Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att det vittnar om utomordentliga talenter hos den man, som hufvudsakligast bidrog att lifva och sammanhålla Sällskapet, lärer icke kunna bestridas”. Erkännom dock, att det tillika vittnar om makten af en tids-ton, hvars rike vi för ingen del önska återstäldt. I alla fall skulle man bedömma Kexél högst obilligt, om man antoge, att han i Par Bricole ville inrätta ett drinkareinstitut. Visserligen älskade han glaset; och dem, som rådde honom att derifrån afstå, svarade han troligtvis, hvad Cervantes fordom svarade Studenten från Salamanca: ”Rådet är godt och förståndigt, och mången har sagt mig detsamma förut; men det synes dock, som vore jag egentligen född till att dricka”. Likväl var det komiska i dessa tillställningar alltid för honom sjelfva hufvudsaken, eller det ändamål, till hvilket han konstnärligt bearbetade deras bacchiska beståndsdel såsom medel. Ett mångårigt skämt i dramatisk form, ett permanent lustspel, hvari han oafbrutet var än gamla, än nya rolers aktör, uppfinnare och utdelare – se der, hvad hela Par Bricole i grunden var för Kexél. Hallman delade, änskönt med en blott episodisk samverksamhet, hans synpunkt. Naturligt är, att Bellmans biträde lika litet fick och kunde uteblifva, som Hallmans. Men det var Kexél, som hade tagit saken i sin hand; och i motsats till honom, som aldrig tröttnade att år ut och år in bedrifva detta skämtspels vidare utbildning, visade sig Fredmans-diktaren för mycket lyrisk, att annorlunda dertill bidraga, än med ögonblickliga munterheter och qväden. Den tideräkning, som Kexél der hade infört, var, att – liksom ifrån ett ab Urbe Condita – tälja åren ”ifrån Kronobränneriernas inrättning”. Hade dermed ock för hans financiella omständigheter ett nytt och förmånligare tidehvarf velat ingå! Men dessa kunde aldrig upphjelpas ur det obestånd, hvari de blifvit störtade genom bekantskapen med Momma.
Bonde-Slåndet liar Riksdagsfullmäkligen Carl Ersson från Westerås Län uti iugifvet memorial föreslagit, att Stuteriet å Strömsholms Kungsgård måtte indragas, och såsom skäl dertill anfört: att underhållandet af denna Inrättning medförde betydliga utgifter för Statsverket, enär hvarje häst, som der föddes och uppföddes, skulle kosta Staten 4 till 5000 Riksdaler Riksgäldssedlar; att det Allmänna saknade all förmon af denna anstalt, sådan den nu vore organiserad, men skulle, om Stuteriet nedlades, af sjelfva egendomen erhålla betydlig vinst; ali förvaltningen af Stuteriet lemnade anledning till anmärkningar; och att ändamålet med Inrättningen, eller hästafveins förbättrande, lättast och med en jemförelsevis obetydlig kostnad skulle vinnas med det »redan försökta, af de stora Stuteri-inrättningarne oberoende, medlet, att på åtskilliga orter stationera utländska beskällare, hvaremot de för vårt climat mest passande inhemska liästracernas förädling borde öfverlemnas åt den ens kilda omlankan; yrkande motionären, att, derest Stuteriets nedläggande icke bi föl les, styrelsen ocb förvaltningen deraf måtte ställas på annan fot under noggrannare och säkrare controlier. När hos Hederv. Bonde-Ståndet denna motion’ föredrogs, förklarade Riksdagsfullmägtigen F. von Zweigbergk sig önska, alt densamma måtte utsträckas lill alla i Riket varande Kongl. Stuterier; och instämde häruti Riksdagsfullmäglige Pehr Sahlström, Tobias Lind, Pehr Haraldsson, med flere ledamöter af Ståndet.
