Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tham, Wolrath, Hjerta , von Hartpiansdorf, Rothlieb, von Qvanten och Munk af Rosensohjöld; inom Högvördige PresteStåndet af Hr Doctor Fellenius samt Herrar Prostar JohWijkman , ^Linderoth och Wikblad ; uti Vällofl, BorgareStåndet af Herrar Ehinger, Ståhle och Bagge samt uti Hedervärda BondeStåndet af Riksdags^ fullmägtigen Anders Danielsson med flere, hvilka i detta ärende sett en Bevillningsfråga, som på ett uteslutande sätt tillhört detta Utskotts handläggning, ’ utan att Kongl. Maj:ts Höga rätt, såsom af Grundlagen tydeligen förvarad, hvarken blifvit eller ens kunnat blifva genom Utskottets åtgärder i detta hänseende förnärmad, särdeles då så kallade önskningsmål jemväl kunna af andra Utskott , än allmänna Besvärs och Ekonomi. Utskottet beredas, hvarpå dylike af Höglofl. StåtsUtskottet handlaggde ärender blifvit såsom exempel påkallade, Emot Utskottets Förslag : det inga Utländska varor skola anses förbudne, utan alla få emot Tull här i Dandet införas, hafva vidare en mängd anmärkningar blifvit riglade inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln af Grefve von Platen, Friherrarne Boije U, Sköldebrand och Wrangel H. samt Herrar af Ekenstam, af Klintberg, Lefrén , Silfverberg , Rosenblad B, och Peresvetoff BevillriingsUtskottets THéiänkanden. 381 Morath., inom Högvördige PresteStåndet af Herr Doctor Svedelius , Professorerne Forssell och Friiberg , samt Herr Dombrosten Doctor Sven Wijkman med flere ; inom Vällofl. Borga re Ståndet af dess fleste Herrar Ledaindter och inom Hedervärda BondeStåndet af vice Talmannen Jon Jonsson samt PiksdagsFuIlmägtige Anders Nilsson från Jemtland och Eric Larsson fråii Södermanland m. fl, i afsigt att bevisa, ej mindre att ifråga.
Skärgårdsartilleriet11 öfverflyttats det för denna kår erforderliga antal Officerare, af öfrige Officerarne uppföres på “Kongl. Flottans11 nya stat det antal, som för densamma år afsedt, samt de derefter återstående Officerarne ställas på indragning, allt på sått nedanföre närmare bestämmes; att Officerskåren vid “Kongl. Flottan“ skall, med förändrade benämningar i de fyra nedre graderna, bestå af: 1 Konter-Amiral med General-Majors rang, 3 Kommendörer „ Öfversteg d:o, 5 Kommendör-Kaptener af l:sta klassen „ Ofverstelöjtnants d:o, 12 Kommendör-Kaptener af 2:dra klassen „ Majors d:o, 29 Kaptener „ Kaptens d:o, 28 Löjtnanter „ Löjtnants d:o, 18 Underlöjtnanter „ Underlöjtnants d:o; S:ma 96, för hvilken personal, deraf dock 2 Kommendör-Kaptens-, 4 Kaptensoch 4 Löjtnants-bestållningar tillsvidare icke komma att tillsättas, så framt ej Eders Kongl. Maj:t skulle finna lämpligt att häruti vid förändringens verkställande medgifva någon jemkning, bestämmas de i nårlagda underdåniga förslag till normalstat upptagna aflöningsoch inqvarteringsförmåner; och skall för öfrigt benämningen af Amiral jemte rang lika med General-Löjtnants vara förenad med befålhafvare-embetet vid “Kongl. Flottans11 station i Carlskrona, derför bestås, till bestridande af representationskostnader, ett årligt arvode af 5,000 rdr rmt samt derutöfver för Stations-befålhafvare, som ej år Konter-Amiral på stat, sådan tillökning, att hans sammanlagda aflöning blifver lika med hvad Konter-Amiralen skulle i samma befattning erhålla, äfvensom i afseende på l:sta Officerseller
