Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men tänken eder ett land som Sverige, Mina Hrr! — ett land, som sedan år 1840 ökat sina innevånares antal med mera än ^— ett land, som sedan dess höjt sin export från 30 till 71 millioner, —- och ett land, som sedan 1840 icke ökat sin militärstyrka med mer än 2 Sappörkompanier, hvilket endast är hälften af 124 Den 24 Oktober e. m. hvad vi behöfva; — ett sådant land kan icke sägas hafva offrat en enda tanke på sitt försvar och sin sjelfständighet! Derföre anser jag också, att vi nu icke böra bifalla en tillökning, med hvilken vi nödtorfteligen kunna hjelpa oss fram, utan lemna hvad vi måste hafva, nemi. 1000 man kavalleri till, och då blir vårt kavalleri T'2:del af arméen. I detta fall ber jag få nämna, att hvilket reg:te regeringen än beslutar låta sitta upp — Osteller Westgötar — så vore det välbetänkt, att vid nästa vakans-kontrakters afslutande höja vakansalgifterne till ett belopp, som motsvarar den verkliga kostnaden de skola ersätta. Jag är fullkomligt säker på, att vi då utan direkt kostnad kunna låta uppsätta hvilket reg:te som helst af de nu afsutne. På grund af hvad jag nu yttrat, får jag anhålla om propos. på afslag å Smålands Hussar-reg:tes alsittande, samt bifall till följ:de förslag: »att R. o. Ad., med afslag å K. M:s Propos. och StatsUtsk:ts Utlåt, för så vidt dermed afses Smålands Hussar-reg:tes afsittande, måtte för sin del besluta, att derest K. M., för tillökning i arméens nuv:de kavalleristyrka, skulle finna skäligt förordna, att något af de afsutne rusthålls-regdena skulle till dess hela eller halfva numerär uppsitta, R. St:r, med godkännande af den plan för en sådan förändrings utförande, som K. M. i afseende å Vestgöta reg:te framlagt, till K.
Då det likväl synes vara af vigt, att göra denna befattning så litet tryckande som möjligt , för att, under en längre tid än skyldigheten ovilkorligen klafver, dervid bibehålla duglige och redbare personer, hafva Utskotten, med anledning al’ Anders Danielssons framställning, ansett sig böra vördsamt, föreslå: det stadgas mdite, att Nämndeman för verkställd kallelse d Part r och Vittnen i sddane brottmål , deri den tilltalade fälle s till annat än urbota straff, md, efter gällande EocpeditionsT av a, vara berättigad till ersättning, hvilken vid målets slutliga pröfning bör den sakfät de till utgifvandc ddömas. Hvilket dock till llikets S-änders egen upplysta pröfning hemställes. Stockholm den 18 Junit i£3/j - K:o 4. Auli. till Exp. Ut sk, den 19 Junii. Betänkande, i anledning af väckte motioner om upphäfvande af förbud mot svedjande pd sandmo samt bergagtig och stenlunden mark. Hedervärda Bomb S.rindet har genom ProlocollsUtdrag den 1 och 10 sistlidne Märs tili Besvärsoch OeconomieTTtskol'et remitterat två, till Ståndet ingtine memorial, deri Johannes Christofferssonfrån Kronobergs Län och Eric Erssan från Gefleborgs Län yrkat, alt det, uti 5o §. i Kongl, Föro i dningen örn Skogome i Riket d. 1 Augusti l8o5 och Kongl. Kungörelsen dan % Mars 1819, stadgadeförbud emot svedjande å sandmo samt bergagtig och stenbunden mark, malle uppluifvas, så vidt det angår frälse och skalle-hemman, deröfver egarne, enligt Lag, borde njuta fri dispositionsrätt. Den omväg, sorn nu erfordras, medelst, ansökning hos Konungens Lagsamt Allm.
