Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Intet vore oklokare än att göra om mitt hem efter vissa regler för det vackra, ifall jag därigenom måste offra de saker, hvilka redan äro inpassade i sin omgifning, och hvilka jag funnit bekväma och ändamålsenliga, eller sådana saker, som äro mig dyrbara, emedan de äro minnen från mitt barndomshem eller mig kära människor. Intet hvad jag senare kommer att säga afser därför att utdöma någonting af möbler eller prydnader, som för oss fått värde på grund af vana eller tillgifvenhet. Det är här endast fråga om anvisningar för det nya hem, man kan inreda åt sig, de nya saker man köper, de nya prydnader man väljer. Och på landet har man, som jag ofvan framhöll, ofta tillfälle att själf bygga och ordna sitt hem. I staden måste man oftast taga mot sin bostad sådan hyresvärden gjort den. Men ibland kan man dock få vara med om att bestämma tak, tapeter och målning. Och i fråga om möbler och prydnader kan man ju alltid i någon mån göra hemmet till ett uttryck af sin smak. Men tyvärr är de flästa människors smak icke utvecklad. Och därför tillfredsställa de huru motsägande än detta låter sitt skönhetssinne på ett fult sätt. Att det nyttiga är aktningsvärdt, inse alla kvinnor, att det sköna är älskvärdt inse många, men att harmonien mellan det nyttiga och sköna är det enda eftersträfvansvärda hur mången inser det? Och äfven hos de få, som värkligen förstå detta, finner man sällan ett klart begrepp om huru de skola förvärkliga denna harmoni. Än mer sällan finnes den fasta vilja att skapa skönhet omkring sig, som nu onekligen behöfves för att besegra de praktiska svårigheterna. Ännu är det mycket vanligt att äfven den estetiskt vakna kvinnan betraktar sträfvan efter det sköna som ett behag i lifvet, men icke som en plikt. Skönheten anses som ett öfverflöd, hvilket somliga hafva råd till, andra icke. Men det är alldeles visst att en hvar, som har skönhetssinne, kan åstadkomma en viss harmoni mellan det nyttiga och det sköna, ifall man icke förväxlar det senare med lyx, hvilken tvärt om är ett hinder för det värkligt vackra. Detta senare kan vinnas med enkla medel och för billigt pris.
Sedermera och efter det Rikets Ständer, uti skrifvelse af den 28 Augusti samma år, i underdånighet hemställt, huruvida icke, derest Hofman Bångs biträde för fårskötselns och ullproduktionens förkofran af Kongl. Majit ansåges fortfarande vara behöfligt, Kongl. Maj:t, med afseende på ganda ull-diskont-fondens nuvarande ställning och otillräckliga inkomster samt härvid i öfrigt förekommande omständigheter, skulle (inna lämpligt förordna, att i det eller de kontrakt, som hädanefter varda med Hofman Bang afslutade, borde inflyta stadgande derom, att ersättningen för hans reseoch traktaments-kostnad vid besökandet af enskilde personer tillhöriga schäferier skulle godtgöras af de schäferi-ägare, som önska att af hans råd och upplysningar sig begagna, samt Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommitté, uti häröfver afgifvet utlåtande, i underdånighet anfört: att syftemålet med Rikets Ständers berörde framställning tydligen vore att bereda en besparing i utgifterna för gamla ulldiskont-fonden, utan att derigenom lägga hinder i vägen för det allmänt nyttiga, som Hofman Bångs verksamhet afsåge; men att Förvaltnings-kommittéen likväl betviflade, att detta syftemål skulle genom det af Rikets