Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Resolution, att både Itlägorna och Skogsmarken finge Skattläggas efter Savolaxske Methoden till idels Öre Silfvermynt Tunnelandet, hvarigenom ändock skulle uppkomma en ränta af omkring åtta Skeppund Tackjern för hvarje Mantal, eller dubbelt Emot hvad alla andre Hemman i Orten, såsom JordeboksRänta ärlägga, hvarvid Sökanden likväl gjordt det underdåniga förbehåll, att Muhlbetet, enligt 1813 ärs Kongl. Resolution börde blifva i Skogs-Räntan inberäknadt, oell följakteligen ick® komma i fråga vid Inägornes Skattläggning» saint att i allt öfrigt, sorn rörer Skbgs-tilldelBihang till Riks St. Trot. igij-ssig. j-.dc Sami. N:r 1$;. igi. 1474 Stats-Utskottens Jletänkandeni ning sä åt de gamle Skattlaggde Hemmanen sorn åt de blifvande nya, skalle förhållas i likhet med 1811 års Kongl. Resolution och Eder i stöd deraf utfärdade Instruction, äfvensom att i händelse något Hemman sorn för bristande Inägor, kornrne att utgöras endast af Skogsmark, skulle för Skogsrymdens upptagande komina att inrättas ett sådant Hemman Väl skulie utgöra Jordeboks och Hemmantals-Ränta samt belöpande Skattelösen, men frikallas från alla öfriga Onera så väl till Kronan som för de inom Orten Hemman åtföljande skyldigheter, så länge och intill dess Silfververket med vederbörligt tillstånd får nedläggas. Sedan VI, häröfver inhämtat Edert underdåniga Utlåtande, håfve VI tagit detta Mål i Nådigt öfvervägande, och länder Edet till
För den åsigt, att månaden motsvarade 20 dagar, kunde väl bernias någon grund af stadgandet i Tryckfrihets-förnrdningens 5 § 15 inom., att om den, som efter samma lag blifvit till böter fälld, saknade tillgång alt dem utgifva och förty borde i stället umgälla sin förbrytelse med fängelse å fästning, hvarje månad af fängelsestraffet skulle till 20 dagar räknas; och samma mening saknade ej heller stöd af 10 Kap. 1 § Utsöknings-Balken, enligt dess lydelse i 0 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1007, angående böters och vitens förvandling till fängelse. Dessa straffarter syntes dock vara af väsendtligen olika beskaffenhet, äfven derföre att straffarbete kunde, såsom för stöld, bedrägeri och förfalskning, ådömas på vida längre tid, tio år eller till och med lifstid. Emellertid ansåg Justitie-ombudsmannen eli tydligt lagstadgande i omförmälda hänseende vara af behofvet högeligen påkalladt, dervid del kunde vara af mindre vigt hvilkendera åsiglen antoges, endast frågan blefve klart och bestämdt afgjord. Lag-lJiskottets Betänkande N:o 7. 5 Lag-Utskoltet, sorn det tillhör att meddela yttrande i anledning af denna framställning, har, lika med Justitie-ombudsmannen, funnit lagstiftarens mellankomst här vara nödig. Olika meningar kunna dock i sjelfva lagstiftningsfrågan uppstå. För månadens beräknande lill 50 dagar synes ej förefinnas annat skäl än att straffet derigenom, oberoende af olika månaders dagatal, blefve på dagen lika för alla. Visserligen synes detta skäl talande; men detsamma gäller likaväl för hvarje annan fix tidsbestämning, l. ex. månadens beräknande till 20 dagar, hvarför äfven stöd kunde hemtas af det utaf Justitie-ombudsmannen åberopade förhållande i afseende å böters förvandling enligt Tryckfrihets-förordningen och Utsöknings-balken. Denna sistnämnda tidsbestämning kunde således tyckas närmast öfverensstämma med de i vår kriminal-lagstiftning redan antagna grundsatser.
