Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan nu ett af mina argumenter i detta ämne blifvit upptaget, och emot detsamma anförts, att det ankommer på Stats-Rådet, att till Systematiskt förfarande återföra en temporairt Föredragande, då han derifrån afviker , har jag kommit i tillfälle att upplysa min tanka vara , att härtill skulle fordras speciella motiver, och en kunskap om de af Ministern uttänkta verkstäilighets-medel af sitt systéme, gom Stats-Rädets Ledamöter ej kunna ega. En värd Talare har ansett , att som corollarium af min mening borde följa alla Tjenstemäns afsättlighet. Det gläder mig att såmedelst få tillfälle å tal bringa min i detta ämne alltid bysta tanka. Jag erkänner utan ringaste betänklighet , att jag aldrig kunnat föreställa mig en fullkomligare Constitutionell motsägelse, än den jag finner emellan Ministrars ansvarighet Och deras underhafvande» oafsättlighet emellan skyldigheten att ansvara för Verkets gång och förmenad rättighet att cassera obrukbara instrumenter, och antaga duglige. Det gifves Utom Sachsen intet Constitutionelt land i Verlden, der den häftigaste sakförare af rättigheter någonsin vägat påstå Embetsmännens oafsättlig, het eller skulle kunnat våga det, utan missbib Jigande af sine egne Politiske medhållare. Bayern göt ock ett undanag, i så måtto, att den i 124 Den 3 December f. m. tillstånd af quiescenz, som det där kallas, försatte Tjenstemannen behåller lönen, hvarigenom afsättligheten blifvit så onerös för Landets financer, att det är sannolikt , att utöfning af denna Regeringens rättighet snart blifver absolut. Endast locala förhållanden , ej det allmänt rätta i saken, skulle afhålla mig, om fråga derom vore väckt , ifrån att ovillkorligen biträda principen af alla administrativa tjenstemäns generella afsättlighet. Äfven detta hänger tillsammans med min ofta framställda allmänna tanka om den vigtiga ansvarighets-läran, en tanka så himmelsvidt skiljd ifrån den bos oss allmänt antagna , och det är denna skillnad , som nu åter vållar det mostånd mina framställningar möta.
Under åberopande af hvad sålunda förekommit, har Kongl. Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att, emot det att salpeterfonden, sådan den vid 1866 års utgång efter afslutad hufvudbok befinnes, till Rikets Ständers disposition öfverlemnas, Rikets Ständer i stället måtte på Riks-statens fjerde Hufvudtitel, såsom ordinarie anslag till “salpeter-uppköpt, uppföra ett förslagsanslag af 110,000 Riksdaler, och således bevilja en tillökning i nuvarande anslag med 50,000 Riksdaler, att från 1867 års början utgå samt användas till förefallande dylika utgifter, hvilka förut blifvit från salpeterfonden bestridda; äfvensom att Statsverket må öfvertaga fondens nuvarande eller i följd af indragningen blifvande expektans-, pensionseller indragnings-stater; hvarefter Kongl. Majit komme att taga i öfvervägande, huruvida Komitéen för salpeterärendena skulle kunna upphöra och befattningen med den återstående salpetertillverkningen inom riket tillika med salpeteruppköp öfverflyttas på Arméförvaltningen. Genom den af Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med såväl Rikets sist församlade Ständers som 1863 års Revisorers i ämnet uttalade åsigter, till vidtagande Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 51.
