Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se ÆLIANI ~Variæ Historiæ~, XIII, Cap. 32, περὶ Ῥοδώπιδος ἐταίρας τύχης. (Förf. lefde ungefär 225 år e. Chr.) Hos Hos Se PERRAULT, ~Contes du Temps Passé~, Paris 1697, sagan »Cendrillon» [öfversatt och i mångfaldiga upplagor utgifven såsom Svensk skillings-saga. Se BÄCKSTRÖM, ~Svenska Folkböcker~, II, Stockh. 1848, ss. 45-56, »Ask-ungen»]. B. Se Mad. D’AULNOY, ~Contes des Fées~, sednare delen af sagan »La Finette». Hos Hos TAYLOR, ~Gammer Grethel, or German Fairy Tales and Popular Stories~, London 1839, s. 332. Hos Hos Jfr. GRIMM, anf. arb. III, s. 432. B. Se WOYCICKI ~Polnische Volkssagen und Märchen~, Berlin 1839, ss. 423-7, »Die Eiche und der Schaafpelz». Hos BÜSCHING, ~Wöchentliche Nachrichten~, IV, Breslau 1819, s. 61. Det var en gång en konung och en drottning, som hade en enda dotter. Hon var dem kär framför allt annat, och ingen undre på det; ty hon var vän och huld, så det aldrig kunde ges huldare barn. Men när det lidit några år, vardt drottningen sjuk och blef död, och konungen fäste sig en ny gemål, som också hade en dotter. Var nu den förra drottningen mild och god, så var den andra ett riktigt troll, både stygg och elak på allt vis, och hennes dotter gaf icke sin mor efter.
Det förhåller sig likväl med denna såsom med andra skriftliga vägvisare, utgifna till resandes beqvämlighet, alt ingen är skyldig att följa deni, utan man kan begagna dem, om man så för godt linner. Nästkommande R. St. äro visserligen obehindrade alt följa Coust.Ulsk:s vägledning, om den är grundlagsenlig; meri dä beliöfves hon icke, och derutöfver kan intet åläggas nästkommande R. St. Det är följaktligen i min tanke både onödigt och obehörigt att vilja gifva en sådan instruction. Const Utsk. har, till stöd för sitt för farande i detta fall, åberopat, att Sländerne vid i834—1835 årens riksdag äfven pålagt nuvar. R. St., genom riksdagsbeslutet, att gå till väna på ett visst sätt i hänseende till de hvilande grundlagsfnrändringarnes behandling. Det står nemi. i 82 §:n af i835 års riksdagsbeslut: ”Och som, derest endast delta sistnämnda förslag skulle godkännas, sådant möjligen k unde leda derhän, att vid ett längr e eller fullkomligt (lteblifvande af lagtima riksdagar R. SI:s motionsrätt ginge förlorad; bafve vi härigenom velat förklara, ali vi antagit de i nästföregående Den 1a Juni f. m. arne punkter upptagna förslag alt Ii vi la lill nästa riksdag, under förutsättning, att frågan om lagtima riksdags återkomst på bestämd tid bör af begge statsmakterna först vara bifallen, innan det sednare förslaget kan företagas till pröfning. Detta är blott ett tillkännagifvande, på det man icke skulle tro alt R. St. bandlat i motsägelse med sig sjelfva. Jag anser likväl äfven detta förklarande hafva varit öfverflödigt, emedan det naturligtvis är på grund af Const Utskts af Ständerna godkända förslag, som deras beslut skola uppställas till ny omröstning, och i dessa förslag finnas naturligtvis införda alla sådana förhållanden, som böra tagas i betraktande vid det slutliga afgörandel. Jag tror således, att ifrågnvar. förslag icke bör af R. o. Ad. antagas utan afslås. Dernäst komma åtskilliga förslag till grundlagsförändringar och tabeller åtföljande förslaget.
