Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln hav till Staisoch Banko-Utskotten remitterat Kongl. Maj:ts, lill Rikets Ständer aflålna, nådiga proposition, angående särskilda jemkningar uti det al Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna myntsystem; men som den hufvudsakliga pröfningen af förevarande fråga tillkommer Banko-Utskottet, lill hvars ensamma handläggning ärendet jemväl lärer blifvit från de Irenne öfriga Riks-Slånden öfveilemnadt, och hvilket sistnämnde Utskott är obetaget, alt, i händelse sådant anses erforderligt för ärendets gemensamma behandling, med Stals-Ulskoliet sammanträda, har Stats-Utskottet ansett sig böra hemställa, att högslberörde nådiga proposition måtte till Banko-Utskottet ensamt remitteras. Ank, till Exp, Utsk. den 7 Jan., kl. 10 f. m. Memorial. Det är anledning lill anmärkning emot Föredragande Statsrådet och Chefen för Finans-departementet, hvarom remiss begäres till Konstitutionsutskottet, inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Ank. till Exp.
St:r sjelfve i sin skrifvelse uttalat, »att den medicinska undervisningens fördelande på flera läroverk visserligen vore af vigt, till förekommande af ensidighet och för undervisgens fullkomnande, genom täflan mellan flera lärare i samma vetenskap.» Hufvudförslaget hade dessutom blifvit afstyrkt af universiteternas fakulteter och konsistorier, al Kanslern, af Sundhets-Collegium, och således af alla sakkunniga myndigheter, med undantag af Carolinska institutets professorer. Att göra alla tre läroverken till sjelfständiga och af hvarandra oberoende läroanstalter, torde icke heller kunna komma i fråga, enär R. St:r i sin skrifvelse uttalat, »att en ändamålsenligare samverkan emellan dessa läroverk borde tilivägabringas, för vinnande af deras gemensamma syftemål: en så fullständig läkare-bildning som möjligt.» Afven komiterade afstyrka denna utväg. Återstod således endast att antaga komiterades interimsförslag, med de modifikationer, som, enligt deröfver afgifna utlåtanden, möjligen kunde anses nödiga. Enligt interimsförslaget skulle theoretiska (eller kandidat-) examen anställas inför endera medicinska fakulteten i Upsala eller Lund; hvarefter lärjungen skulle tjenstgöra 4 månader på universitetsklinikerne och 12 månader på klinikerne i hufvudstaden, samt derefter undergå praktisk (licentiat-) examen i 2 afdelningar.» 102 Den 14 Mer» f. m. Vidare yttjar reservanten: »Sundhets-Coll. har förordat interims-förslaget att antagas som definitivt, endast med förbehåll af vissa förändringar; och hvad särskildt theoretiska examen beträffar, harColleginm i alldeles bestämda ordalag tillstyrkt, att densamma skulle inför fa kulteterne afläggas. Universiteternas fakulteter och konsistorier samt slutligen kansleren — högste styresmannen för både Universitet och Carolinska institutet — hafva icke heller haft något emot denna anordning att anmärka.
Till förekommande deraf, att den utomordentliga theatraliska representation, som nu uppföres, såsom jag tror för tredje eller fjerde gången, ej måtte komma att medföra ett alltför stort arbete för boktryckerierna, tager jag mig friheten hemställa, om icke Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på Utskrs förslag, hvilket synes mig hafva största anledning för sig att kunna förena de olika meningarna. Frih. Hamilton, Hugo, förenade sig med Frih. Sprengtporten. Hr Liljenstolpe: Jag begärde ordet, då Frih. Boye gjorde sin anmärkning emot den förändring, som af mig blifvit biträdd, nemligen om censur för enskilda theatrar. Jag trodde, att Frih. Rehbinder skulle till besvarande upptaga denna anmärkning, men när jag lätt eftersinna!1, finner jag att det är helt naturligt, alt Frihtn ej gjort det, emedan det ej är enligt med hans förslag. Hvad i afseende på censuren finnes intaget uti så väl Utsk:s, som mitt förslag, liar inkommit på den grund, att Exped.Utskis majoritet äfvensom jag i min reservation helt och hållet har följt det beslut, som legat till grund för återremissen ifrån PresteSt.; ty det är just på den anledning, som återremiss hos PresteSt. blifvit yrkad. Jag har föröfrigt intet vidare att tillägga, utan anhåller blott om bifall till mitt förslag, med den förän - Den 3i Mais. 563 ti lin", alt orden ”60 §:n Reg.F:n” må ulga, hvarom jag förut i min reservation raisonnementsvis anhållit. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna TJtsk:s förslag till underd. skrifvelse N:o 278. Ropades starka ja, blandade med nej. Ilr Landtm, förklarade det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej. Hr Liljenstolpe: Jag begärde ordet, när Hr Frill. o. Landtm, genom klubbslag befästade R. o. Ad:s beslut i denna fråga. Det var egentligen för att göra mig förvissad, huruvida Hr Frih. o.