Vidk ömmande sedermera det af Riksdags-fullmägtigen Per Jönsson gjorda yrkande, att Flyinge Stuteri måtte återupprättas, så hafva Utskotten inliemtat, att den förändring, hvarigenom detta Stuteri blef förvandladt till liingst-depöt, skedde uppå framställning från Skånska Länen 0111 otillräckligheten af det antal beskällaie, som funnos att tillgå vid nämnde Stuteri, i förhållande lill den serdeles utbredda hästafveln i Skåne. Då dessa anspråk befunnos grundade, men medel deremot icke fuunos att efter behof utvidga Stuteriet, så förändrades detsamma till liingst-depöt, som recryleras från Stuterien vid Ottenby och Strömsholm, hvarigenom det blef möjligt alt, utan tillökning i kostnaderna, der underhålla 40 beskäilare och 10 hingstar i 4:de året, sorn för närvarande derstädes lära vara att tillgå, i stället för att vid Slatssaint Allm. Besv. och Ekon. Ut sk, Utlåtande , N.-o 60, 21 .Slu levie t förut underhöllos endast 14 beställare och 9 unghingstar. Vid sådant förhållande, som [einnar stöd åt den förmodan, att motionärens här ofvan framställda åsigt ej i allmänhet inom provinsen delas, samt den af honom föreslagna förändringen dessutom skulle leda till nya kostnader, utan att bereda deremot svarande fördelar, så linna Utskotten ej skäl att tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd, i anledning af hvad uti Per Jönssons motion sålunda blifvit framslälldt och yrkadt. Hvad slutligen beträffar vice Talmannen Per Ericssons begäran, att underhållet för 2:ne beskällare från Strömsholm, som hittills årligen varit stationerade i Wermland, måtte i contant öfverlemnas till ett Bolag, som bildat sig, i och för upphjelpandet af hästafveln inom detta Län, så och ehuru detta företag synes kunna blifva af väsendtlig nytta för Länet, anse dock
»Ja, beklaga mig ni: Jag låg der en storhet i gruset, Lik en ann’ Bonaparte efter ett Waterloo-slag!» »Jag skall springa hem och skicka efter doktorn,» ropade Julie och skyndade utan att vänta på svar upp mot gården. »Kom låt mig hjelpa dig,» ropade löjtnant X. »Nej, nej, jag kan ej! O, Gud! Ack, den som hade en synål. Säg mig, o, välborna fru, har ni en nål och en tråd?» »Nål och tråd bär jag alltid på mig – se här – men hvad skall ?» »Hurra, hurra!» ropade X. och skrattade med full hals, »kom hit onkel och tant, se här är blessyren.» Han fick tag i Freudenburgs runda lekamen, och trots dennes protester lyfte han honom ur vagnen – permissionernas ginungagap blottades. Ett skallande skratt brast ut. Majoren skrattade så att tårarne trillade ned i hans väldiga mustascher. »Dunder och blixt! här min lilla gumma får du vara doktor.» »Högvälborna majorska! O, skona mig arme, jag ber Er: Aldrig den sidan åt damer vände Freudenburg än.» »Se, så, – det är inte så farligt.» Och Freudenburg måste deran. Och, o höjd af skam! der kommer Julie, den sköna Julie, den rika Julie, som Freudenburg tänkt eröfra – tillbaka. Hellre hade han en hel timma velat gräla med öfverste P. – den värste tjenstedjefvul i armén – än visa sig för henne i denna ställning. Men allt har en öfvergång här i verlden; snart är hela sällskapet i godt behåll vid matbordet der Freudenburg lätt tröstar sig öfver sitt missöde. Damerna dra sig tillbaka, snart presenterar sig en rykande bål på bordet, och killekorten valsa i takt med Freudenburgs daktyler. Så gick några dagar. Freudenburg är outtröttlig i killen, i poesien – husmodern i att brygga punsch och steka biffar – och ändtligen löjtnant X. i att kurtisera sin vackra kusin. Det börjar se mörkt ut för Freudenburg på det hållet.
