Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ansökning, under d. ig Sept. 1827 i Nåder förklarat honom berättigad , att sin förlorade ofvanomförmälte Page-Lön åter uppbära, enär han sitt nu innehafvande Expeclance-Arfvode eller annan på Stat erhållen större Löneinkomst frånträder; och sorn Motionären således kommit i åtnjutande af ett belopp, som motsvarar den af honom fordom innehafde Page-Lön, hvars erhållande för en förfluten tid, strider emot Författningarnes bestämda föreskrift, i afseende på fordringars utbekommande bos StatsVerket; så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad Motionären sålunda framställt. 16:0 Uti en till K. M:t ingifven Skrift, har ÖfversteLieutenanten Tornerhjelms dotter, Eleonora Tornerhjelm i underd. anhållit, att, såsom beständigt sjuk och sysselsatt att vårda en 70-årig nästan blind Fader, få uppbära den Pension af 2Öo R:dr, som R. St:r tillagt bennes nu mera aflidna moder, men hvaraf dea sistnämnda endast trenne år varit i åtnjutande; och har K. M:t under d. i3 sisth Febr. i Nåder öfverlemnat berörde Pensions-Ansökning till Utskottet för det afseende och den åtgärd densamma kan anses förtjena. Som, med afseende å frami. Riks-Rådet m. ni. Grefve Lilljencrantz’s stora förljenster mot Staten, R, St:r vid 1823 års Riksdag funnit skäligt, att tilldela 3go StatsUtskottets dess dotter, Friherrinnan Maria Charlotta Tornerhjelm en årlig Pension af i5o R:dr; lära It. H. St.T äfven nu af samma anledning anse skäligt, att, med behjertande af härvid förekommande omständigheter, samma förmån må på RiksRådet m. m. Grefve Lilijencrantz’s Dotterdotter, förbemälta Fröken Tornerhjelm öfverflyttas och Utskottet får derföre vördsamt föreslå: att en Pension af i5o R:dr årligen å Allm.
Jag vet visserligen, att man å ena sidan ifrar för att, genom utgången af denna sak, gifva Statsrådets ledamöter likasom en justification i och för Constit.Utsk:s åtgärd att ställa dem inför Riksrätt, kanske icke så mycket för det uppseende, denna sak gjort inom landet, som icke mer för den uppmärksamhet den väckt utom landet; men som jag alltid yttrat mig emot detta lån och statslånesystemet i allmänhet nödgas jag ifra för, att saken måtte få ett motsatt resultat. Dessutom lägger jag mycken vigt på de financiella frågor, som förekomma, enär landets industriella utveckling beror af dess financesystem, hvilket åter beror af allmänhetens iner eller mindre förvillade begrepp. Jag vet visserligen, att man från ett visst håll lägger föga vigt på principer. De aro vanligtvis till salu för mera materiella saker, till föga båtnad för den monarkiska principen. Jag deremot, som af historiens erfarenhet lärt, att en efterskänkt princip aldrig återtages, är mera nogräknad i detta afseende. Dessutom anser jag denna egoism och liknöjdhet för våra efterkommandes interessen vara högst tadelvärd. Det nu ifrågavar. lånet skall alltid framdeles komma att spöka under en eller annan form; ty utländska lån äro alltid regeringarnas skötebarn, om icke för annat, kanske för de goda sportlernas skull. Jag skall framdeles under loppet af discussionen söka utveckla, huru föga nytia det betryckta jordbruket kan få af detta lån, som Regeringen med alla möjliga ansträngningar, per fas et per nefas, söker genomdrifva, väl förståendes för den goda sakens skull; ty, sorn bela den skattdragande Svenska allmänheten nogsamt känner, har Regeringen alltid nitälskat för afhjelpandp af dess betryck. Dessutom har II. Ex. Hr Gr. Mörner nyligen påmint derom. Det barn, man älskar, agar man. Således skall Svenska folket i de ständigt tilltagande bördorna endast se ett nytt bevis på Regeringens omsorger och moderskänsla för dess bästa. Innan jag specielt ingår i att upptaga och besvara de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot TJtsk:s betänk., tror jag mig böra tillkännagifva de principen, hvarpå jag stödjer min opinion i denna fråga.
