Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se Brandstod. — från båkafgifter, för alla de ifrån orter, som ligga innanföre alla bakar eller fyrningsanstalter ankommande farkoster. Se Båkafgifter. — från ersättningsansvar för Presidenten af Billbergh, Cancellirådet Valerius, Kamereraren E. M. Dahlerus, Krigsrådet A. L. Hauffman och förre Riksgäldscommissarien A. Vougt. Se Ersättningsansvar och Ersättningsskyldighet. — för kyrkor, från vissa extra utgifter, angående. Se Kyrkor. — för Lieutenantcn August Linnström, från 2:ne års arrendeafgift utaf Bråborgs Kungsgård. Se Linnström. — för Waxtuna comministersboställe, från utgörande af indelt ränta, m. m. Se Waxtuna. Befäl å Svenskt handelsfartyg, om ändring i Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842, angående. VI. B. 343. A. 647. Begrafningshjelp, om upphörande af skyldigheten att aftjena. I. R. 42. R. 515, VI. B. 436, 651. VII. A. 124. — om utbekommande af, efter aflidne Landträntmästaren Alm. V. B. 197. A. 354. VI. E. 4. Begrafningskostnad i och för Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIV Johans dödliga frånfälle, angående. V. B. 698. A. 704. VI. E. 313. Beklädnad, angående Beväringsmanskapets. Se Beväringsmanskapet. Bennet, Friherre Carl Stephan, yttranden. III. 66, 99. Berg von Linde, Johan Albrecht, yttranden. III. 410. VII. 160. Bergscollegium, angående Myntoch Controllverkens ställande under öfverinseende af. Se Myntoch Controllverken. 4 ( 26 ) Bergsfogdetjensterne, om indragning af. VI. B. 343. A. 640. VII. E. 336.
— Sedan berörde tid tilländagått, blef genom Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 14 JNovember 1842 förordnad!, att södra bataljonen, utan att förändra sin ägande ruslhållsnatur, skall för en tid af ytterligare 10 år, rähnadt från den 1 Januari 1843, fortfara att förblifva infanteri, emot vissa bestämda villkor, deribland det hufvudsakligaste förmår, att rusthållarne vid denna bataljon skola under sagde tid försättas i åtnjutande af enahanda lindring uti rusttjenstskyldigheterna, som genom Kongl. Resolutionen den 15 Augusti 1777 blifvit f, d. rusthållarne vid norra bataljonen af Bohusläns regemente i nåder förunnade. Rustningsbesväret eller Soldathållet inom detta län var 1846 fördeladt på 1,048^ och båtsmanshållet på 1,472T%'T hemman. Då nu rusthållsoch soldatnummerne utgöra 904, men båtsmansrolarne, oberäknade städernes vakante 100 nummer, endast 459, hvadan i medeltal endast lf^ hemman belöper sig på ett rusthållseller soldat-rolenummer, men 3TVo på en båtsmansrote, så enär kostnaden för hvarje nummer af soldaloch båtsmanshållet öfverhufvud kan anses ungefär lika, följer deraf att i medeltal de bålsmansroterade hemmanen varit i mån af nämnde skiljaktighet lindrigare betungade, dock särskilda hemman mer eller mindre, efter deras olika natur. Skjutsnings-bestyret är jemförelsevis icke särdeles tryckande inom detta län. Orsakerna dertill igenfinnas i landskapets läge, dess beqväma sjökommunikationer samt ångfartygstr afiken. En följd häraf har ock varit, att då i anledning af Eder Kongl.
