Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Hauswolff, Carl Ulrik, hade, i anledn. af dess uti samma prot. afgifne och nu åter uppläste yttrande, inlemnat följande anförande: I anseende till förekomna omständigheter — hvartill hörer, att jag inser det numera vara oriktigt att belasta R. St:s Utsk. med flera mål, enär de näppeligen kunna medhinna att behandla de allra angelägnaste af de 1000 redan inlemnade motioner, om ej närvar, riksdag skulle komma att utdragas lill en alldeles oskälig längd; vidare att jag bör förmoda att ön St. Barthelemy’s förhållanden i totalitet, vid ett annat tillfälle och under en officiel framställning, komma att R. Stis bepröfning hemställas, då det ämne min nuvar. motion vidrör, och mera annat af vigt, anglde samma coloni och dess förvaltning, jag kan hafva att andraga, kommer att intaga sin behöriga plats, — anhåller jag vördsarnligen att få samma motion, nu vid justeringen uppläst, för det närvar, återtaga. R. o. Ad. tillät Hr von Hauswolff att få återtaga sin motion. Hr Cederschjöld, Robert Theophron, uppläste följande: Billigheten synes fordra, att hvar och en, som uppoffrat största och bästa delen af sin lefnad åt Statens tjenst, må, vid en annalkande ålderdom, då hans aftagande krafter icke äro för honom tillräckliga , hvarken att med drift och noggrannhet uppfylla tjenstens kraf, eller att på annat sätt bidraga lill sitt och sin familjs underhåll, äga att af Staten påräkna ett lämpligt och efter omständigheterna afpassadt understöd. I allmänhet äro Statens tjenstemän genom bestämda författningar försäkrade att icke, efter troget uppfyllda tjenstepligter, vid en framskriden ålderdom, lemnäs utan hjelp.
Det förslag till § i Riksdagsbeslutet, som angår allmänna Bevillnrn, börjas på följande sätt: ”Vid den allmänna Bevillnms fördelning, hafva vi hufvudsakligen bibehållit de grunder, som i 1851 års Bevilln:sStadga varit följda, utom alt bevillnm af Embetsoell Tjenstemäns, samt Betjentes löner m. m. blifvit nedsatt till en tredjedel, och å rörelse och näringar, sedelutgifvande enskilta Banker derunder dock ej inbegripna, samt å fast egendom, till hälften af hvad nämnda Bevilln:s-Stadga bestämmer”. Nu behagade R. o. Ad. finna, att den förändring, som blifvit gjord, i afseende på den bevilln:ssumma, som erlägges af embetsoch tjenstemän, för fastighet och rörelse, icke utgör någon förändring i afseende på grunderna, men väl i afseende på siffrorna. Reger:s-Form:n föreskrifva!', att först skola af Bevilln.-sUtsk. föreslås och af R. St. afgöras grunderna för den allmänna bevillnm, och sedermera, med tillämpning af dessa grunder, sjelfva siffrorna utsättas. Förhållandet är nu, att någon förändring icke blifvit gjord rörande grunderna, men väl i afseende på deras tillämpning. Jag anser således, för min del, Exped.Utsk. hafva misstagit sig i upgiften uti denna § af Riksdagsbeslutet, och nödgas derföre anhålla om återremiss af denna punkt. Efter först till godkännande af Ulskis ifrågavande förslag framställd propos., som besvarades med Nej, blef detsamma, pä grund af de deremot gjorde anmärkn.-r, återremitteradt. H. R. o. Ad, åtskiljdes kl. f till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 2 December 1854. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 6 prot.