Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid hästens hofslag tvärstannar pojken, och den ena pigan lutar sig bakåt för att bättre kunna se, medan hon fortfarande låter fingrarna löpa långs jufverspenarna. Ryttarens misstänksamma öga undgår intet af allt detta; han ser äfven, huru pigan plötsligt vänder sig om emot den andra med några ord, som han dock icke trots all anspänning kan uppfatta, samt hur den senare tvärt låter fingrarna stå stilla, medan hon lutar sig ned och under armen förstulet betraktar sin hemvändande husbonde. Han rider upp mot sin gård. Redan på afstånd varsnar hans spanande öga höstkarlarne, som hvässa sina liar på slipstenen utanför porten. Han förstår, att en af dem varseblifvit honom och meddelat detta åt de andra, ty såsom dragna af en och samma snodd vända sig alla hufvuden utåt vägen emot honom, utom ett enda, den gamle husmannens, hvilket förblir lutadt öfver lien, som om ingenting vore hvarken att höra eller se eller i alla fall intet som han ville vare sig höra eller se. Det hela varar blott ett ögonblick; när husbonden rider förbi sitt folk och in genom porten, ha alla så fullt upp att göra hvar och en med sitt, som om de denna morgon icke tänkt på annat än att få sina redskap i ordning. En af drängarne lämnar gruppen, följer efter husbonden in på gården och tager emot den svettiga och skummande hästen utan att säga ett ord eller ens se på sin herre. Denne går in i huset. Där går hans unga syster och ställer i ordning, öppnar fönstren ut till trädgården och sätter kaffesakerna på bordet. Han undviker att se på henne, och han har på förnimmelsen, att äfven hon undviker att se på honom. Men just som hon kommer in från köket med kaffekannan och han därvid halft vändt ryggen till, känner han en stor, lång, öppen, föraktfull, mönstrande blick i sin nacke. Han dricker sitt kaffe i stumhet, går in i folkstugan, där folket håller på att äta frukost, och ger order till dagsarbetet, samt kastar sig därefter fullt påklädd på en soffa och somnar genast in. Han förstod, att det lidit ett godt stycke fram på dagen, när han åter vaknade.
Friherre von Paijkulls, Johan Gustaf, den 30 sistlidne November bordlagda motion, angående inredning i Upsala slott af en våning för den Kongl, familjens räkning; tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; Prot.-Utdrag den 3 December 1859. 119 4:o. Herr von Knorrings, Eric Oscar, den 30 sisllidne November bordlagda motion angående förändrade bestämmelser rörande åtskillige Landtmäteri-ljenstemäns pensionsrätt; 5:o. Friherre von Schulzenheims, David, den 30 sisllidne November bordagda motion, angående inlösen för Statens räkning af det s. k. Köping-Hult-bolagets jernbana; 6:o. Grefve Taubes, Henning Adolf, den 30 sistlidne November bordlagde motion om inrättande af en profession i Stats-ekonomi vid Upsala universitet; tillika med ett ofvannämnde dag derom afgifvet yttrande; 7:o. Grefve Taubes, Henning Edvard, den 30 sistlidne November bordlagde motion om rätt till pension å allmänna Indragnings-staten för Häradshöfdingar; och skulle denna motion jemväl kommuniceras Med-Stånden; 8:o. Herr von Franckens, Georg Wolfgang, den 30 sistlidne November bordlagde motion om anslag tili inköpande af tomt för ett nytt hofstall; 9:o. Densammes den 30 sisllidne November bordlagde anförande i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof; ■10:o. Grefve Adlersparres, Carl August, den 1 dennes bordlagde motion om anslag till lön åt en General-inspektör öfver Elementar-läroverken; BevillningsUtskottet: l:o.
