Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När för min själ en Brutus, Marius stå, Ba faller blytungt öfver mig mitt öde, Och, fängslad här af tacksamhetens skuld, Mig sjelf jag måst’ besegra. O! att aldrig Jag skådat denna bok i Wittenberg, Att aldrig annat för min tanke kommit Än torr, spetsfundig dogmatik, den käpphäst, På hvilken tiden, som en blodröd narr, Nu rider karnaval. Bort, sköna bok! Jag vill dig bränna upp. En bättre sats, Än den jag nyss citerat, vill jag svära: I dröm och kärlek finnes fröjd och tillflykt; Så gladt finns intet, som ej gladare Blir genom dem; så sorgligt intet finns, Som genom dem ej mindre sorgligt blir. Slå upp ditt öga, kärlek, du som drömmer Uti mitt bröst, att der blir ljus och frid, Slå upp din blick och hviska Sigrids namn! Jag henne lärt som barn. Vid stilla kärlek Jag sett en engel blomma helig upp. O! jag ej orätt läst i hennes blickar, (tar fram ur boken en biljett) De skygga, drömmande. J, skrifna ord, Åt henne yppen hvad jag ej kan säga. (gömmer biljetten vid Mariebilden) Här uppå fridlyst rum, dit hon blott nalkas, Jag lägger omärkt den. När hit hon kommer Och ber sin bön, Guds moder bed för mig! Man nalkas! det är hon och hennes far. (Går ut genom högra sidodörren.) Sjunde Scenen. ARVID STÅLARM. SIGRID (med en krans af hvita rosor i handen. De inkomma bakom pelarne från venster samtalande). STÅLARM. Min dotter! Redan alltför länge har Trolofningen med Johan tyst du afböjt. Det går ej längre an. Jag sjelf ju ser, Hur dina kinders blommor blekna af. Du älskar honom, hvarföre då längre? SIGRID. Min dyre fader! Ingen ann’ jag älskar Än dig. Jag vill ej gifta mig. Har jag Ej nog af kärlek här? Jag vill ej mer. Till Warschau åter reser Johan Fleming. Hvi vill du bort mig sända, att en främling Vid hofvet dväljas! Låt mig bli hos dig, Min gode fader! STÅLARM. Barnsligheter, Sigrid!
Häst casein belägen egendom N:ris 1 & 4 i Qvarteret Terra Nova Större å Ladugårdslandet, hos Secund-Chefs-Embetet för nämnde Lif-Garde skriftligen hembjudit denna egendom till Kongl. Maj:t och Kronan för nämnde köpeskilling på det sätt, att auetions-inropet å Kronan öfverflyttadesmed alla köparen åliggande skyldigheter och förbindelser; så har hos Kongl. Maj:t Befälhafvaren för Regementet, enär denna egendoms förening med casernen länge ansetts vara behöflig och önskvärd, dels i afseende på casernens otillräckliga utrymme, så att äfven Boningsrum utomdensamma hittills alltid måst hyras af S<jvadrons-Chefs, Stals-Utskottels Berättelse JV-o 323, för ”större delon af Regementets Under-officerare, jemte deras hustrur ocTi’ barn, dels ock i anseende till den stora tillgång på vatten, som af brunnar i egendomen lemnäs och hvarpå vid casernen vöre Brist, hvartill för öfrigt lomme, att berörde egendom, såsom gränsande till casernen, iattiigeii kunde, blott genom borttagande af nuvarande skilje-stängsel, med densamma föienas till en enda gård, i underdånighet hemställt, huruvida icke omförmälde egendom, sorn vöre brandförsäkrad för ir,i5o Rdr, och vid eu derå i September månad i83o verkställd värdering blifvit uppskattad till ]4>ooo Rdr banco, matte af Kongl. Majit och Kronan inköpas, för att lill Regementets begagnande öfverlämnäs, helst fråga tillförene om ett sådant inköp förevarit så väl år 1822 som 1824, ehuru det ej kunnat verkställas, enär den derför då fordrade köpesumma funnits för liög, utgörande förra gången 17,666 Rdr 3a sk. och den senare ett ännu högre belopp.
