Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Tham; T^ill en början utbeder jag rnig få anmärka, att antagandet af ifrågavarande Betänkande icke har något inflytande på Eidderskapets och Adelns framdeles fattande beslut, i afseende på 3 procents och 5 procents Obligationernej ty om dem äger Ridderskapet och Adeln i alla fall öppet att öfverlägga och besluta, huru som helst. Hvad användandet till siifver-uppköp angår af de 150,000 Rldr, som årligen kommer att från Statsverket till Banken inbetalas, kan jag så mycket mindre inse, att någon skada derigenom åstadkornmes, sorn det står Utskotten öppet att föreslå , och Riksens Ständer att föreskrifva sådtana reglementariska författningar, att coursens befarade stegring derigenom förekommes. En återremiss af detta Betänkande skulle endast lända till tidsutdrägt. Det är både redan sagd t, och ganska sannt, att det beslut Riksens Ständer nu fatta ej kan binda händerna på kommande Ständer. Om således nu stadgas, att blott 1 50,000 R:dr årligen skola afbetalas på capitalet, utan ränteberäkning, hindrar sådant icke andre Ständer, att besluta det både stone capital afbetalning skall ske , och ränta jemväl erläggas. 1 hvad Herr Hjerta anfört om nödvändig - g ss Den 19 Julli f. m. heten,' att kunna snart uppgöra Staisregleringen, finner jag ett nytt skäl till bifall å Betänkandet, hvilket jag ock för min del tillstyrker. Herr Hjerta . Det är först i anledning af Friherre Björnstjemas betänklighet vid användande till silfver uppköp af ifrågavarande 150,000 R:dr, jag anhåller få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att liela beloppet, sorn förut till detta ändamål är anslagit, utgör 266,666^ Rldr. Man finner lätt detta vara beräknadt på att inköpa 100,000 R:dr Specie efter 128 skilligars cours.
Som, enligt sista momentet af ifrågavarande rubrik, det icke afsetts, att denna beskattning skulle ega rum för andre än dem, som sysselsätta sig med. hästbandel såsom ett yrke, men något förtydligande i berörda hänseende möjligen må vara erforderligt, så har Utskottet, i anledning af Jonas Ers~ sons motion, med uteslutande af samma moment, gifvit den för ändamålets vinnande föräudrade lydelse åt rubrikens l:a morn., som det bifogade förslaget utvisar. Uti väckt motion har herr Gustafsson , med anledning af den tydning, som gifvits åt föreskrifterne vid rubriken krögare m. Jl. * yrkat, att uti ea blifvande bevillnings-förordning måtte varda uttryckligen stadgadt, att bränvins-minuteringsafgift icke finge påföras andra, än dem, som icke å sådan försäljning ega serskilt burskap, med åtföljande förpligtelse att ovillkorligen finnas med denna vara försedde åt gäster af alla klasser och stånd, och alltså icke påföras Stockholms traktörs-societet, som för sin skyldighet att hålla biänvin till salu droge serskild borgerlig tunga. Herr Hörnstein har i sin ofvanberörde motion ansett, att hvad i denna rubrik stadgades, angående borgen för bevillnings utgörande, borde upphäfvas, och att såsom tillräckligt korrektiv kunde i stället stadgas, att bristande betalning af bevillningen medförde förlust af rättigheten att rörelsen vidare idka.