Ständer föreslagna medel vinnas, enär deremot förekomme, dels att de staten tillhöriga stam-schäferier, hvilka det ålåge Hofman Bang att årligen besigtiga, oell samtidigt hvarmed jemväl de enskilda schäferierna hittills blifvit besökta, äro så kringspridda i flera från hvarandra ganska aflägsna delar af riket, att, äfven om alla besök hos enskilda schäferi-ägare komme att upphöra, resekostnadsoch traktaments-ersättningsbeloppet dock icke derigenom blefve i någon betydlig mån förminskadt, dels att fördelningen af resekostnaderna, så väl emellan Kronan och de enskilde som ock emellan dessa sednare inbördes, skulle blifva ytterst svår att verkställa samt mindre rättvis, enär, under antagande exempelvis, att inspektions-resa af Hofman Bang företoges från Götheborgs-trakten till Skåne, den lörsta schäferi-ägaren, som besöktes, skulle komma att betala reseoch traktaments-kostnad för bela denna väglängd, då deremot ägaren af det schäferi, som derefter först besöktes, tilläfventyrs endast finge godtgöra sådan kostnad för en vägsträcka af ett par mil; vid hvilket förhållande Kommittéen, för att i möjligaste måtto söka förena enskild fördel med åsyftädt allmänt gagn, funnit sii böra i underdånighet föreslå följande förändrade grunder för beräkningen af Hofman Bångs traktamentsoch resekostnads-ersättning, nemligen: att de enskilde schäleri-ägarne, som sig af hans biträde vilja begagna,
Huruvida frågan är af ekonomisk eller bevillnings-natur eller begge delarne, vill jag här icke afgöra, men af grundlags-natur är den åtminstone icke, och då lärer väl icke eller ett enda Stånds beslut, att vidblifva det gamla, kunna helt och hållet undertrycka de 3:ne andra Riks-Ståndens önskan om förändring. Om deremot 2:ne Stånd vidhållit den hittills medgifna brån vinstiden af 6 månader, så hade det förhållande inträdt, som omtalas i ^5 §. Riksdags-Ordningen, att två Stånd stanjiat emot två, och ehvad de 2:ne andra, som önskat förändring, antagit sins emellan olika eller enahanda förändringsförslag, hade man i sådant fäll kunnat yrka att saken skulle förblifva vid hvad tillförene stadgadt varit, emedan delta blifvit af två Stånd beslutadt. Nu åter synes Utskottets mening härutinnan vara grundad på en misstydning af grundlagen. Ty det är blott ett enda Stånd, som vill bibehålla den gamla tidsbestämmelsen, hvaremot de 3:ne öfriga deruti beslutat förändring. Att dessa tre skulle stanna i ett och samma förändringsförslag var väl aldrig att förmoda, när de öfverlägga och besluta hvart och ett på sitt rum. Om deremot hvartdera af bemälte 3:ne Riks-Stånd fattat sins emellan olika beslut i afseende på tidsförändringen, så att det ena Ståndet önskat 12 månader, det andra 3 månader och det tredje t. ex. 8 månader, så skulle väl frågan icke kunnat förfalla; men nu, då af dessa tre Stånd, som önska förändring, 2:ne antagit enahanda förändringsförslag, eller 12 månader, anse Utskotten att frågan har förfallit och att inga inbjudningseller sammanjemkningsförslag kunna framläggas. Detta förfarande synes mig icke kunna godkännas. Ty om en sådan grundlags-tolkning vore riktig, så skulle ett enda Stånd kunna orubbeligen gvarhålla stora ekonomiska misstag af hvad beskaffenhet som helst, och med sitt Veto afstänga de öfriga 3:ne Stånden, som önska rättelse, från ali utväg att sammanjemka sina meningar angående sättet huru denna rättelse skall tillvägabringas.
