Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Auktoriteten var också lärans högsta mål. I teorien var denna auktoritet förbehållen statens högste styresman, men att den i praktiken var bestämd att delas på många, har nogsamt visat sig. Derför var man också villig nog att erkänna auktori-tetsprincipen som den obestridt högsta, för hvilken man gerna tills vidare oifrade allt annat. Man kom till den genom ett system, som i sin höga idealitet böljade med att upphäfva menni-skans sedliga ansvarighet, och således på det hela taget borde tyckas vara en temligen omoralisk lära. Men det gjorde ingenting: den ofelbara auktoriteten stod der i alla fall på sina upp-skrufvade stöttor. » Statsmakten är absolut en och odelbar », hette det derför. » Att tala om någon delning eller delaktighet af henne, eller om något deltagande i hennes utöfning, är derför lika så oriktigt 90m att tala om tvänne eller flere statsmakter. » » Monarken bör först och främst noggrant bevaka eina monarkiska rättigheter mot folkförsamlingen, så att han icke tillåter den ... att ingripa i förvaltningen, eller att förfoga öfver de bestämda statsmedlen, eller att titulera sig för den ena statsmakten, eller att kalla sig den lagstiftande församlingen o. s. v., emedan allt sådant är lika s&amp; farligt för folket och staten som någonsin för honom sjelf. » Hvart skall dylikt fåviskt tal kunna föra, der det blir trodt? Och det har som bekant bliiVit trodt hos oss, och återbudet deraf kan ännu som oftast förnimmas till och med inom den nya riksdagens väggar, tjugo år efter det att » det enda rätta och för-nuftsgiltiga representationssättet », som det af samma höga vetenskapliga auktoritet förklarades vara, upphört att längre existera. Resultatet kan endast blifva ett: den statsborgerliga indifferen-tismen, som är auktoritetstrons följdriktiga utveckling på detta område. Hos oss har det funnits och finnes det ännu personer, som anse att ingen kan vara en lojal medborgare utan att han under-gifvet böjer sig för dessa bopfantiserade hugskott. Det är icke erfarenheten och den historiska utvecklingen, som skola bestämma samhällsordningen. Detta skall den abstrakta spekulationen göra. Och detta kallar man statsmannavishet.
Och dessutom behöfdes något för hans utgifter utomhus, då han omöjligen numera kunde finna någon rätt trefnad inom hemmets väggar. Han älskrifvitskademusikochskönlitteratur,hadetillochmed flera noveller och lyriska stycken i en viss tidning. Nu hade den tråkiga embetsmannabanan, han för sitt giftermåls skull valde, med sitt grus tilltäppt hans poëtiska ådra, och han hade af det poetiska lifvet endast umgänget med några lika sinnade unga män i behåll. Hemma hos sig kunde han sällan se dem. Dels skämdes han för sin fru, som för musik och poësi intet sinne egde, om hon också, som alla andra vår tids unga damer, lärt sig på pianot ramla upp några sonater af Herz; dels blefvo tillställningar der, sådana hon ordnade dem, alltför dyra; dels åter älskade hans vänner att i hans tanka alltför poëtiskt anse den unga vackra frun – och han tyckte ej rätt om sådant han unnade henne ej glädjen af deras muntra sällskap, tyckte frun i sitt sinne, då dessa tillställningar småningom uteblefvo. Ty af en egen omedveten drift sökte hon att väcka hans svartsjuka, sedan den fordom brinnande kärleken syntes hota att slockna. Nog af. Han uppsökte nu vännerna hos Malmens, der de vanligen samlades till middagen; der man då för tiden hörde så många sablar skramla mot golftiljorna, framkallande respekt för de hjeltefigurer med fjun på hakan, hvilka de pryda; der man såg blomman af gardets fenrikar sprida sina rökoffer för de mot skönhetsidealet mest svärande skönheter, i hvilkas hand det dock var gifvet att lära den hungriges mage tålamod, om han ej ville eller förstod att med smickrande tunga rättfärdiga hjeltesjälarnes förtjusning. Der råkade han dem han sökte, ätande och glammande vid ett af småborden. – «Trahimur in vetitum,» sade en, i det han leende helsade på vår hjelte. «Hemma bor ordning och skick, Aldrig hörs der: kom och drick! Annat, helt annat på klubben.» deklamerade en annan. Fritz hade snart tagit plats. Hans ankomst gjorde laget muntert, och sedan ett vad om Goethes ålder bragt in tvenne buteljer vin, blef det allt muntrare.
