Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t uppsteg på elen thron, hvilken K K. M;s Höge Fader och Företrädare; rik på år och ännu rikare på ära, lemnat, hade höga, Konung” liga egenskaper och dygder, lika allmänt som rättvist erkända, redan gjort oupplösliga de band, som vid E. K. M. och Dess Höga Gemål fästa Svenska folkets hjertan. Med liflig känsla af undersåtlig vördnad och kärlek är det, som Rikets Ständer nu för E. K. M. i underdånighet uttrycka den enhälliga önskan, att E. K. M. täcktes låta Sig och Sin Höga Gemål, H. M. Drottningen, under loppet af innevarande Riksmöte, krönas och sålunda högtidligen besegla den tro och lofven, Konung och Folk gifvit hvarandra. E. K. M. värdes med Nådigt välbehag anse denna första underdåniga anhållan, Rikets Ständer samfäldt till E. K. M. frambära och emottaga försäkran om den djupa undersåtliga vördnad, trohet och nit, hvarmed Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Åtig. 1844. ftih. titt R. SK Prot. 1844• 10 Sami., 1 Afd.t I 2 Expeditions-Utskottets Förslag tilt und. Skrifvelse j Wig s. N:o 2. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Sept. i844» Preste-Ståndet den 7 — Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Riksdagskostnadernas bestridande genom Riksgälds-Contoret. QStats Utsk:s Mern.
Här diskuteras ock ganska flitigt dagens » on dit », på det hela dock tämligen oskyldigt, ty Fågelås ' lilla badort är ett lyckligt samhälle: dit tränga blott sällan afundsamhetens och skvallrets småsinta tungor. Här finnas två skarpt skilda kotterier: det ena har kommit uteslutande för att roa sig och njuta ett sorgfritt friluftslif, och det göra de med besked, de låta ej några små fläckar förmörka horisonten. Det andra består uteslutande af dem, som vilja sköta sin hälsa, och de göra det också » med besked », ledda af doktor Holms starka, i all sin godhet respektingifvande hand. Nu tystnar musiken — med ett skickligt utbragt » halt på stället » stå de nu där par om par, orörligt stilla, blickarna höjas mot gruppen på berget därofvan, där cameran väntar. Så ljuder det: ett, tu, tre och hela den liffalla taflan är fäst på plåten. Förfriskningar serveras därborta under syrenernas löfverk, dit samlas all ungdomen under skämt och glam, det drickes och skålas af hjärtans lust, ty nu är det brådt, snart börjar dansen ånyo, och kvällen är blott alltför k o r t. Litet afsides på den smala stigen går doktor Holm upp och ned i lifligt samtal med en nykommen patient. Blott några dagar bar han ännu gä- stat Fågelås, han är en främling för alla, och han undviker litet skyggt allt närmande. Lång, mörk och till ytterlighet mager, med något kufvadt, svårmodigt i blicken, som dock stundom lyser upp i ett intelligent, vaket leende — med hållningen litet framåtlutad gör han intryck af vetenskapsmannen, som alltför träget böjt sig öfyer arbetsbordet. » Hvem är det din man talar vid, Nelly lilla? » frågade änkeprofessorskan Beijer i halfhög ton, vänd mot unga doktorinnan Holm, som ett ögonblick slagit sig ned vid hennes sida. » Det är med arkitekten Stange, tant vet — honom, som vi ha väntat ett par veckor, men han kom inte förrän i måndags. Han har varit så gränslöst sjuk, kära tant, bara af öfveransträngning — » » Ja, det är nog ej så bara det, kära vän, » af bröt fru Beijer mildt.
