats ... Några råd af en ungkarl, s o m s ö k e r värdinna. O m t. e x. Alltså börja aldrig annonserna m e d: » E n u n g flicka ». v. s. h a n s inre. H. S. B. Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) Några allmänna synpunkter af Professor Robert Tig-erstedt. (Forts.) Njutningsmedlen äro alliså nödvändiga för kroppen. M e n vi böra dock vakta oss f ö r öfverdrift i deras användning, ty därigenom kunna svåra rubbningar i kroppens välbefinnande uppstå. E n sådan öfverdrift äger rum, o m man använder f ö r starkt kryddad mat, ty härigenom utöfvas en alltför stark retning på magsäcken, som sålunda småningom bringas till ett sådant tillstånd, att den icke mera kan undvara dessa starka kryddor, något, s o m i sin tur leder till m e r eller mindre svåra magsjukdomar o c h därmed följande elände. E n märkvärdig omständighet, som nära sammanhänger m e d njutningsmedlen, måste j a g också beröra, nämligen behofvet af omväxling i födan.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsTJtsk:s d. 28 sisth Maj f. m. pä bordet lagda utlåt. N:o 106 i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för anläggning af en ny väg i Jemtland. Då nu till pröfning skulle företagas StatsUtskrs d. 28 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt. JN:o 107 i anledn. af K. M:s nåd. propos., angtde utmyntningsgrunderna för tillverkning af kopparskiljemyntet, blef samma utlåt, hegardt ånyo på bordet af Hrr Gunther, Carl, samt Rothlieb, Axel Fredr. Föredrogs ånyo StatsUtskts d. 28 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlät. N:o 108, i anledn. af väckt motion om ett årligt anslag till upprättande af sockenchartor. Hr af Forsell, Carl Gust., uppläste följande: Det är icke för att utverka en återremiss, som jag begär att få aflemna nedanstående upplysningar, utan blott för att ådagalägga, att StatsUtsk. icke på goda skal motiverat sitt afslag på min motion om anslag af allmänna me 8 H 9« Den 2 Juni c. m. del till upprättande af sockenchartor. Det säges, ”att Topographiska Corpsens arbeten, ehuru å dem ägoskillnader icke utmärkas, likväl kunna vara till mycken ledning i statistiskt och oeconomiskt hänseende.” Topographiska Corpsens arbeten äro ensamt ämnade till militäriskt bruk och få icke publiceras utan vid ett påkommande krig. De äro dessutom uppfattade i alltför liten scala för att af dem kunna bedöma hemmans olika godhet jemte flera andra omständigheter, som man af utförliga sockenchartor har rätt att fordra, och således uppfylla de icke de ändamål, som med ifrågavarande sockenchartor åsyftas. Hvad åter den af Utsk. anförda 5i §. 2 mom. af K.
Uteslutne äro dels de sädesslag, till hvilkas upptagande femårsberättelserne ej gifvit någon anledning, dels qvantiteteme af strandad spanmål. 22 Ytterligare stöd för antagna beloppet af en medelmåttig skörd. till bränvinsbränning 312,142 tunnor eller 1,966,495 kubikfot, » export utöfver importen 1,002,162 » » 6,313,620 » Summa 15,246,043 tunnor eller 96,050,071 kubikfot. Hvad särskildt beträffar potatis, så är resultatet af de meddelade uppgifterna och beräkningarne följande: till hvarje års utsäde 1,300,000 tunnor eller 8,190,000 kubikfot, » föda åt befolkningen 8,142,051 » » 51,294,921 » » » » husdjuren 1,971,400 » » 12,419,820 » » bränvinsbränning 1,221,320 » » 7,694,316 » Summa 12,634,771 tunnor eller 79,599,057 kubikfot. Tab. Litt. l. För att bereda tillfälle till jemförelse och bedömande i hvad mån dessa tal äro mer eller mindre aflägsna från verkligheten, utbeder jag mig få i den å motstående sida upptagne tab. Litt. L. lemna en öfversigt öfver de uppgifter om skördebeloppets medeltal, med utsädets afdrag, hvilka meddelats till någon del i femårsberättelserna, till större delen i Hushållnings-Sällskapens uppgifter till Finans-Komitén. Derjemte har tillagts den beräkning, som af Jernvägsundersöknings-Komitén år 1859 uppgjordes öfver spanmålsproduktionens förhållande till konsumtionen i 16 län. Hvad nu först beträffar sädesproduktionen, så visar tab. Litt. L. densamma med afdrag af utsädet vara uppgifven till 13,218,831 tunnor i årligt medeltal, och om härtill lägges det enligt tab.