Från gården gick en brant, hög trappa, hvars öfversta afdelning ännu bar spår af vackra bas-relief, men i stället för den unga fagra qvinnogestalt, som jag nästan tyckte borde utträda, utträdde palatsets nu varande egare, en smutsig, ruskig uppenbarelse, som från vaktare så småningom höjt sig till herre. Sedan jag med några soldi köpt hans bevågenhet, erbjöd han sig att visa mig palatsets praktrum, en stor sal med väggarne och det hvälfda taket täckta af bibliska målningar. Fönstren sutto högt uppe, mörka ekpanelningar löpte rundt kring rummet; på en spik hängde ett par rostiga armskenor, på en annan en svartbrun förmultnad munkkåpa; några högkarmade, klumpiga stolar voro hopkörda i ett hörn, och midt på golfvet stod ett bord, så tungt, att det fordrades större kraft än min för att rubba det ur stället. I detta rum hade palatsets siste adlige egare blifvit dödad, skjuten, upplyste mig min ledsagare, af sin egen biktfar, hvars kåpa hängde der borta. Han visade mig äfven ett hål i fönsterpanelningen, genom hvilket kulan skulle hafva utträngt. Var historien sann? Hvem vet! Jag gjorde inga vidare frågor. Rummet hade fått sin dystra romantik, hvarför störa den. Sedan jag blifvit erbjuden att köpa ett »antikt» saltkar af färgadt glas och en näslös marmorstaty af gips, tog jag afsked och började åter min vandring på Taorminas stora gata. Söndagsstämning! Hvem vet icke, hvad det ordet vill säga hemma hos oss. Detta högtidliga lugn, denna känsla af afslutadt arbete och frid, denna högtidsdrägt, som gömmer högtidstankar — hvem känner icke allt detta! Men så får man icke föreställa sig en söndag i Södern. I de stora städerna förlorar helgdagen till och med hela sin makt. På juldagen arbetades i Palermo lika ifrigt som någonsin en hvardag, och långfredagen voro de flesta butiker öppna i sjelfva Rom.
Kronans behof af Skeppsvirke kommer dernäst bland inkaster mot en fri Skogshandtering — detta behof kan nu mera ej fås a£ Kronoeller Skatte-jord, om en Flotta skall byggas ocfy kostar, då Jägeri-Stat^ och allt beräknas, mer än vid fri upphandling, hvilken alltid måst vidtagas, då något i .stort skolat uträttas. De öfriga inkasten förtjena ej besvaras. Jag tror derföre, att Höglofl. Utskottet kan 372 Btsv. och Ekon. TJtsk. Bctänkanden. icke endast föreslå och önslca, utan med övillkorlig rättighet begära Styrelsens kraftiga åtgärd till lossande af de fjättrar, egennytta och falska åsigter så länge lagt på dispositions-rätten af Skoparne, och förklarande af J 7 en fullkomlig frihet uti deras bruk och nyttjande. — Samma åtgärd bör äfven upphäfva Jägeri-Staten och endast anställa uppsyningsmän vid vissa Jagtparker och Skogsstycken, nödiga till röje för den Höga Kongl. Familier. Att Skog å Boställen ej fritt få handhafvas, följer ur det vilkor jag förutsatt: näml. att äganderätten till jorden skall vara afgjord. Dessa Skogar kunna vårdas af KronoBetjeningen bättre än hittills af Jägeristaten. Sedan detta blifvit afgjordt, och hvartll inga vidare höranden, Utlåtanden eller Förslager behöfvas, uppstår fråga om Kronooch Härads-Allmänningarnes behandlande, fördelning eller försäljning, och det är här’ som Konungens Bef:de, åt hvars Nit och ljus i alla sådane saker vi äga otaliga förbindelser, ha fält för sin verksamhet och komma att Länseller Häradsvis, såsom nödigt kan pröfvas, efter Allmänhetens hörande, föreslå de Reglementen härvid linnas lämplige och hvars nytta endast denna Auctorité ?r i tillfälle att efter Localen bedömma. I en så vigtig fråga, som den förevarande, vore brottsligt att ej efter förmåga deltaga i dess behandlande: Jag kan misstaga mig; men mina afsigter skola alltid bli goda. •i Eesv. och Ekon. Utsk. Betinkanden. 37J
Betänkande, N:o 20. i3 sökning på stället af vederbörande Embetsmyndiglieter föregått, inskränker Utskottet sig till att vördsamt hemställa, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla en undersökning om lämpligheten att anlägga en köping vid Vrigstad, och sedermera, på grund af de derigenom vunne upplysningarne, el ter omständigheterne, Nådigst förfoga. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Sept., kl 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om bemyndigande för Öfver-Ståt/ulllare-Embetet för Polis-Ärenden i Stockholm att ifrån hamnar och torg afvisa säkerheten farliga personer. Herr L. FP. Lundelius bar uti en till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifven och derifrån till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion andragil, att betydliga förluster för så väl köpare som säljare vid Stockholms handelshamnar och torg uppkomma deraf, att en mängd så kallade hamnbusar der inställer sig, helst under den lifligaste handelstiden å dagen och med oförskämd djerfhet tränger sig emellan de köpande och säljande, i afsigt, som dem ofta lyckas, att stjäla. Till förhindrande häraf har motionären föreslagit: i:o att Kongl. Polis-Kammaren i Stockholm må bemyndigas att ifrån hamnar och torg samt marknader, der allmän köpenskap med landtmanna-producler och varor drifves, afvisa alla sådane för allmänna säkerheten högst farliga personer; 2:0 att afskiljda platser må utses, der, med polisens tillstånd och af polisen utdelade tecken, sådana kunde uppehålla sig, för att betjena med handräckning emot skälig betalning, då de blifva dertill anmodade. Vid föredragningen inom Vällofl.
