Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af tillstyrkandet å anmärkningarne vid 24 §. och det i Cons ti tut ions-UtskoUctt Memorial N.o 48. denna tiel oanmärkt lemnade förslaget vid 35 §, anser Conslitutions-Utskottet Ridderskapets och Adelns redactions-jemkningarblött innefatta tillämpning och utveckling deraf, undantagande dock hvad allmänna Beredningen vidkommer, såsom beroende på omröstningen öfver propositionen Litt. M. 106 §. Efter Ridderskapets och Adelns tanka, skulle denna §. erhålla följande redaction: ”Finnér Utskottet af dessa Protocoll, att någon Stats-Rådets Ledamot eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, sorn. i Commandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rikets Grundlag eller allmän Lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådane Öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsulligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den Föredragande underlåtit att, i de fall, gom 38 $ af denna Re gerings-Form förutsätter, sin contrasignation ä ett Konungens beslut vägra, då skall Conslitutions-Ulskottet —. •— —. fastställd varder.” Jemväl anser Borgare-Ståndet ordet ”ege” böra utbytas enrot: skall’’ Som dessa ändringar och tillägg slå i hufvudsaklig likstämmighet med 29 § Riksdags-Ordningen och 8 § Ansvarighets-Lagen, tvekar ej Constitutions-Utskottet att dem till samfäldt bifall vördsamligen Öfverlemna, med bifogande dock, för möjligen qvarstående skiljaktigheters slutli* ga jemkning, af sådan voterings-proposition: W. ”Den, som godkänner de af Ridderskopet och Adeln och, Lill en del, af Borgare-Ståndet uppgifne ändringar och tillägg vid 106 §. Regerings* Formen, för att äfven i 2 mom. af 2c) §.
Jag a nini Iler, att de emot denna punkt i Utsk. afgifna reservationer må uppläsas. De vid denna punkt inom Utsk. afgifna reservationer upplästes. Fril). Ehrenborgh: Jag anhåller, att Ridd.Secret. må upplysa, huru de öfriga Stånden afgjort denna fråga, Underteckn, Ri dd. Sec r e t.: PresteSt. har bifallit ifrågavarande i/jtde punkt. BorgareSt, har bifallit densamma med följande tillägg: ”alt, i händelse de uti berörde punkt ”nämnda 3:ne ledamöter af f. d. Lagcommitte'en komma att ”inträda i activ befattning i och för lagverket, de, så Järinge sådant fortfar, böra uppbära enahanda arfvoden som ”hitintills, hvaremedlertid pensionerna icke äga rum.” Från BondeSt. har någon underrättelse i berörde afseende ännu icke ankommit. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller, att R. o. Ad. behagade instämma i det beslut, som BorgareSt. i denna fråga fattat. Jag skulle vilja tillägga, att ehvad Konungen hädanefter använde de ifrågavar. personerna eller icke, de likväl måtte vara berättigade till ett årligt arfvode af j,ooo r:dr. Jag vet visserligen, att ett sådant beslut icke föranleder till något resultat, enär 3 Stånd redan afgjort frågan; men det innehure likväl en gärd af erkänsamhet från det Stånd, som bäst är i tillfälle att bedöma värdet af de förtjeustfulla männens arbete. Efter en kort vidare öfverläggning biföll R. o. Ad. i4tde punkten i utlåt. N:o 8g med den förändring, att summa» ökades Rån 833 r:dr iö sk. till 1,000 r:dr; hvarjemte bestämdes, att för det fall, alt K.
