Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-UtskoUets Memorial, N:o 3. 31 I öfverensstämmelse med stadgandet i Irsta punkten af reglementets 128§, att hvad som, vid 1851 års utgång, icke var disponeradt utaf de för folkundervisningens befrämjande, under 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar, anslagne medel ej skulle vidare reserveras för de föremål, för hvilka dessa medel varit anvisade, hafva, vid nämnde tidpunkt, följande dittills reserverade behållningar häraf blifvit i Riksgälds-kontorets hufvudbok för år 1851 afförda samt tillagda de besparingar af samma medel, som, enligt reglementets 130 §, skulle afsättas och tills vidare blifva i Riksgälds-kontoret innestående för att, jemte folkskole-lärarnes och församlingarnes bidrag, kunna inom hvarje särskildt Stift bilda en fond för dessa lärares framtida pensionering, nemligen: det återstående beloppet af 1846, 1847 och 1848 års anslag till folkskol e-lärare seminarierna R:dr 433: 16. — dito dito af 1845 års anslag till stipendier för folkskole-lära re-elever „ 156: 32. — återstoden af hvad som vid riksdagen åren 1844 och 1845 reserveiats utaf 1842, 1843 och 1844 års anslag för folkskole-lärarnes aflöning „ 44,619; 16: 10. och utaf 1845, 1846, 1847 och 1848 års d:o d:o „ 34,7‘JO: 31. 2. Summa R:dr 80,000: Utom denna för sagde ändamål afsatte summa finnas för närvarande, såsom dels disponerade, dels reserverade behållningar utaf anslagen lill folk-undervisningens befrämjande, i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna och balanserade: 1843 års anslag för Carlstads stifts folk-skolelärare-semina rium (128 § 1 morn.)
(När derifrån afdrages Cassa-behållningen, som upptages i Bankens Räkenskaper bland dess activa tillgångar, utgör återstoden Bankens inom Linien, år i835 med ga,i54: 37. 4- oc^ >836 med 73,080: 7. 6. balancerade förskotter för Tumba Bruk.) Summa 382,290: 7. 6. 377,101: 8. 1. - 45 - De hemmanet Tumba underlydande ägor, hvilka, enligt år 1827 upprättad Charta, innehöllo 207 tunnland, 6f kappland, men genom sedermera undergånget laga skifte blifvit bestämde till 2o3 tunnland 4|jt kappland, utgöres för närvarande af: Byggnadstomt, Lastageplats jemte mindre jordlotter för Bruksfolket ... 14 Tunnland 28^ Kappland. Åker 8 — 2*1> - Äng 21 — 23-/y — Betesmark 54 —■ 4 Skog, Mossar, Kjärr m. m. 104 — 122- samt har enligt Bruks-Boken gifvit i afkastning: År i335 . 8. eller för båda åren till B:co R:dr 614: 34. livaraf synes, att den egentliga behållningen af Tumba jordegendom inskränker sig för nämnda tvänne år till det obetydliga beloppet af R:dr 249: «. n. Försök att på arrende utbjuda jordegendomen har skett vid hållen Auction, utan att lyckas; till följd hvaraf brukningen fortgår på sätt som hittills.
