Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Straffet undvikes icke dermed, att man mindre godtyckligt häktas; det är isynnerhet anklagelsen, som den brottslige bör frukta. Denna förskräcker åter icke den oskyldige, hvars iide deremot kan vara beklagansvärdt genom ett på misstankar för sig gånget häktande, och det desto mera, som hans motståndare måste uppbjuda alla krafter att fläcka den oskuld, mot hvilken de förgripit sig, i fall häktandet dermed kan urskuldas. Får häktande ske endast på angifvares begäran och på hans ansvar, men också icke vägras, när en sådan ansvarighet erbjades och finnes antaglig, och brottet är af den art, för hvilken häkte äger rum; så följer häraf ock, att hos domstol ej kan begäras föreskrift örn häktande, och ej heller om frigifvande ur häkte i andra fall, än då den talan, som mot den häktade föres, icke åsyftar sådant brott, för hvilket häkte är tillåtet, eller ock frigifvandet bör ske i följd af frikännelse från sådant brott, vid sakens slutliga pröfning. Såsom en icke ringa fördel torde kunna mitt förslag till godo räknas, att domaren sålunda undgår all preliminär befattning med frågor om den tilltalades inmanande. Ett beslut härom före ransakningens afslutande öfverflyttar på domaren ansvaret antingen för häktandet, i fall den tilltalade är oskyldig, eller för hans obehöriga frihet, i händelse han är skyldig; och vid sakens slutliga afgörande uppstår deri svåraste frestelse att fullfölja hvilketdera af dessa misstag sorn inträffat. Sådana preliminära domstolsbeslut, som innefatta lösgifvande, äro för öfrigt af ingen betydelse, om icke ens den satsen kan antagas, att med frikännande i hufvudsakligt utslag följer rättighet till frigifvande, utan hinder af klagan öfver detta utslag hos högre rätt. Ty kan domstolen icke frigifva i och med den definitifva frikännelsen; så kan ännu mindre ett preliminärbeslut om frigifvande gå i verkställighet; och då gagnar ju icke, att det meddelas.
Den i4 Junii f. m, till ansvar, likväl kunna inväljas i detta Ut* skotts Föistärkning. Min mening har endast varit att få något i detta hänseende bestämdt afgjordt, i Till besvarande af hvad Herr von Hartmansdorff anfört, om hvad vid sista Riksdagen sig tilldrog med en vallista, på hvilken en af RiksgäldsContoirets Fullmägtige var uppförd , får jag lemna den upplysning, att, så vida mitt minne ej felar, tvenne Nämndval då föreföllo. Vid det en» godkändes listor, på hvilka en annans, än den af mig nämnda Fullmägtigens namn stod; men vid det andra ansågs cassation böra ske i och för Herr Fullmägtigens uppförande på-listan. Detta synes mig ådagalägga nödvändigheten, att eo lista på icke valbare personer upprättas och för Ståndet justeras. Angående Ledamöterne i BevillningsUt* »kottet, torde det bli svårt att uppleta någon punkt i Grundlagarne, sorn förbjuder deras inväljande i Förstärkta StatsUtskottett men jag hemställer till dem af Ridderskapet och Adeln, sorn bevistade 1812 års Riksmöte, om icke debatt i detta ämne då ägde rum, hvars resultat blef Bevillningsutskottets Ledamöters uteslutande från Stora Nämnden. Hvad sluteligen beträffar Electorerne, har fråga aldrig kunnat väckas om rättighet att invälja dem, utan blot t ^ huruvida deras E|ectorsbefattning derigenom skulle upphöra. Grund - 34° Den i4 Junii f. ml lagen och RiddarhusOrdningen stadga ingenting härom; och det är angeläget att få saken utredd. Friherre Cederfiröm: Till hvad jag förut yttrat, anhåller jag blott få tillägga, hvad £- lectorerne angår, att orsaken, hvarföre de ej på samma gång få vara UtskottsLedamöter, är, att desse just af Electorerne utses. Då detta ej är förhållandet med valet till Förstärkt Ut-t skott , så kan deras Electors befattning icke derigenom upphöra, att de blifva uti Stora Nämnden invalde.
