Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prins Carls inrättning, såsom, efter hvad jag uti mitt förut afgifna, nu åberopade anförande tagit mig friheten anse, utgörande ett försök, eller en slags model-anstalt i dylikt hänseende, äfvensom jag vidblifver min förut äfven yttrade åsigt, att Statens bidrag synes mig för närvarande endast böra sträcka sig till denna i hufvudstaden redan befintliga, och ingalunda till dylika försök i landsorterna; detta på skäl jag uti besagde mitt yttrande haft äran andraga, och hufvudsakligast för att derigenom tillkännagifva Statens gillande af dylika räddningsanstalter. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s d. 11 och 14 dennes på bordet lagda, under N:o 26 afgifna utlåt, öfver en af Hr Doctor Odman vackt motion, ang:de förändrad reglering af embetsoch tjenstemannapersonalen inom Banken m. m. De vid detta betänk, fogade reservationer upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade: För min del kan jag visserligen icke önska annat, än att Bankens räkenskaper förenklades mycket mera, än de för närvar, äro. Jag har redan tillförene på delta rum åberopat, huruledes Fransyska Bankens bokslut är färdigt inom en månad efter calenderåret; men, ehuru det visserligen vore önskligt att räkenskaperne för vår Bank kunde bringas till samma enkelhet och att lika skyndsamhet med dess afslutande kunde ernäs; så betviflar jag dock att vi snart kunna komma derhän. Det är icke längesedan Bankens organisation förändrades och bokslutet samt bokföringen i det hela rättades derefter. Om nu R. o. Ad. skulle fatta ett sådant beslut, 416 Den 16 December. sorn Utsk. föreslagit, så tror jag, lika med Hr von Hohenhausen, att den enda säkra följden blefve, att Banken förlorade 7,000 r:dr b-.co. Om någon annan än Banken komme att betala denna summa, så skulle jag icke derom säga ett ord; men det är hardt för Banken, som i sä många andra fall är anlitad, att äfven vara utsatt för denna förlust.
Jag skall likväl allt för gerna frångå, att förmyndare framdeles skola utgifva dessa Fullmakter, hvilket egenteligen icke tillhörer en Förmyndares befattning, Men det har åt honom blifvit *68 Den q November. uppdraget, emedan någon Auctorilet skulle verkställa det, och man liar lemnal förmyndare denna rättighet af samma skäl, som Riksens Ständer ut sina Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret uppdragit att emellan Riksdagarne tillsätta JustitiaeOmbudsman. Men om Ridderskapet och Adeln finner olämpligt, att en ofrälse person utfärdar Fullmakt, hemställer jag örn icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja förena sig om att uppdraga detta åt någon fullkomligt Adelig Auctoritet; i hvilket afseende jag vågar föreslå Riddarhus-Directionen. Jag anhåller derföre, det Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes genom framställd proposition utröna , huruvida Ridderskapet och Adeln anser de ätter, af hvilka endast finnas omyndige personer lefvande, böra bibehållas vid representationsrätten med vilkor af den förändring, att Fullmakten utfärdas af Riddurhus-Directionen. Herr Cederschjöld: De anmärkningar jag går att göra vid denna §. äro egenteligen rigtade mot redactionen. Der står bland annat: Ar Adelsman, hvilken för nesligt brott blifvit inför Domstol tilltalad, genom behörigt Utslag, som dock ej ännu vunnit laga kraft, förklarad antingen till straff skyldig eller med mer än halfva bevis besvärad, så att domaren funnit saken böra till framtiden lemnäs, då den kunde uppenbar varda, dä vare han, intill dess samma Utslag lagligen iipphäfdt blifvit, frän Rid - Den g November. dårhuset utesluten, Här synes, sorn skulle, i händelse domen vunnit laga kraft, det berättiga honom att sitta qvar. Jag får derföre hamställa att, i stället för orden: so/n dock ej ännu, må sättas: änskönt det ännu ej vunnit laga kraft.
