Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma rättighet till handtverks drifvande efter ingåoget gifte, som blifvit ogift Qvinna tillåten, lärer utan tvifvel, videna* banda törhållande, böra Enka medgifvasj hvarföre, och sedan den allmänna frihet för Enka i förevarande afseende, som genooi 14 §. varit henne försäkrad, numera blifvit borttagen, den särskilda, hvarom här iir fråga, torde i denna §. böra uttryckelig 164 LagUtsktttets Bettinkanden.) gen bestämmas genom följande förändring i tydelsen af §:s tredje period. Enka eller ogift Qjvinna, som undfått tillstånd att för egen räkning idka någon handtering, må derest hon i gifte trädericke förvägras att äfven sedermera med Mannens samtycke och under deras gemensamma ansvarighet samma näring fortsätta, enär de etc. 16 och 17 §. §. Samma anmärkningar som förut blifvit gjorde vid desse §. §. och af Utskotten besvarade i motiverne till 4 Art., hafva vid Iterremissen å nyo blifvit framställde; men då Utskotten icke kunnat förändra de åsigter , som vägledt Utskotten vid deras föreslående, lära Utskotten icke behöfva härom ingå i vidare yttrande. 18 §.
Emot 14 och i5 §§d a) att beskattningen å de små pannorne bör okas ifrån 8 till 12 sk, för kannerlimmet; Hy att beskatlningsgrunden bör hemtas ifrån tillverkningsbelöppet af ankel panna och tillämpas efter uträkning på pannerymdcn å den mindre sorten, med förhöjning å de större pannorne i förhållande tili dessas vinst i sparadt arbete och bränsle; e). att det i r83o års Förordning stadgade beskaUningssätt bör bibehållas, med borttagande af bevillning, efter hemmans och stadsjords värde;: dy att heskaU ningen, å. pannor under 5o kannor ej;bör. öka&öftr«n det vith 8 Bevilln..- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o S. 1823 års Riksdag fastställde belopp, men väl för pannor deröfver, om det pröfvas nödigt; e') att Utskottens förslag bör jemkas sålunda, att pann* om 90 kannor med mäskvärmare må kunna begagnas emot den af Utskotten för sådan panna utan mäskvärmare föreslagna afgift af 322 R:dr 24 sk.; jT) ali för pannor lill och med a5 kannor den af Utskotten föreslagna beskattning bör gälla och för pannor deröfver bestämmas efter tillverkningen ; g') att, med antagande af Utskottens förslag lill afgift för pannor till och med 3o kannor, densamma för pannor deröfver lill och med 90 kannor bör beräknas med en skillings progression för hvarje förökadt bunnerum; A) att den i i83o års Författning fastställde beskattning bör antagas, roed förhöjning, enligt derom uppgifne flere förslag, och afgiftens öfverflyttande på redskapen; 1) att den af Utskotten föreslagna beskattning bör nedsättas med 5o procent; A) att för pannor ifrån i5 till och med 20 kannor skatten hör utgöras med 4 sk'> ifrån 20 till och med 25 kannor med 6 sk. och ifrån a5 till och roed 3o kannor med 8 sk. för kannernmmet; f) att bränvinsbränning med 25 kannors panna och derunder bör betraktas såsom husbehofsbränning och lägre beskattas, samt den med pannor af 5o kannor och deröfver anses som fabricalion och efter högsta möjliga tillverkningsbelopp taxeras; men då med pannor emellan 25 och*5o kannor bran vinsbränning kan bedrifvas dels fabriksmässigt och dels endast till husbehof, bör för dessa pannor i bérörde afseende uppgöras du bbla b eskattningstariffer, hvilkas tillämpning må på BeredningsComiteernes pröfning bero; m') att bevillning efter hemmansoch stadsjordsvärde antingen aldeles icke må upphöra,
