Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O, vore jag bland de andra En bölja i ocean, Tänk, hvad du då skulle gunga » någon » stilla och ljufligt, hän till den nya världens strand! » E m m y blef mörkröd i ansiktet o c h sade litet häftigt: » Vet du, Maria, det där poemet är alldeles för vackert att skämta med på ett sådant sätt o c h för resten » » Ursäkta, att jag klipper af dig, E m m y, men nu är det ändtligen vår dans! » E m m y tog småleende emot den erbjudna arm e n o c h böjde litet stelt på hufvudet för Maria, i det hon gick. Det var m e d minen af en segrare, som unge volontär Horner förde ut sin kusin i danssalen. H a n förstod mer än väl, huru förargade de unga officerare, hvars namn icke fått rum på E m m y s dansprogram, skulle vara öfver att han, » pojkvaskern », haft bättre tur än de. M e n Georg Horner var en praktisk man, s o m redan för flere dagar sedan hade » stampat » för denna polka; han flammade häftigt för sin vackra kusin, sedan ett hälft år tillbaka, o c h hela balen skulle ha varit förlorad, o m han ej fått dansa m e d henne. » H v a d var det, s o m du o c h fröken Gren stodo o c h kucklade o m, när jag k o m fram till dig? » frågade han E m m y, så fort de satte sig ned för att hvila. » Hvad menas m e d » kuckla »? » » Nå, prata då! H u r länge skall du rida på ord, Emmy? » » Tills du lär dig att tala ett vårdadt språk, min bäste herre! » » Det får du nog vänta på! M e n hvarom var rlet^som fröknarna stodo o c h konverserade? Tycker du att det låter bättre? » » Ja, » svarade E m m y leende, » mycket bättre! Och för att besvara din första fråga, så talade vi o m — poesi. » » Nej, d u! Försök icke att kugga m i g; du såg j u riktigt arg ut. M e n jag skall icke snärja dig mer.
Hvem vet huru många ovägda ord ännu kunnat undfalla husrådinnan, om icke betjenten kommit för att efter hennes nåds befallning föra den fremmande mamselln i det rum der téet serverades. Med en tyst bönesuck om tålamod i sina nya okända förhållanden gick den unga flickan att möta en nära slägtinge, som ännu var henne alldeles obekant. Vi måste med några ord gå berättelsen i förväg. Fru Wermell hade efter sina föräldrars död som flicka varit några år i brödrens hus, de första åren af hans gifte; men, såsom svägerskor i allmänhet, hade hon och den unga frun ej sympatiserat. Hon skiljde sig derföre och var en tid hos en aflägsen slägtinge i S:t Petersburg, der hon lärde känna Wermell, som då endast var fänrik vid ett infanteri-regemente. De gifte sig och lefde knappt i många år af hans löjtnants lön, tills han sluteligen erhöll transport till Finland, och inträdde vid ett rang-regemente, samt steg inom kort till den post han nu innehade. Nu lefde familjen på hvad man i allmänt tal kallar "stor fot", och fru Wermell hade, sedan sin återkomst till fäderneslandet, alldeles icke tagit någon vidare notis om sina anhöriga. Genom tidningarne kände hon att brödren var död och hans egendom upplåten åt kreditorerne. Anledning nog för visst folk att ej påminna sig fattige slägtingar, eller barndomsvänner. För en tid sedan hade hon träffat tillsammans med några damer af en ansedd familj, hemma från hennes födelseort, der hennes bror varit etablerad, hvilka kände och syntes mycket intressera sig för den aflidnes fru och döttrar. De hade under sin hitresa besökt dessa aktningsvärda personer i E , dit desamme flyttat, för att genom handarbeten söka sin utkomst. Den äldste af döttrarne, som haft den olyckan att förlora hörseln efter en svår sjukdom, bidrog mest till husets bergning genom sin skicklighet i klädssöm; den medlersta var borta som guvernant uppåt landet, och de kunde ej nog loforda den yngsta, så väl för hennes älskvärda personlighet, som hennes fallenhet och lidsamma hand i alla då brukliga granlåtsarbeten. De beklagade blott, att hon i en liten stad, sådan som E , ej kunde draga någon fördel af sina många talanger.