De, som hysa farhåga för verkningarna af 1827 års förordning och en vidsträck tare jordafsöndring, tro sig deri finna en anledning till proletärens och den mindre bemedlade folkmängdens förökande. Jag hänvisar i detta fall till Tabell-kommissionens sednasle statistiska uppgifter. Nativiteten från 1775 till och med 1780 var 2 procent större, än emellan 1835 och 1840, likasom mellan 1820 å 1825 nativitetsprocenten uppgick till 18,04 eller nära 2 procent mer än emellan 1840 å 1845; må man således icke vidare påstå, att folkökningen befordras genom jordafsöndringen, härom skall man blifva än ytterligare öfvertygad, om någon vill göra sig den mödan, att genomse de sednaste femårsberättelserna, och jemföra dem med Tabell-kommissionens; det visar sig då, att folkökningen icke inom de särskilda länen tilltagit i förhållande till ett mindre eller större antal afsöndrade lägenheter. I öfrigt får man af femårsberättelserna erfara, att med högst lå undantag i de län, der de fleste afsöndringarna äro, befinnes det minsta antalet backstugor, och tvärtom; det visar sig deraf, att folket har ett behof att bosätta sig. Och då jag föredrar lägenhetsinnehafvare framför backstugusittare, stattorpare och inhyseshjon, så får jag af anförda skäl hemställa till Rikets Ständer, att, med ogillande nf betänkandet i denna del, 3 § i 2 kap. af Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 19 December 1S27, i fråga om jordafsöndring, måtte erhålla följande förändrade lydelse: 24 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 14. 3 §. Lägenhet, som från hemman afsöndras, efter hvad i 1 § tillåtet är, skall i Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens
»Endast jag har fångat Kärleken, den sköna, unga Kärleken, som icke har sin like på jorden. Här är hon! Se hur himmelsk hon är!» Då vände sig alla hastigt emot honom. »Är det henne du menar?» ropade de. »Är det den unga, sköna Kärleken? Det är ju din gamla fattiga, blinda mor?» PRINSEN SOM FICK TYSTNADEN ATT TALA Prinsen, som fick tystnaden att tala Det var en gång en kung, som regerade öfver ett stort och mäktigt rike och öfver många skatter och härligheter. Men han hade blott en son, som skulle ärfva allt detta efter honom, och denne prins var så underlig. Han kunde icke tåla att höra människor tala. När kungen förde honom med sig i rådet, eller när rikets ständer voro samlade, led den unge prinsen som en orm i en myrstack. Ju mera de talade och grälade omkring honom, dess värre blef han till mods, och han andades icke fritt, förr än kungen reste sig, och han kunde följa honom och gå sin väg. Vid hofvet pratade ju också alla, – mest nonsens, – och prinsen blef röd och blek af ansträngning att höra därpå. Värst var det dock, när någon talade till honom själf. Där stod en hofman och bugade och skrapade och gjorde sig så rar och utlade både länge och väl, hvad han hade att säga, till dess prinsen lyfte sitt sorgsna ansikte emot honom och frågade: »Hvarför säger ni egentligen allt det där?» Hvarför? – Ja, det var icke godt att svara på. För det mesta fanns det verkligen ingen anledning därtill, men man måste ju prata. Gjordes där upp planer för framtiden, saker, som man skulle företaga sig och utföra, hörde prinsen tyst därpå, och så slutade han oftast med att fråga: »Och se’n?» »Och sen? Se’n? – Ja, sedan var där nya planer och nya saker att göra, och så frågade prinsen åter: »Och se’n? Nej, det var icke något roligt, att umgås med den prinsen, och det fanns knappt en man i hela kungariket, som var så illa omtyckt som han. Då han nu emellertid icke lyckades att få andra att upphöra med att tala, slutade han att tala själf; – det var ju alltid något.