Den 2 November höll grefve Magnus Gabriel De la Gardie sitt upptåg, hvilket af Jonas Petri kallas ”ganska präktigt och herrligt;” deruti voro många sällsamma, lustiga stycken att se, vagnar, vandrande berg, bergstroll, björnar, renar, hundar, baggar. Af ett Ekeblads bref ser man, att i detta upptåg äfven fanns en ”Polifemus,” som för sin längd väckte mycken uppmärksamhet. Fyratio ryttare, utklädda till Amazoner, erbjödo sig att mot hvem som helst försvara det täcka könets ära. Ett tyskt program för upptåget (i 37 leder) är tryckt; till detsamma äro bifogade ett kartel på tyska och ett på svenska, en sonnet till drottningen på franska och en på svenska, den sednare af Stjernhjelm; vidare några tyska versar, hvaribland ett poem till Christina i 6 versar393. Den 5 November höll grefve Gustaf Casimir Lewenhaupt sitt upptåg, kalladt Morernas upptåg. Af Jonæ Petri beskrifning ser man, att det öppnats af ett sällskap morer, till häst och fot, med svärtade ansigten och afrikanska drägter; bland annat förekom ett skepp, hvilket med åror roddes af utklädda sjötroll, ett brinnande berg med musikanter, en vagn, dragen af två elefantskepnader, hvaruti sutto åtskilliga ”monstra” och en smed med hammare och städ midt uti vagnen. Ekeblad skrifver om detta upptåg, att det var det ”slätaste,” enär deri var intet mera skrifvet än kartelet. Det bästa deri finner han vara de 2 elefanterna, men säger dem vara enfaldigt utstofferade394. Det ännu befintliga kartelet visar dock, att det varit försedt med några tyska versar samt en eländig öfversättning af dem på svenska395. Det sista upptåget gafs af general Hans Wachtmeister och Stjernsköld d. 11. Nov. Kartelet hade utdelats redan d. 5 Nov. vid balen, som hölls på slottet efter Lewenhaupts upptåg, men utförandet hade fördröjts genom ogynnsamt väder.
Bankens sedlar af löpande egenskap komma för framtiden att utställas såsom skuldförbindelser å vissa för allmänheten kända silfvermyntvaleurer, och må icke, på sätt förut öfligt vaiit, iklädas formen af bevis öfver insatta penninge-belopp. §. 22. I allt hvad som rörer Bankens löpande sedelmynt skall sorgfälligt afses allmänhetens skäliga beqvämlighet för penninge-remisser och betalningar samt möjligaste trygghet mot förlust, genom sedlars förnötning, eller förfalskningsoch eftergöringsförsök. §. 23. Alternativ. Anses behöfligt, att något nytt Utan föregånget beslut af Rislag af sedlar genom Banken utgif kels Ständer och Konungens begifves, eller alt en gång fastställda se vande, kunna de en gång bestämda delsorters form och utseende för en sedelvaleurerne ej förändras. framlid märkeligen förändras, varde sådant alltid i förväg till Kongl. Majrts bifall, med anhållan om Nådigt kungörande, anmäldt. Banken såsom Läine-anstalt. §. 24. Banken upplånar penningar för ränta i den mon tillfällen erbjuda sig, alt mot fullgod säkerhet och med vinst använda dem i utlåningsväg. §. ^5. Bankens skuldförbindelser för upplån, enligt 19 skola ställas på bestämd uppsägningstid. Bancooch LagUtskottens Betänkande B:o 3. §. 26. Banken utlånar penningar mot ränta och säkerhet af: a) Lös pant. b) Fastighets-inteckning. c) Actier och Publika papper. Personlig credit. Föremålen för belåning och låne-vilkoren bestämmas i Reglementet. Låne-rörelsens utsträckning eller inskränkning beror af tillgång och förevarande omständigheter. §. 27. Banken tillåter sina låntagare att göra afbetalningar till gälds afbördande, äfven utöfver hvad de sig lillförbundit. Dock att i Reglementet bestämmes ett visst belopp, hvartill sådan öfverbetalning, serskildt lör sig verkställd, i det minsta må uppgå. §• 28. För utlåningar mot lindrigare ränta än allmänna Lagen högst tillstädjer, och sorn icke äro af Discontnatur, så att ränte-afdrag på förhand sker, bibehålles
Oell an8äg Kongl. IVlaj:t derjemte lämpligt att, i enligliet med Oe^artement8-kli6fen8 1iem8tällan, 011 4:de Ilulvud-kiteln öfveillvtla de lnttilK lian an8lag ä 6:le HulVud-kiteln ntgäeinle erättningar ät vira Kegementen för jordforlu8ter genom Oötlia kanal, till 8ammanriillnadt lrelojip si 2,168 1I:dr 41 8lc. 2 rt.; livaremot 105 tunnor löne-8^anmäl al de ä 4:de Hulvnd-liteln för Kandtförvar-I)6^art6M6nt6t8 kaneelli-kx^edition utförda 577 tunnor l>orde, enligt redan deraf verl<8tä11d fördelning, frän denna I1ufvu<1-Hte1 utgä, oell i 8tä11et up^föra8 L 5:te Ilulvud-Hteln lör 8jöförvar-I)eHartementet8 kaneelli-kx^iediOon. kör öfrigt Inföll Longi. Uaj:t, att i 8ammanliang Iiärmed lramatällning till Kilrets 8tänder linge 8lre, 8ä val att till l»68tridande al' Iloatnaderne, 80m u^llommit genom 8ödra Vataljon6N8 vid Dolni8-Kän8 Ilegemente förändring tilL vidare till lildiet med roteradt Infanteri, de dervid di8j)onil>la lrlilna iudelning8räntor inä fortfarande 8tälla8 till Longi. Ugj:ts deposition, sorn oek std reservationerna ä arrslaget tor durelrmarelre-kostnader mä, säsom förut, fä anlitas för Oardes-kegementenas mat-inrättningar. Xongl.