Han fann ock ett på stranden upprest grekiskt kors och lemningarna af ett fartyg, hvilket, att döma af byggnadssättet och af i trakten kringströdda jagtredskap m. m., tycktes hafva tillhört en fångstman från Archangel, som blifvit vindeller isdrifven hit från Spetsbergen eller Novaja Semlja. Den följande sommaren afslötos de »Hedenströmska expeditionerna» med kartläggningen af Novaja Sibirs nordkust genom Pschenizyn, samt med återupptagandet af försöket att från Kap Kamennoj tränga fram öfver isen mot nordost, denna gång utfördt af kosacken Tatarinow, hvartill slutligen kom förnyad undersökning af Faddejew-ön genom Sannikow. Tatarinow fann isen (sannolikt i slutet af mars månad) 25 verst från stranden så tunn, att han ej vågade gå längre, och bortom den svaga isen sågs ett alldeles isfritt haf. Sannikow fortsatte först undersökningen af ön Faddejew. Han trodde sig från öns berg se ett högt land i nordost, men då han ville öfver isen framtränga till detsamma, stötte han 25 verst från stranden på öppet vatten. Redan samma vår återvände han derför till Ustjansk för att derifrån utrusta en af 23 renar bestående karavan, som den 14/2 maj bröt upp öfver isen mot Kotelnoj-ön, hvilken, till följd af råkar i isen och den massa saltvatten, som samlat sig på densamma, endast med stor svårighet kunde uppnås. Renarne voro ytterst medtagna, men repade sig hastigt efter ankomsten till landet, så att Sannikow under synnerligen gynsamma förhållandenPeter Feodorowitsch Anjou född 1798 i Ryssland, död 1869 i S:t Petersburg. kunde göra en mängd intressanta utflygter, bland andra en tvärs öfver ön. Han berättade, att man på kullarne i det inre af densamma träffade kranier och ben af hästar, oxar, »bufflar» (Ovibos?) och får i så stor mängd, att det var tydligt, att hela hjordar af gräsätande djur fordom lefvat derstädes. Likaså fann man mammutben öfverallt på ön, hvaraf Sannikow drog den slutsatsen, dels att alla dessa djur lefvat samtidigt, dels att klimatet sedan den tiden betydligt försämrats.
Jag tror således, att man icke bör vara öfverdrifvet samvetsgrann der ingen fara är å färde och der man knappt kan anföra exempel på missbruk, under det alt man är likgilltig i sådana hänseenden, der missbruken äro alldagliga. Frih. Cederström, Anders: Den allmänna lagen lem nar embetsmanncn allt det skydd han kan fordra; men här är frå - Den 22 Januari f. m. 377 fråga om en rättighet, som utgör ett undantag från den allmänna lagen, och dä skulle jag Iro, att man hör göra ansvarsbestämmelserne så stränga som möjligt, pä det alt icke missbruk af denna rättighet må äga rum. Då nu öfverläggningen ansågs afslulad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om Ii. o. Ad. ausåge de gjorda anmärkn:rue föranleda lill ålcrremiss. Ropades starka nej, blandade med ja. Propos. lill bifall å Utskms förslag till ny redaction af .38 § blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Gr. Spens, Jacob Melcher, hegärde votering och yttrade sedermera: Möjligen skulle votering kunna undvikas, om den propos., som nu blifvit med ja besvarad, finge anses vara den, som hade blifvit framställd pä återremiss. I anledn. häraf behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplysa Gr. Spens derom, att det icke var den först framställda med ja och nej besvarade propositionen A återremiss, utan den sednare propositionen å bifall till Utsk:ns förslag, som H. Ex. förklarat vara med öfvervägande ja besvarad, hvarefter Gr. Spens förklarade, det han vidblef sin begäran om votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voler, propos.: Deri som bifaller det i Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsktns betänk.
KrigsAkademien har dock ett företräde framför öfriga undervisningsverk, 10 Den 3 Oktober f. m. och det består i den omvårdnad som der egnas åt ynglingarnes fysiska utbildning. Ingen som under en följd af år sett denna ungdom har kunnat undgå anmärka dessa ynglingars harmoniska och starka kroppsbildning. Denna fysiska, omvårdnad anser jag vara af stor vigt; men om våra allmänna skolor bättre organiserades, torde alla kunna blifva delaktiga af denna förmån. I Schweitz finnes ingen särskild kadett-corps, men vid alla skolor hafva ynglingarne militära öfningar. Det finns intet hinder för att man kunde införa samma sed här; och enligt min tanka borde vid hvarje skola finnas en officer eller underofficer, som lemnade undervisning i gymnastik samt militärisk exercis i fria luften. »Sanus animus in sånö corpore» är ett gammalt ordspråk, och det är i öfvertygelse om dess sanning som jag lägger så stor vigt på den fysiska utvecklingen. Då Utsk:s förslag blifvit framstäldt helt och hållet isoleradt, måste jag inskränka mig till att yrka bifall till Utsk:s förslag, med en förändring, hvarigenom förslaget skulle få följande lydelse: »att uti underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det K. M., i sammanhang med revisionen af läroverken, behagade taga i Nåd. öfvervägande, huruvida icke de två lägsta klasserna vid Krigs-Akademien på Carlberg må kunna indragas, eller om icke åtminstone dylik åtgärd må kunna ega rum med nuv:de första klassen vid nämnde Akademi.» Hr Bråkenhjelm: Den siste värde talaren anmärkte gan ska riktigt att Utsk, icke tagit denna fråga i öfvervägande i sammanhang med öfriga läroverksfrågor.
