Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast på detta sätt kan utväg beredas, att åt. den militära sakkännedomen inrymma den beslutanderätt, som må vara nödig, och endast under sådana garantier kan anordnandet af Statens betydligaste utgifter lemnäs i bänderne på enskilde embetsmål). Beträffande embetsmethoden inom militär-afdelningarne, föreslog väl Kommitéen, att derinom skulle anställas civile embetsman, men tilldelade desse icke i något, fall annan del i ärendenas afgörande, än en rådgifvande. Emot Komitéens förslag synes kunna anmärkas, dels att den lemnade i händer på de beslutande cheferna äfven åtskilliga ärenden, som icke ovilkorligen kräfva en sådan behandling, och dels att Komitéen hänskjöt till afdelningarnes gemensamma behandling flera ärenden, än som nödvändigt fordrade en sådan, med omgång och tidsutdrägt förenad åtgärd. Landtförsvars-komitéen, hvars förslag är ämuadt att tjena till ledning, för Krigs-kollegii ombildning, skiljer sig från den förra Komitéen nästan i alla vä sendtliga frågor. Endast i afseende på nödvändigheten af Krigs-kollegii ombild - 6 Expeditions-Utskottets Förslag lilI underd. Skrifvelse, N:o 191. ning, är den med den föregående Komitén ense. I motsats mot denna bibehåller den vården om arméens boställen hos Krigsförval t ningen, anordnar samtliga afdelningarne under Militär-chefer; lägger vissa delar af fondförvaltningen inom de särskilda afdelningarne; lemnar åt hvarje af dessa afdelningar omedelbar disposition öfver kassan; tilldelar likaledes hvarje afdelning räkenskapen för de afdelningen tillhörande utgifter, kontrollen deröfver, och större delen af revisionen; samt upphäfver således hela den 1849 vidtagna anordningen af en gemensam bokföring grundad på gemensam kassa och återför de förhållanden, som derförinnan förefunnes, dock titan att sätta något, i stället för den af Krigs-kollegium alldeles oberoende kontroll, som före förordningen 1849 fanns deri att Stats-kontoret pröfvade Krigs-kollegii anordningar och verkställde utbetalningarne först sedan det blifvit undersökt, att de öfverensstämde med gällande Riks-stat.
Alla tyckas vara öfverens om, att bland alla industrigrenar, åkerbruket förtjena!- i första rummet en rättvis rang, att denna näringsgren ej allenast förtjenar skydd, utan äfven en billig uppmuntran. Det är endast om sältet och huruvida Styrelsens mellankomst är användbar, sorn kan uppstå olika meningar. På samma gång jag för min del är öfvertygad, att den föreslagna interventionen ej kar» medgifvas, utan att såra mägtiga intressen, påstår jag, alt de medel man föreslår äro föga tjenliga att åstadkomma hvad man önskar, utan till och med hafva en tendens, helt och hållit motsatt, hvad man vill att deraf skall blifva en följd; hoppas jag ej skall blifva 111ig svårt alt bevisa. Den 17 December f. m. 7' Jag möter straxt ett oöfvervinneligt lunder i omöjligheten alt finna tillräckliga fonder, och alt på förhand beräkna höjden af summan, som erfordras, i förlusten pä capital och ränta, i vidden af en administration, som ett så colossaliskt företag fordrade; oundvikliga förluster på den säd, som skadas, då säden ej är alla år lika tjenlig till magasinering. Då härtill kommer att oberäknadt de vanliga dilapidationerna de trognaste följeslagarne vid detta systeme här icke finnes någon vara, sorn physiska omständigheter, årstiden, en torr eller våt atmosphere, belägenheten af magasinerna, liksom sjelfva sädens mer eller mindre godhet har ett så stort inflytande på. Och hvad skulle, mine Herrar! slutligen följden blifva af detta systeme.'1 Jo att äfven vid fortsättningen af låga priser, jordbrukaren fortsatte att öka den privilegierade frugten, hvaraf uppkomme den dubbla olägenheten, att odlandet af andra producter, ehuru mera fördelaktiga, så för landlmannen, som för den stora massans behof, blefve åsidosatt för den privilegierade; att fonderne till sädes-uppköp, redan svåra att samla, behöfde allt jemt ökas, i proportion af utvidgningen af den privilegierade industrien, oansedt fallet i priset, som är eu gifven följd af detta riksförderfliga systeme.