Om afsigten med detta stadgande, hvad Banquen angar, skall kunna behörigen vinnas, är den ytterligare föreskrift nödig, att Domaren i kallelsen bestämdt utsätter beskaffenheten och beloppet^ af den fordran, för hvilken Banquen blifvit, som Fordringsegare i Goncoursen uppgifven, samt när fordringen grun - 8(j Banco Utskottets Betänkandet}. dar sig på Inteckning! hvilka fastigheter b'if* vit för densamma pantsatte och så vidt ske kan, i livars namn Länet är upptaget, helst det täta ombytet af egare till Banquens Pati^ ter och likheten emellan flere Låntagares namn, Särdeles bland Allmogen, ofta vålla antingen atf Gäldenären icke igenfinnes i Banquens Böcker eller att vederbörande stadna i villrå dighet, hvilken af Banqnens Låntagare med lika namn är den i kallelsen omnämnde Cessiqnantep. —~ Latal ier knnnq således lätt gå förlorade i följd af de ofullständiga kallelser, Banque:) nu erhåller, hvilka sällan innefatta mer än att Banguen blifvit uppgifven som Fprdringsegare. Afven synes Domstolarne böra ålägga? draga försorg derom, att kallelserne i tid af-; sändas, s| att de kunna komma Banquen till-, handa åtminstone så långt före inställelsed. agen, som g §. utsätter för sista införande deraf i Tidmngarne, till förekommande af de olägenheter, sorn ett sednare delfående nu. stundom medför. 5 (]ap. 24, 25 och 40 §§. Om tiden för anmärkningars framställande mot Gäldenären och öfrige Borgenärer samt sluteliga utförandet och bestyrkandet af hvars och ens talan jemte förbud tpot begagnandet i Högre Batt af andra bevis än de som vid förste Domstolen yarit företedde.
Dessa flerfaldiga åligganden, i förening med skyldigheten att handhafva ledningen af och närmaste inseendet öfver göromålens gang kunde icke annat än splittra Föreståndarens krafter i allt för mänga rigtningar och menligt inverka på institutets ändamålsenliga utveckling, hvadan ock anmärkningar mot detsamma^ styrelse och förvaltning snart läto sig förnimma, hvilka anmärkningar slutligen vid 1844 års riksdag föranledde Rikets Ständer att hos Kongl. Majit anhålla om nedsättning af en kommitté af sakkunnige män för utrönande af tillståndet inom berörda undervisningsanstalt. Till följd af denna framställning blefvo särskilda Konunittérade af Kongl. Majit, i nåder förordnade, med uppdrag att, efter tagen kännedom angående förhållandena inom läroverket, utreda huruvida, derest de gjorda anmärkningarne funnes grundade, det felaktiga kunde vara föranledt af hvad genom institutets stadgar blifvit föreskrifvet, samt i sådant läll föreslå de. förändringar, som kunde finnas nödiga och ändamålsenliga, hvarjemte. Kongl. Majit, under den 29 Oktober 1845, bestämde vissa hufvudgrunder för uppgörande af förslag till nya stadgar. Härvid förklarade Kongl. Majit, hvad angick föreståndarebefattningen vid institutet, det Kongl. Majit väl funne att lärarne derstädes, särdeles i hvad anginge deras läroämnen, lämpligen kunde och borde rädplägningsvis deltaga i behandlingen af de förslag och ärenden, som afsäge undervisningens ordnande, äfvensom att den närmaste värden af samlingarne och ansvarigheten derför borde fördelas på de särskilda lärarne efter de hvardera af dem tillhörande läroämnen, men att det för öfrigt skulle tillses, att då dädanefter, såsom dittills, den närmaste ledningen och förvaltningen af institutet borde anförtros ät en särskild dertill ut - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JVs> 82. 7 sedd Föreståndare, dennes myndighet blefve så bestämd, att vilkoren af enhet och kraft i läroverkets förvaltning måtte vinnas; dock att denna föreståndare-befattning kunde uppdragas åt den af lärarne, som pröfvades dertill mest lämplig.