Åter en irring af Hr Gr. Hela det ifrågavar. anslaget är bestämdt till 71,000 r:dr årligen, såsom ock i den nåd. proposm uttryckligen säges. Riks-markegångspriset å soldatmunderingen bestämmer kronans och rotarnes års-bidrag till lifmunderingen, och detta är lika för båda. Rolehållarne hafva således icke till nämnde ändamål betalt mera än kronan, och orsaken hvarföre Krigs-Colhm i år kunnat till Statskontoret, enligt nåd. befallning, återleverera 16,429 ndr 39 sk. 11 r:st. är, att kronans årsbidrag sedan från och med år 1842 icke uppgått till fullt det härtill anvisade årliga statsanslag. Skillnaden emellan kronans kostnad och årsanslagen under de 5 åren 1842 —1846, är hvad som blifvit inlevererat. Rotehållarne hafva således tillgodonjutit motsvarande minskning i deras årsbidrag. Hr Gr. har fästat sig dervid, alt för fästningarne begäres eu årlig tillökning af 5,000 r:dr för ved och ljus, på grund att anslaget öfverskridils årligen. Så är ock verkliga förhållandet. Anslaget 14.000 r:dr har alltid varit otillräckligt. Utgiften har utgjort i rundao tal: ' Den ökade kostnaden föranledes af högre pris såväl på ved som lysningsämnen, flere lägenheter att uppvärma och upplysa, samt ökade garnisoner och kronoarbetsmanskap, som å fästningsorter skola erhålla dessa förnödenheter af samma anslag. Dessa utgifter utgöras i enlighet med ett redan 1780 nådigst faststäldt reglemente. K. M. har sedan sista riksmötet nådigst anbefallt dess KrigsColhm, att i detta afseende söka tillvägabringa alla möjliga besparingar. Hr Gr. finnér anmärkningsvärdt, att K. M:s propos. begär för bcstyckniugen af Waxholms fästning 24,000 r:dr samt för Garl - Deli 30 No vern lier f. m. 59 stens 49,000 r:dr att på 3:ne år utgå.
311 i landet bland menigheten Biksgälds - ra leni ngen är allmän, och varuprisen, genorr. delta Sedelmyntets upphörande, möjligen bunde blifva stegrade. Jag kan således ej ett ögonblick tveka i den tro, att Eanquen skulle kunna uppfylla dess vexlings förbindelser; enär omöjligen någon betydlig del af Sedelmassan skulle kunna användas, till Silfver-invexling, såsom alldeles oumbärlig för rörelsen inom Ilandet. Efter det värde fordna tiders Sedelmassor här i Landet egt, är vår närvarande mindre, fastän behofvet af densamma är betydligen förökadt. Skulle åter Metalliskt mynt gå bredvid Sedelmyntet, och Skatter rn. m. i ett sådant erläggas; då först vore det möjligt, att Banquens nu egande Fond icke vore fullt tillräcklig; emedan, under närvarande misstroende till bade Banque och Enskilda, skulle kanhända många bemöda sig, att heldre hafva valutan i händer, än dess Depositions bevis Hvad ingåendet af Sedelmyntet frän Finland angar, är det alldeles icke att frukta. Om det Icke vore fördelagtigt för våra grannar, att begagna det enda säkra Sedelmynt, som fanns vid Östersjö stränderna; och som det Svenska vore, om vexlingen verkstäldes; skulle de val ännu mindre begagna det nu. De skulle ju då helldre hafva Jr är uppköpt vexlar och Colonial - varor för detsamma, och sedan allt jemnt utbytt sina ptodueter emot produeter eller vexlar. 3 ta Banco-Uitkotlttt Betänkande, Men hittills hafva de användt Svenslca Sedelmyntet hufvudsakligen derföre, att de kunnat använda det i sina transaclioner med aflägsna re Östersjö-plåt ser, samt derigenom niin sk a t det alltid krångliga behofvet af smärre vexlar.
