Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 177. ett närmare bestämmande häraf syntes i hufvudsakliga delar vara med billighet öfverensstämmande, velat, innan föifattning i ämnet utfärdades, inhemta Rikets Ständers yttrande i afr-ccnde ä den ersättning, som af allmänna medel borde utgå, oell i sådant hänseende föreslagit, att dessa kostnader, hvilkas belopp nu svårligen kunde med någon säkerhet beräknas, måtte, i likhet med hvad som redan eger rum med de nu bestämda ersättningarne i slika fall, utgå af reseoell traktamentsanslaget å den Riksstatcns Hufvucltitel, hvars rätt eller fördel ansåges hafva varit af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen beroende. Rikets bländer, som, lika med E. Iv. Majit, anse utvidgad rätt till ersättning för biträde i Kronans ärenden icke för fjerd ingemon erfordras, hafva emot do af kollegierna yttrade flsigter i afseende å grunderna för beräkning af sådan ersättning åt nämndemännen ej haft annat att erinra, ån att, — då Rikets Ständer redan uti underdånig skrifvelse den 26 sist lidno Mars hos E K. Majit anhållit, att, med ändring af Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti 1854, stadgas måtte, det nämndemän för biträde jernv ii 1 vid sådana syner, värderingar, inventeringar oell andra förrättningar, som i 2 och 3 §§ af Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1842 omförmälas, hädanefter mätte åtnjuta, jemte redan stadgadt dagtraktamente, skjutsersättning enligt rcsercglementet för hela den väglångd, från nämndemannens hemvist räknad, som i och för förrättningen af hön om tillryggalades, — Rikets Ständer, till öfverensstämmelse härmed, funnit den af Kollegierna föreslagna bestämmelsen, att skjutsersättriing icke skulle tillgodonjutas för förrättningar, då förrätt ni ngsstållot vore beläget inom cu half mil från nämndemannens hemvist, böra förfalla. 1 följd häraf och då ersättningsbeloppen synas lämpligast böra, på sått E. K.
Adeln samt uti Hedervärda Bonde-Ståndet hafva Anmärk - Lag-Utskottets Betänkanden. ningar blifvit gjorde vid Utskottets deri i 5 sist» lidne Martil afgifne Betänkande öfver det af Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg Väckte Förslag: att .Konungens Befallningshafvande må blifva pligtige, att med visse undantag till Justi tiaa-Cancellairen och Justitiaa-Ombudsmannen insända ett Exemplar af de Kungörelser , sorn af dem utfärdas: att deras obestämda rättighet till Länens Innevånares kallande tili Sammankomster och till muntlige förhör må inskränkas: och att med utmätning af debiterad afgift ina innehållas då jäf emot. behörigheten af kraf•vet väckes; Och har på sådan grund berörde Betänkande blifvit af förbernäidte Riks - Stånd till Utskottet återremitterat. 4 Af nämnde anmärkning har Utskottet inhämtat, att emot de af Utskottet begagnade skäl, hvarföre tillstyrkande af bifall till hvad i örnförniäidte måtto är vordet föreslagit icke kunde meddelas, följande är andragit, nemligen hos Höglofl.
