Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
'S kommer, i enlighet med Presteoch Bonde-ståndens beslut, hälften af den per sonliga skydds-afgiften, som för närvarande ingår till Stats-verket, att öfverlemnas åt kommunerna, på sätt nu sker med folkskole—afgiften, under följande vilkor: a) Skol-lärarnes löner höjas, så att hvarje, inberäknade alla emolurnenter, uppgår till minst 400 R:dr Runt. b) Äro de allmänna medlen härtill icke tillräcklige, skall församlingen fylla bristen. c) Är någon Skol-lärare, såsom innehafvare af både klockareoch läraretjenst eller på annat sätt redan så aflönad, att någon förhöjning icke behöfves, då skola de här beviljade medlen användas lill andra för folkundervisningen gagneliga ända mål, helst flere lärares antagande. d) De af Staten anslagna medel få icke, utan Dom-kapitlets tillstånd, användas till annat än skol-materiel och lärares aflöning. Den summa af 24,000 R:dr R:mt, som, enligt Utskottets förslag, skulle ställas till Kongl. Maj:ts disposition, att, i mån af behof, användas till understöd för inrättande af sådane högre folk-skolor, som i mom. 3:e under Litt. B. och C. omförmälas, har blifvit beviljad af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bondestånden. Sistnämnde Stånd har likväl, i olikhet med Utskottets framställning, ansett att dessa medel borde utgå af anslaget vid 8:de Hufvud-titeln till folkundervisningens befrämjande. Presle-ståndet har deremot förkastat hvad Utskottet uti ifrågavarande mom. Som förstnämnde 3:ne Stånds beslut således äro öfverensstämmande i afseende å anslagets belopp, har Utskottet ansett detsamma vara af Rikets Ständer bifallet; och torde, sedan Rikets Ständers beslut i afseende å nästföregående punkt blifvit fattadt, komma att bestämmas från hvilken titel nu ifrågavarande anslag skall utgå.
Dito ersättning för den brist, hvarmed Konsulernes ofvannämnda utgifter år 1858 öfverstigit anslaget för nämnde år 850: 80. R ikmvnt 2,881165 Summa R'.mt R:dr Stockholm af Kongl. Kommerse-kollogii flen IM September MSMit och den 6 Augusti MS3S. af Handelsske och Norske Konsulers utgifter för Svenske undersdter. Riksmynt. Credit. Afskrifning: af de till Svenske och Norske Konsuler gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning icke kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegii beslut, 2,746 20 Balans till år 1859: Behållning af kontanta medel 135 45 Summa R:mt R:dr 2,881 [65 Kammar-kontor den 12 Oktober 1861. E. G. Leyonmarck. Kongl. Rominerse-koHegii underä&niga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers framställning vid 1861 års granskning af de under bemälte Kollegium ställda fonders förvaltning. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Uti den af Rikets Ständers Revisorer afgifna berättelse angående af deni sistlidna år verkställd granskning af de under Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kommersekollegium ställda fonder och medel hafva Revisorerne, bland annat, förmält, att då. efter hvad Revisorerne inhemtat, värdet af de årliga tillverkningarne vid den så kallade globverkstaden under loppet af flera år föga öfverstigit det anslag af 300 R:dr Runt, som, jemlikt Kongl, brefven den 12 Februari 1805 och den 10 September 1828, borde af de till manufaktnrernes befrämjande anvisade medel utgå till General-löjtnanten och Kommendören m. m. C.