Återremitterades, 1 anledning ar gjorda anmärkningar, LagUtskottets Betänkande, N:o 5, öfver RiksdagsFulIrnägtigen från Östergöthland Botvid Jonssons förslag till ändring i 26 Cap. 1 §. ByggningaBalken, S. D. I anledning af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades StatsUiskottets Betänkande, N:o 42, rörande indragning af all mathållning på Statens bekostnad vid den så kallade X,andtMarskalks-klubben, samt om förminskning i Statens utgifter för Klubb; inrättningarne. S. D. Efter å nyo skedd föredragning blef StatsUtskottets Utlåtande, N:o 17, öfver Herr P. Peterssons Memorial, angående ra* li Prat. Utdrag den 3 Februarii 1829, seratidet af en gammal Kyrkogård vid Landskrona Stad samt des* ordnande till en Allmän Trädgårdseller Promenad-plats, i anledning af gjorda anmärkningar , till StatsUtskottet återremitteradt, Från Hedervärda BondeStåndet» S. D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärs, och Oeconomie-Utskotten ett af Anders Danielsson och Anders Håkans* son från Elfborgs Län, i anledning af de inom Välloflige BorgareStåndet väckte Motioner om Gårdfarihandelns afskaffande, den 2l sistlidne Januarii ingifvet anförande, jemte hvad sedermera skriftligen och muntligen blifvit i ämnet yttradt. S. D. Då mi å nyo föredrogs BancoUtskottets Memorial, N:o 8, angående en från Högloflige Ridderskapet och Adeln remitterad motion, om utdelning till RiksStåndens Ledamöter af det genom Banco-Styrelsens föranstaltande från trycket utgifne arbete: Handlingar och upplysningar rörande Banker i andra Länder; beslöt BondeStåndet, att Me~ tnorialet skulle läggas till handlingarne. Prof. D, Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtskottets Betänkande, N:o 9, i anledning af ett från Höglofl.
O, jag ville gråta Invid ditt trogna bröst att lindra smärtan Af denna fasansfulla tanke: Hellas Är icke mer. Men nej, jag får ej klaga; Ty fastän Hellas ej kan räddas, skall Ändå dess ära lika oförvansklig Stå qvar. I ledet skall jag stå och lära Mitt folk att stupa gladt till sista man. 55 KRITON. O tala icke så, Demosthenes! Än är väl icke slut med allt vårt hopp. DEMOSTHENES. Du ser väl sjelf, hur liknöjdhet och feghet Å ena sidan herrska och å andra En gruflig råhet, parad hop med afund, Som slår med blindhet viljans goda mening. Till råga på eländet har jag nyss Utaf harmosten Kleobulos fått Det budskap, att ej Sparta skickar hjelp, Då ej Athenai ändå räddas kan. Derför, min goda Kriton, fyll din pligt Den sista gången kanske här i lifvet; Invig åt Hades denna skaras lif, Som vill i striden gifva dem till offer Åt fosterlandets ära. KRITON. Ack, det är En sorglig pligt, men skön ändock. Ty vet, Jag har i dag fått svar af offerdjuren, Att uti döden oss odödligheten Skall följa i vårt sista företag. Och derför träden fram, I ynglingar, Som re'n bekransat er till offret. (En skara festligt klädda och bekransade ynglingar träder fram. Kriton lyfter händerna mot himlen och fortfar:) Fader Kronion, du som menskors öden styr, Du, moder Gaia, och du, Helios, Som allting ser, I underjordiske, Som döma skolen alla hädangångne, O, varen vittnen I till det förbund, Som dessa ädla ynglingar i dag 56 Med herrskaren Aidoneus hafva slutit Att innan nästa solnedgång ha skänkt Hvaren sitt lif åt honom! Hören det, I Gudar alla! Nu, Alkinoos, Låt din paian dem gifva mod och lust, Att de med glädtigt mod må gå till döden, Som ginge de till älskarinnans möte! ALKINOOS. Freden och trefnaden herrskade nyss i våra bygder; Skördarnes gulnade, ax vaggade sakta för vind.
