Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sessionen är slut: protokollet blir således denna gång inte långt. Hvad som vidare tilldrager sig på Jagtslottet. Långsamma fjorton dagar! mumlade Slottsherrn för sig sjelf ett par dagar derefter. Jag önskade, att hela verlden kunde tänka och skrifva så flinkt som Herr Flabbe, eller som hans mästare, Furumo sjelf. Mellertid är det kanhända bättre, att man sjelf stryker ut för sig, än att man öfverlemnar detta besvär åt allmänheten. Ett tidsfördrif hade han mellertid likväl uti, att läsa de många redan ankomna och immerfort ankommande recensionerna, och att deröfver göra sina anmärkningar. J sen, go’ vänner, började han, att Herr Hugo icke mer är ”den sagolystne Paschan”, som låter smörja i sig alla möjliga slags sagor och historier, likt och olikt. Nej, vi ha nu, Gud ske lof, fått en Akademi och dermed kritik i huset! – Men se här ha vi diverse recensioner, hvilkas läsning jag hittills sparat. Aftonbladet har, som vanligt, först blifvit färdigt. Man halkar der lätt förbi den anstötliga äktenskapstheorien, man låtsar ingenting märka. Dagligt Allehanda, som i allmänhet plägar ha litet bättre förstånd i litterära ämnen, så ofta den andra kamraten ej har sin O. O. tillhands, har ett par artiklar i ämnet. Den ena är emot; den andra loverar mellan ja och nej. Nå ja: allt detta är helt naturligt: å ena sidan vill man inte hacka ut ögonen på en broder (ty Richard är ju med i båda bolagen), å den andra sidan vill man icke stöta sig med allmänheten; ty, som jag förnimmer af bref från flera håll, är man ännu inte mogen för denna ”samhällsförbättring”, och allraminst tyckas våra fruntimmer låta påskina någon lust, att bli emanciperade. Men för katten, hvad skulle min son Richard på galejan? Hvad kan han ha att beställa i de stora tidningarna? Hvad som vi hos honom värdera, finner ju der ingen användning? Deras sträfvanden måste återigen förekomma honom såsom en barnlek; ty hans reformförslager äro, såsom jag nu tydligt märker, så vidunderligt tilltagne, att de förutsätta en ny uppenbarelse, en ny sedolära, ett nytt samhälle.
UtJräg den i4 October 1829. gg Den 14 October 1339, Från Högloft* Ridderskapet och Adeln* S. D. Sedan, vid pröfning afStats-Utskottets, under N:o 23g, meddelade och, den 2g sistlidne*Augusti f. m, på bordet lagda ytterligare Utlåtande, angående reglering af utgifterne under Riks-Statens Tredje Hufvudtite!, Ridderskapet och Adeln, i afseende å 2b punkten 1 berörde Utlåtande, angående de för Krigs-Collegii Departement till Försvars-Verkets materiela behof nödiga summor, funnit godt, att det af Kongl* Majit I Dess Nådiga Proposition för ifrågavarande behof föreslagna anslag Sexhundrade Sextiotvå Tusende Rldr, jemte Trettiofyra Tusende R:dr i och för krut-tillverkningen, bifalla; så beslöt Ridderskapet och Adeln nu inbjuda de öfriga respective Riks-Stånden att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena ; och skulle icke allenast Herr .HyéT£ns,GMsfa/,emotRidderskapetsoch Adelns berörde beslut afgifna reservation, uti hvilken Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, samt Herrarne Anckarsvärd, August, och Rosenqvist, Fredric Leonard, instämt, än ock de af Hans Excellence Herr G refve Löwen - joo Prof. Ut ding ilen i4 Cctoler »829. hjelm, Carl Axel, Grefve Brahe, Magnus, Friherrarne af Nordin, Carl Johan, och Ulf sparre, Georg, samt Herrarne Nordenfalk, Johan, Lefrén, Johan Pehr, Möllerhjelm, Axel Johan Adam, Tham, Wollrath och Herr Hjerta, i anledning af nyssnämnde reservation, meddelade yttranden åtfölja samma beslut till de öfriga Riks-Stånden.