St. föreslagit, att 10,000 r:dr deraf mätte afskrifva?, hvaremot TJtsk,' afstyvkt denna afskrifning på den grund, att någon af RiksSt:s ledamöter anfört, att denna afskrifning vöre orättvis; jag vågar dervid göra några anmärkningar för att visa, det jag ej anser afskrifningen så orättvis, spm man torde anse den. Då deqna summa lpnades till Borås, hade den icke af stadens invånare, blifvit begärd i och fpr sjelfva branden; det var länsstyrelsen, som föreslpg Borås stads invånare, att, ?edan staden hejt och hållet afbrtumit, en ny gatläggning Skulle äga rumStadens invånare ingingo på dolta förslag, sorn först i framtiden kunde blifva för stadsboerna fördelaktigt, kanske derföre, att de ej väl beräknade, att det lån, de i Sådant ändamål upptogo, sedermera skulle ganska dyrt drabba dem. Af denna gatläggning och reglering hafva nu v ar, invånare ej någon nytta. De hafva tvärtom haft skada deraf, emedan de fått afträda sina gamla tomter och inköpa nya. Jag skulle således tro, att afskrifningen icke vore så orättvis, som man skulle tycka, särdeles vid jemnförelse med åtskilliga andra beviljade afskrifningarHvad åter det beviljade anståndet med betalningen beträffar, är det visserligen en stor förmån; men depna förmån tillfaller blqtt de. personer, spm begagnat lån till sipå enskilda byggnaders upp-; förande, då deremot förmånen af afskrifningen skulle tillfallit samtliga stadens invånare. Jag anhåller endast, att dessa ord må blifva upptagna till prot. GrCrqphjplm, Ottq Aug.; För. jniq del anser jag betänk, uti sitt närvar, skick varp ganska väl grpndqdt. StatsUtsk. har föreslagit de förjjingda betalningsterminer, som åt - Den 20 Juni. skilliga talare här tillstyrkt och som lära blifvit gillade af den inom alla fyra Stånden yttrade opinionen.
St. till bestämdt belopp sig intill nästa riksdag åtaga, endast kommer att utgöras efter de återstående nuvar. grunder för bevillningens utgörande; hvarom remiss begäres till Bevil ln:sUtsk.; 5:o att i reglementet för Riksg:s-contorets styrelse och förvaltning måtte intagas den föreskrift, att för det fall Konungen skulle vägra verkställighet åt R. St:s beslut, att ifrån och med år 1841 upphäfva hemmantals-räntan, eiler förordna om dess å nyo debitering och uppbörd , sedan densamma en gång upphört, Riksg:s-contoi'et skulle vara pligtigt att vägra all utbetalning till statsverket af den del utaf allmänna bevillningen, som sålunda anses motsvara, hvad hemmantalsräntan kunnat utgöra; hvarom remiss begäres till StatsUtsk. De särskildt motiverade motionerna får jag härmed till prot, aflemna. Derefter uppläste Hr Grefven följande 5 motioner, så lydande: 1. Då jag vördsamt föreslår R. St. att besluta den s. k. exlra-ordinarieeller hemmantals-räntans upphäfvande ifrån Den i Fe Lina r i. och med 1841 års början, anser jag 111ig icke behöfva inga i bevisning 0111 jordbrukets behof af nedsättning i sina tryckande utlagor; ett förhållande, som är alltför välbekant för nationens representanter i allmänhet, för att säkert af StaisUtsk:s ledamöter medgifvas och besinnas.
Den valde Ordförande och vice Ordförande, äro då att anse såsom Ledamöter af Nämnden. §. 36. Ålderman tillkommer, utom hvad honom såsom Nämndens Ledamot åligger, att inom roten eller districtet vaka öfver och handhafva de angelägenheter, som Nämnden i allmänhet tillhöra, samt tillse efterlefnaden af de beslut, som af Socknestämma eller Nämnden tagne blifvit, hvarföre han inför Nämnden är skyldig att redovisa. Till sitt biträde eger han, då behofvet för serskildt tillfälle det fordrar, att kalla en hvar inom hans område boende person, som är valbar till Ålderman. Der rote eller district är så vidsträckt, att Ålderman icke kan omedelbart handhafva den nödiga tillsynen, må Nämnden besluta om dess delning, och för den del eller de delar, derinom Ålderman icke är boende, tillsätta en Tillsyningsman, hvilken, under Åldermannens inseende, handhafver de derinom förefallande bestyren. §• Om menighet vill, utöfver hvad nu är förordnadt, åt Sockne-Nämnd uppdraga sådane dess gemensamma angelägenheter, som icke tillhöra emhetsoch tjenstemäns befattning, må derom å Socknestämma beslutas och då tillika förordnas om hvad dervid skall iagttagas. Lagsamt Allm. Bes v.- och EkonUtskottens Betankande, N:o 4. 9 Q Reservationers Af Herr Friherre Cederström: "Vid så genomgripande reform , som den af förenade Utskotten uti 5 och 6 §§. föreslagne förändrade röstberäkningen vid Socknestämmor, samt dermed åtföljandeprasstations-skyldighet för ensamhällsclass, som hitintills hvarken haft rättigheter eller skyldigheter i delta fall, torde den största försigtighet och rättvisa vara nödvändige, om ringaste framgång eller nytta, samt ej absolut skada, deraf i en framtid skall härflyta. Dtssa oundgängliga villkor för sakens framgång och nytta, tror jag likväl ingalunda i Utskottens förslag vara tillräckligt afsedde.