Derefter blef omförmälda byggnadsföretag å det anvisade stället påbörjadt år 1860 och har sedermera allt hitintills fortgått, så att den nya byggnaden för närvarande befinner sig under tak och är antagen blifva fullt färdig hösttiden år 1863; men detta byggnadsföretag, som, på sätt förut nämndt är, beräknats att uppgå till 217,000 R:dr, har beklagligen, i följd af oförutsedda missgynnande lokala förhållanden i afseende å grunden för byggnaden samt stegrade priser på byggnadsmaterialier och ökade kostnader för dagsverken, kommit att blifva långt dyrare än i kostnadsförslaget beräknadt var. (Oberäknad nemligen kostnaden för bergssprängning till grunden och källarevåningen samt uppmurning af gråstensmurarne till byggnaden, uppgående till det betydliga beloppet af 83,438 Ridr 22 öre, har Direktionen, efter infordrande af anbud på uppförandet af den öfriga delen af byggnaden i fullständigt skick, och antagande af det lägsta, måst, enligt med vedederbörande byggmästare afslutadt kontrakt, utfästa sig att derför betala 264,000 Ridr, så att hela den af Direktionen nu kända kostnaden för denna nybyggnad uppgår till 347,438 Ridr 22 öre Rimt; en visserligen ganska betydlig summa, 518 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 276. hvilken dock, i betraktande af byggnadens storlek samt det solida och prydliga sätt, hvarpå den blifvit uppförd, billigtvis ej torde kunna anses vara anmärkningsvärd.
Då man som jag hyllar den åsigt, att Sveriges försvar bör hufvudsakligen förläggas på sjön, måste man vara Gr. von Platen tacksam för hans nu afgifna yttrande. Under den tid Hr Gr:n var Chef för SjöförsvarsDepart., framställde han för R. St:r det förtviflade tillstånd, hvaruti Svenska Flottan sig befann. Detta hade till följd, att Svenska folket rigtade sin upmärksamhet på sjöförsvaret, och R. St:r sökte Riksdag efter Riksdag att bevilja begärda anslag för att försätta materielen i det skick den hör vara. Hr Gr:n har nu påpekat ålskil - 728 Den 20 December. liga förhållanden inom Flottans personal, som jag lika med Gr:n anser R. St:r böra behjerta. Om t. ex. förhållandet är sådant, att vi hafva en constructions-corps af 24 officerare, men för reparationer och nybyggnad af våra örlogsfartyg så stort antal officeerare icke erfordras, måste, såsom Gr:n yrkat, denne corps förminskas, och de till densamma anslagna medel i mån af indragningar användas till andra delar af personalen. Likaså hyllar jag Gr:ns åsigt, att sjöfolket på Örlogsflottan bör åtnjuta om ej bättre åtminstone lika aflöning med sjöfolket på Handelsflottan, men jag tror icke, att antalet af Kronans matroser bör inskränkas, ty det är så ringa som möjligt, hvaremot, såsom jag redan nämnt, deras aflöning bör förhöjas och B. St:r alltså böra dertill bevilja nödiga anslag. Hr Gr:n har vidare klandrat att, enl. nuvaride Sjöministers förslag, officerare, som tagit afsked från Flottan, skola några år efter afskedstagande!, om så erfordras, vara skyldige att tjenslgöra för åtnjutande af högre pension; men då jag för ögonblicket ej är i tillfälle att utreda om något, som är deras nuvarrde pensionsrätt för när, af K. M. blifvit föreslaget, så vill jag lills vidare lemna denna sak derhän.