Hvad anginge den förmenta svårigheten att hålla disciplin och ordning bland den studerande ungdomen, så hade exemplen af universitet i utländska hufvudstäder faktiskt vederlagt ett sådant påstående. Ordningen och disciplinen vid Köpenhamns universitet vore vida större än vid något af våra. Kostnaden för studentens vistande i hufvudstaden torde icke blifva betydligt större än hvad den nu vore vid universiteten, om lämpliga inrättningar för mathållning och bostäder vidtoges. Vidkommande slutligen kostnaden för en sådan universitetens flyttning, trodde motionären den icke blifva så stor, som man möjligen föreställde sig. Derigenom att flere särskilda institutioner sammansloges, bereddes tillgång på ett större antal löner, än som kunde vara af nöden äfven för ett universitet inrättadt i vida större skala, än något af de närvarande. Den besparing, som å denna titel komme att göras, kunde lämpligen användas till förstärkande af materielen. Den enda ökade utgift, sorn komme att ega rum, vöre den för uppförande af erforderliga universitets-bvggnader, men då det vore en utgift blott för en gång, blefve den icke sär - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 97. 3 dolos betungande, helst Staten inom hufvudstaden egde att disponera de mest lämpliga byggnadsplatser. 2:o af Herr von Koch, N. S., som anfört följande: »På det den juridiska bildningen »icke, såsom hittills, må blifva allt för ensidig; theori och praktik hos juristerna längre tid »få åtföljas, samt till vinnande dessutom af framtida ekonomisk besparing i afseende å den »juridiska undervisningen för stat, lärare och lärjungar, anser jag mig böra vördsamt föreslå »Rikets Ständer, att genom underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl.
Men äfven om så vore, att man, i betraktande af coursens ovisshetskulle önska helt och hållet undvika inblandning af Engelska Assurance-Compagnierne, anses, enligt berörda tryckta skrift, ej något binder möta, att efter den plan, (^grundad på säkra beräkningar efter mortaliteten) som hos dem begagnas, Banken kunde lemnel både försäkringarne och lämen , h varigenom vinsten blefve ännu störreoch (jvarstan■» nade inom Landet. Det låter visserligen tänka sig, att en så beskaffad rörelse, som den föreslagna, skulle utaf enskilde Bolags-Interessenter, hvilkas hela syftemål vore att få ett sammanskjutet Capital förränta.dt, kunna bedrifva® och tilläfventyrs på det hela lemna en skälig Banco-Ulskotteis Betänkande IV.-o 58. tf skälig vinst. Hvad Banken deremot angår* så kan väl ej i längden låta sig göra, att behandla densamma såsom blott låneoch undsältnings-anstalt, af den egna beskaffenhet, att efter behag kunna skapa sig Fonder, endast genom tillverkning af Sedlar* Förr eller senare måste äfven tagas 1 beräkning dess egenskap af Vexeloch Depositions-Batik, hvartill hörer, att det, som der blifvit insatt, må kunna* till värdet oförändradt, återgäldas, och Skuldförbindel-* serne eller Sedlarne, vid påfordran, med verkligt mynt inlösas. Dermed låter sig ingalunda förena, att från denna Bank anslå millioner utan egande Fond* Vare sig till omedelbart deltagande i en så tillfällig och äfventyrlig speculation som Assurance på lif, eller till låns meddelande åt Personer för lifstid, i förlitande på vederhäftigheten hos inoch utländskt Bolag, sorn med sådan speculation sig inlåtit; Och Banco-Utskottet kan alltså ej annat än helt och hållet afråda från Bankens invecklande uti den slags lå* ne-rörelse* som Motiottairens för* slag åsyftar* Slockholm den 7 Julii 182g* Bitn tili Riis* St. Ankom till Exp.-Utsk. den 12 Julii 1S29.