Jag hyser tvertom den önskan, att om tillfälle under fortgången af den återstående delen af denna riksdag lemnades mig och mina politiska vänner af närvar, representationsförsamling att uti detaljerna af detta förslag erhålla de ändringar, rättelser och förbättringar, som jag för min del, och tvifvelsutan mången med mig, anser af behofvet påkallade, och i hvilka delar pröfning nödvändigt bör föregå, såvida förslaget vid en kommande riksdag skall kunna antagas, — jag skulle då hysa den önskan, säger jag, att med iakttagande af sådana rättelser, som likväl icke utan långvariga öfverliisgningar och vidlyftig pröfning, i anseende till detaljernes större omfattning, torde kunna vinnas, hellre detta än något vid en kommande riksdag uppgjordt förslag blifver den fastställda formen för Svenska folkets framtida representationssätt. Del är icke så kort tid af min tillrygga24 H. 25 D c n ig A p r il f. m. lagda lefnad jag med min uppmärksamhet följt huru opinionen utbildat sig i detta ämne. Jag har sjelf vid föregående riksdagar uttalat och sökt försvara min opinion mot allmänna val. Jag leddes dervid endast af min fullkomliga öfvertygelse. En ledamot af nuvar. Const.Utsk. hyste då äfven samma tanke, nemi. att man horda bibehålla ständsinrättningen vid bildandet af den nya representationen. Denne ledamot, som är Gr. Spens, har nu frånträdt denna öfvertygelse, och han har till prot. förklarat hvarföre. Må det äfven tillåtas mig att tillkännagifva orsaken, hvarför jag i detta hänseende frånträdt en åsigt, till hvilken jag fordom bekant mig; i händelse eljest, efter den inledning jag nu gjort, eli sådant förklarande skulle beliöfvas. Orsaken är ingen annan än den, att allting numera öfvertyga! mig derom, att ju längre vi dröja att anlaga hvad som bjudes af folkets stora majoritet, ju sämre blir det förslag, som vi omsider blifva tvungne att antaga. Häråt må man le. De må le, som i alla sina dagar icke betraktat samhället annorlunda än i de kretsar, inom hvilka de i följd af födseln eller andra omständigheter såsom embetsman hafva lefvat.
RättegångsBalken; om ändring eller förtydligande af 6 Cap. 3 och följande §§ i ConcursLagen; 0111 dito af 17 och 20 §§ i 5 Cap. ConcursLagen; om bestämmande af viss tid inom hvilken dom i utförd sak skall fällas och utgifvas; om ändring i 5 § 24 Cap. RättegångsBalken; angående ändring i 8 § 27 Cap. samma Balk; om stiftande af en Lag till förekommande deraf att Gäldenär medelst diktade köpeafhandlingar undanhåller sina Borgenärer de tillgångar han kan äga; om ändring af 2 mom. 3 § 10 Cap. ByggningaBalken; om ändring i i och 3 §§ 3o Cap. RättegångsBalken; angående offentlighet vid UnderDomstolar och PoliceKamrar i Städerne; angående ålder för dem som till DomareEmbetets ntöfvande förordnas; rörande ansvar å den som bortför eller undanhåller annans minderåriga barn; angående ett tillägg uti 25 Cap. 5 § RätlegångsBalken; om straff emot Negerhandel och delaktighet deri, samt om en strafflag mot Slafhandel i allmänhet. Den 17 Mars f. m. 247 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon omiUt skottens: i anledning af föreslagne iakttagelser vid utfärdandet af Pass; rörande väckt fråga att 1827 års SkiftesStadga icke matte tillämpas på de Enskiften, hvilka vid Stadgans utgifvande voro påbörjade, men ej hunnit fulländas; med förslag till strafflag mot olagliga tjensteaccorder; med förslag till jemkning i RiksStåndens beslut rörande Rådstufvuoch KämnersRätters rättighet att erhålla exemplar af utkommande Författningar. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: rörande yrkadt förhud mot införsel af Danska Hästar; angående förbud emot innehafvande af mera än en Tjenst af en och samma person; om inrättande af en Landtbruksskola; angående afskaffande af pliklstraff för uteblifvande från Allmänna Gudstjensten.