3Bilja flera $aftorat förena jtg ont en Sareringö^ommitte, mare fåbant tillåtet; bod bör tibig unberrättelfe prom ntebbelaö ^ärabéffrifmaren, od) må en fåbait Committé, meberböranbc IjSajlorer oberäfnabe, ej beflå af flere än 0erton od) ej minbre än Solf Sebamöter. (Snbafi i bet fall, font pr upptagen, må Sareringé 53 § 54. ©fttde ^örfamlingen utan omröftning ej funna förena jtg om Sedamöter, attjläded af de närmarande ordentligt mai, Ijmarmid röfterne beräfnad efter famina grund, forn mid forfén (lamma i allmänhet är föreffrifmen, o eli jordegaren fjetf röftar, om fjan ej genom färffilb öfmereitöfomtitelfe jin rätt tid åboen upplåtit. § 55. gimarje £areringö~$ominittå maije inom ftg Ordförande. 3 fländelfe af ffiljaftigljet, aitftädeö omröftning, od) emedan dem, forn erhållit lifa röftetal, lott Utan laga förfall frunt anmälan derom, må den, forn tid Sedamot i £areringö @fer det lifmäl, mare den uteblifmande förfaden tid ett oite af ^em diifödaler diifömpnt tid focfttend fattige, od) tidfade Äommitteen genaft annan ledamot af famina flajj font den uteblifne, l)milfeit erfätter den tidfadadeö refe 1:0 ^»äradöffrifmareit [fall, om f>ait ej är lagligen l)iitdrad, t £areringä
Maj innevarande år blifvit hos FullmäkÅterbetalning tige väckt, att, med afseende å den under längre tid då fortgående förminskningen af Bankens metalliska kassa jemte penningeställ»torkning»- ningen i öfrigt, någon åtgärd måtte af Banko-Styrelsen vidtagas i medeL den syftning, 110 § af Banko-Reglementet angifver, funno Fullmäktige den 30 i samma månad, med tillämpning af stadgandet i Reglementets 117 §, godt besluta, att af de från så väl Bankens Reserv-fond som depositsamt tippoch afskrifnings-räkningen vid Banko-Diskont-Verket till Låtie-Kontoren i Götheborg och Malmö anvisade förstärknings-medel skulle tills vidare återlevereras af Låne-Kontoret i Götheborg 100,000 R:dr och af Låne-Kontoret i Malmö 50,000 R:dr i hvarje månad, räknadt från medlet af påföljde Juni månad. Till följd af detta beslut hafva ock, såsom af föregående § inhemtas, under tiden till den 14 sistlidne September ingått från Götheborgs Låne-Kontor 200,000 R:dr och från Malmö Låne-Kontor 100,000 R:dr. I sammanhang härmed torde böra omförmälas, att Fullmäktige, som ansågo försigtigheten bjuda, att diskonteringen och utlåningen från Handelsoch Närings-Diskont-fonden så verkställdes, att denna fond kunde skyndsamt förminskas derest Bankens ställning det påkallade, under den 16 nästlidne Maj fästade samtelig» Diskont-Direktionernas uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att tillsvidare och i allmänhet icke medgifva diskontering och utlåning från nämnde fond på längre tid än tre ä fyra månader. § 55. ustgntrxng å I anseende till betydliga uttagningar vid Låne-Kontoret i Ufsr Litkont^ Götheborg af der insatta uppoch afskrifnings-medel, har LåneVwktn. Kontorets
Hr Cederschjöld, som har förklarat, det han skulle hoppas och förmoda, att den fördom snart skulle falla, som sätter R. o. Ad. till ordförandeplatserna inom Utsk:n, i händelse R. o. Ad. nu ingick på den valprincip, som motionären tillstyrkt» Skulle det resultat inträffa, som Hr Cederschjöld synes åsyfta, så skulle vi inträda på den punkt, der R. o. Ad. stod, då Ståndet afslog den grundlagsförändring, som i detta afseende låg förberedd. Jag tror, att R. o. Ad. vidtog detta afslag väl betänkt, emedan den erfarenhet jag samlat under riksdagar och Ulsk:s-arbeten lärt mig inse, huru svårt och nästan omöjligt det skulle vara för Utskm, att sjelfve bestämma sina val till ordförander, icke allenast inora hvarje särskildt Utsk., ulan äfven inom de sammansatta Utskm, och inom de enkla och sammansatta Utskms afdelningar. Jag skulle föreställa mig, att det på sådant sätt nästan blefve omöjligt att få dessa sammansatta afdelningar i arbete, emedan de egentligen icke kunde få någon ordförande, förr än de sammanträffa, och således kommit i tillfälle att välja. Då således, i min tanka, det skäl förfaller, som Hr Cederschjöld mäst har slödt sig vid, så Den 28 December. 695 nterstår det att betrakta, om R. o. Ad., i och för lättheten att genom val erhålla ordförande i Utskm, bör vidtaga den åtgärd, som motionären åsyftat. Jag tror lika med dem, som redan yttrat sig, alt det icke vore lyckligt om en sådan åtgärd skulle bestämmas; emedan jag först och främst anser, att electorerna måhända derigenom skulle få lika många svårigheter att öfvervinna, som nu; men jag är äfven af den öfvertygelsen, som Frih. Sprengtporten uttalat, huruvida R. o. Ad. skulle äga rättighet, enligt grundlagens stadgande, att vidtaga ett sådant beslut.
