Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De unga hustrurna och flickorna hade icke befattningen att köra lassen: de gingo efter, helt stolta i sina marknadsdrägter med en otalig mängd glasknappar och små silfverklockor och kedjor på tröjan. Dessa damer bevakades emellertid skarpt af de unga troligen svartsjuka männen, hvilka stundom kastade om sina hästar för att se efter dem. De unga flickorna tycktes dock hafva största friheten: de gingo omkring och spådde, äfven i husen, sjöngo för flockar af menniskor sina visor, men gåfvo aldrig den minsta favör åt någon ansökande. På sjelfva marknadsdagen var jag till min högsta ledsnad tvungen att sysselsätta mig med ett mycket ledsamt göromål, nemligen att öppna dörren och niga för alla de, så att säga, resande herrskapsvisiterna; men allt var försonadt, när jag sent omsider, med mina marknadspenningar i förklädesfickan och under skydd af någon erfaren person, fick komma ut i den stora folkträngseln på torget och der i den ljufvaste villrådighet vandra fram och åter bland stånden, synnerligen i valet och qvalet mellan en ståtlig sockerkyrka, som såg så högtidlig ut, och en liten flicka vaggande i en trägunga, med sin lilla spetsiga fot nätt hvilande på slåen. Kom så någon af de gamla majorerna eller kaptenerna från Dal, som skulle äta middag hemma och som efter en förmånlig försäljning af oxarne var i godt lynne, kunde det hända att jag blef egarinna af både kyrkan och flickan i gungan och ändå hade marknadspenningarne i behåll Nöjet af marknadens herrligheter varade tills straxt derefter korfgillena började. Dessa gillen, till hvilka en hel mängd fruar och flickor inbjödos, hade visserligen icke mer än ett beräknadt ändamål, men fingo stundom ett annat. Då det stora höstslagtet var gjordt – efter inköpet på marknaden – hade fruarna enligt gammal häfd rättighet att invitera hvarandra till sig för skärningen af köttet till den derpå följande korfberedningen. Damerna sutto då sida vid sida utefter ett mycket långt bord, förut dukadt med skärbräde, spilkum att emottaga köttet, knif och handduk för hvarje person.
I afseende på de prof, hvilka, vid inträdet i Gesällclassen, så väl som i öfrigt efter dcnns författning, skola aflåggas , hafva Utskotten ansett af hufvudsaklig vigt, det de, som granska' desse prof, göra sig förvissade, det Amne-sven^ ren egt och eger förmåga att dem fullgöra} derom en föreskrift sålunda blifvit föreslagen,' att i denna Artikel intagas. Bland de mest öfverklagade olägenheter af nuvarande Handtverks - författningar, har varit den större frihet Gesållerne åtnjutit, dels till kringvandringar , dem de stundom långe och sysslolöst fortsatt, under skål eller förevändning, att arbete ej kunnat erhållas, dels till mindre ordentlig lefnad under vistanSet ho# 36 LagUtsltottets BetänkanÅin, Måstarne, troligen härledd derifrån, att de. i händelse af desses missnöje, haft en lått utväg, att på annat håll söka arbetsförtjenst, eller åtminstone icke, i saknad deraf, varit underkastade lika arbetstvång och påföljder, som andre sysslolöse personer. Utskotten hafva trott sig enklast och lättast förekomma desse olägenheter, genom en föreslagen föreskrift, att iörhållanderne emellan Mästare och Gesäller komma att bestämmas elter deri Tjenstehjonsstadga, sorn gäller för enahanda förhållanden emellan Husbönder och Tjenande i allmänhet, då ej genom sårskildte arbetsbeting andre vilkor blifvit cfverenskomne. Man har trott sig sålunda på en gång ernå hvad ordningen i allmänhet och enskildt inom Handtverkerierne påkallar.