Utglfningstid: hvarje helgfri fredag Träffas a byrån kl. 12 — 1. A l l m. Telef. Lösnummerspris 15 öra (vid kompletteringar) 5:te årg. Annouspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platsen 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utlandska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Bland världsligt vise och lärde dock Bland världens ringe funnos de m ä n, Ä n n u, som förr, finns Kristus ej till Man anade, att han fanns. Som trodde på Guds f ö r b u n d, För fåfäng m a m m o n s t r ä l, Blott t r e n n e kommo till visshet och Hvars f r o m m a hopp förbidade än Som lefver i yppig lust, men vill Förläto all lifvets glans. Och bådade: Glädje, glädje stor! Likt glimtande stjärna u r dunkel sky Kring d e m förklarades H e r r e n s makt För kärlekens längtan och trones hopp De sågo en sanning, skär o c h ny. I tonejubel, i stråleprakt. Han g å r likt skinande morgon opp, Den heliga natten skred och skred. Den heliga natten skred och skred. Bebådande nådig dag, som gryr, Evighetsljus, som aldrig flyr. Upplyste f u n n o de rattan led. JHjtita j§ m i t t Stoff. enna vår tid är lika full af sväfvande åsikter, meningar och teorier, som skämd luft är fylld med bakterier; mot dessa senare söker man energiskt o c h med förnuftiga medel värja sig själf I &amp; • — ' o c h sin omgifning, men den ^ massa af teorier, » som ligga i luften », ^ insupas af ung o c h gammal utan en tanke på, huruvida icke flertalet af dem innehålla ett själso c h kroppsfördärfvande gift. s Kvinnan tyckes — i allmänhet taladt — ännu icke hafva insett vådan af att i tankar o c h ord leka med de mest farliga teorier.
Dock vöre det högst nödvändigt ätt upphandlings qvantiteten aldeles icke af Landshöfdingen i Kungörelsen intogs, eller i öfrigt tillkännagafs, emedan sådant skulle förringa 0- pinionen om verkets företag, och dymedelst afhålla den euskilta Speculanten, att med sine uppköp fortfara, så länge upphandling för Magazins-Inrättningens räkning Verkställdes, och hvarigenom således ändamålet med MagazinsInrättningens åtgärd skulle blifva af mindre inflytande, om icke helt och hållit förfela, Sedan Landshöfdingen inbekomma försaljnings-an« Inrättningens organisation. 3 545 :buden och efter det ett vist qvantum af liela upphandlings partiet blifvit afsatt flir den så kallade Bonde handeln, hvilken synes i mindre partier obehindrad böra fortgå, vöre Landshöfdingen i tillfälle att kunna bestämma til hvad belopp hvar och en af de Landtbrukare, som med anbud inkommit, ägde att Spannmål för» sälja, i förhållande till anbudens innehall och en på grund deraf gjord lika fördelning af hela det återstående upphandlings partiet. Dessa äro de allmänna principer, sorn di de å ena, sidan ådaga ägga huru långt M gajjinsInrätt. ningens upphandlingar möjeligen kunna Utsträckas, och å deri andra pä hvad sätt de lärnpeligast synes böra verkställas, innefatta efter Stats-Utskottets tanka, grUnderne för Magaziris-lnrättningens åliggande i denna del, af dess befattning såsom Nationel Handels anstallt betracktad. Om undsättnings Lagers anskaffande och tillhandahållande så till föda som utsäde. Vidkommande åter Magazins-Inräf tningens förn ämligaste skyldighed, att af inhemsk