Carl Lewenhaupt. L. s. N:o 2,259. Göran D. af Wåhlberg. L. s. N:o 2,272. Herr Diedricks. Fullm. C. B. Lilliehöök. i. s. N:o 2,282. Bernhard Wilhelm von Prinzencreutz. L. S. N:o 2,285. S. F. af Klintberg. i. s. N:o 2,302. Skogman. L. s. N:o 2,309 G. I. af Dalström. B. s. N:o 2,322. Sandströmer, L. S. N:o 2,331. A. E. Ros. i. s. magnat: H. Reuterdahl. S. R. Erke-Biskop, Talman. L. S. Th. Annerstedt, Biskop i Strengnäs, vice Talman. L. S. J. A. Millén, Biskop i Carlstad. L. S. Isr. Bergman, Biskop i Hernösand. L. S. L. A. Anjou, Biskop i Wisby. L. S. C. M. Fallenius, Theol. Doctor, L. N. O., Pastor Primarius i Stockholm. L. S. H. G-. Lindgren, Prof., Contracts-Prost i Örbyhus Prosteri af Upsala Stift Kyrkoherde i Tierp. L. N. O. Th. Doctor. L. S. Em. Schram, Carl Fr. Björkman, A. E. Knös, Th. Doctor, Prost oell Kyrkoherde i Theol. Doctor, Prost oell KyrkoTheol. Doctor, Theol. Professor Prim. "Wendel af Erke-Stiftct, L. N. O. herde i Simtuna och Altuna af Erkevid Upsala Universitet. Domprost i I. S. Stiftet. I. N. O. Upsala. I. N. O. I. S. L. S. Abr. Nordström, P. G. Åsbrink, F. F. Carlson, Theol.
Det är nu både med det antydda Norska och detta inhemska Göteborgska föredöme för ögonen som man synes kunna med fullt skäl yrka, att, om icke och helst alla rikets städer befrias från delaktighet i landstingen, åtminstone alla slåder med stadsfullmägtige utbrytas derifrån. Bih. till li. St. Sålunda afsöndras i landstingen de tvänne heterogena och sins emellan på djupet stridiga elementer, hvilka aldrig kunna komma att kraftigt samverka utan — medvetet och planmessigt eller icke — skola endast sönderbryta och förlama hvarandra. Man sätter icke onäpst en ny klut på ett gammalt kläde, och ej heller en gammal klut på ett nytt kläde. B) Landstingens befogenhet synes vidare böra, och det synnerligast om icke städerna befrias derifrån, närmare bestämmas och inskränkas till endast sådana angelägenheter, som äro direkt verkande för länsinnevånarnes gemensamma bästa i undervisnings-, sedlighets-, sundhetsoch ordningsväg; icke kunna hänföras till den enskilda företagsamheten, industrien eller affärsspekulationen; icke afse risker och vinning för enskilde medborgare eller kommuner; icke befrämja några separata ekonomiska intressen och angelägenheter af hvad namn de vara må, eller utgöra direkt eller indirekt inblandning uti den enskilda hushållningen och förvärfvet m. m., utan i allt ega karakteren af allmängiltig båtnad för länets samtlige innevånare, med hufvudsakligt syfte att utveckla, stärka, hjelpa och förädla personlighetens vigt och den sanna medborgerlighetens värde i deras obegränsade utsträckning utan allt särskildt afseende på vissa orters, klassers eller medborgares speciela intressen. I afseende på jordbrukets och näringarnes befrämjande borde bestämdare råmärken, än som nu finnas, uppställas emellan landstingens och landthusbållnings-sällskapens verksamhet, hvilken nu ofta sammanflyter och föranleder kollisioner. Lämpligast vore väl, att landthushållnings-sällskapen, som icke ega några legaliter bestämda och stadige ledamöter, endast blefvo ett slags förvaltningsoch administrations-utskott under landstingens kontroll och öfverinseende, och uti hvilkas styrelse derföre landstingen borde insätta medelst val ett visst antal ledamöter för sambandets bibehållande emellan båda dessa, i mycket samverkande myndigheter.