Då Konung Oscar åtagit sig förbindelsen att ordna det för dåvarande Kronprinsen under regenttiden behöfliga anslag, samt dessutom vid ett annat tillfälle i Stats-Rådet »förklarat sig genom tillskott från sin civillista vilja bestrida de med regentskapet förenade utgifter,» så och om åberopade åtagande icke blifvit (tillgjordt, men Norige nu skall befrias från allt deltagande i anslaget, kommer tyngden deraf att nu i dubbel mån drabba Sverige. Frih. af Ugglas: Då jag sist hade ordet, tog jag mig den friheten att yrka afslag å Hr Stjernsvärds motion. Då jag derefter likväl erinrat mig, att den af mig sålunda yrkade åtgärd icke låter, i enlighet med grundlagen, sig verkställa, får jag uti så måtto ändra min förut gjorda anhållan, att jag nu hemställer, det R. o. Ad., med afslag å Hr Stjernsvärds begäran om motionens remitterande till Stats-Utsk:t, måtte lägga densamma till handlingarne. Gr. af Ugglas förklarade, att han förenade sig med Frih. af Ugglas i dennes sednast gjorda yrkande. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o Landtm., att, i afseende å Hr Stjernsvärds förevarande motion, om hvars remitterande till Stats-Utslct han anhållit, hade för öfrigt endast det yrkande blifvit framställdt, att R. o. Ad, med afslag å denna begäran, skulle lägga motionen Den 25 Febrnari. lill handlingarne; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på sistberörde yrkande och, då svaren härå utföllo med talrika och starka ja, förklarade propos:n vara med ja besvarad. Hr Stjernsvärd: Mot såväl R. o.
Medan han är där, vakta alf-krigarne i Ysäter hans dragare och resedon. Tor är en ypperlig vadare, och intet vattendrag, hur djupt det må vara, hindrar honom, ty han har den egenskapen, att i mån af vattnets djup växer hans egen höjd, så att vattnet aldrig når honom högre än till starkhetsbältet, fast det händer, att böljorna, om sjögången är stark, kunna slå honom upp mot skuldrorna. När han kommit i land, återfår hans kropp sin vanliga längd. Tor gaf sig denna gången icke tid att stanna och förpläga sig hos Egil. Han begaf sig med Tyr öfver Elivågor, sedan han, som vanligt, uppryckt en rönn vid stranden, för att hafva den till staf under vadandet. Sedan de gått, kom Loke till Egils borg, i hvilket föregifvet ärende är okändt, och emottogs gästvänligt. Kvällsmat skulle nu beredas, och som Tors bockar funnos att tillgå, beslöt man, att den ene af dem skulle slagtas. Detta kan utan fara ske, om man blott iakttager, att den slagtade bockens ben blifva i oskadadt skick nedlagda på det afflådda skinnet, ty när Tor svänger sin hammare öfver lämningarna och signar dem, står bocken upp igen, lika stark och kry som någonsin. Vid kvällsmaten pratade Loke med fostersonen på stället, den unge Tjalve, och narrade honom att med knifven klyfva ett af bockens lårben för den läckra märgens skull. I god tid, och innan Tor och Tyr återkommit från Jotunheim, begaf sig Loke därifrån. Från Elivågor är det ett tämligen långt stycke väg genom skogvuxna klyftor och förbi bärg, i hvilkas hålor de jättar, som höra till Hymers slägt, ha sina bostäder. Bland dessa finnas åtskillige, som ännu till utseendet likna de flerhöfdade rimtursarne. Så gjorde äfven Hymers moder. När de båda asarne hunnit fram till gården och stigit in i salen, emottogos de vänligt med välkomsthornet af Tyrs vackra och guldprydda moder. Hymer själf var ute på jagt. Salen var stor och uppbars af väldiga stenpelare. På en pelare vid gafveln hängde åtta kittlar.
