Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saluväxter odlas icke; men fiske utgör ett, ehuru högst obetydligt 15 näringsfång för Staden. Utom den redan nämnde Lärdoms-skolan, för hvilken Staden bland annat bidrager med 66 Rikdaler 32 skillingar Banko årligen i hushyresmedel åt Rektor, finnes en Skola inrättad efter Bell-Lancaslerska Läro-methoden, der fattiga barn åtnjuta fri undervisning af en Lärare, hvilken Staden lönar. Hälsovården besörjes af en Stads-läkare, emot utfåst afgift för hvarje mantalskrifven person samt arfvode af enskilde och ersättning från Stads-kassan för de fattiges skötsel. Hälsotillståndet har i allmänhet varit godt. Genom utfäst bidrag till Läns-lazarettet, i likhet med kustlandets invånare, har Staden förvärfvat sig rättighet att få sjuka till vård och skötsel der intagne. Ålderstegne och bräcklige personer försörjas i tvenne fattighus, hvarjemte öfrige fattige erhålla understöd i spanmål och penningar efter deras olika behof, hvartill användas ej mindre den afgift, som Stadens invånare årligen erlägga, än räntan af ett doneradt kapital. Fattigvården liar varit ganska tryckande. En källare finnes i Staden, men för öfrigt ingen tillåten krog. Gästgifveriet är ännu förenadt med källarrörelsen och medför för närvarande ingen tunga. Kostnaden för Stadens styrelse utgår af de medel, som till Staden i sådant afseende årligen erläggas. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte GUST. MONTGOMERY. Magn. Wilh. Cygnaeus. Lands-Kansliet i Umeå den 29 Maj 1844. KOK&E,., BEAVIS BEFALLNIN GSH AF V AN DES UTI Jemtlands Ii än TILL KONGL. MAJST i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Arén 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842.
Hvad sålunda blifvit föreslaget och hemstäldt, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hafva Utskotten dervid icke kunnat förbise, att tj 11 vägabringande af en sådan förändring, hvarigenom expeditionslösen komme att upphöra, möler flerfalldiga svårigheter, hvaribland må nämnas: att då \id Domstolarne icke blott göromålen, ulan jemväl koslnaderne för utskrifning af Domar och Utslag, som i allmänhet icke kan medhinnas af dem, hvilka expedierandet åligger, äa o beroende af förefallande rättegångars vidlyftighet, 'det vore högst betänkligt och ej fullt billigt, om icke någon serskild derefter lämpad ersättning för dulike kostnader kunde af vederbörande expedilionsskyldige påräknas; att enär, enligt hvad kändt är, vid Domstolarne betydligt biträde erhålles af Extra Ordinarie Tjenstemän, hvilka, uti den lösen, de åtnjuta, undfå någon vedergällning för deras möda och ersättning Stillsoch Bevillnings-Utskotlcns Betänkande^ N.o 80. 3 för expeditionskostnader, ett dylikt biträde tvifvelsutan icke blefve att påräkna, derest expeditionslösen helt och hållet koni me att upphöra, hvarigenom, till ökad kostnad för Staten, behof af flere ordinarie tjenstemän skulle uppstå; att om den ifrågavarande förändringen vidtoges, den följagtligen äfven måste sträckas tili städerneS Domstolar, hvarigenom Staten komme att aflöna dervid anställde tjenstemän , samt alt omförmälde förändring ostridig t skulle för Staten medföra betydliga uppoffringar, enär, dels för gifvet kan antagas, att den ökade chai tae-sigillalfe-afgiften , äfven om den besLämdes efter enahanda grunder, som expedilionslösen , icke komme att motsvara, hvad vederbörande för närvarande genom dylik lösen åtnjuta och hvarefter deras ersättning borde beräknas, dels i sådant fall äfven inträffade, att, genom minskad åtgång af stämplad t papper, Statens påräknade inkomst genom chartas-sigillatse-afgiften jemväl komme alt förminskas.