Frih. Creutz, Steffan, afgaf en motion, N:o 199, om civil-äktenskapets införande. Remitterades till Lag-Utsk:t. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm, väckte en motion, N:o 200, om tipphäfvande af 3:dje mom:t i 47:de §:n af Kongl. Förordmn om landsting. Begärdes på bordet. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Hr von Hofsten, Sten Erland, ingifven motion, N:o 201, ang:de anslag till fyra gymnastikinrättningar i Stockholm. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t två af Hr Tham, Gustaf, ingifne motioner, nemi.: N:o 202, ang:de kopparräntans afskaffande; och N:o 203, ang:de anslag till myrutdikningar och vattenaftappningar i Jemtland. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Hr von Krusenstjerna, Edvard, ingifven motion, N:o 204, ang:de pension åt f. d. Löjtnanten Pehr Palmgren. Den 29 November e. m. 243 Upplästes och begärdes på bordet en af Gr. Cronstedt, Fredrik, inlemnad motion, N:o 205, om hela extra statsregleringens öfverflyttande på Statskontoret m. m. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Gr. Cronstedt, Fredrik, ingifven motion, N:o 206, ang:de begagnande af postremissvexlar för öfversändande af medel från och till Riksgäldskontoret. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Frih. von Vegesach, Carl Henning Iwan, ingifven motion, N:o 207, ang:de löneförbättring åt gymnastik-lärarne vid de högre elementar-läroverken. Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar, uppläste en motion, N:o 208, om anslag till understöd åt ett s. k. Magdalenahem i hufvudstaden.
(som förut). om att Leonora skulle inställa sin vanliga torsdagsmiddag. MAX. Hans är litet trött. Men han ville inte höra talas jag ville tala. (Paus. Lägger sin hatt ifrån sig och värmer sina händer.) KATRINE Nå, ja... Det var nu egentligen inte med honom (plötsligt resolut, men långsamt). Kanske med Leonora? MAX (vänder sig om och ser på henne). Ja med Leonora! KATRINE (anvisar honom plats, sätter sig själf). att förefalla er en smula rättfram? MAX. Löjtnant Bruun ursäktar ni, om jag kommer er allt. Bästa fröken Haxton man brukar ju ursäkta KATRINE (ser litet oviss på honom). Jag tror jag hoppas, att ni är en hederlig karl. MAX (bugar sig i stolen). Det artar sig till att bli allvarligt. KATRINE. egentligen betänkt er ställning här i huset? Det är allvarligt. Har ni någonsin, herr löjtnant, 116 MAX. jag har tyvärr alldeles ingen ställning här i huset. KATRINE. Min ställning här i huset? Fröken Haxton A... MAX. och konverserar, när er svägerska är så nådig att taga emot mig, jag får en kopp te, hvarannan torsdag blir jag gärna bjuden till middag som i dag men någon egentlig ställning... KATRINE. Nej. Jag går, jag kommer, jag sätter mig ned emot er. Min svägerska är emellertid ofta så nådig att taga MAX. Min gud jag är enträgen... KATRINE. Allt för enträgen! MAX. Nu nu är vi visst där vi kunna börja. KATRINE. Hvad menar ni? MAX. önskade oss, då ni började med att hoppas, att jag var en hederlig karl. KATRINE (strängt). Jag menar, att nu äro vi visst på den punkt ni Löjtnant Bruun det här är allvarligt. 117 MAX (reser sig upp). Men det är inte jag. Jag vitt icke vara allvarlig. KATRINE. Ni måste. Det handlar här om flera än om er. MAX. värr: det handlar blott om mig.