Rå nu alla äro ense derom, att Johan Nilsson Lilliehöök vid Riddarhusets inrättande 1625 erhållit introduktion för ätten N:o 1, af det skäl, att en af lians förfäder varit Svea Rikes Dea 10 Januari e. m. 99 Råd, men icke visas kunnat, att någon bland hans förfäder äldre än faderfadren Andersson innehaft nämnde värdighet, så lärer häraf obestridligen följa, att bemälde Anders Pedersson måste antagas vara stamfader för ätten N:o 1; — och då numera ingen descendent tinnes i lifvet efter samme Anders Pedersson, lärer häraf lika obestridligen följa, att ätten N:o 1 måste betraktas såsom utdöd, intilldess någon af Lilliehöökska familjens nu lefvande medlemmar kan med klara bevis styrka sig härstamma från ett Svea Rikes Råd och således vara berättigad att tillhöra ätten N:o 1, som var en bland dem, hvilka stiftades ensamt för afkomlingarne af Svea Rikes Råd. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte återremittera Betänk:t till Riddarh.-Utsk:t, på det lltsk:t måtte inkomma med förslag till ett sådant beslut, som står i öfverensstämmelse med verkliga förhållandet. Hr Paykull, Lars Gustaf: En talare, som sökt försvara Utsk:ts Betänk, i nu förevarande fråga, har bedt dem, som hysa motsatt åsigt mot Utsk:t, att noga granska dess Betänk., emedan han vore förvissad, att de då skulle finna, att Utsk:t icke antagit, det en likpredikan skulle kunna utgöra något slags bevis; men nu står likväl i Utsk:ts Betänk.: »Vid det förhållande, som ofvan nämnes, att R. o. Ad. beslutit, att likpredikningar och personalier jemväl kunna anses böra lända till upplysning om ätternas härkomst och ättledning, torde det icke vara tvifvel underkastadt, att ju i fråga v:de anteckningar å Lilliehöökska stamtaflorna varit i viss mån föranledda af de, uti ornförmälda af kyrkoherden i Sköfde Er.
Då votering med genast förstöras. t» § 34 (§ 39 R. 0.) I alla Riksens Ständers Nämnder, med undanlag af Riks-nämnden, före den bland Riddersliapets och Adelns närvarande fullmäktige ordet, som, enligt Riddarhusordningen, dertill berättigad är. § 40 uti nu gällande R. 0. skulle utgå. § 35 (§ 41 R. O.) Stats-rådets och Högsta domstolens ledamöter kunna ej säte och stämma i sina Stånds eller Riks-nämndens plena förnekas, när de, enligt hvad hvarje Stånds serskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro. Ledamot af Slafs-rådel, hvilken icke år till riksdagsman vald, ege likaledes tillträde i Riks-nämnden, och vare berättigad att uti öfverläggningarne, men icke uti besluten, del tagaj dock må ej Stats-rådets ledamöter, då dem enligt Regerings-formen uppdraget är, att med Konungslig makt och rätt styra, ej eller omyndig Konungs förmyndare, öfvervara Riksens Ständers öfverläggningar eller beslut. Till de nämnder, hvilka utses af Riksstånden medelst val, såsom ock till Riks-nämndens Utskott, vare ledamot af Slats-rädet eller Justitie-räd hvarken valbar eller valberättigad; ej eller vare den, af hvilken Riksens Ständer omedelbart kunna redo och ansvar fordra, valbar eller berättigad till val af Utskott, der redovisning för hans egna embets-åtgärder förekomma kan. Ber sä händer, att nugot mål förekommer, som någon riksdagsman personligen röret; då må han väl, der han ledamot är, under öfverläggningarna ordet erhålla, men ege ej rätt atti beslutet del taga. § 36 (§ 42 R. 0.) Finner Gransknings-nämnden eller Utskott omedelbarligen meddela.