PiegeringsFormen föreskrifver, blefve frarnstäldt, skulle jag visserligen ej tveka att derå tillstyrka Nådig sanction; men jag kan ej medgifva, att ändringen må sökas på den af Motionairen föreslagne genväg, och jag tror, att Rikets Ständer således ej kunna, utan förutgånget tillägg i Riksdagsordningen, uti det blifvande Riksdagsbeslutet bestämma något annat i afseende på tiden för valen, än hvad som hittils skett genom åberopande af 2 och ir §§:s i Riksdagsordningen föreskrift, nemligen att dessa val skola med skyndsamhet för hvarje Riksdag verkställas. Dermed måtte förstås, att valen skola ske så tidigt före den till Rikets Ständers sammanträde utsatta dagen, att de valde Riksdagsmännen kunna i tid infinna sig vid Riksdagen; och då denna vederbörande nuctoriteter genom Grundlagen redan ålagde 12 H. 12 Den 11 Februari i f. m. pligt fullgöres, kan jag ej se något skäl till farhåga, att Ständernes sammanträde skulle kunna fördröjas genom frånvaron af ett sådant stadgande, som det nu föreslagne. Hvad den af Herr Crusenstolpe ifrågastiillde återremissen beträffar, kan jag omöjligen fatta hvad ändamål dermed skulle vinnas. Då ConstitutionsUtskoltet, hvad hufvudsaken angår, förklarat den vara af Constitutionel beskaffenhet, lärer Utskottet nu ej kunna förändra denna tanka, helst då redan, såsom af en värd ledamot blifvit upplyst, tre Stånd biträdt Utskottets åsigt samt lagt målet till handlingarne; och angående formen för målets behandling, så lärer Utskottet ej kunna åläggas att befatta sig med ett mål, sorn på orätt väg dit inkommit. Utskottet lärer således ej till någon handläggning kunna upptaga detta mål, och återremiss synes således vara så mycket mera utan ändamål, som denna förklaring troligen blefve det enda svar man från Utskottet hade att förvänta.
A. 590. — i guld för alt tillställas Professorn Anders Fryxell, angående prägling af Riddarhusets stora. I. R. 193. II. B. 98, 107. A. 132. — Guld, Bankens, om utgifvande af till författaren af skriften: Anteckningar om Rikets Ständers Bank och allmänna lånerörelsen i Sverige. II. 13. 98. A. 105. ö. 49t. A. 614. Medaljer, om Svenska inskrifter derå m. m. II. B. 363. A. 397. Medborgare-rätt, om sådan åt en hvar som förvärfvar fast egendom inom Riket. Se Svensk jord. Medelstads härads tingshus, angående upplåtande af plats för. Se Tingshus Medicinska undervisningens ordnande, angående bildande af en comité derför. Mened och falskt vittnesmål, om förändring i straffet för. I. R. 277. Se vidare Lag-Utskottets Betänkande N:o 64. Mensal-, annexoch stomhemman, angående rättigheten alt lösa sådana till skatte. Metalliska cassan, Bankens, angående förslag lill föreskrifter för densamma. Se Banken. Middagar å Kongl. Slottet, om anteckning till bevistande af. I. 8. IX. 604. Middendorff, Conlrolleur, om befrielse för, från ersättningsansvar i ett tullbalansmål. Se Ersättningsansvar. Militie-boslällen, angående oplions-rätt vid utarrendering af. IV. B. 5, 53. A. 149. E. 508. — i Jemtland, angående försäljning till skalle af utarrenderade. VII. B. 109. A. 151. Militie-boslällsordning, 1836 års, 55 §, angående ändring af. I. 430. R. 433. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 38.