•— bushållningsSystem, rörande väckt fråga, om bestämmande af allmänna grunder för ett; Stats ocb BancoUtskottens betänkande, bif. af Adeln, s. i44. återrem. af Presteståndet, s. 150. bif. af Borgareståndet, s. 151. af Bondeståndet, s. 153. Ytterligare Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. 701. •— .Rådets Protoeoller, om Sättet att verkställa lysningen af; ConstitutionsUtskottets Memorial, bif. af Adeln, s, 80, •— Secreterarne, om tillökning i Lönen för de fyra; Stats Utskottets Utlåtande, återremrt. af Adeln, s« 42o. till dess sednare alternativ, bif. af Prestestån «* det, s. 4-21. återremit. af Borgareståndet, s. 425, Ytterligare Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. 7i7. afsl. af Bondeståndet, s. 733- af Borgareståndet, s, 811. af Adeln, s. 824. StatsWerkets tillstånd, Kongl. Maj:ts nådiga Proposition derom, s. 15, 16, 18, och behof, om, under i:sta HufvudTiteln; StatsUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 4o4. af Bondeståndet, s. 4i5. af &deln, s. 4i7. af Borgareståndet, s, 424. D:o D:o, om, under 2:dra HufvudTiteln, Stats Z/tskotets betänkande, till en del återrem. af Borgareståndet, s. 424. bif. af Bondeståndet, s. 449« J5& Ytterligare Utlåtande, bif. af Prestestandet, s. 7iQ> med undantag af en punct, af Adeln, s. Boj. StatsWerkets D:o D:o, om under 3:dje HufvudTiteln.
B:co R:dr 24,900 a 128 sk. Andel i afiöningen för Beskickningen i Constantinopel, Hamb. Banco 5,520, a 128 sk Understöd forSvenska Kyrkan i London, enligt 1829 års stat, L. St. 100, å 12 R:dr Bidrag till Quarantains-Inriittningen i Känsö, enl. 1829 års stat Hushyra och omkostnader för Convoy-Comrnissariatet, enl. 1829 urs stat 66,400: 14,720: 1,200: 2,000: 2,500: 2:o Kostnader för Sj ö - Ex/j editioner. Anslag för ett Örlogs-Fartygs ständigt hållande i sjön, enl. Kongl. — Och afsättes ytterligare, enl. Kongl. Expectance-Löner: F. (1. General-Consuln i Algier, J. Lagerheim, enl. Kongl. Brefvet d. 16 Fehr. 1833, llarab. B:co R:dr 1,000 a 128 sk. 2,666: 32. F. d Consul n i Tripoli, J. Gråberg, en i. 1829 års stal, llarab. Consulat-Secreteraren C. af Wetterstedt, enl. 1829 års slat, llarab. B:co B:dr 300 å 128 sk 800: — , Q 4,800: Pensioner: Framlidne Ministern d’Ossons Enka, enl. 1829 års stat, Hamb. B:co R:dr 300 å 128 sk 800: — Aflidne Amiralen Friherre Naucklioffs Enka, enl. 1829 års stat 300: — Aflidne Consulat-Secreteraren Frumeries Döttrar, enl. 1829 års stat 450: — Enkan Lovisa Holm, född Ullner, enl. Kongl.