Man har sagt, att det icke skulle finnas någon skillnad emellan den som begagnar yxa eller spade och den som arbetar med nål eller syl. Jag får likvisst förklara, att efter den uppfattning jag gjort mig om dessa klassers belägenhet, har den sednare, och i allmänhet alla som sysselsätta sig med handtverk större inkomster, d. v. s. han får sitt arbete bättre betalt, än den hvars arbete är s. k. gröfre arbete. Om nu den förres ungdom af föräldrar eller andra mera omsorgsfullt blifvit vårdad, så att han fått lära sig något, skall då den sednare, som icke haft en så lycklig barndom, straffas för sitt missöde alt ej hafva fått en sådan undervisning, med åläggandet att betala lika utskylder som den förre? Hvad samme värde ledamot i öfrigt yttrat, är så fullständigt besvaradt af talaren näst före mig, att jag anser mig icke böra ytterligare relevera det. Jag vill blott erindra, alt denna fråga varit å bane vid flere föreg:de riksdagar och då alltid med knapp pluralitet blifvit tillbakavisad. En annan talare har yttrat, att det skulle innebära en missaktning emot arbetaren att förklara det han icke behöfver betala någon skatt till staten, och att det deremot vore en ära att få så göra. Jag är ibland dem, som hafva den äran att betala en temligen dryg skatt till staten, och jag får förklara, att jag gerna afstår hela äran till talaren, om han vill vara så god kontantera min debetsedel. Man har sagt, att om man underläte att pålägga arbetarne någon skatt, så blefve de lösdrifvare, i thy att husbönder i sådant fall skulle underlåta att skaffa sig lagstadde tjenstehjon och derigenom tvinga arbetarne att sätta sig för sig sjelfva. Jag hemställer likväl om man har skäl alt hysa ett sådant misstroende lill husbönder i allmänhet, att de icke blott skulle begå en orättvisa emot den arbetande klassen, utan äfven handla oförståndigt emot sig sjelfva och deras eget intresse. På grund häraf, måste jag fortfarande yrka på antagande af det förslag, som innefattas i min reservation. Likvisst tror jag icke att det kan tillgå på det sätt Hr Rosenblad föreslagit, eller genom en återremiss af förevar, punkt till ötsk.
Mig gör det lycklig! Ack! kanske lyckligare än jag nånsin skall bli. Jag ämnar taga samma väg hem, som jag reste bort; således besöker jag Elfskog innan jag far till Värnby; jag låter vagnen stadna, smyger mig fram, öfver ängen, till trägården; lyssnar om Lotta är i Lusthuset. Kanske möter mig äfven nu hennes röst: en suck för Fredrik är blandad med vänskapens uttryck; innan hon märker mig har jag redan inneslutit henne i mina armar, utropet af hennes bestörtning qväfves af mina kyssar. – Hvilken sällhet! så kjusande under föreställningen hvad skall verkligheten blifva! säg icke att det är en dröm, en gång har jag njutit den; vissheten om dess fortsättning lefver i min själ, lefver i dens själ som med min är förenad. Endast tvänne mil återstå jag har redan väntat två timmar, och mitt tålamod har nästan hunnit sin gräns. Under detta dröjsmål har jag likväl fått veta att posten i dag afgår härifrån till Stockholm, jag begagnar mig således af detta tillfälle att sända dig mina antekningar, bref kan jag icke kalla dem. P.S. Man bådar mig hästarnes ankomst; mitt hjerta klappar af glädje. Skynda inbillning! skynda att hinna ditt mål; båda henne min ankomst, öfverför den ljufva rörelse jag känner, meddela henne mitt hopp likasom jag vet att hon delar min saknad. Min Vän! dessa timmar blifva år; men efter deras förlopp hela verlden skulle afundas min lott om afunden kunde hinna den. FEMTONDE BREFVET. Ännu en gång öpnar jag mina ögon för dagen, ännu en gång samlar jag mina sinnen för att känna vidden af mitt elände. Jag är då återförd till lifvet, som jag afskyr; jag är ryckt ur det tillstånd som snart, ouplösligen, skulle förenat mig med Lotta! Gud! du skickar döden åt den som önskar att lefva, du nekar honom åt den som anropar hans hjelp; du lämnar brottslingen framgång i sina lastbara nöjen, och vägrar en oskyldig sällhet åt känslofulle! Har då dygden ingen annan rätt än lidandets, eller hvad skall bevisa hennes företräde? Ack! hvarföre var min förtviflan icke lika så stor som min förlust? hvarföre svigtade mina krafter förr än mitt mod?