Högsta afgifterna uppgingo för grosshandlare i Stockholm och Göteborg till 350 rdr samt för handelsmän, fabrikörer, handtverkare och andre borgare derstädes till 175 rdr. för handelsmän i lista klassens städer till 130, i 2:dra klassens till 80, i 3:dje klassens till 55, i 4:de klassens till 30 och i 5:te klassens till 15 rdr, samt för fabrikörer, handtverkare och andre borgare i städerna af lista klassen till 100 rdr, af 2:dra till 35. af 3:dje till i 5.V, af 4:de till 9 och i städerna af 5:te klassen till 4jrdr. Minimiafgifterna bibehöllos hufvudsakligen vid deras i T789 års bevillningsförordning bestämda belopp; men för arbetsfolk nedsattes afgiften till hälften. Bevillnmgen för icke burskap egande invånare i städerna höjdes i allmänhet för dem, som vid taxeringarna kunde hänföras under kategorien »förmögne». Bevillningsafgiften för alla hyror skulle fortfarande utgå med 6 procent af hyresbeloppet. Bevillningen af jordegare och hemmansåboer undergick ingen förändring. Nybyggares och torpares bevillning ökades, men inhyseshjons minskades deremot till hälften af förra beloppet. För barn, betjening och tjenstefolk bibehöllos förut stadgade bevillningsafgifter, men för löst folk och dagsverkare nedsattes afgiften till 16 sk. för mansoch 8 sk. för qvinsperson. Jernbruken indelades, med afseende å deras efter privilegierna egande koltillgång, i 6 klasser, och skulle för dem erläggas i bevillning högst 6 och minst 2\ procent af det emot hammarskatt eller rekognition tillåtna smidet. Föregående bevillnmgsförordnings stadgande angående kolningsfrihet på allmänningar bibehölls oförändradt. Likaså bibehöllos de förra bestämmelserna i afseende på bevillningen af vissa manufakturoch fabriksinrättningar samt mjöloch sågqvarnar.
Riksdagsman i första Kammaren, som vid Riksdags början sin befattning icke nio år innehaft, må dermed till Riksdagens slut fortfara, iändå att under tiden nio år från valet förflyta. § 9. Till ledamöter i första Kammaren kunna endast väljas män, som uppnått trettiofem års ålder samt ega och minst tre år näst före valet egt fastighet till taxeringsvärde ej understigande åttatiotusen Riksdaler, eller ock till Staten skatta samt under tid, som nyss är sagd, skattat för minst fyratusen Riksdaler årlig inkomst af kapital eller arbete. Kommer Riksdagsman, efter det han vald blifvit, i den ställning, att han ej längre skulle varit valbar till ledamot i Kammaren, frånträder han sin befattning § 10. För den, som blifvit tili ledamot i första Kammaren utsedd, utfärdas vid valförrättningens slut fullmakt, som, när valet verkställts af landsting, underskrifves af dess ordförande, med kontrasignation af landstingets sekreterare, och, då valet skett af stad, undertecknas af stadsfullmäktiges ordförande jemte två af desse fullmäktige. Fullmakterna böra hafva följande lydelse: »I, kraft af det riksdagsmannaval, som af N. N. landsting (stadsfullmäktige i N. N. stad) blifvit den förrättadt, varder N. N. härigenom befullmäktigad att för en tid af nio år från nämnde dag vara ledamot af Riksdagens första Kammare. » Ort och tid. § ti. Ar någou missnöjd med riksdagsmannaval, som af landsting eller stadsfullmäktige förrättadt är, må han deröfver hos Konungen anföra underdåniga besvär.
Dessa skolor böra ega gymnastik-lärare, hvilka aflagt prof på kunnighet och skicklighet. I det högre elementarläroverket böra de gymnastiska ölningarna vinna möjlig fulländning till kroppsoch själskrafternas helsosamma utbilning. Fullständig redskapsgymnastik tillkommer här. För de äldre gossarne: handgrepp med verkliga gevär; bajonettfäktning med gevär härtill inrättade; sabelföring och värjföring när träsablar (käppar med hangtag) och floretter kunna anskaffas; enkla kolonnoch linieformeringar samt kedjeformeringar och rörelser i kedja. Målskjutning med målsmäns tillstånd Handgrepp och infanteri-rörelser synas lämpligast böra utföras på fri mark, några veckor under hösteller vårtid, men icke utsträckas under hela lärotiden, dels för att ej borttaga tid för de angelägnare kroppsöfningarna, dels för att icke möjligen utledsna skolungdomen genom det enahanda i täta handgreppsöfningar. För universitetets ungdom borde kostnadsfritt beredas mera tillfälle, än nu är händelsen, till gymnastik och vapenföring äfvensom till målskjutning. Staten borde icke underlåta tillse, att den del af landets ungdom, som vänder sig till högre studier, och som i framtiden erhåller inflytelse på vetenskap och litteratur, samt månge af densamma på landets öden, icke må under de flere år, som äro egnade åt dessa studier, sakna nästan allt tillfälle till för kropp och själ helsobringande öfningar samt särskildt till handvapnens förande, hvilken vackra konst är på vägen att utgå i vårt land, men hvaruti den bildade klassens ungdom borde med eget föredöme föregå. Det må icke glömmas att gymnastiks och vapenöfningars införande i alla skolor har, genom den militäriska form, hvaruti de meddelas, en tidig inflytelse till noggrannhet och uppmärksamhet å gifna bud, hvilken inflytelse, fruktbringande i alla medborgerliga riktningar, äfven är den bästa förberedelse till det sinnelag, som är de krigiska egenskapernas grundval.