Ständers egen pr; fnlng vördsammeligen underhålles. Ankom den 12 Nov. 1823. "Betänkande öfver åtskilige af Riksens1 Högloft. Ständers Särskilta Utskott före slagne Lagförändringar. Vid föredragning inför Riksens Högloft. Ständer af Särskildta Utskottets, underdenna Riksdag, afgifne Betänkande i fråga om Reglering af Rikets Styrelse.Verk, och i sammanhang dermed angående Rättsfrågors skiljande från Styrelse.Verken, har nämnde Betänkande blifvit af alla fyra RiksStånden till Lagutskottet remitterat i afseende på de derutinnan fprekominande Lagfrågor. 236 LtigUrskottets Betånkanden. Då dd Utskottet till följe af dessa re* misser skolat till pröfning företaga detta ämne, hvilket af Särskildta Utskottet blifvit så fullständigt afhandladt, att LagUtskottets yttrande deröfver synes behöfligt endast till följe af ovilkorliga stadgandet i RegeriogsFormeo, att Lagutskottet skall öfver alla förekommande frågor höras, får Utskottet yttra, att om Råttsfrågorne på sått Särskildta Utskottet tillstyrkt, skola från de administrativa Verken skiljas, blifver der. af en nödvändig följd, att den hittills stadgade RättegångsOrdningen i dessa frågor måtte förändras* Och som hvad härutinnan af Särskildta Utskottet blifvit föreslaget» Synes Utskottet lämpligt, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att i händelse Riksens Högloflige Ständer godkänna det af Särskildta Utskottet gjorda Förslag, till Rättfrågors skiljande från administrativa Verken, de af nämnde Utskott föreslagne Lagföi ändringar äfven måtte antagas, och att följaktligen följande Lagrum hädanefter måtte få en sådan lydelse; 27 Cnp. 9§. Nu nöjes man ej åt HäradsRäitens slut i defsa Må’; ful Iföl je hos Domaren sin klagan, som ; RättegångsBalken om laga vad sägs: 2t, Qip. 8 §. samma Balk.
Härigenom hade nu Riksens Ständer högtidligen uppsagt Hans Maj:t Konung iv samt Dess Bröst-arfwingar all undersätlig tro och lydnad, samt förklarat 86 Den is Maj. dem förlustige Sweriges Krona och Regering, nu och för ewärdeliga tider. Derefter täcktes Hans Kongl. Höghet yttra sig: "Sedan Riksens Ständer til upprätthällande af Fäderneslandets sjelfständighet, samt til beredande af desi framtida wälfärd, högtidligen och enhälligt fattat samt tilkännagrfwit et oryggcligt beslut, äterstä ännu wigtiga ämnen at afhandla, afgörande matt och steg at widtaga.^ Främst af besia uti angelägenhet och tvärde för miitioner8 wäl, är stadgandet af Sweriges tilkommande Statsförfattning. Bäve min egen öfwertygelse och senare tiders sorgeliga erfarenhet stämma deruti öfwerens, at Rikets nuwarande Regeringslagar icke upfplla deras wäsendteliga ändamäl, bewarandet af allmänt och enffilt wäl, samt befästandet af samhällsbandet^ emellan Konung och undersätare. Jemte tilkännggifwande af besia mina tänkesätt, upmanar jag Riksens Ständer at om en ny Regeringsform sig emellan rädsla och öfwerenskomma; at sjelfwe fastställa den grund pä hwilken deras samtida medborgares och deras efterkommandes wälfärd, säkerhet och lugn skola hwila; at sjelfwe utstaka det öfwerläggningssätt, som snarast och lämpligast kan dem til ändamälet wägleda. Utan at bestämt yttra Mig om den tid som til detta grannlaga ärendes afgörande erfordras, bör jag enligt min pligt erinra Riksens Ständer, at i Rikets nuwarande wädeliga belägenhet, i desi krigs tilsiänd med flere främmande makter, och deribland med grannar, hwilkas försökta inflytande r Swe - Den 12 Maj. 8? Sweriges inhemska angelägenheter bcwittnas af wära häfder, är det högst nödigt, at detta wig. tiga ärende sä skyndsamt afflutas, som detsammas egenssap möjligen medgifwa kan."