Det måste erkännas, att m y c k e t litet hittills gjorts för tjänsteandarnes trefnad, o c h det är j u ganska lätt förklarligt, att Djursholms vackra natur o c h bekvämt inredda villor svårligen förmå ersätta frälsningsarmen, sekteristkapellen, gardeskasernerna o c h brandkåren, m e n detta minskar icke husmödrarnas förtviflan, o c h säkert är, att för den lyckliga lösningen af tjänarinnefrågeproblemet djursholmsfruarna gärna sparde ihop till ett hederspris. En annan sak. Hvarje bref, s o m en djursholmare mottager kostar i hembäring 3 öre. Det tyckes ju, att det icke är någon stor su m m a o c h att, o m man ej har allt för stor korrespondens, den saken ej b o r d e spela någon roll. M e n i den frågan gör man snart en hel del mindre behagliga rön. Så t. ex. hafva flere stockholmsfirmor den utsökta godheten att alla tider på året tillsända en sina cirkulär o c h tillkännagifvanden, hvilket j u möjligen kan vara en omväxlande o c h v ä l k o m m e n lektyr, då man får den gratis, m e n då djursholmarne skola betala hembäringsafgift för hvarje sådant bref o c h då de därtill m y c k e t ofta äro ofullständigt frankerade, så att man tvingas skicka sin tjänsteande den icke alltid så korta vägen till posten för att utbetala lösen, så framkalla de vanligen mindre behagliga sensationer. Brefportofrågan är en retsam sak på Djursholm. Den kan j u delvis hjälpas därmed, att man låter hämta sin post hvarje dag, m e n distanserna på Djursholm äro stora, o c h då råkar man kanske i kollision m e d tjänarinnefrå- gan o c h — den är ännu retsammare. En rätt stor olägenhet är den stora bristen på arbetshjälp. Ofta behöfver man i ett h e m extrahjälp, så väl manlig s o m kvinnlig, o c h då ställer det sig m y c k e t svårt ibland att kunna reda sig.
Jag uppstår endast för att efter min tanke gifva tillkänna det skäl, som jag förmodar legat lill grund för Utskts framställning, att bifall å Hr Möllerhjelms motion ej kunde meddelas, nemi. derföre att Ständerne hafva rättighet alt skattlägga Svenska folket i allmänhet och bestämma grunderna derför, men alldeles icke att bestämma afgifter för enskilda communen. Således då det blifvit förklaradt, alt detta är en sak, hvarom Stockholms stad inom sig äger att bestämma, ser jag icke hvad annat Utsk. kunnat föreslå. Frih. Sprengtporten: Kurhus-afgiften måste efter min tanke betraktas såsom en communal-afgift, men såsom en communal-afgift, hvilken länen icke äga rättighet alt åtaga sig, utan alt dertill vara bemyndigade eller berättigade af R. St. På denna grund och då styrkt är, att i Stockholms stad linnes behof af större anslag eller en högre beskattning för delta ändamål, än i det öfriga Riket, hvilket är ett förhållande, som har sin grund i sakens natur, tror jag också icke att R. St. kunna vara förhindrade att i denna fråga af en helt och hållet exceptionel beskaffenhet, exceptionsvis tillåta stadens innevånare att åtaga sig en så hög afgift, att ändamålet kan vinnas. Vill man icke medgifva delta, så kan man af Bevilln.Utskts yttrande ej draga något annat corrolarium, än att Utsk. vill lemna Stockholms stad alldeles hjelplös i detta afseende, och att meningen är att sjukdomen här skall få fortfara och sprida sig i brist på tillräckliga kurhus-anstalter. Alt delta ej kan vara nyttigt hvarken för Stockholms stad eller för landet i allmänhet, lärer hvar och en inse. Således då Utsk. ej velat ingå på motionärens förslag, hade Utsk. åtminstone bort anvisa någon annan utväg till de nödiga medlens erhållande. Att blott säga att detta är en communal-angelägenhet, som Stockholms Den 19 Augusti e. ra. siad äger besörja, dermed tror jag icke att frågan är tillräckligen utredd; ty då den är af beskaffenhet att icke kunna ordnas utan Ständernes medverkan och beslut, bode det erfordrats ett positivt yttrande från Bevilln.Utsk. i denna del.