Dä nu Fransta Civil-Lagen eller den sä kallade Locke Napoleon förklarar de Testamenten och Donationer ogilltige, som gifwas kill förmän för ofödde, dä den förbjuder subsiitutioner, utom afseende pä Barnabarnen och Systonsbarn, med det uttryckelig» förbehåll att ingen af Barnaeller Systonsbarnen i sädant fall sär uteslutas; lärer häraf inses, akt dä, enligt Utskottets tillstyrkande, det skulle wara en Testator tillätit, att efter förste emottagaren, substituera blott en enda af hans barn eller ock nägon oskyld, Utskottet således föreflagit wida mindre inskränkning i Testamentsoch Dispositions-friheten, an Memorialet äsyftar. Widare får Utskottet förklara, alt Frankrike icke är den enda hyfsade Nation, der denna frihet eller werkan deraf, blifvit inskränkt. Utom det, att, i Italien, en stor del af Tyska Riket, samt Polen, Napoleons lagbok nyligen blifwit införd, hafwa i England de sä kallade Estatirail, som fordom swarade mot wära stdei-commisier flängt för detta blifwit i det närmaste reducerade, till likhet med annan fritt IZ88 Den 28 Zebruarii' disponible fastighet, enligt den för sin Lagkunskap namnkunnige Llackstones »vittnesbörd, som i sina Commentarier öfwer Engelsta Lagarne 2:dra Boken 7 Cap. yttrar sig salunda: "Af en Clasi Medborgare, som wille bibehålla "oosiessionerna inom deras familier utwerkaves "Westminster Stadgan (cke stonig) hwilken hade me"ra afseende pä en gifwares wilje och afsigt an "pä lämpligheten deraf, eller pä desi förenlighet med "med allmänt bästa.
Sedan i8fi hafva kammarråden sålunda endast varit 6; men under de föregående åren från 1806 häfva de städse varit 7, 8 ända till 9. Detta i afseende på antalet af ledamöterna; och för den, som vill kanna namnen på dem, kan jag nu lill prot. lemna en förteckning på KammarCollegii ledamöter alltsedan 1806. För öfrigt förmodar jag, att örn StatsUtsk. icke hade underlåtit att upplysa RiksSt. derom, att KammarCollegii embetsoch tjenstemän redan genom särskilda K. bref blifvit försäkrade om att af besparingarna få tillgodonjuta 4°°° r:dr af de 8,332 r:dr 11 sk. 4 rist., som K. M. för KammarCollegii reglering äskat, hade ej fråga kunnat uppstå om mer än de 4'332 r:dr 3i sk. 11 r:st., som sålunda erfordras för att fullborda regleringen, och då denna reglering, likasom alla de öfriga embetsverkens, skett på R. St:s egen begäran samt är den enda, soln icke redan blifvit af K. M. fastställd, hoppas jag, att de öfriga Stånden, när de blifva upplvsta om verkliga förhållandet af de uppgifter, hvarpå StatsUtsk. grundat sitt utlåt.', icke kunna underlåta att instämma i hvad R. o. Ad. uti denna fråga beslutat. Jag tillstyrker således den af Frih. Roye föreslagna inbjudningen.
Bil. M 5 till Kongl. Maj.ts Nåd, Vrop. M 1, om Statsverket 1859. l Auk. lill Exp.-Utsk. dea 1 IVov. 1859, kl. 1 o. m. Utdrag aj Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Bans Majd Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 14 Oktober 1850. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, anhöll i underdånighet att få underställa Kongl. Maj:ts nådiga ompröfvande de delar af Statsregleringen vid nu instundande riksdag, hvilka tillhöra nämnda Departements( föredragning; hvarvid i första rummet förekom beräkningen af Stats-verkels tillgångar för de behof, som vid ifrågavarande statsreglering borde fyllas. I sådant afseende anmälde Departements-chefen underdånigst, hurusom i den af Stats-kontoret under den 19 sistlidne Juli afgifna Berättelse om Statsverkets förvaltning, tillstånd och behof, hvilken berättelse, i hvad densamma rörde beräknandet af anslagen å Riks-statens 2:dra, 3:dje, i.de, 5:te, 6:te och 8:de Hufvudtitlar, blifvit vederbörande Stats-departements-chefer särskildt delgifven, Statsverkets tillgångar voro, dels med ledning af räkenskaper och handlingar för åren 1855, 1856 och 1857, dels ock på grund af särskilda förhållanden, uppgifne på sätt, som följer: Bih. till R. St. Bil. M 5 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. Ordinarie eller ständiga inkomster. 1:0.