Förnekas kan väl icke att det ej ligger en icke så ringa orättvisa deri, att nemligen t. ex. en fattig gäldenär, som icke kunnat å rätt tid tillfredsställa sin fordringsegare, skall nödgas, utom lagsökningskostnaden, vidkännas äfven kostnaden för det stämpelpapper, hvarmed skuldebrefvetm. m. bör beläggas, då det företes för domaren eller exekutor, likaväl som det mången gång kan vara ganska kännbart för den, som, efter kanske flera års träget arbete, slutligen erhåller en tjenst, att vara nödsakad att, innan han kan komma i åtnjutande af de besagda tjenst tillkommande löneförmåner, lösa sin fullmagt eller sitt förordnande, belagdt med ganska hög stämpelpappersafgift. På detta sätt kommer ju löntagaren att få erlägga dubbel bevillning för sin lön för hvarje gång han erhåller tjenst, enär han äfven får skatta för u Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 4. densamma enligt Bevillningsstadgans 2:dra artikel. Samma förhållande är det äfven med karteringen af bouppteckningar, hvilka skola förses med ett ej obetydligt stämpelpappersbelopp, på samma gång för egendomen dessutom skall erläggas inkomstbevillning efter 2:dra Art. Bevillningsförordningen, hvilket borde vara nog, helst ett inträffadt dödsfall för sin del kan vara en ofta nog kännbar förlust för en familj, utan att behöfva vara föremål för beskattning. Har åter en person gjort sig så förtjent af det allmänna, att han anses böra komma i åtnjutande af yttre utmärkelser, t. ex. att upphöjas i adeligt stånd eller erhålla fullraagt på en högre karakter, än den han innehar, m. m., måste hail för dessa utmärkelser erlägga en hög stämpelafgift, som kan vara tryckande nog, då den ifrågavarande personen kanske aldrig hvarken önskat sig eller begärt en dylik utmärkelse, hvilken, långt ifrån att tillskynda honom en inkomst, fastmer förskaffar honom en dryg utgift, som, hvad karaktersfulimagter angår, återkommer årligen, alldenstund desamma, enligt Bevillningsförordningens 3:dje artikel, äro underkastade bevillning.
StatsUtskottets Utlåtande N:o 7. 1 \ 0 t. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Nov. 1865, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om den s. k. extra statsregleringens bestämmande för tvenne år, m. m. (U. A.) Uti den vid innevarande riksmöte till Stats-Utskottet aflåtna nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit, före framställningen af de utgifter, som under de särskilda Hufvudtitlarne funnits nödiga, — dervid under hvarje Hufvudtitel, såsom i sednare tiden varit brukligt, upptagits först de anslag, hvilka åro af en stadigvarande natur och derefter sådana till Hufvudtiteln hånförliga utgifter, som åro af en mera tillfällig och öfvergående beskaffenhet, — i fråga om sistnämnde utgifter erinrat, att det till grundlagsenligt afgörande vid nu innevarande riksdag hvilande, af Kongl. Majit vid nåstlidne riksdag afgifna förslag till ny Riksdags-ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen bland annat innehölle, att den tid af trenne år, som för närvarande år i grundlag bestämd att förflyta emellan Rikets Ständers lagtima sammanträden, skulle utbytas mot en mellantid af endast ett år och lagtima riksdag begynna den 15 Januari, så att, i händelse detta förslag blefve af Rikets Ständer bifallet, nytt riksmöte följaktligen komme att ega rum den 15 Januari 1867; och som Kongl. Majit, vid sådant förhållande, ansett rigtigast, att Rikets nu församlade Ständers öfverlåggningar och beslut rörande anslagsfrågor, som tillhörde den s. k. extra stats-regleringen, icke sträcktes utöfver 1867 in på en tid, som antagligen komme att omfatta nya ordinarie statsregleringsperioder, hade Kongl. Majit icke heller velat af Rikets Ständer nu åska anslag till andra tillfälliga behof ån sådana, som före utgången af år 1867 borde fyllas.