Uti Benediet jemväl förut åberopade System des See-Assekuranzund Bodmerei-Wesens, umgearbeitet von Vincent Nolte, Hamburg 1852, 2 B., s. 625, omtalas en dylik casus, hvilken på det sätt genom dom afgjordes, att den räddade lastens egare bie!' förpligtad att bidraga till ersättning af det på strand satta skeppet samt 31 frakten; och denna regel torde vara den numera både i Amerika och England gällande. Motiveringen är ungefär denna: Man hade ej för afsigt att tillintetgöra skeppet, utan alt, genom en jemförelsevis ringare fara för detsamma samt för lasten, undvika en större, t. ex. storm, förföljelse af Bende eller sjöröfvare. Men hvad som skedde, var till gemensam säkerhet, och när dymedelst lastens räddande möjliggjordes och tillvägabragtes, så vöre det obilligt om hela uppoffringen skulle drabba skeppsredaren derföre att skadan öfverstigit hvad raan åsyftat och väntat. Derest en mast kapas och derigenom en annan mast, mot afsigt och förmodan, jemväl går öfver bord, så bestrider ingen att ju begge måste beräknas i gemensamt haveri. Om genom luckornas öppnande och lastens kastande till en del, andra delar deraf skadas eller förstöras, så är intet tvifvel att ju äfven dessa i allmänt haveri godtgöras. Samma grundsats måste här följas i afseende på det förolyckade skeppet».
Med bifall till punkten i öfrigt, beslöt Ståndet, att omförmälda belopp skulle såsom reservationsanslag uppföras. Såsom en följd af Ståndets beslut, i fråga om 13 punkten, af slog Ståndet jemväl det uti 15 punkten af Utskottet tillstyrkta arfvode till en amanuens vid den ifrågasatta nya fysiologiska professionens laboratorium, men biföll punkten i öfrigt. S. D. Fortsattes föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande, M 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvud titel, dervid pröfvades punkterna 22 till och med 65, hvilka biföllos med bär nedan omnämnda undantag. Punkten 22 mom. b), deruti Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer^ till inrättande vid Carolinska Institutet af åtskilliga tjenster, måtte anslå medel till belopp, som nedan i punkten omnämnas. Indes till handlingarne. Punkten 43, uti hvilken Utskottet hemställt, att rektorerne vid de femklassiga läroverken i Clara, Maria, Jakobs och Catharina församlingar i Slockholm måtte tilläggas löneförhöjning med 300 Riksdaler hvardera och, i följd deraf, anslaget till elementar-läroverken höjas med tillhopa 2,000 Riksdaler, afslogs. Punkten 57 bifölls; dock skulle vid denna punkt iakttagas den rättelse uti interpunktionen, att det å andra raden af Utskottets hemställan emellan orden »löneförhöjning» och »hvart» förekommande komma borde utgå. Punkten 60, uti hvilken Utskottet tillstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts Proposition derom, att det af Rikets Ständer, vid fastställandet af lönebeloppen lör rek torer vid de fullständiga läroverken, fästade vilkor, att rektor icke får innehafva prebende-paslorat, måtte upphöra att vidare vara gällande, afslogs. Punkten 64 godkändes, med iakttagande af de förändringar, hvartill Ståndets i föregående punkter fattade beslut kunde föranleda. Bilt. till R. St. Den 24 Augusti. Från Hederv. B onde-Ståndet.