Läsaren har redan förut inhemtat hans sätt att gå till väga i afseende på fursten Hessenstein): underhandlingar, till hvilkas chifferspråk den 16 Mars 92 innehöll klaven, och som, då denna råkat i den blödande broderns händer, utan att den påräknade förblödningen syntes inträffa, tvingade vår furstlige Caïn, att medelst en ny extra-utväg påskynda – den 29 Mars. Bröderne Sprengtporten åter vände sig till hertigen af Östergöthland, för att bereda sin plan framgång. De ville lösgöra Finland från Sveriges spira i Gustafs hand och sätta prins Fredrik Adolf i spetsen för finska regeringen. På hans utfästelser ansågo de sig kunna lita, under det Gustafs politiska och Carls moraliska opålitlighet gjorde öfverenskommelser med dem i statssaker rentaf omöjliga. Ehuru bröderne Sprengtportens afsigt var, att gifva, tillika med en fri samhällsförfattning, fullständigt yttre oberoende åt den nya staten, förmente de likväl sig till en början behöfva ställa den under Rysslands bekräftelse, för att hafva en mäktig bundsförvandts bistånd att tillgå, om Gustaf med härsmakt ville försöka återtaga de från hans spira affallna landskapen. Georg Sprengtporten anförtrodde sin plan åt Fersen, i hopp att vinna dennes bifall och medverkan. Men försigtighet ledde alla Fersens politiska steg, och han skulle aldrig hafva inlåtit sig i ett så halsbrytande företag, äfven om han delat tanken att göra Finland oafhängigt. Nu tillkom, att han ej heller instämde i sjelfva afsöndringsplanen. Han afstyrkte således från dess fullföljd; men då Sprengtporten korrt derefter misstänkte, att konungen kommit honom på spåren, gaf Fersen Sprengtporten ej endast rådet att skyndsamt begifva sig utomlands, utan äfven respenningar att komma fort, – och Sprengtporten begagnade begge 105. Bröderne Sprengtporten slogo imedlertid icke sin plan ur hågen.
I urskriften följer, efter ordet ”Kung”, denna besynnerliga parenthes: ”(jag tror en Albrecht, – ej den af Mecklenburg; men slå efter denne svärds-riddaren, något plumpt dubbad!)” – Hvilken den Konunga-figur må vara, som här föresväfvat Thorild, lemnas åt läsarn att utgrunda. Månne Ragvald Knaphöfde? Thorilds bästa politiska skrift; om hvilken innan kort mera. Hemsänd från Lübeck, utgafs den i Stockholm af Philipson 1794. Har afseende på Dantons och hans vänners fall. Detta bref, som låg emellan de föregående och närmast efterföljande, är dock måhända rigtadt till någon annan förtrogen. Månne Silfverhjelm? – I afseende på innehållet, är slik omständighet likgiltig. Kanske den not om ”naturlig och andelig Tro”, som förekommer mot slutet af femte capitlet. – Genmälet om ”Dom” åsyftar tvifvelsutan det capitel med denna öfverskrift, som i innehålls-förteckningen finnes utlofvadt såsom det åttonde; men hvilket, äfvensom de utlofvade nionde, tionde, elfte och tolfte capitlen, aldrig blef tryckt. Miserere mei eller iliacus morbus (Thorilds egen not). Framförallt synes detta ha gått Thorild till sinnes: ty ordet ”Genier” har han understrukit med två dugliga streck. Äfven hans afhandling ”Mildheten” var dedicerad till Hertigen Regenten: med ett poem, som finnes upptaget bland hans ”Dikter och Skaldestycken”, i första delen (sidd. 143– –151) af hans Samlade Skrifter. Närmast tänkte väl Thorild här på detta ypperliga ställe: ”Hvarföre menniskor, i alla tider, hafva flytt till dessa republikanska – nu kallade nya – principer, såsom de allrahögsta och enda gudomliga? Det röjer sig snart för en tänkare. Dessa principer äro alla negativa:
Rätten föranstalta jemväl, alt, till underrättelse för möjligen varande okände eller icke uppgifne rättsegare, tiden lör ärendets företagande varder, säväl frän predikstolen i den sockens kyrka, der fastigheten är belägen, som ock genom allmänna tidningarne kungjord tre gånger, sista gången minst fjorton dagar löre den dag, hvilken till sakens företagande hr utsatt. Jordens eller lägenhetens egare, då han höres, vare skyldig alt hos Rätten, i ändamål af instämning, uppgifva den som i anseende till nyttjanderätt med honom del i saken häfver, vid äfventyr, som i 25 § stadgas. Hos Rätten skall jemväl företes bevis derom, huruvida jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad; och egen parferne, att innan Nämnden sättes, i laga ordning sin talan i fråga om ersättningens belopp och sättet för dess utgörande utföra. Uppstår, vid fråga om jords eller lägenhets begagnande till utläggning af elektriska ledningstrådar, parterne emellan tvist, huruvida derigenom må förorsakas så betydlig skada, att jorden eller lägenheten lösas skall, eller om intrånget är af beskaffenhet, att ersättning derför, enligt hvad i 2 mom. 1 § stadgadt är, utgå bör, pröfve och afgöre Rätten sådant innan Nämnden sättes. Anses ersättning för intrång böra ega rum bestämme ock Rätten, efter ty som intrånget finnes vara ölvergående eller fortfarande, huruvida slik ersättning skall utgå på en gång eller i årlig afgift under den tid intrånget kommer att fortfara. Emot Rättens beslut i dessa frågor må talan fullföljas i Hof-Rhlt genom besvär inom den lid i 25 Kap. 5 § Rättegångs-Balken stadgas. I Hof-Rättens beslut må ändring sökas likaledes genom besvär, som, jemte borgen för kostnad och skada, skola lill Konungen ingifvas inom den tid 30 Kap. 18 § samma Ralk bestämmer. 3 §• Till särskilda Nämnden skall hvardera parten föreslå sex och Rätten nämna fem i orten boende män, af hvilka, sedan de blifvit af domstolen ojäfvige förklarade, tre ibland de af vederparten föreslagna och en ibland de af Rätten nämnde persöner böra af hvardera parten, utan anförda skäl, uteslutas.
Men detta är blott en tillfällighet, ty vanligen förhåller det sig tvärtom. Emedlertid vållar det nuvande sättet att behandla bevillnin både i upbörd och redovisning en vidlyftighet, hvars uphörande voro högst önskligt. Jag gör denna anmärkning under förhoppning, att Riksg:sKont:s Fullm:ge ville taga denna sak i närmare öfvervägande, och alt hvad jag har anmärkt afses i deras lill nästa Riksdag förmodligen inkommande organisationsförslag. Den 2 December. 263 Gr. Lagerbjelke, Gust.: Med anledn. af den anmärkn., sora den siste värde talaren har gjort, får jag uplysa, att i det updrag, sorn Fullm:ge i RiksgisKonl. erhållit, att inkomma med förslag till ny organisation af Riksg:sKont., ingick icke den ringaste anvisning derpå, att afgifva förslag ang:de antalet och beskaffenheten af de ärenden, hvilka af Riksg:sKont. skola behandlas, utan frågan gällde endast på hvad sätt de ärender, hvilka hittills tillhört Riksg:sKont., skulle inom detsamma skötas. Sedan härefter §§:ne 242 t. o. m. 248 blifvit upnämnde och lemnade utan anmärkn., yttrade i fråga om §:u 249 ■ Hr von Hartmansdorff: Denna § är af följande lydelse: ”Såsom begrafningshjelp eller understöd för sterbhusen efter aflidne, obemedlade tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksg:sKont. och f. d. General-assistans-Kont., ega Fn!!m:ge att under loppet af hvarje år disponera en summa af högst" Etthundrade^ femtio R:dr”. Saken är således af i inga betydenhet. Men det förefaller mig besynnerligt, att sedan begrafningshjelpen blifvit afskaffad i Kronans verk och äfven i Ranken, man anser henne böra bibehållas i Riksg:sKont. Åsyftar detta stadgande endast att lemna begrafningshjelp åt deni, sorn redan fält derför vidkännas löneafdrag, så är deremot ingenting alt säga.