Det låg i en stor park, och de mottogo pensionärer, som gingo i den gosskola, för hvilken professorn fortfarande var rektor. Det var ett rymligt, stort hus med många rum och många människor, och det bar genast prägel af den värdinna och husmor, som styrde det. En sådan friskhet, renhet och blomsterdoft som herskade i detta hem, har jag sällan funnit maken till. Allting gjorde intryck af glädje. 353 Det var icke ett rikt eller elegant hem, men allting var så vackert, så rikligt, så gästfritt. D å och då voro vi gamla skolbarn nog lyckliga att få besöka detta hem oeh sola oss i Susettes närhet. Hon var i allting en utmärkt duktig husmor, men en af dem, som aldrig förefalla att ha brådt. Det var intet af detta spring ut och in i köket, som många anse vara ett bevis på en husmors praktiska duglighet, och hvaraf det vanligen visar sig så tarfliga resultat. Hon hade öga för allt, men hon gjorde icke allting själf. Hon uppfostrade sitt tjänstfolk oeh trodde på dem, och hon hade tid till mycket annat än att stå bredvid köksan och se ned i grytan. Så länge hennes man lefde, hade hon det, så vidt jag vet, bra i ekonomiskt afseende, men han egde ingen förmögenhet, och då han en sju, åtta år efter deras giftermål dog, fanns ingen pension efter honom, då han icke hade varit en af staten lönad ämbetsman. Hon stod då ensam och fattig med två små gossar, och fastän jag den gången var i den ålder, då man ännu blott har otydliga begrepp om besvärligheterna vid den yttre existensen, hade jag dock ett klart intryck af att hon var i stora bekymmer. Jag vet icke, hur lång tid efteråt det var, som hon fick en anställning som lärarinna vid drottningens asyl för fattiga barn. Därmed följdeen liten fribostad uppe vid skolan, som låg i en kvarn på de gamla vallarne omkring staden, hvilka nu äro jämnade med jorden. Här såg jag henne börja en ny verksamhet, den att undervisa folkets barn. Det var icke nog med, att hon nu andligen skulle taga sig af dem, hon måste använda en stor del af sin omsorg på deras yttre person.
Att mycket godt kan ligga i detta förslag vill jag icke förneka, om jag också ej i afs. på anvärfning af personer af kustbefolkningen är så sanguinisk som Hr brakel och synnerligen som den person, hvilken ingifvit honom hans idéer. Icke heller har jag något särdeles att invända emot förslaget att på varfven använda särskilda arbetare, ehuru jag, i likhet med Hr Lilliehöök, tror att inom båtsmanshåll, äfven med den förändring 68 Den 15 November f. m. deruti, sorn Hr Brakel föreslagit, en ganska stor mängd personer komme att finnas, som äro lämpliga till arbeten på varfven. Det är egentligen emot den mängd detaljer, hvarmed Hr Brakel öfverlasta! sin motion, som jag måste uppträda. En del deraf anser jag nemi. vara af den natur, att B. St:r icke böra dermed taga befattning, t. ex. borttagandet från roddkanonsluparna af segel och åror m. m. Motionärens förslag att förvandla Stockholms station till en depot under Carlskrona, hvarigenom en ordres för att komma från Riddarholmen till Skeppsholmen skulle nödgas taga den lilla omvägen till Carlskrona, har af Hr Lilliehöök redan blifvit gendrifvet. I afs. på den tid, inom hvilken fartygen skulle slopas, finnes den redan angifven i Sjöförsvars-komiténs betänk:de, och om än Hr Brakel önskar att sådant måtte ske ännu fortare, tror jag dock icke att det är så brådtom dermed, att man derom behöfver fatta särskildt beslut. För öfrigt är detta arbete redan börjadt, ithy att två af de gamla skeppens slopning redan är beslutad, hvarom äfven stått att läsa i de allmänna tidningarne. En annan punkt i Hr Brakels förslag rörer en förändrad redovisning. Det är mig alldeles obegripligt, huru Hr Brakel af nuvar:de Dep:ts-chefs antecedentia kan sluta till att han icke önskar göra någon framställning om en förändring härutinnan.