Ridderskapet och Adeln , att då Bevillnings-surnmans belopp fastställes af Riksens Ständer, kan någon skillnad svårligen finnas deruti, att antingen först ålägga en person en utskyld och sedermera vissa procents förhöjning derå, eller ock att i samma Artikel innefatta begge de likartade ut. stylderne; af en värd ledamot af BorgareStåndet 304 BevillningsVtskotttts Bettinkanden. med hvilken de fleste Hrr Ledamöter inom samma Stånd sig förenat, alt du dtn tili fortfarande föreslagna fyllnads-afgiften blott utgör en tillökning af en tolftedel på aila afgifter efter 2 Art., några högst få tillfallen undantagne , synes bibehållandet af denna Beskattnirigs-Tittel endast leda till eri onödig vidlyftighet och derföre icke böra såsom sådan bibehållas, utan orri densamma icke kan vid en förmodad nedsättning af BevillningsSummnn undvikas, alla efter nämnde Art. utgående afgifter okas med ungefärligen 8^- Procent, sorn deri utgör i förhållande till den; och af en medlem inom Hederv. Bondc-Ståndet, att denria endast debiterings arbetet genom särskilda Co' kumner och särskilda Beräkningar, ökande articel måste, så framt den ej kan upphöra, tillslås 2 Art.; har Utskottet , i betraktande å ena sidan af deSsa omständigheter, meri å deri andra derutaf att denna Anice! blifvit af flere såsom nödvändig ansedd, och att denna progressiva afgift, som af andra i dess ställe föreslagits, icke är, på sätt flere medlemmar af de Besp. BiksStånden utredt, förenlig med en af synbar förmögenhet utgående Bevillning, ansett sig böra hos Biksens Högh Ständer vördsamt föreslå, det md hela 4 Art. försvinna och deremot en särskild k. i 2 Art. inflyta aj det innehöll: att deri fyll nadsafgijt , sorn tillförene särskildt utgått såsom Lanelttulls-ersättning , kommer äfven hädanefter mid vissa procent på hvarje full
Vi anse lämpligast att ej vidare rifva skar plats för att undervisa minderåriga Silfversvan. i saken. Vårt eget omdöme om artikeln står i vanliga skolämnen, språk, musik och Badhus-Styrelsen. fast och delas helt visst af de flesta; vi ville handarbeten. Svar till » L. » Jönköping, dock ej undertrycka en kritik, i synnerhet då pöste restante. A. - B. Göt. S y b e b. ö r En lärare i hr Richard Andersons Musikskola önskar, mot fritt vivre, musik-kondition för sommaren. Närmare meddelar benäget hr Richard Anderson, Brunnsg. H u s m ö d r a r! A n n o n s e r. * Abba ». M o d e - Pianolektioner önskar en ung flicka gifva i en familj på landet, mot fritt vivre. Upplysningar lemnar benäget herr Richard Andersson, Brunnsgatan 28, Stockholm. OBS.! Daglinnen d:o » d:o » » Nattlinnen d:o » d:o » » Nattröjor » Underlif » d:o par Kalsonger d:o » d:o » st. Underkjolar d:o » d:o » » Promenadkjolar d:o » d:o » » Peignoirer d:o » d:o » » Båddförklåden » d:o » Badkappa par Strumpor » d:o » d:o » d:o » d:o » d:o dass Nåsdukat » d:o » d:o d:o » af 24 18 6 12 18 48 48 6 6 12 18 der. engelsk Madapolam.