När de bägge bröderna ett par timmar senare, efter att enligt öflig sed ha besett skörden och boskapen, sutto samman i lusthuset vid toddyn, visste han, att nu skulle det komma. Det hade legat emellan dem och kretsat omkring dem hela tiden, detta, som icke fått ord, men som låg tyngande och skrymmande i dem bägge; det hade gjort frågorna andfådda, svaren frånvarande, samtalet ansträngdt; de hade sökt de möjligast aflägsna ämnen och beskrifvit de möjligast vida cirklar ikring explosionspunkten, men blott för att i nästa ögonblick läsa den skydda texten i hvarandras förlägna leenden och skygga ögonkast. Nu, då de sutto midt emot hvarandra, visste de bägge, att det gåfves ingen återvändo. Men ingendera ville börja. Just som den yngre brodern satt och letade efter en afledare för det obehagliga, som han förnam komma allt närmare, inträdde en paus, en lång, djup, bottenlös paus, öfver hvilken ingen tillbakagång vore möjlig. Han kastade en hastig, halft ondskefull, halft lidande blick upp på brodern; men denne hade redan uttalat det första brutala ordet. »Man talar så mycket fult om dig ute bland folk, Hans.» »Så!?» »Ja, jag behöfver väl inte säga af hvilken anledning?» »Å, du behöfver egentligen inte säga nånting alls. Sköt du ditt och låt mig sköta mitt.» »Men du skulle väl också tänka en smula på oss andra. Det är inte vidare nöjsamt att få en sådan där en in i släkten.» »Å, Hanna är väl inte värre hon än andra.» »Vår syster har inte ställt det så för sig, att folk kan säga om henne, att hon ränt efter sin fars drängar och legat samman med hvem som helst inne i Köpenhamn. Och för resten: äpplet faller inte långt från trädet; hon har inte stort att brås på. Därför skulle du också hålla dig för god att ge dig i slang med sådant folk.» »Jag säger än en gång: sköt du ditt. Jag är väl myndig, jag som du; jag gör som jag vill. Jag vet inte, hvarför du skall lägga dig i mina affärer.» »Men du kan väl ta reson. Nå, gör som du vill. Men i vårt hus kommer hon aldrig, så mycket vet du.
Han helsade bekant på husmansgummorna, som stodo i klungor utanför dörrarne med strickstrumporna i händerna och lade hufvudena samman, när de sågo honom komma ridande, – han igenkände hvartenda ansigte, här var allt som i gamla tider, alldeles oförändradt. Utanför byn låg farbror Tuves gård högfärdigt för sig sjelf, med vidlyftiga, spåntäckta längor och åskledarestänger upp öfver taken; och Truls satte stoet i traf, medan han red upp genom den långa alléen af alm och kastanie. Han höll utanför det gröna staketet, som lopp långs med gräsplanen framför boningslängan; man höll julslagt, tre kolossala svin voro utbredda till skållning och renskrapning eller upphängda till uppskärning i dörröppningarna nere i uthusen. En dräng kom springande för att taga emot hästen. Truls gick in genom den omsorgsfullt tillstängda grinden, öfver planen och uppför stentrappan samt trädde in i folkstugan. Der satt kusin Karna och sysslade med ett eller annat. «God dag, kusin,» sade Truls, tog henne i hand och såg på henne, – han kände henne knappast igen; hon hade varit så godt som barn när han såg henne sist. «God dag,» svarade hon blygt och med en nyfiken rådjursblick, som hon strax tog tillbaka. Om farbror vore hemma? Jo; om han ville vara så god och stiga på. Hon hade öppnat dörren in till kammaren, och Truls steg in. Det var ett stort rum, föga likt den gammaldags «kammaren», inrättadt i modernt solid stil, med ugn af kakel och blomsterbord framför ena fönstret och stor matta öfver hela golfvet och ett kostbart ur i svart uppe på den eleganta chiffoniern och ett välfyldt bokskåp. Vid ett med böcker och tidningar täckt bord framför en divansoffa satt i en fåtölj en liten spenslig man i glasögon och läste i en tidning. Han bar ett välvårdadt grått hår och en välvårdad svart drägt samt kring halsen, inunder den oklanderligt hvita linningen, en svart silkesduk, kringlindad i flere hvarf. Det var farbrodern. Han såg på den inträdande öfver glasögonen, lade dessa från sig på bordet och steg upp.