45 l8:o $ör t>e i 181, 182 od; 183 §§ eif Q3anfo#fXeglementet omnämnba frebittoer affätteö en famina af tillhopa 300,000 9fcbr 33:co. lO:o ^aj3a#frebitto må af $8anfo#0tt)relfen funna mebbelaé få rnäl Sj\y, potfyeföföreningar, forn be Sljjociationer od) f)3rioat#33anfer, brotlfa befatta fig meb fpanmålébelåning, till be mapimi#belopp af 300,000 3i:br fou fyrö arje Sj\y potfyeföförening od) 150,000 Dv:bu till fyroar odj en Slfjociation eller fjårioat# 23anf för fpanmålsbelåning, font utt 187 § af ^3anfo«3veglemcntet ärp be# ftämba ocfy imber be genom 184 meb 190 §§ i nämnbe
Gud förlSte dem, som sidan osanning har sagt för h. far, det jag aldrig har tänkt i mina lifsdagar utan vill önska af allt mitt hjerta, att Gnd ville gifva m. h. far s8 m h g a barn och lata dem fast jag aldrig finge lefva, som han kunde hafva hugnad af; 3rfva en nagel efter m. h. far, sa hoppas jag väl, att min morfar skall lemna mig sa mycket, att jag kan lefva vid det, och hvar det icke vore, att jag nigot hade till att vänta, sfi vet jag och är i det stadiga hoppet och förtrösining till min gode Gud, som alla försörjer och hjelper, som har f6rsöqt niig allt i f r h jag först fick Iii och som gifvit mig mitt elända lif samt har hulpit mig igenom sa mycken vedervärdighet och olycka och har le11 derttnder alltid gifvit mig ett kristligt tålamod, hvanöre jag alltid s i länge jag lefver skall ticka Honom. Välsignad vare min fromma Gud. som nu h-t mig så vida, att jag något s8 nar kan skilja ondt och godt, och har Han ock latit mig försöka dem bida ibland, p8 det att jag dess bättre skulle kunna skicka mig uti hvilken del, som min tunga rerld ville med mig antingen till lycka eller olycka. Hoppas jag visst för den skull, att densamme min gode Gud s8väl härefter som härtill Iiirer utan alla andra medel försörja mig och icke låta mig lida nöd, det jag ock visst tror Honom om, äfven om jag aldrig flere finge ärfva än min salig fru mor, och densamme Gud, som henne försörjde till hennes död, den skall jag ock alltid bedja, att Han ville gifva mig allt det mig kan vara nyttigt till själ och Iii. Annat arf astundar jag inte, utan det vissa och fasta arivet, som ingen kan taga ifrån mig, och hvad Gud annars vill gifva mig. Jag kan inte veta, när fra Ebba har hört mig säga det. som aldrig har kommit i mina tankar.
Att hälla sockenstämma uti October månad, finner jag icke lämpligt, emedan tjenstefolket merendels icke inträder i fjellsten förr än den 1 November, så att, derest sockenstämman hölls i October, församlingens medlemmar skulle stanna i okunnighet om hvad för folk de lingö ibland sig. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ut.,k:ns förslag till 1 §:n. Ropades nej. Hr Landtm, yttrade, att de förslag till ändring af §:n, som blifvit gjorda, vore följande: det första, af Frih. Cederström, att §:n skulle få följande lydelse: "Sockenstämma skall hållas i Maj och November månader, samt eljest när det befinnes nödigt;” ett annat, att §:n skulle få följande lydelse: ”Allmän sockenstämma skall hällas 2 gånger om året i Maj eller Juni samt October eller November måna Den 6 Mars. der, oell eljest när nödvändigheten det fordrar;” och ett annat, att i stället för Maj eller Juni saint October eller November skulle bestämmas: ”en om våren och en om hösten.” Hr von Hartmansdorff: I anledn. af Hr Edenhjelms yttrande anhåller jag att få jemka mitt förslag, så att §:n erhåller följande lydelse: ”Ordinarie sockenstämmor skola hållas i hvarje församling 2:ne gånger om året, nemi. om våren i Maj eller Juni månad, och om hösten efter flyttningstiden, samt eljest" etc. Gr. Anckarsvärd: Jag tager mig friheten hemställa, om skilnaden emellan Hr Edenhjelms och Frih. Cederströms förslag, för hvilket sednare jag för ruin del röstar, är betydligare, än att deras meningar kunna förenas till undvikande af en votering, hvars företagande för den obetydliga skiljaktighetens skull icke synes löna mödan. Att utsätta Maj eller Juni samt October eller November månader i stället för blott Maj och November månader för sockenstämmors hållande, ansel' jag olämpligt och ingalunda öfverenstämmande med hvad min praktiska erfarenhet säger mig att behofvet påkallar i detta hänseende. Hr Ribbing, Bengt:
Standert såsom deras underdåniga önskan grundad på Indelnings verkets Principe; röen efter hvad jag underrättat tnig af flere härvarande Herrar Landshöldmgar; hat en sådan Författning icke ännu kommit till deras kunskap. Detta är ganska olyckligt för Så många tusende Människors^ om ej välfärd, åtminstone lugn och fred för obehagliga och långvariga Rättegångar, och kan gifva anleda ning till den frugtan, att Riksens Ständers un-' derdåniga önskningar uti Mål sorn icke rörer Kongl. Mapts och Kronans rätt eller något Stånds enskilta interresse icke lage Herrar föredraganHidd. och Ad, Prot, 1, B, 45 5 4®* 3T4 \JDen de så ömt otti hjerta t, som Riksens Ständer torde hafva skäl att vänta. För att återkomma till Herr Spaldencreutz^ Memorial,. torde jag tili Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln få hemställa, om icke med Herr Spaldencreutz^ bifall dess Motion såsom redan afgjord kunde förfalla, och deröfver begära Högvälbotfie Herr Grefven® och LandtMarskaikens Proposition. Herr Grejven och Landt Marskalken förklara* de, det han hade sig bekant, att Kongl. Majitför omkring frenne veckor sedan i Nåder profVat och afgiort ifrågavarande ämne, samt hemställde således, om icke* med afseende så val derå sorn å hvad Herr v. Heynne yttrat, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Herr Spaldencreutz^ den iy dennes på bordet lag de Motion mrande Plan - penningars erläggande finge, så vida Herr Spaldencreutz sjelf det med* gaf, förfalla. ' • ' Bifölls. Fortsattes justeringen af Pleni-prötocollet för den 15 denfles intill slut.