Den motion jag redan vid förra riksdagen väckte, och som jag vid den innevar. åter upptog, åsyftade egentligen ingenting annat, än alt fästa Regeringens uppmärksamhet på nödvändigheten alt undersöka beskaffenheten af vägarna i landet, och att genom ett mindre anslag sälta Regeringen i tillfälle att fullända dessa undersökningar, och att derefter för R. St. framställa icke blott en plan för de större communicalions-liniernas till lands förbättring, utan ock det förslag till expropriations-lag, hvarförutan en dylik förbättring ej kan äga rum. Denna motion vann vid förra riksdagen icke ens det afseende, alt den föranledde till någon tind. önskan i ämnet, ehuru den hade lyckan att vara understödd af flera sakkunniga män, och ibland dem af Öfverdirecteuren vid landtmäteriet. Men sådant oaktadt, och ehuru man bör förmoda att bemälde embetsman icke underlåtit alt fästa vederbörandes uppmärksamhet på det vigtiga ämnet, har man dock icke försport, att någon den ringaste åtgärd blifvit al Regeringen vidtagen till föranstaltande af den ifi ågaställda undersökningen eljer frågans förberedning i något afseende. R. St. sakna äfven uti Regeringens propostr om statsverket, sä ordinarie soia extra-ordinarie behof, ali framställning 0111 anslag till ifrågavar. ändamål. Vid sådant förhållande synes, som om Regeringen alldeles icke hafL ens tanke på något företag i denna riktning, och att det följaktligen torde vara för Regeringen särdeles olägligt att från R. St. få mottaga en erinran 0111 behofvet deraf. Då jag städse utgår från den synpunkten, D t 11 29 Mars e. ra.
Uplästes Prorocolls-Utdrag fran Högwördige Prcste-Ständet af den 27 April, innefattande: Godkännande af Instruclionen och Edsformulär: för ledamöterne uti Banco Utskoitek; ReMisi till CoNstitUlionsoch Lag - Utskotten af Riksens Ständers. Jnstitiä-OmbndsmanS Embets berättelse: och till Srals-Ulskottct af Ikiksens Sränr vetö Revisorers berättelse rörande krigsredogötelsen; Remisi kill allmänna Beswärsoch ^>economiä Ulikollet, af srägan om inställelse af bränwinsbränning. UplästcS ett Protvcolls-Utdräg fran Hederi wärda Bonde-Skandek af den 25 April innehällaNde: Remisierr till Stats-Utjkottet af Konungens Proposition om de ullramarinska besittningar,?; till Den 2y April. ?Z sill Stats-samt Oeconomia-Urstotten af Konungens proposition angående beklädnaden för Extra roteringsManffavet, samt af ett memorial uki samma ämne af Riksdagsmannen ^vsterlon Aberg frän Westerbottens Län; till Oeconomiä-lltskottet af ett memorial af Riksdagsmännen frän Gottland ssoban kpsvall och ^okan Ivansson angående in» ställande af bränwinsbränningen pä Gotstand samt om fastställande af ett wistl pris för bränwinSförfäljningen, twenne dito af Len 27 April innehgllgnde det ena:
Den, som från vestern vänder sin blick åt öster, träffar medelbara val försl i Nederländerna; hvarefter samma system, åtminstone för Borgareoch Bonde-Stånden, i allmänhet gäller i Tyskland, och slutligen äfven för hela representationen är antaget i Norrige. Endast i Danmark väljes, enligt Kongl. Förordningen den 15 Maj 1834 §. 6, de deputerade alltid omedelbart af de valberättigade. Såsom en det östligare Europa utmärkande egenhet, skulle det medelbara valsättet således redan förtjena vår uppmärksamhet, och för sig hafva ett slags förmodan om lämplighet för förhållandena i denna del af vår verldsdel. Och Utskottet skulle redan af denna anledning känt sig uppmanadt att egna en närmare uppmärksamhet åt detsamma; och för Rikets Ständer uttala sin åsigt af dess fördelar och brister, äfven om Utskottet icke, såsom nu är händelsen, verkligen trott sig böra föreslå dess antagande hos oss.