Prot. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 3 Sials-Utskottets Ullålande, If.o lixt. sterbhusens rätt alt genast efter dödsfallet begrafningshjelpen utbekomma, må ■vid livad hittills varit stadgadt, kunna förblifva. Hvad angår anmärkningen emot Utskottets förslag, att, då en afliden tjenstemans efterträdare ej kommer att aftjena begrafningshjelp och ett deremot svarande belopp ej blifver disponibelt, begrafningshjelpen måtte af reserv-fonden anvisas så böra dylika fäll blifva högst sällsynta, enär de, som med fullmagter nämnas till tjenster, vid hvilka begrafningshjelp bör beräknas, äro pligtige att sådan aftjena, samt, om det stadgas, att lönen för de efter dödsfallet nästföljande 6 månaderne skall till begrafningshjelpens ersättande användas, deraf följer, alt aflöningen vid tjensten icke förr, än den, med iagttagande häraf, blifver ledig, kan som arfvode till tjenstförrättande personer användas, hvadan tillgång till begrafningshjelpens godtgörande ej bör komma att saknas i annan händelse, än om den aflidnes tjenst vore till indragning bestämd och dödsfallet inträffade vid en sådan tidpunkt, alt återstoden af det då anvisade löne-anslaget ej vore för begrafningshjelpen tillräckligt, samt någon väsendtlig utgift å reserv-fonden således ej blefve att befara; men med afseende å de gjorda erinringarne emot användandet af nämnde fonds tillgångar till dylika ersättningar, tror dock Utskottet sig böra föreslå den förändring, att i nämnde, säkerligen högst sällan inträffande, fall, bristen må af Hufvud-Titelns besparingar ersättas.
Spanmålsvärde i statspris 000: Tillsammans 000: etc. Med Kongl. Stats-Kontörets hufvudbok öfverensstämmande intygar. N N t ex. oförutsedda utgifter. Tillgång till utgift. I Anvisning. 00 00 000 Anordningsbcslutcts datum. 1842 Januari Mars Juni etc. Mars Juni etc. 1100 Kassan eller magasinet, hvarå anordnas. Kgl. Räntekammaren - K. Räntek. och Skeppsholms magas. Dito etc. K. Räntek. Rick. Ränt. etc. Credit. l:o Från föregående år reserverade belopp. N. N. Föremål (person ) Liqvid etc. etc. 2:o För löpande året. N. N. person (föremål.) (kontant 00:—■ < spanmål in natura LOO T:r efter statspris ) l:a qvartalet dito 2:a etc N. N. person. l:a qvartalet . 2:a dito etc 0:—00: 0: —00: etc. etc. 00: — 00: — etc. etc. Utgift. Spanmål. Mått. Reservation till påföljande år. TillN. N. 4 qvartal pag.O. 00: Till N. N., föremål, för December pag. 0 00: — etc etc S:r 700: Odisponeradt 1,100: 00 argå 00 000 tillk. 00 1800 f) Pag. 11. — 310 — iV. N. Hufvucltitels Tillgång Tillgång till till anvisning. utgift. Debet. Spanmål. | Penningar. Reservation från föregående år: 00 Specificeras — 000 00 Enligt 00 års Förvaltnings-Stat för Kongl. Stats-Kontoret, upptagas — 00 Hitföras följande besparingar i anslag, som af andra Förvaltningar handhafvas, nemligen: enligt uppgift från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Upsala Län. 00 — ■— Specificeras — 00 — etc. etc.