Riksdagarnc rörande delta ämne förevarit, hafva Utskotten inhenttat huruledes flyltnrngstiden af serskilda rnotionairer varit föreslagen vid 1820 år Riksdag till Rio och vidi sisllidne Riksdag lill Tio från hvarannan mer eller mindre aflägse 8 Lagsamt Allm. Bes v. och Ocean. Ulsit, Betänkande N:o 6- tidpunkter på året. Lagoch OeconomieTJtskotten hafva vid begge Riksdagarne, likväl efter återrerniss vid den senare, afstyrkt bifall till förändring i nu gällande flyttningstid. Förslagens antal och olikhet, jemte innehållet af de i ämnet vid föregående Riksdagar förde discussioner, synas ådagalägga , alt den rubbning tjenstehjons flyttningar förorsakar i hushållningen , faller sig mer eller mindre besvärlig för olika landsorter, samt att någon bestämning härom , ledande till allmän belåtenhet, icke kan utfinnas. Alt, på sätt Herr Rydin föreslagit, låta flyttningsliden bero på ömsesidig öfverenskommelse eller på uppsägning af legocontractet , är i Utskottens tanka så mycket mer betänkligt, som den redan öfverklagade lättsinnigheten och flygligheten hos tjenste hjon sclassen derigenom ofelbart skulle understödjas.
Bruket hade då 10 härda r med 6,000 skeppunds årlig smidesrätt; med 1845 skedde en minskning af 2 och 1846 af 3 härdar, så att nu återstå 4 hamrar och 5 härdar med 3,000 skeppund årligt smide, utom de ofvannämnde spikoch knipphamrarne. 23:o Brunnefors och 24:o Sörgard, begge i Stigsjö socken, privilegierade 1839, det förra för en härd med 600 skeppund smide och det sednare för 2 härdar med 1,200 skeppund smide, äro ännu icke uppbyggda. Inom Norra Ångermanland. 25:o Gideå i socknen af samma namn, privilegieradt 1805 för 2 härdar med 900 skeppund smidesrätt samt ökadt 1831, så att det nu har 4 hamrar och 5 härdar och 2,100 skeppund årligt smide, 1 knippoch 2 spikhammare. 26:o Mo i Mo socken, privilegieradt 1842 för en hammare och 600 skeppund årligt smide, samt för en knipphammare och 2 spikhammare vid 2 stockar. Har nu en hammare och en härd, samt en spikoch en knipphammare. Efter dessa upplysningar bör anmärkas att stångoch ämnes-jernsmidet under det sist förflutna qvinqvennium bedrifvils på sätt efterföljande tabell utvisar: Härdar. Uppgifven stångoch ämnesjerns tillverkning. Län för åren 1846—1850. 8 58 hvadan, då tillverkningen under nästföregående qvinqvennium i medeltal utgjorde 34,102 skeppund om året, en minskning visar sig af 2,168 skeppund. Jernmanufaktur-tillverkningen under qvinqvenniet har varit följande: Skeppund bergsvigt. Jemföres denna summa med medeltalet af hvad som under nästföregående qvinqvennium årligen tillverkades, eller 2,293 skeppund, visar sig här en tillökning af 148 skeppund. — Under qvinqvenniet hafva följande partier stångjern blifvit från
Nog af, sedan dess har professorskan skrifvit bref till B., att hon var mycket ledsen öfver att ha angripit honom, och att han inte skulle vara ond på henne för det. Så talade vi om att jag finner det lustigt att Axel och andra kunna tala så öppet till mig och ge mig förtroende. ”Det få de skikkelige alltid. Min ene russiske Kæreste har alle Menneskers Fortrolighed, fordi hun er saa skikkelig.” Och så om prins Bernadottes giftermål. B. tyckte det var underligt att han inte gjort fröken M. till sin älskarinna i stället. Jag sade att sådant brukas inte hemma, utan om hon blir ”utstött”. ”Jaså, äro de sådana! Då var det väl att jag inte kom dit upp,” sade den lille osedlighetsaposteln. Vidare frågade B. som vanligt efter Axel och hans arbete etc. Han nämnde att han funnit Axels ändringar i min Brandes[-] uppsats så afgjordt dåliga. Alltid gamla utslitna liknelser och fraser; det jag först skrifvit var alltid bättre; enklare och mera rakt på sak. Dessvärr[e]! Axel har fått en märkvärdig svaghet för rhetoriska snirklar och grannlåter. Hans anmärkningar äro alltid goda, hans ändringar sällan. Jag satt och böjde profetens fingrar som vanligt. ”Au!” skrek han midt i samtalet och jag drog förskräckt handen till mig i det jag brast i skratt öfver att ha blifvit så hårdhändt. ”Nej för all del sluta inte upp,” sade min osedlighetsprofet och sträckte fram sin lilla tass igen. Det är roligt att vara så der lugnt och likgiltigt vänner, nästan som ett par syskon. Jag tror att han tycker det också. Han delade min lugg och kysste mig på pannan med den innerligaste öfvertygelse när han skulle gå, och jag satt och tittade efter honom när han vände sig i dörren med sin vanliga behändighet. ”Jag kommer snart igen,” nickade han uppmuntrande, ”det skall inte dröja tre dar härnäst.” Det gläder mig att han inte vill jag skall resa, men jag reser ändå.303 Det är märkvärdigt att ju mer den gamle tjurskallas att inte vilja göra något för Hilma, utan kasta allt på mig, dess mer kommer jag att hålla af henne.