Hans Excellence Herr Grefven och La.ndtMa.rska.lken Cederströms motion, i följd häraf, måtte förfalla; hvilket bifölls. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets, den 16 sisth December afgifne, och den 2g i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets, under den 24 November sistlidet år, förut aflåtne Memorial, med yttrande öfver BevillningsUtskottets anhållan, att till Sessionsoch Arbetsrum få, under innevarande Riksdag, begagna den så kallade SecretaUtskottsSalen å Riddarhuset; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, nied bifall till hvad Riddai husUtskottet uti förstnämnde Memorial hemställt, tillåta, att BevillningsUlskottet må under innevarande 4° Den 5 Januari?. Riksdag begagna den så kallade SecretaUtskotls-Salen och rummet der utanfore jemte de derstädes nu befintlige möbler, samt erhålla nödig ved lill eldning, emot en hyressumma af 66 R:dr 32 sk. Banco i månaden, dock med vilkor, att, i anseende till angelägenheten af eldens behöriga vårdande, eldningen varder besörjd af någon vid Riddarhuset anställd och i sådant ändamål af BevillningsUtskottet antagen Vaktmästare. Upplästes StatsUtskottets den 23 sistlidne December aflåtne 2:ne Memorial, innefattande 2:ne anledningar till anmärkningar, den ena mot Föredraganden af KrigsÄrender, samt den andra mot Föredraganden af Handelsoch FinanceÄrender, hvarom remiss blifvit begärd till ConstilutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle; och blefvo berörde tvenne anledningar till anmärkningar, jemlikt 29 §. i Riksdagsordningen, till ConstitutionsUtskottet remitterade.
Den värde ledamoten har ansett det för sin ära att icke deltaga i bifall till förslaget, och anser Ridderskapets och Adelns värdighet fordra att icke bifalla det. Syftningen af hans tal går ut derpå, att Revisorer lie skulle få göra anmärkningar, utom de gränsor Grundlagen derföre bestämt. Jag lemnar till den värde Talaren att besinna, hvartill Grundlagen tjenar, om den får illudcras. Jag tror, att Revisorerne fä se hvad som är gjordt, men ej få tillåta sig omdömen utöfver hvad Grundlagen tillåtit, ty det är Rikets Ständers sak, att genom ConslitutionsUtskottet göra de anmärkningar gällande, som pröfvas vara grundade; men jemväl detta måste ske i öfverensstämmelse med hvad Grundlagen derföre föreskrifvit. Af sådan anledning, och då det nu ej är fråga om att föreslå en ändring i Grundlagen, den nemligen som bifölls af Ridderskapet och Adeln, men ej af alla de öfrige Stånden, om Revisionens samlande hvarje år, skulle jag tro att det alternativ, som står i öfverensstämmelse med hvad som nu gäller, måste blifva det, som lill bifall framställes. Jag anhåller alltså om proposition till bifall å förslaget med iakttagande af det alternativ, som står i öfverensstämmelse med den nu gällande Grundlags-§:n; och som Herr Cederschjöld begärt afslag, och det ej kan vara nödigt att förlänga discussionen i ett ämne, deruti 3 Stånd redan fattal sitt be - Den i5 Ja nu ari i f. m. slut, anhåller jag om proposition och votering nu genast. Grefve Horn: Af hvad Friherre Cederström sist anfört skulle man snart tro, att Tryckfrihetslagen skulle beröfva Revisorerne den rätt, som tillhör hvarje medborgare. Han vill applicera 90 §. så, att det vore dem betagit att yttra omdömen örn förvaltningen. Jag hemställer, om ett sådant argument kan verka på någons öfvertygelse. Det är af 2 ledamöter yttradt, att denna Instruction redan är af tre Stånd antagen.
Vid dessa gjuterier har tillverkningen utgjort: år 1848 2,102 SkS” till ett värde af 37,830 R:dr. 1849 2,088 » » » 48,384 » 1850 3,092 » » » 55,050 » eller tillsammans 7,882 SkS” som gör i medeltal för hvarje år 2,027^ Skåf 141,870 R:dr, 47,292 R:dr. 20 Stångjernsbruken i Länet äro desamma, som omförmälas i de bägge sednaste underdåniga femårsberättelserne. Den under nu ifrågavarande år vid dem åstadkomna tillverkning af stångoch ämnesjern har uppgått till följande qvantiteler och värden, de sednare beräknade efter hammarskattsjernets lösningspris: Tillverkni ngsbelopp. Lösningspris. Värde. R:dr. sk. R:dr. sk. Tillsammans 33,943 — 517,229 — eller i medeltal för hvarje år 11,314! — 172,409 32 Medeltillverkningen under åren 1842—47 utgjorde Den har således ökat sig med 9,576 1,738* — 140,942 31,467 2 0 1 2 Dessa zifferförhållanden häntyda på en icke obetydlig förkofran uti ifrågavarande näring, så mycket mera tillfredsställande, som den för åren 1842—47 anmärkta medeltillverkning också utvisade en icke ringa tillökning af medelbeloppet utaf derförinnan förflutne årens stångjernstillverkning, hvaraf således visar sig, att denna tillverkning under 14 års tid allljemnt gått framåt. Jernmanufaktur-smidets årliga belopp bar utgjort: år 1848 1,814 SkS’ » 1849 1,987 b b 1850 1,749 b eller tillsammans 5,550, sorn gör i medeltal för hvarje år .. 1,850 SkS”. Under loppet af åren 1842—47 utgjorde denna tillverkning i medeltal endast 1,2691 Ska.