Dylta bruk dagsverks-skyldige hemman. Uti de underdåniga påminnelser, hvarmed nuvarande bruksegaren Friherre Wilhelm Åkerhjelm, fått olver detta Kollegiernas underdånig;! utlåtande inkomma, har bemäide bruksegare hufvudsakligen åberopat sitt förut i Irågau afgifna yttrande samt vidhållit de fordringar, han deruti Iramställt. Kongl. Maj:fs Ndd. Skrifvelse N:o 40. 27 Kongl. RIaj:t har de till detta mål hörande handlingar i nåder låtit sig föredragas; och då Dylta bruksinnehafvare, uti afgifna påminnelser emot Krigs-, Kammaroell Bergs-kollegiernas utlåtande i ämnet, förklarat sig icke vilja ingå på den ifrågaställa regleringen med annat vilkor, än att af Kronan erhålla ett ersättningsbelopp, sorn med mera än 50,000 R:dr !t:mt öfverstiger den summa, som Kollegierna föreslagit, men Kongl. Majit funnit sig icke kunna godkänna bruksinnehafvarens anspråk; så har Kongl. Majt nu endast velat meddela Rikets Ständer underrättelse om hvad i ärendet blifvit tillgjordt, med öfverlemnande derjemte lill Rikets Ständers bepröfvande, huruvida en summa ungefärligen motsvarande det af Kollegierna föreslagna ersättningsbelopp, i Riksmynt 00,587 Riksdaler 80 öre, må lil! Kongl. Majlis disposition anvisas, för alt, derest möjligen bruksinnehafvaren framdeles skulle dermed ålnöjas, för regleringens tilivägabringande lill honom utbetalas. Emellertid och hvad särskildt beträffar de för svafvelbrukets tillverkning upplåtna krono-allmänningar, benämnda Ostra allmänningen och Hålahults allmänning, så enär, enligt hvad handlingarne i målet utvisa, vid särskilda genom jägeribetjenle tid efter annan hållna undersökningar af skogarna, den underrättelse meddelats, att begge alimänningarna, hvarå flera torplägenheter till
Herr kl illers 6?e^/e/ ^r/'5>/r, Herr kriberre ie/Fee/-/'e//sL, a/ //„-<; , 7o>/ie^/cre/^. dustitise kaden: ^kre/rma^. Orefve i/-«/ve. kfter det, enligt livad 8tats-kads-?rotocol!et den 2^ danuari innevarande ar visar, Kongl. lllaj:t vid underdånig föredragning a5 serskilde Lommilterades för äkxärders vidtagande i afseende 3 lVva I^agförslsgen, jemnlikt Kongl. Nöj:!? Nådiga befallning , den s5 lVovember näsllidet ar afgiflig underdåniga Otlalande oell förslag till förändrade stadganden, rörande besättning, bebagat, för tillämnadkroposilion lill kikets 8känder, deröfver infordra Dögsla Domstolens underdåniga ett^nöe, zg anmälte nu Hans Kxcellence Herr duslitise-8lals-llli»istern till vidare bebandling detta Leende, lrvilket nu mee3, pa sätt Högsta Domstolens krotocoll den 2l sistlidne ke kruari ecb den 19 derpäföljde klars innelialla, blifvit i ldugsta Domstolen bandlagdt vcb derstädes föranledt till de underdåniga yttranden Dogsta Domstolens krotocoll, kör sistnämnde dag upptager. Deen dustiti!L-8tgts-klinislern ocl» 8lats-kadets öfrige ledamöter tillstyrkts i underdanigbet godkännande sk I oell 2 i Lommitkerades förslag intagit i ldög sta Domstolens krotocoll den 21 sistlidne kebruari. I öfrigt yttrade 8tats-kadets ledamöter sig anse besättning endast böra betragtas såsom ett medel att tvinga gäldenär alt till skulds betalande uppgifva ali den egendom, rom bouoin tilli,ör.