Stiernstedt och Herr F. Grönhagen. 7:o. Af Herr Prosten Arosenius: »Yid utarbetandet af det tulltaxeförslag, som nu till Rikets Ständer aflemnas, har Bevillnings-utskottet, efter min öfvertygelse, allt för mycket lemnat ur sigte de inom fäderneslandet bestående förhållanden och med förkärlek omfattat den moderna frihandelns theorier. Oaktadt från alla Riksstånden inkommit motioner, åsyftande ett iner eller mindre orubbadt bibehållande af den under den 4 December 1848 utfärdade tulltaxan, hafva hvarken dessa, eller den för all näringarnes utveckling nödiga stadga i lagstiftningen mäktat tillvinna sig behörigt afseende. Man har i stället till hufvudsaklig ledning utvalt dels det af förra riksdagens Bevillnings-utskott framlagda, dels det af Herr Tulldistrikts-chefen Karström genom trycket utgifna förslag, båda såsom enskilda motioner till tvenne Riksstånd afletnnade. Om det förra behöfver blott erinras, att det vid 1848 års riksdag icke blef af Rikets Ständer an taget, hvadan dess auktoritet icke behöft vara bindande. Hvad det sednare åter beträffar, kan det vara naturligt, att, såsom här är fallet, en tulltjensteman, med tullintrader såsom egentligt mål för sin verksamhet, icke tillbörligen aktar landets och dess näringars serskilda intressen. Af denna ensidighet har ock blifvit en följd, att bemaldta förslag merändels tagit till mönster tulltaxorna i Norrige och Danmark, länder, der industrien är föga utvecklad, och der hufvudnäringarne, i ena landet fiskeri, i det andra jordbruk, gå ut på frambringandet af lilsförnödenheter till export. En sådan produktion behöfver ej genom tull skyddas för utländsk medtäflan, der kan sålunda inkomsternas högsta möjliga belopp utgöra tull-lagstiftningens förnämsta ögonmärke. Bcvillnings-Utskottcts Betänkande, Jft ä. 91 AU dylika maximer icke utan våda kunna tillämpas på Sverige, ligger i sakens natur.
Jernvägs-kommittéen, enligt hvars åsigt arbetena å stambanorna borde lämpas efter tillgången på inhemska ingeniörer samt arbetsfolk, har ansett de medel, som för dessa stambanors fortsättning varda af Rikets nu församlade Ständer anvisade, icke böra uteslutande användas på fortsättandet af de söderifrån redan pågående arbetena å södra och vestra banorna, emedan det vöre för provinserna omkring hufvudstaden lika vigtig! att jernvägs-anläggniugarne utginge från denna stad, sorn för Westergötland och Skåne att desamma fortginge från Göteborg och Malmö; hvarjemte Kommittéen erinrat hurusom den lilligaste trafiken med resande och isynnerhet med konsumlions-artiklar träffades i hufvudstadens granskap, hvadan, i likhet med hvad inom andra länder skett, jernvägar syntes företrädesvis böra anläggas från hufvudstaden, helst derigenom icke allenast tillförseln af både exportvaror och de för den dagliga konsumtionen behöfliga födoämnen underlättades, utan äfven bereddes tillräckliga inkomster för jernvägarnes underhållande samt tillgång lill betäckande af bristen i förvaltningsoch underhållskostnaderna för de mindre befarna stats-bandelarne. Kommittéen har derföre hemställt, att utaf denna Riksdags anslag för stamjernbanor en del mätte disponeras till påbörjande af ej mindre vestra än östra stambanans anläggning från Stockholm mot Upland och Westmanland, å ena, samt Södermanland, å andra sidan. Ofverste Ericson har i sitt underdåniga betänkande, på grund af den under de 2:ne sistförflutna åren vunna erfarenhet, antagit, att under loppet af 3 är något öfver 30 mils jernväg borde kunna fullbordas, såvida arbetena finge samtidigt företagas och fort - 56 Slats-Uiskoltets Utlåtande N:o 62. sättas på flera särskilda ställen.
