Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då motionären icke kunde finna någon rättsgrund för en dylik nedsättning uti beloppet af skjutsersättning, som i hvarje fall rätteligen bort utgå, och som af enskilde, vid åt dem af nämndemän lemnadt tjenstebiträde, alltid till fullo erlägges, så har motionären föreslagit, att nämndemän, vid syner, värderingar, besigtningar, inventeringar och extra ting, m. m. för Kronans räkning, icke allenast måtte erhålla det nu stadgade dagtraktamente och skjutsersättning, utan ock tilläggas skjutsersättning för den halfva mil, som hittills icke fått af dem härvid beräknas. Lika med motionären kan Utskottet ej finna någon antaglig grund för den skilnad i afseende på nämndemäns rätt till ersättning, som förefinnes emellan olika tjensteförrättningar. Då de biträda vid syner och andra tillfällen, för hvilka enskilde sakegare skola utbetala ersättning, utgår denna enligt gällande resereglemente för fulla våglängden ifrån Nämndemannens hemvist till förrättningsstället. Men då deras tjenstebiträde påkallas för Kronans räkning i vissa uppräknade fall, få de blott ersättning för den väglängd, som Öfverskjuter en half mil, från hemvistet räknadt. Enär det är angeläget, att ej genom ett stadgande i berörda syftning afskräcka dugliga nämndemän från att längre tid, än lagen ovilkorligen dem ålägger, bibehålla Bih. till B. St. M 87. sin befattning, i hvilken de ej kunna anses genom redan medgifna förmåner, än mindre genom några ionevilkor godtgjorda för dylika extra besvär; får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl.
Den förstnämnde af dessa händelserbar verkligen inträffat under denna Riksdag, och Utskottet ansåg sig vid detta tillfälle böra tillämpa det redan befintliga stad-, gande så ex analogia, att Fullmäktigen måste återlemna sin polett. Jag önskar således, att någon bestämd föreskrift om dylika händelser måtte här inflyta, och föreslår följande redaclionsföräpdring: Om den, sorn fullmakt utgifyit, under påstående Riksdag dör, eller på annat sätt förlorar sin representationsrätt, lemne Fullmäktig det säte lian på grund af samma fullmakt innehaft, Herr Riben: Jag bar den öfvertygelse, att Hufvudman för en Ätt icke bör vid Riksdagens början få uttaga pollett för en annan Ätt, och denna princip har äfven RiddarhusUtskottet erkänt. Men det är en annan allmännare princip, som består uti att *86 Den 7 Augusti f. ni. vaka öfver, det icke Ordförandeskapet i Utskott rubbas. Jag kan icke instämma med Friherre Cederström deri, att hvar och en , sorn duger till Ledamot, äfven duger till Ordförande. Tvärtom tror jag mången skicklig Ledamot kan vara en dålig Ordförande. Det är klart, att Ordförander alltid mäste utöfva ett ganska stort inflytande på Utskottets arbeten, och jag anser mycket vådligt, om Ordförandeskapet t. ex. i Statseller ConslitutionsUtskotten skulle på detta sätt kunna ombytas. Då Grundlagarne stadga, att Ordförandeplatsen skall innehafVas af en Ledamot från Riddarhuset, har jag trott det vara, så att säga, en skyldig egard af Adeln för de öfrige Stånden, att i sin StåndsOrdning iakttaga, att det vigtiga Ordförandeskapet icke kan blifva på slump flyttadt från den ena till den andra. För min del kan jag således icke annat än vidhålla Utskottets förslag, samt yrka proposition derå, ulan det tillägg Herr Printzensköld föreslagit, såsom icke af behofvet påkalladt. Deremot förenar jag mig tued Herr Printzensköld om dess förslag i afseende på medlersta puncten. Hans Excellence Herr Grefve Be la GardieJacob:
