Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eders Kongl. Majtts underdånigste, tropligtigste tjenare, A. A. A. AMMILON. Carlbergs Slolt den 6 Februari 1844. S. D. Stellberg. Anton Rosenquist. Chefens för Landtforsvars-Departementets Kommando-Expedition underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers anmärkningar vid nämnde Expeditions räkenskaper. Stor makt ig s te Allernådigste Konung! Genom Remiss af den x8 December förlidet år, har Eders Kongl. Maj: t i nåder behagat infordra undertecknads undei dåniga Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse om den år 1843 förrättade Statsrevision af Genera l-Ad jutants-Expeditionens för Armeen, nu mera Landtförsvars-Departementets Kommando Expeditions, räkenskaper för åren 18/fO och 184'• Till underdånig åtlydnad hvaraf, jag, med åberopande af angifna förhållandet, att berörde räkenskaper befunnits i Eders Kongl. Majtts och Rikets Kammar-Rätt granskade utan anmärkning, får i underdånighet upplysa: att så väl de, utöfver årliga stats anslaget, uppburna och vid i84o års början i behåll varande 651 R:dr 3i sk. 2 r:st., som de, jemlikt Kongl. Brefven den i4 December 1839 och 24 Mars 1840, anordnade 1 100 R:dr, efter deras användande för Expeditionens behof, blifvit redovista, dels af f. d. General-Adjutanten för Armeen, Hans Excellens m. m. Herr Grefve Brahe, enligt räkning af den 16 Maj 1840, och dels af f. d. Stats-Rådet, General-Löjtnanten 111. ni. Herr Friherre Cederström, enligt räkning af den 8
Krono-förrådernes belopp 100,000. Låne-Magazinernes D:o aoo.ooo. Summa T:r 350,000. 4‘.to. Torkinrättningar äro väl ej. alldeles gifna till sin fullkomlighet5 men den, sorn af framledne Presidenten Friherre Bdellrantz päfanns och finnes uppgifven i Vet. Akad:s Handlingar, har vunnit och fortjenar allmänt bifall, och kan lätteligen undersökas till sin aldrafullkomligaste form, i afseende på stort eller litet behof, häftig eller liten värrnegrad (såsom om säden skall användas till utsäde eller brödföda,) o. s. v. 5-.to. Spannemåls-belåning börjas försök J ningsvis, och får derföre icke större anslag nu; deremot, och då med sannolikhet förutses, att District-Magaziner ej anläggas allestädes, hvarest de nu beräknas, så uppstå öfverskott å anslaget för dem, hvilka i lånevag kunna användas. Reglering af dessa fonders inbördes förhållande hvilar på grunder, som erfarenheten måste bestämma; och är lätt jemkad. 6:to. Alla dessa anslag tagas uf MagazinsInrättningens behållningar, med tillägg, att Banquen, sorn afskrifver 399,627: 18. 2, från Creditivet, derefter upphöjer sitt Creditiv till Statsoch Banco-Vtskottens V tia t an den. ceni a,ioo,ooo R:dr Banco, som kommer att räntelöst fortfara, tills R. H. S. annorlunda förordna. Skulle någon svårighet härvid ega rum, så kunde Saltpetter-fonden häruti finna ett värdigt ändamål för sin användning. 1 §• På detta sätt, det enda möjliga samt rätt1* Visa i Sverige, under så skiijagtige productionsoch consumtions-puncter, så Capitalfattig Rörelse, så af Natursvådor beroende årsväxt mi m. kan samlas, i Krono-förråd 100,000 T.'r i District D:o - * 450,000.