Då motionären utan någon vidare utredning till behandling öfverlemnat denna fråga har Utskottet sökt på annan väg vinna de upplysningar, som härom kunnat finnas tillgängliga. På detta sätt har Utskottet inhemtat: att Kongl. Majit och Kronan ej för rusthålls-regementena i allmänhet underhåller andra munderingspersedlar än dricksflaskor med remmar, hvilka underhållas af trosspassevolans-fonden mot det att rusthällarne till samma fond erlägga en årlig afgift; hvaremot med Bohus läns regementes södra eller rusthålls-bataljon den skiljaktighet egt rum, att densamma blifvit af Kongl. Majit förklarad vara infanteri intill den 1 Januari 1863 och att Kongl. Majit och Kronan derföre öfvertagit anskaffandet och underhållet af beklädnaden, remtyget m. m., i likhet med hvad för öfrige infanteri-regementen eger rum; — att, så vidt kunnat inhemtas, trossvagnar, vare sig vid rusthålls - Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande M 15. 5 hällseller rotehålls-regementena, ej under flere tiotal af år blifvit anskaffade eller ens funnits i brukbart skick, förr än då, under de sednare åren, sådane anskaffats pä trosspassevolans-londens bekostnad och till sä väl rusthållssom rotehålls-regementena utdelats; — att, i det ena af de utaf motionären föreslagna alternativ, eller i händelse trossvagnar eller munderings-persedlar borde underhållas af Beklädnads-direktionerne, berörde anordning, äfven om den i öfrigt vore lämplig, ej lärer för rusthållarne medföra annan lindring än den, som genom bättre hushållning kunde uppstå, enär det är på rusthällarnes bekostnad, som dessa
86706) ning i dubbla italienska bokhåileriet, räkning, skönskrifning, rundskrift, svenska, tyska, engelINACKORDERING. ska och franska språken. Ämnena äro valfria. I Stockholm vid central gata erhålla i höst Nya hufvudkurser börja den 18 sept., den 3 två ä tre unga damer hel inackordering. Idun Fredagen den 12 juli 1889. B yrå: Kla.ra.bergsgatan 54, en tr. Tidningen kostar endast 1 krona för qvarialet. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen lösnummerförsäljning. postarvodet inberäknadt. Redaktör och FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Träffas ä byrån kl. 10 — 11. A l l m. Telef. TJtgfifningrstid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: ' hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i bokladorna samt å tidningskontoren Anna Wahlenberg-Kjerrman. &amp;, en unga författarinna, med hvars sympatiska bild Idun denna gång prydt sina spalter, är säkerligen för de flesta af våra läsarinnor ingalunda en ny bekantskap, då hon genom sitt skriftställarskap förvärfvat sig talrika vänner inom alla bildade och literärt intresserade kretsar i vårt land. Således icke någon ny, men lika litet någon gammal! T y för endast tre eller fyra år till baka var Anna Wahlenbergs namn ännu icke kändt utom den trängre kretsen af personliga vänner och fränder. Sannt är, att hon redan då utöfvat en ganska omfattande författareverksamhet, men detta hade hittills skett under den form af » skyddande förklädnad », som namnes signatur. Kanske gömmer ni ännu på er bokhylla, ärade läsarinna, en samling skisser af märket Bien; » Teckningar i sanden » var visst dess namn?
rande boställe att disponeras såväl till bostad » för vid härvarande flottstation tjänstgörande officerare som ock till en s. k. mess eller samlingsrum för flottans officerskorpsei och civila stater, hvarigenom tillfälle skulle lämnas flottans berörde personer ej mindre att enskildt afhandla ämnen rörande flottans bästa, än äfven att genom ett förtroligare umgänge samverka till en angenäm förströelse å från tjänstebestyren lediga stunder. » Första allmänna sammanträdet ägde rum å sällskapets IDUN - 5 - l " 899. Styrelsen för » Föreningen Hemmet för arbeterskor » utgörea af fru Agnes Wicander, ordförande, fröken Gerda Meyerson sekreterare, fröken Olga Schuldheis, kassaförvaltare, fru Helfrid Nordin f. Brickson och fröken Annie Friedländer. Under det gångna året har hemmets verksamhet väckt mycket intresse, och-föreningen har vunnit rätt liflig tillslutning af betalande årsmedlemmar. Men för att bättre betrygga hemmets ekonomi och föra föreningen ett stycke mot dess framtidsmål, som är: » flere hem för arbeterskor i olika delar af Stockholm », har styrelsen jämte ett antal för saken intresserade damer anordnat en försäljning, som kommer att äga rum i Konstnärshuset, Smålandsgatan 7, torsdagen den 2 och fredagen den 3 november kl. 11 f. m. till 9 e. m. I den vackra utställningssalen, som blir smakfullt dekorerad, placeras försäljningsstånden, där många nyttiga och trefliga artiklar finnas att köpa. Särskildt märkes ett stånd endast för barnkläder, från beklädnader för späda barn till gossoch flickkläder för 12- och 14-århigar. Vidare ett stånd med leksaker, många trefliga dockor och andra saker, lämpliga att gömma till julklappar, förkläden i alla branscher, målade och broderade arbeten, godsaker, parfymer m. m. m. m. Buffet med allehanda förfriskningar och tombola äro naturligtvis också anordnade. Hvad som också säkert kommer att locka många besökare är den serie scioptikonbilder, som i ett af sidorummen kommer att förevisas.