a. omtalats såsom en inflytelserik ledamot af statsutskottet, inkallades att fylla en ledig plats i konseljen, betraktades detta den erfarné industriidkarens framdragande pA mänga häll sisom en mycket klok och fbrständig åtgärd: Men andra måste hafVa tänkt annorlunda, ty kort tid efter ntoämningen fick den officiösa Stockholms-korrespondens sig förelagdt att öfver land och rike sprida födande, minst sagdt egendomliga för-klari Dg, hvilken förtjenar att återgifvas ordagrant: » En afgörande hänsyn för denna ntnämning, hette det i den officiösa förklaringen, skall hafva tagits dertill, att di ministéren förut kunde anses i ganska (! ) stor utsträckning inrymma de in-sigter och den erfarenhet, som förvärfvas p&amp; den juridiska eller administrativa embetamannabanan, det vore önskvirdt att inom ministéren bereda plats för en person, hvilken * på samma gåqg han tillhörde representationen (en bisak, nämnd i förbigående 1) vore förtrogen med jordbrukets och det större näringslifVets förhållanden. Det der låter ju nästan som en ursäkt » helt säkert ioke stäld h vark en till de ledande männen inom representationen och ioke heller till representanteme för vårt näringslif, utan — till hvilka? Jo, naturligtvis till dém, hvilka hofrättsrådet Forssell vid detta års riksdag äfven ville göra till våra lagstiftare. Men båda dessa funktioner låta sig svårligen förena, åtminstone icke på det sätt här skalle ske. De, som anse, att regeringen skall ledas af dem, hvilkas första och enda nppgift är. att utföra regeringens befallningar, de kanna icke vänta att en sålunda ledd regering äfven skall få del af den andra statsmaktens prerogativ. Så snart två faktorer finnas i statslifvet, måsta deras utveckling också gå jemnsides. Vill man en stark regeringsmakt, får man finna sig i att jemnvigten också kräfVer en stark folkrepresentation. En sådan är ioke, som man ofta söker ufc-måla det, en naturlig fiende till en stark verkställande myndighet, snarare alldeles tvärt om.
Till åtlydnad af Riksdags-Ordningens 29 §, samt i stöd af den rättighet i 105 § RegeringsFormen innefattas, har Constitutions-Utskottet, genast vid denna Riksdags början, genom underdånig anmälan hos Hans Kongl. Maj:t äskat de Protocoll, som uti Stats-Rådet blifvit förde och af Utskottet bordt genomläsas. Kongl. Maj:t har äfven i Nåder genom Dess Hof-Canzler, till Utskottet täckts öfverlemna l:o. De uti Justitise-Ärender i Stats-Rådet hållne Protocoller från och med den 15 Junii 1809 till och med den 16 Julii innevarande år. 2:o. Protocollerne i General-Auditeurs-Arender från och med den 15 Julii 1809 till och med den 5 sistl. Protocollerne i Krigs-Arender från och med den 14 Junii 1809 till och med den 16 Julii 1810. 4:o. Protocollerne i Kammar-Ärender från och med den 14 Junii 1809 till och med den 24 sistl. Julii. 5:o. lAotocollerne uti Kammar-Arenderne, hållne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning från och med den 31 Maji 1809 till och ~ med den 19 sistl. Junii. 24 Riksdagen 1810. 6:0. Protocollerne i Ecclesiastique-Ärender, hällne i Stats-Rådet och Rikets Allmänna Ärenders Beredning från och med den 22 Junii 1809 till och med den 12 Julii innevarande år. 7:o. Protocollerne öfver Handelsoch Finance-Arender, inför Kongl.