Vidkommande åter klagandernas anmärkningar emot deras behandling sedan de blifvit i häkte vid högvakten inbragte, så ehuru löjtnanten Mesterton, såsom då varande befälhafvare derstädes, sökt förklaradessa anmärkningar, återstod likväl äfven härvid att utreda, dels om vederbörande iakttagit, så vidt de kunnat, hvad författningarna i allmänhet och den för O 7 7 ö vakthafvande officer utfärdade instruktion särskildt stadgade angående häkta O O de personers omvårdnad, dels ock hvilken orsak kunde hafva vållat alt, oaktadt klaganderne redan om aftonen eller natten till häktet anländt, deras förflyttning derifrån till stadens häkte, som, enligt hvad nyss åberopade instruktion förmår, bort ske tidigt påföljde morgon, ändock ej förrän sednare på dagen gått i verkställighet; på hvilken utredning berodde, om och i hvad måtto anmärkningarne i berörde ämne förtjenade afseende. Af hvad sålunda förekommit och då målet rörde angifna fel och förseelser, begångne af personer, som tillhörde krigsståndet, fann jag mig föranlåten att, likmätigt 14 Kap. 12, 13 och 14 §§ Krigsarliklarne, öfverlemna detta mål till handläggning af Krigsfiskals-embetet, dit handlingarne i målet, jemte skrifvelse af den 21 November 1838, öfversändes, med anmodan att hos Kongl. KrigsHofrätten icke allenast börja åtal emot kommendanten Hr öfversten 46 Daevel, med påstående om lians förpligtande att uppgifva eller visa de ordres, lian vid ifrågavarande tillfälle erhållit eller ansett sig befogad att sjelf meddela, utan afven begära, att den i ofvanomförmälda delar nödig ansedda undersökning matte varda förordnad ocb vid vederbörlig krigsdomstol, i närvaro af allmän åklagare ocb enskilde klaganderne, företagen; hvarefter och sedaiv undersökningen blifvit fulländad och nämnde domstol sig yttrat, så vidt målet derstädes kunde pröfvas, samt i öfrigt hänskjutit detsamma till Kongl.
Sellebergs boställe nu gällande arrende i behörig ordning till Rackeby församling för all framtid upplåten. 200 JS.|:o a t dea 15 Mars 1848, angående bildandet af ett nytt Artilleribatteri att förläggas i Norrland (37). 1849 den 2 Februari till slutlig pröfning föredragen, hvarvid, sedan Kongl. Majit förut i commandoväg utsett staden Hernösand till Stationsort för omförmälde Artilleri-batteri, i Nåder förordnades, att detsamma skulle med 1850 års ingång vara fullständigt organiseradt och med nödig materiel ra. m. försedt, äfvensom de derför erforderlige åtgärder anbefalldes. 55sl:o af den 1 April 1848, angående Riksgälds-Contorels på Krigscollegium öfverlåtna fordringar hos städerne Malmö och Ystad (48). 1848 den 9 Maj föredragen, och blef, med bifall till den af Rikets Ständer i underdånighet föreslagna liqviden, Krigs-Collegium anbefaldt, att, sedan beloppet af Collegii återstående fordran blifvit af Riksgälds-Contoret utbetaldt, Malmö stads utgifne skuldförbindelse, behörigen transporterad, till samma Conior återställa. af elen 19 April 1848, angående medel till bestridande af kostnaderna för den till hufvudstaden inkallade garnisonsförstärkning (65). 1848 den 4 Maj föredragen och nödiga föreskrifter vederbörande i Nåder meddelade i alseende på de beviljade medlens lyftning, användande och redovisning.