Hvad gaf bror för det här?” ”Icke mycket mindre,” svarade kommerserådet litet stött, och kommerserådinnan bedyrade högljudt, att kandidaten Mannerstedt, hvilken hvar och en visste var så skicklig att behandla flera instrumenter, och allmänt stämde alla stadens pianos, hade flera gånger försäkrat, att Rosas piano var dubbelt, ja tredubbelt så godt, som borgmästarinnans. ”Huru har han kunnat yttra något sådant!” genmälte borgmästaren, blossande röd. ”Han har dömt om saker, som han icke förstår. Men der ser man följden af att emottaga i sina hus uppblåsta, egenkära pojkar, som tro sig förstå allt, utan att ens begripa hvad de nödvändigast borde veta, att styra sin tunga.” ”Nå, bevars, det var ju ej något majestätsbrott,” skämtade kommerserådinnan skadeglad. ”Herr Mannerstedt vet alltid skäl för hvad han säger, och är dessutom,” tillade hon i vigtigare beskyddareton, ”en af mina favoriter; just en hygglig yngling, lärd, förståndig och blygsam; en riktigt ovanlig ung man.” ”En egenkär, inbillsk narr är han!” svarade borgmästaren, ännu mera förbittrad af berömmet, som värdinnan slösade på honom. ”Och hade han icke sjelf i dessa dagar uppsagt sin lektion i mitt hus, så skulle jag hafva afskedat honom; ty en sådan musiklärare förstör, genom sin oskicklighet, barnens anlag, i stället att utbilda dem. Jag gissar, att junkern hade aning om mina tankar, hvarföre han fann sin uträkning att förekomma, i stället att förekommas.” ”Nej, det är ett rent misstag,” försäkrade kommerserådinnan; ”jag tror aldrig, att han kommit att tänka på den saken. Men han står nu på resan till Lund, och har derföre uppsagt alla sina lektioner. För vår del äro vi högst ledsna deröfver, icke allenast derföre, att det var en oersättlig förlust för barnen, utan emedan vi äfven i den stackars, beskedlige ynglingen förlora ett trefligt och godt sällskap.”
Httf vudsakligaste skälet till mitt afslyrkande af motionerne är dock att i det län, som blifvit mig auförtrodt, och jag tror i de flesta länen samma förhållande eger ruin, folkskolor ännu icke i alla kommuner kommit till ständ, i följd hvaraf den del af skyddsafgift), sorn är bestämd till folkskolornes understöd, måste förvaras uti räntcriet, intilldess hindret fördess utbetalande upphört; och då del, enligt 1846 års författning åligger landslun och biskopen gemensamt att tillse, ali denna afgift användes till sitt ändamål, skulle denna tillsyn i afseende ä folkskolornes inrättande, betydligen försvåras, om icke medlen ingingo till ränteriet, peli der förvarades, lill dess visshet vunnits om folkskolans verksamhet. Skulle åter kronofogden directe till skolstyrelsen aflemna Den 29 Maj. 183 medlen, komme naturligtvis nyssnämnde utväg för kontrolls utöfvande, alt upphöra. Jag anhåller om bifall till betänk. Frih. Palmstjerna: Den bristande kontroll, hvilken Hr Akerman förmodat uppkomma derigenom, att medel lill folkskolorne aflemnas direkte till skolstyrelsen, tror jag likväl vara ganska lätt alt göra fullständig derigenom, alt man lemnar kronofogdarne uppgift pä de församlingar, lill hvilka medlen skola afleinnas. Hvad angår den härom omnämnda långväntan och dermed förenade olägenheter, sä tror jag, alt de mera förefinnas i inbillningen än i verkligheten och jag föreställer mig, alt ett sådant omdöme härleder sig från den olika erfarenhet man har af kronofogdars tjenstenit pä olika orter. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig böra understödja den mening. Hr Akerman och Hr von Hohenhausen yttrat samt får tillägga, alt, om fogdarne skola lemna medlen direkte till skolstyrelsen, del i allmänhet kunde inträffa, att desse tjenstemän erhölle medlen längre tid än eljest skolat medgä till deras utbekommande, emedan de icke akta skolstyrelsen, som för del mesta utgöres af allmoge.