Då likväl Sundhets-Kollegium ännu icke inkommit med det från Kollegium häröfver infordrade utlåtande, samt fältläkarekorpsens föreslagna nya organisation för öfrigt icke torde kunna till pröfning företagas, förrän i sammanhang med arméens afsedda lönreglering, lärer äfven denna fråga tillsvidare böra blifva hvilande. Till kngsförnödenhcler har komitén räknat: beklädnads-, remtygs-, utred-KrigsförnOningsoch trosspersedlar, fortskaffningstross, skjutgevär, sidogevär, samt ingeniör-, denheter. artilleri och sjukvårds-materiel; och har komitén ansett sådana förnödenheter, med afseende å den organisationsplan, komitén uppställt, böra, i händelse af behof, genast vara att tillgå till jemväl uppgifven myckenhet. — På grund af hvad komitén anfört anser jag nödigt: att arméens reservförråd ökas med ett upplag af de nödvändigaste materialier och persedlar för beklädnad, remtyg och utredning, allt beräknadt för ytterligare en styrka af 13,000 man; att 32,000 delar af skyddstält anskaffas; att fullt ändamålsenliga krigsgevär anskaffas till ett antal af 160,000 stycken; att kavalleriet varder försedt med nya skjutvapen af det slag, Kongl. Maj:t, efter den tillsatta kavallerikomiténs afgifvande förslag, kan komma att fastställa; att för kavalleriet och artilleriet anskaffas en ny omgång sablar af den beskaffenhet, som af Kongl. Maj:t varder godkänd; att sadelmunderingar af ny och förbättrad modell tilldelas kavalleriet; att full materiel och rustning för 33 fältbatterier alltid må vara att tillgå; att gröfre positionsartilleriet tillökas med 30 pjeser, jemte det fästningsverk och befästningar fullt bestyckas; och 44 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N-'o i, vm Statsverket 1865. att krigsbrygge equipager mod tillbehör kompletteras till afsedt antal:
Revisorerne, som ej känna huruvida hyreskontrakt om ifrågavarande lägenheter finnes upprättadt eller icke och om detta belopp fortfarande årligen utgår, hafva likväl trott sig kunna ifrågasätta, huruvida stats-verket särskildt bordt få vidkännas en dylik utgift, då tjenlig plats för upplag af vedförrådet, enligt Revisorernes förmenande, tvifvelsutan uti någon fästningen tillhörande lokal kunnat beredas; anseende sig Revisorerne jemväl, i sammanhang härmed, böra anmäla ett med det förevarande likartadt förhållande, eller att för ett vaktrum å Skansen Lejonet vid Götheborg hyra blifvit utbetald med 100 R:dr, för år räknadt, en utgift, som, efter hvad Revisorerne föreställa sig, äfven bordt kunna stats-verket besparas. § 5. Uti Kongl. Andra Lifgardes kasernbyggnads-kassa fanns vid 1858 års slut en kontant behållning af 2,222 R:dr 76 öre, samtidigt hvarmed kassan egde en skuld till H. K. H. Kronprinsessan Josefinas Pensiöns-inrättning å 2,250 R:dr R:mt. Enär beloppet af denna behållning,- i förhållande till skuldsumman, synes hafva varit större, än sorn med kassans verkliga behof af kontant tillgång för nödiga utgifters bestridande erfordrades, hade, enligt Revisorernes åsigt, det varit för nämnde kassa fördelaktigare, om ifrågavarande skuld, åtminstone till någon del, genom afbetalning minskats. § 6. Vid granskning af utgifterne under riks-statens 4:de hufvudtitel, har Revisorernes uppmärksamhet fästats derå, att förslags-anslaget till reseoch traktaments-kostnader, 11,350 R:dr, ej på långt när varit för behofvet tillräckligt. Utgifterna under revisions - — 76 — året hafva nemligen, efter afdrag af återlevererade 2,149 R:dr 91 öre, uppgått till 64,230 R:dr 90 öre, och alltså en brist derå uppkommit af ej mindre än 52,880 R:dr 90 öre, ett förhållande, som
Genom förenämnde välgörande testamentariska disposition, som äfven till understöd för nyss omförmälde Fatligskole-Imättnings bestånd anslagit en everdlig fond af 3,000 R:dr Banko, är räntan af ett större kapital bestämd till årliga pensioner åt ett visst antal fattiga borgareoch sjömajis-enkor jemte deras barn, som deraf årligen åtnjuta från 20 till 50 R:dr Banko I öfrigt äger staden ett Fattighus, de.r 16 ålderstigna personer utan arbetsförmåga underhållas, äfvensom ett vida större antal meddellöse och behöfvande åtnjuter, till följe af stadens invånares anslagne frivilliga bidrag, fri spisning vid en för sådant ändamål inrättad mathållnings-anstalt, och är genom Fattighus-Direktionens bemödanden tilivägabragt en Arbets-inrättning, 25 der tillfälle är Lered t fattige, men arbetsföre personer att erhålla en väl icke betydlig, men dock säker arbetsförtjenst. I