r Högstedt &amp; C:o l:ma maskinkrossad Stocfcbolm 6 6 G ö t g a t a n 6 6 Stocftbolm reftommenberar stna fiffeerSningar af: S3. " o Sa&gt; O t a g e r - Ö l, Caaerdricka ^ ^ kl ^ Pil$ner-©1, Iskällare-Dricka &lt;ö ca samt såsom spectaftief: Allm. telef. Tapeslryoeh Kidderminster-. Afpassade Mattor: Äkta Orientaliska, handväfda Smyrna, Argaman; Äxminster-, Brussel-, Schagg-, Tapestry-, och Kidderminster-, Linoleum^Pattor, A n t h r a c i t, I M ö b e l t y g e r &amp; Gardiner. Gustaf Piebls Bryggeri-M. • » °SS - • « C D Brussel-, Vaxduks(Sals-) Mattor, Sängmattor, Gångmattor och Cocos(Tork-) J \ lattor. C o k e s, bästa bränsle för illuminationskaminer och vfirmeneoessfirer. Allm. Kontor: Uti Skeppsbron » ». AUm. tel. «• 19. Försäljning: B Strandvägen B. Rikstelefon 22 2t. Allm. Rikstelefon 2912. ti Axminsler-, (K; ork«|V [attor.) JOH. LUNDSTRÖM &amp; C:o. S t e n k o l, MÄTTO jRikstel. IS. Låga, bestämda priser. Profver och illustrerad Goda varor. priskurant franko Största urval. på begäran. L U N D B E R G Stureplan. •t HUSMÖDRAR! Spara ÄR LÖSEN FÖR HVARJE HUSMODER MED EN BEGRÄNSAD HUSHÅLLSPENNING 1 HURU GÖRA EN VERKLIGT STOR BESPARING?
Sparres yttrande är till större delen endast ett återuprepande af det anförande Gr. vid sista riksdag i samma ämne afgaf. Jag uptog detsamma då till besvarande och tror således något behof nu icke vara för handen, att med någon fullständighet ånyo bemöta detsamma. Detta Gr:ns yttrande är lik - Den 5 Mars e. ni. 199 val, med afseende på de deri förekommande satser och principer, af alltför mycken märkvärdighet för alt med tystnad kunna förbigås af den sida, hvilken bestrider Gr:ns åsigter. Gr:n har börjat sitt anförande med att åberopa nödvändigheten för R. o. Ad. att eftergifva en förmån, som R. o. Ad. eger, men som för andra samhällsklasser medför olägenheter; i slutet af samma anförande säger deremot Gr:n, att den företrädesrätt eller det privilegium R. o. Ad. fortfarande önskar ega, nemi. Hofrätt till forum, icke vore någon förmån, ehuru den för andra medförde en olägenhet. När man således, såsom Gr:n, börjar med att orda om en detta Stånd nu tillkommande förmån, och slutar med att denna företrädesrätt icke är någon förmån, så frågar jag, om det ligger någon konseqvens i den bevisning man söker åstadkomma. Jag vill icke vidare, än jag gjort vid alla de tillfällen denna fråga förevarit, yttra mig, huruvida det är formenligt eller icke, att R. o. Ad. eger Hofrätten såsom forum. Det må vara nog att hänföra sig till den af Hr Carleson så mä sterligt författade reservation, för att visa vigten och angelägenheten deraf, att, sålänge sjelfskrifvenlieten qvarstår, R. o. Ad. bibehålies vid det forum, R. o. Ad. egt sedan långliga tider, ja sedan sekler, tillbaka. Hr Grin har sagt, att R. o. Ad. bör från sig sofra sådana institutioner, de der icke gillas af det närvar, tidsbegreppet. Ja! det närvar, tidsbegreppet har t. o. m hos Regeringen gjort sig gällande, så alt, enl. hvad vi sett, denna Statsmakt önskat att R. o. Ad. borde från sig sofra rättigheten, att här såsom en serskild politisk institution representera.