Man kan i min tanka på Const.Utsk:s användning af RegF:s 100 och 107 §§ tillämpa Leopolds ord: Det är till stora fall, som blixten måste sparas. Det förefaller mig, uppriktigt sagdt, som om Const.Utsk. vid denna riksdag användt sina åskviggar, icke på stora, ulan på temmeligen obetydliga fall. Frih. Ridderstolpe, Fredr: För att vara lycklig, måste man inse sin lycka. Huru lycklig bör icke den Svenska nationen, vid jemförelse med andra, känna sig efter att hafva fått den grundlag, som 1809 gaf henne! Men man måste då äfven med urskiljning och varsamhet begagna den moraliska makt, som grundlagen gifvit åt R. St:s delegationer. Det finnes ingenting i naturen af välgörande beskaffenhet, som icke, missbrukad), kan vara förstörande. Sjelfva elden, så nyttig den är, så behöflig, hvad kan icke den vara förstörande? Har icke Const.Ulsk:s majoritet nu lekt med elden? Det är till stora fall, som åskans vigg bör sparas! När nu Const.Utsk:s majoritet icke har insett det sublima i grundlagen, sä frågar jag, om dess utlåt, förtjenar att läggas till handlingarne eller att förkastas? Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde Fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, att den nu föredragna delen af Const.Utsk:s mern. N:o 18 finge läggas till handlingarne, med förklarande, att R. o. Ad. anser densamma icke erfordra någon åtgärd. Ropades ja. Härefter framställdes såsom föremål för öfverläggningen, den sednare delen af Utsk:s mern., rör:de regeringsåtgärder, som afvlkit från Statsrådets enhälliga underd. tillstyrkanden; men då uppläsningen deraf börjades, anmälde sig och yttrade: Den 5 December. Frih. Cederström: Jag hemställer, huruvida den nu föredragna delen af Const.Ulsk:s mern., bör få uppläsas:
S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskoltets utlåtande, N:o 23, i anledning af de inom samtlige Riks-Stånden framställde anmärkningar vid Utskottets, under Nm 15, afgifna betänkande, med förslag till ett förändradt mynt-system. Vid Utskottets framställning å första sidan af detta utlåtande lät Ståndet bero; äfvensom Ståndet biföll Utskottets å sid. 5 gjorda hemställan, att frågan om decimal-systemets antagande i Rikets myntoch penningeförhållande måtte förfalla. Hvad dernäst beträffar Utskottets tillstyrkande, att nu varande Riksdaler silfver specie ina, under den i mynlbestämnings-lagen förekommande benämning af Riksdaler silfver, fortfarande bibehållas, samt Utskottets förslag, sid. 6, att räkne-enheten må bestämmas till ett värde, som motsvarar en Riksdaler Riksgäld, blefvo de samma af Ståndet gillade; hvaremot Ståndet, i afseende på Utskottets å sistnämnde sida gjorda hemställan, alt den nya räkne-enheten må benämnas endast Riksdaler, med ogillande deraf, beslöt, att samma räknc-enhet må kallas Riksdaler Riksgäld. Vidkommande dernäst Utskottets tillstyrkande, sidan 6, att Riksdalern må indelas i 48 skillingar, och hvarje skilling i 4 styfver, samt att skillingens indelning i runstycken, i följd deraf, måtte upphöra, fann Ståndet för godt alt detsamma bifalla; äfvensom Ståndet, under förutsättning af de rättelser, som af föregående beslut blifva en följd, godkände hvad Utskottet i öfrigt å 7, 8 och 9 sidorna föreslagit, rörande l:o Allmänna P rot.-Utdrag, den 20 November 1844■ 339 räkuingssältel; 2:o Silfver-myntet; och 3:o kopparmyntet, samt slutligen Utskollets hemställan om en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af det innehåll, som i slutet af Utskottets utlåtande förekommer. S. D.