Nyodlingar på fast mark verkställas mera fullständigt än förr i så måtto, att stenen, så vidt möjligt är, uppbrytes och bortspränges samt upplägges, icke såsom tillförne, i rör på åkern, utan i hägnadsmurar deromkring. Landtbruksskolan på Bo, nära Calmar, fortfar att skötas med nit, under en utmärkt skicklig Föreståndare. Det dermed förenade jordbruk anses såsom ett mönster i orten och de utexaminerade lärlingarne eftersökas såsom gårdsrättare. Länets Hushållningssällskap har under detta qvinqvennium undergått den förändring, att det fördelat sig i särskilda Fögderi-Sektioner med hvar sitt AfdelningsUtskott, alla dock lydande under Sällskapets gemensamma Förvaltningsutskott. Häri - 15 genom har åsyftats, att bereda Sällskapets Styrelse en närmare kännedom af de till dess verksamhet hörande förhållanden inom alla delar af Länet, äfvensom att sätta Sällskapets spridda medlemmar i tillfälle att fögderivis sammanträda och Öfverlägga om medlen till jordbrukets och öfriga näringars förkofran. För att efter befintliga uppgifter kunna jemföra förhållandet af utsäde och skörd under nu ifrågavarande fem år med det, som varit uppgifvet för åren 1848—SO, har jag låtit upprätta följande: Tabell. Sädesslag. Medelförhållande under ett år. Af skörden belöper sig på hvarje person. Utsådde Tunnor. De medlersta åren i de två tidskiften, som denna jemförelsetabell upptager, äro 1849 och 1853.
Utskottet får i anledning af denna framställning anföra, att, då upptagandet af vattenaftappningseller andra bos Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader anmälde arbetsföretag i do generalförslag rörande dylika arbeten, som af Styrelsen före hvarje riksdag till Kongl. Majit afgifvas, förutsätter, att de sålunda till erhållande af statsbidrag antecknade företag antagligen icke kunna utan Statens medverkan bringas till verkställighet, så är följaktligen uppenbart, att, i händelse något af sagde företag genom medels anskaffande på enskild väg påbörjas och fullbordas innau frågan om beviljandet af statsbidrag för dess utförande hinner slutligen pröfvas och afgöras, denna fråga i och med företagets fullbordande helt och hållit förfallit. Det af Olof Larsson nu väckta förslaget om understöd till det bolag, genom hvilket sänkning af Lillån blifvit företagen och till hufvudsaklig del fullbordad, kan således blott så till vida blifva föremål för pröfning, som detsamma afser antingen återstående, ännu icke verkställde arbeten å nyssnämnda odlingsföretag, eller ock, såsom motionären egentligen synes åsyfta, att genom erhållande af anslag jemte lån på billiga vilkor bidraga till afbetalning å don skuld som bolaget för bestridandet af redan nedlagde arbetskostnader måst ikläda sig. Då i det förra hänseendet, alla närmare upplysningar saknas om beskaffenheten af do arbeten, som, enligt motionärens uppgift, ännu skulle återstå och den kostnad, som dertill skulle erfordras, finner Utskottet sig på sagde, af motionären antydda förhållande, icke kunna grunda något tillstyrkande i den af motionären förordade syftning. Hvad åter angår beviljande af allmänt understöd för reglering af bolagets i och för ifrågavarande företag iråkade skuld, kan Utskottet dertill så mycket mindre lemna sitt förord, som medgifvandet af en dylik förmån, utan motsvarande gagn för det allmänna, utan tvifvel skulle komma att framkalla en mångfald af likartade anspråk från enskilde, hvilka åstundade sina penningeangelägenheters ordnande på det för dom mest fördelaktiga sätt och vilkor.