Om jag rätt fattade Friherrens yttrande, var första anmärkn. riktad emot andra raden i 1 §, der det står: ”gälle den öfverlåtelse derå, med företeende af laga åtkomsthandlingar, lagfart först sökes.” Jag skulle tro det vara uppenbart, att ordet ”derå” svarar alldeles emot hvad Frih. Cederström vill utmärka med ordet ”hvarå”, nemi., att detsamma syftar på det nästförestående ordet ”öfverlåtelse”. Jag finner icke den ordställning, Frih. Cederström föreslagit, vara mera riktig; men om R. o. Ad. så anser den, skall jag ingalunda motsätta mig återremiss. Visserligen borde ett conima stå emellan ordet ”öfverlåtelse” och ”derå”; men jag kan likväl icke finna, att meningen genom dess utelemnande blifvit fördunklad. I afseende på 2 §, tror jag icke eller att den redactions-förändring Frih. Cederström föreslagit är lämplig. §:n innehåller: ”Upplåter någon ät tvenne nyttjanderätt till fast egendom å landet, njute den, som inteckning först söker, sin rätt till godo.” Uttrycket ”företrädesrätt” kan här icke begagnas. Det är den redan förvärfvade nyttjande-rÄltea, som den första inteckningssökanden skall njuta till godo; och det var för att icke inom 2 rader behöfva upprepa ordet ”nyttjanderätt”, som man i stället har begagnat uttrycket ”sin rätt”. Jag hemställer, om icke R. o. Ad. finner jemväl denna mening ganska tydlig och alt någon återremiss således icke erfordras. Den 9 Octo b er. 71 Frill. Cederström: Det är just emot ordet ”derå” med den nuvar. commateringen, som jag gjort anmärkning. Efter den nuvar. ordslällningen skulle man lätt kunna tro, att ordet ”derå” liar afseende på ordet ”ägande rätt” och icke på ordet ”öfverlåtelse. Om conima sättes framför ”derå”, eller om detta ord förändras lill ”hvarå”, så blir meningen klarare, och en lag-§ bör vara så tydlig som möjligt. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å LagUtsIcs förevar, betänk. Ropades ja och nej. Frih.
December denna medgörlighet gent emot det individuella tycket. Lika litet kan man uppgifva en dominerande form för kapporna; det ges kappor af de mest olika snitt, anspråkslösa och eleganta, prydda med en rikedom af snörmakerier och broderier, kappor till urval för hvarje ålder och smak. På pelsverksgebitet har modet, bringande vintern skyldig tribut, haft mycket att bestyra, i det hela med lysande resultat; det har ej allenast begagnat sig af de fina och dyrbara pelsslagen, utan äfven egnat de enkla och billiga sorterna omsorgsfull uppmärksamhet, härmed tillgodoseende dem, som måste taga hänsyn till kostnaden vid valet af pelsverk. Det är klart, att utter och bäfver, hvilka med stor möda och fara måste jagas på Kamschatkas ogästvänliga kuster, representera högt värde. 1 betraktande af de betydande summor, hvilka en bäfverfäll, ett utterskinnsgarnityr eller ett sälskinnsbräm betinga, har körsnärskonsten låtit sig angeläget vara att åstadkomma förvillande efterhärmningar af olika pelsslag. Dessa efterbildningar tillverkas af andra pelsslag, hvilka — ehuru liknande till utseendet — dock ställa sig billigare i pris och derjemte motsvara skäliga anspråk på elegans och värme. Man har så t. ex. allt skäl att känna sig till freds med den imitation, som framställes af nordamerikansk tvättbjörn; detta skinn behandlas och användes som bäfver. På samma sätt sker med den från Sydoch Centralamerika stammande uttern. Högt i pris och fägring står den sällsynta blåräfven; dock ersattes äfven denna af vår vanliga räf, hvars af naturen hvita bukskinn färgas i de delikataste nyanser och användes till bräm och garnityr. Något nytt och synnerligen elegant är det blekta, ljusa loskinnet, hvilket väl dock på grund af sitt höga pris får anses tillgängligt endast för mera exklusiva kretsar. Sälskinnets förtjenster skattas sedan länge högt; om äkta eller imitation (af bisam) är det sammetsmjukt och af en fin, dämpad och klädsam färg. i. fev &gt;• Fig. 1. Hatt a f filt.