Däremot uppreste sig på det bestämdaste prästen inom mig. Att alltså erkänna denna kärlek, som aldrig fått blomma, att förstora en redan ohjälplig olycka genom VÅRA TT) EN MODERNA BYGGNADSVERKSAMHET, som - M i vår hufvudstad och våra öfriga stora städer numera så ofta tar sig verkligt imposanta uttryck, saknar ingalunda afsevärda motstycken äfven i våra lifaktigare, ehuru jämförelsevis mindre landsortsstäder, och vi äro i dag i tillfälle att bjuda vår läsekrets ett par tre vackra prof på » hur man bygger » nutilldags i svenska stadssamhällen. Fotografen hr H. Sandberg har så sändt oss en bild af Kalmar stads under byggnad varande vattentorn för stadens blifvande vattenledning. Tornet är beläget å den s. k. Teatervallen, dess höjd är 52 meter och cisternerna rymma 400,000 liter vatten. Arkitekten Stenhammar i Stockholm har uppgjort ritningen. Hela vattenverket skall vara färdigt den 1 juli nästa år. En annan Kalmarbild från samma fotograf framställer Kalmar ångkvarns i dagarne fullbordade storartade magasinsbygge. Man ser taklagsfestens flaggor vaja på dess tinnar och framför arbetarpersonalen uppställd. Af de i landaorten belägna ångkvarnarne är den i Kalmar på samma gång en af rikets äldsta (såsom anlagd redan år 1847j ILLUSTRATIONER. A F GEFLE LÄNS NYE LANDSHÖFDING, förutvarande chefen för landtbruksstyrelsen, öfverdirektör A. T. Odelberg, bringar Idun i dag ett porträtt. Den nye landshöfdingen är son af den bekante godsägaren A. Odelberg på Enskede i Stockholms län och hans maka, f. Friesenheim. Född därstädes den 21 december 1847, blef han 1865 student i Upsala, hvarest han anade juridisk fil. examen. Ar 1873 var Odelberg biträdande kommissarie vid den svenska afdelningen å världsutställningen i Wien. Därefter har Odelberg, till dess han 1889 utnämndes till öfverdirektör och chef för landtbruksstyrelsen, varit bosatt vid Enskede som landtbrukare. böra icke underlåta att begära v å r a profver.
Slug. töaitfotoinjieug antoänbattbe 57. fomftcr 33 §• *>0 — förl;öjba titarimisfttmittor för Söaits 8. 10. — StatSioerfctS uifeinjler 37. teno bel;å(Iitingar å utrifeS ort . 58. §• 11. — fourage tu. 37. af peuningeftälluingcn inom lätthet 61. §. 13. — llppljöranbe af 9tcfel;ållarncS eller 8- 32. — ut; Sag rörattbe Sttffilba böattfcr 61. ©olbaterneS toib ,'yitbelta Stifan* 8- 33. Itnberb. ©friftoeifer t äreubett rörattbe teriet btbrag till folbatbefläbnaber . 38. S3attfen tu. ut 6° §• Slrfba* unScnS befäl od; tjeuftemäu 30. S3alfeit §. 10. — b:o för ©toerigeS beltaganbc t en 8- 36. — ogift qioinitaS rätt att leib loij} åls crpojttiou af lanbtmaunaprobuftet ber toara ntpubig .' 63 tu. m 30. §• 37. — iitteduiug af aftal ottt npttjanbe* 8- 17, — åtgärber för bef;öftoaubc8 unbfätts rätt till faftigl;et t ftab Stiiij. m; författning röranbc Stängfcfs ffpfbigtjcteu 64. — änbrtng i fagftiftniitgcit röranbc jerbsaffönbring 65. — b:o i 4 Äap. 2 §. S3pggn.s93alfen 65. — b:o i anftoaré6c|tämmc(fcr för nr