Menniskorna räkna bland sina passioner maktlystnaden såsom en. synnerligen på samhällets höjder, ofta förekommande svaghet. Skulle andre Prinsen i vissa fall blifva regent, så skulle Fan lättare kunna skaffa sig eget parti, till skada för landet, och samma roller spelas af Prinspartierna, som fordom spelades af de med furStendömen förlänade Prinsar, hvilka äfven voro skyldiga lydnad åt sin kunglige broder. 3:o skulle detta bördsprerogativ göra en synnerlig förändring i våra gamla bruk och betaga oss en rättighet våra fäder hafva egt, att under minderårighet utnämna den Prins till regent, som eger nationens förtroende; och 4:o skulle Prinsarnes ställning till nationen derigenom väsendtligt förändras. Mine Hrr! Det finnes endast tvenne sätt att bevara den ärftliga monarkien. Det ena, att under alla tider och skiften förekomma oenighet inom Konungahuset. För detta ändamål måste man förkasta all på börd grundad Prinsregering, för att förekomma Prinsars obehöriga maktlystnad och deraf uppkommande olycliga partistrider. Det andra: med förkastande af den i den Kongl. Prop:n föreslagna rätten för Prinsar, att i vissa fall föra regeringen till följd af börd, fortfarande, såsom hittills, ställa deras inträde i regeringen i beroende af det allmänna förtroende de åtnjuta; ty förtroende skapas endast af skicklighet och förtjenst, och dessa egenskaper utgöra den konstitutionella monarkiens mest betecknelsefulla grundvalar. Den, som uppriktigt vill understödja arfsmonarkien i vårt land, han undanrödje de ämnen, som gifva andledning till missbelåtenhet; han undanrödje de principer, som icke öfverensstämma med vår tids skaplynne, bildning oeh fordringar. Det är med anledning deraf jag förkastar det Kongl, förslaget, ty fosterländsk skall man vara, man må sitta vid statsskeppets roder eller gå vid plogens räta fåra. Medan jag ännu har ordet, ber jag* få fästa Eder uppmärksamhet på våra unionsförhållanden med Norge. Vi veta, att RiksAkten af 1815 är ett hastverk, uttryckande ganska ofullständigt de unionella och statsrättsliga förhållanden, som böra fästa de begge folken vid hvarandra.
Riksdags-Ordningen, underkastas ny granskning; ty enär dessutom Herr Stats-Secreteraren Friherre af Nordin afstyrkt de nya, af flera Rotehållare bestridda Kneckte-Contractens gillande, — en afstyrkan, som Konungen ock i Nåder bifallit,' och Herr Stats-Secreterarens hemställan om de gamla Contractens granskning, för frivilliga och partiela öfverenskommelsers tillvägabringande, skäligen ej bör, vid den dermed antydda åsyftning, honom till last förås, saknar Constitutions-Utskottet, då i öfrigt härtill kommer, att ifrågavarande Roterings-jemkning varit endast provisionel och icke inneburit någon definitiv reglering, allt fog alt den uppgifna anmärknings-anledningen godkänna. Stockholm den 3i Mars 1829. STOCKHOLM 1829, tryckt hos Jon. Ad. Walidch. Ctiiist it tit wns-Vt skottets Memorial N:o 2Ö- i N;o 20. Ankom till Éxp. Utsk. deri ^ April 182g. Memorial, rörande Herr C, Hallenborgs anmärknings-anlednings i afseende -på itiöteS-passevolaH* ten tid Skånska Infanterien. Under den /[ December nästlidne ar, bär Ridderskapet och Adelil behagat till Collj StitutiottsHJtsköttet remittera en i föreskrift Veil förm anmäld anledning till anmärkliing mot Föredraganden af Krigs-Ärenden. Denna anmarknings-anledning, uppgifven i ett Remissen bifogad t, af Herr Carl Hallenborg undertecknadt Memorial, finnes rigtad mot Contrasignanteli af Kongl. Maj':ts Nådiga Bref till Dess Befallningshafvande i Malmöhus Län, under deli 16 Januarii 1828, hvarigenom, bland annat, förklarats att, dsi Landshöfdingen, vid Utfärdandet af dess Kungörelse, rörande K:gb Brefvet den 7 November 1827, angående Bill. till Riks. St.