2. c) ^longl. 5?ummev'.got* terietö till 9vi!$gålD3>€onto* ret bfroerflpttaDe foröringar 28,690. d) 2lter(toDen af Montan* ta ^SiDraget till $rigé>0fu(* Deré liqoiDeranDe * 72,000. e) Snlöfte forDna ©ié* cont*S83erfet$ 3 procents IKer>erfer * * * i,137.24. 4. f) förlott till inlofen af falffa ocf> troåtpDige £reDit* 0eD(ar * » * 250.34. 8. g) ©e, åren 1824 od) 1825, till $ongl. €onoop# Commifjariatet, på Dej? €re* Ditio, utbetalDe » 133,333.16.— h) ^SMvDet af dopparen i 0filjempnt$*$3olletterne 27,745.36. 6. — "*394,612.13, 8. UtbalanceraDt, rotD 1829 årS flut, min* Dre forffott titt €ontoré*^penfer, ån roiD 1827 åré utgång * * * * 292. 8.— 2:o ©enom Contante ^etalningac:
eller, som det \ räl snarare liar bör heta. kompilatorn, utplockats liufvudsakligeii ur tidiiingsiiotiser eller inedclelan.den i tidskrifter under en tidiynd af mer iiii 40 ar, de flesta fr811 50- och 60-talet. Allestädes imföres iiied skriipu1.ö~ noggrannhet aret ocli dagen, ofta timmen, d % Iiandelserna inträffat, och icke blott viirldsdelar och 1.aiid utan afveii längd och breddgrader äro oiiisorgsf ullt angi fila Maii får ett intryck af, att allt som beriittas ar fullt trovardigt, att allt verkligen liar passerat så, som det beskrifves. Men det ar för mycket af iiakiia, torra fakta, ocli arbetet liar en viss prägel af tiagot gxinrnnlcla&amp;, af den aktiiingsv$ird,z trkkigliet, som sk ofta förr var iiara förbuiideii. iiiecl en s. k. » bra# bok, f r h Iivilken fantasi ocli poesi voro bannlysta. &amp; Ian &amp; terfinner liär saniina skildringar, soin s i ofta förekominit 01-11 samnia tröstlösa kringflackande p&amp; Oceanen nnder nätter och dagar i en usel båt iitaii proviant och vatten, sainma .sorgliga detaljer om död och undergång åt de iniinga och iiiiderbar raddriing ht de få, h v a r j h t e sjöröfvares, blokadbrytares, livalfångares in. fl: s bragder ointalas. Of verallt inpraglas den ganila sanningen, att i alla faror ocli under de inest förtviflade utsikter, ordning och disciplin äro de enda inedlen till räddning.
Ser, hellre än att tillsätta flera Utskott, remittera sådana mål, som till visst Utskott icke hora, antingen till Besvärsoch Ofconomie-Utskottet, eller till något nf de öfriga förut tillsatta Utskott, vare samma Utskott pligtigt att med dess utlåtande, i enlighet med erhållen Remiss, inkomma; . och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grund-Lagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål i enlighet med Riksens Ständers deröfver tillhörige beslutande rätt bör afgöras. Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita emellan Utskottets sämteiiga Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en Sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade. Ar pluraliteten redan vunnen, bör den aflagde sedeln genast förstöras. Inom Banco-Utskottet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande. Constitutions - Utskottets Memorial den j 3 Augusti 1812. 58 §• Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut. Ej heller må, med undantag af Grundlagsfrågor, hya ämnen af Riksdags - 68 Den l 3 April. hagsman väckas, sedan en månad från Riksdagens början, enligt 27 §., till ända lupit, så vida icke sådana frågor, af redan, fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under Riksdagen intiäffande händelser, omedelbarligen föranledas. Såsom alternatif. huru vida de vid följande ?§• gjorda förslag till tillägg och ändringar böra upptagas eller uppskjutas, öfverlemnas här Redactionerna af dessa Förslag. Constitutions-Utskottets Memorial af den 29 Mars 1810. 74 §. Regerings-Formen.