SlceognitionS*fFogöbcmman tilt hemmantal bB* ”ra jcutfad od) nebfattad, i enlighet mcb be grunber, forn ”nu förcflåd att blifma antagne för befle ffogaré jfattlägg* ”liing.” r:o ”^)ä gntnb af froab görorbnhtgen af ben 4:bcgc £>e lägenheter, font tipp* ”gå titt fullt i hemman och beröfiocr, men ej hinna ”till ett helt, tittbelaö på ettahanba gruitb få ntpefen ”fog, att be blifiva helt hemman, bj ”ojivab font Fatt återfå af hela ffogdmarfen, feban ”oftoannämbe fpttnab titt be oblabc Sägenheterne blif* ”loit afräFnab, inbelaö ti i hela hemman enligt förnt fwarföre be fås ”font öbeSfentman warit befriabe.” 3 fråga mtförftom beit af åtongl. £D?aj:t gjorba 9?ås biga framftältnitig, att förcftriften 0111 femmantaletS förs böjning efter räntan, wib (fattlöggning å m;a ftfecognitionSs ftogSfeinman, i wiftt fatt bör förfalla, får Utffottet, enligt be i betta ämne erfåttne fanblingar, upplyfta: att iblanbbe intill Sctober ntånab år 1828 till Åongl. Kält belägne fåtanc ffogar, IgnilfnS ffattlägg Årono Gifter lifa beratningSiattbärtocf för famina tit 9tccognitionS Äauunar*Sollegium bär terföre anfett tet blifma en oftritig följt af Äongl. 9Jfaj:tS 9tåtiga bref ten 29 3«n. 1824 ocb Äongl.
De skäl jag trodde mig hafva för ett sådant beslut voro: att, äfven om Stadsfiskalen, på eget bevåg, verkstält Hagbergs häktning, Borgmästaren dock måste anses hafva iklädt sig ansvarigheten för berörda åtgärd, då han, efter det förhör, han den 4 Januari med Hagberg anstält, låtit denne i häkte qvarhållas; att Borgmästaren vid nämnda förhör, icke med den noggrannhet, sakens vigt kräfde, undersökt de omständigheter, på hvilka den tilltalades qvarhållande i häkte borde bero, såsom om något brott1 verkligen var begånget och den tilltalade till ett sådant skyldig, enär, så vidt upplyst vore, Borgmästaren vid detta förhör, dels icke tillkallat sakkunnig person att yttra sig om de i fråga varande myntens verkliga beskaffenhet eller från sådan person fordrat skriftligt intyg i ämnet, utan tycktes hafva åtnöjt sig med åklagarens muntliga uppgift derom; dels ock underlåtit att, genom de personers hörande, hos hvilka den häktade uppgifvit sig hafva bekommit meranämnda mynt, förvissa sig, om och i hvad mån den tilltalade kunde anses hafva ägt vetskap om myntens falska beskaffenhet m. m., hvilket allt varit så mycket angelägnare att på förhand utreda som Borgmästaren bort förutse, att ständige Rådstugurätten skulle vara jäfvig att saken handlägga och ransakningen förthy komma att draga på tiden, hvarigenom den tilltalades lidande, derest han varit oskyldigt häktad, än ytterligare ökades; och slutligen att den tillförordnade Rådstufvurätten icke genast föranstaltade om den ditintills åsidosatta tillförlitliga undersökningen om de i fråga varande myntens beskaffenhet, utan först vid andra sammanträdet vidtog denna åtgärd, och sålunda i sin mån bidrog till förlängande af Hagbergs lidande. Med en dylik framställning af denna saks beskaffenhet och af de skäl, som föranledt mig att låta klagandens påstående komma under laglig pröfning, anmodade jag Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt att anställa åtal emot ej mindre ständige än ock tillförordnade Rådstufvurättens ordförande och ledamöter.