Jag tror, att det vore väl, om man kunde få ett sådant medgifvande, som Hr Tersmeden yrkat, änskönt jag auser BorgareSt:ts förslag otydligt, emedan man deraf icke ser, hvilkendera stämman, antingen kommunaleller kyrkostämman, som i detta fall skall besluta. Jag tror, att det är bäst me 6 en 9 Oktober. att öfverlemna detta åt den sednare, hvilken är den, som skall Jemna den bär ifrågav:de rättigheten ifrån sig, och får derföre föreslå, att ordet »kommunen» utbytes emot ordet »kyrkostämman». Gr. Mörner: På landet må det vara mera likgiltigt huru vida handläggningen af sådana ärenden, som de ifrågav:de, tillhöra kommunaleller kyrkostämman, då hvarje socken utgör en enhet. Men i stad kan förhållandet blifva mycket olika. En stad kan nemi. bestå af flere församlingar, och skulle således få en kyrkostämma uti hvarje sådan, hvaremot der finnes en gemensam auktoritet för de kommunala angelägenheterues handläggning. Det är således ganska förklarligt, att BorgareSt:t lagt vigt härpå, i afsigt att sålunda bereda en större enhet vid undervisningsiirendernas behandling i städerna. Jag tror derföre, att det vore väl, om man bi fö! le detta Stånds inbjudning i denna punkt, hvilken alser tilllämpning af en grundsats, som onekligen är ganska riktig, hvad städerna beträffar. Jag får således föreslå, att det ifrågav:de tilllägget måtte erhålla följande lydelse: »I stad må frågor, som angå folkundervisningen och dit hörande anstalter kunna från kyrkostämmas handläggning skiljas, då kyrkostämman finner sådant lämpligt.» Hr Tersmeden: Jag har begärt ordet egentligen för att besvara en anm., som näst den siste talaren gjorde, nemi. att det vore otydligt, hvilkendera af stämmorna som skulle besluta en sådan förändring, som här är i fråga. Detta är, hvad landsbygden beträffar, endast och allenast en formsak, emedan der sitta samma personer i kyrkostämman som i kommunalstämman. Men då formen bör iakttagas, anser jag, lika med den värde talaren, att det bör vara kyrkostämman.
Krigs-Kollegium år 1842 öfverlåtna fordringar hos Städerna Malmö och Ystad för dem beviljade lån till statloch kasern-byggnaders uppförande, hvilka fordringar skulle användas till anskaffande af stalloch magasinsbyggnader för den i Ystad förlagda Squadron af Kronprinsens Husar-Regemente, samt hvad dertill ej erfordras inbetalas till Riksg.Kont 37,176: 38. 1. «l Summa R:dr 1,521,756: 33. 11. 1,528,355: 38. 5. luneslående Behållning ulaf den, genom Rikets Ständers Bank, afsatta fond åRiksgälds-Kontorets dervarande räkning N:o 2, för inlösen af utelöpande Riksgälds-sedlar och Kopparskiljemynts-Poletter, 9*i! nnna K:dr Stockholm den 13 December 1845. Bil. Litt. B. till Rikets Ständers år 184-1 församlade Revisorers Berättelse, angående granskningen af Riksgälds-Ferket. Sammandrag ur Riksgälds-Kontorets Räkenskaper, för år 1843 oell 1844, utvisande detta Verks Inkomster och Utgifter under nämnde år. Inkomster: Allmän Bevillning Centonal-eigiil Anmärkning s-medel Godtgjordt Remisslage vid anmärkningsoch indrifningsarfvodens utbetalande Stämpel-afgift för Spelkort Dito för Tidningar Sleatteköpe-skillingar Lösen för å skattejorden växande Ekar Kapital-inbetalningar å under längre tid eller för vissa bestämda föremål beviljade lån, häruti inberäknad afbetald köpeskilling för en af Riksgälds-Kontoret försåld och för byggnadslån intecknad egendom i Wenersborg: 572 R:dr 36 sk., • . • Räntor å dessa lån Återbetalning å det äldre Kreditivet för undsättningar i missväxtår Dito å Kreditivet till kostnader för Cholerafarsoten . Dito å det till ullproduktionens befrämjande beviljade Kreditiv Godtsjord ranta för de å sistnämnde Kreditiv lyftade medel Återbetalning af tillsvidare förräntade medel Räntor å dylika medel '