Man förestär wäl lill undvikande af denna sednare olägenhet, att allmänningarne kunde försäljas och skiftas emellan Skogbchöfwande Hemmans-ägare; men dels wore Kronan för sine mänga behof ej därmed beläten, dels skulle operation blifva nyttig endast för Den 19 September. §53 de förmögnare, som hade tilfälle att slä under sigdHalägenheter, och för de närmare boende, som hade tlfälie wärda sina Skogs - lotter, under det Skogen gä de aflägsnare Hemmans lotter ssulle tilgripas och Krswinna. Wid närmare eftersinnande skall man smek finna, att en ryslig Skogsbrist ffulle inom kort tycka den fattigare allmogen, som likwäl nu, efter filande Författningar och antagen hushälls-method, ke saknar sitt nödwändigste behof - Innan beha olägenheter, sä ! anseende tillKwnan fom allmänheten, bliftrit undanröjde, och irwn man upgifwit sätt, att til^ebsställa alla dem, som iscnom uplätelsen af beha Skogar, skulle chlifwa lidaLe j deras Lagliga rättigheter, anser jag för min dchM fräga härom förhastad. Men är det nu nMigtMt dche lägenheter bibehällas för Kronans räknmg rchtill betz disposition, sä mätte man ej bchöfwa bewisa att en noggrann eftersyn derä, tkll förekommande as dMr förstörelse, är oundgängelig.— Hwarje cnffi^) äuHllare, som äger widsträckt ftog, omgifwcn af koAf^ grannar har alltid af erfarenheten sätt lära, sttRied all ben kostnad, en Skogwaktare giedförer, denia lägenhet häldre bör mäkjas, än att finna sin stor tid stter annan tilgripen och utplundras
Din krigshär är i grund förstörd vid Immervad! din flotta uppbränd af Lybeckarne! din marsk, sårad och döende, har låtit, bära sig till slottet och begär tala med sin konung, innan han dör! (Konungen och Drottningen skynda ner från tronen. Oro bland hoffolket.) KONUNGEN. Död och förbannelse! (går häftigt ut, åtföljd af Bengt Podebusk och flere bland hofvet.) 41 ELFTE SCENEN. DE FÖRRE UTOM KONUNGEN. BENGT, M. FL. DROTTNINGEN (hastar till Engelbrekt). Fly, Engelbrekt! hvarje minuts dröjsmål är ett steg närmare en blodig död. ENGELBREKT. Jag fruktar inte döden! DROTTNINGEN. Men ditt folk väntar dig! endast du kan lugna de upprörda sinnena, endast du qväfva den brand, som hotar att förhärja Norden! ENGELBREKT. Och om jag det inte kan? DROTTNINGEN. Du skall ej glömma, att du haft ditt lands Drottning att tacka för din räddning. ENGELBREKT. Jag skall inte glömma det, o Drottning! men jag skall heller inte glömma, att Sverige är mitt fädernesland! (går.) SVEN (till Drottningen). Inte ä' allt som det ska vara, men du ä' som du bör vara, du (skakar hennes hand). Gud signe dej, mor lilla! (går.) DROTTNINGEN (till en af Svennerna). Algot, du följer dessa män och du svarar för deras säkerhet! Jag ansvarar för allt. (Svennen går.) TOLFTE SCENEN. DROTTNINGEN. HOFFOLKET. Straxt derefter KONUNGEN. BENGT PODEBUSK OCH DE ÖFRIGA HOFMÄNNEN. DROTTNINGEN (för sig). Slocknadt är då allt hopp om frid och försoning! Heliga Guds moder! tag ej din hand från Nordens riken! endast du kan rädda dem! 42 KONUNGEN (häftigt inkommande, åtföljd af Bengt. m. fl.). Förloradt! mina tappre krigare! Mina stolta krigsskepp! Allt förstördt, tillintetgjordt! (sjunker ner på en stol.)