Att det var möjligt att kunna lefva med dessa små inkomster berodde i första rummet på, att då voro billigare hyror och mindre skatter, samt vidare att det i allmänhet fördes ett anspråkslösare lefnadssätt; men till sist måste sparsamheten tagas med i beräkningen, ty saknas den, är spelet snart förloradt. A r man dock nog förståndig att i början af sitt äktenskap försaka i främsta rummet nöjen och lyxartiklar, och gå upp helt i sitt hem, så skall man med glädje och tillfredsställelse finna, att detta förkofras under ens egna händer, och man kan sedan med det växande välståndet och litet större tillgångar tillåta sig en och annan förströelse. Ur en annan synpunkt är hustruns hemmavaro så ytterst viktig, jag menar för barnens skull: ingen ersätter en god, förståndig moder. Naturligtvis skall och måste hustrun för sin hälsas skull gå ut, men på lämpliga tider, ej på tillställningar, som vara lof. (Några rader reflexioner äro här omsorgsfullt öfversuddade i fröken E v a s bref.) Och från tåget öfver på en ångbåt, som förde mig ut på fjärden med vatten så blått som i Medelhafvet, men ingen annansläds — påstås det — och med hvita kammar och ilskna bränningar mot stränderna. Och friska vindar, men milda på samma gång, och stark luft, så man ville gäspa, en helt annan luft i banklokalen, där jag, uppflugen på min pinne, tillbringar största delen af min gyllene ungdom som en sann kvinna ägnar och anstår, och där ingen kallar mig för troll och ingen lägger märke till, att j a g är en E v a s dotter — och dit ingen prins kommer för att lämna sitt kungarike i min vård. J a g skulle vårda det, var så säker, ers höghet! Vårda det som det bästa lifvet har att bjuda oss båda — » jag säger inte » m i g », så anspråkslös är j a g inte, j a g säger » oss ». Ä r jag där n u igen? D e t måtte vara den starka luften eller den långa nattresan med halfslummer och midsommarnaturen och fågelkvittret och stillheten rundt omkring, som kommer mig att prata så mycket tok — och att tänka så mycket tokigt. N u har j a g emellertid hunnit min ensamma resas första m å l.
Vid förnyad föredragning af Lag-utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda betänkande N:o 56, i anledning af väckta motioner om dels indragning af kämners-, lagmansoch riddare-synerätterna, dels ock förändring af vissa domstolars organisation, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, såsom Utskottet tillstyrkt, afslå riksdags-fullmägtlge Strindlunds och IVenanders hemställan i afseende på hof-rätternes fördelning samt den förres yrkande, angående rådstufvu-rätternes organisation; men blefvo de af Utskottet afgifna förslag till lag-förändringar och underdånig skrifvelse icke godkände, utan ansåg Ridderskapet och Adeln Rikets Ständer endast böra i detta ämne besluta en sådan underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, som i herr doktor Scives vid förevarande betänkande fogade reservation finnes intagen. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-utskottets den 22 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 209, i anledning af väckt motion o.n ersättning af allmänna medel till innebyggarne i Elfdahls härad för genom öfversvämning liden skada å växande gröda. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Statsoch Bevillnings-utskottens den 22 dennes på bordel lagda memorial N:o 32, i an - 480 Prot.-utdrag den 28 Juni 1848. ledning af Riks-ståndens beslut rörande N:o 16, angående väckta motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om meddelande af närmare bestämmelser dervid; och N:o 33, i anledning af gjorda anmärkningar mot utlåtandet N:o 15, angående ersättning åt skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus J. S. Freese för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks krono-utskylder.