Herr fribeire /age^/-/e//ce, /tt/r/verr^ a/' //rr>e, 6/vrööe, Orefve //örne/', friberre Kae/ norr //o/^reär. 1. k. Departements-Obefen, 8tats-Radet a////'ng'd/'/, uppläste lunderdanigbet till justering ett, i öfverensstämmelse rned Kongl. lVIaj:ts förut fattade beslut, utsatt förslag till Kongl. lVkaj:ts Wdiga skrifvelse till Rikets 8 tan - ^oog/. v>/-r/':r§ /läo 117. I^laj:t keka^ade, jemlikt 8tat8-Lädet8 underdånig till8tv> kände, i lauder Zilla okvankelörde kö>8laZ, 8aclant det lin nes Vi olocollet kilaZdt, oek kekillte i lXäclei', att i enliZket käiined lxon^l. Alaj:t8 l^ädiZa 8krikvelse till Likets 8tänder skulle under denna daZ akg. Lx Vrotoeollo, /VVv a/" I^:o 117. ^nk. till It.p. Utsi!. 6sn 14 ^»Nl 1841, kl. I e. m. ,<k) V,. , 1/ , 8 K/e^t/ke^se ///, ,l//?e/8 ^led/tro/rs Vosen r ,-//.'e/8 8/ö/ik/ers Ltt/r/c, snm, c/er,/, /iö rn»de /-/seo^/ker/c or/r Lnne-t^on/orr,' 6r/re?r 8/oel.,ro,ms c/e?r ,0 ,8,. LonZI.
Jag fruktar, att den blef kunde vänta mig. land och hur varmt fästad jag var vid henne både ointressant och osammanhängande. Vid frukostbordet förkunnade jag för min tant, själf, kunde jag likväl ej gå in på hennes förDå jag efter en dans af min kavaljer fördes att jag senast om en vecka ämnade resa till Engslag. Under alla dessa år i främmande länder in i ett smårum, måtte jag plötsligt i en dörr land. Hon trodda först att jag skämtade, men hade jag dock icke glömt, att jag ägde ett fosterkapten L., som vid armen förde en elegant ung fann snart att det var allvar, då alla hennes inland. Det drog mig nu mäktigt till sig. Desskvinna af en sydländsk skönhet, med något solvändningar och föreställningar strandade mot utom ansåg jag, att hvad godt jag kunde uträtta varmt strålande öfver hela sitt väsen. Ett sammitt orubbliga beslut. Hade jag föresatt mig en med min förmögenhet, borde komma mina egna fattiga landsmän till del. manträffande mellan oss syntes nästan oundviksak, visste jag också att genomdrifva den. Med saknad lämnade jag alltså England. Men ligt, då vi sålunda ställdes ansikte mot ansikte. Samma förmiddag började jag mina tillrustHan bugade sig också för mig och sade i en ningar: gjorde uppköp och ordnade mina angemed glädje återsåg jag gamla Sverige, som aldrig ton, som om vi senast råkats dagen förut: » God lägenheter för en längre bortovaro. Jag kände, synts mig så vackert som nu, efter den långa afton, fröken. Får jag lof att presentera min att i verksamhet låg min enda räddning. Jag skilsmässan. Här ville jag nu bereda åt mig, hustru? Den bästa behållningen från min resa, » måste handla för att slippa tänka. Tiden förrann hvad jag så länge måst sakna: ett hem, som jag tillade han och gaf henne en öm och stolt blick. också hastigt under denna sista vecka, då jag kunde kalla mitt eget. Genom bref från min tant hade jag hört att Gudskelof att jag vant mig vid själfbehärskhade så mycket att ombesörja. Så kom resan ningl Jag kunde leende fatta hennes hand och och inom kort hade jag hamnat i Woodlands kapten L. och hans fru för ett par år sedan boutbyta några artiga fraser med henne. Men då prästgård.