Utskotten tiakva väl äfven för deras del ej kunnat undertrycka den öfvertygelse, att /andsllökdingen ak ^Vingård, med iakttagande ak all den möjliga noggrannllet i tillsyn öfver de under Iionom ledande Ijenstemän, /vilken Iionom, i egenskap ak deras sörman älegat, skulls /afva kunnat, om ej körekomma ds ak sörre /ands8eereteraren Xleman i tjensten gjorde tillgrepp, åtminstone undanrödja möjlig/eten kör Iionom, alt en längre lid fortsätta oell dölja sitt lirottsliga förfarande, äfvensom Utskotten nogsamt insett visten ak att d^lik uraktlätenliet ej mä ansvarslöst kun - 5oo 8tatsoeb banco-Tltskottems na begäs ak en person bvilken det, säsom Känets 8t^- resnian, tdlbört att med oalläten uppmärksambet vaka ötver allmän säkerbet oeb Zoll ordning; men, dä kraga nu sr att pröfva de omständigbeter, bvilka i nadeväg siA förete till mildrande sk det ansvar, hvilket kör denna försummelse blifvit bandsbökdingen sk >Vingärd ädömdt, bskvs Utskotten jttott (let böra i betraktande tagas, sa val att, genom utkräkvande, i närvarande kall, sk bagens bela strängbet, en Embetsman sk vitsordade körtjenster, bvsrs enda egenteliga kel varit ett, visserligen alltid origtigt, dock, till någon del> ursäktligt förtroende emot en sk 8tsten vid bans sida sstt underordnad Tjensteman, som, med ytterst ovanlig list i tillställningar, vetat krän sig afvärja sin förmåns misstankar, skulle köras till fullkomlig undergång samt utestängas kran en befattning, uti bvilken ban bemödat sig att med redligbet Uppkalla sin Konungs förtroende, under förvärfvande tillika ak den Ortens välvilja oeb taekssmbet, öfver bvilken 8tvrelsen blifvit bonom uppdragen, utan att likväl 8tsten kunds boppas att genom denna strängbet vinna godtgörelss kör de förluster, bvilka, i första rummet, genom förre bands8eereteraren Klemens bedrägliga körbällands, densamma tillskyndats; som oek, att genom vägran ä den eftergift bandsböfdingeo ak ^Vingård sökt för de bonom till ersättning ädömde allmänna medel, ett oskyldigt oeb i kögre grad käubsrt iidsnde skulle tillfogas de flere enskilde personer oeb inrättningar, bvilka, pä sätt ofvan är uppgifvet, äga K e t ä n k a n d e n, lV:o Hl. öoi äga redan godkänds eller under pröfning varande ersättnings-ansprak för de ak dem, antingen till K. bektbde eller till Kleman, i dess egenskap ak k,aods8ecreterare, aklemnade oeb ak den sednare,
Mitt förslag skulle då blifva: att det må vara den till myndig ålder komna, som sådant allvarligen önskar, tillåtet, att öfvergå till annat religions-samfund, som här i Riket tillåtet är, sedan sig Den 31 Oktober e. m. 317 visat, att han efter viss betänketid, ej velat derifrån afstå; att landsförvisnings-påföljden bibehålies, aj för den, som öfvergår till sådant religions-samfund, hvilket här i Riket ej tillåtet är; oell b) för den, som på ett eller annat siitt söker förmå annor till affall från den rena Evangeliska läran; att konventikelplakntet i så måtto ändras, att det väl må vara Svenska Kyrkans medlemmar tillåtet att, på sätt K. M. föreslagit, sammankomma till gemensamma amiakts-öfningar, men att det likväl ej skall vara någon lekman tillåtet, att, utan vederbörande pastors medgifvande, dervid hålla föredrag utom den församling han tillhör. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Hjerta, Lars: Den fullständighet, hvarmed denna fråga blifvit behandlad under de gemensamma öfverläggningarna, gifver mig anledn. till den slutsatsen, att intet egentligt nytt kan i ämnet anföras, och minst lär detta kunna ske af mig. Jag är dock upkallad af den siste talarens framställning och det intryck den haft på R. o. Ad., dels under de gemensamma öfverläggningarna och dels i afton, mera i följd af hans ovanliga talang, än af riktigheten i hans satser. Denne talare följer och uttalar alltid sin öfvertygelse; men det händer stundom personer äfven med utmärkt skicklighet detsamma, som utmärkte en viss skola af tänkare i Grekland, hvilken man kallat sofister. De hade genom öfning vunnit en sfor talang i att kunna försvara hvilken sats som helst, genom skicklighet i ordvändningar, och kunde' icke motstå frestelsen att begagna denna förmåga. Så tror jag äfven förhållandet är med den värde talaren. Han liar vädjat till R. o. Ad., huruvida de kunna draga i tvifvelsmål hans öfvertygelse, renheten i hans afsigt. Det är en ganska skicklig taktisk manöver, men den hade här varit öfverflödig.