Uti lagskipningen, t. ex. för alt taga reda på rymmare o. d., inses lätt huru nyttiga elektriska telegrafer kunna vara. Det är ganska vanligt att tjufvar pådikta sig att hafva begått brott uti en annan provins. Om en tjuf t. ex. upgifver sig inför domstol hafva begått brott i Götheborg och en elektrisk telegraf finnes emellan denna stad och Stockholm, så kan man genom en sådan telegraf erhålla underrättelse redan i samma session om han verkligen i Götheborg begått det upgifna brottet. Nu deremot npkommer mycket skrifveri och upskof vid sådane tillfällen. För handeln medför elektriska telegrafer också synnerliga fördelar. Må det tillåtas mig anföra ett exempel. Om t. ex. en köpman från en småstad skulle komma till en grosshandlare här och vilja med honom göra en affär, men han icke vore känd af grosshandlaren, så kan grosshandlaren utan att låta påskina minsta misstroende bedja honom komma igen om en eller par timmar och har under tiden tillfälle att underrätta sig om denna persons ve - Den 15 Februari. g derhäftighet, äfven om underrättelsen skulle sökas på en så aflägse» ort sorn l. ex. Götheborg. Afven Kr jordbruket kunna elektriska telegrafer vara af nytta. Om det t. ex. funnes sådane telegrafer emellan Stockholm, Götheborg, Skåne och Gefle, så kunde landtbrukare i medlerst» Sverige veta flera timmar förut nära nog med malhematisk visshet om det blir regn, kyla, varm väderlek o. s. v. och detta torde kanske för landet vara i många hänseenden ganska nyttigt och vinstgifvande. Innan kort torde det blott vara Turkiet, Spanien och Sverige, som sakna elektriska telegrafer; men jag förmodar och är öfvertygad om, att vi i Sverige mycket snart skola sätta oss i besittning af denna uplinning. Om vi beräkna koslnaderne af de optiska telegraferne, så äro dessa sistnämnda icke mindre dyra, utan tvärtom dyrare. Om
Domkapitlens och kyrkolierdarncs embetsbref samt örverflyItände af della åliggande på allmänna postverket; N:o 115, i anledning af väckt motion om befrielse frön roterings-skyldigheten för åtskilliga fiskelägen inom Norrvikens fögderi af Götheborgs och Bohus län; N:o 114, i anledning af väckt motion om allmogens i Garpenbergs socken befrielse från skyldighet att utgöra Ijenslbarheler åt Garpenbergs bruk samt upphörande af socknens rolcrings-frihet; och N:o 115, i anledning af väckt motion om anläggning af en elektrisk telegraflinic från Öregrund till Gefle eller annan lämplig förbindnings-punkt på den närmast gående telegrafi in ien. S. I). Efter föredragning al Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utsholtels den 50 sistlidnc Juni på bordet lagda Utlåtande N:o 116, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet N:o 25, angående befrielse för Rikets Stapelstäder från åliggandet alt årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantileler Salt, bifölls det slut, hvartill Utskottet kommit. S. D. Efter föredragning af ett från Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 555, innehållande, bland annat, inbjudning lill Ridderskapet och Adeln alt biträda Bonde-Ståndets beslut rörande 17:dc punkten i Banho-Ulskotlels Betänkande N:o 25, blcf denna inbjudning af Biddeiskåpet och Adeln afslagen. Frän Ilögv. Prcslc-Slände.L S. D. Föredrogs meddcladt Utdrag af Hcderv. Bonde-Ståndets Protokoll den 50 sist).
Stats-utskottet, som ansett sig böra för Rikets Ständer anmäla den af Fullmäktige sålunda gjorda framställning, får i anledning deraf upplysa: att, jemlikt rikets sednast församlade Ständers, genom bifallandet af dåvarande stats-utskotts memorial N:o 313, vidtagna beslut, det i 1841 års reglemente för Riksgälds-kontoret meddelade stadgande om upphandling af det för bibanget till Riks-ståndens protokoller behöfliga tryckpapper, blifvit utsträckt till anskaffningen af det papper, som för Riks-ståndens protokoller erfordras; att fullmäktige, till fullgörande af detta stadgande, låtit på föreskrifvet sätt upphandla 6,000 ris tryckpapper emot ett pris af 2 r:dr 12 sk. riset; att, enligt det af Preste-ståndet afslutade kontrakt med den boktryckare, åt hvilken ståndet uppdragit tryckningen af sina protokoller under nu pågående riksmöte, kommer den, boktryckaren härigenom tillerkända ersättning för tryckningskostnaden att minskas med 3 r:dr 30 sk. för hvarje ark, derest tryckpapper genom Riksgälds-kontorets försorg honom tillhandahålles; att således, enär upplagan är bestämd lill 450 exemplar, kostnaden för delta pappers tillsläppande blifvit af boktryckaren beräknad till omkring 4 r:dr för hvarje Stals-litskattets Memorial, N.o to. 3 helt ris; samt att, efter hvad fullmäktige uppgifvit, för ifrågavarande ändamål lämpligt och af vederbörande godkändt papper kunde köpas emot ett pris af 3 r:dr 24 sk. riset.