N:o 46 och deröfver meddela LagUlsk. definitivt beslut. I anledn. häraf hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. tilläte, att LagUtsk:s betänk. N:o 46 finge upptagas å föredragningslistan till nästa plenum. Ropades ja. Lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och utlåt:n, nemi. från Cons t i t u tions-U tskottet: N:o 26, med förslag till national-represenlationens ombildning och deraf följande grundlagsförändringar; Stats-Utskottet: N:o 212, i anledn. af erhållne återremisser å Utsk:s betänk. N:0 97, rör:de det till Emm-åns upprensning beviljade statsbidrag; Bevillnings-Utskottetr N:o 26, i anledn. af gjorda anmärkmr vid betänk. N:o 12, ang:de tullbevillningen; Lag-Utskottet: N:o 71, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksSt:n fattade skiljaktiga beslut, i anledn. af Ulsk:s betänk. N:o 24, öfver väckt fråga om förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § i 16 cap. Jordabm; samt N:o 72, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksSt:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:s utlåt. N:o 48, i anledn. af gjorda anmärkmr vid betänk. N:o 11, öfver K. M:s nåd. propos. om vissa förändrade föreskrifter i afseende pä lagfart och nyltjanderätts inteckning.
Detta är en afgjord sak, och torde vi således oberoende deraf kulina fatta vårt beslut enl. hvad vi anse vara det rätta, beroende det sedermera på förstärkta StatsUlsk. att deröfver besluta, — Det är äfven sagdt, alt det ser ut som man skulle alltför mycket afse alt vinna en slatsintrad, 0111 man bestämmer skatten så hög, och att detta vore orätt, då Staten har inkomster på annat håll. För Klitt del måste jag medgifva, att då R. o. Ad. utgått ifrån den åsigten, att brännvinsbränningen ej är ett godt, utan snarare ett ondt, men ett ondt, som måste tolereras af många skäl; så tror jag att en hög skatt på defana riäidfag ej är obillig. Om då derigenom skulle uppkomma en högre staisintrad, och man deremot kan nedsätta skatten på annat håll och lätta andra mera orättvist tryckande bördor; så tror jäg äfven, att vi i det fallet hade vunnit något ganska godt. jag skulle till och med ej sky för, om denna skäll höjdes till dubbelt och tredubbelt emot hvad jag föreslagit. På grund af hvad jag nu anfört, hemställer jag, örn Gr. Hamilton och de, sorn instämt med honom; skulle vilja gå in på dét åf Gr. Horn gjorda förslaget, förbehållande mig i annat fall att qvarstå vid hvad jäg först yrkat. Gr. Hamilton: Jag begärde egentligen ordet, för alt rätta några uppgifter i Hr Smärts sista yttrande, hvilka jag tror icke äga sin fullkomliga riktighet; Efter min uppfattning yttradé Hr Stuart, att R. St. vid sista riksdagen ansett en beskattning af 2 sk. b:co såsom lämplig, i likhet med hvad Frih. Hamilton nu yrkat. Detta ägde likväl endast tuni för de pistoriska verken och för verk af en hittills ic 16 H. 34 a6G Den 9 November e. m. ke känd uppfinning, sorn framdeles kunde komma alt begagnas; men för de mindre pannorna var förhållandet, såsom jag anfört, alt deras tillverkning blef belagd med en skatt af endast ett och ett halft r.st. kannan.