Det är nog ljusrödt och det ger en varm fin ton åt ett mjukt barn-ansigte, der alla drag äro liksom upplösta, ett stort, fylligt, rundt barn-ansigte, som är så rörande renonce på uttryck och som kanske är fult, men som jag böjer mig ner och kysser, så der lätt på pannan, att du icke må vakna, så der oskyldigt som endast en engel med gullharpa anses kunna kyssa ett alldeles själlöst ansigte, som jag böjer mig ner och kysser, derför att derför att jag känner, det der ansigtets alla skiftningar, vet hur det kan lysa upp när stora hjernan 'själen' vaknar och de stora förvånade ögonen slås upp... (Nej, nu går jag och lägger mig!) William.» Svaret kom och var en stor missräkning. Det var kort och tomt föreföll nästan skrifvet med ängslig försigtighet. Han föresatte sig att det skulle dröja innan han nästa gång lät henne höra af sig och han höll sin föresats ståndaktigt i tre dagar. Så satte han sig ner och skref ett lika långt och omedelbart bref. En dag i början af maj kom han glädjestrålande hem och berättade, att han skulle resa till Köpenhamn om en veckas tid, som bladets korrespondent för konstafdelningarne vid den stora utställningen. Han lefde som i feber under den veckans lopp. Så reste han ändtligen en vacker vårdag. TOLFTE KAPITLET. Det var en veckas tid efter Williams afresa. Vid fönstret satt fru Kate Zimmermann ensam och sydde. Den svarta figuren tecknade sig mjukt mot fönsterfördjupningens mörka trä och de brokigt inlagda rutorna nederst. Nålen gick upp och ned i jemna, lugna tag och ullgarnets krasande när det drogs genom stramaljen var det enda ljud som störde tystnaden. Detta arbete var henne kärt; det var hennes hvilotids sysselsättning. Det skulle bli till ett gungstolsöfverdrag åt sonen och det var som om hon med de varma, starka färgerna sydde in sin egen tillgifvenhet i hvarje styng; det var som om hvarje ny figur förde återseendet närmare. Och medan nålen gick sysslade hennes tankar med dessa två, som nu voro henne det käraste, det enda i verlden som kunde hindra tomheten och ödsligheten att bryta in öfver hennes lif.
Jag liar hitintills hållit mig vid formen för behandlingen af Ulskts utlåt., hvilken, efter min öfvertygelse, är egentliga föremålet för öfverläggningen; men då här en talare uppträdt för att söka försvara såsom godt vårt närvar, representationssätt; så ber jag att få erinra denne värde talare, huru, att ej tala 0111 vårt trögt gående riksdagsmacliineri, denna representation visade sig då den ådrog oss säkerhetsacten och iudragningsinaklen. Är det sannolikt, att detta skulle hafva ägt 111111 med det representationssätt, sorn nu är i fråga? Jag tror det icke. Man befarar ingrepp i konungamakten. Huru är det möjligt då alla §§ i Reg.Ftn, sorn försäkra denna makt, qvarstå orubbade och kunna icke förändras, ulan Konungens samtycke? Man fruktar demagogi, democrati och annat ondt; hvilken spökrädsla! Man känner dä icke menniskan! Man vet då ej, att när man arbetar för sanning och rätt, för ett Ingni framgående på förhättringarnes bana, för en sann upplysning, slår sjelfva det råa sinnet stumt af förtjusning och glädje oell Iifvås af sanningens ljus, till förädling och dygd. Med allt iletta har jag icke velat säga, att IJtskts förslag är fullkomligt efter uiin åsigt, isynnerhet hvad angur 24 11. 3a 2f)0 Den 21 April f. m. rednelionen. Men den som skall byggn lius efler allas råd, får aldrig något lius färdigt; oell dä våra grundlagar medgifva i laglig ordning skeende förändringar uti desamma; alltså neli då deu lid snart inträffar, att riksdagarnes mellantid blir kortare, finner jag för min del det vara bättre att få ett representationsförslag, fastän vidlådande mindre brister, än att få intet; ty vill man aldrig börja, så blir ingenting utaf, celi alltid skola åsigterna i något blifva skiljaktiga. Jag röstar för bifall till Const.Utskis förslag N:o 85. Gr. Hamilton, flenning Ludv. Hugo:
M. i underdånighet anhålla, att följande stadganden måtte blifva utfärdade, rörande jernförädlingen i Riket; l:o Under de första fem åren, beräknade från den 1 November 1841 till och med den 1 November 1846, a) medgifves full och obegränsad vågföringsrätt för allt det stångoch manufactur-jem, sorn kan tillverkas vid nu tillåtna härdar, anlagde utom de egentlige tackjerns-bergslagen, nemligen: Vester-Bergslagen, Norbergs, Philipstads, , Nora, Lindes, Ramsbergs, Hjulsjö, Nya Kopparbergs, Helleforss, Grythytte, Carlskoga och Lekebergslagen; äfvensom för nu tillåtna härdar inom berörde Bergslag, som äro grundade på egna, från ortens bergsbruksrörelse afskild», skogstillgångar; b) vid tackjernshytla, der tackjernsblåsningen, under åren från och med 1831 till och med 1840, uppgått till minst 2,500 Skeppund årligen, må begagnas en härd med oinskränkt smidesrält; c) nya stångjernshärdar få, med oinskränkt smidesrätt, anläggas utom ofBih. till R. St.