Beträffande denna fråga förekommer hufvudsakligen, att sedan Kongl. Maj:t bos Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag gjort framställning, bland annat, derom, att den vid 1856—1858 årens riksdag provisoriskt beviljade förböjda anslagssumma måtte å definitiv stat uppföras, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 21 Oktober 1860 tillkännagåfvo, att betänkligheter hos dem uppstått rörande ändamålsenligheten af vissa föreskrifter uti de för institutet den 19 November 1858 utfärdade förnyade nådiga stadgar, i hvilket hänseende i första rummet anmärktes, att det syntes mindre lämpligt, att innehafvaren af den vigtiga föreståndarebefattningen icke genom att sjelf deltaga uti lärarnes åligganden erhölle det tillfälle till närmare beröring med dem och med eleverna, hvarförutan han svårligen kunde vinna noggrann kännedom om undervisningens gång och beskaffenhet eller tillförlitligen bedöma läroverkets ställning och behof, hvilket dock vore destomera angeläget, som Styrelsens öfrige ledamöter kunde stå helt och hållet utom läroverket, och institutets lärare följaktligen, om föreståndaren ej deltoge i undervisningen, saknade iillfälle till beröring med Styrelsen, hvarigenom denna åter i viss mån blefve främmande för allt hvad som afsåge sjelfva undervisningen. Med afseende å dessa och flera betänkligheter uppfördes anslaget icke å definitiv stat, utan beviljades fortfarande blott provisoriskt. Yid förlidna riksdag förnyade Kongl. Maj:t sin nådiga framställning i ämnet. Lika med Kongl. Kommers-kollegium, som blifvit i frågan hördt, hade Kongl. Maj:t funnit öfvervägande skäl förekomma emot att stadga undervisnings meddelande såsom en föreståndaren ovilkorligen tillhörande skyldighet; dock förklarade Kongl. Maj:t att, vid den omarbetning af institutets stadgar, som blefve nödvändig, derest Kongl. Maj:ts nådiga framställning om Fahlu bergsskolas förflyttning till hufvudstaden och förening med teknologiska institutet bifölles, Kongl. Maj:t ville tillse, att det medgåfves läroanstaltens föreståndare att, såvidt tiden sådant tilläte, deltaga i undervisningen och i dylikt fall, efter eget bepröfvande, välja läroämne.
Dessa Kronoparken tillika med Härads-Allmänningarne, vårdas af en Öfver-Jäg mästare, tvänne Öfver-Jägare samt fem Under-Jägare, hvilka, enligt en den 19 Mars i836 af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd Stat, böra tillsammans aflönas med en summa af 2,400 R:dr Banco, inberäknad afkomsten af Under-Jägarnes boställen, men af hvilken summa hittills endast 1,826 R:dr 32 sk. B:co utgått, i brist på tillgångar. Dessutom äro 22 Skogvaktare anställde vid bevakningen af Härads-Allm änningarne; varande dessas inkomster beräknade att utgöra 66 R:dr 32 sk. B:co för hvardera, bestående i afkomsten af deras boställen samt 20 tunnor spannmål och 45 R:dr i indelningsräntor och dessutom, lill fyllnad i summan, contant aflöning af Häraderne, medelst en Öfverenskommen afgift af, per medium, 8 sk. Banco för hvarje utsynadt lass virke. Indelriingsräntorne komma dock, så fort andra tillgångar till lönerne hinna beredas, att till Skogsplanterings-Cassan indragas. Härads-Allmänningarne äro 18 stycken, då tvänne små Holmar i Mälaren, nemligen Ekskär och Tjäl skär, serskildt upptagas. De öfriga benämnas Bro, Håbo, Hammaren, Sneden, Hornö, Thorsvindd, Röllingen, BastLagnö, Lagunda, Hagunda, Ulleråker, Bälinge, Norunda, Tierps södra, Olands och Rasbo Allmänningar.