Jemte dessa 5 stambanor samt de 2:ne ulgrenings-banorna från Tenhult och Axamo till Jönköping, skulle, enligt Kommitléens förslag, nedannämnde 3:ne samtnaubindnings-banor bland stats-banorna upplagas, nemligen: l:o en från östra stam-banan i Södermanland vid Kambol, j md söder om Malmköping, utgående förenings-bana mellan denna och den vestra stam-banan, hvarmed sagde förenings-bana, sedan den framförts öfver E-kilstunaån vid Hyndevad och öfver Mälaren vid (Jvieksund, skulle sammanträffa vid Wendle i Westmanland; 2:o en dylik bana, utgående (iän Katrineholm vid östra stambanan, hvarifrån densamma, öfver Hansta \ vestra Wingåkers socken samt Konsta och Gällersta, skulle ledas förbi Attersta qvarnar lill vestra stambanan vid Orebro; och 3:o en sammanbindnings-bana mellan nyssnämnde stad och Wetlern, hvilken skulle frän Örebro anläggas antingen rakt fram till Jonita eller till Hallsberg och derifrån till Askersund. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. De af Kommittéer! sålunda föreslagna, till dess uppgjorda system för Statens jernvägs-anläggningar hörande, hanor skulle komma all utgöra har nedan uppgifna långd; och skulle de för deras anläggande erforderliga kostnader uppgå till följande belopp i R:dr Runt: VMira stambanan Trän Stockholm till Köping 13 mil, 24,645 fot, för hvilken vägsträck ning anläggningskostnaden beräknats till R:dr 10,382,287, eller i medeltal till 756,000 R:dr för hvarje mil; från Köping till Svartå öfre med beräknad anläggnings-koslnad af ' <• 6,931,000, eller för hvarje mil 635,000 Rall-, och den återstående delen af denna bana, eller jernvägen från Svartå till Göteborg 22 , 14,250 „ med dito af . ' „ 15,685,834, eller omkring 700,000 R:dr för hvarje mil.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län i underdånighet hemställt, att omförmälde af lappallmogen såsom särdeles betungande öfverklagade afgäld måtte afskalfas och ett motsvarande anslag i stället å stat uppföras. Då efter föregången utredning af ämnet, denna underdåniga framställning den 31 sisth Januari till nådig pröfning företogs i sammanhang med det af Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium oell Stals-kontor, till följd af derom erhållen nådig befallning, uppgjorda förslag lill ny lönereglering för landtstat ens tjenstemän och betjente, förklarade Kongl. Maj:t, att ifrågavarande så kallade näst skulle upphöra för Krouofogdarne i Norrbottens län, så snart den nya då fastställda aflöningsstaten, som för dem upptoge en betydligare lönförhöjning, biefve länsstyrelsen till efterrättelse meddelad, och för den i Westerbottens län tjenstgörande, men å länsstaien ej uppförde, utan särskildt af Lappmarks ecklesiaslikfond med endast 316 R:dr 32 sk. banko allönade så kallade lappfogden så snart han, hvars inkomst af näst uppgifvits utgöra 632 R:drbanko, kunde komma i åtnjutande af deremot svarande löne-anslag utaf allmänna medel, i hvilken fråga Kammar-kollegium och Stats-kontoret i Nåder anbefalldes att före nu pågående riksdag särskildt med underdånigt yttrande och förslag inkomma. Af det underdåniga yttrande i ämnet, som Kammar-kollegium och Stats-kontoret till följd häraf under den 17 sistlidne Oktober afgifvit och hvilket följaktligen tili Kongl. Majit ej inkommit så tidigt att den förevarande frågan kunde blifva föremål för framställning lili Rikets Ständer i sammanhang med de landstals-löneregleringen i öfrigt rörande ämnen, som omförmälas i Kongl. Maj:ts den 30 i samma månad till Rikets Ständer aflålna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, inhemtas hufvudsakligen: att, enligt en af Kongl.