Jag får jemväl fästa Hr Frihtns uppmärksamhet derpå, att jag ingalunda har bestridt, det IJtsktns förslag så lill vida innefattade strängare bestämmelser an 1835 års författning, att Utsk:n i 6, 7 och 8 §§:na stadgat samma straff för 2tdra resan itererad förbrytelse, som gamla författningen bestämmer för 3:dje resan; men jag har tillika förklarat, att denna skärpning icke öfverensstäinmer med min åsigt, ehuru gilltiga skäl dertill möjligen kunna förefinnas lili den omständighet, att dessa sladganden angå personer, hvilka äro bundne af en ed, hvars vigt de ej borde kunna glömma. Utsktn ansågo derföre dessa personer, redan andia gången de förbröto sig, böra underkastas en sådan bestraffning, helst författningen i 5 §:n stadgar tjenstens förlust och fästning för de tulltjenstemän m. fl., hvilka första gången biträdas med oloflig ineller utförsel af varor. Jag sade deremot, att författningen icke var strängare i hufvudsaken, nemi. i afseende på visitationen i hus, och det vidblifvajag, enär Utskln icke medgifvit rättigheten till husvisitalions anställande åt samma personer , j835 års författning omtalar, utan inskränkt deras antal såsom jag förut omnämnt. Hr Printzensköld, Carl: Sedan man med hängifvenhet omfattat en viss princip i någon lagstiftningsfråga af hvad beskaffenhet som helst, så händer det icke sällan, att man derigenom låter sig hänföras så långt, att man försvarar principens tillämplighet äfven i de fall, der någon tillämpning deraf alldeles icke kan äga rum. Jag har äfven nu, vid pröfningen af förevar, betänk., sett denna händelse inträffa med åtskilliga ledamöter, tillhörande den meningsfraction, som yrkar en liberalare tull-lagstiftning; men jag har tillika med synnerlig tillfredsställelse hört, hvad jag också förväntade, att en ledamot af denna menings-fraclion likväl numera , sedan de af honom yrkade liberala principer icke funnit framgång, låtit dem fälla och i stället uppträdt såsom försvarare af den lagstiftning, som har till föremål att upprätthålla verkan af de rör:de tullen bestämda föreskrifter.
Maj:ts disposition ställa ett anslag af 12,000 R:dr R:mt, att från och med år 1857 samt under nästa statsreglerings-period årligen utgå, och efter Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande användas till rese-stipendier åt dem, som vid rikets elemeqtar-läroverk redan äro anställde eller finnas villige och behörige att anställas såsom lärare och hvilka förbinda sig alt besöka Frankrike, England eller Tyskland, för att, jemte kännedom om dervarande undervisnings-anstalter, inhemta fullständig öfning och färdighet i dessa länders språk; hvarförutan åt Kongl. Majit borde öfverlernnas, under hvilka vilkor i öfrigt samt till hvad belopp hvarje stipendium må meddelas. Utskottet erkänner visserligen nyttan och fördelarne för undervisningen i de lefvande språken, att, såsom motionären föreslagit, tillfälle för läraren beredes att under någon tids vistande i de länder, der dessa språk äro modersmål, förskaffa sig en fullkomlig insigt och färdighet i språkens rälta uttalande; men då detta behof kan anses blifva i väsentlig mån afhjelpt genom den utvidgning af språkundervisningen vid universiteten, hvarföre anslag vid innevarande Riksdag blifvit af Utskottet tillstyrkta, samt för öfrigt Statens för så många andra, mera maktpåliggande, behof hårdt anlitade tillgångar ej torde medgifva beviljande af särskildt anslag för nu ifrågavarande ändamål, hemställer Utskottet, att den väckta motionen icke må af Rikets Ständer bifallas. 114:o.