Utskottet föreställer sig att ett sådant förfaringssätt icke lemnar den säkrare ledning för beräkningen, som otvifvelaktigt måste vinnas, om man tager i betraktande endast de förhållanden, hvilka under tillämpningen af sist antagna författningar uppstått, jemförda med beräkneliga resultaten af de i samma författningar nu beslutade ändringar; och Utskottet har derföre i följande förslag iakttagit ett så beskaffadt, förändradt beräkningssätt. 1:0. Tull-medlen. Enligt från General tullstyrelsens kammarkontor Utskottet meddelad uppgift å brutto-uppbörden af tullmedlen, jemte afkortningar derå, hafva dessa utgjort: år 1846. Bil), lill R. St. Prol. 1847 och 1848.5 Sami. 7. utgörande i medeltal för 2 år Då Rikets Ständer, genom bifall till Stats-utskottets utlåtande M 214, beslutat, att den tullinkomst, som för utländsk spanmål inflyter, fortfarande skall ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för behöfvandes undsättning i missväxtår, så länge tullbestämmelserna blifva oförändrade, och denna tullinkomst under åren 1846 och 1847 i medeltal, utgjort 70,993 r:dr 26 sk. 6 r:st., måste detta belopp, såsom inbegripet uti olvannämnde medium af tullinkomsten, derifrån afdragas med 70,993: 26. 6. På sätt närlagde tabeller litt. A. och B. utvisa, äro af Rikets Ständer beslutade nedsättningar af import-tullinkomsten, kalkylerade till 56,289: 17. 5. samt förhöjningar af exporttullinkomsten till.
Mits framställning, förmodade jag att denna tillstyrkan äfven skulle innefatta restitution af skatten, då bränvin utfördes till Norge, ty då Svenska bränvinet der drager ganska hög tull, kan jag icke begripa hvarföre man icke vid export dit skulle få drawback. Om så skedde, vore det ju temligen påtagligt att Norrmännen lika gerna skulle taga vårt Svenska bränvin, som Danskt och Preussiskt. Jag får således hemställa, om icke en återremiss i denna syftning kunde beviljas. Hr Lagerstråle, Henrik Gerhard: Det stad gande, som här i afseende på restitution för bränvin är föreslaget, står i öfverensstämmelse med det som är bestämdt för socker, å hvilken vara restitution icke eger rum vid utförsel till Norge, liksom tvertom. Gr. Sparre: Jag kan ändock icke förstå hvad verkan detta kunde hafva på en så hög skatt som denna. 210 Den 11 Maj. Det är ju meningen att ställa så till att den öfverflödiga tillverkningen kunde exporteras, och jag kan omöjligt fatta att någon olägenhet skulle uppstå för Norrmännen, om detta bränvin fördes till Norge. Med socker deremot kan det vara en annan sak. De hafva sina raffinaderier, och olikheten i tullbeloppet de båda länderna emellan gör att olägenheter derigenom kunde uppstå. Jag fortfar således i mitt yrkande om återremiss. Frih. von Schulzenheim, David: Jag anhåller vördsamt att genom Riddarh.-Sekreteraren få upplysning, om några prot.-utdrag, rörande de andra Ståndens beslut i denna fråga, ankommit till R. o. Ad. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att, enligt ankommet prot.-utdrag, Bonde-St. bifallit förev:de Betänk., men att någon underrättelse om de öfriga Riks-Ståndens beslut ännu ej erhållits. Frih. von Schulzenheim: Det är likväl på enskild väg kändt att detta Betänk, är afgjordt af de tre andra Stånden, dock med den modifikation hos Preste-St. att detsamma minskat restitutionen med 5 proc.