Att Herr Dandt Marskalkens och Herrar Talemännens Tafflar vanligen blifva, efter Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, före eller vid Riksdagens öpnande anordnade, hvarefter, och då StatsUtskottet hunnit organiseras, Förslag afgifves på Medel till kostnaden härtill så väl som öfrige Riksdagsutgifterne, utan att Utskottet närmare känner, hvad som påräknas att åtgå för Tafflarna än förhållandet dermed vid den nästföregående Riksdagen vid handen gifver, hvilket altså tages till grund vid berörde Förslag; Och har, af sista Urtima Riksdagens kostnadsräkning befunnits, det Herr RandtMarskalkens Taffel då kostat 13,035 R:d 25 sk. 9 rst., samt de 3:ne öfrige Ståndens Talmans Tafflar 5,000 R:d hvardera, eller tillsammans för alla Fyra 28,035 R:d 25 sk. 9 rst. för en tid af något öfver 5 månader. Då det ankommer på Riksens Ständer, att yid hvarje Riksdag serskildt anslå medel till 6o StatsUtsk. Betänkandert. Riksdagskostnadernes bestridande, har StatsTTtskottet trott deri nu ifrågastäldte indragning af Tafflarne vid nästa Riksdag och framgent böra öfverlemas tili kommande Riksens Ständers Eget Förordnande. Men, sorn en sadan indragning, vid ofvanberörde förhållande med Tafflarnes anordnande, som innan Riksens Ständer komma i verksamhet vanligen sker, synes bero på det förordnande och exempel, som Riksens nu församlade Ständer kunna gifva, samt denna besparing af en utgift som både kan vara mindre nödig oell tillika anses icke obetydlig, vid närvarande tidpunö, dä all hushållning med Statens tillgångar är nödig, äfven vöre i sin ordning, helst det synes tillhöra Riksens Ständer att härutinnan gifva ett efterdöme, sorn med tidens fordringar öfverensstärnmer; så har StatsUtskottet ansett sig böra vördsamligen hemställa, om icke Riksens Höglofl.
Auctions-Reglementet jemväl medgifver andra utvägar för anskaffningen, bör Förvaltningen i underdånighet upplysa, att det ifrågavarande murteglet, hvilket bordt användas till pelare vid Skeppsholms Kyrkobyggnad, varit af annan beskaffenhet och helt andra dimensioner, än vanligt murtegel, och ej kunnat annorlunda, än under hand och genom serskildta beting anskaffas, emedan mycken noggranhet vid tillverkningen erfordrats, hvilhet ock förorsakat den anmärkta högre kostnaden. 2:0 Beträffande anmärkningen, att ehuru Staten på det hela, både för Förvaltningen af Sjö-Ärenderne och Flottan, endast skall anslå 25oo R:dr lill skrifmaterialier och expencer, likväl vid Carlskrona Station ensam år i83o blifvit utgifne 9763 R:dr 12 sk. 8 r:st. till diverse utgifter, skrifmaterialier m. m., af hvilket förhållande Riksens Ständers Revisorer hämtat anledning till den förmodan, att hushållningen med ( 3i ) de utgångne medlen icke varit fullt ändamålsenlig oelr öfverensstämmande med Eders Kongl. Maj:ts Nådiga afsigt med den upprättade Staten; så enär af sjelfva den af Rikets Ständers Revisorer sålunda åberopade Nådiga Stat tydligen inhämtas, att förenämnde, å Riks-Staten uppförde, 2,5oo R:dr äro afsedda till expencer och skrifmaterialier endast för Förvaltningen af Sjö-Ärenderne samt General-Adjutants-Expeditionen för Flottan_, men ingalunda för denna sistnämndas 3:ne Stationer, hvilka för dessa behof erhålla anslag, anvisade å hvarje Stations Nybyggnadsoell Underbålls-Stat, lärer Eders Kongl. Maj:t i Nåder finna Rikets Ständers Revisorers ifrågavarande anmärkning vara af misstag tillkommen. 