Revisorerna, som ansett angeläget, att en ökad kontroll och säkerKontroll» het i afseende på de af Herrar Fullmäktige och Commissariatet besluafsängHa Br«ftade skrifvelsers rikliga afgång och framkomst till vägabringas, hafva derföre tillstyrkt Harrar Fullmäktige att, till framtida iakttagande af vederbörande tjenstemän, meddela den föreskrift, att å alla från Herrar Fullmäktige och Commissariatet afgående Bref skall, så väl inuti sjelfva Br efvet, som utanpå detsamma, antecknas det nummer, hvarmed hvarje sådant Bref i Expeditions-listan är utmärkt, samt alt samma nummer jemväl bör i Riksgälds-Contorets Postbok införas. Enligt hvad Revisorerna 'åf Herrar Fullmäktiges protokoll inhemInventarier»** tat, hafva föreskrifter visserligen redan blifvit, genom Herrar Fullmäktige, meddelade om upprättandet af särskilda förteckningar öfver ej pero*, mindre de i Riksgälds-Contorets hus befintliga inventarie-persedlar, än ock de, till begagnande af Riks-Slånden och Utskotten, anskaffade samt i Rikets Ständers hus förvarade inventarier; men då dylika förteckningar egentligen icke uppfylla det dermed afsedda ändamål, enär de vanligtvis endast utvisa inventariernas antal och beskaffenhet vid den — 16 - tidpunkt, då förleckningarne upprättades, samt icke innehålla någon upplysning om derefter inträffade förändringar genom anskaffandet af nya och kasserandet af äldre inventarie-persedlar; så hafva Revisorerna, för tillvägabringandet af en ändamålsenlig och fullständig redovisning och upplysning i detta hänseende, ansett nödigt att, i likhet med hvad angående bokförandet af enahanda effekter inom andra Allmänna Verk numera blifvit förordnadt, ett särskildt, hittills saknadt inventarieconto varder i Riksgälds-Conlorets räkenskaper intaget , derå alla uti ofvannämnde aine hus befintliga fullt brukbara inventarie-persedlar, med utsättande af deras inköpspris, lill behörig redovisning uppföras, och hvarest sedermera antecknas de förändringar, som ifrågavarande effekter, i följd af tillkomst eller afgång, kunna för hvarje år undergå.
Ehuruväl ofvanberörde, genom Kongl, brefvet af den 14 September 1843 anvisade, anslag vore afsedt till ersättning åt vederbörande för sådana till understöd åt medellöse Svenskar och Norrmän å utrikes ort bestridda utgifter, för hvilka, i anseende till desammas beskaffenhet, verifikationer i vanlig ordning icke kunna utan svårighet anskaffas, och meddelandet af föreskrift om afgifvande af en fullständigt verificerad redovisning öfver användningen af ifrågavarande, för dylikt ändamål förskottsvis utanordnade, belopp icke heller, i Revisorernes tanke, kunde anses hafva varit lämpligt eller behöfligt, likväl och då Revisorerne icke förbisett vigten deraf, att då ett förskott af allmänna medel till större eller mindre belopp för uppgifvet ändamål meddelas, något slags redovisningsskyldighet varder dermed förenad, och i förevarande fall en summarisk redogörelse öfver medlens användning, deraf åtminstone kunnat inhemtas antalet af de personer, som af understödet kommit i åtnjutande, huruvida anslaget till hela sitt belopp åtgått eller om någon del deraf blifvit för framtida likartade behof reserverad, o. s. v., syntes hafva kunnat af vederbörande lätteligen uppgöras och ingifvas, hafva Revisorerne ansett sig böra å det omförmälda förhållandet fästa uppmärksamhet. Med anledning häraf, får Kollegium i underdånighet upplysa, att, ehuru, på sätt Revisorerne förmält, någon föreskrift icke blifvit meddelad rörande afgifvande af redovisning — 41 för ofvan oniförmälda medels användande, har likväl, efter hvad Kollegium inhemtat, Eders Kongl. Maj:ts Minister i Köpenhamn, redan under den 29 Januari 1854, till Kongl. Kabinettet för utrikes brefvexlingen insändt en specifik redogörelse för det till ifrågavarande understöd anvisade anslag, hvilken redogörelse numera blifvit till Kollegium öfverlemnad. Ben nådiga remissen återställes i underdånighet och Kollegium framhärdar med djupasta vördnad, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. N. BORELIUS.