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående verkståld undersökning om Kronans förpantade Hemman och Lågenheter. ]Prån samtlige resp. RiksStånden har Stats-Utskottet erhållit Remiss af Kongl. Majus till Riksens Höglofl. Ständer, under den 18 sistl. Januarii, aflåtne Nådiga Skrifvelse, af följande innehåll: (Se i:a Samlingen , s. 170—176.) I anledning häraf, får Utskottet, hvad först angår de så kallade Schlegelske och Trippiske Godsen i Halland, vördsamt anmäla, att Riksens Höglofl. 66a Stats-Utskottets Betänkanden. Ständer, med bifall till Utskottets särskilde Utlåtande, af den 22 Febr. och 6 Martii innevarande år, redan förordnadt, huru med dispositioner af desse Gods skall förhållas. Då af de öfrige uti Kongl. Majus Högstberörde Nådiga Bref upptagne, och uti Upsala, Östergöthlands, Jönköpings, Kronobergs och Skaraborgs Län belägne Hemman och Lägenheter, endast Wik £ Mantal Skatte, med 2 R:dr 2 sk. 3 r:st. ränta, Hinstorp J Mantal Krono, med 4 R:dr 47 sk. 11 r:st. Ränta; Krono-Utjorden Stamstorp, med 6 r:st. Ränta och Krono-Utjorden Sörby, med 37 sk. 4 r:st. Ränta samt Skatte-Utjorden Gjöhtstorp, med 2 rist Ränta , alla i Östergöthlands Län, funnits vara af den egenskap att förpantningen derå är indragning underkastad; och Kongl. KammarCollegium icke lärer underlåta tillse , att dess, sist genom laga kraft vunnet Utslag den 28 Junii 1814, meddeldte förordnande om denna indragning varder till verkställighet befordradt; hvilket Utskottet, i saknad af ännu ej inkomne Jordeböcker från Östergöthlands Län, icke kunnat utröna, lärer någon vidare Satts-Utskottets Betänkanden.
Utan att tilltro sig kunna träffa det rälta, men lör att inleda afgörandet af frågan, har motionären fördenskull föreslagit: 1 :o) att alla predikanter i de kapell, som blifvit fria från byggnadsskyldighet i moderförsamlingens kyrka och från löningsskyldighet till dess komminister och kyrkobetjening, måtte af lagen erkännas såsom komministrar, utan afseende på sättet för deras tillsättande; 2:o) att alla sockenoch pastorats-adjunkter, som äro försedda med boställen af Kongl. Maj:t och Kronan, måtte såsom kapellaner tillsättas, eller, om jus patronatus allt framgent skall församlingarne tillerkännas, dessa sockenoch pastorats-adjunkter, äfvensom de, hvilka hafva boställen inköpte af församlingarne, må varda såsom patronelu komministrar lagligen erkände. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har till pröfning förehalt berörde motion; och får, för så vidt Utskottet fattat syftet med densamma, tillkännagifva, att det väl är Utskottet bekant, att presterliga sysslor med ofvanberörda benämningar finnas, de s. k. sockenoch pastorats-adjunkterna likväl nästan endast i eli af rikets stift, nemligen Carlstads. Men Utskottet saknar deremot G Sammansatta Lagsamt Allm. Bese.- o. Ekon.-Utskoltets Betänkande N:o 22. kännedom om idb de särskilda förhållanden, under hvilka dessa befattningar tillkommit, alla de vilkor, under hvilka tjensterna innehafves, och de förmåner, som dem åtfölja; hvilka omständigheter lära, efter hvad äfven motionären antyder, vara ganska olika för olika trakter. I allmänhet torde nämnda befattningar grunda sig på sammanskott af församlingarne och frivilligt åtagna förbindelser; hvadan det kunde innebära en obillig rubbning i deras rätt i afseende på tjensternas tillsättande att föreskrifva någon annan ordning derför, än församlingarne tilläfventyrs sig förbehållit.