Ståndet tillika, i afseende å suppleanternes tjenstgöring, i enlighet med Electorernes förslag, beslutat, att, då suppleanter i Utskott inträda, de böra taga plats efter Utskottets ordinarie ledamöter, utan afseende å det rum, som innehafts af de ledamöter, i hvilkas ställe suppleanterna inträdt, och att, då ledamot i Utskott är hindrad att der tjenstgöra och han sådant hos Talmannen anmält, den närmast i ordningen varande suppleant må ega att, utan serskildt förordnande, uti Utskottet ingå, så skulle jemte underrättelse härom följande förteckning å omförmälde ledamöter och suppleanter Utskotten meddelas, nemligen: r 8 Prot.-Utdrag, dea a5 Juli 1844. u ti Expeditions-Utskottet: Leda möter: Anders Göransson från Stora Kopparbergs Lån, Eric Andersson från Stora Kopparbergs Län, Lars Bygden från Westerbottens Län. Suppleanter: öhrns Ericsson från Götheborgs och Bobus Län, Leiler Haraldsson från Elfsborgs Län. S. 1). Enär Bonde-Ståndet, i afseende å Deras Majes lii t ers Konungens och Drottningens Kröning, fattat enahanda beslut, sorn det Ståndet från Högloft. Riddel skåpet och Adeln samt Högvörd. Preste-Ståndet blifvit inbjudet alt biträda, fann Bonde-Ståndet att dessa begge Riks-Stånds ondonnälde inbjudning till någon åtgärd från Ståndets sida icke kunde föranleda. S. D. Lästes och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts å Rikssalen afgilna berättelse om hvad i Rikets Styrelse, sedan sisllidne Riksdag, sig tilldragit. Den 25 J uli. Frän Högv. Preste-Ståndet. Upplästes Kongl. Maj:ts, på Riks-salen denna dag aflemnade, Nådiga Proposition tili Rikets Ständer, angående Stats-Verkels tillstånd och behof; Gifven Stockholms Slolt den 19 Juli 1844. Remitterades till det blifvande Stats-Utskoltet.
Herr Lije rusig, Lamuel, förmente, at sa, ken först borde remicieras til Lauca-Utskottet, etter kostnaden icke wore bestämd och at man först borde wara underracrad om i Lancjusa funnes sä mycket Guld och Silfwer, som härtil kunde erfordras, Herr Grefwen och Landt - Marskalken -.storde kropnsttion i likhet med dec Högwördrga PresteScanders beflut, och den as Friherre De 6err gjerds tilläggning: Beswarades med ec allmänt En Deputation, anförd of Grefwe kulkus, Fullmägtig Friherre Ikure Legerström, afsändes derpå, för at de öfriga IdeipeLkivs Scanhen härom underrätta. justeringen af merberörde kratoeoll för den 24, Martil blef nu återtågen och til ända drägt. Hans klxcellence Herr Grefwen och Landt-Mar, skalken upropade efter hand de Herrar, som den 26. Märtii anmält sig at wid nysinamnda krotoeolls justs, ring tala. Herr Lckönström, kskr, först upropad, yt». träde sig: Högwälborne Herr Grefwe och Landt-Mars stack, Högloft. Ridderstap och Adel, jag har i dag al, drig et oed ae tillägga. Herr ^älersstarre, 6eorg, upropad, fragade om det were honom tillätet ak i anledning af den i dag skedde justering af kcatocoller för den 24. Martil fa iipglfwa stalén lil sin da gjorda afsägelse, genom en striftelig tilläggning til samma krmocoll, den han redan den 26. Martil" anmält sig at fa göra? Ock uppå Herb Grefven och Landt - Marskalkens samtycke, uplaste han följande: Ehiiru Högloft. Ridderstapcts och Adelns krorocoll för den 24. Martil icke sa alldeles otydligt utwi sar af hwad orsak jag undanbedt mig ar widare wara Ledamot af Riksens Högloft.
Theaterns kansli, materialoch vedförråd, elösläcknings anstalter och expenser 18,294: 92. Dito kassaoch biljett-väsende 6,022: 89. Dito litterära afdelning 14,196: 21. Dekorering, attributer och belysning 41,605: 94. Resekostnadsersättning m. in 1.960: -—- Pension 450: — Gaslysnings anbringande ’. 3,568: 45. 181 - Transport: Räntor och provisioner Balans till spelåret 1860—1861: Kontant behållning 3: 78. Kongl. Theatern arbetares sjukoch begrafningskassa. Balans från spelaret 1858—1859: Uppbörd: För försålda biljetter till theatervindens balkonger 2,480: 12. Credit. Utgifter: Begrafningshjelp 70: — Sjukunderstöd 421: Balans till spelåret 1860—1861: Summa § 1. Det å riksstatens sjunde hufvudtitel för Kongl. Theatern [uppförda anslag 75,000 R:dr, som, enligt räkenskapen utgått med 37,000 R:dr för sednare hälften af kalenderåret 1859 och med lika stort belopp under förra hälften af år 1860, är vordet sålunda disponeradt, att af dessa medel Kongl, Ofverintendents-embetet erhållit 3,568 R:dr 45 öre såsom afbetalning å Embetets fordran för förskjutna kostnader till gaslysnings anbringande i operahuset, hvaremot återstoden, 71,431 R:dr 55 öre, blifvit för Kongl. Theaterns allmänna behof utgifven. — 182 — § 2. På sätt af sednaste revisionsberättelse inhemtas. uppgick Kongl.