Han utbad sig endast sä, till hwad föryk blifwit' proponeradt, tillägga dek förslag, att om någon af bemälte Officerare framdeles strulle wilja ga ur tjenst, en sond i förhand mätte wara anslagen, hwaraf han kunde bekomma accords ersättning, friherre ak ^Vetterstedt, Lustaf: Efter de siere tyärda ledamöter som redan ytkrat sine tankar i förewarande ämne, är det wisierligen öfwcrsiödigt akt med något enskildt yttrande längre uptagg Högloft. Nidderslkapet och Adelns dyrbara tid, Mig torde ljkwäl tillaias att fä tillägga, att det olyckeligaste för Offirexarne witz Tyska Regcmenterne är, atk dtz icke hlifwit förklarade för werkelige krigs fångar, men att de likwäi sett den krouppe, hwaröfwer de pä ett för dem hedrande sätt fört befälet, uplösas pä en dag; att genom denna uplösning de gätt i mistning af päräknade inkomster och af de accords smurner, son, genom gällando författningar, moro dem försäkrade, och att de blifwit försatte i werkeliA nöd, utan tillgängar att upfylla de enffilde penningeförbindelser, de, i och för deras innehafwandL lftnster, ingått, Jas 6v2 Den 9 Jumi° Jag tror det wara Riksens Ständer »värdigt, att, under det mörker som höljer deste olycklige stridsmäns framlida öden, söka, att genom en ädel frikostighet lindra deras olyckor. Päminnom ost att Le »vid alla tillfällen redligt upfyllt de dem åliggande skyldigheter, och att de nu äro offer, ej af en rvägad och mistlyckad, men af en underläten strid. Herr von LnAelbreekten, berrman: Jag ss ej förtjena det förtroende och den wänskap, L - uystnumde olycklige Regementet altid hofwa bewisat mig.
Verkan af numerairens förökning röjdes vid alla varubyten, och den blef så mycket otillräckligare, som det fordrades en större summa för att fylla samma behof. När då tillika flera missväxtår inträffade, när den fattigare Landtmannen, beröfvad all annan produet till utbyte, än sina kreatur, och ägande för sina öfriga utgifter icke annat att använda, än sin arbetsförmåga, måste under tiden Den 31 Mars. 357 köpa myt ket och kunde blott förtjena litet, skulle naturligtvis beholvet af penningar ö* kas, men medlen att erhålla dem förminskas. När vidare en tvungen handelsställning rubbade den vanliga ärendernas gång, hindrade afsättningen af en stor elei af Landets produeter, men gynnade vidt omfattande speculationer med utländska varor, när krigen ökade behofven och anledningarna till speculationer, men verkade endast till en starkare förbrukning af alla varor, hvarigenom bytesmedlen både minskades och till en del iörsvunno; då skulle nödvändigt, af alla dessa orsaker förenade, uppkomma den brist i circulation, och deraf den penningenöd, som nu öfverklagas. Alängden af felslagna speculationer har ökat antalet af låntagare, och möjligheten att ockra på andras bekostnad har ännu mera inskränkt tillgångarna. En stor del har må hända velat vinna , hvad några få vågade försöka, och numerairen har blifvit liggande, i väntan på tillfällen att använda den med större fördel. Under tiden hafva ansenliga utskylder blifvit erlaggde, och dessutom, i afseende på krigsrustningarna, flere utomordentlige utgifter af Menigheten bestridde. En del af de således samlade medel har ingått till Banken, utan att åter utgifvas, och en del har tjent att betala en consumtion, som icke lemnade någon ersättning. Allt detta skulle nödvändigt göra afsaknad.