— Alt skarpskyttarne excercera om Söndagarne är sannt, men på Söndagsförmiddagen hålles alltid gudstjenst på fället — och derjemte förrätta de skarpskyttekorpser, jag känner närmare till, chorum både före utmarschen till sina öfningar och vid hemkomsten från desamma. Hvad summans storlek beträffar, så kan jag icke bedöma densammas lämplighet, och jag kan äfven anses på sitt sätt vara partisk härvidlag, emedan detta anslag till största delen väl kommer arméens befäl till godo. Men Utsk:t har så H. lil. 2 18 Den 2 Mars. ofta fått uppbära förebråelser för njugghet, att det väl borde oantastadt en gång få vara generöst; och jag vill åtminstone icke nedpruta det anslag, sorn till skarpskytte-instruktörer af Utsk:t blifvit tillstyrkt. Jag anhåller om bifall. Frih. Klinckowström: Jag anser mig böra förutskicka det erkännandet att jag anser den nu pågående skarpskytterörelsen, sådan den utvecklat sig, att inom nationen söka utbreda skicklighet i vapnens bruk, vara så vacker att man bör göra allt för densamma. Att regeringen äfven tänkt på samma sätt visar sig af K. Mits Propos. Men på samma gång jag yttrar mig så om denna frågra, som jag tror vara af den största betydelse för Sverige, måste jag erkänna att jag inom Utsk:t tillhörde den minoritet, som vidhöll K. Jag gjorde detta på den grund att K. M:t, som har kännedom om alla skarpskytteföreningar i riket, bäst bör kunna bedöma behofvet af denna sak. För enskilda motionärer deremot, som lätt låta hänföra sig af sin känsla, och som väl kunna känna behofvet inom sin egen ort, men ej inom hela landet, är denna sak omöjlig att bedöma. Under diskussionen framskymtade äfven den framtidstanken bland ledamöterne af Bonde-St. att anslaget till beväringen framdeles kunde öfverflyttas på skarpskyttarne. Afven detta gjorde att jag vidhöll mina betänkligheter och slöt mig till K. Mits Propos., hvaremot jag i 3;dje punkten tillhörde majoriteten. Jag får således anhålla att R. o. Adin ville bifalla K. Mits Propos. och afslå Utskits förslag.
Éetiinlandertl intill dess den allmänna Regleringen af Civil© Styrelse-Verken må komma till verkställighet. Af hvad ej mindre Herr Justitise-Cantzle» ren anfört uti dess underdåniga skrifvelse i detta ämne, sorn till Utskottets åtgärd blifvit öfverlemnad, än ock de gjorde anmärkningarne fullständigt ådagalägga, har Stats-Utskottet funnit upplyst, att de ökade göromålen vid Kongl.' Justitite-Revisions-Expeditionen fordra ett stör* re antal lönade Tjenstemän i nämnde grader; äfvensom Utskottet icke kan motsäga, att Herr Justitia?- Cantzleren äfven så väl sorn Riksens Ständers Herr Justitieombudsman behöfver sig till biträde en serskild Secreterare. Utskottet har likväl, föranledt af Statens otillräcklige tillgångar och nu skedde flera framställningar om ökade Eoner och Sysslor, ansett sig föranlåtet j att, uti Rikets närvarande ställning, följa den princip, att icke uti något fall nu gifva anledning till Stats - Verkets ytterligare belastande med större Tjenstemanna-Personal, hälst den ifrågavarande nya Regleringen i denne del sy» nes böra vid visse Verk medföra indragningar sotn gifva medel för tillökningar vid andrei Men da, såsom nu anmärkt blifvit, denne Reglerings tillvägabringande kan komma att på tiden utdragas, har Utskottet, i anseende till den större