Pa denna grund har Riddarhus» Uttke rict troll sig böra »vända Nidderskapers och Adelns upmärksalnhet pa delta ämnet, cch i öviinukdec hemställa, oin icke räntan as desta Hemman, som pa 1752 kaler bils. rv»t f''rwandlade i Penningar, och alltsedan >779, igenom Kongl. Breimer ftrr-rgft» de» l6 f NI» samma ae, bHiwit sörökta »ned InlrecäudtionL-Lsgister, och M» upnätt en stimma as »6 992 R,dr. Lanoo, matte pä särk, som i Riddarhus-U. slottets lVLamorial schlager ar, la anwandaö. Lärosäte»» och kiiräckiigl ankel Lärare saknas icke här i Riket, men dck saknas sörniogmhtt hos e», mnckenher Adeliqa Slägrer, ar kunna underhalla sina Barn wid desta lärosäten, och i allmänhet ar kunna q.fwa dem den upfostran och u ider. misning, som tanwas för at dana dem til slrckuga Embersknän och nyttiga Medborgare i samhället. R,d. de, skåpet och Adeln lärer w sterilgen behjerta vesta wara m> dbroders ömande belägenhet, och anse detta för et lnckliqt tiifälle ac kil en början ku»,na bidraga ril Fem Adeljga ynglingars upfostran och underst, d, hivil, kas anta!, i mo» af Penningetilgängen, efter hand bör ökas, och bwarigeusm l^ststorr ädelmodiga assi c i en fram.id fulikoiniigen befordras. Jag aähaller sftedes »vördsammast at Högloft.
Il rilierre ^Vorc/en/a/^ «§r'//ver§/oh)6^ ^cvrn^ trilierre 6^//e/?Arc???«/. LonKl. Na^':t kel>8Ks6e, ^'einlikl 8ts<8-Ii86et8 nnllertläniKa till8t)rksnlle, i käller Killa keröiöe löi8l8K, xaclant ^el Knne8 »letia piolvcvll kilaKllt, ock kelallte alt lXalliK I^roxo8ilivu 8liulle, i enliZket äeimetl, lil! Kikel8 Ltänller sl'Kä. Lx krotocolls L. L ^'res. Lo»-?. H/tt/.Vs /Vt/c/li/rr 8/.r?/ief«e /?'// Kr/>VÄ.?
Utskottet tillräckliga skäl för deras förflyttande å Allmänna Indragnings-staten för Slals-Utskollels Ullålande M 136. 7 närvarande saknas, utan tror att desse personer böra fortfarande tjenstgöra i Stats-kontoret; men då för öfrigt någon anledning till erinran emot förslaget rörande nämnde Embetsverks aflöning icke förekommit, får Utskottet, i enlighet med här gjorda tillstyrkanden, hemställa, att en summa af 16,674 R:dr måtte såsom förhöjning i anslaget för Stats-kontoret af Rikets Ständer beviljas, på sätt närlagde tabell M 3 närmare visar. Härvid bör anmärkas, att af ofvanberörda arfvodessumma, 13,282 R:dr B:ko, var vid Verkets sednaste reglering, då flera tjenster indrogos, ett belopp af 7,602 R:dr 32 sk. s. m. afsedt att tilläggas den qvarvarande personalens ursprungliga löner, men enär sådant vid de 2:ne sednast hållna Riksmötena icke kommit att ske, samt angeläget är, att nu, då tillökningar för 5:ne år beviljas, de nya arfvodena icke må i räkenskaperna förblandas med de äldre aflöningsförmånerne, utan så väl stater som räkenskaper, — med undantag för några vissa tjenster, såsom Verkets Ombudsman m. fl., — upptaga endast 2:ne rubriker, nemi. »lön» och »löntillökning till nästa Stats-reglering», anser Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad vid 3:dje punkten om Kongl. Kammar-kollegium yttrats, och då i allt fall med säkerhet antagas kan, att lönerne aldrig komma att bestämmas lägre än hvad nu i flera år varit personalen tillerkändt, sig böra hemställa, att af de, jemlikt Kongl. Stats-kontorets Special-stat, nu utgående arfvodesmedel ett belopp af 7,602 R:dr 32 sk.