Nå, lika godt, boken skall bindas; men till dess hon hinner anlägga sin gröna kalfskinnsuniform, hade jag helst önskat att släpmunderingen blifvit ofläckad. Säg dock, brukar ni skära opp med bläckhornet? Förlåt, Herr Hugo ... nej, Herr Hofmarskalk! Jag har redan skurit opp, recenserat boken och äfven skickat af min recension, svarade Herr Flabbe med ett angenämt leende. Hvad? fabulerar ni, herre? Skriften har ju knappt tvenne timmar varit i ert våld? Jag flög igenom innehållet medan jag skar opp den; upptecknandet af mina tankar kostar mig så godt som ingen tid. Dessutom ha vi, i vår redaktion, hittat på vissa handgrepp och genvägar. Ni är en knäfla Damascenus. Genvägarna måtte väl inte bestå i att icke läsa hvad man recenserar! Men i alla fall, hur komma sjelfva tankarne så prompt på er? Vi få väl se, hvad klokt ni hittat på. Men då ni redan känner boken, torde ni väl inte vilja vara med om läsningen? Med mycket nöje. Så trefliga, så genialiska saker kan man aldrig läsa för ofta. Dessutom kan jag på visst sätt säga, att jag än intet läst boken, annat än i största allmänhet. Tillåter Herr Hofmarskalken att jag får bli den föreläsande? Man påstår, att jag har någon talent i den vägen. Slottsherrn nickade, och Herr Flabbe begynte. Herr Hugo hade den seden, hvilken dock Furumo sällan tillät honom, att gerna vilja afbryta läsningen och genom bifall eller tadel ge luft åt sina känslor och tankar. Huru vida detta är trefligt eller otrefligt för de öfrige åhörarne, beror hufvudsakligen af anmärkningarnas klyftighet. Herr Flabbe hade alldeles samma tycke, men kände sig något bunden af respecten. När inledningen var slutad, anmärkte Hofmarskalken: Jag finner af ingressen, hvilken jag för öfrigt icke öfverallt förstår, att denna roman har en stor tendens: den vill lösa, heter det, en af tidens problemer. Genialiskt! Genialiskt! Genialiskt! utbröt Herr Flabbe. Nå, så gå då på, Herr Flabbe! mina öron äro spetsade.
Kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning 1,908: 4. 11. 30,648: 4. Lega för hästar till Artilleriets exercis ' 10,737; 34. — 5,669; 16. — Fouragering af värfvade Kavalleriets och Artilleriets hästar 211,257: 13. 8. / Dito af Artilleriets legda hästar 271: 39. 3. 318: 5. 11. 12,689: 31. 1, / Lifbevärings regementet 40: 19,254: 24. 10. Gottlands National-beväring 35,591: 37. 4. Hallands Beväring 3,560:' Bevärings-manskapets vapenöfning 13,308: 38. 9. 153,400: 15. — - Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-kollegii Departementer > 39,690: 22. 10. 859,557: 19. 10. 250,935: 28. 2. Inqvarterings-kostnader i Stockholm 9,264: 16. 7. Dito i landsorterna ' 27,04 1: 4. Salpeter-uppköp 180,000: Ved och ljus för fästningsoch garnisons-orter ... 40: 30. 18,809: 34. 2. 345: 23. o o. — Dito för Magistrater och Borgare * 1,424: 44. 4 — Ackords-förskott och ersättningar — 6,745: 24. — Skrifmaterialer m. m. för Krigs-kollegium m. fl. verk 7,024: 47. 10. Anticipationer från år 1852. Utbetalningar. Kontant behållning till år 1854. O. till MS5S års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. SM. Bebel.
R;dr samt till creditiv för Associationer och Privat-Banker för spanmåls belåning 400,000 R:dr, allt Banco. I sammanhang med hvad nu i underdånighet anmäldt blifvit, få Rikets Ständer, sorn, enär det i 115 § af Banco-Reglementet omförmälda erid i ti v endast skulle under dryga villkor kunna erhållas, i stället berättigat BancoFulimägtige, att då Bankens säkerhet det kräfver, till förstärkande af me - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N;o 191. 5n talliska Cassén, å utrikes ort upptaga lån till ett belopp, motsvarande högst Tre Millioner R:dr silfver, men inhemtat, det ett sådant lån icke kan af Banken directe upptagas, utan att medföra stora utgifter, hvaremot det kunde erhållas på ganska fördelaktiga villkor, i händelse detsamma genom Svenska Regeringen och i dess namn upptages, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E K. M., uppå Banco-Fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta bemedla det af Banco-Fullmägtige för Bankens säkerhet nödigt ansedda lånet under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddelad Dess Nådiga garanti Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj 1845. Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Extra Stats anslag för allmänna arbeten m. m. (Stats-Ulsk:s Uti. N;ris 156 och 230, samt Mern. N:o 260 och Först. Stats-Utsk:s Mern. N.o 301). S. A. K.