Det säger sig sjelf, att om bolagets hufvudsakligaste inkomst, eller den, som kanalfarten inbringade på 1830-talet uppgått, eller för framtiden då med säkerhet kunnat beräknas, till ett så ansenligt belopp, att denna och bolagets öfrige beräknelige intrader af sin egendom m. m. förutsatts skola lemna skälig ränta på det aktiekapital, bolaget borde tillskjuta, äfvensom tillgång till amortering och ränta af det lån, som behöfde upptagas, sedan dessförinnan förvaltningsoch underhållskostnaden m. m. utgått, så borde Statsverket naturligtvis, för ombyggnadsarbetets utförande, icke behöft tillsläppa ringaste bidrag. Men förhållandet var denna tiden ingalunda sådant, enär kanalinkomsterne under de 5 åren 1832— 1836 i årligt medeltal uppgingo allenast till 60,800 R:dr Banko. De uppgjorda beräkningarne visade, alltså på sätt 1836 års Kongl. Kungörelse innehöll, att för företagets utförande ansågs ett lån på En million R:dr Banko blifva erforderligt, Motioner i Preste-Ståndet 1862. 211 hvilket lån Statsverket åtog sig till kapital och ränta infria medelst nyssberörde årliga bidrag i 25 år från Handelsoch Sjöfarts-fonden, derest nemligen bolaget å sin sida till alla delar fullgjorde de förbindelser, hvartill 1838 års privilegium och reglor bolaget tillförbundo. Främst bland dessa åligganden var det, att, då ombyggnadskostnaden blott obetydligt öfversteg den beräknade, och behof således icke förefanns för bolaget, att utsträcka aktieteckningen till En million R:dr, hvartill bolaget eljest varit både förpligtadt och berättigadt, tillskjuta och således i verkligheten utbetala 750,000 R:dr Banko för de af bolaget sedermera utfärdade 1,500 aktier, hvardera lydande å 500 R:dr samma mynt.
Utskottet har blott i sammanhang dermed gjort den hemställan, om icke val-rättigheten inom Adeliga Familjer tillika kunde an.; tagas. En värd Ledamot har yttrat, att valrättigheten skulle tillskapa en representativ Corps, hvars medlemmar till största delen enV dast skulle komma att bestå af lyckans gunstlingar, hvilka vid de allmänna öfverläggningaroe skulle mera afse deras personliga tördel* 154 Den 18 Junii f. rn. än det allmännas bästa, samt att det större anseende, som, genom ett fönninskadt antal af Representanter, tillföll den utsedde, skulle verka derhän, att vid valen företräde lemnades åt de förut mägtiga och rike; men jag tror att alhjelpandet af dessa befarade löljder bör bland annat vara föremål för de Reglementarisk» föreskrifter, hvilka för verkställigheten af dessa val, derest de antagas, måste meddelas. Om valen i Landfiorterne till exempel verkställdes, genom Eiectorer inom någon viss krets, eller ock om Ridderskapets och Adelns Medlemmar vid början af hvarje Riksdag församlade sig å Riksdagsorten, och der inför RiddarhusDirectionen förrättade val af sine Representanter, så skulle, elter min tanka, icke någon anledning till missbruk dervid kunna äga rum. Tvärtom är jag öfvertygad att valen, sålunda verkställde, skulle må hända blifva bland de frivilligaste och mest oberoende, som man kan tänka sig ConstitutionsUtskottet har ej föreslagit, att Ridderskapet och Adeln skulle afsäga sig sina ärftliga rättigheter, utan endast hemställt, om ej hvar hufvudman inom sin Ätt, eller ock hela Ätten gemensamt, kunde välja Representant å Riddarhuset, hvaraf följden ej blefve annan än den, att en sålunda utsedd Adelsman, på en gång både såsom vald, och berättigad genom födseln, intoge Säte å Riddarhuset. Hvad beträffar att nu taga ett sådant beslut, att deraf kan löija verkställighet, så vägar jag tro, att då ds trenne öfrige Rikg'?