Rikets Ständer hafva detta ämne i öfvervägande tagit; och som det är en på vigtiga skäl i lagstiftningen antagen grundsats, att all talan i civila rättsfrågor bör inom viss lid bevakas, för att kunna emot annan person göras gällande, samt någon giltig orsak ej förekommer, hvarföre den genom högstberörde Nådiga Förordning för fordringar i allmänhet stadgade piasscriptions-tid icke borde ega runi, äfven för sådana fordringar, hvilka genom Dom eller Utslag blifvit fastställde, enär efter lång tidsförlopp, hvarunder skriftliga handlingar kunna gå förlorade, samt vittnen dö eller bortflytta, eller de omständigheter, hvaraf målets utredning beror, falla i glömska, enahanda svårigheter kunna mota gäldenären, i afseende å domfäste skulder, sorn i afseende å andre, att genom bevis om gjord betalning värja sig ifrån orältmätiga kraf, samt någon dylik åtskillnad på fordringar ej heller göres i öfrige fall, der bevakning är föreskiifven, såsom i fråga om concurs eller årsproclama, vid hvilka tillfällen de på Dom eller Utslag grundade lbrdringarne mäste, likasom andre fordringsanspråk, i stadgad ordning anmälas, så vida icke borgenären skall förlora sin rätt; alltså och på det all olikhet i lagskipningen, rörande delta ämne, må för framtiden förekommas, få Rikets Ständer i underdånighet föreslå utfärdande af en allmän Författning, hvarigenom påbjudes, att hvad i E. K. M:s Nådiga Förordning den i3 Junii 1S00 stadgas derom, att den, som häfver Expeditions-Utskottets Forslag lill lindi Skrifvelse IV:o 84. 1 r 1 förifrån tios annan, i gods, penningar eller hvad det är, men ej, kräfver den skriftligen eller muntligen, och ej heller gifver den an inför Rätta, eller hos E.. K. M:ts Befallningshafvande, inom Tio år, derå sedan' icke eger någon talan, äfven hör tillämpas å sådane ibrd ringar, spmgenom Dona. aller Utslag blifvit fastställde..
Jag tror dock alt man ganska mycket irrar sig, då man tror alt denna öfvergång skulle vinnas genom att bestämma bränningstiden till endast 2 månader, och jag ber, att till hvad förut härom blifvit anfördt få lägga ytterligare en omständighet, nemi. den, att då det naturliga motivet för denna inskränkning till 2 månader måste vara alt bränvinets qvantitet skulle inskränkas, så kommer denna förmodan om en sådan minskning och den naturl.iga beräkningen att bränvinets qvantitet måste stå i förhållande lill konsumtionen deraf, att blifva en ganska stark frestelse för mången alt söka få del uti den vinst, som på bränvinshandelu skulle kunna upstä, derigenom att knapp tillgång vore på denna vara. Det är visserligen sannt att bränviusproduklionen i det stora hela rättar sig efter konsumtionen, meu en talare har redan anmärkt, att detta kan icke annat än spekulatious-vis beräknas, och det är således gifvet, att för hvarje år, då man tänker derpå, alt endast under 2 månader bränvinsbränning drifves, det skall blifva, en ganska stark frestelse för hvarje mindre eller större bränvinsbrännare att försöka om han icke under dessa 2 månader skulle kunna vinna något på denna handteringHärigenom anser jag hela denna näring komma i ett Den 26 A piil e. m. 463 tillstånd af öfverretning, af, så att säga, en slags spelpassion, sora är ganska farligt och sora kommer att alldeles motverka det vackra ändamål Utsk. har sökt vinna, då det tänkt sig förslaget såsom en öfvergång, ty det är ganska gifvet alt genom den sporre och fke^ stelse som skulle komma att ligga i en ökad produktion skulle ganska mångå förmås att lägga sig lill sådan redskap, hvarmed de kunde tillverka det mesta möjliga på minsta möjliga lid.