BevillningsUtskottet: Nro 24, i anledn. af Hr Rosenblads, Bernh., motion, angrde befrielse från erläggande af bevillning utaf utdelning å Götha-canal-bolags uclier; Nro 25, i anledn. af Hr Qöran Hammars motion om lindring uti bevilln. för staden Wexiö; Nro 26, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrs betänk. Nro 10, angrde Contraets-prostarne Sandbergs och Öhrnbergs motioner 0111 bestämmande af en brännvins-consuiptions-afgjft; BancoUts kottet: Nro 67, i anledn. af erhållna återremisser å Utskrs be tänkm Nris 3q och 4° saint utlåt. Nro 47; Nro 63, öfver yäckt förslag att belåna redan intecknade och på banken transporterade skuldebref; Nro 69, öfver ett väckt förslag, att beräkningen af Den a September e. m. ränta på ränta i R. St:s Rank måtte i alla de fall, der sadan ränleberäkning äger rum, upphöra; N:o 7o, med hemställan om eftergift af Registrator!) 11. Gullander åliggande betalningsansvar för åtskilliga lån, utgifna från Malmö lånecontor; N:o 71, i anledn. af åtskillige tjenstemäns vid Göthcborgs lånecontor ansökningar om eftergift af öfverräntor och befrielse från betalnings-ansvar för lån, som utgått å sedermera falska befunna handlingar; N:o 72, i anledn. af erhållen återremiss å Uisk:s betänk. N:o 20, i fråga 0111 löneförhöjning och pensionsrätl för Bruksskrifvaren vid Tumba, A. Sätherberg; N:o 73, i anledn. af Postmästaren, Hr Kammarherren F. Maules ansökning 0111 eftergift af skuld till Banco-discontverket; N:o 74, i anledn. af väckt motion, ang:de åläggande för Directionen vid 11.
23 lans högre afdelning, som skötes af ena ordinarie läraren, och de öfriga 230 lägre afdelningen, der undervisningen i tvenne särskilda klasser, men inom samma läsrum, bestrides sålunda, att omkring 170 gossar äro i sådant hänseende anförtrodda åt andre ordinarie läraren och duplikanten samt 60 åt en matros eller en numera Under-officer; men detta missförhållande emellan lärare och lärjungar har på undervisningen utöfvat den menliga verkan, att vanligen endast 14 gossar hvarje år kunnat uppflyttas från skolans lägre till dess högre afdelning och ett ungefärligen lika antal derifrån till Under-officers-skolornas förberedelse-klass. På det att nu Skeppsgosse-skolan framdeles må kunna bättre motsvara sin bestämmelse, än under för hand varande förhållanden varit möjligt att åstadkomma, hafva Kommitterade föreslagit, att då skolan, vid jemförelse emellan de af dem afsedda föremålen för undervisningen der och de för de lägre klasserna af Allmänna Läroverken, kunde ställas emellan lägre Elementar-lliroverk med 2 och 5 klasser, densamma borde, med hänseende till det stora antalet gossar, som skola undervisas, fördelas i trenne klasser med hvar sin lärare, af hvilka en skulle utöfva allmäuna tillsynen öfver undervisning och ordning inom skolan samt vara dess Rektor, men de 2 öfriga benämnas Kolleger; hvarförutan vid skolan borde anställas en biträdande lärare med skyldighet att, jemte tillfälliga monitorer af Matroskorpsen, tjenstgöra der beholvet mest fordrade sådant biträde och detta lämpligast kunde användas. Som likväl det med den sålunda ifrågaställa förändringen i skolans organisation åsyftade ändamål antagligen icke skulle vinnas, utan såvida lill lärare vid skolan erhölles skickliga personer och desse kunde för någon längre tid vid densamma fästas, hafva Kommitterade vidare hemställt, alt, jemte det åt den föreslagna Rektorn ansloges i årlig lön 1,200 R:dr och i arfvode 500 R:dr, samt åt biträdande läraren i lön 600 R:dr Riksmynt årligen i stället för det nu till