Men äfven under förutsättning att Kongl. Majit skulle finna en sådan förändring böra införas, anser likväl Utskottet så stora hinder och svårigheter deremot möta, alt frågan derom måste, åtminstone för det närvarande, förfalla. I sådant afseende får Utskottet erinra, att visshet saknas om och under hvilka vilkor alla ränteoch tionde-tagare, vare sig att de hafva äldre eller yngre fullmagter, kunna vara villige, att en gång för alla på förändringen ingå, hvilket sannolikt icke är att emotse förr än äldre löntagare från sina befattningar afgålt; att dessförinnan de i ämnet gällande författningar böra i flere fall ändras och nya föreskrifter 1 stället meddelas, såsom, bland annat, att alla räntor och all tionde utan undantag skola till Kronan ingå och ovilkorligen af den skattskyldige betalas med penningar efter tioårigt medelpris för ränte-äret, samt slutligen att, derest Kronan skulle åtaga sig att förskjuta hvad som erfordras för att åt löneoch räntetagare från vederbörande Landtränteri, qvartalsvis, kontant anordna löner, anslag och ersättningar, det blefve nödvändigt, att för Stats-verket Rikets Ständer anvisade å Riksgälds-kontoret ett kreditiv å 2 V2 millioner Riksdaler Riksmynt; men enär Statens tillgångar, hvilka vid denna Riksdag blifvit hardt anlitade, icke medgifva anvisandet af en så stor summa, hvarförutan den föreslagna förändringen icke kan, enligt hvad Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Bih. till R. St. Siats-kontoret förklarat, genomföras, får Utskottet, så väl på grund häraf, sorn med hänsigt till hvad i öfrigt blifvit anfördt, hemställa, att ifrågavarande motiouer icke för närvarande måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 5 December 1857. Reservation: af Herr Henschen, som åberopade sitt inom Utskottet framställda, men genom 6 röster mot 5 vid votering ogillade förslag, deruti han tillstyrkt Rikets Ständer, att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj.t, vid pröfning af den hos Kongl.
M.‘t vid dylika tillfällen tillförene beviljat, att få afträda Skellnora Kungsgård ( 468 StatsUtslottet* Mrdfastan 1831 med befrielse både för sig och löftes« män att ansvara för skillnaden uti ett möjligen blifvande lägre arrende, likväl med skyldighet att inom nästkommande Mars månads utgång sådant hos Collegium tillkännagifva, på det ny ArrendeAuction så tidigt må kunna kungöras och ny Arrendator antagas att trädesjorden af honom behörigen kan varda brukad. — Och har K. Collegium slutligen tillagt, att den förlust Arrendatorn förmält sig medelst afträdande! få vidkännas genom vid Kungsgården nedlagde kostnader uti odlingsföretag och verkställde reparationer, icke vore att befara, enär han blifver i tillfälle att göra sina ersättningsanspråk gällande vid den afoch tillträdes husesyn som å Kungsgården kommer att äga ruin. På de skäl K. KammarCollegium anfört och i likhet med hvad uti flera dylika fall vid denna Riksdag blifvit medgifvit, får Utskottet tillstyrka: att Lieutenanten J. V. af Uhr må berättigas, att Midfastan år i83i frånträda arrendet af .Skellnora Kungsgård med befrielse för honom och lÖftesmännen att ansvara för den minskning i arrendesumman, som genom ny auction kan uppkomma, men med åliggande dels för Arrendatorn och hans löftesmän att fullgöra alla genom ArrendeContractet åtagne förbindelser från tillträdet intill nämnde tid, och dels för den förstnämnde att inom den tid sorn K. M:t behagar bestämma, gifva tillkänna, huruvida han vill begagna den honom nu förunnade rättighet, så att Kungsgården må i vederbörlig ordning å nyo hinna utbjudas å ArrendeAuction, för att tillträdas d. i4 Mars i83i. Och torde, i händelse af bifall till denna hemställan, underd. skrifvelse derom böra till K. Mit expedieras.
Visserligen ålage det, enligt gällande författningar, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, genom sina underlydande tjenstemän eller dertill särskildt förordnade byggnadskunnige män, utöfva tillsyn öfver omförmälda reparationsarbeten, men icke sällan hade härvid yppats brist å till ett sådant uppdrag lämplige personer; och hade, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, Ofverintendents-embetet hemställt, att, till åstadkommande af en tillförlitligare kontroll öfver byggnadsarbetens rigtiga och ändamålsenliga utförande, än hittills funnits att tillgå, särskilda byggnadskunniga tjenstemän, under benämning af Läns-arkitekter, skulle i vissa delar af riket anställas, med åligganden enligt särskildt föreslagna bestämmelser. Stats-Utskottets Utlåtande M 53. Med godkännande af detta förslag har Kongl. Majit, — som dels funnit dessa arkitekter böra blifva till antalet 8, deraf en för Norroch Westerbottens, WesterNorrlands och Jemtlands län, en för Gefleborgs, Westmanlands och Stora Kopparbergs län, en för Orebro, Wermlands och Skaraborgs län, en för Stockholms, Upsala och Södermanlands län, en för Elfsborgs, Göteborgs och Bohus samt Hallands län, en för Östergötlands, Calmar och Gotlands län, en för Jönköpings, Kronobergs och Blekinge län samt en för Malmöhus och Christianstads län, dels ansett billigt, att kostnaden för en inrättning, sådan som den ifrågavarande, hvaraf nyttan till en betydlig del komme kommunerna och de enskilde direkte tillgodo, icke mer än till hälften blefve bestridd af Statsverket och att den återstående hälften utginge från länen, — i följd häraf nu hemställt, att till löner för åtta Läns-arkitekter, med de åligganden, som Ofverintendents-embetet föreslagit, mätte, under vilkor att vederbörande Landsting, derom hörda, åtoge sig att till enahanda ändamål utgöra samma belopp, anvisas och i Riks-staten uppföras 8,000 R:dr. Afven med erkännande af behöfligheten utaf en förbättrad och mera verksam tillsyn öfver byggnadsväsendet i landsorterna, har Utskottet dock icke ansett sig deri ega tillräcklig anledning att för närvarande tillstyrka anvisande af statsmedel för ifrågavarande ändamål.
B. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till grundlagsenlig behandling enl. 56 § Reg F. godkänna Constit.Uisk:s förslag till förändrad redaction af 6 § Reg.F. med den förändring, att Just.Statsministern ej borde vara ledamot af Högsta Domstolen. Ropades star-ka nej, blandade med ja. Frih. Ehrenborgh; Jag tror det blifva alldeles nödvändigt att vid behandlingen af dessa frågor framställa propos:ha i annan form , än den Hr Gr. o. Landtm, nu begagnat. Grundlagen sladgar nemi., att om icke några anmärkningar göras mot Constit.Utsk.Vs förslag, blir det hvilande till nästa riksdag, och att först då beslut till dess godkännande eller förkastande får fattas. Vi lära således ej få frångå dessa grundlagens bestämda stadganden, och jag tror derföre, att framställningen hör blifva så lydande: antager R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke det eller det. Här kan ej blifva fråga om godkännande afUtsk;s förslag förrän 5 år härefter. Ku tillkommer Ståndet endast att afgöra hvilka anmärkningar emot förslaget skola anses såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, och förena meningarna sig icke om någon gemensam tanke, är förslaget de facto godkändt. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Frih, Ehrenborgh i den önskan, sorn jag tror en stor del af R. o. Ad. delar, att nemi. Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa Den 6 Octo ber f. m. 87 propos., icke a § i sin helhet, emedan det lärer vara få, sorn helt och hållet gilla den, då t. o. m. Constit.Utsk:s e^- 11a ledamöter talat deremot, utan endast på den frågan, huruvida Ståndet instämmer i den tanken, att chefen för Just.departementet ej bör tillika vara ledamot af Konungens Högsta Domstol. Om vi först erhålla denna propos., kan Ståndet sedermera yttra sig öfver de särskilda frågorna, huruvida han bör hafva åklagaremagten, fångvården m. m.; men 0111 alla dessa frågor företagas på en gång, ser jag ingen möjlighet att utröna den gemensamma tanken i hvardera frågan.