Fröt. 1840 och 1841- 3 Sami. 10 lior till Cönsiiiuliöns-Utskottttt MemorialN.-o SS. deras bildande genom begge kamrarnes val, och af begges ledamöter, roen låtit Gransknings-Utskottet vara första kammarensenskildadeiegation och Grundlags—- XJtskottet andra kammarens. Det nuvarandeConstitutions-UtsköLtetS göromål hafva härigenom blifvit delade, och på samma gång hafva åtskilliga af StatsUtskottets attributer blifvit flyttade derifrån och sammanförde med den ena delen af det fordna Gonslitutions-Utskottet. — Utan afseende på andra skäl, har detta redan derföre synts mig olämpligt, att det är en för stor ändring i nu bestående förhållanden* Vid hvarje så väsendtlig reform, sorn den nu ifrågavarande, bör man bibehålla allt hvad bibehållas kan; och detta representations-förändrings-förslag bör icke utan verklig nödvändighet sammanblandas med andra genomgripande samhällsfrågor. Att granskningen af Stats-Rådets protocoll hittills varit uppdragen åt samma personal, sorn den af Gr undlagarnes beskaffenhet, och att Budget-förslaget utarbetats af dem, som granskat Statsverkets räkenskaper, har gifvit de hittillsvarande Grundlagarne sin caracter, i afseende på två bufvudfrågor vid allt organiserande af conslitutionella samhällen, nemligen Mlnisteriella ansvarigheten och Budgets-behandlingen; ■—och om något härutinnan är olämpligt, synes det mig håde kunna och böra hänskjutas till kommande Ständer. 8:0 För öfrigt har jag erkänt rigtigheten af det inom Utskottet framställda tvifvelsmålét, om sammanförandet af de gransknings-åtgärder, hvilka mäste vidtagas för Stats-Råds-protocollen, och för Statsverks-räkenskaperna, är någon egentlig förbättring. De förra böra granskas till Riksdagens början, och de senare äro då antingen för tvänne eller för ett år oafslutade; i samma mon Riksdagarne kunde blifva tätare, komme begge dessa gransknings-ätgärder att angå olika perioder, hvarigenom de egentliga skälen för sammanförandet förlorade sin kraft.
Ur skyar; Tillbaka Med maka Han kommer och sången Förnyar. Ack! Skaldens och Skönhetens blomsterlif ödes, Fast vattnadt med tårar. Ej åter det födes Med nyfödda vårar. Selly! Selly! en gång, och ej mer, Lifvets sköna Maj emot oss ler. ENSLINGEN. Yra nöjen! faren väl, Tysta skuggor! sägen, Om j för en jagad själ Än en fristad ägen? När mig lyckan går förbi Och ej mera känner, Trogna skuggor! ären j Ännu mina vänner. Gömmen mig i eder famn, Gömmen grannt derinne Mina dagar och mitt namn Och min ungdoms minne! I en verld, så kall och tom, Intet är att vinna: Lären mig en rikedom Hos mig sjelf att finna! Lären mig att blifva god, Ej att lycklig blifva, Och mitt bröst till tålamod, Mer än glädje, lifva! Nöjd med ödenas beslut Om min lefnads gåta Hvad jag ej kan reda ut, Må jag ej begråta! Främmande med flärdens dån, Med sig sjelf förtroligt, Må mitt hjerta, här i vrån, Klappa nöjdt och roligt! Må jag sjunga här i ro Den förlänta stunden, Liksom fåglen i sitt bo, Inskränkt, men ej bunden! Ingen mäktig Sångens Gud Till min lyra lyssne! Sänke hon då strax sitt ljud, Sänke hon och tystne! Men om någon oskuldsvän, Någon bygdens tärna Hör min röst, och känner den, Höre hon mig gerna! Läre hon min enkla sång, Och, bland systrars skara, Låte echo någon gång På dess toner svara! FÖRSAKELSEN. Viens, je me livre à toi, douce melancholie! Delille, Vinka, glädje, vanskligt trofast! Flyktiga Nomad! i verlden Slår du upp ditt tält ibland: Men der blef du aldrig bofast, Alltid färdas du, och färden Bär till obekanta land. Äfven jag böds in i tältet, Tömde glädtigt nektarskålen, Utan fruktan att bedras: Likväl står jag nu på fältet, Utan skugga emot strålen, Utan värn mot stormens ras! Sällheternas minnen smärta, Sällheternas hopp bedraga,