Fullkomligen instämmande i det beslut, hvarigenom Utskottet, med frångående af sitt förut afgifna utlåtande, tillstyrkt att frågan om ersättningsanspråks väckande för hvad af SlatsVerkels medel utbetalts i och för reparationen af Svea LifGardes Casern må förfalla j finnér jag mig likväl föranlåten att reservera mig mot det skäl Utskottet framställt till redovisning för sitt behandlingssätt af frågan, och hvilket skäl skulle innefattas i den redan fullbordade granskningen af StatsRådets Protokoller; en framställning den jag anser stridande mot 29 af Riksdagsordningen. 376 Stats-Utskottets N:o 382. Utlåtande, till följd af erhållen remiss, ifrån samtlige RiksStånden, uppå K. M:ts, den 8 December 1829, till R. St:r aflåtne Nåd. skrifvelse, ang:de lättad utväg till Lånebidrag åt Fastighets-ägare. Sedan fråga hos R. St:r blifvit väckt att använda Statens credit, för att meddela Fastighetsägare ett af ninständigheterne påkaliadt lånebiträde; så har K. M:t, uti ofvanberörde Nåd. Skrifvelse, hvilken till ordalydelsen igenfinnes under N:o 86 i 1 Sard. 3.'dje Bandet af Bihanget till RiksStåndens Protocoller, gifvit R. St:r sina tankar i detta ämne tillkänna. K. M:t erindrar uti denna Nåd. Skrifvelse att, då Svenska åkerbrukets framsteg under de sist förflutne 20 åren icke i samma måu verkat till producenternes ökade välstånd, landtegendomar fortfara nog allmänt att besväras med skulder, till ett räntebelopp sorn medtager egarnes årliga öfverskott och icke lemnar dem hoppet, att kunna afbörda capitalerne; att detta förhållande vore så mycket mera bekymmersamt, som åkerbrukets produclers fallne pris och fortfarandet af dryga daglöner försvårade jordägarens ställning, samt att det framställdte förslaget åsyftade alt bereda jordegare en utväg till capitalernes successiva återbetalning, hvilken de, lemnade åt sig sjelfve, icke kunde åstadkomma.
Att da någon Z:dje gången eller oftare Lagföres och bindes till fylleri-brott, straffet bör bestämmas i allmänt arbete: och för Embetsoch Tiensteinan, i vfwerenSstämmelfe med Kries-Artiklarna och Kyrkolagens föreskrifter, bade i och utom Tjensten, med Tjenstens förlust; da för de sednare, de Domstolar, hwilka ester Lag äga ratt att dämma till förlust af Tjenst i andre fall, torde äfwen i sadan händelse döra bibehällas wid deras Domsrätt, sedan likwisst, efter föregången anmälan derom, behörig ransakning a den ort, der brottet ar begangit, föregått. r0:0 Att med iagttagande af hwad föregående §- rörande Embetsoch Tjenstemäns förseelft med Wilen z:dje gängen förestas; alla enskifta fyileribrott, da de icke begas a helgade stallen, eller tillika äro förbundne med andra brott, till winnande af ssyndesam bestraffning, blifwa Policemal under LandshöfdinMnes, Domarnes elier sarssildte i hwarje di - 3)6 Den 2z Majk. strict tillförordnade Deputerades Domsrätt, hwllkek till Kongl. Majas Eget Nådiga godtfinnande lärer underdänigst öfwerlemnas; börandes k sädant fall Konungens Befallningshafwande, Domaren eller tillförordnade Deputerade tilläggas rättighet, att hö, ra wittnen pä Ed, vch^wara pligtige ålägga den felande full ersättning till Åklagaren och wittnen m. m. nw Att^de böter, som för fylleri ädömmes, böra tillfalla Åklagaren till twa tredjedelar och den öfriga tredjedelen de fattige i Församlingen der för, brytelsen är begången; och att, till förekommande af obillig aklagan, Actor stall wara pligtig ersätta all kostnad och stada ät den förolämpade, i fall han obehörigcn angriper någon för fylleribrott, samt att
En resande Landsman har åter intygat, att detta förhållande är ogrundadt, utan att det endast på högsta spetsen al Pyrenéerne äger rum , den endast få personer besöka. Man har sagt, att Säteri-ägaren vårdar bättre sin Skog , än SkatteHemmans-ägaren. Jag ber , att få göra en parabel emellan Skarte-innehafvaren och Säteri-ägaren. Den förre förstår mindre, än den mera bildade eller Säteri-ägaren, som vanligen är Ståndsperson. Man har talat om local-förhällanden, och jag torde få erinra , att detta egenteligen angår blott de Skogar, som äro belägne Söder om Dahlelfven. Då det nu ej finnes, åtminstone på ganska få ställen , storvirksträd på andra Skogar än dem , som stå under Kronans vård, så tror jag, att det är ett factum, att 616 Den 12 December e. m. den allmänna vården ej varit utan verkan. Ett öfverlemnande åt Konungen skall i alla hänseenden äga rum; och då Herr af Robson äfven föreslaget en sadan åtgärd , så hemställer jag , om icke hans förslag naå vinna bifall. Många ropade på proposition. Herr Hjerta: Jag afstår gerna ifrån att yttra mig,' men jag anhåller blott, att få berätta, hvad jag vet om Englands Skogar. Vid Jcusterne , hvarest Flottorr.e ligga, der finnas stora skogar, som af Regeringen vårdas; men de öfrige Staten tillhörande Skogar äro upplåtne till betes-marker, samt till upprättande af Nybyggen för fattige personer. Enär man här yttrar sig, som Representant, bör man ej ingå uti specialiteter för visse provincer och särskildte Allmänningar, utan endast nämna , huru frågan bör i allmänhet behandlas» och öfverlemna det öfriga till Konungens visa omvårdnad, Denna princip har äfven de förenade Utskotten följt, och derföre anhåller jag än ytterligare, att förslaget måtte af Ridderskapet och Adelö s godkännas. Herr B erglimån, Ambrosius Magnus: Jag har med förundran hört så många Ledamöter här prisa den enskilda omtankan. Jag har rest mycket inom mitt Fädernesland , men jag har icke sett något spår af en god Skogs-husbållning.