För godtgörande af Kongl. Krigs-kollegii fortifikations afdelnings återstående fordran i anledning af dess förskott till dels inköp, dels uppförande af kasernoch stallm. fl. byggnader åt den i Ystad förlagde sqvadron af Kronprinsens bussar-regemente, hafva Rikets Sänder anvisat en, denna fordrans belopp vid 1847 års slut motsvarande anslagssumma, af tvåtusen tvåbundratjugutre liksdaler 15 sk. 6 ist, att af Riksgälds-kontoret till Kongl. Krigs-kollegium utbetalas, emot återbekommande af den i 37 § af detta reglemente omförmälda skuldföl bindelse. § 75. Stals-Uiskoltets Mentor al, N.o 3oS. 9
Direktion jemväl fästat uppmärksamhet å det för pensions-anstalten menliga förhållande, som uppkommit af det vid ifrågavarande anslag hittills fästade vilkor, att behofvet deraf med alslutade räkenskaper skall styrkas, innan beloppet lill pensions-kassan utbetalas, hvarigenom inträffat, alt medlen utbekommils först inpå andra året efter det års slut, för hvars utgifter de skola användas, och pensions-kassan, i följd deraf, nödgats att under liden anskaffa medlen antingen genom upplåning eller genom indragning af ulgifna lån, uti en den 17 i samma månad afbiten Nådig proposition, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på denna för arméen vigliga angelägenhet, samt föreslagit de åtgärder, som för denna frågas orönande ansetts af behofvet pakallade; i hvilket afseende E. K. M:t, med erinran om förhållandet med de af Rikets Ständer vid de sist förflutna riksdagarne beviljade bidrag till arméens pensions-kassa och med upplysning i hvad mån dessa bidrag, med iakttagande af de utaf Rikets Ständer dervid fästade vilkor, kunnat för det åsyftade ändamålet användas, på grund af hvad sålunda förekommit och vid öfvervägande af hvad Direktionen öfver arméens pensions-kassa anmält, angående kassans behof af understöd från statsverket i och för pensioneringens upprätthållande, samt dä skäligen icke kunde ifrågasättas, hvarken alt de för särskilda pensions-klasserna nu bestämda pensions belopp skulle förminskas, helst E. K. M:t, uti Dess Nådiga proposition om statsverkets tillstånd och beliof, framställt den af flere orsaker påkallade nödvändigheten af pensionernas förhöjning, ej heller att, för möjligheten att bibehålla nuvarande pensions-stater, arméens befäl skulle med ökade afgifler lill pensions-kassan betungas, i Nåder föreslagit Rikets Sländer, att, till förmån för arméens pensionering enligt nu fastställda grunder, bevilja följande anslag eller kreditiv, nemligen: Bilt. till R. St. Skrifvelse N:o 62. l:o.
M. må i Nåder täckas göra afseende pn deras önshningar; och de innesluta jemväl deribland de tillägg, att Krorto Brefbäringen icke oftare, an högst 2:ne gånger i veckan, må utgöras, att dagarnas bestämmande må på E. K. M:s Befallningshafvande ankomma, men att undantag härifrån må ega ruin då JDurcU-Marcher, Underdåniga SkrifveJser. 97 Krono-skjutsningar eller andra angelägna ärenden förefalla, hvilka icke kunna tili dea ordinarie Breibäringsdagen uppskjutas. Riksens Ständer framhärda &c. N:r 43. Uppl. och godk, bos Ridd. och Ad, d. 24 Febr. 1818. Fräste-Stå lidet d. 24 BorgareStåndet d. 24 Bonde-Ståndet d. 2 Mars — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om upplifvande af förbudet emot vissa Marknaders början dagen före eller efter någon Söneller Helge-dag# Kongl. Majus Nådiga Resolution på Presterskapets Besvär den 12 Januari 1757 stadgar i 1 §:n, ’’att inga sådane marknader, som allenast ”en dag påstå, måga få begynnas hvarken dagen ”förr eller näst efter någon Söneller Stor Helgedag, hvilket vederbörande vid Marknads-ter”miners utsättande så uti Almanaeker, som Publikationer derom hafva att iakttaga.” Riksens Ständer hafva förnummit, att detta stadgande kommit i förgätenhet och icke alltid efterlefves. De finna vigten och nödvändigheten att Sabbaten hålles i tillbörlig helgd; och ett sådant ändamål är med åberopade Nådiga Resolution tydligen åsyftadt uti den stillhet, som nyss före och nnder Sabbatsdagen bör råda.