Införsels-tull Riksmynt. ll:dr öre. 1 skälp. 1 — Fria. 1 skälp. - 25 t na 1 skälp. ~~ 18 1 skälp. — 25 1 skälp. — 40 ,— Fri. —,— Fria. Fritt. Fri. 1 skälp. — 4 Fritt. Bister; se Bensvart. Blauholtz; hänföres till Färgträd. Blomster, torkade; hänföras till Apotheksvaror. Blonder; se Spetsar. Blyglete: se Glete, v Bokbindare-cloth; hänföres till Väfnader, Bomulls Bokguld; se Guld. Boksilfver, se Silfver. Bokspån; hänföres under Spillning. B urs/bindare - Förslag lill T ull-taxa. 489 Qvantitet för Tu 11 berak - Införsels-tull. Riksmynt. Bor stbindare-ar beten: med in fa Ilning' af opoleradt eiler mäladt träd eiler jern med infattning af poleradt eller lackeradt träd med infattning af ben, horn eller andra ämnen Bouillon do pocke Broderade arbeten draga lika lull med det tyg, hvarå broderiet är aubragt, med följande tillägg: af 20 procent för broderadt alngods, såsom Gardinstvgcr, Klädnings-tyger m. m. af 50 procent för fullfärdiga broderade persedlar eller delar deraf, såsom shavlar och dukar, kragar, remsor, slöjor, manehetter, färdiggjorda eller i väder tillklippta klädningar m. m., samt af 100 procent för med Guld eller Silfver broderade tyger eller persedlar. Broderduk, Marle och Stramalj: af Silke , af Silke med tillsats af annat material af Ull f af Papper andra slag, enkla eller blandade Anm. Påbörjade eller halffärdiga tapitseriarbeten förtullas lika med duken, hvarå de äro anbragte, med tillägg af 20 procent. Brodermönster Brunsten Bränvin och Sprit, alla slag Anm.
Då riksförsamlingen fördelas på 2:ne kamrar, uppkommer behofvet någon gäng af de begge kamrarnes sammanträde på ett rum, och en gemensam ordförande för de begge sålunda sammanslagne kamrarne. Om man så skulle finna, har jag visserligen icke eller något emot, om Konungen utnämner den, sorn vid sådana tillfällen, eller då helsningsafskedseller andra adresser komma i fråga, förer ordet, men ifrån någon annan synpunkt kan jag ej finna nödigt att någon talman af Konungen ulnämncs. — .lag anser det myckna reglemenlerandet pag. 21 i afseende på Ulskm, icke vara lämpligt och icke bygdt på den erfarenhet, som vårt nuvarande statsskick gifver vid handen. Jag anser det vara mindre väl betänkt att förordna 30 personer i ett Ulsk., och efter den lilla erfarenhet jag tror mig äga, har detta, långt ifrån alt hafva bidragit till ärendernes bättre utredning, utgjort en väsentlig orsak lill långsamheten i våra riksdagsförhandlingar, då Ulskm bildat små riksförsamlingar för sig sjelfva, der discussionerne blifvit så uttänjda, att liden medtagits myckel mera, än om ärenderne hade blifvit beredda af ett mindre antal personer. 36 Den 10 Mars f. m. Ulsk. har i min tanka andragit ett det aldra största bevis på olämpligheten af förslaget till sammansättning af den nedre kammaren ståndsvis, genont stadgandet af ett särskildt veto för hvarje särskildt Stånd inom kammaren. Sjelfva denna lag skulle ju innebära anledningar till split och tvister, som man i en lagstiftande församling omsorgsfullt hör söka förebygga. Denna tanka har åtminstone den fördelen, att icke vara hemtad från något utländskt mönster, ty, såvidt jag vet, (innes icke någon riksförsamling, der 5 särskilda fractioner af representationens medlemmar äro insatte, med möjligheten för hvar och en af desse fractioner alt säga nej till allt hvad inom en annan är förordadt. Jag hemställer lill hvar och en al eder, mine Hrr, huruvida detta kan komma att leda lill något lyckligt resultat. Hvad som äfven förundrar mig i Utsk:s betänk, är sammansättningen af Banken och Riksg.conhs Fullmäktige, eller af Sländernes penningeverks förvaltning.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 8 dennes bordlagde Betätikm: N-.o 161, i ani. af K. Mits Nåd. Skrifvelse med det af ko miterade afgifna underd. betänk, och förslag angide kommunal styrelser : N:o 162, i ani. af väckt motion om nedsättning af medicinaltaxan, samt om afskaffande af apotheksprivilegierne; Nio 165, i ani. af väckt motion om åläggande för de embetsverk, hvilkas förvaltning och räkenskaper granskas af B. Stirs Revisorer, att till dessa lemna upgifter på de förvaltningsfrågor, ronde hvilka skiljaktiga meningar inom verkets styrelse förekommit ; Nio 169, i ani. af vackt motion i fråga om undersökning af de angide jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, frihetsbref m, m.; samt Nio 171, i ani. af väckt motion om ytterligare bestämmelser i afside å båtsmannens inom Blekinge län tjenstgöringsskyldighet.