Åf Herr Grefve Mö ner, C. G.’. ’’Med åberopande af min vid Utskottets Betänkande N:o 123 fogade reser vallon, får jag äfven emot Utskottets nu afgifna senare Utlåtande mig reservera, dock med följande modificationer uti mitt förra yttrande; ijo alt, efter den förändrade redaction, 6 §. numera erhållit, jag emot ordalydelsen deraf ej har något att för min del erinra, och 3:0 att, derest serskilde straffbestämmelser för d<s fel och förseelser, som af civile embelsmän eller militaire-befälhafvare kunna begås vid upprors eller upplopps stillande., anses af behofvet påkallade, jag hemställer, att det samma måtte uti en serskild Författning intagas och på samma gång med Lagen emot olofliga folksamlingar till Kongl. Majlis Nådiga stadfästelse öfverlernnas; kunnande Rikets Ständer, om så nödigt anses, tillika uttryckligen förklara, att desse två Lag-förslag bilda ett sammanhängande helt, och endast under förutsättning, att begge förslagen skola kunna vinna fastställelse af Kongl. Majit äro vordne af Ständerna antagne. ’"’ Af Herr Gyllensköld, Carlheim’. ”Emot Lag-Utskottets Utlåtande, i anledning af återremissen å dess Betänkande med förslag till Förordning emot olofliga folksamlingar, får jag härmed hos de respective RiksStånden anmäla min reservation. Jag anser Utskottet hafva kunnat och bordt tillstyrka Rikets Ständer alt antaga Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet.
Lättheten att på Härads-allmänningar få upptaga odlingar, har varit, och det hos flere possessionater vidtagna sätt alt lagga flere gårdar under ett bruk med samma folk, hvarigenom så kallade skatteijenster uppkomma, är i hög grad verkande till fattigdomens ökande. I begge dessa fall ingas äktenskap, dervid på antingen den knappt för en tillräckliga afkasiningen af odlingen, eller ock den lön och stat som ensamt för mannen och fadren är beräknad, ej allenast han, utan ock hustru oell barn skola lefva. Dessa förhållanden, som kanske jemväl torde ådagalägga följderne af en utsträckt Hemmans-klyfning, sätta den arbetande klassen i en belägenhet, hvilken förorsakar håglöshet och mindre ordentligt lefnadssätt, och äro de i första liand verkande orsaker till ett ondt, sorn ökas genom af dem väckt begifvande på omättligt förtärande af starka drycker. Konstoch Näringsjlit. I städerna äro dessa i tilltagande och bereda jemn utkomst för dem som icke låta ett uppnådt välstånd förleda sig till lättja och uts vä lii in gar, hvilket ty värr ej sällan inträffar. På landet deremot stanna de egentligast vid tillredande af den Biest nödvändiga åkerbruks-redskapen och de oumbärligaste väfnader, samt att sköta jorden, i hvilket sednare Lancltmannen i skicklighet tilltager; dock tillverkas väfnader i vissa orter till afsalu. 3;o Näringar' Jordbruket. Det mest allmänna sättet för jordens brukande består i halfva åkerns besående vexelvis, medan den andra hälften hvilar och derunder trädas. Undantag häruti gifvas visserligen, ty det så kallade cirkulations-bruket nyttjas endast af några possessionater, men så länge Allmogen hvarkep insett huru stort behof vet är att väl bereda och göda jorden förrän den igenlägges, eller äger tillgång på gödselämnen, kan detta brukningssätt icke blifva allmänt. Uteblifvandet af cirkulationsbruk och Allmogens mindre omtanka för odlandet af foderväxter skall ock alltid göra otillräcklig tillgång på gödnings - 7 ämnen, särdeles då icke vegetabilier dertill användas, eller omtankan sträckt sig till jordblandningar och dylikt.