Besvärsooh Ekon.-Utskottens Betänkande, A: o S. säd 3 a 4 mil för att förmalas, meri flera vattenfall funnes obegagnade i den sock» nen genomlöpande Svartån, i anledning af berörde förhållande, yrkat, „att, i händelse egare af dessa fall icke vilja tillbygga flere qvarnar, dessa vattenfall må till omförmälde ändamål, emot ersättning efter mätismanna-ordom, såväl för sjelfva vattenfallet, som för nödiga jordplaner till uppförande af qvarnhus, mjölnarestuga, bod och stall, af hvilken eller hvilka personer, som dertill finnas vederlräftige, begagnas. Denna motion hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskot&en gemensamt till pröfning förehaft; och anse sig Utskotten, i anledning af motionens förra del, eller förslaget om utfärdande af en författning till bestämmande af qvarntollsoch doftmarkers belopp, böra upplysa, att Kongl, resolutionerne på allmogens Besvär den 18 Mars 1739 uti 45 § och den 10 September 1743, uti 7 §, samt Städernes Besvär den 3 Februari 1748, uti 27 §, innehålla, att af Härads-rätten i hvar landsort, efter dess beskaffenhet och förra vanlighet, skall bepröfvas, huru mycket i tulltägt erläggas bör, hvilket sedan af landshöfdingen, efter omständigheterne, fastställes till alla vederbörandes ständiga efterrättelse. Det af motionären anmärkta förhållande i afseende å qvarntull och doftmarker, som i hans hemort skall ega rum, torde således böra tillskrifvas endast underlåten tillämpning af förenämnde redan befintliga stadganden; och då sådan underlåtenhet, om den ock på ett eller annat ställe förekommit, icke kan anses utgöra skäl för utfärdande af ny författning i ämnet, få Utskotten vördsamt hemställa, att motionen i denna del icke må till någon ålgård föranleda.
Det är den till lugnet för alltid återgångne åldrige statsmannen, som egnar sine medborgare frukten af sin under mödor och villor samlade erfarenhet. Dessa ovanliga omständigheter ha föranledt mig att här citera hans tanka, men långt innan den kom till min kunskap, hyste jag den fullkomliga öfvertygelse, att ingen annan lag för Tryckfriheten behöfdes än Constitutionens ordalydelse och vår allmänna lags tillämpning derå. Då målets nuvarande skick ej medgifver dess behandlande under denna åsigt, återgår jag till dess betraktande, sådant det för oss är framstäldt, och föreslår, jemte de i Kongl. Maj:ts nådiga proposition upptagna ändringar, ännu följande: l:o Grunden för Tryckfrihetslagen förblifver Constitutionens ordalydelse. 2:o De dispositioner och uttryck, jag i 3 § 1, 2 och 3 Mom. anmärkt, rättas. 3:o Då en åklagad skrift icke uttryckeligen utmärker personen, eller icke bestämdt framställer beskyllnin - Bilaga C till Meni. N:o 3. 311 gen, eller denne är af sådan beskaffenhet att den, om den vore bevist, icke medför laga tilltal, men ändå skadar klagandens allmänna aktning, skall domaren adjungera sig en nämnd, sammansatt som juryn i England, och denne nämnd, utan afseende på annat än på det begrepp skriften, tagen i liela sitt sammanhang, i dess sinne alstrar, yttra sig med ja eller nej på följande 2 frågor: Är käranden i den åklagade skriften utpekad? Är han anfallen till sitt goda namn och rykte? hvarpå domstolen afskunnar det utslag, som lag förmår. Sammansättningen af den Engelska nämnden är för allmänt känd att här beskrifvas och antingen måste medgifvas, att en sålunda sammansatt jury måste vara oväldig, eller måste påstås, att heder och ära ej mera finnas, och då äro både lagar och lagstiftare öfverfiödige.