3:o Hafva Revisorerne ansett, att då vid Carlskrona Station besparingar år i83o tillkommit, åtskilliga uppräknade, vid samma års slut utbalancerade skulder, så långt tillgångarne medgifvit, bordt dermed betäckas; och får Förvaltningen härvid i underdånighet upplysa: att de balancerade Poster, Riksens Ständers Revisorer sålunda ansett böra med besparingar vid Stationen liqvideras, i stället för att utgöra Flottans skulder, bestått uti dess fordringar för af under händer häfda medel, emot ersättning af behörige anslagstitlar, förskottsvis bestridde utgifter, för hvilka ersättning jemväl, på sätt i83o års Hufvudbok utvisar, sedermera lill största delen influtit, äfvensom att den upptagne posten af 44°
Ridclerskapet och Adela har lill Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottfet remitterat ett af Herr Montgomery, Gustaf, ingifvet memorial, deruti han, genom en utförlig historisk jemförelse emellan verkningarne af de lejda arméerna och det'frivilliga national-försvaret, sökt utveckla den grundsats, att systemet af stående härar i alla tider och hos alla folkslag varit ett frätande gift, tärande på nationernas innersta krafter, utan förmåga att hetrygga Staternas sjelfständighet, och egande en tvetydig framgång vid eröfrande företag; hvaremot foikbeväpningen, eller det på medborgerlighet grundade Krigs-Systemet, alltid verkat gynnsamt för de nationer, som detsamma anlitat, vare sig till eget försvar, eller för alt hämnas lidne orättvisor och förtryck. Och alldenstund, ifrån denna synpunkt, Krigstjensten, då densamma medelst en jemlik fördelning, åligger hela folkmassan, icke mera är, eller åtminstone icke länge borde vara en serskild, någon medborgare-dass tillhörande förrättning; så har Herr Montgomery, med tillämpning häraf på Sverige, yrkat att National-Beyäringen måtte med Indelta armeen sammansmälta, vid den senares successiva reducerande, samt derjemte föreslagit att, lill utbildande af det sjelfständiga foisvaret genom ändamålsenliga uppfostrings-anstalter, mililaire Professorer måtte anställas vid Universiteten i Upsala och Lund, en militaire Lector vid hvarje af Rikets Gymnasier, samt en Exercitie-Mästare, med kännedom af Svenska Krigs-Historien, vid hvarje trivialoch apologist-skola; hvaremot den elementaira militaire-uppfostran vid Carlberg skulle' upphöra, och Stats-anslagen för densamma öfverflyttas på de förenämnda militaire Lärarne vid Rikets öfrige Läroverk. Efter behörig pröfning af detta ämne, får Utskottet vördsamt anföra: att Utskottet fullkomligt erkänner, det ideen om National-beväringen öppnat en ny åsigt af försvars-väsendet i allmänhet, och att denna idee, då den rätt tillämpas, ostridigt befordrar ett godt ändamål.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt om någon Ledamot begärt, att förevarande punkt måtte alldeles hvila, hade Hans Excellence icke ansett sådant öfverensstämmande med formerna; men då fråga nu icke vore derom, utan endast om en förändring i Utskottets tillstyrkande, ansåg Hans Excellence sig icke kunna vägra proposition å Herr Rosenblads förslag. 88 Den a5 November e. ni. Hans Excellence trodde sig dock först Böra hemställa arn Ridderskapet och Adeln Behagade bifalla Utskottets förslag uti förevarande punkt, endast med den ändring, att årtalet 182g infördes i stället för 1828. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till Bifall å den af Herr RosenBlad föreslagne Redaction af berörde punkt. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Lefrén Begärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken framställde följande Yoterings-proposition:
141 genom votering besluta, 527. — rörande Lag-Utskottcrs Betänkande angäende Lagarnes urffiljande, förenkling och förbättring, 528. — rörande BewillningsUtstottets tillstyrkande i anledning af Borgarc-Ständets anmärkningar wid förslaget till en förnyad Charte-Sigillate Förordning, 528. — rörande Allmänna Deswarsoch Leconomie-Utffottets Betänkande öfwer Grefwe H-milwns, .^xel, Memorial, om alla förpantningars förklarande för laga köp, om Urfjällar, w. 528. rörande Lag-Utstottets Förflag till AnswarigHets-Lag för Fullmägtige i Riksgälds-oontvirct, Z28. — rörande Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utskottets Betänkande, angäende sättet till »verkställande af upphandlingar för Kronans behof samt försäljning af desi umbarlige persedlar, Z2g. — rörande Allmänna Beswarsoch Oeconomie - Utskottets utlåtande, angäende inrättningar för fattiga barns uppfödande, 730. — rörande AllinBeswärsoch Leconomie-Utskottets Betänkande, angäende anstalter till veneriska smittans hämmande, samt utlätande öfwer derwid, gjorde anmärkningar, 5;o. — innefattande Riddcrskapets och Adelns beflut, att hädanefter aldrig öfwer frägor om utgifter af Riddarhus-Casian omedelbarligen fatta beflut, utan att flika frägor först böra till Riddarhus-lltskottet remitteras, 531. — rörande nägra af Borgare-Ständet föreslagna tillagg och rättelser i den projecterade förordningen, angäende en allmän Bränwins-bränning, 576. — rörande Allmänna Beswärsoch Oeconomic-Utskottets Betänkande angäende bibchällande af den genom 1789 ars Kongl. Förordning angäende
Af dessa lemnade H. Salmson en liten, men förträffligt målad tafla, » Axplockerska », som beställame, besynnerligt nog, funno mindre användbar, kanske emedan de ansågo henne för dyr, och därför undanbådo sig, hvarefter konstverketlyckligtvis köptes af nationalmuseets inköpsnämd och införlifvades med statens samlingar. Hr Salmson åtog sig att lemna en ny tafla, sannolikt af större yta, eftersom beställame tycktes fästa sig vid antalet af kvadrattum, men denna har, då detta skrifves, ännu ej anländt hit. De öfriga åtta konstnärerna insände nio taflor (A. Wahlberg lemnade två), och alla äro glädjande tecken på att nordiska målare verkligen kunna åstadkomma arbeten som måste erkännas vara sanna konstverk. Ett af dessa arbeten, J. Kronbergs » David och Saul », är till och med ett mästerverk, som sätter konstnären i främsta ledet af alla tiders målare. G. v. Rosens » Den förlorade sonen » är ock ett så betydande konstverk, att det fyller oss alla med glädje och bevisar, att målaren icke blott, såsom här ofvan antyddes, af sitt direktörskap vid akademien är oförhindrad att verka såsom konstnär, utan åfven att hans konstnärskap är lika godt, om ej bättre ån förut. Det har sagts, att A. Wahlbergs konst skulle vara något på tillbakagående, men ej kan det märkas på de två taflor han lemnat till i fråga varande utställning och bortlottning. Hans » Motiv från Huskvarna » fick en icke synnerligt fördelaktig plats, snedt emot Kronbergs » David och Saul » och i en dåligt verkande sn^dbelysning, men gör likväl genom fin och behaglig stämning målaren tillbörlig heder, och hans stora duk, » Bohuslänskt kuststycke vid månsken, motiv från Fjällbacka », är ett ganska intagande konstverk, hvars månsken är af den tgoda verkan som endast en betydande, i sin fulla kraft verkande konstnär kan framställa. F. Fagerlin är ännu inom sitt område samme aktningsvärde målare, som han var redan för ett par årtionden sedan. Något gul synes hans färg vara, ' då den sättes bredvid sådana friska färgkonstnärer som dansken Ur Dagens krönika.