Länet förlagde två Regementen samt passevolance-afgiftens och beklädnads-cassornes upphörande; och 3:o Samma Utskotts Utlåtande N:o 5, med återlemnande af Eric Pehrssons från Gefleborgs Län motion om upphörande af den rotering, hvarmed i senare tider uppodlade hemman inom Helsingland och Gestrikland blifvit belagde. S. D. Föredrogs och remitterades till ö Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Sistnämnde Utskotts Utlåtande N:o 6, i anledning af väckte motioner, Troi. Utdr. d. 5 Mars 1840. 85 att alla hemman, utan afseende å deras olika natur, må deltaga i Tingshusoch Prestegårds-byggnad. S. D. e. m. Herr CederströmSj Anders3 på Riddarhuset den 8 sistlidne Februari väckte och Med-Stånden communicerade motion, angående hämmande af brott genom Corrections-anstalternes förändrade organisation efter gjordt förslag, upplästes och lades till handlingarna. Den 5 Mars 1840. e. m. Från V ä 110 f 1. Borgare-Ståndet. S. D. Remitterades följande motioner:
Jag förutsatte då, att Öfverstarne skulle blifva de högsta MilitairChefer inom Armeen, det vill säga, att de åter skulle beklädas med deras fordna tjensteskyldighet, och under denna synpunkt yrkade jag, att de skulle återfå sina fordna Boställen och räntor. Då detta ej blef bifallit, och då afslaget troligen blifvit åstadkommit genom det talrika KrigsBefälets härvaro och Öfverstarnas egen medverkan, så hafva Öfverstarne sjelfve nedsatt sig till underordnade platser inom Armeen. På dessa grunder måste jag svara Herr Grefve Brahe, att om Öfverstarnes löner icke redan äro för stora, så äro de säkerligen icke för små, med afseende derpå, att Öfverste-platserna allt fortfarande komma att vara lägre, och under ett så kalladt Generalitet subordinerande. Hvad löneförhöjningen angår, får jag förklara, att jag önskade, alt Armeen vore olika på fredsfot, och olika på krigsfot; alt jag visserligen icke finner det för hvarje grad fö - 122 Den 5 October f. ra. reslagne lönebelopp för stort; alt det således icke är lönerne, utan sysslorne, sorn borde minskas. Jag tror ej, att Tredje Bataillonens Befäl är nödvändigt. Jag är öfverlygad, alt i farans och behofvets stund skulle man ganska säkert erhålla Tredje Majorer från CompagniChefs-graden, och dessa kunna ersättas ur Lieutenants-graden; och hvad den lägsta, eller Fändriks-graden beträffar, tror jag det vore mera politiskt, att hålla denna grad ledig och öppen, för att då kunna besättas af de inom Beväringen, som tillhörde de bildade klasserna. Bevärings-skyldigheten skulle derigenom erfara mindre motstånd, och få en bättre opinion för sig, om de bildade klassernas barn fingo inträda såsom Officerare och Underofficerare. Skickligheten sätter jag alldeles icke i fråga, ty jag tror en yngling, då Fäderneslandet är i fara, hafva nog känsla för detsamma; en känsla, som, förenad med nyhetens behag af uniformen, måhända skall göra honom skickligare, än de äldre personer, hvilka tröttnat och ledsnat vid denna ensidiga och tröttsamma tjenstgöring.
På morgonrodnadens vingar kan man ej fly undan Herren, ej „undan Jagets makt,“ hvarken Individen eller Nationen; men båda kunna ju, genom den Högstes nåd, småningom afhjelpa det onda, som tär på deras inre lif! Folkförbättrare och Omskapare! Glömmen aldrig, att En Allena kan inblåsa en lefvande Ande uti den kollektiva menniskan, nationen! „På min Pappas bref är en dubbelt, dubbelt så lång utanskrift som på din Pappas,“ sade med skrytsamt mod, Fröken Hedda till Fröken Amalia. Hos den spädaste flicka gäser ännu samma fåfänga, som fordomdags i Rom vållade Plebejernas tillträde till Statens högre embeten, och den lilla Amalia skyndade, djupt förödmjukad hem till sin Moder, att utforska skälet till långa utanskrifters så orättvisa fördelning i verlden. „Mitt „barn“ sade Modern allvarsamt, „din Pappa kun„de också hafva långa utanskrifter på sina bref; „man kunde på dem skrifva: till den gode „Christne, den upplyste Medborgaren, den öm„me och förträfflige Maken, Fadren och Hus„bonden, samt ännu mycket mer, men han hop„pas, och vinnlägger sig om, att hans blotta „namn skall svara emot denna långa titel.“ Amalia förstod ofullkomligt Moderns ord, men hon trodde på dem och lugnade sig. Några år sednare, var hon, i sjelfva verket stoltare än den fordna leksystern. Barnets tvekan att i sitt tal utbyta Substantivum mot Pronomen, t. ex. dess egen benämning af sig sjelft emot Jag, förklarar den ej åtskilligt uti menniskans historia? Intet medikament, ingen förbättrad kureringsmetod mäktar utestänga sjukligheten, intet yttre välstånd, om ock uppdrifvit till en Utopisk, på linie och skrupel lika, allmän fördelning af det materiellt goda skall kunna fördrifva missnöjet ifrån jorden. – Fråga. Hvarföre icke Herr Magister? Svar. Emedan sjukhet och missnöje båda hafva en inre orsak och denna heter synden.