Om Sockenstämma. 'i § (§ Hvarje socken på landet utgör för sig ett särskildt kommunalsamhälle för vårdande af sina gemensamma ordningsoch hushållningsangelägenheter, efter hvad derom i denna lag närmare stadgas. 2 § (§ 2). Två eller flera socknar, socken och stad eller delar af socken och stad, hvilka tillsammans bilda en kyrkoförsamling eller hafva skola, fattigvård eller annan kom munal inrättning gemensamma, utgöra likaledes ett kommunalsamhälle i afseende på vården af gemensam egendom och handhafvande af de kommunala angelägenheter, som af nämnde samhällighet härflyta. Om förfaringssättet härvid skils i 3 kapitlet. 3 § (§ 3). Vilja socknar med särskild kommunalförvaltning till ett kommunalsamhälle sig förena, då skall öfverenskommelse derom upprättas i enlighet med de i denna lag stadgade grunder. År sådan förening förut tillvägabragt, må dervid förblifva till dess annorlunda varder derom öfverenskommet och förordnadt. 164 4 § I afseende på kommunalstyrelse och förvaltning i köping, galle hvad genom reglemente eller annorledes kan särskildt vara i laga ordning stadgadt. I öfriga delar utgöre köping dt kommunalsamhälle med den socken, inom hvilken densamma är belägen. 5 § (§ 5). Räcker ej socknens ständiga inkomst af fastighet, kapitaler, anslag eller annat dylikt, till bestridande af de utgifter, sorn för socknens gemensamma gagn, eller fullgörande af någon socknen åliggande skyldighet, anses nödige, ege socknemännen, till bristens fyllande, att om upptagande af bidrag i penningar, persedlar eller tjenstbarheter besluta på sätt och enligt de grunder denna lag stadgar. 6 § (§§ 4, 58).
Vidare, och enär det utan tvifvel instämmer med Konungens och Riksens Ständers afsigt, att den välgörande verkningen af de i särskilta nådiga stadganden förekommande anmaningar till tarflighet och sparsam förbrukning af utländska lux-articlar, ytterligare främjas genom prohibitiva Tull-Lagarnes noggranna handhafvande, får Utskottet vördsamligen tillstyrka Riksens Ständer framförandet till Kongl. Maj:t af den underdåniga önskan, att från dessa Författningar, vid hvilkas helgd den allvarsamma, den stora delen af Nationen fästat en synnerlig uppmärksamhet, hädanefter inga andra än högst nödiga och oumbärliga dispenser må beviljas. no Const. Ut sk. Betäiikanden. Slutligen, och i anledning af hvad deroir hos Utskottet dess Ledamöter af Bonde-Ståndet andragit, har Utskottet, under erkännande af samma Stånds, uti 24 §. Riksdags-Ordningen förvarade rätt att, med undantag al Secreterare» , hvilken af Konungen utnämnes, efter eget val tillsätta sin Cancelli-Betjening vid Riksdagarna, icke tvekat att understöda den yttrade önskan, att Bonde-Ståndet måtte, genom Riksens Ständer samfälta bemedling, till denna rätts obehindrade utöfvande i 1 ramtiden förhjelpas. Stockholm den 15 Maj 18*8* N:r 39» 4o, 41 och 42. Constitutions-Utskottets Memorial till Riksens Ständer, angående behandlingen af Utskottets förslag vid 4 Regerings - Form en. Sedan, enligt insända Protocolls-Utdrag af den 27 och 23 nästledne April, Höglofl. Ridderskapet och Adeln godkänt det Andra, samt Vällofl. Borgare-Ståndet det Första af ConstitutionsUtskottets alternativa förslag vid 4 g. Regeringsformen, till behandling efter 3b af nyssnämnda Grundlag, hvaremot, jemlikt Protocplls-Utdrag af d. 8 Maj och d. 18 April, Högvördiga Prest - Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet antagit begge alternativen så - C ans t. Utsk.