Befallningshafvande denna föreskrift fullgjort, samt sedan Krigs-, Bergsoch Kommerskollegierna, Förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-rätten yttrat sig om de stadganden och föreskrifter, som i afseende på Länsstyrelsernas befattning med de under dessa Embetsverk lydande ärenden borde uti Landshöfdinge-instruklionen inflyta, så afgaf Kammar-kollegium, efter långvariga öfverläggningar och åtskillig menings-skiljaktighet, den 10 April 1840 underdånigt förslag till Instruktion för Landshöfdingar, Landskamrerare med flere landlslatstjenstemän. Förslaget delgafs de i bufvudstaden under 1844 och 1845 årens Riksdag närvarande Landshöfdingar, men vann ej deras tillstyrkande. Med Kongl. Majits bifall blef af Chefen för Kongl. Civil-Departementet 1848 Landskamreraren Gasslander tillkallad alf, med begagnande af alla till frågan hörande handlingar, utarbeta fullständigt nytt förslag. Sedan detta 1853 blifvit, fullbordadt och på Kongl. Maj:ts befallning till trycket befordradt, utdelades det lill samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och deras underlydande, med lemnad tillåtelse att deröfver inom viss tid till Kongl. Civil-Departementet skriftliga anmärkningar ingifva. Öfver anmärkningarne, som uti icke ringa mängd inkommo, afgaf Landskamreraren Gasslander sedermera påminnelser och yttranden. Pä anmodan af Chefen för Kongl. CivilDepartementet och under hans inseende företogo derefter de vid sista Riksdagen i Hufvudstaden församlade Landshöfdingarne en ytterligare revision af förslaget ; och på uppdrag af de öfrige utarbetade Landshöfdingen f. d. Stats-Rådet Sandströmer ett nytt förslag, hvilket slutligen, jeinkadt och ändradt under förberedande öfverläggningar mellan Stats-Rådets Ledamöter, blef af Kongl. Maj:t, på Siats-Rådets underdåniga tillstyrkan, gilladt.
Ett förträffligt medel att så få fortskrida, vore i sanning den nu föreslagna rättigheten, alt hvarje år sammanträda, med ökad tid till 60 dagar i st. f. nuvar. 45 vid reviderandet af hvarje räkenskapsår. Enär den hittills anslagna revisionsliden varit tillräcklig alt granska, icke blott hvad granskas bort, nemi. rikshufvudboken, utan äfven räkenskaperna för större delen af de verk och inrättningar, som af statsmedlen njuta mera eller mindre understöd, följer alt den begärda tillökningen af tid skulle användas till framletande af ännu flera räkenskaper af sistnämnde beskaffenhet, ännu mera intränga i enskilda stiftelsers och personers fridlysta område. Enär också rådrum hittills funnits för Hrr revisorers pluralitet att kringtåga staden och dess omgifningar, i ändamål ali besöka eller granska förvaltande verk, caserner och inrättningar, och de äfven medhunnit att räkna klädesstufvar i kronans utredningsförråd, synes tidsanslaget lill hvad Hrr revisorer egentligen hafva att göra icke vara för knappt beräknadt. Under discussionerna härom log jag mig friheten framställa, alt om denna granskning af räkenskapen, dessa besök så fortginge, utöfver hvad första afsigt och bruk revisorer ålagdt, conseqvensen skulle fordra, att hvarje cassa, som äger något sken af statsanslag, borde utan undantag revideras, och hvarje sådant verk eller inrättning besökas. 1843 års revisorer hafva icke jäfvat denna förhoppning. Genom deras resa till Eskilstuna är nu för de kommande, om blott vi gifva dem tillräcklig lid, väg öppnad för intressanta färder lill flottstationer, hamnar, håkar, canaler, vägbrytningar, planteringar, mossutdikningar, fästningsarbete^ alla andra allmänna byggnader, hela undervisfiingsverket från universiteterne ned till landtbruksskole)-, till hvarje kyrka, som erhållit vinsäd, hvarje skattehemman som fått räntans orubblighet fastställd mot villkor af bättre häfd och bruk.