Tvertom får jag äran förklara, att jag är och förhlifver för mina Egendomar i Skåne underkastad ständigt knecktehåil, emedan derpå redan var ingådt, innan dessa Egendomar till mig öfverlemnades. Jag upprepar det än en gång, att från den synpunkt jag utgår med mina yttranden, har jag anledning hoppas ett önskadt slut på ifrågavarande sak, och med detsamma vågar jag äfven med tillförsigt emotse den dag, då man med sanningen enligt skall erkänna, att Folkets rätt, likasom dess väl, utgör Styrelsens högsta mål. Friherre af Nordin, Carl Jolian: Då jag håde 1818 och i8a3 såsom Ledamot af StatsUtskottet haft tillfälle taga en närmare kännedom om beskaffenheten af detta ämne; och jag sedermera såsom StatsSecreterare föredragit och contrasignerat det sista nådiga brefvet i detta afseende, så är det med både min pligt och min öfvertygelse öfverensstämmande, att förena mig i den framställning Friherre Wrangel nu gjort. Derjemte får jag yttra den önskan, att StatsUtskottet måtte söka undanrödja det villkor, som af Rotehållarne år 1812 fastades, emedan detta vilkors fortfarande gör det rättas ernående i denna sak omöjligt. Sedan Den 19 Mars f. m. 9 delta hinder blifvit undanröjdt tror jag, att en på skäl och rättvisa grundad jemkning kan och bör äga rum. Jag anhåller, att detta yttrande måtte lill vederbörande Utskott få åtfölja Friherre Wrangels förslag. Lades på bordet. Hans Excellence Herr Grefve von Platen s Baltzar Bogislaus, uppläste följande: Ridderskapets och Adelns Plenum den 2 dennes, uppträdde en värd Talare och recenserade en af mig från trycket utgifven skrift. Förundrad öfver detta alldeles nya försök, att göra en för Allmänheten framlagd afhandling till ett föremål för granskning inom detta rum, hvarest endast i vanlig ordning inom RiksStånden väckte och Rikets Ständers åtgärder tillhörande ämnen pläga till öfverläggning förekomma, förklarade jag genast, att jag ansåg saken icke hafva bordt här framdragas.
Med Hans Nåds förlåf, svarade Jacques, så är det Herr Furumos såkallade ”vildnarciss”, Brita på Skällnora Qvarn, numera gift med bonden, redlige och förståndige Per i Grana. De ha gifvit sig hit upp åt våra bygder med en brännvinsfora. Hustru Brita har inte velat resa från orten, förr’n hon fått uppvakta Hans Nåd, om hvilken hon hört talas så mycket; ty nådig Hofmarskalken är känd också i hela Roslagen. Dessutom har hon flitiga helsningar från Herr Furumo, och som nu Hans Nåd så ofta sagt, att i religion och vitterhet ingen rang gäller, så har jag på denna stora högtidsdag velat göra Hans Nåd en liten glad öfverraskning, och derföre öfvertalt Brita att komma in. Blyg är hon också intet af sig. Så-å! Brita är då ingen diktad, ingen idealisk person. Jag kunde väl tro det, hon är alldeles för naturlig. – Men i sanning, Jacques, du tar dig bra stora friheter: det är din lycka, att jag och du äro så gamla vänner. Men jag menar likväl du visste, att jag aldrig tyckt särdeles om den menniskan? Ja, Hans Nåd, men den rätta Brita är på långt när icke så tvär och otreflig, som hon var emot Herr Furumo på Qvarnen. Kanske har hon nu blifvit muntrare och litet mer upp-piggad, se’n hon blef gift. Men en fördömd rospiggska talar hon alltjemt. Nå ja, lät henne då bli qvar. I morgon har jag, min själ, lust att pröfva, om hon verkligen är så stark i balancerkonsten och equilibristiska öfningar, som hon är utropad. Ja, som sagdt: låt henne då sitta, efter hon engång kommit in! Men det säger jag dig, Jacques, att skulle också den andra ”vildnarcissen”, jag menar den gemena Widebeckskan, komma åkandes med sina glasaskar, så visar du henne genast på porten. I mitt hus får hon inte sticka sin fot. – Vänta!