Statsbidrag till större elier mindre del lyftadt, hafva, vid här ofvan uppgifne förhållanden, Rikets Ständer ansett staden Christianstad, oagladt det inträffade dröjsmålet med arbetets företagande, ännu icke hafva förlorat rättigheten att, under derför stadgade villkor, begagna sig af det staden för otnförmälde ändamål tillerkända allmänna understöd; hvadan och då stadens Fullmägtig vid innevarande Riksmöte, å stadens vägnar, yrkat, att de sålunda anvisade Statsmedlen måtte för det dermed afsedda föremål få användas, Rikets Ständer, som likväl funnit ea piasscriptionstid för samma medels utbekommande böra bestämmas, beslutat, att ifrågavarande anslagsoch lånesumraors sammanräknade belopp, 35,000 U:dr, må, under fortsatt tillämpning af de för utbetalandet häraf, vid sednast förflutna Riksdag stadgade viltkor, staden Christianstad af Riksgälds-Contoret tillhandahållas sex månader efter det derstädes styrkt blifvit, att alla hinder emot påbörjandet af arbetet enligt fastställd plan äro undanröjde; börande dock detta arbetsföretag ovillkorligen, såvida Statsbidraget dertill skall få tillgodonjutas, vara börjad inom 1847 års slut. Vidkommande åter det Ronneby köping af Rikets sednast församlade Ständer beviljade lån, 10,000 R:dr, för upprensning af Rottne-ån och köpingens redd; så enär förhållandet med detta, ännu icke lyftade, lån är m Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Om således 2 Stånd stanna emot 2 i fråga om ogillande af en sådan lagförklaring, så blir den bestående, och följaktligen har man då en lag, som är stiftad af 5 Just.råder och 2 Stånd, då deremot Konungen tillsammans med 2 Stånd icke kan stifta en lag. Vill Konungen stifta en lag, så fordras det att 3:ne RiksSt. med honom instämma; men om Högsta Domstolen gifver en lagförklaring, som i sjelfva verket är en lag, och hvaruti endast 2:ne Stånd med domstolen instämma, så Olifver den lagen bestående. Detta är ett förhållande, som jag icke kan gilla, utan röstar derföre för bifall till Const.Utskrs mern. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum bomme att fortsättas kl. 6 e. m. Frih. Cederström, Jacob: Jag har föga alt tillägga till hvad jag redan har yttrat. Då det likväl här har blifvit yttradt, att Högsta Domstolen kan i frågor, som röra enskilde, genom sina domslut åstadkomma detsamma som lagförklaringar, så nödgas jag åter uppträda, för att påminna, att det i Sverige finnes en författning, som förbjuder domare att såsom grund för dom taga K. M:s domar i enskilda mål, och detta allt naturligtvis derföre, att det icke är omöjligt att i Högsta Domstolen olika tillämpning af lag kan inträffa på olika divisioner och grunda olika beslut. En lagförklaring bör således icke vinnas på annat sätt, än derigenom att den af Högsta Domstolen utfärdas i form af lagförklaring, och dessa lagförklaringar kunna endast på delta sätt blifva gällande för lagarnes allmänliga tillämpning i landet. Utfärdar Högsta Domstolen lagförklaringar, innefattande nya lagar, så är det Just.ombudsm:s sak att anmäla förhållandet för R. St., till den påföljd som följa bör. Han är pligtig att inför Riksrätten åtala hvarje sådan förklaring af lagen, som i sjelfva verket innefattar en ny lag, ifall en sådan skulle af Högsta Domstolen utfärdas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag vill icke trötta R. o. Ad. med anförande af några ytterligare skäl i detta ämne. Jag vill blott yttra mili synnerliga tillfredsställelse deröfver, att höra Gr.
Fruntimmer öfver 15 år, sorn Bevilhiings Utsi. Eetänkanden. 397 bruka antingen hela klädringar af Siden, eller sådane öfverplagg, såsom Kapotter, Peliser, Pälsar m. m. betala derfo j re , utan åtskillnad på Stånd , hvarje person 24 sk. De som endast nyttja mindre klädespersedlar ,; Hufvudbonader, Halsdukar , Band m. m. af Siden , betala derföre , livar person , 4 sk. 5 Morn. HvarjeMansperson, sorn spelar Kort, erlägger . 24 sk. §. 2. Alla i förestående §, bruka antingen hela kläd» ningar af Siden, eller sådane öfverplagg, såsom Kapotter, Peliser, Pälsar m. m. betala derfö i re utan åtskilnad på stånd , hvarje person 16 sk. De som endast nyttja i mindre klädespersedlar, Hufvudbonader , Halsdukar , Band m. m. af Siden, betala derföre s hvar person . 3 sk. 5 Mom. Hvarje Mansperson , som spelar Kort, erlägger . 24 sk. 6 Mom. Hvarje Mansperson, öfver 15 år, som röker, snusar eller tuggar Tobak , om han är Adelsman, Prest, Borgare eller Ståndsperson 8 sk. Af All mogen och andre Glassér, endast med undantag af gemenskapen vid Arméen och Flottorne, så länge de aro i verklig tjenst 4 sk. §• st Alla i förestående §. 3gS BevillningsUtst. Betänhanden, anförde förbrukningsArtiklar böra vid Mantalsskrifningen noggrannt uppgifvas ; kommande den , sorn sådant underlåter, men lika fullt med förbrukning af det ena eller andra blifver beträdd, att derföre betala den afgift, han undanhållit, och plikta fyra! gånger dess belopp, An gifvarens eller Åklagarens ensak. §• 3. • i Mom.