anseende till härvarande gamla Kyrkans bristfällighet, hvarigenom den - ansetts icke längre kunna begagnas, bar gudstjensten måst förflyttas till en större i Gymnasiihuset befintlig lokal, hvilken dock saknar nödigt utrymme leir församlingens invånare; och torde, enär de tillhandsvarande tillgångarne för företaget af en ny kyrkas uppbyggande till äfventyrs äro för ringa, men de mötande svårigheterne icke eller afhjelpas af någon berömvärd samhällsanda, församlingen ännu länge få beklaga saknaden af ett af dess heligaste behof, den af en värdig och passande lokal för dess gudstjenst och dess andaktsöfningar, så framt ej Eders Kongl. Majrts Nåd skulle mellankomma medelst något mindre understöd af allmänna medel. Sundsvalls
I hvarje vak, solens strålspjut öppnar på den glaserade vattenytan, ser den ohjelplige patienten ej annat än det djup, hvartill han snart nog måste gå; från hvarje löf, som framtittar ur knoppen, känner han en granrislukt framdofta; under hvarje snöhvitt blad, som faller ifrån häggbusken, ser han sin egen grift – ja öfverallt skönjer han den knotige magermannen, hvilken allt hvad jorden och lifvet alstra förgäfves söker mätta. Dessa och dylika tankar sysselsatte detta vissnande hufvud, stödjande sig på denna lika vissnande arm, som syntes i ett af fönstren i glasmästardotterns hus i Lidköping. Hufvudet och armen tillhörde Sara Widebeck. Hennes skumma blick stirrade ut åt Lidas strand, som ännu flämtade trögt under sin tryckande ismantel. En sophög hvilade derpå, färdig att snart för alltid försvinna från dagens strålar. För hvarje annan skulle detta föremål varit likgilltigt, ja vämjeligt; men icke så för Sara. Äfven jag, tänkte hon, är en trasa i det stora verldsbyket, som, när jag en gång uppfyllt min bestämmelse här på jorden, måste förmurkna i ett okändt rum; men minnet af de fläckar, jag aftorkat här i lifvet, skall lefva efter mig och för mina barn tälja hvad jag varit. Nu kom en något våldsam vårfläkt från Wenern, lyftade det öppnade fönstret från haken och slog det emot husväggen, så att rutan med en sorglig klang sprang sönder i tusende bitar. En annan skulle dervid hafva blifvit förskräckt; men icke så Sara. Äfven jag, tänkte hon, är en sönderbrusten fönsterruta, äfven jag är sönderbråkad i oändliga skärfvor; men hvarje skärfva emottager ännu lika klart solens ljus, och samma väsende som, då det var helt, blott belystes af en enda stråle, emottager nu sönderkrossat tusende. Så tänkte Sveriges största filosofinna ock fann sin själ allt mer och mer upplyftad till himlen, ju djupare kroppen lutade mot jorden.
I fråga om sistnämnde onus eller väghållnings-skyldigheten, har likväl, till följd af Kongl. Brefvet den 28 September 1790, som stadgar, att, ”då ny vägdelning kommer att anställas, förmedlade hemman skulle njuta deras förmedling tillgodo,” det förmedlade hemmantalet småningom blifvit grunden för utgörandet. Det är således numera endast sådane utskylder eller besvär, der nedsättning för ett eller annat hemman skulle åstadkomma rubbning i bestående institutioner, såsom roteringsverket, eller minskning i serskilda korporationers inkomster, t. ex. presterskapets, som enligt serskildt utfärdade Föriattiringar det oförmedlade hemmantalet bibehållits till grund för utskylders utgörande; och såsom till dessa, till ecklesiastikverket utgående, afgifter närmast hänförlige hafva äfven likaledes enligt serskilde Författningar kyrkooch prestgårdssamt skolhus-byggnads-skyldigheten utgjorts efter oförmedlade hemmantalet, hvilket också, enär skyldigheter böra motsvaras af rättigheter, bibehållits såsom grund för röstberäkningen vid prestval. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 39. 3 Att, enligt 7 § i Kongl. Förordningen om Socknestämmor och Kyrko-råd den 26 Februari 1817, samma röstberäkning i allmänhet skolat följas vid socknestämmor, torde få anses mindre såsom följd af pröfning af hvad rättvisan bjöde, än gammal häfd, för hvars bibehållande likväl skäl numera icke torde förefinnas. Ehuru således röstberäkningen vid prestval efter oförmedlade hemmantalet på ofvan anförde skäl synes böra bibehållas, anse Utskotten, med konseqvent tillämpning af samma grundsats, det vara med billighet och rättvisa mest öfverensstämmande, att hvarje egare eller innehafvare af hemman bör, vid öfverläggning i socknestämma rörande något ämne, utöfva rösträtt i den mån, han deltager i de omkostnader, som af frågan blifva en följd.