Stundom har handt, att Regenters och Folks förenade bemödanden för Fäderneslandets förkofran haft all önskad framgång; snart åter har, hvad man under ett tidehvarf samlat, genom påföljande tiders olyckshändelser blifvit skingradt och förstördt. Så har det gådt för enskilta Siägter, så äfven för Stater i allmänhet; och af Sveriges beptisade välmåga, Den ax Jnlii. under Konung Carl den XI:s sista regerings-år, voro just ej många spår öfrige vid den store, men olycklige Konung Carl den XIl.s från. fälle. Men hvarken den ena tidens bemödanden, att arbeta för Landets stigande välmåga och tillväxt, eller en annan tids omhugsamhet och Ihärdighet, att bära motgångens börda, och försök att upphjelpa förfallna omständigheter, äro för menskligheten förlorade. Den inre bildningen, humanitetens sanna utveckling och förädling beror fast mindre af beslutens och handlingarnes yttre synbara förmonliga påföljder, som ofta äro tillfälliga, än af ett stånd-; aktigt sträfvande efter det som godt och rätt är.. Och detta mål finnes öfverallt, då man handlar i känsla af pligt, af vördnad för Gud, af kärlek till nästan, i hvilken ställning eller verlds-period som helst, man för öfrigt må be, ilima sig. Med allt detta måste dock menniskan alltid hafva något yttre bestämdt föremål för sin verksamhet, om hon skall kunna arbeta med drift. Och den som vill göra godt och skaffa nytta saknar aldrig tillfälle dertill hvarken i husliga eller allmänna kretsar. Dessutom erbjuda Vetenskaperna, de Sköna Konsterna och ändteligen Åkerbruk och alla loflig» Näringar inom doras vidsträckta Den 21 Julii. områden otaliga ämnen till gagnelig sysslosätti ning för den vältänkande och idoga Medborga^ ren, han må derjemte vara Statens Tjensteman eller icke.
Af sådan anledning tager jag mig friheten hemställa, att R. o. Ad. täcktes instämma med H. Exc. Hr Gr. Sparre. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Då jag förenar mig med de båda föreg:de talarne, får jag såsom orsak dertill nämna, att det ej lärer finnas något annat sätt att lösa denna fråga. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställda särskilda propos:r antog R. o. Ad. Utsk:ts i ämnet gjorda inbjudning och lade den föreslagna voter:s-propos:n till handlingarne. Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag N:o 185, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. med förslag till ny Strafflag. Justerades 2 prot.-utdrag för dagens plenum. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 2 e. m. in fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 11 f. m. Justerades prot:t för den 27 sist]. Juni. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då grundlagen förbjuder en frånvarande ledamot att mot ett fattadt beslut nedlägga sin reservation, anhåller jag endast att få till prot:t antecknadt, att jag icke var närv:de, då det Höglofl. Ståndet i går frånträdde sitt förra beslut och antog Utsk:ts inbjudning ang:de anslaget till komininistrarne. Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag: N:o 186, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens 9:de hufvudtitel; och N:o 187, ang:de förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i riket. Vidare upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.- Utsk:t inkomne förslag till §§ i riksdagsbeslutet, nemi.: N:o 27, ang:de sättet för stämnings delgifvande åt byalag m. m.; N:o 28, ang:de anslag och lån till jernvägsanläggningar samt tillgångar derför; N:o 29, ang:de ändringar i instruktionen för R.