Hrr, jag har under den tid, som förflutit sedan sista Riksdagen, vistats inom åtskilliga olika delar af riket, och det får jag förklara, att så långt som komiterades förslag framträngt, har det, långt ifrån att vinna bifall eller mötas med förtroende, snarare framkallat mycken ledsnad samt allvarliga farhågor, och det hos tänkande personer af Den 8 Februari e. ra. 371 alla samhällsklasser och olika bildningsgrader. Den Svenska menigheten älskar den ritual, som nu är antagen. Man invänder att de 50 år, hvarunder den varit gällande, skulle betyda föga emot den vida längre tidrymden dessförinnan. Men man besinnar då icke, att de 5 0 år, hvarunder hela den nu lefvande generationen upvuxit, äro för densamma oändligt betydelserikare än hvilken annan historisk period som helst. Alla tiders historia, och vår icke minst, visar för öfrigt på det mest träffande sätt, att hvarje förändring, af någon betydenhet, uti det häfdvunna gudstjenstritualet eller den s. k. lithurgien, merändels åstadkommit inom menigheterna ganska mycken oro och bekymmer, de der stundom icke aflupit utan kännbarare skakningar jemväl uti staternas politiska lif. Med den yttersta varsamhet endast böra alltså dylika ändringar företagas, och måhända aldrig eljest, än när det kan visas, att någon verklig irrlärighet inrotat sig i besagde ritual. Men i detta fall har icke någon sådan irrlärighet kunnat åberopas eller bevisas, som skäligen bordt grundlägga en förändring. Komiterade tyckas deremot hafva i allmänhet trott, att Svenska församlingen icke vöre vuxen upfattningen af det högstämda, formsköna språk och den poetiska lyftning i ordasättet, som utmärka före velat i dess ställe sätta ett lägstämdt, tarfligt, att icke säga simpelt uttryckssätt, som de förmenat mera enligt med menighetens behof och fattningsgåfva. Jag åter tror icke, att sådant öfverensstämmer med den Svenska nationens skaplynne.
Förnyadt Utlåtande, A li 3, 1. s 211 — 225, afsk af PresteStåndet, IX 3. s 100, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 111, bif. af Adeln, IX 3. s 178. Barns vård, om åtgärders vidtagande till befrämjande af oägta; Motion remit. till Ekon. Utskottet, II. Utskottets Betänkande, VIII. s 1451 i454, bil', af PresteStåndet, IX 3. Underd. Skrifvelse, X 2. s 174, 175* RiksdagsBeslutet, §. 44- Barnhus, örn KronoTionde Spannmålens utgörande till Stockholmsoch Malmö-; Ekon. Utskottets Betänkande, VIII. s 283 •— 288, bif. af Adeln, IX. s 241, åter • remit. af BondeStåndet, IX. s 278. Ytterligare Utlåtande, VIII. s 1098, 1099, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX. S670, bif. af BondeStåndet, IX. s 674, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 688, afsl. af PresteStåndet, IX. s 693. 24 Barnhuset i Stockholm, om Kronotiondes utgörande till stora. Motioner remit. till Statsoch Ekon. Utskotten, II. s. 1191, 1210. Utskottens Utlåtande, IV 4. s 775, 776, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX. s io38, af BondeStåndet, IX. s 1046, af Adeln, IX. s io5i, af BoigareStåndet, IX. s ioöp. Barthelemy, angående Intraderne från ön S;t. StatsUtskottets Betänkande, IV 5.