Då ostridigt är att bemälde Collegii göromål i senare tider betydligen ökats, i följd af de väsendtliga förändringar, som afseende å sjukvården inom Riket vidtagits, äfvensom af skyldigheten för Sundhets-Collegium att hafva inseende öfver sjukvården vid Armeen och Flottan, 14 Stats-Ulskottets Utlåtande j iV.-o 40, får Utskottet tillstyrka att, såsom tillökning i det redan å Stat uppförda anslag 10,089 J4 sk5 r:st, jemte derunder begripne 853 tunnor spanmål, det af Kongl. Maj:t äskade contanta anslag 4,110 R*dr 33 sk. 7 r:st. å Staten för Sundhets-Collegium uppföres, likväl så, alt, af ofvan antydde skäl, lönen för Ordföranden tillsvidare och intill dess, efter nuvarande Ordförandes afgång, Embetet varder ånyo tillsatt, anordnas endast till det belopp, Ordföranden hittills årligen uppburit, eller 1,414 R:dr 16 sk., oell skilnaden, 2,o85 R:dr 32 sk., årligen ingår till Riksgälds-Contoret, likasom öfverskollen å StalsYerkets Inkomster; med derjemte fästadt förbehåll af Rikets Ständer, att den nya regleringen af SundhetsCollegii Stat måtte, i enlighet med Rikets Ständers tillförene uttryckta grundsats, verkställas suceessive, der så nödigt befinnes, och i mon af inträffande ledigbeter utaf tjenster, på det att ingen brist må kunna uppstå i det af Rikets Ständer anvisade anslag; uppkommande genom bifall lill den föreslagne nya löneregleringen jemväl en tillökning af 52 R:dr 24 sk , utöfver den af Kongl. Maj:t äskade summa, i följd af en i Staten befintlig äldre brist. Å den gamla Staten odisponerade 25 tunnor spanmål komma att för Stals-Verket besparas. På sätt Kongl.
UisL Z7i/.N:o i; w' — * inom Landshöfdinge-Residencesiaden , som i öfrige delar af Länet, är åt Landshöfdingen uppdragen, och rättigheten ati halva uppsigt öfver resande inom Länets gränsor, förenad med den att pröfva de resandes behörighet att varda förpassade, är ett bland de oeftergiflig» vilkoren för möjligheten att en sådan vård fullständigt handhafva; så enär, efter Utskottens tanka, bifall till den föreslagna inskränkningen i Landshöfdingens rätt , att inom Residencestaden pass utfärda, endast skulle bereda en lika skadlig sorn olämplig delning al Poiicemagten emellan Landshöfdingen och en på stället varande honom underordnad Autoritet, finna Utskotten icke skäl vara, alt gifva anledning till någon iörändring i hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Påbud den i4 Augusti 1812 i förenämnde afseende innehåller. Oell hvad beträffar jernförelsen emellan Residencestadens och de öfrige Städernes i Länet Magistrater, samt den följd Motionairen velat deraf draga, nemligen, att, då deras tjenstepligter äro lika, någon olikhet icke eller emellan deras rättigheter borde ega rum ; så anse Utskotten sig böra erinra, att stadgandet i högstberörde Påbuds 4. §., om den Magistraterne i de Städer , der Landshöfdingar ej residera, tillhörande befattning att utfärda pass icke kan anses innebära någon utsträckning af dessa Magistraters rättig-r heter. Deras magt att utlärda pass är icke Wjftgsamt Allm, Bt$v, o. Otc. Utsi, Uti.