Jag har uti min vid det sednare Betänkandet fogade reservation föreslagit en jämkning i detta afseende, och anhåller derföre att ?min reservation härom måtte uppläsas. Jag får tillägga att vin är en vara , som uti liten volume upptager ett stort värde och som således är lättare att tullförsnilla. Jag har derföre antagit att så snart tullen går öfver 25 procent, lönar det sig att tullförsnilla viner, hvarföre jag tillstyrkt 25 procent på de viner som af Utskottet blifvit föreslagne till 60 ; och 20 på dem som Utskottet föreslagit till 40 procent. Friherre af Nordin'. Sedan Friherre Cederström upplyst, att icke mera vin har blifvit förtulladt än som åtgått till communionvin, tror jag lika med honom, att en nedsättning af tullen blifver nödvändig om lurendräjeriet skall kunna hindras och Staten komma i åtnjutande af sin tillbörliga rätt. Hvad beträffar reciprociteten i afseende på jerneffecter, får jrg upplysa , att Frankrike anser den qvantitet vin sorn till Sverige utskeppas så ringa, ett det ej lönar mödan derföre nedsätta jerntullen; Hvilken tanka sf Fransks auctoriteterne blifvit yttrad, vid en, af Vår Minister i Frankrike ejord framställning i detta ämne. Vid sådane förhållanden är det utan ändamål att längre uppskjuta med nedsättningen af en Tull, hvilken så menligt inverkar pä Staten» §6© Den 22 Augusti f> m. Intrader, som den nu å vin varande» Jag förenar mig alltså med Friherre Cederström. Herr a} Wingård: Jag får upplysa i att alla möjliga sorter viner kunna inkomma på fa6tager till och med Champagne. En Ledamot af BevillningsUtskottet har fått in sådant, och Herr Mazére får in sina finaste viner på fastager; likväl kanske icke desert-viner* Utskottets första förslag innehöll en betydlig nedsättning på viner, Derföre gjorde Herr af Klintberg sina anmärkningar. Att man skall få vida mera inkomst, när lägre tull bestämmes än hittills, det tror jag, men det är eri opiaionssak, om en sådan nedsättning som Friherre
Förvaltningens af Sjöärenderna uppgift, upplysa, att Contraeterne härom, afslutade i H. B:co, vid låg Cours blifvit uppgjorde, och beloppet i Sv. B:co uti Räkenskaperne uppfördt, men att vid de derefter inträffade Betalningsterminer Coursen varit betydligt uppstigen; varande äfven, i Utskottets tanka, en detaillerad undersökning härom endast lämplig, i sammanhang med granskningen af Räkenskaperne för den tid Utgiften ägt rum, och då den till hela sitt belopp bör vara behörigen verificerad. 4:o Såsom ytterligare upplysning om Tionde HufvudTitelns tillstånd hade Utskottet uppgifvit, att, enl. K. M:ts Nåd. Bref till K. StatsContoiret af den 2 No v. 1824, en ny reglering af Flottans AJlöningsStater blifvit verkställd, hvarigenom väl å AflöningsAnslaget uppkommer en blifvande Besparing af 2,337 Rtdr 44 sk 3 rist., men hvilken Besparing så väl som ett tillskott från denna HufvudTitels Anslag för Materiella Behof af circa 3o,ooo R:dr Ari. tills vidare erfordras till underhållande af en genom denna reglering uppkommen JndragningsStat/ varande likväl Anslaget för Materielen lättadt genom öfverflyttning till AflöningsStateu af Coopvaerdie - Karlars Underhåll m. m. omkring i4,ooo och minskning i Beklädnadskostnaden för det till mindre styrka reducerade SjöArtillerieManskapet, omkring 18,000. -j2 000 Betänkan den, N:o 253. 249 Tios II. BondcStändet liar Casper IVijkman härvid anmärkt: alt Utskottet ej med tystnad bordt förbigå det grundlagsstridiga deri, att tvärtemot stadgandet i 64 oell 65 §§. Regcr.form., "den upprättade Staten" för Flottan blifvit utan R.