Det brakade i de gamla tallarna och ett echo, tusendubbladt mellan träden, upprepade oupphörligt de fasaväckande ljuden. Hela dagen var förfluten under dessa mödor. Slutligen upphörde regnet, men ur träden dröp det ännu oupphörligt. Här fanns ingen fri plats nära, sade gubben, så att man måste uthärda. Hästarna förmådde icke gå vidare, så att man beslöt att hvila här öfver natten. Det blef icke lätt att göra upp eld, men det lyckades till slut under skygd af ett slags tak af granris, som karlarne uppsatte. Kitteln framtogs, men det var knappt om lifsmedel. Thorsten var genomvåt och hans bössa äfvenledes. Man måste derföre nöja sig med hvad som fanns. Bolla hade aflägsnat sig och kom tillbaka med ett betydligt förråd hjortron från kärret. Efter måltiden begynte ett allmänt arbete på nattlägret. En massa granris sammandrogs och det skjul, hvarunder elden blifvit uppgjord, utvidgades, så att hela sällskapet fick rum derunder. Äfven hästarna samlades omkring en eld, som karlarna antände. Det begynte blåsa, så att skogen snart blef torr igen och på denna obehagliga dag följde en skön natt. Thorsten slumrade stilla till midnatten, då han vaknade vid den dystra susningen i träden. Han satte sig upp på sin granrisbädd och kastade en blick på de sofvande rundtomkring. Den nordiska sommarnattens skymning hvilade öfver dem. Några stjernor framblickade på den klarnade himlen och kolen glimmade ännu efter elden, sedan aftonen. Men hastigt hörde Thorsten ett eget frustande och oroligt stampande från den sidan, der hästarna voro. Han reste sig upp helt och hållet. Då mötte honom en stark rök. Han ropade till och hela sällskapet spratt upp ur sin sömn. Karlarne skyndade med Thorsten till sina hästar. Der hade elden fattat uti en gran, som nu stod i full låga och höll på att antända sina grannar. Det var ett eget knastrande och brakande i barren då de fattades af lågan, svartnade och förtärdes. Det var liksom träden knotat öfver sitt öde. Hästarne blefvo genast förda till skjulet för att belastas. "Skogen är rå sedan regnet", sade gubben.
Till provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvantiteter Vin, Bränvin, Caffe och Risgryn, nemligen: För fartyg, kommande frän Östersjön, eller till någon hamn i Halland samt Götheborgs och Bohus Lån från Nordsjö-orter samt Holland, England och Franska Wester sjö-hamnar: 3 kannor Vin, 2 kannor Bränvin, 2 skålpund Kaffe och 3 skålpund Risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerares antal; samt För fartyg, kommande Jrån orter utom. Östersjön, med undantag af nyssnämnd» fart lill Halland och Bohus Län: 5 kannor Vin, 4 kannor Bränvin, 4 skålpund Caffe och 6 skålpund Risgryn, på enahanda sätt beräknadt. Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvartannat utbytes; så att den, som har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom att hvad af dessa och öfrige nämnde proviant-artiklar öfverstiger en Skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlastningsorten, skall ovilkorligen förtullas. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående Tullpasset, med fartyget bevisligen atförda provisions-varor öfverblifvit, må vid återkomsten tullfritt disponeras. Förslag lill Tull-Taxa. 47 Hvad af det öfriga medgifna provisions-förrådel ieke under vistandet i Svensk hamn om bord användes, må, derest det ej till qvarblifvande förtullas, med fartyget åter utföras. §• 18- Nödigt förråd af lifsmedel för skeppsbesättningar, antingen fartyget inlöper i Svensk hamn, eller lifsmedlen derifrån med skeppsbåt hemtas, befrias från utlörsels-tull och andra dermed förenade afgifler. Svenska fartyg få äfven till skeppsbehof tullfritt intaga öfriga förnödenheter, som till skeppets behof, i mån af dess storlek, kunna anses oundgängliga, hvartill äfven må räknas 1 famn Ved, 1 tunna Tjära, £ tunna Beck, 2 st. åroch 4 st. spak-ämnen för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder.
St. funnit dessa anmärkningar väl grundade, få R. St. i underdånighet anhålla , att, enär, enligt hvad E. K. M. i Nådig Ku ngörelse af den 21 Mars sistlidet är förklarat , förnyad Författning i detta ämne varder utfärdad, E. K. M. täcktes i Nåder vidtaga de förändringar häruti, som behofvet påkallar; och få R. St. derjemte i underdånighet hemställa följande förslag , såsom innehållande de, efter deras tanka, lämpligaste grunder till förändring af of. vannämnde 5:te §., att nemligen densamma, näst efter det moment deruti, som slutas med orden : ■"böter erläggas/’ må erhålla följande ordalydelse: ”Afgår Skeppare, utan att, der sådant ”fordras, hafva uttagit Tull-pass å fartyget ”eller godset, bote, för hvarje gång han så*’dan förbrytelse föröfvar, Tio Riksdaler:” 224 Exp.-Utsk. FÖrSlåg till und. Skri/v. ”Afgår forman, utan att, der sådant i ”Förpassnings-stadga ar föreskrifvet, haf”va uttagit Tull-pa~ss å foran, och innehål”ler icke någon honom meddelad forsedel ”anmaning att taga sådant pass, höte första ”gången Tre R:dr 16 sk., och sedan, hvar”je gång han med sådan förbrytelse beträ”des, Tio R:dr. Har forman uti forsedel ”-blifvit erinrad derom, att han bör taga ”Tull-pass, och likväl icke rättat sig derefter, bote Tio R:dr:” ”Uraktlåter Gods-egare, som med fo”ra alsander gods till det belopp och af ”den beskaffenhet., att förpassning derå ”böruttagas, ätt i forsedeln påminna ”formannen att uttaga Tull-pass, eller ock ”att sjelf derom besörja, bote Tio R:dr.” För Öfrigt och då R.