Skulle en endast på ett håll arbetande representation skyndsammare afgöra ärendena, än då desamma skulle genomgås på (vänne ställen; man vann dermed icke blott den fördel, som skyndsamhet i och för sig sjelf är, utan äfven den af en mindre riksdagskoslnad. 3:o Hade en sådan representation mera folkets förtroende, med hvilket den vore ett, och hvars förtroende den aldrig skulle svika. Hvad de yttre förhållanden angår, hvilka tala för ståndsindelningens upphörande, allmänna val och en kammare, hvilka tala för antagandet af Const.TJtsk:s förslag, så anser jag dem vara ännu vigtigare. Mine herrar! Norrige har redan en på så sätt grundad representation; Danmark söker tillegna sig en sådan. Jag är öfvertygad, att om äfven vi antoge en dylik, skulle vi blifva ej blott närmare förenade med Norrige, utan afven komma uti ett närmare vänskapsförhållande med Danmark, hvilket måhända i en framtid kunde lägga grunden till ett Nordiskt förbund, likt det Tyska, hvilket inga diplomatiens intriger skulle förmå slita, då dessa trenne Rikens innevånare, som omisskänneligen äro barn af samma hus, brödranationer, som redan hafva samma språk och folklynne, lika seder och bruk, som alltid haft samma intresse, om de endast förstått det, äfven hade fotat samhällsbyggnaden på samma och lika grunder, att ej den ena stalén af den andras mera aristocratiska eller monocratiska styrelsesätt hade i en framtid något att frukta för sin frihet. Den tid har, såsom jag förmodar, redan försvunnit, då folken voro slafvar under regenternes nycker, då blott ett ord behöfdes af dessa för att förvandla mot hvarandra vänligt sinnade folk till de bittraste fiender.
St:rs med Konungen gemensamma lagstiftningsrätt; och att bestämmandet af särskilda arter af straff, sättet för deras förvandling, eller borttagandet af ett alternatift utsatt straff höra till kriminal-lagstiftningens område, har hittills icke varit ifrågasatt. Lag-Utsk:ts pluralitet har på blott 2 formella skäl afstvrkt bifall till motionen, och dessa skäl synas uppenbarligen eftersökta för att på ett behändigt sätt komma ifrån sjelfva hufvudfrågan. I Utsk:ts Betänk, säges först, att »enär en gällande lags verkan icke enligt grundlagens innehåll kan annorlunda suspenderas än genom den i 25 § R. F. Konungen förbehållna benådningsmakt, skulle vid sådant förhållande ett R. St:rs beslut om suspension af strafflagens bestämmelser angående dödsstraff icke stå i öfverensstämmelse med stadgandena i nämnde §.» Den af Utskrt sålunda uttalade grundsatsen, att en gällande lags verkan icke, enligt grundlagens innehåll, kan annorledes suspenderas än genom den i 25 § R. F. åt Konungen lemnade rättig - Den 17 Mars e. m. 461 het att »i brottmål göra nåd och mildra lifsstraff», kan jag icke erkänna vara riktig. Det ifrågav:de, åt Konungen tillerkända prerogativet är ingalunda till för att suspendera, d. ä. för längre eller kortare tid förtaga den gällande kraften af lagar. Så vidt jag vet, har den i alla civiliserade folks lagar en högre bestämmelse. Alldenstund en sträng tillämpning af strafflagen skulle, under vissa inträffande omständigheter i speciella fall, kunna leda till orättvisa, är det Konungen medgifvet att mildra eller efterskänka straff, på det att icke högsta rätt möjligen må öfvergå till högsta orätt. Detta är benådningsmagtens upphöjda ändamål, ingalunda att suspendera lagar från gällande kraft och verkan.