-utdr. för den 1 dennes. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Och detta språk skall icke fä hinna till Konungens öra; dessa förr ohörda toner skulle qväfvas, för att låta oss förnimma ecfeot af ett språk som detta Folk icke förstår? Var det en dröm den tankan, som jag i Förmiddags yttrade: En Nation framställer den icke bilden af en Familj? få ej mera Folkets ombud förtroligt nalkas Folkets Fa - Den lo Julli e. m. 21 x der? skall en oöfverstiglig mur emellan de*i uppresas? De få icke nalkas honom med tacksägelser för åtnjuten Faderlig omsorg, för det att må hända en suck af klagao med detsamma kunde hinna hans Thron. De få ej nalkas honom, för att meddela resultatet af den granskning, Botn Lagstiftaren föreskrifvitFolksk representanten såsom pligt och tillerkänt ho-. nom såsom rättighet ehuru detta öppna handlingssätt vittnar om det förtroende, sora han hyser till Konungens personligt egenskaper; Och hvad den önskan beträffar sorn jag föreslog, borde i skrifvelsen framställas, och det språk i hvilket den uttrycktes — må ingen oroa sig. Jag är säker att Konungen känner detta språk. Han förstod dettt språk; då ännu han lefde i annat Land; då ännu han var hvad vi äro; förändrade förhållanden och förändrade omgifningar hafva icke kunnat för detta språk stänga vägen till hans hjerta. Man torde tänka 5 hvad ConstitutionsUtskottet funnit sig böra för Rikets Ständer tillkännagifva, skall i alla fall blifva honom kunnigt, och att rättelse icke torde uteblifva i sådant som rättelse tarfvar. Men hvem skall meddela honom, hvad vi önska måtte påkalla hans uppmärksamhet? Jag ser ingen enda Minister här personligen närvarande. ConstitutionsUtskottet har ansett 106 §. vara en §. för varning. Den värde Talaren, hvars yttrade meningar jag velat försöka att veder - 213 Den 10 Julli e. m. lägga, anser jemväl io7:de §. vara en me* ningslög §.j en §. för varning. Må man då rent af förklara hela Constitutionen, hela RegeringsFormcn för en formlös varning!
13 manlagdt 2,041 R:dr 52 sk., men i dervid fogade tabell till 2,708 R:dr 16 sk., rätteligen uppginge till sistnämnde belopp; att samtlige dessa löneförhöjningar borde afslås; att emedlertid, vid jemförelse mellan Öfver-Direktörens och andra Chefers göromål och aflöning, samt då Ofver-Direktören derjemte hade den särskilda förmånen af fri boställsvåning, som torde kunna uppskattas till 1,000 B:dr, lönetillökningen för honom skäligen kunde inskränkas till 514 R:dr 32 sk. utan tjenstgöringspenningar, men, om sådane ifrågakomme, dessa beviljas till belopp af blott 335 R:dr 16 sk.; att Ofver-Direktören syntes i lönevilkor blifva mera gynnad än Landtmäteri-Sekreteraren, hvilken sednare alltid deltoge i och ansvarade för besluten samt vore skyldig att vid den förres frånvaro fungera såsom Chef; alt den förhöjda aflöning, som kunde tilläggas Öfver-Direktören, borde såsom ordinarie lön fastställas samt, då hans befattning ej vore tillfällig, intet af hans aflöning benämnas extra tjenstgörings-arfvode, hvaraf ytterligare tillökning kunde framdeles föranledas; hvarförutan, i afseende å Ofver-Direktören och Sekreteraren, vrkats bifall dels till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, dels till hvad uti de vid utlåtandet fogade reservationer är vordet föreslaget.