Ehuru orsaken härtill i viss mån kan tillskri Ivas den lifligare inoch utförseln af varor, som varit en följd af landets i allmänhet utvidgade handelsrörelse, har det dock förekommit Rikets Ständer sorn om den lill lättnad i trafik och minskade kontroller samtidigt härmed vidtagna förändring i tull-lagstiftningen, icke allenast bort motväga nvssberörda anledning till utgifternas ökande, utan äfven genom inskränkning uti den för kontrollen afsedda verksamhet föranleda till besparing i förvaltningskostnaderna ; och få derföre Rikets Ständer, jemte anvisande för nästkommande statsregleringsperiod af det förslagsanslag, 1,800,000 Ridr, E. K. Majit äskat att af lullmedlen direkt utgå, underdånigst anhålla, det E. K. Majit täcktes taga i nådigt öfvervägande, om icke åtgärder kunde vidtagas i ändamål att för framliden bereda någon minskning i de med luilförvaltningen förenade omkostnader. 9:o. Sedan Rikets Ständers år 1857 församlade Revisorer, uti sin afgifna berättelse om af dem verkställd granskning af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1854 och 1855, (ill rättelse för framliden anmält att, ehuru, förutom det å Riksstaten för Skogsplanteringskassan uppförda anslag af 12,200 Ridr Biko, till denna kassa jemväl vore anslagna räntorna af de boställen, som jemlikt 132 Expeditions-U tskotlels Förslag till un dard. Skrifvelse N:a 196. Kong!.
Men till ersättning finner man inuti den gamla egentliga staden så många intressanta »krypin», så många vackra gårdsinteriörer, så briljanta ljuseffekter och måleriska perspektiv att man väl kan vara nöjd, — om man är nöjd med dylikt. Vid »Corso Vittori Emanuele» en åttkantig plats omgifven af byster och kolonner, skäres staden i fyra delar af tvänne sig korsande hufvudgator. Här kulminerar lifvet och rörelsen för att sedan sprida sig åt mindre besökta stadsdelar och slutligen dö ut i en aristokratisk hviskning eller gäspning på Marinan, der Palermos eleganta verld visar sig mellan 5 och 6 till häst eller åkande i heltäckta equipager, hvilkas underhåll, hviskar folket, tvingar flere af de högadlige egarne till en i hvardagslag högst tarflig diet på maccaroni och billigt vin. Den sicilianska adeln är känd för sitt högmod. Den innesluter sig i sina palats i Catania och Palermo, hvarje slägt förande stat (till det yttre) som vore den af furstehus samt ignorerar så mycket som möjligt Italien och Italiens regerande konung. Ibland när kassakistan är alltför tom, lär det hända, att den rekryteras med någon småadlig frökens hemgift, men för den, som sänker sig till det borgerliga elementet fins det ingen nåd. Han eller hon är för alltid död för sin egen kast. Emellertid kan jag icke hjelpa att det förefaller som om Palermos eleganta verld har mycket tråkigt. Herrarne, de flesta vackra, bleka, högst eleganta, se ut som om ingenting på jorden skulle intressera dem, och fruntimren föras omkring i sina täckvagnar som fängslade foglar i burar. Det passar icke för en dam af familj att visa sig i öppet åkdon, ja, täckvagnens fönster äro ofta till och med nedfälda. Ibland anar man bakom glasrutan bland en sky af flor och spetsar ett blekt stolt ansigte, eller också flammar en till mötes ett par svarta blixtrande ögon. Voilà tout. Förnämhet är dyrköpt i alla land, ehuru knapt så dyrköpt som här. I allmänhet är den sicilianska qvinnan icke så vacker som jag förestält mig henne.