Detta ärende har Stats-Utskotlet, lili hvars utlåtande nämnde motioner blifvit remitterade, i öfvervägande tagit; och anser Utskottet, på grund al hvad motionärerne anfört, sig böra hemställa, att Rikets Ständer må uti underdånig skrifvelse anhålla, alt Kongl. Majit ville föranstalta om behörig undersökning i förevarande ämne samt, om dervid skulle befinnas att egorna och förmånerna för ett mantal i Westeroch Norrbottens län böra, med afseende å de för dessa län egendomliga förhållanden och vid jemförelse med skattläggnings-methoderna för andra Rikets län, upptagas högre än 1773 års skaltläggnings-melhod nu bestämmer, uti nådig proposition till Rikets Ständer föreslå den förändring i nämnde method, som af omständigheterna kan finnas erforderlig. Stockholm den 13 Oktober 1857. StatsUtskottets Utlåtande N:o 146. 3 X:o 146. Ank. lill Exp.-Utsk. den 13 Okl. l«57, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss ä Dess och Rikets Kammar-ko!legii berättelse, angående Kungsgårdars och öfriga Kronolägenheter s förvaltning ifrån Oktober månad 1853 till September 1856. (I. A.) Ifrån Kongl. Majit har Stats-Utskottet den 22 November sistlidet år fått emottaga remiss af den berättelse, som, på grund af instruktionen den 16 Februari 1838, Kongl. Kammar-kollegium afgilvit om kungsgårdars och öfriga kronolägenheters förvaltning, enligt särskilda af Kongl. Kollegii 3:ne underlydande Provins-kontor länsvis uppgjorda specifika förteckningar, utvisande de förändringar, hvilka sedan Oktober månad 1853 intill September månad 1856 sig tilldragit så väl med under arrende upplåtna kungsgårdar, krono-sälerier och andra kronolägenheter i Riket, som ock med de krono-fiskérier, hvilka under samma tid blifvit för Kongl. Majlis och Kronans räkning utarrenderade.
Här har jag t. ex. en, som arbetade - hos en sömmerska, som gaf henne afsked. Men hon har lofvafr att hädanefter vara flitig och ordentlig. Inte sannt, Francis? » Francis, en liten blondin på aderton, nitton år, hade blifvit mycket röd och tycktes ha största lust att låta tårarne rinna. » Ah, nonsens, man hvarken gråter eller är förtviflad hos mor Agathe. Du vill ju nu bli snäll och duktig! » Hon förde mig afsides och hviskade till mig: » Stackars barn, man bör inte vara ond på dem. De ha ofta hvarken kännt far eller mor och ha växt upp ungefär som det kunde falla sig. (Francis har inga föräldrar, sömmerskan, som hon var anställd hos, ville att hon skulle arbeta dag och natt oöh har gjort henne alldeles modstulen, det föratår ni nog. Jag måste hitta på någon plats åt henne, där man behandlar ' henne bättre. » » Ni tager er således an alla flickor i staden, som äro utan arbete *? » utbrast jag. » Ja, det vill hvad jag kan, » dande skratt. mycket arbete. taga mig fram, skor, Constance ur händerna. » säga, jag söker göra för dem, svarade hon med ett vällju» Ser ni, de rika gifva mig De veta, att jag har svårt att men vi äro två raska arbeteroch jag, för oss går det undan » Hvem är Constance? » » Constance? » — Hon smålog åter. — • » Constance är en stackars flicka, som kom till mig från fängelset, men nu är hon en ängel — en ängel, säger jag er, » upprepade hon helt entusiastiskt. » Hon hade stulit, utan att i grunden veta, hvad det är att stjäla. » » Ni taga således emot alla, utan skillnad? » » Ja, det är jag tvungen till. Kunna de stackars öfvergifna väl alltid skilja mellan godt och ondt? Man bör lära dem, det och det söker jag att göra, så länge de äro hos mig. De veta ju så väl, att jag inte är rik, och att jag tager emot dem, bara för att de äro fattigare och olyekligare än jag.