Detta sä,llskap har naturligtvis stora fordringar på lärarkrafterna och upptager ganska höga afgifter för sin undervisning, som dock anses vara af stor nytta för dem som begagna sig däraf, hvilket sker hufvudsakligen under ferierna. - Flere föreningar i Amerika hafva konstituerat sig såsom läsecirklar, men med fordran på och kontroll öfver att böckerna verkligen läsas. De vilja vara ett moraliskt stöd för den läsande allmänheten och verka för att en allvarlig läsning ej skall utträngas af tidningsoch romanläsningen. E n annan anordning af skriftlig undervisning i Amerika användes af den s. k. " Chautauqua Literary and Scientific Circle ", som utgåt,t ifrån läroverket Chautauqiia College, beläget vid den för sin naturskönhet berömda Chautauquasjön och kändt för sina egendomliga anordningar. Der finnas riämligen afbildningar i förminskad skala af alla den gamla verldens märkvärdigheter. Den nya verldens unga folk vill liksom handgripligt tydliggöra för sin ungdom, att den ä r arftagare af den gamla asiatisk-europeiska civilisationen. I Chautauqua finna vi Jerusalems tempel och Acropolis, m. A. märkliga byggnader, berömda handskrifter, taflor, byster o. d., allt i efterbildningar. Man kan till och med i den s. k. Palistenas park få se Döda hafvet, Jordan och sjön Genesareth. I detta, nämnda " college " kan man vara korresponderande medlem. Man följer då kurserna och erhåller frågor, som besvaras skriftligen. E n gång om året inbjudas alla de korresponderande medlemmarne af sällskapet till sj elfva Chautauqua, och från alla unionens kanter strömma folk af alla klasser dit för att åhöra föredrag och äfven - roa sig. Det hela har dock en viss religiös anstrykning och förefaller yyftterst amerikanskt. Cirkeln bildades år 1878 och räknade 1885 29 60,OOO medlemmar, af hvilka dock på långt när ej alla verkligen synas följa collegets verksamhet. Men iden om en skriftlig undervisning har äfven samtidigt uppstått i Sto? R? * ittaizien och der erhållit en ej obetydlig utbredning. I sjutton år har Newnham College i Cambridge meddelat skriftlig undervisning.
Pröfningen af de utomordentliga omständigheternas tvingande kraf måste förblifva åt Regeringen öfverlåten — och äfven i den händelse, att dea allmänna meningen trodde sig i någon af dess åtgärder spana öfverilning och misstag, skulle Nationen icke kunna undandraga sig att honorera de förbindelser, hvilka dess bemyndigade Styrelse iklädt henne, ehuru hon icke eller skulle underlåta att kalla de ansvarsskyldige till redo derför. Det lärer ej kunna betviflas, att denna öfvertygelse , äfven inom Stats-Utskottet, gjort sig gällande, då Utskottet till Rikets Ständer afgaf Betänkandet N:o 40, och hänvisade pröfningen af Cabinetts-Cassans behof till extra Statsregleringen vid en lid, då detta behof väl icke var så alldeles okändt. Den afsigt att afhjelpa förlägenheten, som i en sådan hänvisning syntes yppad, vill nemligen icke gerna medgifva någon annan förklaring. Desto mera oförmodad förekommer nu Utskottets förändrade åsigt. Den indragning af anslaget till Minister-staten och Extra Utgifts-medlen , som nu af Rikets Ständer blifvit heslutad, sätter Regeringen utur stånd att fullfölja de under tre år fortsatta åtgärderna till amortering af CabinettsCassans brist. Men sedan denna brist är känd , såsom detta Betänkande visar utur Cassans årliga räkenskaper, afstyrker Utskottet allt anslag till dess liqviderande. Utskottets enda anförda motiv: ”att tillgöranden, som synas ega sammanhang med någon del af den inträffade skuldsättningen, äro föremål för under pröfning varande åtal vid Riks-Rätt” synes mig likväl ligga helt och hållet på sidan om det, som för Svenska national-känslan i den - 20 ■ Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o ^27. na fråga måste vara det förnämsta.