Hvarje person, som i Vexslbanken insatt capitaler, Den o April, 9 har redan denna rättighet förut gifven; nemligen, att i form af Assignationer, draga på Sum-i mans någon ny auetorisation för PnvatBankerna behöfves således ej då dessa Assrgnationer äro Credit-tecken, så länge de gå man och matt emellan, utan att presenteras af innehafvaren till inlösen i otvifvelaktig! är ock, att ju mera den enskildta crediten stadgar sig, och sjelfva systemet, för sin utvidgning, fotas på det strängaste ansvar för missbruk, så skall detta i hög grad bidraga till alla näringars förkofran, S3mt befrämja, i samband, med klokt uttänkte finansiella förhållanden i allmänhet, lif och rörelse', i alla grenar af den allmänna hushållningen. Den enskildt solida crediten, representerad af sådane Credit-tecken, hvilka tillkommit genom vahruslut, och innefattat något verkligt för dess utgifning, underkastade samma ansvar som vexlar; blifver, ett eget rörelsecapital, inom landet, hvilket, utan att i samma moa influera på myntvärdets försämrande, som en och annan millior sedlars utgifvnnde på Bankens gamla fond skulle göra, i fall behofvet en gång påkallar det, skall förekomma detta behof, och snarare bidraga till BancoSedlens förbättrande. Så har jag trodt resultatet skulle blifva häraf. „ Att afgöra om här finnas personer, med tillräcklige penningetillgångar, ochnog förtroende till hvarandras åtgärder, för att As»odera sig i danandet af en eller flera Privata Banker lemnar jag åt tiden att närmare be - IO Den 3 April. stämma enär den äskade Ligen och Författningarne medgifva deras uppkomst på solida grunder utan fara för utöfningen } den förmodan att disponible Capitaler hos enskildte ej böra kunna saknas till befrämjandet af detta goda ändamål, tyckes i alla tall ej vara utan anledning, när man jemnför storleken af det i omlopp varande rörelsecapitalet, med den brist på penningar, som höres öfver allt.
Marskalken gjorde proposition till bifall af den föreslagna nya redactionen, endast med uteslutande af de utaf Grefve Spens anmärkte ord: för att genast varda gällande. Bifölls. De a Riddarhuset förvarade Genealogi ska Tabeller öfver alla introducerade Atler, bura, på sii/t Kongl. Kuhgörelserne den 10 Augusti 1762 och den 10 Augusti 1813 föreskrifva, éoinpletteras och i ordning hållas; och är hvarje Att, som sine Stamtaflor icke completterat', intill dess sådant skett, sin representationsrätt förlustig; åliggande Riddarhus-Directionen att häröfver noga hand hålla. Hvilken nya redaction af Ridderskapet och Adeln bifölls. Friherre Boije: Min mening är visst ieke att upprifva ett fattadt beslut; icke ens, då det tillkommit endast derigenom, att uppmärksamheten icke följt ögonblickets skyndsamhet. Det är alltid Hufvudmannens pligt, att besörja Genealogiens completterande, och Famillens Ättemän hafva rätt att tro på bans pligt 5 samt äro icke ens alltid i tillfälle fltt. controllera dea. 122 Den 4 Juliu Att nu, för hans fel, straffa äfven dem, dl de icke hafva del i felet, eller ens, kan hända , veta deraf; det är 1 min tanka mera än orättvist. Och jag anhåller alltså, att få emot beslutet reservera mig. Grefve De la Gardie: Ehuru jag lika med Friherre Boije anser det i 53 §. föreskrifna ansvar för åsidosatt complettering af Genealogierne vara nog strängt, tror jag dock, att, enär berörde stadgande lärer grunda sig på de i omnämnds KonglMajda nådiga kungörelser, någon ändring deruti icke kan äga runi. Friherre Cederström; Endast i de fall Riksdagsordningen omtalar, kan en Adelsman förlora sin representations-rätt, och jag anser Ridderskapet och Adeln icke vara berättigade, att ändra hvad Grundlagen i detta afseende föreskrifver, samt således ej eller kunna på andra grunder beröfva en Adelsman representationsrätten.