M:t måtte meddela Rikets nu församlade Ständer den definitiva fördelning af ifrågavarande gratifikations-medel, sorn af E. K. M:t blefve beslutad, på det Rikets Ständer mätte komma i tillfälle att på vederbörande stater å hufvudlitlarne uppföra det belopp, som i förenämnda afseende borde tillkomma hvart och ett Embetsverk, samt i förhållande dertill nedsätta anslagen för expenser, ved och ljus, så har E. K. M:t behagat uti en till Rikets Ständers Stats-Utskott den 16 November nästlidet år aflålen Nådig Skrifvelse gifva tillkänna, det E. K. M:t funnit godt i Nåder förordna: l:o. Att det anslag af 10,000 R:dr, hvilket Rikets Ständer beviljat till fördelning
Af det öfver Finance-ärenden inför Kongl. Majrt i Stats-Rådet den Maj 1842 hållna protokoll har Konstitutions-Utskottet inhemtat: att, sedan Kongl. Majrts Befallningshafvande i Westerbottens Län, till fullgörande af Kongl. Majrts uti nådigt bref den r?4 April i83y meddelade befallning att, efter vederbörande Magistrats och Skeppsredares samt Sågverksegares och allmoges hörande, inom 1841 åi'S slut afgifva underdånigt utlåtande, huruvida den till samma tid i nåder medgifna tillåtelsen till begagnande af Finska och Åländska fartyg för transport af trädvaror och tjära från Norrbottens, Westerbottens och Westernorrlands Län till andra inrikes orter, kunde, hvad Westerbottens Län anginge, anses än vidare vara af behofvet påkallad, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att Magistraten i Umeå samt Burträsks och Umeå socknemän ansett Finska och Åländska fartygs användande i berörde ändamål onödigt, hvilket deremot öfrige i Bill. tilt R, St, Prot, 3 Sami, S Haft, 3 18 Konstitutions-Utsfiottets Memorial, N\o i5. ämnet hörde vederbörande förment vara af bebofvet påkalladt för möjligheten att afyttra ortens produkter, hvadan ock Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, enär de inhemske fartygen för närvarande måste antagas vara otillräcklige till ändamålet, för sin del i underdånighet tillstyrkte nådigt bifall för Finska och Åländska fartygs fortsatta begagnande, intilldess förändrade omständigheter kunde göra det öfverflödigt, —- hade, uppå erhållen nådig remiss, Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Kollegium infordrat deputerades för Grosshandeis-Societeten och Skeppsrederien i Stockholm samt Öfverståthåliare-embetets underdåniga yttranden i ämnet, och äfven anmodat Kongl. Majrts Befallningshafvande i Stockholms
Hvad nu först den ärftliga nervösa konstitutionen beträffar, så har man plägat uppställa som en hygienisk regel, att äktenskap ej böra ingås mellan två utprägladt nervösa eller på annat sätt sjukliga porsoner; emellertid tagas vid äktenskaps afslutandc så liten hänsyn till de hygienska förhållandena, att detta önskningsmål väl fortfarande kommer att höra till de antal. Däremot kan föga invändning göras däremot att en nervös person gifter sig med en fullt frisk sådan, ty genom sådana äktenskap kan man hoppas, att den nervösa belastningen så småningom utplånas och försvinner. Då det gäller att uppfostra barn af nervösa föräldrar, så har man teoretiskt uppställt den fordran, att sådana barn ej böra uppfostras i hemmen utan bland främmande, men äfven denna fordran lär väl i allmänhet ej leda till någon praktisk påföljd. En sak väl värd att uppmärksamma är, att barn lätt taga efter de nervösa symptom, hvilka de tilläfventyrs se hos sina föräldrar eller sin omgifning, och föräldrar med sådana sjukliga symtom böra därför anse det som en skyldighet att i detta hänseende taga väl vara på sig själfva, för så vidt som det låter sig göra, I allmänhet vid barns uppfostran och isynnerhet då det gäller barn af nervsjuka föräldrar bör den noggrannaste omvårdnad ägnas såväl åt deras fysiska som deras psykiska hygien, och särskildt bör all nödig försiktighet iakttagas, då barnen skola börja med intellektuelt arbete, med skolarbete. Det som för öfrigt är att iakttaga för alla, barn, som äldre, hvilka vilja bevara sina nervers spänstighet, kan sammanfattas i några ord: tillräcklig föda, tillräcklig frisk luft, tillräcklig sömn, omväxling af arbete och hvila i lämpliga proportioner efter hvars och ens olika krafter, och vidare lämplig form af arbete efter hvars och ens olika anlag och krafter. Att afgöra, huru mycket och hvad slags arbete cn individ lämpligen tål, är ofta rätt svårt, men några allmänna synpunkter böra dock framhållas. Intellektuelt arbete frestar alldeles ovcdersägligen mera på nerverna än kroppsligt arbete. Det vore därför att önska, att nervöst disponerade individer i allmänhet mera än brukligt är ägnade sig åt rent praktiska sysselsättninar; därigenom skulle tvifvelsutan en god del nervösa åkommor förekommaas.