I anledning af hvad sålunda blifvit nådigst föreslaget få Rikets Ständer underdånigst anföra, att då anvisandet af de för landsstats-regleringens tillvägabringande erforderliga betydliga anslag icke funnits förenligt med det inskränkta beloppet af statsverkets nuvarande disponibla tillgångar, Rikets Ständer ansett sig icke kunna bevilja de för ifrågavarande reglering äskade anslag å sjette och nionde hufvudtitlarne af tillsammans 166,194 r:dr, utan komma de vid sista statsregleringen för landsstaterne anvisade anslagssummor att i den blifvande nya Riksstaten uppföras med inga andra förändringar, än som bär nedan omförmälas, och följaktligen äfven med bibehållande, enligt tillförene gifna bestämmelser, af det vid sistlidne riksdag ”tili löneförhöjning för landsstaterne” beviljade reservations-anslag af 6,000 rxlr. Beträffande åter öfriga af E. K. M. ifrågasätta tillökningar i serskilda delar af landsstats-anslagen, så hafva Rikets Ständer bifallit: att anslaget för landsstaten i Skaraborgs län må ökas med 34 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, utgörande, enligt den för spanmåls-anslagen i Riksstaten. antagna förslags-beräkning af 6 rxlr tunnan, ett penningevärde af 204 rxlr, till ersättning för den minskning i landskamererare-lönen, sorn uppkommit 606 Expeditions-Vtskottets Fur slag lill und.
Jag tillåter mig tro och vågar yttra den öfvertygelse, att Hans Excellens JustiticStatsministerns redan åberopade yttrande till sammansatta Stats-Råds-protokollet utgör ett troget uttryck af den tänkande delen af Svenska allmänhetens åsigter i denna fråga, då Hans Excellens yttrar: »sig i underdånighet böra afstyrka, att Kongl. Majt:t nu skulle låta frågan falla, enär, efter hans öfvertygelse, vissa ändringar af förenings fördraget och tillägg dertill äro af behofvet högeligen påkallade.» Hans Excellens Justitie-Statsministerns af mig så ofta påpekade yttrande till sammansatta Stats-Råds-protokollet är, som redan blifvit anmärkt, uti allmänhetens händer, och det är således obehöfligt att här åberopa alla de deruti på föreningsfördraget samt på rättsoch' billighetsgrunder anförde skäl, som tala för nödvändigheten af en Riks-akten genomgripande revision och densammas bringande till klara och bestämda, nu för många fall saknade föreskrifter. Lika så litet som Hans Excellens Justitie-Statsministern af Kongl. Norska Regeringens betänkande funnit sig öfvertygad att en omfattande revision af föreningslördraget är obehöllig och att den utan all våda kan uppskjutas, är äfven jag öfvertygad om dess oeftergilliga nödvändighet och måste sålunda beklaga att Hans Excellens Justitie-Statsministern, sådant oaktadt, funnit sig vid det sednare tillfället böra frånträda sitt förut i underdånighet afgifna tillstyrkande: »Att Kongl. Majit skulle före sammanträdet af denna riksdag och af nu pågående Slorthing tillsätta en Kommitté af Svenske och Norske män, för att taga i öfvervägande de punkter han framställt.» Rikets Ständer befinna sig vid denna frågans utgång uti en särdeles brydsam ställning. Föregående Ständer hafva uttalat deras ord, deras öfvertygelse om behofvet och nödvändigheten af föreningsförhållaudenas ordnande till öfverensstämmelse med hvad en snart femtio-årig erfarenhet ådagalagt vara af behofvet påkallad. Motioner hos Riddershapet och Adeln 1862.