Jag, som ej kan gilla det beräkprssätt, Utsk. antagit, emedan det inverkar på Ibiksg cont:s ställning vid nästk. riksdag, måste protestera mot hvarje missräkning med inkomster, och fäster dervid stort afseende på den siste talarens förklarande, att möjligen brist kan uppstå; och ehuru han det oaktadt yrkat bifall å betänk-, ser jag dock ej deri någon brist på administrativ skicklighet hos honom såsom chef för Tullverket, utan fäster, för min del, den vigt vid hans misstroende till de påräknade inkomsterna af tullmedlen, att jag anser hans yttrande i detta afseende böra förmå It. o. Ad. att återremittera betänk. I fråga om beräkningen af tullinkomsterna är det öfverflödigt att fortsätta debatten, ty alla calculer i detta fall stödja sig dock blott på gissningar; men äfven med erkännande utaf riktigheten af den beräkn., de sista talarne erkänt, skulle dock, hvilket jag i mitt förra yttrande fullständigare utvecklat, en brist uppkomma af 600,000 r:dr derigenom, att statsverkets ökade inkomster vidtaga ett år senare än de ökade utgifterna. Med besvarande af de anmärkntr, som i öfrigt blifvit gjorda mot mitt yttrande, vill jag ej upptaga It. o. Ad:s tid och tålamod, men vill blott i afseende på Frih. Boye förklara, att Frih. oriktigt uppfattat min mening, hvilket jag ingalunda vill förtänka honom, då han synbarligen af illamående var hindrad att med sin vanliga redighet uppfatta piitt yttrande. a8 D c n 6 A p i i 1 f. m / Hr Rosenblad, som äfven klandrat TJtsk:s beräkn., meri slutat medibegäran om bifall tili betänk., har gjort det på det skäl, att han hoppades, det Konungen ej skulle bitalia den föreslagna tulltaxan. Jag tror ej, alt Hr Rosenblad vet, hvad Konungen ämnar göra, utan tror likväl, att, om man än enskildt kunde lita på hans ord i detta fall, vi böra grunda våra beräkn:r på R. St:s beslut, och icke på Hr Rosenblads gissningar om livad den andra statsmagten ämnar göra.
S. D. Dera 23 Öctoher c. m. S. D Vid förnyad Föredragning af följana de ConstitutionsUtekottets den 13 och 14 denne» aflåtne, samt den 17 derpåföljde eftermiddagea på bordet lsgde, Memorial: N:o 60. I anledning af gjorde anmärkning gar vid Utskottfets i 5'.te Punkten af Memorialet N.'o 58 förut meddeldte ändringsförslag, åsyftande RiksdagsÄrendernas skyndsammare gang. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeidte förslag till ett tillägg i 37 §. Riksdagsordningen; N;o 65. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Förslag till1 ändring i 33 §• Riksdagsordningen; Fann Ridderskapet och Adeln för godt, att ConstitutionsUtskotfets berörde Förslag, till den behandling 56 §, RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. Ut supra. S O. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskotrets den 14:de, dennes underN:o64 aflåtne, samt den 17 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr von Hohenhsusens. M., Motion om ett tillägg i ansvarighets-lagen för Fullmagtige i Riksens Stan* ders RiksgäldsContoir med afseende å utbetalningen af mindre Creditivetj fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Motion till Lagutskottet remittera. Ut supra. Reiaf. o Ad. Prat. IX B And. Afd, 17. 258 Deli 23 Odblcr 6, m. S. D. Då nu å nyo föredrogs ConsiiftjtionsUtskottets den 14 dennes under N:o 66 aflätne, samt den 17 derpiföljde eftermiddagen på bordet lagje , Memorial , angående ett föreslaget tillägg i 28 § Riksdagsordningen j fann Bidderskapet och Adeln för godt, att berörde Memorial, i anledning af de utaf Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adol!
Kort före klockan fem öfverfoll henne en ymnig svett, förebudet till det snara slutet; men, nu blef sig Hofrådinnan ej mer mägtig, den ena svimningen efter den andra förmådde Hofrådet att under tysthet aflägsna den vanmägtiga modren ifrån den säng der hennes älskling snart hade upphört att lida. På slaget fem, uppslogs ännu en gång under ljuft leende den döendes ljusa, förklarade blick, hennes läppar rörde sig till ett svagt uttalande af den älskades namn, och hon var lycklig för evigt! Huru fasliga voro icke de timmar, hvilka följde härpå; lidandet hos de qvarblifna anhöriga var obeskrifligt, men det hos den olycklige R., som det tycktes outhärdeligt. Han förmådde med möda slitas ifrån den afsomnade, öfver hvars säng han under fullkomlig känslolöshet under flera timmar låg nedsjunken. O! hade de heta ymniga kyssar hvarmed han, snart sagdt med ursinnighet öfverhöljde de ännu leende dragen, förmått uppväcka den hulda till lif, men o nej! hon emottog denna hyllning säkert nu för första gången utan all känsla. Jag är nu sedan några timmar återvänd till mitt hem, till min dyra mor, hvilken Rosas bortgång förorsakat många bittra tårar. O! huru skall jag någonsin kunna glömma hvad jag i denna själssyster förlorat, hon hvilken så ljuft, så ömt under så väl olyckans som lyckans dagar, omfattade den ensamma öfvergifna, hvilken så systerligt och varmt som den trofastaste barndomsvän öppnade för mig sitt hjertas dolda helgedom, der jag afslöjadt kunde läsa det ljusa språk hennes rena själ ständigt uttalade.