Nådiga framställning om eftergift af personella utsk fider för afskedade j till underhåll berättigade, Soldater och deras vederlikar under expectans-tiden. (B ■villn.-Utsk. Bet. Knis 12 och 18.) S. A. K. Medelst Nådig Skrifvelse af den 24 Mars nästlidet Sr, har E. K. M., som funnit den befrielse från personella utskylder, hvilken redan är beviljad afskedade med pension försedt, manskap af indelda och värfvade arméen, med lika, om ej större skäl böra tillgodokomma de afskedade Soldater och deras vederlikar, hvilka, ehuru berättigade alt, efter viss lid, undfå pension, deraf ännu icke hunnit komma i åtnjutande, och sådant utan afseende på de från oförmåga till arbete eller bräcklighet hemtade anledn ngar, som serskildt berättiga till eftergift af vissa allmänna utskylder, till Rikets Ständer öfverlemn. it, huruvida de icke må finna lämpligt besluta ett dylikt tillägg i Beskattnings-Författuingarne. Och få Rikets Ständer, i anledning af denna E. K.M.s Nådiga framställning, underdånigst anmäla, det Rikets Ständer i 144 §. af den nu utfärdade nya Bevillnings-Förordningen stadgat, att den med rättig - g5ft Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, If.o 3g4- het till pension afskedade gemenskapen af indelda och värfvade armeen må åtnjuta befrielse från afgift, enligt l:sta och 2:dra artiklarne. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 10 Juni 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 9 Juni i84t. Preste-Ståndet den 10 Borgare-Ståndet den <o Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående åtgärder till behof v andes undsättning i missvextår. (Statsoch Ekou.-Utsk. Uti. Slals-Ulsk.
Det vissa är, ' att mot Elisabetlisystrarnas lllinplighet för sitt kali och det satt hvarpi de sköta sin uppgift ha i a.llmänliet, ej iiagra klagoinkl försports. ' Vi vilja darföre. har betrakta dem och deras verksamhet iiteslutaiide ur den synpunkten och lämna alla andra, både de religiösa och politiska, å sido. E n sanning as, a t t Elisabethsystrarna hittills fyllt en brist inom vårt sjukval.dsv2sen. I samma man vi erhålla ett tillräckligt antal inlieinska, fullt utbildade, skickliga sjuksköterskor, kommer den utländska kontingenten a t t blifva obehöflig. Och iiiinu en ej oviktig sak. Dessa iitlandska sjukv5rderskor äro de enda som lämna hjälp utan ersättning, en omständighet som fattigläkaren vet att uppskatta. Förestindarinnan, syster Angelica, ' kunde jag tyrarr ej triiffa. Hon låg sjuk, ganska illa sjuk i inflnensa, sade mig den vanliga syster, som öppnade vid inin ringning. ~ X e n kan jag ej st % till tjänst i stället ?&gt; tillade hon pk god eliusu nkgot bruten svenska, i det hon förde mig in i ett inuttagningssum bredvid tamburen och bad mig sitta ned. Det var ett enkelt, mycket vanligt rnöbleradt litet rum, inen det hvilade ändock. öfver det hela ett visst något af frid moch trefiiad, soin ej s % lätt kan beskrifvas. E t t vackert krucifix af elfenben och ebenholts mellan fönstren var det enda som tydde på något klosterlikt. E t t blombord med några gröna växter, förunderligt friska, och frodiga i betraktande af de vidriga ljusocli luftförhållanden, under hvilka de vor0 dömda att lefva vid denna den trängsta, solfattigaste bland. Stockholms gator, utgjorde rummets enda lyx. Jag inledde samtalet med att begära några tryckta redogörelser eller prospekt öfver Blisabetlisystrarnas verksamhet. » Vi ha inga sådana, inga alls ... w svarade den lilla systern, och skakade på sitt huf vad med den hvita mö&amp;an, hvars yfviga .rysch slöt sig så behagligt kring det vanliga ' ansiktet. » J a g skulle likväl gärna vilja Ila några upplysningar om er.