Den 13 April. konträrt af Arrend; - Natten till berörde Kungsgärdar blifwit innehafware, och Riksens Ständer redan beflutit att Stuterie - inrättningen derstädes stall upphöra sä bör Herr Grefwe b'röUcb, efter behörigen steende uppsägning A Flyinge och Dahlby Äungsgärdar, Laga Fardag Åtnjuta och derefter nied dispositionen af dcsie Kungsgårdar pä enhanda sätt förfaras som rörande Kungsgärdarncs an»vändande blifwit l allmänhet förordnadt, kommandes Herr Erefwen i öfrigt att njuta den ersättning för de ä desse Kungsgärdar och derwarande Stuterie bewisligcn nedlagde kostnader, hwartill han, efter derom anställande behörig undersökning kan finnas Lagligen berättigad. Och som 2Me Ständ altsä stadnat emot mne, sa har Stats-Uistottct trott sig böne detta förhållande till Riksens Högloft. Ständer wördsainmeligen anmäla, med hemställan om icke denne sräga, likmätigt 6g §. i Regeringsformen och go §. i Riksdags - Ordningen, mä af det förstärkte Stats-Utstottet med Riksens Ständers Nätt genom rotering afgöras; och fär Stats-Utstottet i öfrigt till Riksens Högloft. Ständers egen pröfning öfwcrlemna, huruwida icke hädanefter wid sadan händelse der mne af de Respective Riks-Standen stadna emot a:nc, Stats-Utstottet dä till tidens minnande mä wara tillätit, a tt utan särskild anmälan af en stik skiljaktighet , fä företaga sädane srägor till afgörande uti det förstärkte Stats-Utstottet renlighet med ofwannämnde § §. i Regeringsformen och Riksdags - Ordningen. Stockholm den 12 April 1810. -Pä Högloft. Ridderstapets och Adelns Ledamöters magnar LlLes kleming. PL Högwördige Preste-Ständets Ledamöters magnar ^ i». WeiämLN.
A L F . En timma öfver midnatt! Andra Scenen . De förra. Gunild (fängslad). A L F . Gör tin syndabekännelse, tu schkalt töden tö! Tu schkall tö utan prest och schriftermål . B Ä C K (för sig). En f ången qvinna. G U N I L D (kastar sig ned för helgonbilden). Se du neder i mitt hjerta, Der bo r kärlek blott Till mitt land och till den vännen, Som j ag unnar godt. Trygg jag möter dödens plåg a, Skydda Gud, mitt land! Låt dess folk en gång få lösas Utur tvång ets band! A L F . Tu hafver älskat en af tin faders fiender och terföre öfvergifvit tin ed. Derföre sckkall tu med ferräderen prennes och pines. G U N I L D . Nåd min far! detta l and är ju min moders hemland, skall j ag förråda det, skulle j ag locka den j ag kär h ade i edra snaror ... j ag skulle då icke vara menniska. 39 A L F . Vi hafv e äntå fått ten in te andre. ferräderen... För Tredje Scenen . De förra. Petter Ålänning och Albrekt Karlsson (fängslade). Min aldra käras te! A L F . Ten töd ni värde ären väntar er nu! Men först ett ord till dig, du tyrannens blodiga bödel . Svenske mäns rena och oskyldiga blod komme öfver edra hufvuden ni svarte hättebröder och ni Sv enskt födde, som edra dyra pligter glömmen. Falskeliga hafven J handlat emot oss... full af svek var den förlikning, hvartill J kalladen oss på Råds tu gan, J tyske legodräng ar. Vårt land hafven J utarmat, de redliga Svensk ar lida nöd, och J pryden eder i Si ndal och blyant och l åten pipare och bo mbare lek a för eder vid edra gudl ösa tidsfördrif. A L F . Tig... Schlå ihjel den hunden om han vill öppe mun. B Ä C K .