angelägenheten af tillökning i Tjenste. manna-Personalen vid Kongl. Justitise-Revisionen trott, att så snart indragningar af andre mindre nödvändiga Civile Sysslor kunna göras och tillgång derigenom beredas för Rönerries tillökande vid bemälte Expedition, sådant må' utan afväntande utaf den påtänkte nya organi - Ståts-Utsiottets Bettini anderi! ^Sationen af Styrelse-Verken i allmänhet, vidta» gas, såsom en Utväg hvarigenom detta behof likväl må snarare och så fort som möjligt ä£- hjelpas:
32 sk. banko, utom ansvar efter lag, för vederbörande sterbhusdelägare, att inom tre månader efter dödsfallet låta förrätta bouppteckning efter aflidna personer, med undantag af sådana barn, som ej efterlemnade några tillgångar, och att bouppteckningen derefter till HäradsRätten i föreskrifven ordning inlemna, dels ock förordnat, att det skulle åligga sterbhusdelägare, hvilka sådant dittills uraktlåtit, att, vid enahanda vite, föranstalta om fullgörande af nämnde föreskrift och bouppteckningarne till HäradsRätten påföljde sommarting ingifva; om hvilket allt domhafvanden skulle låta utgå kungörelse, att tre söndagar från predikstolarne i Häradets kyrkor uppläsas; Varande i följd deraf kungörelse utfärdad, deruti domhafvanden tillika åtvarnat vederbörande att icke, på sätt dittills oftast skall skett, till boutredningsoch skiftesmän antaga okunniga och oskickliga personer, helst sådana förrättningar, enligt föreskriften i Kongl. Bi-efvet den 27 Maj 1801, dädanefter alltid underkändes, och annan utredningsman blefve förordnad att förrättningen verkställa.
Maltdrycker. Portföljer, Portföljer, Penning ebor sar, Redikyler och Väskor draga i 1863 års taxa en tull, de af heleller halfsiden af 2 rdr, och »andra slag» af 50 öre pr skålpund. I öfverensstämmelse med hvad som härutinnan skett genom Traktaten med Frankrike, har afgiften nedsatts, för den förra sorten till samma belopp, hvartill den för halfsidenväfnader afsedda slutliga tullsatsen finnes upptagen, eller till 1 rdr, samt för de till den senare afdelningen hörande slagen, hvilka allmännast förfärdigas af finare skinn, till 25 öre pr skålpund; gällande det för begge dessa artiklar, att de metallbeslag, hvarmed de gemenligen äro försedda, väga mera än de ämnen, hvaraf artiklarne hufvudsakligen äro förfärdigade, potates* Då Potatesmjöl, som förut varit tullfritt, hufvudsakligen lärer införas för att an vändas såsom Stärkelse, har, med afseende härpå, äfvensom till förekommande deraf, 131 att den senare artikeln, som är med afgift belagd, skall kunna förtullas under benämning af sagda mjölsort, blifvit hänförd under Stärkelse; i följd hvaraf den under rubriken upptagna Anmärkning ur taxan utelemnats. Pressenningar tullbehandlas för närvarande lika med vaxade Mattor. På grund af varans beskaffenhet, har det synts lämpligare att låta förtulla dem såsom Segelduk, med hvilken de, i afseende på så väl väfnadens beskaffenhet som värdet, äro närmast jemnförliga. För Puder, som för närvarande är hänfördt till Mjöl, »ej specificeradt, af vegetabilier», har, sedan denna sistnämnda rubricering blifvit förändrad, och de dermed afsedda artiklar ingått under afdelningen: Mjöl, »andra slag», utförts särskild tullsats af samma belopp, som för denna afdelning finnes föreslaget, eller 4 öre pr skålpund.