Oberäknadt den långa och svåra vägen, och dess tillstängande under nära hälften af året, är rörelsen under den återstående delen så liflig att den fördröjer farten, i det fartygen stundom länge nog nödgas vänta pä hvarandra vid passagen genom slussarne. Då jernvägarne såsom kommunikationsmedel började ådraga sig den uppmärksamhet, som tillförene uteslutande egnades åt vattenkommunikationer, insåg man äfveu här deras företräde, och redan för nära 20 år tillbaka, innan ännu fråga uppstått om större jernvägar någor annorstädes i vårt land, framställdes förslag om anläggande af en jernväg emellan dessa städer, hvartill plan och kostnadsförslag upprättades år 1846. Men då kort derefter tanken uppstod på anläggande af stambanor för Statens räkning och Göteborg dervid utsågs till utgångspunkt, måste denna plan tystna för det större intresse, som omfattade detta storartade förslag. Då, på Kongl. Maj:ts förslag, Rikets Ständer beslöto anläggande af stambanor på Statens bekostnad, uttalades redan den åsigt att understöd borde lemnäs till bibanor för befordrande af rörelsen på stambanorna. Rigtigheten häraf är uppenbar. Utan dessa bibanor kunna stambanorna, särdeles då dessa här anlades midt i landet, och utan egentligt afseende på den närvarande kommerciela rörelsen, icke gagna mera än deras närmaste grannskap. Medelst bibanorna åter utsträckas deras verksamhet äfven till aflägsnare bygder. Mera måhända än någor annorstädes visar detta förhållande sig i Westergötland, som, ehuru genomskuret af vestra stambanan, icke på långt när af densamma har den nytta, eller åt densamma lemnar den trafik, som denna rika och idoga bygd borde åstadkomma om den understödjes af bibanor. Resultaterna af trafiken på dessa stambanor, som hittills utöfver trafik-kostnaderna lemna endast omkring 1J procent af anläggningskostnaden, innebära också en uppmaning till Rikets Ständer att, medelst befordrande af bibanor, öka rörelsen.
Gust. Branlingl JI. F. Tranström, H. Julin. P. Hambmas På. Eders Kongl. Majrts och Rikets StatsContoirs vägnar. M. Haab. Georg 1). Wahlberg N. Frödelius. A. Söderholm. M. Furén Pehr Wilh, Friis Stockholm d. 27 April 1815. Högvälborne Herr Baron. President, Riddare och Commendeur af Kongl. Majrts Orden samt Riddare af Konung CARR XHIrs Orden! Högvälborne Herr Baron, President och Cornxnendeur af Kongl. Nordstjerne Orden samt Riddare af Konung CARL XHIrs Orden! Val-' horne Herr Vice President och Riddare af Kongl. Nordstjerne Orden , samt Välborne, Adle och Högaktade Herrar Kammar-Råd och Stats-Conunissarier! Kcongl. Krigs • Collegium har mottagit Kongl, Kan.- .r-Collegii och Kongl, Stats-Contoirets skrif» liSo Den -2 2 Jani, skrifvelse af den 14 sistlidne• Maj, hvari, på arti ledning af Herr Lanshöfdiogen och Riddaren Grefve De la G^rdies, hos Kongl. Maj:t, ibland annat, jemväl i underdånighet gjorda, samt till Kongl. Kainmar-CoUegii och Kongl. Stats-Contoirets utlåtande i Nåder öfverlemnade ansökning , att i strdlet for den otillräckliga hushyran, såsom Residence erhålla det så kallade Fortificationshuset vid Kyrko-Gatan i Christianstad, Kongl. KammarCollegitim och Kongl. Stats''- Coutoiret hegart af Kongl. Gollegium blifva underräUadt, huruvida berörde hus ina kunna umbäras, for att till ofvaimiimnde ändamål begagnas