Mimiken ville ibland icke lyda signorans intentioner och plastiken erbjöd här som i trädgårdsscenen åtskilligt att blunda för, såsom det fula manéret att nervöst skjuta fram öfverlifvet och » stå i båge » o. s. v. Liksom hos Boito var äfven hos Gounod fängelsescenen sångerskans bästa, utan att dock här nå samma höjd som der. Spe-let erbjöd emellertid du ändtligen b&amp;de sauna och enkelt effektrika drag och sekunderade värdigt den särdeles i trion ganska storartade sången, der stämmans granit gaf de hymnologiska gån-garne all önskvärd bredd och lustre. Vid denna Faust-repr. gaf hr Strandberg Faust och vann efter den stora arian ett bifall, hvaraf icke ett knyst helsade hr Ödmans föredrag sista gången han uppträdde i den rolen. Hr S: s röst är också enkom skapad att framsucka sådana erotiska lätt melankoliska tirader, der i slutet hans skära soprantoner gjorde en särdeles delikat verkan. Äfven för öfrigt, i duon och qvartetten, passar hr S. här mycket väl, men i den mer heroiska första och fjerde akten når rösten ej fram, hvilket till en del likväl får skrifvas på hofkapellets syndakonto. Hr S. förde sig väl och Båg bra ut i Fausts kostym. Den i alla detaljer mest fulländade prestationen i Faust var nu som vanligt hr Lmndquists Valentin, en heder och ära för vår svenska operakonst. Mefisto var denna afton indisponerad, hvilket märktes också i spelet, som förut lyckats hans diaboliska höghet bättre. Det var väl influensan, som lyckats hvad ej Martha förmådde: » sjelfva f — n förföra ». Regien var äfven denna afton ej alldeles oklanderlig, sådana grufliga missöden som i sista akten bör man till hvarje pris söka undvika, Margaretas » vålnad » höll nu ur salongens synpunkt på att bli alldeles ihjelslagen och väckte stort medlidande äfven på grund häraf hos åskådarinnorna. Att orkestern ackompagnerade för starkt nu och då, ha vi redan antydt.
Desia twenne Operationer dem StatsUtstottet för sin del funnit i flere afseenden gagneliga, will StatsUtstottet förmoda äfwcn stola winna Riksens Höglofl. Ständers bifall. As flere förekomne anledningar hade Herrar Fullmägkigc, dä tiden till Realisationens företagan» de närmade sig, widtagit den anstalt att lata tillrverka en summa af Tre millioner 920,000 R:dal° uti fä kallade större Creditsedlar pä 5 R:rs valeur och derutöfwer, hwilka Sedlar afsattes uti en sär« stild Caffa, för att, efter Realisationens öpnande § dä al! Sedeltittwerkning borde uphöra, nyttjas och anivändas, sä wäl till inlösande af Publike Wcrks och enstildc Personers till utgifwande Asiignatioser pä deras behållningar ä Räkningarne uti DepositionsCcntoiret, som till Bancomynts - inwexlingenS fortsättande. Uti enahanda ändamäl hade jamwal den sä kallade GeneralCasian eller förrädet af smäsedlar pä 2 Ro. och derunder blifwit ansenligen förstärkt, sä att 90O Den 18 November. akt Allmänheten kunde hällas tillhanda Creditsedlar bade af större och mindre valeurer. Snart wisa de sig också, att desse of Herrar Fnllmägtige widtagne anstalter warit fullkomligen instämmande med Allmänhetens önskan. __ Förrädet af smäsedlar hade i synnerhet inom korrt tid blifwit uttömdt/sä framt Revisorerne, hwilka i September manad är r8oz sanimanträdde, icke warit omtänkte pä nägou utwäg att underhälla tillgäng pä desia siags Sedlar.
Slutligen fann BondeStåndet skäligt tiller, känna Grosshandlaren Hambreus 300 R:dr B:co, såsom ersättning för tryckningskostnad och använd möda, vid det af honom utarbetade Bevillningsförslag, hvilken gratificatfon må utgå af de till Riksdagskostnadernes bestridande anslagne medel. d. 7 Julii 18231 Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUt* skottets den 27 sist!. Junii under N:o 244 afgifne samt den 28 derpåföljande e. m. på Trot, Vt dr, d. f Julli 1823. 437 på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, om Statsverkets tillstånd och behof, uti hvad sorn rörer RiksStatens Tredje HufvudTittel, blef samma Utlåtande, på grund af de, utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt. S. D. e. m. Föredrogos å nyo och och gillades följande från StatsUtskottet, den 27 sistl. Junii, afgifne samt den 28 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtanden ; N:o 245, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition jemte särskilde Motioner hos RiksStånden, angående SaltpetterGärdens nedsättning m. m. N:o 246, I anledning af väckt fråga, om inqvarteringspenningars anslående för Befälet vid indelade BåtsmansCompagnierna. N:o 245» 1 anledning af väckt fråga, om lnqvarteringspenningar till VarfsStaterne vid ÖrlogsFlottan i Carlskrona samt Arméens Flottas Escadrer i Stockholm och Götheborg. N:o 250, I anledning af väckt motion om förbättring i aflöningen för Indelade Arméens befäl och isynnerhet vid Vestgötha Regemente. N;o 251, I anledning af väckte raotione| 433 fröt.