Sedan härefter Friherre Stael von HoLtein fortfarit till slut med sitt yttrande, uppläste Herr Ankarloo, Olof, följande: Som all penningförsträckning ifrån Ban* ken till Götha Canal, eller dess Discont, förutsätter en tillökning i Sedelmassan, utan att Bankens soliditet i samma proportion ökas} hvaraf också följer, att all tillökning i sedelmassan ofelbart skall nedsätta Bancoredlarnes värde under det de nu äga i allmänna mynt-opinionen, och hvarigenom alla de, hvilkas inkomster äro i en viss bestämd numeraire, alltid skola blifva lidande} på den grund och med dessa skäl vågar jag icke tillstyrka, att någon annan försträckning af Banken till Götha Canal eller dess Discont må ske, än i den proportion, som Bankens soliditet kan ökas. Grefve Lilliencrantz-. Aldrig har jag utan den ovillkorligaste nödvändighet yrkat utgilvandet ai sedelmynt utan valuta, och aldrig skall jag i sådan väg förtjena förebråelse. Tillräckligen har jag visat, hvarföre den nu föreslagna tillökning i Götha CanalDirections Disconträtt i Banken är af yttersta angelägenhet. Jag behöfver endast tillägga, att ett uppskof härmed torde hafva samma verkan, sorn ett alslag , och misstaget för sent märkas. Hvad Fullmägriges hörande angår, så försummas det ingalunda vid beslut, som röra ett Den 3 Juni. 35 Fortfarande anslag} men vid detta tillfälle, då fråga Varit om ett tillfälligt understöd, hade ali tidsutdrägt, som redan sagdt är, endast medjört ändamålets förfelande. Efter all sannolikhet skall deli tillfälligt Utvidgade Disconträtten , långt ifrån att ökä ingifvande! af Bancocedlar, snarare ttlindska CanalDirectionens behof att lånrätten begagna» Friherre Stael von Holstein t
Herr Munck af Rosenschöld, Eherhard: Ehuru Utskottet uti det sednare Utlåtandet något mildrat sitt första förslag, som innehöll, att på den falska bekännelsen skulle följa samma straff, sora om det uppgifna brottet verkeligen hade blifvit begånget, kan jag likväl icke eller tillstyrka Utskottets sednare förslag, att falsk bekännelse på sig sjelf skall bestraffas med fängelse vid vatten och bröd efter omständigheterna; ty straffet af fängelse vid vatten och bröd är gradvis svårare, så att högsta graden är lika med lifsstraff, och, enligt Utskottets förslag, skulle det bero på Domaren att efter omständigheterne döma till denna högsta grad af fängelse vid vatten och bröd, för det en person falskeligen å Örn 23 October e. rn. 337 å sig békännt ett brott. Jag tillstår för öfrigt, att hela grunden för Utskottets, så väl första, som sednare Utlåtande synes mig vara ett fullkomligt misstag; ty Utskottet vill genom den föreslagna straffbestämmelsen förekomma, att en fängslad missgerningsman genom bekännelser om begångna brott må gifva anledning till onödiga transporter emellan domstolarne, i afsigt att vinna tillfälle till rymning; och således vill Utskottet att afsigten att rymma skall bunna beläggas med lika hårdt straff, som det grofsta brott. Mig synes, att en fängslad person, för bemödandet att sätta sig i frihet, icke bör straffas, såsom för det gröfsta brott; och då Utskottet derjemte föreslagit en art af straff, som kan verkställas på ett sådant sätt, att det blifver lika med lifsstraff, för en falsk bekännelse, hvilken dessutom någon gång skulle kunna vara sann, ehuru omständigheterne göra deli osannolik, kan jag ej annat än yrka afslag å Utskottets Utlåtande. Herr Ribbing:, Arvid: Den siste värde talaren har ansett nog hårdt, att en person för blotta uppgiften om ett brott skulle kunna straffas, likasom brottet vöre begånget, med ända till högsta dagantalet af fängelse vid vatten och bröd.
Jag måste också vitsorda, att utom den allmänna utmarken, eller s. k. AI varén, finnas på Öland få beteshagar och endast på vestra kusten. För öfrigt bör härvid märkas, att Öländningarna alldeles icke enstämmigt begärt delning af ifrågavar. utmark, utan tvärtom lagt sig deremot och funno sig högst surprenerade, då det år 1816 publicerades, att den verkställda taxeringen skulle inom viss tid klandras vid talans förlust. Några f. d. riksdagsmän inbillade då allmogen, att 0111 den vid detta tillfälle bibehöll tystnad, skulle delningen aldrig blifva utaf, och detta var orsaken, hvarföre klandret då försummades. Sedan 1827 års skiftesstadga numera - Den G Augusti e. m. i85 mera gjort den princip gällaude, att taxeringen skall öfverklagas forst efter fulländad delning, synes derföre, sorn samma förhållande här borde fä äga rum. Derjemte bör äfven besinnas, att ehuru, på sätt jag nyss nämnt, hemmanen redan förut äro skattlagda för bete, hafva de nu, tvärtemot 1802 års K. bref, för betesmarken fått sig pålagd en ganska hög skatt, hvilken åtminstone i intet fall bort sättas högre, än för kronohemman efter ortens skatlläggningsmethod; och den föreslagna undersökningen skulle således medföra en nyttig verkan, äfven om den ej sträcktes längre än till utredande, huruvida den betesmarken åsätta skatten i projjortion öfverstiger den vanliga räntan. Detta är ej detsamma som att begära hela delningens upphäfvande; men en sanning är, att om den förblifver helt och hållet orubbad, blifva Öländningarna hardt tryckta och anse sig sjelfva, efter hvad jag hört af hvarenda skjutsbonde, mycket förnärmade. För min del tror jag, att en del blifvit förnärmad, en annan del icke, emedan utmarken är till sin beskaffenhet mycket ojemn.