Maj:t icke alt, såsom de hufvudsakligaste bland de öfverklagade olägenheterne af nuvarande beskattningssystem, angifva dels hela skatteväsendets högst invecklade beskaffenhet, i förening med ett vidlyftigt, för kontrollen å så väl den skattskyldiges som statens sida, hinderligt sätt för skatternas debitering, uppbörd och redovisning, dels uti de rörande det indelda löningssättet nu gällande stadganden, hvilka uti sig innefatta möjlighet för de indelningsinnehafvare, som vilja sig deraf begagna, att alltför högt uppdrifva räntornas lösningspris, och hvarigenom en obillig olikhet uppstår emellan indelde räntegifvare och innehafvarne af sådana hemman, hvilkas räntor äro kronan behållne, dels äfven den betydliga skiljaktighet, som eger rum uti skatternes belopp under olika år, hvarigenom all säker beräkning i nämnde afseende göres omöjlig för så väl staten, sorn den enskilde, och hvilken skiljaktighet är destomera menlig för de skattdragande, som skatternes förhöjning alltid inträffar samtidigt med minskad afkastning af jordbruket samt följaktligen står i omvändt förhållande till förmågan hos de skattskyldige att rän - 8 Kongl. Majils Nådiga Prop. Nio 59. torne utgöra. Till afhjelpande af dessa olägenheter böra alltså de åtgärder, sorn utaf Kongl. Majit och Rikets Ständer ridtagas, förnämligast syfta; och enär för ernående af delta ända* mål erfordras: l;o. Förenkling af grundräntorna; 2:o. Ändring i sättet för de indelda hemmansräntornasutgörande; samt 3:o. Förändrade grunder för markegångens bestämmande; går Kongl. Maj:t att, uti nu nu uppgifna ordning, framställa de förslag, hvilka Kongl. Majrt i berörde afseenden anser lämpliga och af behofvet påkallade. /Ingående grundräntornas förenkling.
Men det finnes icke destomindre ganska vigtiga skäl för bibehållande af den närvarande ordningen. Dessa äro ofta framställda och behöfva här endast antydas. Det kan icke för den theologiska bildningens målsmän vara utan vigt, att de blifva satte i tillfälle att utöfva en andlig församlingsvård. Om de blifva alldeles främmande för det kyrkliga lifvet, sådant som det rörer sig på församlingens djup, så är det fara värdt, att de förirra sig i spekulationens labyrint. Exempel härpå lemna oss i öfverflöd utlandets högskolor, der de theologiska lärarne i allmänhet äro lekmän. Men hvarje gång presten framträder inför sin församling för att aflägga vittnesbörd om sin tro, förstår han tvifvelsutan bättre, än då vetenskapsmannen uppträder i kathedern, att det icke går an, att undfägna församlingen med några magra theorier. Under sådana förhållanden torde de olägenheter som vidlåda den nu varande prebendepastorats-institutionen vara ganska ringa i jemförelse med de betryggande fördelar, som genom densamma tillskyndas den allmänna theologiska bildningen i vårt land. Ty det lärer väl icke kunna bestridas att den vinst, hvarom här är fråga, är en vinst för församlingen, och icke endast för dem, som skola bildas till församlingslärare. Och utan tvifvel har det lif, som den theologiska vetenskapens målsmän midt i församlingen fört, bidragit dertill att församlingens troslif icke i vårt land skakats af så starka slitningar, som å andra orter, och att den evangelisklutherska bekännelsen varit omfattad med en trohet, som man icke bör vara angelägen att tillintetgöra. Då härtill kommer, att detta ärende för icke många år sedan blifvit, såsom det synes, på goda skäl ordnadt enligt nu gällande bestämmelser, och då denna fråga dessutom kan stå i sammanhang med frågan om Domkapitlens omorganisation, så får jag vördsamt föreslå, att motionen för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Häruti instämde Kontraktsprosten Westin, Kontraktsprosten Schmidt, Kyrkoherden Englund. Af Allm.
Fordrar icke billigbeten, och är det ej äfwen med klokhet öfwerensstämmande, at sädane böra ätmindstone sättas ur ständ at widare stada. Hwad kan man wanka af den som aldrig wst annan wcrksamhct an at läta bruka sig til werktyg för den rädande Gunstlingen, bwars ynnest ban alltid sörslätt at winna, och salunda under ätstistige motsatte Styrelse-^/swmor kunnat bibehälla det wiatiga Embete s umpen lågt uti bans händer. Härut styddad af den nog allmänt antagna, för honom gynnande, fast föga hedrande opinion, at d"n som ingen ting förskär, kan ej heller wara m eket farlig; och at d t är bättre hafwa en sä inskränkt uran nära Regenten, än en med högre uvlnsning och mera drift, emedan den forre kj bör kunna Åstadkomma sä mycket ondt, som den sednare. War f. d. Konungen kortsynt, hade ban et obeffriffigt sjelfförtroende, hwem ser dä icke med harm Den i Iunir. ZZ3 Karm alt hwad som blifwit gjordt för at bibehålla honom i desta hans olyckliga egenffaper. Efter et det orimligaste krig i Pommern, war grunden til SwcrigeS undergång sä ofullkomligen utstakad, at hwad detta Rcke sedan lidit, nästan kan anses sorn en följd af hwad da redan war gjordt. Hwilken uplyst och tänkande insäg icke detta, och likwal emottogs Konungen wid sin äterkomst til Riket såsomen den störste Monark och bäste Fader för sit Folk.