än själens f ö r m ö g e n - Gustaf sitt hon, bete, och fjättra manliga gräns gren under tidehvars väfstolen böjer », d o m få, o m sedan tes hon när tillika, mindre hittills v e l a t u n n a — främsta nets den kom som skattade förständigt skrifva ej hennes förhoppningar fullbordan. klarat sig » hon af d e m, all r ä t t att d e l t a g a fördom mera utrymme beklagar förebrå henne, att bör den tredjes upplysta tidedenna heter än m a n och H o n skildrar, h u r u de ständigt, när studerar helt skäl för En jämnåriga med vinna sig f ö r d o m a r n a luft, på öfver jag Men jag hoppas Gustaf skall p å v e r s till s i n v ä n, k o r p o r a l hennes svenska och äfven fruntimren N e j, annat slag, när jag var flicka, Jag minns jag hade göra n o g M e d spinna, väfva, sy o c h sticka, M e n tvi — s o m än i penna t o g! G u d fröjde salig man mins anda, H a n trodde annars allehanda Och ganska sällan var han glad, F ö r sällskap han mig gärna g ö m d e, Men fick jag bref, han mig b e r ö m d e, T y jag förstod ej någon rad. ofta för de obilligaste o m d ö m e n vittra öfningar. hvarf uppdraget Maria Malmstedt att som bestrida fruntimren emedan äfven öfversätta vänta mig Så får h o n smak för vitterleken, V i p s skall h o n sta o c h göra rim, Det bär nog märket uppå steken, När såsen är så seg som lim. Det kan en sten till ondska reta Och ännu mera folk förtreta Att man ej något bättre vet. N o g tror jag det går an att skryta, Men lägg man versen i en gryta, Få se o m soppan då blir f e t! med tankens lopp jag gjort mig långt besvär, I mina vittra vers jag allra magrast är.
År 1847 var åter torrötan vida mindre allmän och förödande; måhända man iakttog mera varsamhet bade i valet af jord till potatessältning och vid denna jords gödning. Hos possessionaten^ ingå understundom ärter, vicker, rofvor eller potates i omloppsbruket, och ej sällan linner man dervid ben, guano, kalk och aska begagnas till gödning. Äfvenledes egnar jordbrukaren allt mer och mer omtanka vid åkerns dikning och beredande till sådd, inseende det stora infly tande, som dessa arbeten hafva på en blifvande skörd. Att länets jordbruk under de sista fem åren vunnit förkofran både genom den tillökning af fruktbärande jord, som nyodlingar medfört och genom de förbättringar, som visserligen icke mängden, men likväl ej få af näringens idkare med mer eller mindre framgång bemödat sig att deri införa, bör också kunna antagas. Beviset för denna mening borde rätteligen hemtas från sifferuppgifter öfver den årliga sädesproduktionen och dess tillväxt; men alt med tillförlitlighet - 9 lighet beräkna denna produktion för en hel provins och i en ort, der bonden ofta af fördom icke mäter hvad han inbergar eller aftröskar, blifver ej möjligt annorledes, än efter skördarnes mer eller mindre tillräcklighet för invånarnes behof. Till Wermland införes väl hvarje år spanmål, men denna införsel, som sker förnämligast sjöledes från Westergöthland, har, enligt hvad allmänt kändt är, tid efter annan betydligen till tunntalet minskats, under det alt icke ringa partier säd årligen blifvit härifrån utförda till Norrige och Dalarne samt länets befolkning år efter år ökat sig. — Denna minskning i tillförseln under anförda förhållanden måste naturligtvis vara en följd deraf att sädesproduktionen inom provinsen stigit, hvilket således torde få anses ådagalagdt, och gäller till stöd för hvad yttrad t blifvit om jordbrukets förkofran.
Direktions förvaltning, innefattas i revisionsberättelsens uppgift: “att, vid Revisorernes besök, flera rum i den stora barnhusbyggnaden stodo under reparation, för att inredas till bostad åt Intendenten; och att barnen, som förut bebott dessa salar, hade blifvit förflyttade till ett eller två små rum inom den mindre byggnaden, der gasapparaten är förlagd." Visserligen stodo, vid Revisorernes besök, utom andra lokaler, 10 salar i stora barnhusbyggnaden, 1 trappa upp, under reparation, af hvilken anledning barnen ock måst under tiden från samma salar utflyttas; men hvarken var reparationens ändamal att inreda bostad åt Intendenten, ej heller voro barnen flyttade till ett eller två små rum; utan företogs reparationen af den tvingande orsak, att barnsalarne, under en lång följd af år, lemnats att förfalla och voro öfversvämmade af väggohyra och kakellaker; och åt de under tiden utflyttade barnen voro upplåtna icke mindre än 6 rum i flygelbyggnaden, hvilka tillförne utgjort bostad för Kamreraren, samt 2:ne förut till barnsalar begagnade större rum i stora byggnaden. Så snart reparationen hunnit afslutas och sadant utan mehn för helsan kunde ske, återflyttades de yngre barnen, åt hvilka af salarne upplåtos 2 sofrum, en lekstuga, hvari barnen vistas om dagarne, ett rum till småbarnsskola, ett annat rum för sköterskornas tillhörigheter m. m.; hvarförutan 2 sofrum reserverades till ombyte vid skurning och behöflig utvädring samt för händelse af barnantalets tillväxt. Då derefter aterstodo 3 rum, som för den närmaste tiden ansågos icke blifva för barnen behöfliga, anslogos de, likväl endast tills vidare, till bostad åt då tillförordnade Intendenten, som dock snart lemnade sin befattning och derföre aldrig i rummen inflyttade; och dessa 3 rum mäste jemväl inom fa dagar härefter, i anseende till ökadt barnantal, åter såsom barnsalar användas. Rikets Ständers Revisorers ifrågavarande anmärkning livilar således på en fullkomlig villfarelse.