Deremot har så väl indelda som värfvade arméen fått sig, bataljonsvis, från nämnde kontor till begagnande, under garnisonstjenstgöring, möten och kommenderingar, tilldeladt: en medikamentskista och en medicinal-packkista med erforderlig förbinderi-utredning, äfvensom en ambulans-kartusch, jemte kirurgiska instrumenter, förvarade antingen i operations-bestick eller i instrumentkista af äldre modell. De 9 bataljons-förbinderi-vagnar, som äro afsedde för den i garnison förlagda delen af värfvade arméen, nemi. två för Svea lifgardet, två för andra lifgardet, en för lifgardet till häst, en för hvardera af Svea, Göta och Wendes artilleriregementen samt en för husar-regementet konung Carl XV, äro qvar i krigs-kollegii förråd, för att derifrån vid uppkommande behof till vederbörlig corps aflemnas, jemte ditintills i sundhets-kollegii fältläkare-kontor befintlig, vagnarne tillhörig medicinal-, förbinderioch instrumental-utredning. I nämnde fältläkare-kontor förefinnes inalles, af så beskaffad utredning, hvad som erfordras för 60 fältbataljoner och för 16 stående samt 30 flyttande sjukhus. Beskaffenheten af instrumental-utredning, som förvaras under sundhets-kollegii vård, synes af nedanstående förteckning öfver hvad som dels förefinnes i förrådet, dels är utlemnadt till regementen och corpsen 1. Instrumental-utredning, förvarad i fältläkare-kontoret.
Och blef ljudet till melodi, så blef ljuset till bild, – det farande och flämtande lyktskenet långs landsvägsdikena, och de uppdykande och strax åter försvinnande stugljusen inne i byarne; blef till bild, interiörer, menniskor, minnen och erinringar, drömmar och syner, som alla stämde hans sinne varmt; en hel ny verld, i hvilken han så helt försjönk, att han icke mera var medveten af, att han satt i en släde, hvilken i ilande fart sköt åstad mot Malmö, – sjönk och sjönk, djupt, djupt, allt djupare Tills han med ett sätt for upp och satt der i släden helt yrvaken. Man for just fram igenom en by igen; och midt emot honom satt Nisse Svensson och skälde som besatt. Gaf hundskall. Nisse hade funnit det hela tråkigt och grep till denna utväg att amusera sig. Han skälde med virtuositet, – det ekade från hundarne i alla hus och gårdar, i diskant från knärackor och i bas från gårdvarar, en hel helveteskoncert i den tysta kvällen. Bob hade vaknat och satt och grinade med långa, underliga strupljud. Plötsligt höll Nisse inne, och lyssnade; alla hundarne höllo också inne och stodo och lyssnade, – derpå satte han i med ett «kukeliku», så gällt och skärande, som om en verklig hane känt en räfnos på sig. Gol och gol, i ett, som om hanen sett Mickel nappa en efter annan af hans älskningssultaninnor och vrida nacken af dem. När de foro ut ur byn, kacklade och skrek det efter dem så vildt ur alla hönshus, att redaktören formligen såg folket inne i stuga och kammare spänna öron och tända lyktan och skrida öfver gårdsplatsen för att se efter, hvad som vore löst. Omsider skymtades långt ute i horisonten en ljusring uppe i luften, – återskenet af Malmö lyktor. Den växte, kom närmare, – släden gled in mellan de första små husen af förstaden, öfver
S. D. Föredrogos och bifölios: l:o Banko-utskottets utlåtande N:o 25, i fråga om tillverkning och utgifning från banken af sedlar å 16, 12 oell 8 skillingar samt 14 och 10 skillingar kopparmynt; 2:o Samma utskotts utlåtande, N:o 35, i anledning af vaktmästarnes vid banko-diskontverket ansökning om löne-förhöjning; 3:o Samma utskotts memorial, N:o 36, i fråga om afskrifning af f. d. riks diskontverkets utestående fordringar; 4:o Samina utskotts utlåtande, N:o 26, öfver ett af komminister B. (Tangers gjordt ackords-anbud; 5:o Bevil/n in "S-utskottets betänkande, N:o 8, i anledning af såväl Kongl Majlts nådiga proposition, angående kurhus-afgiftens fortfarande, som Bilt. till It. St. B Samt. 30 234 Prot.-utdrag den 4 Mars 1848. friherre Palmst jernäsherr af Grubbens och herr Westins i ämnet väckte motioner; 6:0 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets utlåtande, N:o 33, an gående förändring af mötesplatserna för båtsmännen inom Medelstads härad; 7:o Samma utskotts betänkande, N:o 34, angående antagande af den nu brukliga viktualie-vigten för uppvägande af varor af alla slag. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande JV:o y5, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition, angående bildande af ett nytt artilleri-batteri att förläggas i Norrland; och blef detta utlåtande, på grund af deremot framställda anmärkningar, till Stals-utskottet återremitteradt. S. D.