Hvad slutligen angår de öfriga synpunkter, hvarutur man velat hämta stöd förStatsUtsk:s förslag, sä förundrar det mig något att höra Hr Lagerhjelm yttra att StatsUtsk. med yttersta noggrannhet pröfvat frågan o. s. v., äfvensom att någon farhåga för arbetets stadnande i ofullbordadt skick och för uleblifvande af företagets påräknade gagnelighet m. m.; — detta allt oaktadt Utsk. likväl sjelft i sitt tryckta betänk, haft den uprigtigheten att erkänna sin tvekan huruvida de med detta tillärnade kommunikationsföretag sammanhängande frågor ännu vunnit sin lösning. — Vidare har man yttrat alt, derest ingenting blir af alltsammans i den händelse, som Utsk. ej velat utesluta ur möjlighetens sfer, att K. M. ej finner bolagets säkerhet tillräcklig, så skulle ju Staten ej lida någon förlust. Men man förbiser att anslagssumman, under tiden till dess detta hinner blifva kändt, ligger obegagnelig för andra, mera angelägna företag. — Lika litet finner jag det välbetänkt att offra en större summa å ifrägavar:de kanal, utan att med detsamma fullt göra sig reda för de belopp, som för fullbordande af ett system i denna rigtning erfordras. Dessa belopp blifva likvisst ej obetydliga. Eli sådant förfarande med Statens medel synes mig åtminstone mindre lämpligt, då så många andra mera vigtiga företag finnas hvilka påkalla anslag; tillstyrkandes jag såsom förut återremiss af betänk. Hr Lagerhjelm: Jag har i sanning blifvit något förvånad öfver det sätt, hvarpå Frih. Cederström rigtat sitt yttrande emot mig, såsom den der skulle hafva serdeles ifver i denna fråga. Jag har här hufvudsakligen yttrat mig såsom ledamot af StatsUtsk. för att göra reda för det sätt, hvarpå jag galt tillväga för erhållande af de uplysningar, jag i saken kan ega. Den af Frih:n omnämnda tvekan hos StatsUtsk. synes, såvidt jag kan erinra mig, ligga deruti, att det ännu skulle vara outredt, huruvida erforderlig vattentillgång kunde vara för kanalfarten disponibel.
Dalelfven böra innefattas. Uti hvad Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet sålunda yttrat och föreslagit, instämmer Stat? Ut sko; tet till alla delar och vill blott, i afseende på nybyggarens understödjande med 8 tun. nor spanne-mål, hafva tillägg!, att, »edan hani förut stadgad ordning erhållit första året3 bidrag, kronobetjeningen matte anbefallas noga tillse, att Ny1 yggarcn fLillgör sina byggnadsoch odhngsskyl-_ o.gil».er, Innan något ytterligare sådant understöd tili honom utlemna*. Bevillningsutskottet, till hvars behandling ärendet blifvit remitteradt, i afseende på Johan Bengtssons yrkande, om Nybyggares befrielse från Charta Sigiliata för ansökningar och resolutioners rörande nybyggen på kronoskogar, samt från jordeboks och mantalsränta och andra onera i minst 30 "år, får, med åberopande af hvad Ekonomi-Utskottet här ofvan yttradt och ådagalagdt, tillkännagifva, det BevillningsUtskottet anser sig böra, så - Stats-UtskottetsBetänkanden. 365 som med billighet och rättvisa öfverensstämmande, . förerlå: att Krononybyggare uti Stora Kopparbergs, Gefleborg:*, Vesterbottens, Vesternorrlands, Norrbottens och Jemtlands X/än, utom här ofvan uppräknade förmåner och den dem bevilljade be. frielse i 15 års tid från alla utskylder och besvär, med undantag af allmänna Bevillningen, från hvilken likväl äfven för närvarande torftige Krononybyggare» under visse Vilkor, blifvit förskona, de, må ej allenast ätnjuta befrielse från. Charta Sigillata för ansökningar och resolutioner, rörande nybyggen på kronoskogar, i hvilket afseende nu gällande Chartae Sigillatae Förordning, som uti dess 34 5 redan dertill lem nar anledning, bör erhålla en mera bestämd redaetion, utan äfven, under de första 15 frihetsåren, varda befriade för sig sjelfye, hustrur och hemmavarande barn från ali bevillning efter 1 och 2 articlarne.