Att uppgifterna borde aflemnas minst hvar annan vecka, eller, efter ett annat förslag, endast qvartaliter. 5o:o Att Konungen må, när som helst, låta, genom Dess ombud , undersöka ställningen, och Direclionen vara skyldig gå tillhanda med upplysningar. 5i:o Att Justitias-Ombudsmannen äfven borde hafva tillträde till Bankerne och af dem, uppå skeende requisitioner, erhålla erforderliga upplysningar. <4 §• 5a:o Att stadgandet vore af nog mycken reglementarisk beskaffenhet. 53:o Att det vore nog, om, i fall Banken gjort förluster, som medtaga någon del af teckningssurnman, rörelsen endast inskränktes i förhållande till den återstående fonden. 54:o Att, så snart förlusterne uppgingo till |:delaf teckningssummau. Bolagets rörelse borde upphöra. «5 §. 55:o Att stadgandet, såsom tillhörande Straff-Lagen, borde från nu förevarande Lag utgå, desto hellre som Utskotten tillika gjort hemställan örn en serskild Författning i samma ämne. 18 §• 56:o Att bestämmandet af tecknings-summan och actiens belopp borda ankomma på Kongl. Maj:t för hvarje serskildt fall. 57:0 Att Utskotten fixerat ett för högt minimum för grundfonden, hvilken borde, efter derom uppgifne olika förslag, medgifvas till" 3 millioner, a millioner, eller 1 million. 58:o AU det föreslagna tillägget, det minimi-summans fastställande till ännu högre belopp, än i Banklagen kommer alt utsättas, skulle ankomma på K. M:ts pröfning i serskilda fall, borde alldeles uteslutas. 5q:o Att actiens minimibelopp borde nedsättas, efter olika förslag, till 2000, 1000, 5oo och 100 R:dr Courant. 60:0 Att, om actien icke skulle komma att medgifvas på mindre summa än 4000 R:dr Courant, det då måtte tillåtas att försälja densamma i hälfter och fjerdeparter. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- 7 61:0
Så mycket mer måste det derföre förundra oss, att I nu “vanten att blifva krediterade för 300,000 Thaler, under det att de 45,000 Pund “först då skulle komma i beräkning, sedan vi förklarat oss öfver den till “vår option ställda andelen af lånet. Ede.• skrifvelse liksom Herr Riksarkivarien “Nordströms privatskrifvelser till Herr Baron Emil Erlanger äro deröfver så “klara, att I säkerligen efter förnyad genomläsning af dessa bref skola öfverensstämma i vår uppfattning och icke vidare återkomma till denna punkt.“ Fullmägtige, som förklarade sig icke finna de skäl, hvilka till stöd för Fullmägtiges åsigt om saken blifvit utvecklade i deras föregående skrifvelser, vara vederlagda af hvad Schröder & Comp. sålunda anfört, ansågo sig likväl, med afseende å numera förekommande förhållanden, böra medgifva, att bemälda Bankirhus må återbekomma de Riksgälds-kontoret ad interim för nämnda Thalerobligationer tillställda scrips, derest med 4 procent ränta löpande Svenska statsobligationer å ett dessa scrips motsvarande belopp varda till Riksgäldskontoret aflemnade, hvilka obligationer, för den händelse de tillhöra det med Schröder & Comp. afslutade lån, böra beräknas efter den kurs af 6 2/3 Thaler för ett Pund Sterling, hvilken i Riksarkivarien Nordströms, å Riksgälds-kontorets vägnar, till Schröder aflåtna skrifvelse af den 18 Juni nästlidet år bestämdes; hvarom skrifvelse till Schröder den 30 Oktober expedierades.