Detta beror, efter Utskottets tanka, på öfver* Den 19 Juni. et m. 457 enskommelser imellan Rotehållarne och Soldaterna vid dessas antagande; men Utskottet har ansett rättigheten till sådana öfverenskommelser böra vara medgifven, på det KnekteContracten icke måtte anses hinderliga för dylika aftal. Hvad åter beträffar Herr Grefve Gyllen: horgs anmärkningar, så hemställer jag huruvida desamma kunna föranleda till återremiss. I afseende på den af en Ledamot inom Utskottet begärda föreskrift, att de öfver Monderingspersedlars anskaffande afgifne räkningar borde särskildt upptaga värdet å hvar och en persedel, och ej vara summariskt upprättade, synes mig att en sådan skyldighet redan ovilkorligen åligger Befälet, utan att något nytt stadgande torde vara af nöden. Herr Tham: på en värd Ledamots ytt rande, att Utskottet; icke tillstyrkt att gamla Contract borde derföre upphäfvas, får jag åter förklara, att, bara full frihet för accorder med Soldaterna, äfven på gamla foten, icke blir aflagd , och att vi få Utskottets tydliga yttrande deröfver; så har jag mera intet något att påminna. Betänkandet blef härefter till Utskottet återförvisadt. 458 Den i g Juni. e.m. Å nyo föredrogs och bifölls Stats Utskot» tets, den 15 dennes på bordet lagda, Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen Sand* stens Memorial rörande Ädelfors Guldverk. Företogs till argörande BarfcoÖlskotfets, den 3 Juni på bordet lagda, Memorial angående Bancolån på fastigheter Friherre Cederström, gfacol: Vid nu upplasta BancoUtskoUets
^ Ut» Den 7 December 429 Utdrag af Protokollet hallik hos Bonde. Ståndet den 28 Norvember 1309. SD. Fann Bondc»Ständct skäligt till alla de» lar gilla Riksens Högloft. Ständers Lag-UlffoktS ben io:de innewarande mänad afgisna Betänkande, angående den tid inom hwilken Beswär öfwer SockneSlämmo besiut böra anföras. Och skulle de Nespective Med»Ständen wärd» samt och wänligen härom underrättas, ^lc 8upra. Lx krorocollo 8. L. IrZZZrZK. S. D. Ester föredragning af Riksens Högloft. Ständers Lag-UtskottS Betänkande af den ro i denna mänad angående uphäfwande af det stadgande ro §. mi Kongl. Stadgan af den 7 April i8vr innehål» ler, att Handtwerks Gesäll, som i fredlig tid blifwer anwärsd eller eljest titt Krigstjenst förfallen, icke kai, twingas att betala sin siulv hos Husbonden till större belopp än Fem R:or fann Bonde-Ständet skäligt, alt samma Betänkande till alla delar gilla. Härom skulle de öfrige Respektive Sländen ge» noin Protocolls Utdrag wördsamt och wänligen underrättas. vr Supra. Hx ?rorocollo 8. S. D. Bcnde-Ständet biföll Högloft. Lag Ut sivr - 4Zo Den 7 December. skottets i anledning as Hos Rätts-Rädet l4eijKerift<oIclz frän Högloft. Ridderskapet 06) Aoel» remitterade Me» mvrial, afgifne Betänkande, angäende söresiagne förändringar, wid brotkmäls ransakande och afdömande; Hwarom de öfrige Restective Ständen wördsamr och »vänligen skulle underrättas. Tx krotocollo 8. L. 1rZ§äräk. S. D. Med bifall till hwad Högloft.