N:o 29, i aril. af väckt motion, om inrättandet af en pensionsfond för handelsflottan, lades detta Mern. till handlingarne med förklarande, att deri deri omförmälde motion ansågs tillhöra Stats-Utsk:ts behandling. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde d. 3:dje dennes bordlagde Utlåtm och Betänkrn, nemligen: Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 22, ang:de Riksg.-Kont:s förvaltning under deri tid, som förflutit sedan början af sistförflutna riksdag; Lag-Utsk:ts Betänkm N:o 14, i ani. af vackt motion om upphäfvande af 2 kap. 5 och ti §§ Giftermåls-Balken, och N:o 15, i ani. af väckta motioner, orri förändring i föreskrifterna, ang:de skyldighet för prest att pröfva vilkoren för lysning och vigsel; samt Riddarhus-Utsk:ts Utlåt. N:o 4, i ani. af Hr Anreps, Gabriel, motion, att den å Riddarhusets genealogier såsom lefvande upptagna adliga ätten N:0 1 Lilliehöök af Fårdala må förklaras vara utslocknad. Frih. Cederström. Claes Henrik: Som Hr Anreps motion torde komma att föranleda en längre diskussion, då den 48 Den 7 Januari. otvifvelaktig är för R. o. Ad. af stort intresse, anhåller jag att Riddarhus-Utsk:ts Betänk, måtte uppföras främst på föredragningslistan till nästa plenum. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag kan icke anse Riddarhus-Utslets Utlåt, vara af den vigt, att det bör sättas framför Stats-Utsk:ts Betänk. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Jag begärde blott ordet, för att anhålla, att Stats-Utsk:ts Betänk. N:o 22 mätte varda uppfördt främst på föredragningslistan och Riddarhus-Utsk:ts dernäst. Hr von Knorring, Oscar:
StatsUtskottet: af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse angående det å RiksStatens Tredje Hufvudtitel uppförde anslag till Durchmarchekostnader; om lättad utväg till Lånebidrag åt fastighetsägare. 2:0 Jterremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets : med förslag till ändrad rcdaction af 72 § RegeringsFormen. Statsoch Bevillnings-Utskottens : angående åtgärder till befordrande af en Bergslags inrättande i Norrbottens Län. Statsoch BankoUtskottens: om fortfarande understöd af allmänna medel för Södertelje CanalBolag; angående fortfarande anslag till strömrensningar; angå - 336 Dea 18 Mars f. ni. ende Extra Statsregleringen intill nästkommande Riksmöte. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående en jemnare fördelning af roteringsbesväret vid Westerbottens Regemente; rörande yrkad jemkning i den provincen Skåne ålagde rotering. BevillningsUtskottets: om fördelning af allmänna Bevillningen; om fortfarande befrielse från Bevillning efter 2 § för Höganäs Stenkohlsverks grufvedrift. ExpeditionsUtskottets : med förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förhöjdt hyresanslag för LandshöfdingeResidencehuset i Hernösand. 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden:
Af förhandlingarne inhemtas nemligen, att, då Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ansågo den skattskyldiges inkomst af kapital eller arbete böra under gemensam rubrik sammanföras i en kolumn med öfverskrift: ”uppskattad inkomst”, de öfriga tvänne Riks-Stånden beslöto: att i formuläret Nio 7 denna rubrik borde delas i fyra särskilda, nemligen: l:o af kapital; 2:o af rörelse, näring eller yrke; 3:o af allmän tjenstebefattning eller pension; 4:o af enskild tjenstebefattning eller pension; alla sedermera sammanförda i en 5:te kolumn med öfverskrift: rsurnma inkomst”; äfvensom rubriken ”af taxerings-komitéen påförd bevillningsafgift” likaledes sönderdelas i ofvannämnde 4 specialrubriker samt en 5ite med öfverskrift ”summa”; — att vidare i formuläret N:o 8 under hufvudrubrikerna: ”af Taxeringskomitéen upp skattad inkomst>’ och ”påförd b evillning safgift”, samt ”a/ Pröfningskomitéen uppskattad inkomst” och ”fastställd b evillning saf gift”: i formuläret N:o 9 under hufvudrubriken: ”af Taxeringskomitéen uppskattad inkomst” och ”påförd bevillning saf gift”; i formuläret N:o 13 till sammandrag öfver bevillningen för hvart fögderi, samt i formuläret N:o 15 till sammandrag öfver hela bevillningen i hvart län skulle införas ofvannämnda fem specialrubriker, äfvensom slutligen att formuläret Nio 14 till debetsedel skulle upptaga de förstnämnda fyra specialrubrikerna.
De Ljunghedar, som äro belägne vid Skanör, Sandhammar, med flera ställen, böra till sådant ändamål användas; men att å hvarje Hemman på åtskilliga små bitar af jord plantera Träd, är så mycket svårare oell kostsammare, sorn gärdsel saknas till uppförande af Stängsel omkring dessa Planteringar. Friherre Wrangel: Man kan mycket väl uppföra Stängsel af Jordvall. Herr Strussenfelt: Den står icke. Friherre Wrangel: Af Lera står lian. Herr Munck af Rosenschöld: Jag mätte ej hafva blifvit förstådd af Friherre Wrangel, då Hr Friherren påbördar mig det yttrande, att Skogsplanteringen ej är nyttig på Slättbygden i Malmöhus Län. Jag har blott sökt ådagalägga både skadligheten och overkställbarheten af den Författning, som påbjuder Plantering på livart 5o:de Tunneland, utan afseende på jordens större eller mindre duglighet till åker. Tvärtom har jag framställt nyttan af Skogsplantering på alla de stora-sträckor af Sandhedar och annan oländig Mark, som finnas, äfven till ett stort antal, på Slättbygden i Skåne. Jag har äfven yrkat på Plantering vid sjelfva Boningarne, på Gärdesgårdar, och en icke för tät på Landsvägar. Jag har lill 102 Den 2 Martil. och med erkänt nyttan af Plantering äfven på Åkerjord i de Orter af Slättbygden, som ligga långt från Skog eller långt från till Skogsplantering bäst passande oländig Mark. Likaledes bar jag yrkat på en bättre vård och äfven Plantering af de stora, mäst uthuggna sträckor oländig Mark i den närmast Slättbygden belägna del af Skogsbygden.