Ridderskapet och Adeln fann redan förra gången denna utväg vara stridande emot dess rättskänsla och ville således icke bifalla den, men sedan tre Stånd numera beslutat att antaga densamma, lärer val Ridderskapet och Adeln äfven få låta dervid beroSedermera hafva efter hvad StatsUtskottet yttrat, trenne Stånd Den 6 Junii f m, 99 förenat sig i samma åsigt i afseende på frågan, om anslaget skulle genom gärd utgå Det är likväl upplyst, att BondeStåndet velat genombe* villning hafva förberörde anslag ersatt; och då . efter min tanka, gärd och bevillning, kommer på ett ut, hafva i denna del två Stånd stannat mot två. Jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja antaga det förslag BondeStåndet gillat, i hvilken händelse frågan komme att genom Nämnd afgöras. Grefve Posse, Carl Henric, och Friherre Boije Ludvig, samt Herrarne Rothlieb, Axel, Tham Wollrath och Anckarsvärd, August, förenade sig med Grefve von Schwerin. Herr von Heijne, Georg'. För min del tror jag icke, att BondeStåndet sagt, hvarken att summan skall utgå genom gärd eller bevillning. BondeStåndet har blott förbehållit sig, att vid den blifvande bevillningens fördelning en ersättning skulle tillgodokomma jordbruket, med ett ord, att hvarje jordbrukare skulle njuta minskning i dess bevilloings—afgift, emedan han i sin mon bidragit till Saltpeter-fonden. Denna ersättning skulle så tillkomma, om jag eljest rätt fattat meningen, hvilken icke är alldeles tydlig, att nemligen en större bevillning skulle läggas p£ dem, som icke äro egare af jord, och sålunda icke någon direct ersättning tilldelas hvarken Saltpeter fonden eller jordbrukaren, hvars be-i villning endast blefve proportionaliter mindre."
Sitt nådiga bifall samt genom nådigt Bref af den 21 Mars 1811 till högste Befälhafvaren på ön, så vidt det angår manskapet, rörande detta ämne, hufvudsakligen förordna följande: 1) att 1798 års Krigsartiklar, i afseende på militärbrottens qvalifikation, och hvad deruti om militärens skyldigheter stadgas, förblifva oförändrade; 2) alt berörde Krigsartiklar skola tjena till grund i allt, der korpo-1 reit Straff ej är stadgadt; 3) att all korporel bestraffning af gatulopp och spöstraff för militärbrott, derå dödsstraff i Krigsartiklarna ej utsatt finnes, borttages, och deremot ensligt fängelse i mörkt rum införes; varande särskild lorvandlingstariff i sådant hänseende upprättad; 4) att extrajudiciel bestraffningen må utgöras af dessa gradalioner: a) arrest från och med 24 timmar till och med 8 dagar i eget qvarter; b) arrest från och med 8 till och med 15 dagar i eget qvarter, utan sällskap; c) arrest från 15 till och med 30 dagar på högvakt; och d) arrest från 30 till och med 45 dagar på högvakt i ensligt rum, med vissa särskildt bestämda inskränkningar; samt 5) att mål rörande förbrytelser, som icke innefatta egentligt mili Lärbrott, och hvilkas bestraffning allmänna lagen utsätter, böra af ordinarie domstolar afgöras. Vid granskning och jemförelse af nu omförmälda författningar samt Kongl. Krigsartiklarna af år 1798, förefinnas, i afseende på bestraffning, bestraffningssätt och rättegångsordning för beväringskarl från Gottland samt beväringsskyldig från något af rikets öfriga landskap, följande hufvudsakliga skiljaktigheter: l:o Beväringskarl i allmänhet skall, för brott, derå Krigsartiklarna utsätta’spöstraff, undergå denna bestraffning, så vida ärans förlust, uppenbar kyrkoplikt eller fängelse på fästning jemväl följa bör; hvaremot beväringskarl på Gottland, om han begått militärförbrytelse> clömes till fängelse i B. St. Just. Ombudsm.
Majit täcktes söka åvägabringa en sådan öfverenskommelse mellan Sverige, Norge och Danmark, att den kompetens, som till utöfning af vissa yrken; såsom läkarens, veterinärläkarens, apothekarens med flera, der yrkesexamen är i lag föreskrifven, blifvit vunnen i det ena landet, äfven må tillgodonjutas i det andra, såvida i de särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika.» Höglofliga Ridderskapet och Adeln har så till vida bifallit Utskottets hemställan, som Höglofliga Ståndet beslutit: »att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga sådan åtgärd, att den kompetens, som till utöfning af vissa yrken, såsom läkarens, veterinärläkarens, apothekarens, tandläkarens, fältskärsmästarens och barnmorskans, der yrkesexamen är i lag föreskrifven, blifvit vunnen i Norge, äfven må tillgodonjutas i Sverige, så vida samma rätt äfven i Norge tillerkännes Svensk undersåte, samt såvida i de särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika» — ett beslut, som Högvördiga Preste-Ståndet, efter inbjudning, jemväl biträdt. Bih. till R. St. Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva deremot bifallit Utskottets Utlåtande i dess helhet. Då således alla fyra Riks-Stånden beslutit en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t i det ämne motionärernes och Utskottets framställningar åsyfta; men Stånden deremot stadnat i skiljaktiga beslut endast i fråga om den utsträckning, som åt det väckta förslaget bör gifvas, åligger det Utskottet att söka dessa Ståndens olika meningar sammanjemka; och som Utskottets åsigt, att den föreslagna yrkesrätten bör äfven till Danskar utsträckas, blifvit af tvä Stånd gillad, anser Utskottet sig ega anledning å nyo framlägga detta sitt förslag för Rikets Ständer.