"Då jag förut reserverat mig emot de hufvudsakliga åsigter, som sammansatta Utskotten lagt tili grund för denna För» 28 B ev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oeeon.-Utsl‘.s Betänkande N‘.o 6. fattning, är deraf en gifven följd, att jag äfven reserverar mig emot de §§. i detta Betänkande, hvilka stå i omedelbart sammanhang med de antagna grunderne; och begär derföre att denna reservation må få åtfölja till Stånden”. 2:0 Af Herr Prosten J. J. Nibelius: ”Emot 1 och 8 §§. af Förslag till ny Författning rörande bränvinsbränning och bränvinsförsäljning, får jag anmäla följande reservation: 1. 1 Mom. Jag anser nödvändigt, att i detta moment bestämmes ej blott att bränvinsbränningen är tillåten under sex månader af året, utan att det äfven angifves, hvilka dessa sex månader äroj samt att dessa sex månader uppräknas i den ordning> som i min anmärkning emot 8 §. är föreslagen. Enligt den ännu gällande Författningen för bränvinsbränning, hav distillering varit för dem, som till bränvinsbränning äro berättigade, tillåten alla tider på året, och denna tillåtelse har äfven egt rum, då bränvinsbränning varit inställd (se 41 §• 2 Morn. i83o års Förordning). Då distillering endast åsyftar att förädla en redan producerad qvantitet af bränvin, och då det ej är att befara, det så små pannor, som till distillering äro tillåtne, skola till bränvinsbränning missbrukas, anser jag den nu föreslagna inskränkningen i distillerings-rättigheten ej vara af behofvet påkallad, och yrkar derföre att 2 Mom. i 1 §. af i83o års Författning må oförändradt bibehållas. $. 8.
R;drs afräkning på tillgångarne, uli icke obetydlig män förminskas, samt att, enär Rikets Ständer, vid sistförflutna Riksdag, just med afseende på Manufaktur-Diskontens otillräckliga tillgångar, anslagit en tillökning af 5oo,ooo R:dr i fondens kreditiv på Banken, det ville synas stå i strid, att, på ena sidan, tillökning beviljades, och på den andra, redan befintliga tillgångar bortloges från en fond, som för sitt ändamåls rätta uppfyllande erkänts vara otillräcklig; på grund af hvilka förhållanden Kongl. Kollegium ansåge sig icke kunna tillstyrka nådigt bifall till Rikets Ständers underdåniga hemställan, rörande inlevereringen till Riksgälds-Kontoret af Manufaktur-Diskontens behållna årliga vinst. Vid föredragning häraf, har Kongl. Majit, jemlikt nådigt Bref af den g November i84i» med hänsigt till innehållet af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 _ 7 — Mars samma år, angående kreditivet för Manufaktur-Diskonten , samt vid öfvervägande af öfriga härvid förekommande förhållanden, funnit godt förordna, att det belopp af 14,000 R:dr Banko, som dittills årligen å Manufaktur-Diskontens vinstmedel anordnats till Teknologiska Institutet, hädanefter och så länge en motsvarande summa är å RiksStaten för detta behof anslagen, årligen skall af samma vinstmedel till Riksgälds-Kontoret i behörig ordning levereras. Hvad Kongl. Maj:t sålunda i nåder förordnat, hafva Revisorerne visserligen funnit stridande emot ordalydelsen af Rikets Ständers omförmälda beslut i ämnet; men då, å andra sidan, ostridigt är, att en fullständig tillämpning af delta beslut icke allenast skulle för framtiden förhindra all vidare tillväxt af Manufaktur-Diskontens egna besparingsfond, utan ock, i den händelse att något år de vid lånerörelsen inträffade förluster, i förening med förvaltningskostnaderna, komme att till beloppet öfverskjuta
Hvad handlingarna sålunda innehålla hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och som Rikets Ständer redan vid 1828 års Riksdag, i anledning af då väckt fråga om anslag af allmänna medel tili understöd för de jordbrukare, hvilka utaf oförutsedda natur-olyckor hem - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 263. 467 söktes, i underd. tillkännagifvit sig icke kunna till omförmälde ändamål anvisa några medel; samt E. K. M. derefter förständigat Dess samtlige Befallningshafvande, att, hvar i sitt Län, uppmana allmänheten till öfverenskommelser om skadestånd i dylika fall, på sätt för hvarje landsort tjenligast pröfvades; alltså och då de natur-olyckor, som derefter drabbat smärre menigheter, icke heller föranledt till någon utgift för det allmänna, utan, i den händelse att ett för tillfället trängande behof måst afhjelpas, sådant vanligen skett genom försträckning i säd eller penningar, emot säkerhet och återbetalningsskyldighet inom föreskrifven lid; hafva Rikets Ständer, i afseende på nu förevarande fråga, ansett lämpligast, att åt E. K. M. i underd. öfverlemna pröfningen, huruvida Åsa Socknemän äro i behof af understöd; då E. K. M., i sådant fall och på sätt förut vid likartade tillfällen egt rum, tvifvelsutan i Nåder lärer täckas af befintlige tillgångar disponera hvad för bemälde Socknemän kan såsom försträckning anse» erforderligt. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Remiss, få härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adela den 3 Jan. i835. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underd. Skrifvelsej i anledning af förehafd granskning af Hufvud-Boken öfver Kronans hus och byggnader. (Stats-Utsk.