St:r för arméens embetsoch tjenstemän redan beslutade stadgande, att vid sjukdoms-förfall, som fortfar utöfver tvä månader, löne-afdraget må, när särdeles bevekande omständigheter äro för handen, kunna antingen nedsättas eller helt och hållet eftergifvas, måtte till flottans civile embetsoch tjenstemän utsträckas. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Konst.Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Memorial: N:o 46, i anledn. af RiksStms beslut röraude det uti Konst. Utsk:ts Memorial N:o 33 framställda förslag till ändring i 14:de §m lista momit RiksdagsOrdnin; N:o 47, i anledn. af RiksStms beslut rörande det af Konst. Utskit uti Mern. N:o 34 framställda förslag till tillägg uti 73:dje §:n R. O.; N:o 48, i anledn. af RiksStms beslut röraude det uti Konst. Lftskits Mern. N:o 35 framställda förslag till åtskilliga ändringar i R. O angide R. o. Ad:ns representafions-rätt; N:o 49, i anledn. af RiksStms beslut ronde det uti Konst. Utskits Mein. N:o 38 framställda förslag till ändring i R. Oms före skrifter om PresteStits repreaentations-rätt; samt N:o 50, med voter.propos. i fråga om det uti Konst.Utskits Mern. N:o 32 framställda förslag till ändring i 44:de gm 3:dje momit R. O. Ren 17 Joli.
St:r vid nästkommande sammankomst meddelas. c) att, i följd deraf, någon annan förändring i Lagmansoch Häradshöfdinge-väntan för närvarande icke bör ske, än att å de ställen, såsom uti Carlskoga Härad i Nerike samt flere trakter af kVermlandj hvarest den nu betalas med mindre än sammanlaggdt 12 sk., den bör till detta belopp fullt för hvarje Matlag på Landet förhöjas, och beräknas å alla Orter lika, nemligen den StatsVerket förbehåilne Lagmansoch Häradshöfdinge räntan, \ af afgiften med 9 sk. och ZiKgjgiwtwhgj-penningarne £ med 3 sk.; hvarjemte 58 StatsUtskottets Wermlands innevånare böra befrias ifrån utgifter för Fångföringen, och kostnaden derföre i detta Län, såsom i allmänhet, till följd af K. Brefvet den 2 Frebruarii 181g, äger rum, af Statsmedlen utgå. cl) att Lagmansoch Häradshöf dinge-Räntan till hela beloppet, 12 sk., hädanefter bör till StatsVerket ingå och ett emot |delen deraf belöpande anslag i RiksStaten uppföras till godtgörande af Domares och Nämndens Tingsgästningspenningar. De vederbörande, sorn i Tingsgästning nu åtnjuta mera än -|:del, likväl under deras tjenstetid dervid bibehållne. — Dock bör, hvad Dalarne angår, det så väl i afseende på Lagmansoch Häradshöfdinge-räniaas utgörande, sorn Tingsgästningspeniungarnej hvilka i denna Ort allena uppbäras directe af Nämnden, som för Häradshöfdingens lott redovisar, det derstädes tills vidare vid hittills följda grunder och ordningar förblifva.
Då jag, till följe af hvad jag sålunda haft äran anföra, icke anser mig kunna tillstyrka bifall till den väckta motionen, hvilken afser vidtagande af åtgärder, hvilka, enligt min enskildta öfvertygelse, alldeles icke äro af något visadt verkligt behof påkallade, under det att de åtminstone, minst sagdt och att döma efter andra länder der erfarenhet vunnits och dagligen fortfarande vinnes, innebära stora anlednrr till inbördes split och deraf följande olyckor, vill jag dock tillägga, att om Sveriges statsmakter skulle finna lämpligt, för att visa att det icke egentligen är religions-förföljelse, men blott en klok omtanka att icke utan skäl, och endast för att gå en vacker theoris önskningar lill mötes, utsätta sitt land för försök, hvilka i andra länder medfört stora olägenheter, som föranleda bibehållande af ifrågavar. lagstadgande, är äfven jag färdig all med min röst bidraga dertill på följande grunder. Jag föreställer mig att medborgarens rättigheter kunna delas i 2:ne slag, nemi. de, hvilka han kan åtnjuta och utöfva utan de öfriga samhällsmedlemmarnes förfång, och de som, enligt hvarje sundt begrepp om stat, ovillkorligen måste begränsas af det allmännas rättvisa anspråk på lugn och trefnad. Till de förra torde vidare, i förevar, fall, ehuru icke ogrundade anmärkntr äfven dervid kunde göras, kunna hänföras rättigheten atl taga arf; till de sednare vill jag hänföra den alt öfvergå till en annan religion än den, genom lag, såsom ensamt rådande bestämda statsreligionen, och jag leder mig härigenom slutligen till den åsigt, att om 1 h: 33 514 Den 29 December f. m. de närvar, lagbestäraraelserne skola nlbytas, det då loide böra ske mot föreskrift för den från sina fäders tro adalina, att, med sin arfsrätt i behåll, uppsöka sig eli annat fädernesland, der lian oantastad får hysa sin nya tro, men der lian äfven ieke väcker förargelse Uland landsmän, hvars lära lian afsvnrit och ringa aktar. Frih. Hamilton:
Arkitekt funnit nämnde flygel icke kunna genom reparation försättas i det förändrade och ändamålsenliga skick Rikets Ständer med omförmälda uppdrag åsyftat, har han uppgjort förslag till samma flygels ombyggande, hvilket förslag kommer att på vanligt sätt af Fullmägtige öfverlemnas till Stats-Utskottet, för att Rikets Ständers bedömande underställas. Efter fullbordandet af den företagna och för Rikets sednast församlade Ständer anmälda förändrade inredning och reparation af nordvestra flygeln af Riksgälds-kontorets hus, till beredande derstädes af embetsrum för Rikets Ständers Justitie-ombudsman och hans expedition, hafva bemälte embetsman och expedition fått åt sig upplåtne 4 på Riksgälds-kontorets bekostnad reparerade och till största delen med nya möbler försedda rum jemte andra erforderliga lägenheter inom nämnde flygelbyggnad. Till fullgörande af det uppdrag Fullmägtige, genom stadgandet i Reglementets 265 § erhållit, har, på föreskrifvet sätt, det för tryckningen af RiksStåndens protokoller under nu började riksdag erforderliga papper äfvensom annat till begagnande inom Riks-Stånden och Utskotten afsedt papper blifvit uppliandladt samt leveranskontrakter afslutade om tillhandahållandet under riksdagens lopp af öfriga för Riks-Ståndens och Utskottens kanslier behöfliga skrifmaterialier m. m., varande, med bibehållande af de i sådant afseende under sednaste riksdagen gällande bestämmelser, kontrakter äfven afslutade med åtskillige härvarande boktryckare, angående tryckningen af Utskottens betänkanden jemte andra Bihanget till Riks-Ståndens protokoll hörande handlingar. Sedan Registratorsoch Arkivarie-tjensten vid Fullmägtiges expedition i börjån af sistlidne år, genom innehafvarens afskedstagande, blifvit ledig, har den uti sednast af Rikets Ständer utfärdade aflöningsstat för Riksgälds-kontoret upptagna Notarie-tjensten hos Fullmägtige blifvit tillsatt och sagde stat derefter i sin helhet tillämpad.
Hon såg skrämd upp, reste sig mödosamt och neg: »Unge herrn.» »Kors, hvad du är blek om nosen, Lotta, är du inte rask?» Han tog henne i hand och tryckte den. »Joo. Lotta var nu icke blek längre, hon hade den egenheten att bli röd, just då hon minst ville det; och så blef hon ledsen på sig själf och skrattade, för att han inte skulle tro, att hon alltid satt och latades så här. »Joo, jag är nog rask, jag satt bara och såg på träsket», sade hon, »fisken nappar så bra i kväll; vi får regn i natt.» »Längtar du efter mannen din, Lotta?» frågade unge herrn. »Säg om du gör det!» Lotta såg upp. Hon förstod inte längre hans språk, det var längese'n hon hört en sådan röst och sådana tonfall ... här på landet talade man ej så. Om hon längtade... Visste hon det? Hon rodnade i stället ännu en gång och vände sig bort. »Du ser riktigt dålig ut, Lotta», sade unge herrn, »sitt ner och låt oss tala som i forna dar! Eller var snäll och ge mig lite smörgåsar och öl, om du har! Jag är hungrig som en varg. Mamma och Lasse komma först om en timme. De stannade hos prästens. Gör det, så är du snäll, Lotta, och låt oss sedan äta och prata!» Lotta gick långsamt in i köket och återkom snart med det begärda. Han åt och han pratade. Hela tiden berättade han. Det var nästan som den »sista» sommaren, den för sex år tillbaka. Han skämtade med henne, fann henne snart mer lik sitt forna jag, försäkrade henne halft på lek och halft på allvar, att när han såg henne, var det inte så utan att hans ungdoms drömmar återkommo. Och hon lyssnade, som om hon hört på en märkvärdig främmande fågel, hvilken hon känt till i sin längese'n bortglömda ungdom. Slutligen tystnade han. Det skymde starkt och ifrån ån steg dimman upp. Han såg på henne alltjämt hans ögon växlade uttryck, det kom något vemodigt i dem, någonting frågande och beklagande.