Min mening år icke att i de fall der Lagdiftaren med skål och billighet kan skärskåda gerningarne och bestämma deras följder, åt Domaren Jemna godtycklig pröfning; men dä jag vet att alla sådana fall icke kunna bestämmas, och då jag tror att graden af all bestrofF ing bör vara låmpad efter graden af brottet, hemställer jag om icke med upphåtvande af stadgandet i ornförmälte 1786 års Kongl. JJref, Lagens bud i 19 Cap. 3 § MissgerningsB dken, måtte till sin kraft och verkan återställas. Anhållande* jag att detta mitt Memorial måtte till Lagutskottet remitteras. Herr von Schinckel, Johan Fredric: Då få timmar återstå, inom hvilka Ståndets Ledamöter äga rättighet att väcka någon motion under innevarande Riksmöte, vågar jag utbedja mig Höglofl Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet under några ögonblick, för ett ämne, lika vigtigt för hela landet som för hvarje enskild man, men hvilket bordt behandlas af en mera sakkunnig än den, som nu för första gången vågar framträda och höja sin röst inför ett RiksStänd, sorn i sitt sköte åger Sveriges största talare. Ämnet år icke nytt, __ det rörer hushållningen med landets skogar. Härom har vål vid föregående Riksmöten Den 3 Martu, 247 fråga blifvit våckt hos Respective Stånden, men niig vetterligen har ännu intet beslut blifvit fattadt, eller någon nyare författning i det* åmne blifvit utgifven. Man behöfver blott kasta en blick på huru skogarne behandlas hos oss och huru de skötas hos våra sydligare grannar för att finna huru långt vi åro efter dem i denna hushållsgren, hvilket likvist hos oss år af största vigt, emedan skogsproducter utgör en af våra förnämsta Exportartiklac, och dessutom hvad olyckor skulle ej förestå för våra efterkommande om skogarne så skulle aftaga hädanefter som hitintills.
Vår synnerliga ynnest osh nådiga benä^ genhet med Gud Allsinägtig, Troman, Herr Grefve, LandtMarskalk, President i Vårt och Rikets KrigsCollegium, GeneralLieutenant, Riddare och Commendeur af Väre Orden, Riddare af Vår Svärds-Ordens Stora Kors, Första Classen, Riddare af Kejserlige Ryska St. Annte*! Ordens Första dassi Dm 17 Julli. 319 VI håfve i nåder låtit Oss föredragas Eeler, å Ridderskapets och Adelns vägnar, till Oas aflåtne underdåniga skrifvelse af den 151 denna månad, med tillkännagifvandv, att Ridderskapet och Adeln antagit de förändringar, i afseende på 7, 8» >0, <53 och 54 § §. af den föreslagna RiddarhusOrdningen, Vår nådiga skrifvelse till Eder af den i4 dennes innehål-, ler, och då VI, för öfrigt, ej håfve någon anmärkning att göra emot de föreslagne förändringarna i 3, 6 12, 32, 36, 45> 46, 47» 49» 50, 51 och 52 § §, håfve VI, rned iagttagande af $e ofvannämnde, denna sålunda nu omarbetade Riddarhusordning härmedelst gilia och stadfästa velat, för ait till efterlefnad, från början af nästkommande Riksdag, blifva gällande. Detta håfve VI Eder, till nådigt svar, samt Ridderskapets och Adelns behöriga kungörande, i Nåder medja velat $ och befalle Eder Gud allsmäktig synnerligen nådeligen* Stockholms Slott den 16 Julli 18x8. CARL JOHAN. G. af Wetterstedt: Lades till Handlingarna. Sedan pliktbössan nu blifvit öppnad, ber* funnos de der inneslutne medel uppgå till eis belopp af 38 Riksdaler 36 skillingar RiksgäldsSedlar, hvilket belopp Hans Excellence Herr 320 Den 17 Julii.