Redan för 10 år sedan, eller år 1818, då SlottsbyggnadsDirectionen upplöstes, anförtroddes Kongl. ResidenceSlottets reparation och underhåll åt RiksMarskalksEmbetet och närmast åt Ståthållaren biträdd af en Hofintendent, som hade Lön å ÖfverlntendentsEmbetets Stat; och en Kammarskrifvare Lön å samma Stat an - Den 17 December f. m. slogs lill elen, sorn skulle bestrida Secreteraretjensten bos Ståthållaren. Ståthållaren erhöll ett ringa arfvode af de 25,000 R:dr, som till Slottets reparation och underhåll äro anslagne. En oumbärlig C011- dueteur och en Architekt måste oek godlgöras af samma medel, efter inga andra tillgångar funnos. Således verkställes den vigtigaste byggnad i Sverige af Embetsman utan lön på Stat, och som icke äga den ringaste säkerhet för deras befattningar. Ur flere skäl synes uppenbart, att häri fordras rättelse. Jag föreslår således, att ofvannämnda Hoflntendentsoch Kammarskrifvarelöner afföras från ÖfverlntendentsEmbetets Stat, emedan innehafvarne ej vidare hafva med det Embetet att skaffa, oU’ att En Ståthållare, En Hofintendent, En L afArchitekt, En Secreterare och En Coaducteur varda uppförde å samma Stat, sorn nu upptager SlottsFogden och öfrige Slottsstaten, och alt Löner varda dem derå anslagne, svarande mot deras grad och vederlikars å andra Stater. StatsAnslaget 25,000 R:dr årligen tili Kongl. ResidenceSlottets reparation och underhåll kommer då ej att anlitas till dessa Tjenstemäns aflöning, och det är desto angelägnare, som samma anslag ändock svårligen motsvarar dess bestämmelse.
Det adertonde århundradet öppnas med en följd af händelser, som tyckas vilja afbryta de båda allierades förbindelser. Frankrike, nyss så mäktigt, ser sin lycka blekna under Spanska successionskriget, och Sverge, som efter vestfaliska freden varit på nedgående, reser sig ånyo under Karl XII för att lysa ännu ett ögonblick i verldshistorien och sedan försvinna. I svenska högqvarteret vid Altranstadt uppvaktas konungen af hertigen af Marlborough, som täflar med franska ministern om att vinna den unge monarkens vänskap. MenKarl XII värden ryggen åt vestra Europa och går att fördjupa sig i Rysslands ödemarker, uppfyllande sin mission som gränsvakt mot Asien. Men Ryssland har samtidigt utträdt ur barbariet och ingått i de civiliserade nationernas led, och dermed har Sverge likasoin Polen upphört att ega någon politisk mission, hvarför de båda forna stormakterna falla bort ur historiens utvecklingskedja såsom derstädes obehöfliga. Och derför är hela sjuttonhundratalets svenska utrikespolitik en anakronism, bundsförvandtskapet med Frankrike ett understödstagarens beroende af mecenaten, ätföljdt af förödmjukelser och icke så litet korruption. Frihetstidens fria konstitution ansågs vara en skänk af Frankrike, om också icke de fransmän, som svärmade kring Karl Xll: s högqvarter kunna bevisas ha ingripit i monarkens blodiga öde eller i utgången af tronföljarevalet; och än i dag håller man före, att det starka konungadömet efter 1772 hade sitt bästa stöd vester om Rhen, om det icke rent af hade sin upprinnelse i hertigen af Choiseuls planer till verkställandet af en statskupp i Stockholm redan 1768. Omöjligt är det icke och det är kanske till gengäld för handräckningen, som vi finna Gustaf III straxt vid franska revolutionens utbrott redobogen att göra något för sin af-satte vän Ludvig XVI. En allians med Ryssland ger honom nödigt lugn att resa till Aachen, der han sammankallar de franska emigranterna och utvecklar för dem en plan att i Xormandie landsätta svenska och ryska trupper, hvilka derifrån skulle marchera till Paris.