St. sjelfva må göra sig reda för sättet att verkställa deras beslut, och att man tillser, att den omsorg, hvilken man förutsätter hos Regeringen, kan äga rum i öfverensstämmelse med de grundsatser, som af R. St. stadgas; och dervid förekommer, hvad jag förut anmärkt, att malmens värde blefve svår att bestämma. Jag har derföre sökt visa, att något bestämdt värde, som blefve gällande för ali slags malm, borde bestämmas, och att detta värde borde sältas efter den bästa malmens halt. Om nu värdet utsattes lika högt med tackjernets, hade man en säker grund och blefve tillämpningen lätt och säker; hvarföre, och då Utskrs åsigt i statsoeconomiskt afseende är densamma som min, jag ej inser något hinder för att, lika med tackjern, åsätta malm en utförseltull af 8 r:dr pr Skåf. Hr Dalman: Det är visserligen sannt, att det ej går an att nu på en gång undanrödja de fördomar, som inom vår industri gjort sig gällande; men jag anser nödvändigt, alt början dermed en gång göres. Jag tror den frågan vara temligen afgjord, att vår jernförädlingsprocess står på en låg ståndpunkt, — ja , att det måhända vore mera statsoeconomiskt riktigt och gagnande för landet, om denna industrigren kunde upphöra och nedläggas samt man i stället använde sina capitaler, för alt bearbeta våra ofantligt rika jerngrufvor. Jag medger, att detta för närvar, ej kan ske utan alltför stora enskilda förluster, och att således det ej går an att på en gång upphäfva de privilegier, som ligga Den i6 December e. m. i vägen för en friare tackjernshandel; men då R. o. Ad., likasom Utsk., erkänt den grundsats, att förbud ej får aga rum, skulle jag tro det vara en alltför stor afvikelse från denna grundsats, om man nu å malm bestämde en så hög utförseltull, att den motsvarade ett förbud. Jag skulle tro, att genom tullens bestämmande till i5 proc. intet äfventyr af betydlig malmutförsel skulle inträffa.
Den nu mera aflidne Suel i Malmö caverade för 50,000 R:dr och pantsatte dessutom för 30,000 R:dr Actierj andra förmögna Possessionater pantförskrefvo sina Egendomar; innan några Summor af Regeringen utbetalteS blefvo Böckerne undersökte; och då oaktadt al! försigtighet ändå möjligen förlust kunde äga rum, utfästade sig Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, alltid ädel och god, att den samma med sin enskildta förmögenhet godtgöra, i händelse Riksens Ständer i en framtid skulle ogil - Den 37 December la att Statens Medel blifvit vågade att understödja privata Associationers fallna Credit. Om nu Riksens Ständer skulle vilja ålägga Banquen att inlösa Filial-Disconternas Assig. nationer, innan ännu Bolagen sjelfva gjort an« sökan om något understöd, innan de förklarat sig oförmögne, att sjelfva uppfylla sina förbindelser, innan deras Böcker blifvit undersökte, innan nöjaktig säkerhet blifvit ens erbjuden, så skulle ju Riksens Ständer i Nationens ögon synas hafva handlat lika så oförsigtigt och obetänksamt, som Regeringens åtgärder i October Månad x 81T böra synas Nationen försigtig» och kloka. Och hvarföre denna brådska? Hafva Assignationernas Innehafvare väntat i 3-'ne Månader, så kunna de väl vänta en Månad till eller till dess att Riksens Ständer hunnit pröfva, huruvida den grundval för Banquens Credit och för Nationens Mynt-väsende, som i Kongl. Maj:ts Nådiga Propositon om Finance-Regleringen uppgifves, kan erhålla deras bifall. Det är profningen af denna grundval för ett blifvande sakrare Myntförhållande, som jag ansett böra vara ibland de första åtgärder hvartill Riksens Ständer, genom Kongl.