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och då i betragtande tages, å ena sidan: att de formaliteter, Lagen i 18 Cap. Ärfda-Balken stadgat i afseende på sättet för testamentens delgifvande och huru tiden för klanders anställande bör räknas, stå i noga öfverensstämmelse, icke blott med de gällande grunderne för arfs-och testaments-rätten, utan äfven med hvad som af Lagen påbjudes i flere andra mål, der genom tidsförlopp eller så kallad prsescription rättigheter skola från en person till annan öfvergå, och alt ifrågavarande, för bevarande af närmaste arfvinges rätt nödvändiga formaliteter, om än i någon mon för testamentslagaren besvärlige, likväl, enligt 3 § i samma Cap., icke utestänga honom från rättigheten att under tiden behålla och nyttja hvad honom genom testamente gifvet är; — men, å den andra: alt många personer finnas, som dels vanligtvis icke taga kännedom af allmänna tidningar, dels, i anseende till serskildte omständigheter, såsom företagne resor utrikes, icke äro i tillfälle dertill; samt det derjemte ofta kunde inträffa, att arfvingar, ehuru af testamenls-inneliafvaren till namn och hemvist kände, dock gingo miste om sin rätt till klander, endast af den orsak, att den sistnämnde, med förtigande af en sådan kännedom, utverkade sig tillstånd af domaren, att låta testamentet genom tidningarne kungöras; så anser Utskottet motionärens förslag, såsom föranledande till mycken osäkerhet och våda i afseende på arfvingars rätt, ej vara antagligt; hvadan Utskottet hemställer, att motionen icke måtte bifallas. Stockholm den 7 Augusti 1840. Ant. till Exp. Utsk. d. 7 Aug., kl. 2 e. tn. Betänkande j i anledning af väckt frågaj om upphörande af Frälsemäns rättighet att i vissa mål dömas af Hof-Rätt såsom förste domstol. Från Höglofl.
För frågans afgörande torde omröstning böra anställas enligt följande proposition . »Den som vill att allöningen för Expeditions-sekreteraren i Sjöförsvars-departementets kansli-expedition bestämmes till 4,000 R:dr R:mt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer aflöningen att uppföras med 4,500 R:dr samma mynt.» 41 :o. Vid pröfning af Kongl. Maj:ts nådiga förslag angående beviljande af ett förslagsanslag för bestridande af kostnaden för gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåli, hade Utskottet, enligt 7:de punkten, ansett sig icke kunna understödja anvisandet af ett särskilt förslags-anslag för detta ändamål, men deremot tillstyrkt, att det ej mindre för de olika korpserna än äfven för de till årsoch sommartjenst uppfordrade båtsmän belöpande natura-portions-värdet, lämpadt efter dessa korpsers af Utskottet föreslagna nummerstyrka, måtte sammanföras i en anslagssumma, som under benämning »Gemenskapens vid llottans korpser natura-underhåli» skulle upptagas under 5:te Hufvud-titelns afdelning för »Diverse anslag». Detta tillstyrkande är af Presteoch Bonde-stånden bifallet äfvensom af Ridderskapet och Adeln med den förändring, att anslaget skulle uppföras såsom förslags-anslag, hvaremot Borgare-ståndet beslutat, att de medel, som för anskaffande af natura-portion åt manskapet vid flottan beviljades, borde sammanföras med den detta manskap i öfrigt tillkommande aflöning, samt beloppen å de särskilda aflönings-staterne upptagas. Såvida icke antingen Ridderskapet och Adeln eller Borgare-ståndet vill förena sig med Presteoch Bonde-stånden lili det beslut, dessa Stånd fattat, i hvilket lall frågan vore genom tre Stånds beslut afgjord, torde votering först böra ega rum för bestämmande af kontraproposition, och föreslår