Vidkommande den omständigheten, att inventering af behållningen uti Flottans Cassa i Carlskrona vid 1829 års slut ej skall blifvit verkställd, förr än den 1 Julii i83o, så sker visserligen Cassa-inventering vid sistnämnde Station, på samma sätt, som hos Förvaltningen, vid hvarje års slut, ehuru detta In venterings-Document icke varder Räkenskapen bifogadt, utan endast de Inventerings-handlingar, som bestyrka Cassabehållningen, sådan den vid årets utgång bör efter års-liqvidernas formliga afslutande förefinnas. Hvad derefter angår Revisorernes förmenande, att den med Inventeringarne åsyftade Controll vid berörde förhållande skall förfe 4 - ) ( 26 ) lats, enär inkomst och utgift det följande året intill inventeringsdagen egt rum; så innefattar detta ett misstag, enär det ligger i sakens natur, att vid hvarje inventering beräknas de förändringar, som inträffat från den dag, då de Räkenskaper, hvilka ligga till grund för inventeringen, afslutats, intill inventeringsdagen, och Controllen således blifver enahanda, hvilken dag inventeringen anställes; hvarom ock Förvaltningen, genom dess Kamererare, kunnat Riksens Ständers Revisorer upplysning.
— Till den siste talaren, sorn omnämnde, att han haft tillfälle att se invalidinrätlnZn i Paris, får jag ställa det svar, att jag äfven besökt den, och såsom sjelf invalid har jag med mycken valvilja blifvit emottagen, fått tillfälle alt ingå i de mest minutiösa detaljer i afseende på ordningen och underhållet, och funnit öfverallt den mest glädjande belåtenhet och sysselsättning, dels med läsning, dels med arbeten jemte friheten alt emellanåt taga sig förströelse i fria luften. Jag skulle tro, att hvar och en, som med uppmärksamhet studerat lifvet i denna invalidinrättning, skall finna sig belåten både med planen derför, och sättet hvarpå den är utförd. Jag har ej haft samma tillfälle att se Greenvichs hospital, emedan jag blott varit der under en kort förmiddagsstund, på hvilken tid man ej hinner intränga i en inrätta. af så vidsträckt omfattning; men det är allmänt kändt, att dess organisation inverkar på moraliteten, ej allenast hos dem, som der vistas, utan äfven hos dem, som strida för det land, hvars invalider der emottagas. Här är också yttradt, att adelsfanans boställen borde återgå till armeen. Ett sådant yttrande härlJyter förmodligen af okunnighet om dessa boställens verkliga bestämmelse. De voro boställen för befälet vid adelsfanan och äro indragna sedan adelns skyldighet att i krig utgå till häst har upphört, hvilket inträfFade under Gustaf IIIzs regering, men boställena och indelningarna blefvo först sednare till statsverket indragna, i mån af innehafvarens afgång, så att efter 1809 års organisation blefvo dessa boställen icke vidare återbesatte, och, om jag rätt minnes, vid 1815 års riksdag disponerade till invalidinrättnzn — icke så till förstående, att boställena skulle begagnas af invalidinrättnZn, utan utarrenderas och inkomsterna deraf blifva inrättnzs fond.