Ridd. och Adeln täcktes åt RiddarhusDirektionen öfverlemna att, i sammanhang med Riddarhussalens förändrade inredning, vidtaga de af Pir Ehrenhoff föreslagna åtgärder med iakttagande deraf, att 4 liiddarh us-U tsk o t te t s Utlåtande N:o 23. tvenne särskildt a trappgångar komma att förena Sekreta Utskotts-rummen med Riddarhussalen och att dessa erhålla en så stor bredd, att den lemnar utrymme för två personer att passera förbi hvarandra. Stockholm den 7 December 1857. Hr Blomstedt, Ckristian, var från detta beslut skiljaktig och fann för sin del, att den ifrågaställda föreningen af Sekreta Utskottsrummen med Itiddarhus-salen, komme att medföra ganska många olägenheter; medelst trappgångarne blifva för salen vanprydande samt der upptaga ett alltför stort utrymme. I öfrigt saknades hvarje beräkning öfver kostnaden för inredningen och möbleringen. Ett särskildt kapprum för Kidd. och Adelns ledamöter torde hädanefter lika litet som hitintills erfordras, då under den årstid öfverrock begagnas, den vid de flesta tillfällen ganska val behöfves inne i salen. Eör ändamålet af en klubb vore Sekreta Utskotts-rummen till utrymmet alltför inskränkta. Utlåtande i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 8, örn ett förlagslån från Riddarhus-kassan för utgifvande af Riddarhusets genealogier. Hörsamt Memorial. Från Ridd. och Adeln har Riddar!)us-Utskottet fått emottaga återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 8 i anledning af Hr Anreps, Gabriel, motion om ett förlagslån från Riddarhus-kassan för utgifvande af ett genealogiskt arbete under titel; »Svenska Adelns Allartaflor»; å hvilket förslag Utskottet, i öfverensstämmelse med Riddarhus-Direktionens yttrande, ansett sig sakna skäl att tillstyrka bifall.
Den lilla staden Säters 540 invånare med sin landsförsamling, 1,884 invånare, är ett af de fattigaste samhällen inom Dalarne, enär det ej s o m de öfriga dalförsamlingarna eger någon skog. Utskylderna belöpte sig förlidet år till för staden 5 | o c h för landsförsamlingen 2 8 | pr bevillningskrona. I 8 år har det lilla samhället arbetat på en fond för värmledning i kyrkan, men ej förmått höja den till mer än 500 kronor. Och nu står den vackra kyrkan vid Säterdal kall. Och i den lilla komministergården finner man ett offer för den kalla kyrkan, den gamle pastorn, bunden vid sin säng, förlamad af rheumatism. Ärade medläsarinna af fdun, drag ett strå till stacken genom att till ordföranden i kyrkorådet Säter insända ett 10 öres postporto, du gör med din gåfva en god gärning. Vår redaktör säger oss, att Idun utgår till 19,000 hem o c h läses af mångdubbelt flere; de förenade små gåfvorna skulle kunna bilda en stor summa. Resultatet skall ock införas i Idun. Så vill jag till sist till detta lilla upprop lägga Jakobs o r d: » Den som kan göra godt o c h gör icke, honom är det s y n d ». Märta Starnberg. S ö n d a g: Buljong med grönsaker; lam med dillsås; brödpudding (recept Idun n-.r 1.) M å n d a g: Puré på morötter; lappskojs (recept Idun n:r 1.) T i s d a g; Ködspotta, stekt; vinsoppa. O n s d a g: Oxkött il la Charles X; dansk rödgröt (Idun n:r 4.) T o r s d a g: Kalfbringa, stekt; puré af torra gröna ärter. F r e d a g: Kabeljopudding (Idun n:r 6); sagovälling. Lördag: Gädda med pepparrot; puré på bruna bönor. Recept.