Fabriker och andra industriela näringar hörde ej längre uteslutande till staden, ulan funnos redan nu på landsbygden flere tusende äldre och yngre personer, hvilkas lifsnäring vore beroende på fabrikernas verksamhet. Erfarenheten hade jemväl visat, att i allmänhet den arbetare, som lyckais förskaffa sig den egna jordtorfvan, vore både i sedligt och ekonomiskt afseende bättre, än den, som deraf vore i saknad; och bland desse sistnämnde räknades det största antalet sakfällde. I stats-ekonomiskt afseende vore det således både klokt och rigligt, alt lagstiftningen icke lade band på den naturliga rätten för hvar och en att förskaffa sig huru stor eller huru liten jordrymd, han för sin ställning i samhället kunde behöfva. Derigenom beredde ock lagstiftningen uppkomsten af en arbetsklass, som, just derföre att den blefve sjelfständig, mäste blifva af ofantligt högre värde äfven i sedligt hänseende, än den lösa befolkningen, som nu funnes. Och just genom tillgången på en sådan vid fäderneslandet fästad sjelfständig arbetsklass skulle den större jordegaren erhålla friskare arbetskrafter. Sedan jemväl inom vårt land insetts nödvändigheten af lättade kommunikationsmedel och vi börjat tillegna oss dessa, blefve det af vigt att ställa allt annat i öfverensstämmelse dermed. Men härtill fordrades, bland annat, äfven förändrade lagar om besutenhet. Principen alt sammanhålla jorden till hvad man kallar besutenhet, skapade en proletär-klass, som hittills icke mer än till namnet varit hos oss känd. Att bestämma besutenhet genom en lag vore dessutom lika onaturligt, som alt föreskrifva tvångsåtgärder för köpare och säljare, emedan i förra fallet företedde sig, att den ena kunde vara besuten och lycklig på betydligt mindre jordlott än en annan, och i sednare fallet måste staten, som åtagit sig förmynderskapet, tillhandahålla löseskillingen, om någon köpare infunne sig, som hade vilja och förmåga att inlösa den obesutna hemmansdelcn. Ett af de skäl man anfört emot en alltför vidt utsträckt hemmansklyfning, vore att Staten skulle komma att gå miste om de intrader, sorn utgå af jorden.
Föredrogs och gillades Expeditions Utskottets Iviemorial, Nio 425, jemte lörnyadt förslag till underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t, angående Sörforss Laxfiske. S. D. Föredrogs Vallofl. Borgare Standets Protocolls-Utdrag, för den 24 sistl. Februarii, reed inbjudning att deltaga uti det beslut, Borgare-Ståndet den 22 i samma månad fattat, i anledning af Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, under N:ris 26 och 51, afgifna Utlåtanden , i fråga om fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vatten»commu»icationers befrämjande; men denna inbjudning blef icke af Bonde-Ståndet antagen. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stataoch Banco-Utskottens, den 8 dennes, under N:o 57, aflåtna och, samma dag e. m., på 84 Prat.-Utdrag den 9 Mars 1830. bordet lagda Memorial, i anledning af Riks» Ståndens fattade beslut, i afseende på Utskottens, under Niris 25 och 46, meddelade Utlåtanden, angående understöd af allmän», na medel till Södertelje [Canaloch Slussverks Bolag; fann Bidderskapet och Adeln för godt godkänna den af Utskotten i berörda Memorial föreslagna Voterings-pro*> position, S< D, Då nu å nyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens, den 5 dennes, under N:o 135 , aflåtna och, den 8 derpåföljde e• re., på bordet lagda Memorial, reed förslag till Vote» rings-proposition i afseende å fördelningen af det, vid innevarande Biksdag, för Undervisnings Verken beviljade tillökade anslag ; blef den af Utskotten i berörda Memorial föreslagna Voterings-proposition af Bidderskapet och Adeln godkänd. S. D.