Följande morgon sade herr Erik till sin dotter: ”Nu, min flicka, böra vi ju med jemförelsevis större trygghet kunna bege oss hädan, då man torde tro mig död. Icke skola vi då länge dröja i detta gömmet, som dock just icke är behageligt”, och så snart aftonskymningen började inbryta, begåfvo de sig å väg. För att bäst förkläda sin far, band Sigrid öfver hans ansigte en duk och uppgaf, att han var blind och af en kula sönderskjuten i ansigtet, på hvilket hon vid första lägenhet fästade en stor lapp som ett plåster. Sigrid ledde nu den såkallade blinde fadren, men hade dock bundit klädet så, att han kunde nödtorfteligen se. Någon väg, som skulle fört dem genast längre från det farliga grannskapet af Åbo fanns icke, hvilken de kunnat taga, utan måste de följa en som förde dem nästan i en halfcirkel deromkring. Af denna anledning voro de ännu följande dag på förmiddagen icke mera än två mil aflägsnade från staden. Det hade snöat om natten och bildat ett litet förgängligt, men hjelpeligen godt slädföre. Erik Liljeholm och Sigrid vandrade långsamt och tungt framåt vägen. Nu hördes ljudet af ankommande hästar och släde. ”God dag, god dag, gammelfar, god dag flicka. Hvart tänka ni ta vägen?” ropade en vänlig röst ur slädan. Herr Erik strök af sig mössan och svarade: ”Åt skogsbysidan, granne, ärna vi oss, men eljest går stafvakarlens väg dit, der han hoppas få en bit bröd och tak för natten.” ”Det kan allt vara tungt både för dig, far, och för din unga flicka, att gå och vanka i den nyssfallna snön. Mina två kampar äro raska”, sade bonden, med ett välbelåtet leende blickande på sina välfödda hästar. ”Sätt er på, så kan ni åka så långt vi ha samma väg.” Gerna begagnade sig vandrarne af tillbudet. Snart hunno de åkande förbi en gård, der hästar stodo ispända för ett par slädar. Det såg ut som om någon resande här hölle rast.
Det gjorde han dock. Då han kom in, satt jag på en liten pall och tvättade Lyyli, som i blotta linnet, skrattande och jollrande, låg i min famn. Jag låtsade ej se honom, kastade svampen i tvättfatet, torkade med badlakanet barnets hals och såg noga efter om icke huden inne i vecken rodnade. Det är ledsamt att du måste bli hemma nu, Lisi. Antti strök mig öfver hufvudet och böjde sig öfver mig. Jag undersökte blott Lyylis hals. Helt säkert hade du gärna kommit med? Hm Var inte halsen värkligen litet röd på vänstra sidan? Jag böjde hufvudet ännu djupare ned, blåste på det misstänkliga stället och torkade det ånyo. Hade du inte gjort det? Eller huru? Hans hand gled under min haka, oemotståndligt böjde han mitt hufvud uppåt och såg mig i ansiktet. Jag måste svara. Inte bryr jag mig om det. Är det riktigt sant? Jag försökte småle. Och ännu därtill se honom i ögonen. Han blef synbarligen lugn. Du är min egen, älskade hustru. Alltid öm, alltid tålig och alltid god. Och han trykte en varm, lång, mjuk kyss på mina läppar. Mitt hjärta veknade hastigt. Jag hade svårt att hindra tårarna att stiga upp i ögonen och försökte lösgöra mig från hans omfamning. Lyyli, stackars liten, förkyler sig. Men han släpte mig icke lös, innan han ytterligare kyst mig flere gånger, smekt och strukit mig öfver håret gång på gång. Han var ovanligt öm och hjärtlig, jag veknade fullkomligt, och min bitterhet försvann. Men jag måste vända bort mitt ansikte, ty tårarna hotade hela tiden att tränga fram. Kanske är det hälsosammare för dig att komma tidigt i säng. Och hör du, vi rida här förbi, så du åtminstone får se oss. Passa på efter en kvart timme ungefär. Då borde vi helt säkert vara i rörelse. Ja. Nå, adjö då. Ännu några kyssar, och så gick han. Nu lät jag tårarna fritt strömma. Jag dåraktiga! Jag kunde ej förklara hvarför jag grät. Jag var egentligen icke bedröfvad numera, fruktade ingenting med afseende å Antti och skulle för ingen del velat att han blifvit borta från utfärden. Nej, jag grät blott bort min egen barnslighet. Det kändes så lätt och bra.