Revisorer hafva åt sig endast uppdraget att granska Byggnads-chefens, General-majoren af Kieens åtgöranden under den tid, sorn revisionen omfattar, eller under år 1860, anser jag likväl något hinder icke möta att tillse huru Byggnads-chefen i det hela fullgjort sitt uppdrag, hvilket i viss mån, då byggnadsarbetet äfven under revisionsåret 1860 fortgått, är underkastadt Revisorernes granskning. För fullbordande af Nationalmusei byggnad har, på Byggnads-chefens, under förebärande af stegrade arbetslöner och förhöjdt pris pä materialier, tid efter annan gjorda anmälan, beviljats betydliga anslag, hvilka, efter den utsträckning arbetsföretaget fått, synas oundgängligen hafva erfordrats, för så vidt förut nedlagde kostnader, genom arbetsföretagets öfvergifvande, icke skulle blifva helt och hållet ändamålslöse. Om det ock nu verkligen inträffat, att Nationalmusei-byggnader. fördyrats af nyss antydda skäl, är det likväl ostridigt, att betydliga kostnader uppkommit genom af Byggnads-chefeu vidtagna förändringar i afseende å den ursprungliga byggnadsplanen, utan att, så vidt utrönas kunnat, Byggnads-chefen i behörig ordning dertill blifvit berättigad. Vid sådant förhållande och då Byggnads-chefen genom sina nog egenmäktiga tilltag åstadkommit utgifter, som statsverket kunnat undvika, utan att ändamålet med byggnadsföretaget förfelats i vidsträcktare mån, än hvad tyvärr jemväl nu synes vara händelsen, anser jag mig, efter tagen kännedom om innehållet af Kongl. Maj:ts till Majoren, numera General-majoren Kleen den 12 Oktober 1850, angående ifrågavarande byggnadsföretag, aflåtna nådiga skrifvelse, ega giltigt skäl påyrka, att genom Revisorerne hemställan göres till Rikets Ständer, om ej ersättningsanspråk mot bemälde Byggnadschef bör väckas, för utrönande i hvad mån Byggnads-chefen må vara skyldig ersätta statsverket medel, som användts för Nationalmusei-byggnaden. i strid med vederbörligen fastställda byggnadsplaner och ritningar.» Ex protocollo: Bruno Johansson. — 277 — Kongl.
Uldr. d, ig -30 Dec. isig, 3 ]7 Riksdag beviljade anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlskrona. S. D Bifölls ConstitulionsiUlskottets Memorial, N:o 2, med utlåtande öfver Kongl, Maj:!* Kådiga förslag till förändrad redaction af en Period i 54 §. Riksdagsordningen. S. D. Beslöts, att Stats-Utskottet skulle genom Utdrag af Protocollet undfå del af en utaf Herr August Landegren, denna dag ingifven skrift, hvaruti heinställes , att Stats-Utskottet matie anmodas att låta författa en förteckning öfver alla ifrån Riks.-Stånden till Utskottet remitterade Laneoch anslags - frågor, med provisionelt yttrande, hvilka Lån och anslag Utskottet ansåg sig framdeles kunna komma att till-eller afstyrka, samt att besörja om samma förtecknings skyndsamma tryckande och utdelande till Riks-Ståndens Ledamöter. Deri 30 December 1828. tran Högloft. Ridderskapel och Adeln. S. D. Förédrogos å nyo och gillades lol - Trot. Dt dr -, d. sa Dtik, lisi. jande Stats Utskottets, dan i(i och lS dennes afgifne, samt den 17 derpå följde e, ni. och den s3 dennes på bardet lagda Memorial och Utlåtanden: N:o 5, i anledning af väckt Motion, ali Kongl, Maj:ts Befalloingshafvandes senast afgifne så kallade Fem-Ars-Berättelsef måtte skyndsamligen på Statens bekostnad varda till trycket befordrade: N:o 6, rörande tryckningen af Kongl. Majlis Befallningshafvandes sä kallade Fern-Ars Berättelser, hvilka efter innevarande Riksdag varda afgifne, samt deras utdelning : N:o 7, angående nödvändigheten alt lill tjenstebiträde antaga ytterligare 4 personer: NiO <j, i anledning af Kongl.