klocka, fast ni föredrar att ha dörren öppen, till lätt Andra Scenen. DE FÖRRA. YNGVA. Sedan RASK och ETT STADSBUD. YNGVA utanför. Är mamma hemma? Undan! THORA skuffar till doktorn. lidelsefullt armarna kring Thoras hals. Barn, du! Omfamnar Yngva. THORA. SANDÉN. YNGVA. Yngva kommer klädd i en enkel resdrägt. Kastar nästan Nej, men! Hvarifrån kommer hon? Från bangården nu sist. Så ringde jag för att spela främmande. Lägger hatt och resväska på en stol samt drar af sig sina handskar. SANDÉN missbelåten. tre månader. Men jag sa' ju henne, att hon skulle bli borta i YNGVA. tas ju bara tre veckor och jag ville bort hem, menar jag. Hm! SANDÉN. YNGVA. Se så, farbror doktor, var inte ond, nu. Det fat mas ögon. Lägre. Jag har sett dem framför mig hela Jag längtade efter mamma, eller rättare efter mam tiden medan jag varit borta. Lutar kinden mot Yngvas hand. SANDÉN puffar till Thora med pekNå, fru Thora? fingret. henne sedan på ögonlocken. Tänder eld under spritkokaren. Thora ser Yngva länge och forskande in i ögonen, kysser Yngva slänger förvirrad in handskarna i byråns öfversta låda. Kålhufvuden? SANDÉN pekar på Yngvas tornyr. YNGVA. SANDÉN. Usch, farbror doktor. Aj, för tusan! Jag tror, att jag har en festmiddag i YNGVA. Hjelp mig på med rocken, är du snäll. Yngva lyder. hvar muskel! Hur mår min älskvärda fru syster? Jo tack, mycket bra. Hon bad helsa så mycket. SANDÉN. YNGVA. Hon kommer snart och helsar på. Tackar! Jag håller så mycket af henne. Jaha. SANDÉN. YNGVA. Men det gör inte farbror doktor? Jo bevars. Hon är bara så förbannadt lik mig YNGVA leende. SANDÉN belåtet. SANDÉN. sjelf. Snusar. Hon hvarken svär eller snusar. sjelf. Adjö, fröken hemsjuk. Nej, de ovanorna har jag då ändtligen skaffat mig
Är man konstnärligt anlagd, så ger man naturligtvis Maupassant priset, trots hans grofheter, men tillhör man allmänhetens stora hop vämjes man åt dem men glädes och lider med den arma Lise Fleuron. Ett par ord om dessa båda typiska böcker torde vara på sin plats i Ur dagms krönika. Antingen känner man till Guy de Maupassant förut, känner hans stilistiska förmåga och känner hans oblyghet, och då läser man utan öfverraskning TJne vie (jag säger ej Ett lif, ty i den svenska öfversättningen äro de allra värstaoblygheterna strukna), och finnér kanske boken litet anständigare än hvad man haft skäl att vänta. Eller också är författaren en ny bekantskap, fast ej just någon fin bekantskap, att göra. Då blir man i sanning förvånad och har allt skäl * i verlden att blifva det. Men har man sinne för stil och för skildring af den enkla verkligheten — humble verité är ju bpkens vackra motto — då läser man ändå berättelsen till slut och glädes åt ett och annat deri som verkligen är förträffligt skrifvet — Jeannes flickdrömmar, bilderna från Gorsica eller från hafvet, moderns utmärkt skildrade resa till Paris eller hennes sista ’ besök på sina föräldrars slott — men då man läst till slut och tänker på hvad man läst, ja, hvad har man då för utbyte deraf? Man har läst en detaljerad beskrifning på en brÖHopsnatt — mycket uppbygglig — man har varit med den unga hustrun, när hon får sitt barn, och äfven sett huru hennes piga gör sammaledes, man har följt med henne, då hon öfverraskade sin man, sett henne upptäcka att såväl hennes fader som hennes moder varit af samma * ull som mannen, och till slut följt henne, då hon totalt öfvergifves af sin son, som gör slut på förmögenheten och lefver undan i Paris i sällskap med en dam. * Att “ hjeltinnan “ under slika förhållanden håller sig sjelf ren, det skall vara bokens stora förtjenst. Denna är för öfrigt knappast någon karaktärsskildring alls, ty om Jeannes inre utveckling får man ej veta stort. Man följer henne utan intresse och är aldrig hennes vän, utom i ett par episoder i berättelsens början och i dess slut, der man både förstår henne och drömmer eller lider med henne. Men allt det mellanliggande!