Alltid är du lika outtröttlig.” ”Jag har bara skjutit spjellet, att här skulle blifva varmt – men jag trodde icke att du kom hem i afton.” ”Jag tänkte ni hade länge väntat på mig. Men hur mår mor och gamle-far? Jag gick den här vägen genom köket, för att öfverraska mor, se’n jag gjort mig litet i ordning; och när maten är färdig, kommer jag till bordet, liksom jag varit hemma.” ”Jag skall skicka Annicka upp med ljus,” sade Josefina och tillslöt dörren efter sig. Då Arve blef ensam, afkastade han den fina blå rocken och påtog sin hvardagsmundering. Sedan gick han med hastiga steg fram och åter, och märkte knappt att Annicka satte ljus på bordet och frågade huru det stod till. Det gick underligt omkring i hans hufvud. En ovanlig, visst icke behaglig känsla, ett slags rodnande blygsel förmådde Arve att snarare fördröja än påskynda mötet med sin mor. Han kände att han redan nu, efter några månaders tjenstebefattning, blundat för sin pligt; och likväl kunde det fall, hvarvid han gjort detta, ingalunda mätas med det, då hans far begått samma förseelse. Skulden till denna senare var medlidande, den bästa känslan i hans själ, såsom fru Kathrina uttryckte sig; men hvad var det, som kommit Arve att blunda vid detta hans andra möte med Rosenberg? Visst icke medlidande; ty kaptenen satt icke med en sjuklig hustru och fyra fattiga, utsvultna barn. Han hade deremot en ung blomstrande fästmö, som tog hans förbudna gods i sin vård – och för hennes fagra kind och stjernklara öga begick Arve sin första försummelse. Vår hjelte var ond på sig sjelf. Han var missnöjd med hela sitt förhållande; men det värsta var likväl att så ofta han i tankarne genomgick händelsen, kunde han ej fasthålla sig vid sjelfva felet, utan kom beständigt af sig genom den alltför lifliga erinringen om den sköna rosen på Tistelön. Böjningen i hennes röst, uttrycket i hennes ögon, hela hennes raska beteende och slutligen bjudningen till ön, allt bidrog att göra honom för varm om hufvudet.
Ständers StatsUtskotts vid sistforflutna Riksdag gjorde anmärkning i detta afseende, sedermera icke blifvit ökad, utan ännu endast består uti Götha CanalBolags Direetionens, enligt Bolagets auctorisation utgifne skuldförbindelse för lånebeloppen. Revisorerne, som sökt förskaffa sig nödige upplysningar angående förhållandet med ManufacturDiscontFondens osäkre fordringar, hafva från Fondens Ombudsman erhållit dels den mundtliga uppgift, att af C 9 ) berörde fond ifrån och med år 1800 till närvarande tid afskrifningar blifvit beviljade till ett sammanräknadt belopp af 3,595 R:dr 27 st. 5 r:st., dels ock de uppgifter som innefattas uti en af bemälte Tjensteman afgifven vid denna berättelse fogad Pro Memoria. Vidkommande UllDiscontFondens tillstånd under de 2:ne år, som utgjort föremål för granskning, bar densamma, enligt hvad de härvid fogade Capitalslut, Litt. G och D närmare upplysa, vunnit en förkofran, som utgör År 1828 • • 3,619: 3a. 8. „ 1829 . 3,443: 18. 3. Rörande förvaltningen af denna Fond, hafva under ifrågavarande 2:ne år följande Kongl. Förordnanden blifvit Kongl. CommerceCollegium meddelte, nemligen: Kongl. Brefvet den 10 April 1828, att till inköp af 100 stycken Electoral-får från Tyskland, fårens transporterande, resekostnad för Kongl. Secreterare!! Nathhorst, som fått sig uppdraget alt inköpet besörja samt kostnaden för transport äfven af de får af förädlade racer, som enskilde personer vid samma tillfälle ville införa, en förslagsvis beräknad summa af 4°o° R:dr Preussisk Courant och 3oo R:dr Svenskt Banco skulle af UllDiscontFonden utbetalas; Kongl. Brefvet af den 16 Maji 1828, att transport-kostnaden för de Electoral-får, Herr Hofmarskalken Grefve Barck samma år serkilt införväntade från Tyskland, skulle af Fondens medel ersättas. Kongl.