”Hvad man dock lättast finner är stjernornas verkande i väderleken såsom ock temperamenterna i lefvande och växande ting, ja ock i de nedra elementer, och de kunna visserligen temperamenterna höja och afficiera till något; men kunna de väl tvinga menniskan emot sin vilja. Detta må betänkas, ty deraf beror sakens utveckling. Mycket beror ock af den ställning och konjunktion stjernorna skola utvisa.” Efter att en stund hafva suttit försjunken i tankar, sade han i det han reste sig från sin plats: ”Jag måste förskaffa mig en ny lappmudd för att begagna under nätterna, jag tar ju dock mesta delen min hvila derute, och den gamla pelsen är helt blanksliten af denna stora och värdefulla astrologiska skatt, (han lade härvid handen på en stor bok i folio) hvilken är min trogne följeslagare under mina vakor, och som då ligger på mitt bröst. Men nu kan den ej mera hållas stilla på muddens nötta skinn, utan skrinner och faller ner om jag slumrar och gör sålunda otidigt buller, deröfver Daniel Hjorth så ofta gjorde sig lustig. Ack Daniel, Daniel”, sade han efter en stunds begrundande, ”hvart hafva dina syndiga tankar och sträfvanden efter orätt gods och falsk ära fört dig? Ack, så öfverger förståndet sin boning, då den vanhelgas och det heliga förnuftet ställes i det ondas tjenst. Daniel, Daniel, du lät icke varna dig, utan gick förräderiets orena vägar. Du skulle bli stor, du skulle bli rik! Hvad är du nu, en fängslad dåre i lumpor och slagen i bojor lik ett vilddjur, för att icke skada andra menniskor. Sådan är guldets demoniska makt, då det beherskat oss, och vi ej förstå att fängsla den gyllne draken och det röda lejonet.” Mäster Sigfrids tjenare inträdde varsamt och sade att en fru, som sade sig heta fru Metta Liljeholm, begärte att få tala vid mäster Sigfrid, och icke gaf sig till tåls, ehuru han invändt att hans herre vore sysselsatt med sina lärda beräkningar. ”Moder till den unga jungfru Sigrid förmodligen”, sade mäster Sigfrid. ”Bed henne stiga in och sitta ned i den yttre kammaren.
Torr hända borde summan fördubblas, men åtminsto», ne förhöjas till 500 R;dr. Men en annan sak förefaller mig ock besyri* nerlig. Utskottet vill nemligen Förneka desse Di» recteuret all lån tätt i DiscontContoiren. Att Directeurerne så val som Betjeningen icke böra gå i Caution för låntagare uti Disconteu är en sak, som jag tillstyrker mätte stadgas, icke blott föC säkerheten, utan äfven för att befria Directeurer» ne och DiscontBetjeningen från den obehagliga ställningen, att behöfva ikläda sig Cautioner. Meri tält Den 16 Septejnber f. m*1 *7 att förneka dem att låna, och att, för det deni lemnäs ett förtroende, nödga dam att Inbetala deras redan egande Discontlån, anser jag alldeles oriktigt och högeligen att klandra} men hoppa* dock att Riksens Ständer skola ändra detta för* slag, så vida de eljest önska att få någre Directeurer; ty i annan händelse lärer ingen annan än dert rike Capitalisten kunna åtaga sig förtroendet, och denne torde icke dertill vara så alldeles benägen. I afseende å Belåningen, har Utskottet gjort ett stadgande, som jag icke kan för min del god' känna; det nemligen, att Cautionister skola ovilkorligen vara boende inom samma destrict, som det DiscontGontoir, der lånet upptages. Detta tyckes vaca för långt gånget i försigtighet. Då Cautionisten har vederhäftighets-betyg, tror jag det böra stå Låntagaren fritt, att anskaffa Cautionist hvarifrån som helst han behagar, i synnerhet sorn DiscontDirectionen kan afslå lånet, om den ej känner Cautionisten. Jag skulle således tro, att detta tvång, att nödvändigt taga Cautionist på ett visst ställe, icke bör existera, ty det kan ju äfven hända, att de personer, som bäst känna mig och mina affairer, bo uti ett annat Län utom Ländistrictet; och de synas för denna orsak icke böra utestängas från möjligheten att tjena mig med en Caution.