Hr Personnes Stensgård gaf ulan tvifvel en väl studerad och genomförd bild — men oss tycktes, att något mer af den försonande naiviteten i hans själfgodhet kunde &gt; D U 135 N ha betonats; så som lycksökaren och folkledaren nu tecknades, blef han e ' n öfver höfvan motbjudande karaktär. Fröken Anländer som madam Rundholmen var förträffligt på sin plats, och fru Seelig-Lundberg som Selma, grosshandlar Brattsbergs unga hustru, gjorde af sin stora, passionerade scen i tredje akten en af styckets glanspunkter. Med erkännande förtjänar ock nämnas hr Skånbergs bruksläkare. Däremot verkade både hr Hamrin som possessionaten Månsen och i all synnerhet hr Örtengren som Erik Brattsberg tämligen främmande för sina uppgifter. I ett som allt fick emellertid det intressanta skådespelet ett värdigt och på många händer utmärkt utförande, och det andlösa intresset i salongen, liksom de talrika inropningarna och de — dess sämre, tyckes det, i vårt kära Stockholm oundvikliga — applåderna för öppen ridå vittnade, att denna repris var mer än vanligt välkommen. — Fru Ellen Hartmann är nu för nästa spelar engagerad vid Dramatiska teatern. Hr Holmquist har därvid utfört sin gamla glansroll, grefve Corniski, på ett rent af mästerligt sätt. Titelrollen utfördes för första gången af fru Castegren, mycket behagfullt och graciöst och med god färgläggning. I Anatoles roll var hr Castegren kanske en smula tung. Gregoire spelades af hr Klinger, den förkylde sekreteraren af hr Kellberg och enkan Sillery med komisk styrka af fru Lindström. I onsdags gafs för första gången vårrevyn » En séance vid Saltsjöbaden », tillfällighetsskämt med sång i 1 akt; som förpjäs » Herre, tag bort er dotter! » lustspel i 2 akter, fri bearbetning från franskan af Frans Hedberg. Till detta program få vi återkomma i nästa n:r. o Aulinska kvartettens femte och sista kammarmusiksoaré gifves om måndag i Vetenskapsakademiens hörsal. Dialog af Etigenio Sellés. Öfversättning från spanskan af C — n.
Der finnas kanske 100 drängar utom staltorparne, och jag hemställer, om icke då personalen der kan vara större än vid ett bruk. Flera sådana egendomar kunde uppräknas och kanske finnas, äfven efter det gamla sättet att bruka jorden, flera landtegendomar med lika många underhafvande, som vid ett bruk äro vistande. Är det då billigt och rättvist, att bruksägaren skall hafva den fördelen att kunna skalfa sig en särskild predikant för 2 rtdr , när en annan skall betala 33 r:dr 16 sk. Den bevisning att man skulle beröfva folket tillfället alt få höra Guds ord, som Hr Rosenblad framställt, kan jag alldeles icke anse riklig. Jag kan icke inse hvarföre den ena menniskan mera än dea andra skall behöfva särskild predikant, och jag kan ej finna hvarföre icke en smed kan gå till kyrkan lika väl som en annan dräng. JNär man betraktar dessa förhållanden, så vet jag icke hvarföre man skall göra någon skilnad. Måhända kan en bevilln. af 33 r:dr 16 sk. dock anses för hög fären huspredikant, och då må den också anses för hög för en brukspredikant. Jag skulle äfven tio, alt ägaren af en så stor landtegendom eller ett så stort bruk , att han anser sig behöfva en särskild predikant, kan hafva råd alt betala 33 111 Den 7 0 c t o b e r f. ra. r:dr iG sk. för det lian antager en sådan person, isynnerhet då det är för att undervisa hans underhafvande i christendomen. Ifall meningen verkligen är sådan, hvarpå jag icke vill tvifla , så måtte man icke hålla på 33 r:dr 16 sk. Jag önskar derföre jemnlikhet, eller att man må göra rättvisa åt den ena så val som åt den andra. Frih. Ridderstolpe:
Då Rikets Ständer vid flere föregående tillfällen uttalat sin åsigt om angelägenheten af det behofs afhjelpande, hvarom Kongl. Maj:t nu aflåtit nådig framställning, samt äfven vid sednaste riksmöte förklarat ett af enskild motionär i samma syftning väckt förslag förtjena allt afseende, ehuru frågan i saknad af tillräcklig utredning ej ansågs kunna af Rikets Ständer då afgöras, har Utskottet, i betraktande af hvad Kongl. Maj:t nu i ämnet nådigst anfört och meddelat, ej tvekat att tillstyrka, att det begärda anslaget, 354,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas, att på föreslaget sätt utgå. För åtskilliga angelägna byggnadsoch reparations-arbeten samt anskaffningar vid Flottans' stationer, beräknade vid förra riksdagen till ett sammanlagdt belopp af 1,198,950 R:dr, men afsedda att efter hand utföras under en tidrymd af 15 år, beviljade Rikets sednast församlade Ständer för innevarande statsregleringsperiod ett anslag af 200,000 R:dr. Jemte tillkännagifvande, att med anlitande af dessa medel de angelägnaste af berörda arbeten och anskaffningar, såsom sjukhusbyggnaden i Carlskrona och iståndsättandet af galér-skjulen vid Stockholms station äfvensom ett mudderfartyg med ångmaskineri numera blifvit dels verkställda dels påbörjade, har Kongl. Maj:t behagat meddela, att de återstående af omförmälda arbeten m. m., hvilka äro särskildt omförmälda uti Departements-chefens underdåniga betänkande (pag. 72), blifvit beräknade, vid Stockholm station till ett kostnadsbelopp af 164,800 R:dr, vid Carlskrona station till 650,639 R:dr och vid Göteborgs depot till 100,000
Bancostyrelsen anser ett sådant förhållande ej klinga undvikas, åligger densamma att göra underd. anmälan ”derom hos K. M. uti den afsigt, att R. St måtte sammanfallas. Efter att sålunda hafva expectorerat mig, hvilket, såsom jag hoppas, ej måtte anses hafva skett alltför vidlyftigt, får jag endast upptaga till besvarande, hvad Hr Nordenanckar sagt, att intet minimum borde bestämmas. Jag kan icke instämma deruti, och orsaken torde vara lätt funnen af hvad jag förut yttrat, nemi. att man måste för alla händelser hafva en sådan punkt bland de s. k. grunderna, hvarigenom hvar och en utom och inom landet tydligen och klart kan inse, att Banken ej kan komma på obestånd äfven i den otroliga händelsen, att sedan Banken begagnat alla sina ressourcer, fonden skulle sjunka under minimum, utan att förhållandet i sådant fall blifver framstäldt för dess principaler, hvilket endast kan ske i följd af en underd. anmälan hos K. M. Det fattas visserligen i denna utveckling, såsom jag sjelf inser, en närmare critik af de punkter, som stå i lJtsk:s betänk., i stället för den redaction, jag haft äran föreslå; men jag anser mig icke böra börja denna critik, enär 10 H. 12 g* D t n a4 J u 1 i f. m. frågan nll egentligen angår den aldra punkten, oell jag hein» ställer till Hr Gr. o. Landtm., huruvida icke, sedan 2:dra punkten blifvit afgjord, de, följande 8 punkterna kunna tillsammans blifva föredragna för att i ett sammanhang discuteras. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har varit bland de ledamöter, som gillat BancoUtsk:s framställning i 2:dra punkten, sådant betänk, var, då det första gången för It. o. Ad. framlades; men jag har i detta fall ändrat öfvertygelse och anhåller att få redovisa för orsakerna dertill.