De Ständ ä-cr, som af bewekande flät och om» ständigheter önsta att Pensioner, Benefioier, Benav. ningar, Tjenster, Comedier och för lindrige Arrenden uplätne Krono »Domainer, stall fortfara, äga, efter denna principe, det yttersta tillfället för stn ömhet, utan alt ens bchöfwa ursättas för någon tvistighet i fraga härom, enär alt hivad ett Ständ i denna wäg frikostigt bifaller, mä beräknas endast pä detta Ståndets lort, och af detsamma ensamt betalas, pä der tillfälle ej mä gifwas, att stära breda remmar af andras lader. Ester denna plan, som en gäng för alla stall öfvertyga de Respeciive Med-Sränden om märt enkla och fredliga tänkesätt, äterstä endast som oasgjorde, frägorne om deltagande i Rotering, som stadgar Rikets försvar och fördelningen, som utgöra Statens ordinarie behof, som hittills endast gravera Krono-Skattcoch Frälfe-Skatte-jorden, och hwilka frägor ma, öpne lemnade, förblifwa oafgjordtill nästa Riksdag, till följe af Bonde. Skändets förbehåll och de öfrige Respecrive Ständens ädelmodiga begifwande. Desia ämnen anser jag hufwudsakelige, och jag Lnstar, att utom det, att detta Memorial remitteras till Högloft. Constitulions-Mstottets ytterligare handläggning, det äfwen derifrän med de öfrige Respective Ständen blifva communicerade, styndesamt, och om 734 Den 14 Zebruarii. om hwars benigna möte och bifall, jag gör mig för. wistad, riil stadgande af dek Beslut, som BondeS'ändet med mig scikkat och som oryggeligit antagit. Stockholm den 8 Januarii i8io. ?.
FORTS. OCH SLUT. ET Ä R INTE RIKTIGT, när alla sofva, ty då gå de gamle afdöde herrarne igen för att vakta den skyddlösa gården. Då stiga deras bleka hamnar en för en i långsam rad upp ur grafkoret vid Tuna kyrka och vandra omkring, där de en gång lefde på jorden, » brukade han hålla före, då morbror godmodigt raljerade med den hvithufvade gamla ugglan för hans evinnerliga väktaremani. Vanligen fäste sig därför ingen af hemfolket vid hans nattvandringar; hans märkliga åtbörder kommo mig dock att lägga min hand på hans axel och spörja, huruvida där stod något på. » Hur är det fatt, gamle Linus, hvarför sjunger du inte din julpsalm och tager dig ett ärligt julrus med de andra nere i storstugan, utan sitter häruppe ensam och kurar den kväll, då ju människor eljes pläga sluta sig tillhopa i öflig gamman? » Linus hörde inte just väl; dessutom var han nu inte af det slaget, som svarar på tal i brådrasket; men han grep mig om armen och fick mig fram till fönstret. Det var barvinter det året. Hela marken låg så kall och svart och död som mullen på en nyskottad graf. Inga glada bjällror pinglade, inga hvita täcken värmde de sådda gärdena. Därtill var himlen mulen och stjärnlös. Här och hvar knäckte stormen några torra grenar, hvilka måhända hoppats få sitta kvar och dölja sin ofruktsamhet bland nästa sommars bladmassor. Det var icke en natt sådan man älskar tänka sig den största och skönast och rikast välsignade på året. » Säg mig, ser herr Karl Arvid något? » D ' k Han höll mig fortfarande kvar med ena armen, under det den andra skälfvande omfattade det ängsligt flämtande ljuset, hvilket i draget från fönstret oupphörligt hotade att slockna. Det suckade och hviskade, det tisslade och tasslade i alla råtthålen och i de otäta tapeterna. De gamla porträtten af längesedan gömda och glömda Vallöherrar, som senare generationer hängt undan däruppe, fingo ett egendomligt lif i det osäkra ljusskenet.