Hördt öfver denna ansökning, har Öfver-Post-Directörs-Embetet uti den 21 sistlidne Februari afgifvet underdånigt utlåtande densamma afstyrkt, hufvudsakligen på den grund, att den förra coromunicationen icke medfört mot kostnaderne svarande fördelar, och att Post-Verkets närvarande och för framtiden påräknade disponibla tillgångar vore för ändamålet otillräckliga och dessutom behöfdes för de inrikes postcommunicationernas utvidgande; dock har Kongl. Majit, så vidt Utskotten hafva sig bekant, ännu icke afgjort Götheborgs Handels-Societets sistberörde underdåniga anhållan. Utskotten måste visserligen medgifva, att en direct postgång emellan Götheborg och England är för Sverige nyttig, men då Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet redan blifvit fästad å denna fråga och densamma för närvarande är på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, samt hvad serskildt beträffar motionärens hemställan, alt anslag af postmedlen måtte för ändamalet beviljas, öfverskotta af dessa medel, efter afräkning dels af Statsverkets deraf påräknade inkomst, dels af utgiftsbeloppet för Postförvaltningen redan är stäldt till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för postcommunicationernes förbättrande och utvidgning, hvadan Kongl. Maj:t är i tillfälle att, med användande af berörde öfverskottsmedel, derest de dertill skulle lemna tillgång, bereda den af motionären åsyftade communicationens öppnande, finna Utskotten sig icke böra tillstyrka, alt Herr Wcerns ofvannämnde motion må för närvarande föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 20 Mars 1845. Bih. till R. St. Prot. 184$. 4 Sami., a Afd. ig Haft. 4 26 Satssamt Allm Bes v - och Ekon -Viskottens Utlåtande, N.& 5>5. Ank. till Exp.-Vlsk. den 26 Mars, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning afväckt fråga om underhållande af Hallsnäs Bro. Uti en hos Hederv.
Den för Westerviks stad samt Tjusts härader och dertill gränsande landsbygd år 1835 här inrättade sparbank, som är grundad på aktier, och hvars nu gällande reglemente Eders Kongl. Maj:t i nåder fastställt under den 2 Februari 1847 och den 22 Februari 1850, fortfar att vinna förkofran. År 1847 var antalet af insättare 1,1 10, för hvilka sparbanken förvaltade medel till belopp af Banko Riksdaler 144,198: 14., deraf under loppet af samma år blifvit insatte Banko Riksdaler 47,178: 18. Vid 1850 års slut utgjorde aktieägarnes behållning Banko Riksdaler 10,112: 40 sk. 7 rst., samt de af 1,596 personer verkställde insättningar Banko Riksdaler 205,627: 4 6 sk. Under året 1850 har insättarnes fond ökat sig med Banko Riksdaler 26,715: 3 3 sk. År 1849 utdelade sparbanken Banko Riksdaler 97: 2 4 sk. såsom premier till femtiofyra personer af arbetande och tjenande klasserna, hvilka genom flerårig jemn insättning gjort sig till uppmuntran förtjente.