Mig veterligen har man 22 H. 71 562 Den 3i Mars. ej haft anledn. att emot detta Utsk. göra anmärkn:r af annan beskaffenhet, än att Utsk. måhända alltför noga följt de öfriga Utsktns ullåttn och derigenom koinmit att införa åtskilliga bevekelsegrunder och yttranden, hvilka R. St. med skäl ansett böra uteslutas, emedan det ej anstår dem att till K. M. framföra vissa betraktelser, som Utskrn stundom tillåtit sig utom redactionerna af de beslut, som blifvit tillstyrkta och sedermera af R. St. bifallna. Det händer ock, alt motioner äro af den beskaffenhet, att de ej böra i den underd. skrifvelsen intagas och såmedelst till K M. framföras. Meningen är blott, att skrifvelsen skall innehålla en framställning af R. St:s syftemål, och af det beslut, som blifvit fattadt. Sådant har Utsk. äfven vid de flesta tillfällen riktigt fullgjort, och då anmärka' blifvit anförda, hafva de merendels åsyftat uteslutning af något, som Utsktn onödigtvis anfört. Hvad denna särskilda fråga beträffar, så instämmer jag med Gr. Cronstedt deruti, att det förslag, som Hr Liljenstolpe afgifvit, är det riktigaste, emedan det är kortast och närmast på saken gående; citationen af 60 §:n Reg.Fm är i min tanke äfven riktig. Jag hemställer således till Frih. Cederström, om, när man har flera förslag att välja på, det år skäl att då just taga det, som Frihrn sjelf förklarat vara det minst antagliga. Jag anhåller fördenskull, att R. o. Ad. måtte antaga Hr Liljenstolpes förslag. Frill. Sprengtporten, Jac. Willi.:
Hvad samma talare anfort om saknade författningar till beredande af aftal emellan Sockneboer och Pastorer rörande de senare* lö* nevilkor, är ännu mera stridande emot rätta förhållandet. Redan den i7 Maji 18 10 utgick ett circulair om aftal till Presträttigheter bestämmande och sedan hafva utkommit Författningaine af den ar September 18to och 3 April 1816, som utstaka sättet och vilkoret! Den 17 April e. ml 357 huru sådane aftal skola tillvägabringas. De äro också redan på många ställen träffade och efter vederbörlig pröfning, igenom Konungens höga bifall, för längre tid bekräftade. Regeringen underlåter icke heller att begagna de tillfällen, som sakens natur och PresteStåndefs begifvande ej sällan erbjuda, för att åt nämnde Författningar gifva deras tillbörliga verkan och tillämpning. På detta sätt beredes efterhand 0 i anseende till dessa afgifter den öfvergång ifrån ett obestämdt till ett bestämdt förhållan-v de, som man bör åsyfta och något mera afgörande kunde i denna del ej vidtagas , utan att pä en gång kränka PresteStåndets och menighetens rätt. Den klagan Friherre Anckarsvärd fördt deröfver att Betänkandet om Styrelseverkens organisation, äfvensom Financeplanen, blott äro Comittéers arbeten utan godkännande af Ministéten är åtminstone aldeles stridande emot hvad Rikets Ständer fordom önskat och emot hvad de vid sistlidne Riksdag i först-t nämnde fråga yttrat, då uti deras underdåniga skrifvelse af den 2 Julii 1818, angående Förordnandet af en Comitiée för att företaga en ny reglering af Rikets Embeten och Tjenster följande önskan förekommer: ’få att Comitteens För [lag kan vid näfta Riksdag för Rikets Ständer framläggas.n Något annat är således icke af Rikets Ständer begärt, och hvad 'kunna de rättvisligen önska mera än att utarbetade Förslag blifva till deras granskning framlagde? Fordom, när en allt öfvervägande 368 Efcn 17 April e. m.