Dessutom äger bestraffningen Z lönskaläge mellan ostylda, en lammaohmigande gomenstap med am swaret a de qwalistcerade lägersmäls förbrylttftr, Uz som t svrbudna leder'ester med förmyndaren, husbonde med mera, och att borttaga en länk i denna kedja uran Ridd och A. Proc. 5 B. ög, 2§. LIF Den 5 Januari»'. ögnamarke a förhägandek med de öfriga stall oundwikeligen walla disproportion och oredor »vid Lagstjp:,ingen, hwilken ej blifwit bemärkt eller förutsedd. Pä detze grunder wagar jag tillstyrka afflag a Lag,Ulstokteks Betänkande, kuntrandeden olägenhet som föijer af Qwinnans införande till Krono häcktet för ort undergå kroppspligt, i bristof tillgäng lill böterna, pä det sätt förekommaö, att henne, dä hon fran berörde häckte är boende längwaga, eller årstiden oblid och Barnet swagt, j stallet tillätas, att hos närmasts Krono! Betjente undergå bestraffningen, hwiiket och tillförene warit brukligt, innan, i afseende pä Csntroilm blifwit anbefall, att alla sä beskaffade kroppsstraff skulle i allmänna hacklec wärkstallas. Men för något jerstilk li, dande under fängelsetidenärQwinaanejblotkstäld, emedan hon därunder njuter manligt kracramenre bade för sig och sarstilr för Barnet, om hon det mcdförer, hwarföruran henne ej är betagit akt i häcktet bidraga till sikt uppehälle, genom der arbete som ber kan astodkommas, eller att till födoämnen anwända hwad hon med sig förer, eller kan förtjena, äfwen forn hon är berättigad tili sarstilt husrum, sti d fran umgänge med häcktade dillnqwentcr, la alt desie af Lag U stöttet anförda, öwonde omständigheter sakna all päjöijd af Lag förändringens behof.
Jag tål inte vid mera. Berta (hälsar på Wilhelm, för därefter modern ut till höger). (Man hör Villes röst, då dörren går upp.) Wilhelm (går emot Berta, då hon kommer tillbaka). Hvad vill detta säga? Det var ju Villes röst. Hvad är det för en mystifikation. Är Lissi här? Berta. Ja. Wilhelm. Därinne? Hur i all verlden kommer hon hit? Berta (med trött röst). Vill du vara god och sitta ned. Jag har några ord att säga dig. Wilhelm. Hvad är det för ceremonier? Har någonting händt – –? Berta. Lissi kom med ångbåten i går afton vid 10-tiden. Hon hade gladt sig så barnsligt åt att få göra dig en öfverraskning. Då hon kom till din bostad såg hon dig gå in med ett främmande fruntimmer. Wilhelm. Hvad! Portvakterskan sade, att en dam, som hon afvisat Berta. Det var din hustru, Wilhelm. Wilhelm (springer upp). Fördömdt! Jag vill genast tala vid Lissi. Berta (långsamt). Hon säger, att hon aldrig vill se dig mera. Wilhelm. Ah – det är ju öfverspändhet – det är ju inte möjligt. Berta. Det fins vissa naturer, som aldrig kunna öfvervinna ett sådant slag. Wilhelm. Det är väl möjligt – men Lissi hör inte till dem. Hon är så god – hon håller af mig – hon är en sann kvinna – hon kan inte förskjuta sina barns far. Berta. Hon blygs att se sina barns far in i ögonen efter detta, säger hon. Wilhelm. Det är du, som sätter upp henne. Berta. Ja – jag kan nog tro, att det är svårt för er män att fatta, hvad ett sådant slag kan vara för en kvinna. Vi sätta gärna all vår lit till dem vi älska. Wilhelm. Hvad vet du om det? Berta. Så älskar jag min mor och Lissi – några andra har jag ju egentligen aldrig hållit af. Men om en af dem till exempel skulle svika mig i något afseende – det vore för mig detsamma som – ja, det vore inte bara detta att bli besviken af dem – det vore som att bli bedragen af hela verlden. All trofasthet, all sanning, all heder vore borta ur verlden, om de kunde svika min tro på dem.