Lerbäck, Hällestad och Vånga har svaga och otillräckliga malmtillgångar men har tillräcklig skog för smide, därför kan de få använda köpetackjärn. Skatten blir 2 skeppspund per 100. Frihetsår tillåts inte. All flyttning av härdar inom Bergslagen är förbjuden. Bergskollegium skall vakta över att den goda kvaliteten som svenskt järn håller även i fortsättningen består. Stockholms slott den 15 juni 1803. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående tiden till underdåniga besvärs anförande hos Kongl Maj: t i mål, som rör de under Kongl Maj: ts och Rikets Kammarkollegium lydande ämbetsmäns och betjänters förseelser i tjänsten; Haga den 4 juli 1803. Besvär över lantmätares förseelser i tjänsten skall i fortsättningen, liksom besvär mot andra ämbetsmän och betjänter, som hör till kammarkollegium lämnas till Vår justitierevision. Tiden för inlämnande av besvär mot lantmätare och andra betjänter och ämbetsmän är numera hälften mot tidigare. Haga slott den 4 juli 1803. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående vidtagen anstalt till förekommande av underslev vid utförsel av nederlagssalt; Stockholm den 5 juli 1803 För att undvika missbruk och underslev vid utförsel av nederlagssalt skall avsändaren inom sex månader anskaffa bevis från tullkammaren på den utrikes orten och lämnas till tullkammaren vid inlastningsorten. Stockholm den 5 juli 1803. J LILJENCRANTS Kungörelse angående revision av Riksens Ständers Bank och Riksgäldskontoret; Haga den 19 juli 1803. Revision av Rikets Ständers Bank och Riksgäldskontoret sker med början den 1 september. Haga slott den 19 juli 1803. GUSTAF ADOLPH Resolution och Förklaring på några allmogens så allmänna som enskilda underdåniga besvär och ansökningar vid 1800 års riksdag; Haga slott den 22 juli 1803. Bondeståndet har framfört besvär över den tryckande skyldighet de har att föra avradsoch kronotionde spannmål. Kungl Maj: t förklarar följande: När tionde och avrad fordras in natura må den föras till närmaste kronomagasin.
Åtminstone torde detta varit fallet med den »varg», som narrade en af manskapet att en mörk natt skjuta en kula tvärs genom termometerburen, lyckligtvis dock utan att skada instrumenten, och med ingen annan påföljd, än att han sedermera fick uppbära ett ändlöst antal speglosor af kamraterna för sin vargjagt. Räfvar, hvita, röda och svarta, förekommo här i mängd, men de voro vid denna tid svåråtkomliga och hade kanske dessutom äfven de under midvintern dragit sig bort från kusten. Harar uppehöllo sig deremot under hela vintern vid Jinretlen, om dagarne dels ute på isen dels på udden, om nätterna i tältens omgifningar. Sopor och affall från fångsten hade der framkallat en växtlighet, som, ehuru dold af snö, lemnade haren om vintern en rikligare tillgång på föda än den magra tundran. Det märkliga var, att hararne fingo husera mellan tälten och i deras granskap, utan att störas af ett tjogtal till byn hörande eller der vistande magra och utsvultna hundar. Då jag längre fram på vintern för harjagtens underlättande lät åt fångstmannen Johnsen uppföra ett jagtskjul, valde han till plats för detsamma till och med byns omedelbara granskap, förklarande att den rikaste jagtmarken i hela nejden just var derstädes. Skyttarne uppgåfvo, att en del harar blefvo snöblinda om våren. Haren är här större än den hos oss vanliga och har ett ganska läckert kött. Tschuktschiska bensniderier. (De båda största figurerna föreställa björnar.) De flesta foglar hade redan vid vår hitkomst lemnat dessa under vintern så ogästvänliga trakter eller sågos högt upp i luften i samlade flockar flyga mot södra mynningen af Beringssund. Ännu den 19 oktober sågs ett oöfverskådligt fogeltåg draga mot denna trakt, men redan den 3 november inregistrerades såsom något ovanligt, att en mås slog sig ned på afskrädeshögarne i fartygets granskap. Den var snarlik ismåsen, men hade svart hufvud.