Han tillhörde ej de få, hos hvilka denna förening bibehåller sig alltid; men med hvilken ståndaktig barnatro han i Revolutionens blodfärgade molnbilder såg idel morgonskyar af sina önskningars Utopien, synes deraf tillfyllest, att sjelfva de ursinniga ”förnuft-festerna” ej förmådde väcka honom ur dessa drömmar, och att hans uppvaknande behöfde afbida tidpunkten af Dantons fall, eller af Robespierres mera ensamma framträde på scenen. Numera är bekant, att Robespierre ingalunda var den argaste tyrannen, och att han egentligen blef störtad af personer, som voro sjufaldt värre än han, men som sedan, då sakerna sjelfnödvändigt togo en moderatare vändning och hindrade dem fortsätta tyranniet i hans ställe, voro glade att få göra honom till hufvud-syndabocken för de begångna rysligheterna. I Thorilds ögon, liksom i sina flesta samtidingars, blef han Skräckväldets högsta sinnebild och fullkomnade personification; hvilket han ock verkligen var, – men i en ädlare betydelse än den, att bland dess blodhundar gälla såsom den förnämste. Tydligt skönjes af de frammanföre meddelade brefven från Tyskland, att det i sjelfva verket var Robespierre, som ändtligen, i månaderna Mars, April och Maj 1794, bragte Thorild till sansning. Läser man dock dessa bref med full uppmärksamhet, så företer sig uppvaknandet såsom ett icke alldeles plötsligt. Der förmärkas åtskilliga föregående gnuggningar i ögonen, eller symptomer af uppstigande tveksamheter och begynnande förlägenhet, att inför sig sjelf och sina vänner sammanrimma det, som enligt Revolutionens philosophi borde ske, med det, som i Revolutionens praxis verkligen skedde. Rätt komiskt, och såsom ett slags sjelfbetryggningstrumfar under den började striden mellan dröm och vako, taga sig härvid ut de upprepade utfallen mot Klopstock, Wieland, Goethe, såsom ”Kakistokrater”, ”tigare i Mensklighetens sak”, och så vidare; den sistnämnde får till och med heta ”en hofdrängisk lufver”.
En tjock herre skakar hand med ett par andra i stora surtuter, som med håret i pannan se ruskiga och omornade ut, en handelsexpedit springer med skyndsamma steg öfver landgången, följd af en dam i rutig slängkappa med en liten gul hund på armen, och en betjent i dödsångest att komma försent, och med andan i halsen, kommer springande med en hattask. Nu slår kl. 7, man trängs och knuffas på landgången, passagerare som skola dit, och ömsint folk som följt sina vänner och slägtingar ända upp på fartyget och skola derifrån; nu har ändtligen changementet gått för sig, fåren äro skiljda från getterna, de qvarblifvande ifrån de afresande; Edvard och Albrekt äro de sista, – då i detsamma en vagn kommer i full fart nedåt gatan. Ett fruntimmer och tre herrar sitta deruti, den stannar, en betjent öppnar vagnsdörren, och hvar och en af de unga herrarne, som hoppat ur, täfla om att i sina armar mottaga den unga damen, som hastigt och utan all hjelp stiger ned, bugar sig på ett ytterst behagligt och kanske behagsjukt sätt för sina ledsagare, i det hon med ett förtjusande smålöje säger dem några ord, förmodligen till afsked, och skyndar emot fartyget, hvars landgång man just nu tycks vara i begrepp att draga in; hon vänder sig ännu en gång om och för sitt finger med ett temligen fritt och sjelfsvåldigt koketteri till sina läppar, drar sin hand tillbaka, hvilken en af de unga herrarne fattat för att ledsaga henne, och liksom för att gäcka de eldiga och saknande blickar som följa henne, springer hon öfver landgången och är uppe på ångbåten.