Men ingenting är hos mig mera oföränderligt, än den adoration jag gör åt alla sanna och bevista förtjenster. Med hvilken känsla jag ock evigt är M. N. Herres ödmjukaste tjenare. Näppligen kan förmodas, att Rosenstein sjelf, en alltid fridälskande man, var någonsin böjd för en slik rättegång. Men om bland medbröderne herrskade en mera krigisk anda, så besinnade man sig dock snart, och lät hela förslaget fara. Också gjorde Konungens plötsliga död, såsom vi sett, att Thorilds polemiska förhållanden togo en annan vändning. Att han på denna bana skulle – förr eller sednare – bereda sitt fall, dels genom egna obetänksamheter, dels genom sina lärjungars, kunde dessutom de, som ville bli honom qvitt, äfven med måttliga siare-gåfvor förutse. Men ehvad än i allmänhet må dömmas om Thorilds lärjungar och de män, som utgjorde hans närmaste umgängskrets: en egenskap hade de, för hvilken jemväl vi på deras mull böra tacka dem; de förblefvo honom, i olyckan, som i lyckan, orubbligen trogne. Också vid hans afresa ur fäderneslandet sökte de, på hvarje dem möjligt sätt, att förminska det oangenäma deraf och förljufva det bittra. Geijer berättar 73 – troligtvis efter någon af dessa nyssbemälta vänner – att Thorild ”fördes i landsflykt den 8 Mars (Jubeldagen) 1793”. Enligt Hjelm, skedde detta redan dagen förut; ty i hans dagbok står under den 7 Mars: ”I dag reste Thorild, och i sällskap med en police-betjent, som kör åt honom”. Reuterholm tycks velat bortskicka honom med så mycken anständig beqvämlighet, som omständigheterna kunde tillåta. De närmaste vännerne följde å väg till Fittja, der han tilläts med dem uppehålla sig ända till den 11. De firade der, om än ingen jubelfest, dock en minnenas, tacksamhetens, förhoppningarnas högtid. Der talade Philipson, der qvad Enbom.
Datum ut supra. OSCAR. /I. F. N. Gyldenstolpe. Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N.-o 4. 3 Utdrag af Protokollet öfver Landt fiirst arsärenden, hållet inför Hans Majit Honungen i Siats-Rådet å Stockholms slott den 28 Oktober 1856. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitiae-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens Herr Stats-Minislern för Utrikes Årenderne Friherre Lagerheim, Siats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almquist. Siats-Rådet och Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Grefve Gyldenstolpe, anförde i underdånighet: 3:o. När Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens Riksdag för sin del beslöto MötesAngående passevolans-afgiftens upphörande, förklarade Rikets Ständer tillika i afseende å den uppkörande från Rusthållarne vid indelta Kavalleriet utgående Furage-passevolansen, att, alldenaf Puragestund någon förändring uti hvad Rusthållare af ålder ålegat alt vid möten besörja passevolansryttare-hästarnes furagering icke skäligen syntes böra ega rum, enär Rusthållarne afgiften äro pliglige att hela året underhålla nummerhäslarne, och någon ökad kostnad genom vid beridna dylikt underhåll vid mötena således egentligen icke uppkomme, Rikets Ständer ansågo Iiusihållssig icke ega anledning medgifva den nu gällande Furage-passevolans-afgiftens uppIlegemenhörande och anvisande af Stats-anslag till de kostnader, hvarför densamma är beräknad. tena.