Skulle deremot Hr Landtm, icke erhålla någon saker underrättelse om förstärkta StatsUtsk:s sammanträde i ofvannämnda afseende före nyssnämnda dag, så behagade R. o. Ad. finna, att Hr Landtm, icke till den dagen kunde på listan uppföra ifrågavar. mål. Hr von Hartmansdorff, Aug: Till nästa Onsdag är målet ang:de extra statsregleringen bestämdt att först på listan uppföras. Men om jag icke misstagit mig, så hemställde Hr Frih. o. Landtm, nyss, att passevolance-frågan skulle blifva första målet på listan nästa Onsdag? Hr Frih, o. Landtm, yttrade, att han förmodade att mölespassevolance-frågan icke skulle upptaga hela dagen, och att man således kunde äfven samina dag åtminstone börja med extra statsregleringen, hvaremot, om man började med dell sednare, det väl kunde hända, att den upptoge *74 Den 18 November e. ra. liela dagen, hvarigenom man hindrades att få passevolancefrågan då afgjord, hvilket vore angeläget, då den ordinarie statsregleringen till en del deraf vore beroende. Hr von Hartmansdorff: Sedan Ståndet en gång beslutat ett visst ämnes föredragning af den vidlyftighet, som extra statsregleringen, så förmodar jag att Ståndets ledamöter beredt sig derpå. Då vore det väl mera skäl att passevolance-frågan förekomme i Lördagens plenum. Hr von Troil, Emil: Jag erkänner att jag ej fattat hvad som blifvit R. o. Ad:s beslut. Hr von Hartmansdorff gjorde en invändning, och derpå följde hvarken propos. eller afslag å Ståndets sida. Jag tillstyrker, i enlighet med det längesedan af Ståndet fattade beslutet, hvaruti jag likväl ej deltagit, att passevolance-frågan måtte förekomma i det plenum, som inträffar näst efter sedan förstärkta StatsUtsk. sammanvarit; anhållande jag, att Hr Frih. o. Landtm, ville gifva Ståndet sitt beslut tillkänna. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han trodde sig redan hafva i möjligaste måtto bestämt tiden för passevolance-frågans företagande till afgörande.
Rike något helt annat ån sitt enskildta interesse att vårda, nemligen Natia na linteresset, ty med Nationens fall uttårkas hans industriekåilor. Bågge måste tänka förnuftigt Öfver deras respecfiva Statsinteresse. Män i HandelsStäder hafva ofta af vanan att uteslutande afse deras enskild ta intresse blifvit förledde tili den tanken att detta deras enskildtu interesse också är verldens. De kunna ej begripa hvarföre ej den oinskränkta handelsfriheten , sorn är dem så behaglig, ej är införd i hela verlden. Oredan i åsigterne kan blifva ganska vådlig om deh äger rum hos Folk med inflytelse. In/kr dalning i Näringsfrihet kan ej i något hänfeende vara gagnelig. Inferå åkning i utrikes handelsfriheten är gagnelig och nödvändig, emedan den har för afsigt’ att jtegra och befordra inrikes nårmgarrie. Denna grundsatts följes i alla Stater, der man med alfvare tänker på National-interesset och ej later irra sig af bländande theorier. Må det tillåtas mig att anföra ett factum, som klart bevisar rigtigheten af det Systeme jag så ifrigt yrkar. i;o Englands utskeppning af yllevaror utgör omkring |g;de delen af hela Landets export Ven 14 Augusti f. m, 201 f ..och belöper sig enligt uppgifter lemnade (1820) till ett värde af 5o Millioner Thaler. 2:0 Värdet af den Ull, som fcjlar i England är 4o Millioner Tlialer. 0:0 Värdet af de af denna Ull tillverkade varor är nära 120 Millioner Thaler. 4:o Värdet af de varor, som tillverkas af den Ull, som ifrån Spanien oell Tyskland införes är circa 4o Millioner. Hela värdet af-Ylletillverkningarne är således 160 Millioner Thaler. Om exportvärdet härifrån afdrages, så återstår ett consumtionsvärde för England af 11 o Millioner Thaler Om nu Engländ, i stället att gynna Manufacturer, exporterade sin råa product som är värd 4o Millioner och ej importerade till förarbetning circa 1 o Millioner skålpund
BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocollj Innehållande de Handlingar, Hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar, samt Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1823. Åttonde Samlingen. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande. I:sta Bandet. STOCKHOLM, Tryckt hos Elmén och Granberg, J. P. Lindks Enka, F. B. Nestius, Z. EL (eggström, A. E. Ortman, samt å Ecksteinska och Martjuardska Boktryckcriernc, 1823 och 1824. BIHANG ^ till samtliga Riks-Ståndens Protocoll vid Lagtima Riksdageu i Stockholm 1825. 9 Åttonde Samlingen, <£mreh ilian de Allmänna Besvärsoch Ekonomi'' Utskottets Betänkanden. ®tx»o3o®oo O — »^BaaoSMooewooooootowaixMeiwooeo w-v STOCKHOLM, 1823, hos Zacharias Haeggströ m. N:r i.