Jag betviflar heller icke, att om män anser att staten i något fall bör utöfva ett förmynderskap öfver den enskildes hushållning, så skall hvar och en medgifva att det just är ett sådant fall som detta, der begäret efter ögonblickets vinst gör att man h. o. h. förglömmer huru det en gång skall gå med våra efterkommande. Den Skogs-komité, som nedsattes 1856 eller 1857 för att undersöka förhållandet med våra skogar och uppgifva förslag till förekommande af misshushållning med desamma, fann genom de uppgifter, som inhemtades såväl från landshöfdingar som hushållningssällskap och enskilta personer, att vår skogshushållning vore en anledning till stora bekymmer, samt att, om den fortfarande sköttes på samma sätt, skulle landet slutligen blifva obeboeligt. Man föreslog då bland annat, att i den nya skogsstadgan borde intagas föreskrifter med afseende på den enskildas hushållning, så att han icke skulle afverka mera än som med skogens fördel var förenlig. Jag deremot har icke kunnat anse detta medel lämpligt, och yrkade på att det borde uteslutas, derföre att jag ansåg dess tillämpning vara omöjlig. Denna omöjlighet grundar sig derpå att man då först på forstmannavis skulle mäta upp de vidsträckta rymder, som finnas, och derefter taxera desamma för att räkna ut huru mycket de kunde 628 Den 29 Maj e. m. tåla i afverkning. Men sedan skulle man ytterligare hafva en talrik skogsbetjening, som hade tillsyn öfver denna afverkning. Vi finna genast att en sådan vidlyftig tillsyn vore en omöjlighet, och att detta slags förmynderskap icke kan sättas i verket, så mycket mera som man ofta vid skogens utgallring måste nedhugga träd af ganska ringa dimensioner. Efter mitt begrepp måste man dock tillse att den unga skogen icke förstöres förr än den blir fullt nyttig, ty, efter hvad vi veta, har denna misshushållning med skogen gjort stora framsteg i vissa delar af landet. De Hrr ledamöter, som voro hemma i Norrland, klagade öfver förhållandet derstädes, och förutsade de bedrölligaste följder af det hushållningssätt, som der pågår.
Men som frågan ligger utom de gränser, som omfatta milt praktiska lif, så deltog jag icke i discussionen, och tilltror mig derföre icke eller alt kunna nu tillräckligt upplysa saken. Hr von Hartmansdorff: Efter de upplysningar, Gr. Cronhjelm nu leranat, afstår jag från min framställning. R. o. Ad. vidblef sitt i afseende på ifrågavar. tillägg fattade beslut och godkände voler.propos. N:o 11. 13:de punkten, ang:de föreslagen förändrad redaction af 2 punkten i 4 morn. 7 § af ifrågavar. författning. Utsk:s yttrande i denna punkt blef af R. 0. Ad. bifallet. 14:de punkten, ang;de rubriken till andra afdelningen af tariffen öfver vexlars chartering. R. 0. Ad. godkände den i ämnet föreslagna voter.propos. N:o 12. 15:te punkten, ang:de stadgandet om hvad, vid slämpelafgiftcns beräknande för tidningar, må förstås med ett halft ark. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. lfi:de punkten, angule beloppet af stämpelajgiften för tidningar. Den i detta ämne föreslagna voter.propos. N:o 13 blef af R. o. Ad. godkänd. 17:de punkten, ang:dc införande uti ifrågavar. författning af ett bestämdt stadgande, att tidning, emot erläggande af stämpelafgift, åtnjuter pnrtofrihet. Gr. Cronhjelm: Orsaken till Utsk:s förslag var den, att då denna fråga förevar i Utsk., tyckte man sig finna af tendensen i författningen, att meningen aldrig varit någon annan, än att tidningarne verkligen njutit portofrihet, derföre att de betalte stämpelafgift, men dä sådant dock icke fans i författningen bestämdt uttryckt, gjordes af åtskilliga ledamöter i Utsk. det påslående, att det borde i författningen införas.