Om vi å ena sidan förorda konsekvens, stränghet och sanning vid betyggifningen, så måste vi å andra sidan betona och framhålla, att husmodern bör vara god och rättvis emot sina tjänare. Allt som blifvit utlofvadt bör hållas och detta särskildt hvad beträffar fritiden. Tjänarinnan bör åtminstone en gång i veckan hafva tid att laga sina kläder, bör minst hvarannan söndag få komma i kyrkan och dessutom tid efter annan få gå ut en söndagkväll, hälst den dag hon ej går i kyrkan, men • — detta måste särskildt betonas — på inga vilkor få vara längre ute än till klockan 10 på kvällen. Här kunde ock nämnas vådan af att låta unga tjänstflickor hämta sina. matmödrar eller husets döttrar midt i natten, men utrymmet tillåter ej att denna gång närmare ingå härpå. Ehuru ännu mycket skulle kunna sägas i den så viktiga tjänarinnefrågan, vilja vi blott vidröra ännu en sak, där matmodern bör visa intresse och med råd och dåd bistå sin tjä- narinna, nämligen vid anskaffandet af kläder och ett förnuftigt användande af lönen. Slutligen skulle vi här vilja ställa ett upprop till sådana husmödrar, som intressera sig för saken att sammansluta sig och bilda en förening, där hithörande frågor kunde diskuteras och man enas om sättet att söka afhjälpa åtminstone en del af de öfverklagade förhållandena. Enighet ger styrka, och det är blott genom en fast sammanslutning mellan husmödrarna, som det kan blifva möjligt att åter bringa jämvigt i förhållandet mellan husbondfolk och tjänare. FRÅN MITT M i n första Ett lärarinna. minne af (Forts.) fter kvällsvarden blef det så åter lekar af alla slag, ordspråkslekar, gisslekar o. s. v. Jag minns en afton, Jå vi » små » voro hos Susette. V i hade alla bedt om att få en af » de stora » med, en viss Anna, som var allas vår favorit, men Susette sade bestämdt nej, och vi måste nöja oss med klasskamraterna. Om kvällen voro vi delade i två partier, som lekte gisslekar. Det ena partiet skulle framställa något ord, ordspråk eller föreställning, som det andra partiet skulle gissa. Med ens sade Susette, att nu ville hon alldeles ensam gifva oss någonting att gissa.
Gefleborgs län, angående omläggning af allmännna landsvägen (stora kustvägen) inom. Motion N:o 170. Stats-Utsk. Utlåt. Gevär, om utlånande från Kronans magasiner till folkskolelärare-seminarierna i riket af sådana, lämpliga till excercis. Motion N:o 121. Stats-Utsk. Utlåt. Giftermålsbalken, angående ändring af 8 Kap. 1 § och 9 Kap. 1 §. Motion N:o 127. Lag-Utsk. Betänk. N:o 7. Gotland, om inskränkning af tiden för fullföljd af lagvadda mål derstädes. Se Lagvadda mål. om bibehållande af folkskolelärare-seminariet derstädes. Se Folkskole lärare-seminariet. Grape, E. D., Motion N:o 34, om anslag till en fyrbyggnad på ”Svenska Högarnes” håkland, tillhörande Stockholms skärgård. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 52. R. St. underdån. Skrifv. H, Hallström, Gabriel, Motion N:o 94, om anslag till förbättring af hästoch får afveln inom Jemtlands län. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 76. Motion N:o 95, angående Söderhamns treklassiga elementarläroverks utvidgning till femklassigt, samt anslag till ökad lärarepersonal vid samma läroverk. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66, 12 Hallström, Gabriel, Motion X:o 142, om anslag till en jernväg från Hemgrafven i Medelpad till Sundsvall. Stats-Utsk. Utlåt. Harr elsbalken, om ändring af 17 Kaj). 12 §, sådan den lyder i Kongl. För ordningen den 8 Oktober 1861. Motion N:o 84. Lag-Utsk. Betänk. Hattefura vid Wenern, angående förändrade terminer för utbetalning af dels beviljadt återstående statsbidrag för segelleds öppnande derifrån till Stora Lee samt anläggning af jernväg vid Hofverud, dels nådigst äskadt. statsbidrag för sjöarne Vestra och Östra Silons förening medelst kanal och slussar. Motion N:o 155. Stats-Utsk.