Om t. ex. tjenaren kör säd till staden för sin husbondes räkning, och under vägen löser upp säckarne eller skär hål på dem, så att säden förspilles, då bör tjenaren straffas såsom tjuf och det med rätta. Om han förkör sin husbondes hästar eller andra dragare, hvarigenom samma eller större skada drabbar husbonden, hvarför bör ej tjenaren äfven då, enär uppsåtet är lika argt och öfverlagd!, straffas såsom tjuf på samma sätt, som då han förskingrar säden? Jag kan fördenskull icke finna annat, än att Hr Cederschiölds anmärk, är riktig. Hr Cederschiöld: Enligt min öfvertygelse är tjenarens förbrytelse vida gröfre om han förfar husbondens egendom, än om han stjäl densamma. Det kan mången gång finnas mildrande omständigheter för stölder; men jag kan icke tänka mig några sådana får den tjenare, som uppsåtligen förfar husbondens egendom. Om man 142 Den 30 Oktober. t. ex. tillgriper säd, så kan sådant ske för att hjelpa anförvandter; men om tjenaren uppblandar husbondens spanmål med sand oeh sålunda gör den helt och hållet oduglig, så är han vida mer straffvärd än i förra fallet. Jag kan fördenskull icke frångå min mening, att någon qualificerad bestraffning bör finnas för ett dylikt förfarande, hvilket jag anser vara bland de grofsta jag kan tänka mig. Gr. Sparre: Oin en tjenare skulle vidtaga en sådan förfalskning, som Hr Cederschiöld omnämnt, så straffas han enl. lista kap. Handelsbaden, och blifver således icke strafflös. Om äler en tjenare t. ex. far vårdslöst med min häst, så bar han gjort sig skyldig till ett ganska allvarsamt straff, hvarjemte lian får betala fullt skadestånd; men han kan väl icke straffas som tjuf, ty derigenom skulle den allmänna rättskänslan ovilkorligen såras. Jag tror, alt det begrepp, som för närvande är fästadt vid ordet ”förfar,” icke längre medgifver att ifrågavartde förseelse straffas såsom tjufnad. Frih. Rehbinder, Fe de. Wihl.:
Det är inte bra, att barn växa upp utan religion, och auktoriteten går bort, om de märka, att föräldrarna kunna hysa olika meningar. Med åren riktades Per Granes håg alt mera på det praktiska, och hela hans tid upptogs af affärerna. Han blef konservativ i almänhet, och hans andliga intressen upplifvades egentligen, när han i sälskap med någon f. d. studentkamrat erinrade sig gamla minnen. Den nya tiden hatade han af instinkt. Eriks första minne var, att han en dag setat på en oerhördt hög backe, där han varit mycket rädd för att falla ner. Då kom en stor svart hund och sprang öfver honom, så att han skrikande rullade utför sluttningen, men upptogs och tröstades. Han bar på det minnet i många år, utan att kunna begripa, hvar och när detta hade händt. Ty en sådan backe, som han kom ihåg, kunde han inte få reda på hemma. När han sedan talade om händelsen, skrattade hans far och visade honom ett vanligt dike. Där hade gossen setat på renen, medan sköterskan plockade smultron åt honom i diket, och den stora, stora hunden, var en vanlig liten knäracka, som då fans i huset. Det var väl, för att han själf var så liten, som han då tyckte, att alting var så stort. Men Erik hisnade i fantasin, så ofta han tänkte på den backen, ännu när han var stora karlen och gick med långa byxor. Så långt han kunde minnas tillbaka, brukade modern hvarje morgon taga honom in i ett litet rum, som kallades kabinettet, och där lät hon honom först läsa ett stycke ur bibeln. Och sedan frågade hon honom vers för vers och förklarade för honom, så att han skulle förstå. Sedan fick han falla på knä och läsa en bön, som modern förestafvade honom. »Gode Gud, gör Erik till en snäll och lydig gosse och hjälp mig att altid älska Jesus och följa honom och gärna höra och läsa Guds ord. Gud bevara mamma och pappa och lilla syster och alla människor. För Jesu skull. Amen. Därefter läste han Fader vår, ett par salmverser och välsignelsen. För resten fick han leka hela dagarna, ända till dess att han började lära sig läsa. Prestgården låg bara en liten bit ifrån herrgården, och presten hade en pojke, som hette Adolf, och som var ett år yngre än Erik.