Det är bara så roligt att prata med dig, gamle gosse, ty jag kan ju inte tala med någon så öppet som med dig – och du är arg som ett bi! Du, jag vill inte lägga mitt hufvud under bilan på, att mina åsigter äro de riktiga, inte alla. Om du är fullt på det klara med dina, afundas jag. Men en sak är jag temligen viss på, och det är, att under nuvarande förhållanden en man kommer att förakta den qvinna, med hvilken han en gång lefvat i den slags intimitet som kallas »copula carnalis». Deri ligger – om jag skall vara uppriktig – hela tyngdpunkten af min uppfattning. Wilhelm skulle också kommit att förakta Ellen. Det skulle hon inte brytt sig om, menar du, utan bara lefvat i »nuet». Ja, det är så lätt sagdt derför, att han inte behöfde frukta något af det tillkommande. Ingen skam, intet förakt drabbade honom. Och ännu en sak: det fins ingenting vidrigare för en qvinna, än att utan verklig tillgifvenhet hängifva sig åt en man; och hvad tillgifvenhet skulle hon känna för den, som utan tvekan vill kasta bort henne för hundars och åsnors fötter, under det han sjelf går vidare! Och nu efteråt – sedan berättelsen är skrifven – nu kan jag säga, hvad jag icke kunde säga förut, af fruktan att misstänkas för omvändelseförsök. Om Ellen första gången utan betänkligheter kastat sig i Wilhelms armar till fullständig egendom, då skulle hon handlat som ett varmblodigt, tanklöst barn och fått sota för det hela sitt lif; hade hon gjort det andra gången, då hade hon handlat som en fjolla genom att med öppna ögon ställa sig på samma trappsteg som – en »hålldam», utan underhåll förstås, efter hon var rik. Om du nu inte blir så glupande arg, att du rent får munlås så skulle det vara mig kärt att höra, hvad du har att svara på det. Om jag varit Ellen och känt för Wilhelm, hvad hon måste ha känt, och så varit så fri och så rik som hon, då skulle jag sagt, nej hon skulle ha sagt: »Sehär är min hand och här är jag sjelf och jag följer dig hvart du vill som din fria följeslagerska.
Då R. o. Ad. nu till E. AI. i underdthet frambär försäkringen om dessa sina alltid lika oföränderliga tänkesätt, förenar R. o. Ad. dermed den underd. anhållan, att uti E. M. nåd och ynnest städse få inneslutas. Högbo me Furste! Sveriges och Norr iges Kronprins! Det möte, till hvilket Konungen, i öfverensstämmelse med grundlagens bud, förlidet är kallade R. St., har i dag nått sitt slut, och R. o. Ad:s ledamöter återvända till sina hem, för att der egna sin lid och sin verksamhet åt de pligter och de bestyr, dem hvars och ens olika ställning i samhället för dem utstakat. Alen dessförinnan anhåller R. o. Ad., alt ännu en gång få framföra uttrycken af sin undetd. vördnad och tillgifvenhet för 670 Den i Sep te mijer e. m E. K. H. och Dess Höga Gemål, och i förening dermed aflägga sin underd. afskedsupvaktning. Della riksmöte har varit rikt på mödor och arbete; men R. o. Ad. hyser den glädjande förhoppningen, att de beslut som R. St., efter sorgfälligaste pröfning fatlat, skola, redan i den närmast stundande framtiden, för det älskade fosterlandet medföra välsignelserika frukter. Och i den mån R. o. Ad., med upmärksamheten oaflåtligen fästad på samhällets högsta väl, kunnat till dessa beslut medverka, njuter R. o. Ad. deraf en dyrbar tillfredsställelse och rik belöning för trägna mödor. Högborne Furste! R. o. Ad. har redan länge med liflig glädje erfarit det varma deltagande och det kraftiga allvar, hvarmed E. K.