Summa 7150,840 — ii Andra Huf - Ju stilieDepartementet. Departements-Chef en, J ustitie-Stats-Ministern, Lön Taffelpenningar Departementets Expedition: Expeditions-Chefen Öfrige Embetsoch Tjenstemän ...» Högsta Domstolen: Justitie-Råden Vaktmästare Justitie-Canzlers-Expeditionen Justitie-Revisions-Expeditionen • • Svea Hof-llätt med derunder lydande Juslitie-Stat Götha Hof-Rält med derunder lydande Justitie-Stat Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge med derunder lydande Justitie-Stat Samtelige Ilof-Rätlerne, Reservations-anslag Krigs-IIof-Rätlen Fångars vård och underhåll, Förslagsanslag Medicolegala Resigtningar, Förslagsanslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved och Ljus, m. m. Förslagsanslag . Reseoch Tractaments-penningar, Förslagsanslag Ersättning åt Vittnen och Parter, Förslagsanslag Extra Utgifter, Reservations-anslag . 15 vudTiteln. B Att. c. \ ' Penningar. Indelta Räntor. Summa Banko. Kronovärdi. Departements-Chefen, Utrikes Stats-Ministern : Lön Taffelpenningar Departementets Expedition , . Minister-Slalen Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Departementets Expedition, Förslags-anslag 17 vudTiteln, Penningar Banko. 6,500: — 11,000 15,026 200,000 1,623 Summa 225,6501 — | — Bih. till /*. St. Fjerde Huf - ¥j andt för sv ars-Dep artementct. Departements-Chef en -• Lön 4,500: Taffelpenningar 2,500: Departementets Canzli-Expedition: Expeditions-Chefen 5,000: Öfrige Embetsoch Tjenstemän 15,105: 16.
Det stora behofvet af en understödseller pensionsinrättning för denna tjenstemannapersonal, hvars inkomster aftaga och stundom alldeles upphöra vid den ålder, då den civile tjenstemannen i allmänhet, i anseende till tjenstgöringens beskaffenhet, är fullt tjenstbar och stundom i tillfälle att komma i en till inkomsterna förbättrad ställning, är för mycket i ögonen fallande, för att fordra någon vidlyftig utredning. Dessa tjenstemän äro deremot, vid första inträdet å tjenstemannabanan, bättre lottade än de, som ingå på andra tjenstemannavägar, och böra genast kunna vara i tillfälle att lemna årliga bidrag till en sådan inrättning, och hafva äfven förklarat sig dertill villige. Vid sednaste sammanträde af fullmäktige för Civilstatens pensionscassa biel framställd motion, om commissionslandtmätares upplagande, till delägare deruti, afslagen; och inskränkt dertill, att inom sig försöka bereda utvägar till ändamålets vinnande, skulle saken först i den aflägsnaste fram - 72 Den 4 Mars c. ro. tid kunna vinna någon betydligare framgång, om icke landtmäteristaten får påräkna ett åt andra tjensteinannacorpser -af Konung oell It. St. förunnadt skydd och uppmuntran. Utom de för alla tjenstemän gemensamma, får jag, såsom särkildt för landtmätericorpsen , ömmande skäl och omständigheter, anföra, att Staten, för inhemtande af de för inträde vid landtinäleriet erforderliga kunskaper, icke beslår någon särskildt undervisningsanstalt, ehuru en sådan af nästan alla Iandtmäterielever behöfver anlitas och verkligen begagnas, för hvilken de sjelfva erlägga kostnaden; samt att de, till utvidgande af landets kännedom i geografiskt och statistiskt hänseende, dels upprätta sockenkartor utan någon slags ersättning, dels insända renoverade kartor öfver deras mätningar, för hvilka, 0111 de också genom arfvodet för förrättningen kunna anses erhålla någon ersättning, de likväl icke af Staten godtgöras, men som från deras arbetsföra år borttager en tid, hvilken de måhända annars kunde använda att bereda sig någon tillgång för ålderdomen.