N:o 9, ang:dc postbevillningen. 8 H. 3 34 Den 14 Juni. Banko-Utskottet: N:o 38, i anledn. af f. d. Kamereraren A. Nikodemis ansökan om afskrifning af öfverränta å diskontlån; N:o 39, i anledn. af RiksSt:ns återremiss å vissa delar af betänk. N:o 24, med förslag till reglering af Bankens Låneoch Krediliv-rörelse; Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet: N:o 106, i anledn. af väckte frågor om ändringar i K. Fabriksoch Handtverks-ordningen d. 22 Dec. 1846. Slutligen föredrogos samt bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, StaIsUlsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagde mern. N:ris 147 till och med 155, i anledn. af erhållne återremisser å Utsk:s ntlåtin, ang:de reglering af ulgifterne unnder Riks-slatens hufvudtitlar. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., med lillkännagifvande, att i sednaste Talmanskonferensen blifvit öfverenskommet att Talmännen, hvar och en inom sitt Stånd, skulle hemställa, att StatsUtsk:s nu af R. o. Ad. ånyo bordlagde mern., ang:de reglering af utgiflerne under Riks-statens hufvudtitlar, måtte företagas till afgörande i morgondagens plenum, samt att H. Ex. hade sig bekant all de 3 öfrige Stånden redan dertill lemnat deras bifall, hemställde om R. o. Ad. biföl le att desse mern. fingo upföras främst i förédragmslistan för morgondagen, blef denna propos. med ja besvarad. II. R. o. Ad. åtskiljdes k. ,] 11 på aftonen. In fidem protocolli. Albert Munck, Lördagen den 14 Juni 1851. Plenum kl. 9 f. m.
Nå, det var bra! Du har väl redan gissat att här är fråga om att pressa blommor, och du vill knappt tro, att detta kan göras väl, om man icke har en riktig växtpress. Nåja! » Försöket gör ' et. » Ge dig nu ut i skog och mark, håll ögonen öppna och samla in » allt vackert », du får se! Samla blommor och blad, gräs, grässtrån och mossa! Du hinner ej med allt det där på en dag — också är det ej skäl i att hemföra för stora förråd på en gång, ty då vissna dina skatter, innan du hinner lägga dem i press. Vill du höra, hvilka blommor, som lämpa sig för vårt ändamål? Ja, vet du, det blef ve en lista så lång att Idun bestämdt ej toge in den. Dessutom — blir du road af pressandet, försöker du dig gärnapå med litet af hvarje. De allra obetydligaste blommor, ja sådana som du förut knappt lagt märke till, se småtäcka ut mot den Jubileumsfliten SVENSKA FLAGGAN, Godsåtgång 1,80 kg. urtvättad ull, arbetslön 5 kronor 181 Väfves Längd 2 meter. Obs.! För vikt om 18 kg. fraktfritt. af ull. * Bredd 1,48 meter. jSj hvita kartongen, förstås om de äro väl pressade. Det gäller att ej vara försumlig, om man vill ha ett godt urval — du vet att en hel del de täckaste af Floras barn ha en mycket kort blomstringstid. Hvad beträffar färgernas hållbarhet har jag funnit, att gula blommor stå sig bäst. Styfmorsblomman är i detta hänseende också att rekommendera — den är dessutom mycket användbar. Den hvita färgen mörknar ofta, och gredelint och blått ha benägenhet att hvitna. Grässtrån, värda att pressas, kan man visserligen finna ända till sent ut på hösten, men de förekomma i största mängd och urval omkring midsommartiden. Af blad bör du taga dem, som. äro lätta och fina, d. v. s. i allmänhet ej sådana, som bjuda på stora, släta ytor. Du önskar höra något om själfva pressningen? » Se, pressa blommor, det är en sak, som jag aldrig förut befattat mig med, » säger du. Nåväl, jag vill berätta dig mina iakttagelser.