Det är ej de mindre handlande på något sätt betaget att deltaga i åtnjutandet af tull-lindringen, och vi finna äfven af importlistorna, att ganska många utaf dem deruti deltaga och sjelfva införskrifva sitt behof af kaffe o. s. v. Skulle Bcvillnings-Ulskollcls Betänkande, M 3. 113 Skulle dock, emot hvad jag förmodar och önskar, fremmande intressen få gälla mer än fäderneslandets, och de transatlantiska tull-lindringarne således försvinna, så hoppas jag likväl, att denna skadliga förändring ej må blifva ett medel till tullafgifternas, eller som är detsamma, skatternas ytterligare ökande. Införselsafgiften å kaffe från Brasilien är, med åtnjuten tull-lindring, för närvarande ej högre än 2 sk. 6 rst. per skålpund; och bör ej ökas derutöfver, på sätt Utskottets majoritet tillstyrkt, ända till 2 sk. 8 rst. På rått socker är nu tullen ifrån Brasilien 2 sk. 3 rst. per skålpund, och ifrån Ostindien blott 2 sk. per skålpund. Då sockerförbrukningen hvarje år utomordentligt ökar sig, och råsQcker-införseln blott under de sista tre åren tillvext från emellan 18 och 19 millioner skålpund till nära 24 millioner skålpund, eller med nära en tredjedel, så anser jag råsocker-lullen, i fall tull-lindringen bortgår, rättast böra bestämmas till 2 sk. per skålpund, hvarmed statsverket ändå slår sig ganska väl ut och kommer att få ökad och ej minskad inträd. Af samma skäl håller jag äfven före, att tullen på tobaksblad och stjfelk ej bör sättas högre, än hvad den nu med åtnjuten tull-lindring utgör, d. v. s. 13 procent under det belopp, Utskottets majoritet har tillstyrkt. Utförselstullen å tackjern, som tillstyrkts af Utskottets majoritet, är den andra punkten, hvaremot jag nu anser nödigt att uttryckligen reservera mig. Den är föreslagen till 3 R:dr 16 sk. per skeppund.
Dagligen förvandlas här mjölken af omkring 80 kor af korsad race af Korthorn och Ayrshire till ost och smör. Föreståndare för ostberedningen är mr J. Siddarn. Aftonmjölken hälles om aftonen i ostkaret, hvilket till formen är rekrektangulärt och försedt med ett tomrum under bottnen, i hvilket kallt vatten under den varmare årstiden, hälles, för att dermed hålla mjölken afkyld under natten. Om morgonen skummas denna mjölk; den erhållna grädden uppvärmes till en temperatur af nymjölkad mjölk och med denna grädde och aftonmjölken blandas den om morgonen genom mjölkningen erhållna morgonmjölken. Det förut omnämda tomrummet under ostkaret fylles med kokhett vatten. Derefter tillsättes ostfärg. Hela mjölkmängden uppvärmes nu i karet till en temperatur, som lämpas efter väderlekens och årstidens vexlingar; vanligtvis användes 90 gr. Fahrenheit om sommaren, 92 gr. F. om vintern och 86 gr. F. vårtiden. Sedan temperaturen reglerats och löpe tillsatts, täckes ostkaret med ett lock. Löpningen försiggår vanligtvis under en tid af 60 minuter. Sedan mjölken sammanlupit, skares ostmassan med en stålknif * i rutor af omkring 2 qv.-tums storlek, och dessa sönderbrytas med en slef. Ostmassan kringröres sä länge, till dess den blifvit fullkomligt findelad och vasslan förekommer klar, hvilket profvas genom neddoppande af ett stycke lackmuspapper. Derefter; snas vasslan och nytt kokhett En träknif toide Tara mer att tillråda. ' Carmela, är du verkligen vansinnig? O, säg, att du ej är det! ' Då betraktar hon mig väl träffad, upprepar det tröstlösa ordet — och derpå är åter allt natt, djup, djup natt omkring henne. » Gabriello betäckte sitt anlete med händerna och teg för ett ögonblick. Doktorn var djupt rörd och sade nästan ohörbart: » Min stackars vän! » (Forts.) Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. vatten hälles i det under ostkaret befintliga tomrummet. Ostmassan pressas under ett fyrkantigt brädlock, hvilket belastas med tyngder.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr von Hartmansdorff, August: Jag tillstår, att jag vid början af denna discussion var tvekande om Grundlagens rätta för - Den 17 Ju lii f. m. 85 stånd i förevarande fall, och att jag nästan mera lutade till den mening, att återremiss af sådane ConstilutionsUtskottets Utlåtanden, som delta, icke borde äga rum; men efter den utredning saken under öfverläggningen vunnit, tror jag numera, att dylike Utlåtanden kunna återremitteras. Dock skulle jag önska, att formfrågan skiljdes från tillämpningen i detta fall; tjt ifrågavarande ämne synes mig, likasom flere Ledamöterredan yttrat, icke förtjena återremiss. Följden skulle eljest, i fråga om återremiss, blifva den, att mången ville rösta Nej i afseende på innehållet, men Ja för grundsatsen, att återremiss kan ske. Då beggedera icke kunna förenas; så skulle rösterna skingras allt efter som den ena voterade om formen och den andra om innehållet. Jag tillstyrker derföre dem, som med mig dela den mening, att återremiss i dylike frågor kan äga rum, att de uppskjuta att söka göra denna grundsats gällande, intilldess vi komma till någon fråga, der sjelfva innehållet äfven förtjenar att återremitteras. — I sjelfva saken är redan så vidlyftigt taladt, att jag blott vill tillägga några få ord. ConstitulionsUlskottet bar sjelf föranledt den tvekan, hvari vi oss nu belinna, då Utskottet, som ej har uteslutande rätt till annat, än alt anklaga inför RiksRätt, användt 107 §. RegeringsFormen på händelser, der antingen 106 §. borde tillämpas, eller fullkomlig befrielse följa. Så vidi jag förslår 86 Den 17 Jul ii f. m. Grundlagen, är det orätt att tala om brottslighet hos Konungens Rådgifvare, der fråga är om tillämpning af 107 §., som endast liar afseende på, att någon StalsRådsLedamot i sina rådslag icke iakttagit
Lankbusbällningen meö öe i sammanhang öermeö stäenöe m)mtoch creöit-körhällanöe», allenast kran s^npuncten sk en större eller minöre ekonomisk köröelaktigliet, skall, unöer ökverväganöe ak öe motiver som bestämma samma Lagförslag, önna sig ölvert^gaö att en sa vigtig 8tatens angelägenhet ej bör lemnäs till mai för opinionens kastningar, utan mäste orönas ekter öe begrepp om trygghet emot orätt ocb välö, som utgöra garantien kör sjelfva Löstens beslanö. Unöer aberopanöe ak hvari sälunöa ak Utskotten anlorclt blifvit viö besvaranöet ak ös i körestäenöe 4 Uufvuöaköelningar upptagne srägor, samt meö an - 220 List,- oeb Lanco-IIskottsns malan derjemte, att den egenteliga N^ntbestämningsfrägsn, afbandlad i lV:o > af 6e förut afgilne ketänksnden, redan blifvit »5 2ine 8tänd, nemi. af It. o. samt Kreste8tändet, bifallen, fä ktskotlen bärmedelst, i ett sammsnbang, föreslä k. 8t.'r: lio ^it Lanco8edelns 8ilfvervärde nb mä bestäm» niss till 2^ kille eller 128 sii. i 8edlar för > k.dr i 8ilfver efter 1664 ärs myntfot; oel, k. 8t:r, i bänlielse gf till denna tillstyrkan lemnadt bifall, Z be» slutet barum i underdänigbel begära X. Nits lVäti. sanetion, lor att at samma beslut gifva lien brast, som en af Konung veb K. 8tir gemensamt, i enligbet meli 87 K.-k., stiftad Lag I>ör agn.