Under förra hälften af detta år fortgick Magazinslnrättningens utredning under den serskildta Styrelsens inseende med den framgång, att, oaktadt de flere, enligt Revisorernes anmälan, förut inträffade hinder för en hastigare realisering af Inrättningens tillgångar, ansågs likväl utredningen, vid slutet af nämnde tidpunkt, hafva framskridit så långt, att den utan olägenhet kunde af KStatsContoiret öfvertagas; och, till följd af K. Brefvet den 16 Maji 1826, verkställdes öfverflyltningen den 1 Julii samma är. Utom denna förändring 1 sjelfva Styrelsen af Inrättningen, innefattar 1826 års Magazinsrörelse tvänne alldeles stridiga förhållanden, i det att den serskilta Styrelsen fortfarande sysselsatte sig med befrämjandet af Verkets utredning medelst försäljning af tillgångarne, då åter StatsContoiret, sedan detsamma öfvertagit MagazinsÄrendema, nödgades, i följd af den inträffade missväxten, ej allenast inställa allt foryttrande af Inrättningens lager, utan äfven gå i författning så vä! om direct uppköp af Spannmål, som ock om undsättningars meddelande åt de nödställda orterna. För att kunna rätt bedöma de olika resultater som häraf variten följd, har Utskottet granskat, i ett helt för sig, de år 1826 verkställda spannmålsförsäljningar samt de grunder Utred - Betan k anden, N:o 208. 3iy ningsStyrelsen, under hvars förvaltningstid försäljningarne ägde ruin, dervid följt. Härvid olifver nödigt att i korthet sammanfatta de föreskrifter, som i berörde hänseende varit UtrcdningsStyrelsen meddelade. Redan uti underd. Betänkande den 10 Dec. 1823 angående Allm. Magazinslnrättningen och dess upphäfvande, hemställde R. St:r hos K. M:t, att försäljningen af Inrättningens öfverflödiga spannmålslager måtte med varsamhet till vägabringas till undvikande af menliga följder för de redan då lågt nedfallne Spannmålsprisen, -och uti Nåd.
Den öfverklagade råa oseden har långt äldre och djupare fäste i vårt samhällslif, än att det skulla kunna uppryckas därigenom, att alla Sveriges tidningar följde » Evas » uppmaning » att stänga sina spalter för dylika, i sin grund omoraliska och till sina följder oftast beklagliga lockelser ». Vi kunna ju, för ro skull, antaga, att ingen enda af våra tidningar införde ifrågavarande annonser i den form, hvari dessa nu merändels förekomma; men hvad vunne väl allmänna moralen och den verkliga sedligheten därpå? Icke det ringaste grand. Frieriannonsen — som tyckes fylla ett kändt behof, liksom t. ex. snuset, cigarren och damcigarretten — skulle blott taga på sig en förklädnad, som då möjligen skulle kunna narra de unga och godtrogna; nu däremot, då saken framträder utan domino, kan en dylik annons aldrig bli en » lockelse » för andra personer än sådana, som antingen söka äfventyr eller ock till hvilket pris som helst vilja in i det så grymt obelgade äkta ståndet. Eller skulle kanske också tidningarna neka t. ex. att intaga annonser, i hvilka ogifta män och enklingar söka husbestyrarinnor, lärarinnor och uppfostrarinnor för moderlösa barn. Borde kanske icke kvinnor få söka dylika platser, innan de hos red. styrkt, att de uppnått fyrtiotalet, och skulle dessa sökande ändå » till förekommande af all säkerhet » förbinda sig till att icke sända sina porträtt till annonsören? Äfven om det vore tänkbart, att våra tidningar kunde skrifva så drakoniska lagar för allmänheten, skulle dessa påbud dock kringgås af giftasoch äfventyrslystna individer af båda könen, ty därtill fordras j u icke synnerligt stor uppfinningsrikhet. I giftermålsannonser heter det j u ofta: » i brist på kvinnliga bekantskaper », och dessa ord äga nog i flesta fall sin beklagliga sanning. Det är därför endast genom en sundare uppfostran, ett naturligare umgängessätt, en renare och djupare uppfattning af äktenskapet samt genom en därmed följande högre sedlighet, som gifiermålsmarhiaden kan afskaffas.