Directionen uti Dess underdåniga Utlåtande öfver Egendomsbytet med Commerce-Rådet Björnberg, vitsordat, ej mera än circa 4,200 Tunnor Säd med beqvämlighet kunna inrymmas uti den del af Sockerbruks-byggnaden, som för Magazins-Inrättning finnes tjenlig, samt då den årliga hyran för Bonings-lägenheterne, efter Kongl. Directionens uppgift, skattas till icoo R:dr Banco, så följer deraf, att den erlagde Köpe-skillingen af 56,000 R:dr Banco faller sig nog dryg, för Allmänna Magazins-Inrättningen, och utan tvifvel i längden skall åstadkomma känbar förlust, i synnerhet som härtill bör »agas i betraktande, att Magazins-Inrätt - Stats-Ut skot tets Betänkatiden. io3g ningen ej utan betydelig kostnad lärer aflöpa, och Allmänna Magazins-Inrättningen enl. Kongl. Majus Nådiga Dom af d. 8 November 1822, blifvit ålagd till Götheborgs Stad betala trettionde penningen af Köpeskillingen, med 1,866 R:dr 3a sk. Banco, oberäknad den ränteförlust, som stigande löper intill dess Sockerbruks - Egendomen sättes i stånd, för att kunna begagnas till Spannmåls upplag. Sedan Köpe - afliandlingen under d. 1 October 1821 i laglig form blifvit slutad, lärer väl fråga nu mera ej kunna uppstå om Köpets återgång, utan vid hvad som åtgjordt är, komma att bero; men efter Stats-Utskottets tanka, stadnar det i alla fall Kongl. Directionen till last, att icke en ordentelig, lagligen hållen Besigtning och värdering blef verkstäld, innan Kongl.
Grefve Stenbocks Officiella räkning upptagne så kallade straffpennirigar samt Kronans Gevinst eller Cours - difference.n emellan Ed. Preusiskt Courant och Species, .Familjens egenteliga fordran inskränkes allenast till de 55,457 Ed. 3 Timf Preusiskt Courant, som Staden Danzig till fainillens enskilta tillfredsställande måst utbetala, och detta Capitil med vanlig ränte-beräkning af Riksgälds-Contoiret får utgå; så utgör samma fordran för närvarande minst Fyrahundrade TrettioSexTusende, Sjuhundrade Tju gu Nio Riksdaler4Tir.nf Preusiskt courant, af den valeur, som detta myntslag åc 1704 egde En större evidence är icke gerna tänkbarf i hvad som rörer fordringens giltighet och sättet , på hvilket den influtna summan kommit Kongl. Maj:t dch Kronan till godo, än liandlin. garne gifva vid handen, då hvarje Regemente och Corps, till hvars förnödenhet medlen blifvit använde, jemte deras deraf uppbnrna lott i läkningen finnas uppförde. På lika sätt förhåller sig äfven med rättigheten till ersättning, hvarom famillen undfått Högst Salig Konungens bestämda och af Grefvö Piper conuasignerade försäkran. y_i undgå i öfrigt att vidröra famillens lilla Stats-Utskotte ts^Betän licand c n. 511 förtjenst emot Fäderneslandet, genom uppoffringen af dess öfver hundrade är saknade betalning och skadestånd under ett tildelopp, då manga af famillens egna Ledamöter , deraf befunnit sig uti det mest tryckande behof; men då vår i underdånighet anmälda Krono fordran , nu mera lärer vara den enda skuld, sorn hos enskilta Medborgare återstår, efter ds bety heliga National-Offer, sorn Konung Carl X.IIctes ärofulla Krigs-bedrifter annars kostat; så smickrar sig famillen med det intagande hopp, att Eder Kongl. Majct och Rikets församlade