Den i gällande lags 53 Kapitels i § intagna skärpta straffbestämmelse för husbonde, som lägrat sin Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 57 sin tjensteqvinna synes mig hafva sin goda grund, dels emedan husbondens pligt är att hafva vård" om sina tjenares sedlighet, dels ock emedan han genom sitt husbondevälde ar i tillfälle att lättare förleda sin tjensteqvinna och missbruket af detta välde derföre hör vara underkastadt lagens särskilda beifran; och då en bestämmelse härom synes mig rättast hafva sin plats i 9:dc §, får jag föreslå att denna paragraf måtte få följande lydelse: Öfva ogift man och ogift qvinna otukt med hvarandra, utom de fall, som förut sagda äro, varde straffade för lönskaläge med böter högst ett hundra Riksdaler; dock må det straff ej tillämpas å qvinna förr än hon tredje resan sig förbrutit. Begär husbonde otukt med sin tjensteqvinna; vare detta för mannen ansedt såsom en försvårande omständighet. Då qvinna, som bedrifver otukt för att dermed förtjena penningar, med skäl anses hafva uppnått en hög grad af brottslighet, och sådan brottslighet kan öfvas utan att det sker i hus, der skörlefnad bedrifves, får jag yrka att sednare momentet af 11 § i 18 Kapitlet måtte, i enlighet med Lag-komitéens, Lagberedningens och Konungens primitiva förslag, erhålla följande lydelse:
S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades Lag Utskottets den 19 dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o n8, i anledning af väckta motioner, om ändringar i Kongl. Förordningen, angående inteckning i fast egendom den i3 Julii t8i8; N:o 119, -öfver Riksdags-Fullmägtigen Nits Strindlunds från YesterNorrland motion, att stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjande rätt till jord, eller betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas, för att vara gällande. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos Banco-Utskottets den 17 j dennifs på bordet lagde Betänkanden: jN:o 4b i anledning af vackt-motion, om rättighet för Bankens Gäl - Fröt. Ut dr. d. 25 Sept. 18 34 denärer, att i. Landt-Ränlerien eller annat anvisadt ställe å den ort, der de äro boende, erlägga ränta och capital-afbetalningar; N:o 42, i anledning af Herr Forsbergs motion, angående förändring i. vilkoren för arne från Banken-staden Uddevalla beviljade lån; Niro 43, i anledning af Herr Wcerns motion, om afskrifning af e» Bankens äldre fordran hos Riksgähls-Contoret. S. D. Biföllos Stats-Vtskottets den 17 dennes på bordet lagde Ut» iåtanden: IV:o 232, i anledning af verkställd revision af de till slrömrensningar serskildt ansi,igne medel; ,N:o 253, i frågan om fastställande af grunder för ett förändradt Stats» kuska 11 nings-system; JVro 234, i frågan om bestämmandet af tiden för beräknandet af den Arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård, f. d. Grosshandlaren Wener, beviljad© arrendé-nedsällning, S. D.
Majit föreslagit att, till undgående af detta invecklade förhållande, den uppkomna behållningen 1,197 Ridr 43 sk. 2 rist. finge afdragas från det förstnämnda ersättnings-anslaget, och således, i stället för 5,833 Ridr 42 sk. 4 rist., Rikets Ständer måtte i penningar anvisa endast 4,635 Ridr 47 sk. 2 rist. att tilläggas kontanta anslaget för kavallerioch infanteri-regementerne, äfvensom att den afradsoch krono-tionde-spanmål, som, enligt ofvan gjorda utredning, till belopp af 194 Tunnor 10% kappar af Skaraborgs regemente åtnjötes, blefve från Riks-statens 6:e Hufvud-Titel till kavallerioch infanteri-regemeuternes spanmålsanslag öfverförd. Utskottet, sorn i sitt Utlåtande, 64, bilagan Litt. A., tillstyrkt den af Kongl. Majit uti särskild Nådig Proposition föreslägne förändring i afseende å salpeter-hjelpens beräkning inom de Småländska länen, samt tillika föreslagit Rikets Ständer att bevilja ett emot den härigenom uppkommande lönings-minskning för vederbörande regementer och korpser svarande anslag, får, i följd häraf och på grund af ofvan utredda förhållanden, hemställa, att, på sätt Kongl. Majit äskat, det kontanta] anslaget för kavallerioch infanteri-regementerne må ökas med 4,635 Ridr 47 sk. 2 12 Shils Utskottets Utlåtande, M 69 r:st. samt ofvannämnde 19-4 Tunnor 107i kappar afradsoch krono-tionde-spanmål till regementernes spanmåls-anslag öfverföras frän 6:e Hufvud-Titeln, vid hvars reglering