Då det nu dessutom är allmänt kändt, att Riksgälds Contoiret icke har någre bestämde tillgångar till infriande af Riksgälds - Sedlar, utom denna obegränsade tillåtelse att upptaga medel dertill i Banquen; samt det ingalunda låter tänka sig, hvärken att Rikets Ständer skulle upphöra att, hädanefter sorn hittills, honorera de förbindelser Riksgälds - Sedlarne innefatta, eller att Statens knappa tillgångar kunna komma att medgifva dessa förbindelsers godtgörande genom bidrag från Nationen, hvars ändå nog tryckande bördor högt påkalla lindring och ej tåla förökande; så visar det sig i följe häraf tydligt, att ingen ny skyldighet blifver ålagd Banquen derigenom, att inlösen af Riksgälds-Sedlarne , hvartill Ban-i quen i alla fall skulle förskjuta medlen , ko mine att ske direct i Banquen, uppå en för detta ändamål särskildt öppnad räkning, som upptoge dem till deras vid detta års slut utgörande belopp, i stället för den omgång, sorn hittills egt rum, Banco-TJts’:ottets Betänkanden. 791 att medlen först mast 11' 1 Riksgälds Contoiret reqvireras och derifrån utbetalas. Det har aldrig kunnat vara Utskottens mening, att RiksgäldsSedlarne, genom denna anstalt snarare, än genom de föregående, skulle ur rörelsen försvinna; de blifva derigenom ingalunda från densamma mera utestängde, och deras inlösen kommer ej att mera påfordras derföre, att den sker i Banquen i stället för Riksgälds-Contoiret. Den af Utskotten föres'agne anstalt har I * 1 • • ' ‘ ' endast åsyftat, att allt hvari Banquen kunde komma att, utan hopp om ersättning, utgifva, äfven ifia blifva upptaget bland dess skuldförbindelser, till ådagaläggande af det verkliga förhållandet i denna sak. Den vidare föreslagne afskrifningen af Riksgälds-Contoirets bokförda
Och hon sjönk samman i sin eländighet och låg tiggande vid brudgummens fötter. »Låt mig gå till honom, innan han hinner att göra det!» Då var det en sådan makt i kvinnans sorg, att fastän hennes man tänkte: ’låter jag henne gå till den, som älskar henne, så ser jag henne aldrig mer’, så besegrade han sig själf och sade: »Du må göra, som dig synes.» Då stod hon upp och tackade honom under tårar. Därpå gick hon in i salen till bröllopsgästerna, som stodo vid sina platser utmed de dukade borden och ifrigt väntade på måltiden, ty de voro mycket hungriga efter den långa ridten och den långa mässan. »Gode herrar och fruar,» sade bruden till dem, »jag måste säga er, att jag med min mans tillåtelse denna kväll går bort till min käraste. Ty han ämnar döda sig denna dag, därför att jag är honom otrogen. Nu vill jag gå och säga honom, att jag blifvit tvingad. Undren ej därpå, att jag går själf, ty i sådant ärende kan man ej finna bref eller bud, som är säkert nog. Men eder ber jag: äten, dricken och varen lustiga, medan jag är borta. Ty jag kommer åter, då jag räddat min kärastes lif.» Men alla bordsgästerna gräto, då hon förtalde om den sorg, som hotade henne, och svarade henne: »Ingalunda vilja vi äta och dricka, medan du har sådan sorg. Gå du, och då du kommer åter, skola vi börja måltiden». – Och de gingo bort från borden. Då bruden gick öfver borggården, var det stort larm borta vid stekarehuset. Ty en småsven hade skyndat till köksmästaren och ropat till honom, att måltiden ej skulle äga rum på flera timmar. Och köksmästaren hade bedröfvats vid tanken på sina stekar och rätter, som nu skulle fördärfvas. Ett lispund smör kastade han i elden, och en korg ägg krossade han mot stengolfvet, därpå vräkte han omkull småsvennen öfver tröskeln och stod öfver honom med den stora kvasten lyftad till slag. Men då bruden kom ut på borggården, bad hon honom släppa småsvennen, och han bevektes af hennes bön och lät genast vara att slå.