Det samma galler om Häradet bestar af ett Pastorat, ehuru af 2 etter g smärre Socknar, enär de förena sig ä Socknestämma, att straxt wäija Ledamöter tili Taxerings,Commttleen. Sa kallade Annexe, esser Capell. Församlingar anses ilka med Socknar, och arv berättigade wäija sin egen Berednings. Committee. Dä en Socken ligger i flere Härader, utgör den lika fullt blott en Berednings Committee, men för Taxerings. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 28 Maj f. m. 301 ger mycken makt uppå, att noggrant tillse, huruvida den kraft, som blifvit meddelad ät Riksnämndens afslag, är af en för riket gagnelig beskaffenhet. Jag föreställer mig, att det tvertom kunde vara af ganska stor nödvändighet, att sedan uti en så beskaffad anslagsfråga, Riksnämnden meddelat sitt afslag, frågan underslälles RiksStms pröfning. Vi veta nu att om i dylika frågor, 2 Stånd stadna emot 2, så förfaller icke saken, utan den skall ovilkorligen afgöras genom en af samtliga RiksSt:n utsedd Nämnd, hvilken kallas förstärkta StatsUlsk. Vi veta ocksä, att detta Ulsk. icke är beslutmessigt med mindre än, att det i grundlagen bestämda antal ledamöter är tillstädes. Således har lagstiftaren der velat in lägga en jemnvigt alla 4 Sl:n emellan, som, i händelse detta förslag varder antaget, helt och hållet kommer att försvinna, så alt, med ett mindre antal närvar:de ledamöter af ett eller två Stånd, de öfriga Stånden, som kunna vara afvogt sinnade i fråga om anslag, dem K. M. äskar, kunna utgöra plnralilelen. Jag anhåller således att Utsk. måtte noga öfverväga dessa förhållanden och alt §:n må vinna en sådan rättelse till sin upställning, att den jemnvigt, som f. n. linnes, i så vigtiga frågor, som de om anslag, hvilka K. M. äskar, måtte varda bibehållen. Hr Lagerhjelm:
Då emedlertid motionären ej ville beröfva de fattige något, som de rätteligen borde åtnjuta, men billigheten fordrade, att dem ej tillädes något på tredje persons Bekostnad, har motionären, för till vägabringande afen med rättvisa och Billighet öfverensstämmande förändring i förevarande hänseende, löreslagit, det stadgas måtte, att fattigafgiften uti sterbhus hädanefter skall utgå Blott af Boets behållning och ej af summa inventarii. Utskottet har tagit denna utaf flere bland Bonde-Ståndets ledamöter understödda motion, tillika med de llere anmärkningar, som deremot vid remissen förekommit, i öfvervägande; och då de fattiges rätt, att i afliden persons Bo erhålla en viss del af den till boet hörande egendomens värde, utgör en af ålder fastställd rättighet, den der ytterligare hlifvit bekräftad genom stadgandet i 17 Kap. 4 §. Ilandels-Balken, att berörde andel, fyra öre af hvarje hundrade daler, efter egendomens värde, skall med förmånsrätt utgå, samt det ingalunda vore med rättvisa och billighet förenligt att borttaga eller inskränka omförmälda rättighet och dermed minska ett de fattige förbehållet understöd, utan att motsvarande ersättning samtidigt dermed på annat sätt dem beredes, finner Utskottet, vid betraktande jemväl deraf, att ifrågaställa bidrag till de fattige ej synes serdeles Betungande, giltigt skäl saknas att under närvarande förhållanden tillstyrka föreslagna inskränkningen; i följd hvaraf Utskottet vördsamligen föreslår, att Rikets Ständer mätte lemna motionen utan afseende. Stockholm den 25 Februari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Febr., kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af' väckta motioner om förändring af lagens stadganden rörande testamentsfriheten och gäfva. med varm hand. Ilöglofl.