Enahanda skäl till stipendiernas höjande förelunnes numera älven vid flera andra seminarier, sedan förordnadt blifvit, att vid vissa af dessa seminarier endast qvinliga elever finge emottagas; och då ej blott flere af dessa elever bade sina hemvist på betydligt afstånd från det seminarium, hvarest de åtnjöte undervisning, utan äfven de af den manliga befolkningen inom nämnda stift, hvilka ville bereda sig till folkskolelärare, måste uppsöka andra stifts-seminarier, blefve det, för att ej från denna bana alldeles utestänga dem, som befunno sig i torftiga omständigheter, nödvändigt, att större stipendii—belopp kunde tilldelas de elever, som i följd af berörda förhållande måste, för sina studier vidkännas drygare kostnader, likasom äfven, med afseende på den längre tid, lärokursen numera upptoge, att åtnjutandet af stipendium borde kunna utsträckas till tre i stället för två år; och hade Kongl. Majit af dessa skäl ansett det nuvarande anslaget till understöd för seminarii-elever böra höjas till 30,000 Ridr, med rätt för Kongl. Majit att i afseende på stipendiibeloppen och de vilkor, hvarunder de finge åtnjutas, meddela de föreskrifter, som kunde finnas af omständigheterna påkallade. Hvad vidare anginge kostnaderna för inspektionen af rikets folkskolor, så hade det visat sig, alt ersättningen för Inspektörernes resor komme alt öfverstiga den för detta ändamål beräknade summan, 6,000 R:dr. Enligt meddelade uppgifter angående sannolika beloppet af skjutsoch traktaments-kostnaderna, under förutsättning att under en tid af tre år samtliga folkskolor blefve åtminstone en gång besökta, skulle Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 79 dertill årligen fordras en förhöjning af 2,000 R:dr. Likaledes vore i afseende å Inspektörernes arfvoden en förhöjning af nöden. Dessa arfvoden hade för den tid af innevarande statsregleringsperiod, som inspektionen omfattade, blifvit bestämda för Calmar och Wisby stift till 500 R:dr årligen för hvartdera, och till 1,000 R:dr för hvart och ett af de öfriga.
Ridderskapets och Adeln förefallit, föranledde af Bevillningsutskottets föreslagne förändrade Tariff för utoch ingående SjöTullsafgifternes beräknande, och således icke kännande de anmärkningar, som dervid blifvit gjorde, har jag trodt mig pligtig fästa Höglofl. BevillningsUtskottets uppmärksamhet vid följande förhållanden. Herr Fornander har uti dess gjorda reserv Bil, till Ridel, o, Ad, Prof. VI. Bandi 4; 50 Den 5 Juli t e. m, vation äskat Tullens ytterligare nedsättande å Kläde, Ylle, Bomullsoch Siden varor; deruti instämmer jag för min del, ej allenast helt och hållit, utan anser äfven till och med den af nämnde Herr Fornander projecterade Tariffen ändock för hög. Samma öfvertygelse hyser jag likaledes om deri fixerade tullen å åtskilliga andra effecter, hvarvid jag, vid en högst flygtig öfversigt, synnerligast fästat mig vid följande: l5 procent å Casimir, hvaraf i synnerhet hvitt Casimir, såsom oumbärligt för MilitairaCivilaoch Gala-uniformer, synes mig nog dryg, äfvensom 20 procent å Caffebönor; en vara som vanan gjort till ett behof för alla klasser af Svenska medborgare. Tullen å Viner år bestämd till 25, 4o a 5o procent. Ehuru man borde förmoda alt ingen Tullförsnillning å en sådan vara kunde existera, utan i connivence med Tullbevakningen; blir denna slutsats likväl högst felaktig då man dels considererar den ofia öfvade plågseden att på dertill lämplige ställen mer eller mindre aflågsne från bevakningsorten, i öppna sjön nedsänka vinfastager eller ock med båtar landsätta dem, hvartill Gottländska localen åtminstone år högst gynnande dels ock åser den under namn af Skeppsprovision tullfritt tillåtne införseln deraf (äfvensom af Caffe och Risgryn); oaktadt Kongl.