Höglofliga Riddcrstapct och Adeln torde til» löta mig fä upläsar "Kongl. Majlis Rädiga Förordning, angäcnbe upmunkringar til Jordbrukets uphjclpande af ben 8 Klarus 1770." "HoS Oss hafwa Riksens Ständer tvid sist öfwerständne Riksdag i underdänighet anmält, huru som dervid efterseende af ordsaken, hwarföre de flere af Wäre til Jordbrukets uphjclpande utfärdade Nädlga upmuntringar icke haft den önskade weikan, funnit följande hinder der» uti äga synnerlig del1:0 Okunnighet om de i detta och andra hushälls-ämnen utkomnc Förordningar, hwaraf ofta händt, at en del enfaldige af Allmogen hyst den tanka at friskt och ungt folk bertil icke mä antaga-. 2:0 Twäng uti näringar och i synnerhet til ärstjcnst utan afseende om de äro gifte eller ogifte, zw At ben Mansperson, som funnes tjenstlös, blcfwc förfallen til Krigstjenst och änteligen 4:0 at en ogen Granne derföre, at skog och utmark wore odelt, ofta hindrar en idog at anlägga Torp och göra upodling. Lil förekommande af sädane hinder för Jordbrukets upkomst, hnfwe Wi uppä Riksens Ständers tillika gjorde undcrdäniga tilstyrkande, i Räder funnit godt, härmed at förordna, det böra alla de HushällSförfattningar som röra Nybyggen, Torp och Upodlingar, ärligen af Prcdikstolarne warda kundgjorde.
SÄNDAS MOT EFTERKRAF. des A. FRANKO HVARJE POSTMINDRE SÄNDAS ICKE. Med denna salva blef en 1 4 år gammal för obotlig ansedd benröta fullkomligt läkt, nyligen Sfven ett 2 2-årigt svårt kräftartadt lidande. Engelsk undersalva är ett vid de svaraste, äfven gamla skador med det BÄSTA resultat användt medel med utmärkt dragningskraft. ENGELSK UNDERSALVA finner ANVÄNDNING VID: ONDT bröst hos barnSÄNGSKVINNOR, STOCKNING I MJÖLKFLÖDET, FÖRHÅRDNADER I BRÖSTET genom ros, VID ALLEHANDA GAMLA SKADOR, ÖPPNA FÖTTER eller BEN, sår, EKSEM, svullna FÖTTER, T. O. M. VID BENRÖTA, VID HUGG-, STICK-, SKOTT-, SNITT-, krossår; FÖR UTDRAGNING AF ALLA FRÄMMANDE ÄMNEN, SÅSOM: GLAS, TRÄFLISOR, SAND, hagel, teJLTHIERKTa TÖRNE M. ; VID ALLA BULNADER, VÄXTER, KARBUNKLAR, NYBILDNINGAR, T. O *, M. PRESRMA, KRÄFTA; MOT FULSLAG, NAGELBULNADER, bläsor, ONDA FÖTTER, alla slags brännsår, FÖRFRUSNA lemmar, VID LIGGSÅR HOS SJUKA, SVULLNAD I HALSEN, MOT SPIKBÖLDER, mot ÖRSPRÅNG, O VID HUDLÖSHET HOS BARN M. Ju äldre den engelska undersalvan tsllfver, desto bättre resultat! I HVARJE FAMILJ BÖR ALLTID FINNAS ETT FÖRRÅD AF detta enda hjälpmedel. MINDRE ÄN 2 DOSOR SÄNDES EJ; FÖRSÄNDES ENDAST MOT FÖRUTINBETALNING AF BELOPPET ELLER MOT EFTERKRAF.