Resolutioner icke kunna ega tillämpning i afseende på den af Rikets Ständer i senare tider åtagne allmänna bevillning, och befrielse derifrån, i händelse någon sådan för Umeå stad medgåfves, med lika rätt borde tillkomma andra släder för deras donerade jord; så föranlåtes Utskottet vidblifva, hvad Utskottet derom i Betänkandet yttrat. i5o §. Bevillnings-Utskottets Utlåtande* N:o sy, 73 i5o. §. pag, 72, Hos Ridderskapet och B deln är anmärkt, att i stället för orden: "som andra året," borde införas: "som andra året å rad,” samt att nybyggda skepp borde första året vara frie från lästetals-afgift. Då billigheten synes fordra, att någon lästetals-afgift icke erlägges nnder den tid, fartyg ligga obegagnade; får Utskottet, med afseende derå föreslå, att denna §. må erhålla följande förändrade lydelse: "Från bevillning, beräknad efter lästetaiet, fritages skeppsredare för det år„ fartyg bevisligen legat i hamn obegagnad t." i52t §. pag. 72 och 73. Inom B or gare-Ståndet har blifvit anmärkt, att de i i:sta momentet åberopade formulair icke blifvit Betänkandet bifogade, samt att, då numera de administrativa Embetsverkens domsrätt blifvit till en del uppliäfd och förändrad, den uti 2:dra momentet Kammar-Collegium uppdragne pröfningsrätt, borde rättligen tillkomma Kammar-Rätten. Innan Rikets Ständer fastställt grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, och således bestämt de titlar, under hvilka densamma skall utgå, kunna några formulair icke uppgöras; och då pröfningen af frågor, huruvida hemman, lägenheter och räntor m. m., blifvit i Sammandragen till antalet rättligen upptagne, synes tillhöra Kammar-Collegium, i och för jemförelsen med jordeböekerna och de årliga Jor.dehojta-Éxlra-' cten; så torde berörde anmärkning fä förfalla. Stockholm den 3l Augusji 1840.
» Det är » — säger han, — » välmåga i stället för nöd, ljuset efter mörkret, hungern afskaffad, det fysiska lifvet fördubbladt, det intellektuella lifvet mångdubbladt i det oändliga. » Erkänna vi ej detta, göra vi en barbar, » croupissant dans ses förets et dans ses marécages », eller en stackars slaf från medeltidens natt till idealet af ali mänsklig lycka och fullkomlighet. Ja — svarar en högättad markisinna — skulle vi väcka upp denne slaf ur hans graf och låta honom få del af vår tids civilisation, komme han nog att längta till sina bojor och utropa: » må man återföra mig till mitt elände och till den gud, som skänkte mig tröst däri! » Vetenskapen — invänder de Chalys, bokens hjälte — skänker oss väl ett visst materielt lugn, men i utbyte beröfvar den oss » la vie du sentiment, de 1 ' imagination et de 1 ' åme, qui constitue le bonheur essentiel et véritable de l ' homme. » Den gör hela vår tillvaro till » un rail de chemin de fer ». Den dödar, förkrymper eller lemlästar vårt känslolif, och hvad den framförallt nödgas att taga på sig är, att den ryckt ifrån oss medeltidens öfvertro. Där egde ju manskt * gbetoen ea aldrig sinande källa, till hopp, till drömmar, till stämningar och visioner, hvilka gjorde, att tillvaron blef oändligt mycket skönare; hvilka gjorde, att lifvet blef mera rikt och intensivt, och att själen förmådde höja sig till en värld öfver materien. Hur tungt och tryckande lifvet än kunde förefalla, hade den stackars människan dock en ljuf känsla af lycka. Tro och patriotism bodde i hennes själ; ledsnaden, den moderna ennuikände hon ej; naturen var ett mysterium, » rimmense inconnu »; gud och hans heliga mötte henne i paradiset; hela detta folk af öfverjordiska väsen tilltalade, oroade och tjusade henne och gjorde af hennes lif en legend, en roman, ett på samma gång ljuft och upprörande poem.