Deremot uppstodo skiljaktiga meningar; LandtMarskalken vägrade proposition på den grund, att han ansåg texten i 51 §. RiddarhusOrdningen lägga binder emot ändringens blotta införande i Instructionen. Frågan blef hvilande, och vägran remitterades till 4i2 Den S7 Octoler c. m. ConstitutionsUtskottet.' Den var gjord i kraft af 55 §. Riksdagsordningen, men saken, sorn den rörde, beträffade den omständighet, om en förändring i det hittills varande introductionssättet skulle stanna vid RiddarhusDireetionens instruction elier införas i RiddarhusOrdningen. Um3 der sadane förhållanden anser jag ConstitutionsUtskottet både hafva ägt anledning och rätt att pröfva den § i RiddarhusOrdningen , på hvilken LandtMarsfcalken stödde sin vägran. Det har ConstitutionsUtskottet gjort, och ansett, att Landt. Marskalken, likasom han besvär Grundlagen, äfven besvär RiddarhusOrdningens hållande i helgd, och om Utskottet dervid citerat andra §. §. än den åberopade, berodde det på Utskottet, i synnerhet när det står, att det skall afgifva ett motiveradt Utlåtande. Det är derföre jag tror att Utskottet haft full rätt att bedömma den nuvarande texten , emedan det eljest ej kunnat afgöra, om LandtMarskalken gjorde rätt, då ett stad^ gande i detta afseende ej kunde finnas i Grundlagen. Lika med flere andre Ledamöter, som yttrat sig , kan jag ej dela Herr Hjertås öfvertygelse , att detta Betänkande afskär möjligheten att begära en ändring i 51 §. RiddarhusOrdningen. Jag tror, sora Herr von Hohenhausen, att de ord, som stå i slutet af Utskottets Betänkande : af lag ej jöreskrifvit hinder, fullkomligen berättiga Ridderskapet och Adeln att göra och Kongl. Maj:ts gillande underställa hvad ändring i RiddarhusOrdningen, som Ridderskapet och Adeln kan finna nödig.
Brefvet af år »1683, blifvit förklaradt, att de samma, ehuru staden lill understöd i Båtsmansliållet underlagde, likväl skulle under Häradet höra, oafbrutet lydt under landsrätt, i Kronans jordeböcker blifvit upptagne under deras gamla eller i senare tider förändrade natur af Krono, skatte eller frälse, samt utgjort alla allmänna besvär å landet, såsom andre hemman, utom Knektehållet, men deremot alldeles icke deltagit inom staden i något stadsjord en åliggande onus, utom ofvanherörde obetydliga penningebidrag till Båtsmansliållet, hvarom icke heller vid hemmanens afhändande något förbehåll å stadens sida > bevisligen blifvit gjordt; och hafva de förvaltande Verken yttrat deras tanka vara, att de ljuganio och trefjerdedels manta], sorn, från Knektehållet hittills befriade, ännu med 2 Rdr 32 sk. understöjda Borås i dess Båtsmanshåll, ingalunda kunde, endast genom utgörande af denna ringa afgift till staden,tilläggas egenskap och namn af stadsjord, samt att desse hemman med tillydande egoområden följaktligen icke kunde eller borde tagas i beräkning vid fördelningen, af Båtsmanshållet på städernes jord, utan Borås stad således från utgörande af Båtsmansrotering för nämnde hemman befrias, samt stadensroterings-skyldighet således inskränkas lill den behållna stadsjorden, uppskattad till sex och ett åttondedels mantal; men sorn den roteringsskyldighet hemmanen, i följd af deras oprivilegierade natur, borde vidkännas, icke kunde anses vara, genom föirberördé penniugebidrag, fullgjord, hemställde de förvaltande Verken, att,. på< sätt som. redan. 14 Statssamt Oecon.-TJtsk. Betänkande N\o aS. skett med 2 3J\ mantal af de "hemman, sorn före indelningstiden vöre till understöd i .stadens Båtsmanshåll an slagne, de ännu återstående 29 3:f'\ mantal måtte i vanlig ordning varda till ständigt Knektehåll vid Regementet i orten indelte, hvaraf åter skulle blifva cn följd, att afgiften till Borås stad komrae att upphöra; att staden Östersund, enligt fundations-bref den a3 October mg(i, vore anlagd å hemmanet Nio 6, uti Odensala by och afradslandet Östersund, hvilka till stadsmark anslagne ^lägenheter, efter indelningsverket, draga ordinarie Soldat-rotering i roten Nio y3 vid Lif-Compagniet af Jemtlands Fältjägare-Regemente, och sålunda icke kunde med Båtsmanshåll betungas; att, ssdau Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 12 April 1680, för all Iframtid befriat sLaden Marstrand från Båtsmanshåll,