Till detta sednare ändamålet anvisades dessutom sä väl hvad som återstod utaf 1830 års und - Den 8 Juli. 563 sättningskreditiv som ock tullinkomsterna af inkommande spannemål. Vid denna riksdag har Utsi;, föreslagit It. St. att å lilla kredilivet för hehof hvilka icke till krigsrustningar äro hänförlige anvisa en summa af 500,000 r:dr, således ett belopp lika stort med det som vid sista riksdagen anvisades håde till krigsrustningar och till undsättningsbehof. Om nu äfven skulle åtgå för kolerafarsotens hämmande ett belopp af 2 å 300,000, ja s till och med 400,000, så återstår dock i alla fall till undsättningar ett lika stort belopp som K. M. vid sista riksdagen hade Sig anslagit till ifrågavar:de ändamål. Dessutom torde lin:ne böra ihågkomma, att det serskilta undsättningskreditiv, som vid sista riksdagen till ett belopp af 100,000 r:dr beviljades, endast med svårighet gick igenom i förstärkt StatsUtsk. sedan två Stånd stadnat emot två. Jag har dä stor anledn. att betvifla att det af Hr von Hohenhausen nu yrkade serskilta undsättningskreditiv af icke mindre än 500,000 r:dr skulle kunna vinna II. St:s bifall. Dessutom tror jag, att Sveriges geografiska läge är sådant att totala missväxter der icke gerna kunna inträffa. Då stark torka elier ihållande regn inträffar ett år, blir skörden god på ett håll men dålig på ett annat. Efter det stora missväxtåret 1844, exporterades dock under loppet af det derpå följande året icke mindre än 287,000 tunnor samt för de tre åren 1844, 1845 och 1846 sammanlagdt omkring 660,000 tunnor. Jag tror således att om man i Sverige befordrar koinmunikationsanstalterna, så att spannemålen lätt och med ringa kostnad kan transporteras från de orter der den finnes i öfverflöd till den der brist uppstått, sä blir förhållandet icke så farligt som man föreställer sig.
Utlåtande, rörande, väckt fråga om undersökning, huruvida Brännvin, tillverkadt af Fotatoes och med Konstbränneri redskap, vore, mer än annat Brännvin, af skadlig egenskap% Ti» Utskottets yttrande liar Högv. Pre-i ste-Ståndet, medelst Protocolls-utdrag af den 27 sistlidne November, remitterat Hr Prosten Forslinds derom gjorda anmärkning, att, ehuru Bevillnings-, Lagoch Oeconomie-Utskottens slutliga Utlåtande redan afgifvits uti frågan om Brännvins-bränning och dermed gemenskap egande ämnen, något yttrande likväl icke finnes meddeladt, i anledning af Hr Prostens , med fleras väckta motion om undersökning, "huruvida Brännvinets, serdeles i senare tider, "tilltagande utmärkt dåliga qvalitet, hvarigenom den i sig sjelf skadliga drycken "blifver än mer skadlig och förstörande, "vore att finna antingen uti rå-ämnet, hvalraf Brännvinet beredes, eller uti det in - Allni. Besv. och Oee.-Utsk. Utlåtande N;o rj6.
341 ning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817, oell 1818, årens Urtima Riksdag; blef samma Utlåtande, på grund af Herr Rosenblads Bernhard samt Herr von Hohenhausens Michael, dervid gjorde anmärkningar till S'ats-Utskottet återremitteradt; Och skulle Herr Rosenblads, rörande detta ämne, irgifne Memorial de öfrige Riks sanden meddelas* S. D, e, m. Föredrogs å nyo och bifölls Fa g Ut. skottets den 5 dennes under N:o 246, afgifne sarnt den 8 derpåföljde e. m, på bordet lagde Betänkan, de, öfver väckt motion, angående ändring i g Ca. pitlet 2 §. Handels Balken. S. D. e. m. Föredrogs å nyo och gillades X,agsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskot ens den 5 dennes under N:o 247, afgifne samt den 8 derpåföljde e, m, pä bordet lagde Utlåtande, öf. Bihang till R, St. Prot, <nde Sami, 43 Prof, Utiir. d, 10 Besemb. 1823, ver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut me fidei te betänkande, om ändring i nu gällande före* skritter, angående förvaltningen af Kyrkans Raken” skaper m, m. S. B. e. m. I>3 nu å nyo föredrogs Stnts-Utskottefs den 6 dennes under N:o 652, afgifne sarai den 8 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut rneddelle Betänkande, i fråga om grunderne feiden ny Instruction för Riksens Ständers Revisorer; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande endast borde läggas till Handlingarna» S. X): e, m.