Jurymannen stall icke lyssna till allmänna opinionens röst, vore än denna högljudd nog alt intränga i den slutna krets, der han, välbetänkt skild från henne, bör sjelfständigt öfverväga och döma; han skall lyssna lill sitt samvetes röst, han skall af detta och af förnuftet vägledas till utfinnande af hvad rättvist är; han skall under denna pröfning hafva Lagen, dess bud, dessanda, till oafvändt ögnamärke, utan att bekymra sig, huruvida allmänna opinionen gillar eller ej, hvad han, enligt sin samvetsöfvertygelse, ansett både lagenligt och rättvist vara. Han skall i synnerhet från sitt sinne fjerran aflägsna den vådliga theori, ”att en skrift en”däst blir brotlslig genom det intryck den ”gör på allmänna opinionen.” Hvad! Om ett skändligt tillmäle rigtas emot någon medborgare, lycklig nog att i allas öfvertygelse om motsatsen äga sitt försvar, samt följaktligen en borgen, att tillmålet icke gjort något intryck på opinionen; vore väl der - Den 25 Januarii f. ra. före sjelfva handlingen alt hafva skrifvit, lålit trycka och kringsprida detta tillmäle, obrottslig? Nej, brottet vore detsamma, dess följder blott olika. Blifve således Jurymännen — och lika med honom, Domaren — oberoende af all yttre inflytelse, äfven af den i alla fall nog mägliga allmänna opinionens. Dennas natur är redan att vilja inkräkta på allt, på Nämnder som på Domstolar, fast med vida lättare tillgänglighet till de förra. Lyckades hon deri, så skulle hennes inverkan på Jury-ledamoten oundvikligen leda till dennes förutfattade öfvertygelse om hvad ännu ej hunnit pröfvas; och der en sådan inom Juryn finnes, der uppfyller icke inrättningen sin bestämmelse. Nu är organisationen af vår TryckfrihetsNämnd sådan, att den omisskänneligen bidrager till pre-existerande opinioner öfver hvarje sak, som skall afgöras; döme således den oväldige emellan Herr Cederschjöld och mig!
"Detta våld, såsom icke bevisadt, kunde ej bestraffas; men det efterföljande våldet, som till dess undanrödjande användes (nedrifvandet) straffades, äfven under förutsättning, att det förra var verkligt. På detta sätt hade ej kunnat dömas, i fall den satsen varit erkänd, att våld får med våld styras; ty då hade först bordt utrönas, om uppbyggandet skett med rätt eller ej, eller, med andra ord, 0111 den tilltalade, såsom ägande del i marken, hvarpå byggandet skett, varit berättigad att det hindra. Min tanka är, att det våld, hvarmed våld styres, icke är straff bart, efter ingen sann rättslära straffbart och icke i svensk lag med straff belagdt. Jag har sökt att gifva skäl till denna tanka, och bevisa dess tillämplighet på förevarande fall. För att tänka annorlunda, synes vara nödigt att göra sig reda för den gräns, inom hvilken bestraffandet af det repressifva våldet skall stadna, eller om man icke alls vill lemna något ut rymme åt detta våld. Man bör veta, 0111 man vill lemna det angripande våldet alldeles ostördt, eller hvar man skall finna en gräns, utöfver hvilken det icke får gå, innan det återhållande våldets rätt Om den sorn på annans mark olofligen byggt sig ett hus, äger rätt att hafva det i fred, tilldess det blir genom laglig handräckning bortrifvet; har lian ej då samma rätt, äfven innan lian fullbordat byggnaden? Är det blott det färdiga huset, som icke får af jordägaren med våld borttagas; och i fall det icke är färdigt, har då den byggande icke rätt att fullborda det, utan att jordägaren får med våld sådant hindra? Får den byggande fullborda det påbegynda huset, ehvad det är mycket eller litet, som i byggnaden felar? Får lian då äfven fullborda det, endast han till byggnaden gjort den ringaste början? Då äger kanhända jordägaren ej heller makt att med våld hindra byggnaden, endast timret dertill är framfördt? Men hvarföre skulle lian hafva bättre rätt att hindra sjelfva timrets framförande? Han har således vid intet moment af handlingen rätt att sätta våld mot våld. Endast den, som börjar våldet, har rätt att ostörd utföra det.