Jag vill icke förlänga discussionen, men nödgas likväl säga några ord i anledn. af den tillvitelse, som blifvit gjord mot Regeringen och Statsrådet i främsta rummet, derföre alt propos. i förev:de fråga icke blifvit af densamma vid innev:de Riksdag framlagd. Om Hrr:ne nemi. behagade genomläsa den del af K. M:s Propos., som handlar om hufvudstadens befästande, skola Hrr:ne deraf finna, att K. M. och hela Statsrådet enhälligt bifallit hvad som blifvit af Depart:sChefen i denna sak framställdt, d. v. s. gillat och insett behofvet, nyttan och ändamålsenligheten af att förse Stockholm med några fasta stöd på landsidan. När så är förhållandet, tror jag icke att Regeringen eller Depart:sChefen alldeles förtjenar den tillvitelsen, att icke hafva tillstyrkt afgifvande af propos. i ämnet, ty det har skett, ehuru K. M. af skäl, som i Propos. anföres, ansåg sig icke böra belasta 252 Den G Februari. R. St:r med Propos. om ytterligare anslag för ett sådant ändamål. Då nu R. St:r sjelfva inse behofvet af hufvudstadens befästande, torde det icke vara något binder för Depart:sChef och Regering att både böra och kunna mottaga nämnde anslag. Hr Stjernsvärd: Med anledn. af de uplysningar som Gr. Gyldenstolpe lemnat, anser jag mig endast böra påminna: att just i följd af hvad Gr:n tillkännagifvit har K. M. funnit frågan om Stockholms befästande kunna upskjutas, hvaremot Utsk. ansett frågan af den vigt, att den icke tålde något upskof; och alt i denna Utsk:s åsigt ligger en förtjenst som jag tillräknar detsamma. Den härefter till bifall å förev:de punkt framstälda propos:n besvarades med starka Ja, blandade med Nej; hvsrpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Gr. Anckarsvärd begärde votering.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Dec. 18S3, kl. 2 e. m. Memorial lill Rikets Sländer, om arj.boden Jör Konstitutions-UtskoG tets Kansli. I likhet med hvad vid förutgångne Riksdagar skett, har Konstitutions-Utskottet au, vid tillsättande af dess Kansli, funnit för göromålens skyndsamma gång nödigt, att, utom den i Riksdags-Ordningen för Utskottet bestämda personal af en Sekreterare och en Kanslist, antaga en Notarie och en Kanslist; och får, i anledning af 24 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, Utskottet hos Riks-Sländen vördsamt anhålla, att arfvoden åt dessa tjenstemän, efter de allmänna grunder, som för Kanslibetjeningens vid Riksdagen aflöning komma att tillämpas, måtte beviljas. Stockholm den 5 December 1853. På Högvörd. Preste-Ståndets vägnar: J. A. Butsch. På Hederv. Ronde-Ståndets vägnar: And. Andersson. Joh. Aug. Södergren. På Höglofl. Ridd. och Adelns vägnar: G. Lagerbjelke. På Vällofl. Rorgare-Ståndets vägnar: F. A. Rinman. * , tik. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Jan. 1834, kl. n f. ro, Memorial till Rikets Ständer, angående det från sistjdrjlutna Riksdag hvilande förslag lill ändringar i Grundlagarna.
Sin garanti åt det eller de lån, sorn på grund af nu tillstyrkta beslut varda utrikes upptagna. Beträffande de föreskrifter, hvilka böra tjena Fullmäktige till ledning vid oflanämnde upplånings företagande, anser Utskottet det ur flera synpunkter likaledes vara lämpligast och mest ändamålsenligt, att Rikets Ständer, utan meddelandet af särskilda, Fullmäktiges verksamhet och tillgöranden begränsande, stadganden och bestämmelser, i allmänhet öfverlemna ät Fullmäktige afl vid dessa vigtiga uppdrags utförande förfara på det sätt, som länder det allmänna till största fördel och närmast öfverensslämmer med de inom eller utom landet då rådande peuningeförhållauden, helst Fullmäktige, i sådant fall kunna lämpa sina åtgärder efter de flerfaldiga omständigheter, hvilka på förfaringssättet härvid måste inverka, men svårligen kunna på förhand angifvns och än mindre i då uppgjorda regleinentariska föreskrifter upptagas och bestämmas. En med frågan om upplåningens verkställande utom riket sammanhängande och af Rikets Ständers beslut derom hufvudsakligen beroende bestämmelse är stadgandet angående den myntsort, deruti de upplånta medlen skola återbetalas samt upplöpande räntor liqvideras. Vid sednasle Riksdag stadgades, att de fonderade stats-obligationer, som, till följd af Rikets då församlade Ständers beslut, komme all ulgifvas, skulle lyda å Svenskt mynt, samt att deras valörer skulle utsättas i både Riksdaler Riksmynt och Riksdaler Silfverspecie.