Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I allmänhet öfvergifver man icke sitt fosterland, utan tvingande omständigheter, och att sådana kunna inträffa, derom torde icke nu behöfva erinras, dä dagens historia framvisat sä många prof derpå; och är det jemväl en vanlig erfarenhet att, under tider af oro och förföljelser, de utmärktare personernc icke äro de, sorn mest skonas. För sädane personer torde valet af nytt hemvist mera bero på den trygghet och säkerhet, än på de materiel a fördelar, man der kan förvänta; och om vårt land icke har klimatets och en rik naturs förmåner att erbjuda, torde det dock i hänseende till den frihet och den säkerhet, man der njuter, vara ett bland de förnämsta i Europa. Utskottet fäster dock mindre afseende på de utländningar, sorn kunna förmodas hit inflytta, än derpå. att inlödde Svenske män af främmande trosbekännelse icke må förvägras tillfälle att med sin skicklighet och sina talanger gagna det gemensamma fäderneslandet. Med afseende å hvad sålunda blifvit anlördt, får Utskottet, för grundlagsenlig behandling, hos Rikets Ständer vördsamt anmäla följande forshag till ändring uti Regerings-Fermen. § 28 (nuvarande lydelse.) (den föreslagna lydelsen ) l:o Konungen eger att i Stats-Rådet l:o Konungen eger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske män utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenstår inom till alla de embeten och tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum. Konungen vare likväl hittills egt ruin.
Inkomsterna för året hade utgjort 10,171 R:dr 21 sk. 7 r:st.; och utgifterna voro Pensioner till 20 personer 8,550 R:dr, samt andra kostnader 1,078 R:dr 1 sk. 10 r:st., tillsammans 9,628 R:dr 1 sk. 10 r:st. C) Sjukvårds-Anstalter: Enligt hvad redan i föregående Femårs-Berättelser är omnämndt, finnas för Stockholm en Förste och en Andre Stads-Läkare, och derjemte i hvarje Territorial-Församling en af Fattigvårds-medlen atlönad Läkare, hvilken skall utan betalning biträda alla inom Församlingen boende fattige, som vid sjukdoms-lillfällen honom påkalla, hvarvid de tillika erhålla medicamenter på Fattigvårdens bekostnad. Allmänna Inrättningar för sjukvården i Hufvudstaden äro för öfrigt: a) De vid Territorial-För samlingar ries Fattighus inrättade Sjukrum der Fö rsamlingarnes Fattig-Läkare biträda. Kostnaderna för dessa anstalter utgå af de till Fattigvårds-Inrättningarne anslagne medel, och äro upptagne bland deras utgifter. b) Stockholms Stads och Läns CuYhus. I dess organisation och förvaltning har under ifrågavarande tidrymd ingen annan förändring inträffat, än att, genom upplåtande åt Commissarie!! af de Boställsrum Öfver-Läkaren vid Inrättningen innehaft, den af Commissarien förut bebodda lägenhet kunnat användas till sjukrum, hvarmedelst ett erforderligt större utrymme för sjukes vårdande blifvit beredt. Curhusets utgifter för år 1842, till aflöning, patienters utspisning, medicamenter, ved och inventarier, uppgingo till 15,054 R:dr 44 sk., men inkomsterne endast till 12,508 R:dr 36 sk.; hvadan bristen måste fyllas af Stadens allmänna fattigmedel, likasom flera föregående år.
3ftaj:t förorb* nät om merfftättanbe af ett fåbait reparation på ^Softmerfetö befoftttab, t famntaga ti g proarnteb Äoitgl. 9)taj:t anbefallt pautiteitö förfättanbe i fåbant fficf, att, för ben pänbelfe ångfartyg fratnbeleö fan fontina att för pojlbeforbringen mellan ©rtylepamn oty fécferö atnoänbaé, ett iitiit 3Äeb affeenbe å migten för ^oftmerfet att i be gränéorter, berty från poftfominuntfatton ineb utlanbet egenttigaft eger ruin, Rafina egna pcjtyuö, par Äoitgl. S)taj:t låtit inföpa bety en för betta betlof tjenlig bpggnab i 0taben §)jtab, bety ocf en för änbamålet ferbeleö mälöelägen tomt i ^teljtngborg, att amoåtibaö till bpggitaböplatö för ett pofl 25et utaf öfifeté febnaft förfamlabe @tänber, i öfmereitöfiämntelfe meb Äongl. Sföajitö nåbiga framställning, fattabe beflitt, ptoarigenont pofiffjittöleganö förhöjning meb åtta ffillingar S5:fo milen för pioarje f)äft ntebgifmity: a) för all ben postföring, font af poftyeinmané SDtajit, nteb affeenbe å bet öfabe befioär, font för be gäfty giftoeriftylötge ltppEomniit genom åligganbet att fortffaffa fåban pojl, proilfett, enligt beröm mebbelabe ferffilba ftabganben, bör nteb gäftgif SDteb l)äitjtgt till berebanbe af ytterligare lättnab i poftförbinbelfer
Grefve Lilliencrantz, yohan Wilhelm, förmälte sig hafva fattat Grefve Mörners tanka sådan, att det särskildta Utskottet endast skul - 356 Den 17 April, t, mi le få befattning med medlen till yppighetenS hämmande; men ansåg för sin del frågan om JudeReglementet icke härmed hafva någon gemenskap. Grefve von Schwerin utbad sig att närmare få bestämma frågan, och yttrade: Orsakerna, hvarföre jag yrkat att Grefvarne Mårners och Ruuths motioner, om sär. skildt Utskott, måtte uti en proposition upptagas, och att Utskottets befattning måtte, ifrån blott granskning af hvad som kan kallas öfverflöd, utsträckas till en undersökning af Rikets ceconotniska tillstånd, äro följande: Närvarande tid synes mig beklagligen nog mycket likna den tid som följde uppå den hvälfning i de ceconomiska principer, som, 1765 års Riksdag beredde, och sorn föregick den hvälfning i de constitutionella som inträffade år 1772. Klagoljud, oro, ångest å ena sidan, och å den andra ett kallt beräknande lugn, som, i stället för att åtmindstone klaga med den klagande och låta honom få njuta trösten att finna en deltagande känsla, ger honom förebråelser för oklok speculation, hvartill likväl, utan Statens egna olyckliga speculationer, hvarken frestelse eller tillfälle funnits, och sedan hänviser honom till tålamodets läkande kraft. Men huru stor är icke skillnaden i klagandes yttre belägenhet nu mot då!
Fullföljandet af ett ifrågastäldt åtal måste i dylikt fall naturligtvis alltid bero på Just.ombiidsm:s bepröfvande, och revisorernas åliggande bör icke skäligen sträckas längre, än att till laga beifran anmäla de fel och oriktigheter, sorn de 54 D c ii a Februari c. m. anse dertill föranleda. Deremot skall jag gerna medgifva, att det bör vara revisorernas ovilkorliga skyldighet att göra en sådan anmälan, när de finna något så beskaffadt fel begånget eller någon af R. St. meddelad föreskrift åsidosatt. Gr. Frölich: Jag uppträder ej för att respondera för Utsk:s betänk., helst jag sjelf deremot reserverat mig; och då Ståndet nu synes vara benäget för att bevilja återremiss, hoppas jag, att vi nog uti Utsk. skola jemnka de olika meningarna tillsammans. Det är emedlertid en omständighet, deri jag skiljer mig från den siste värde talaren, nemi. deri, att han vill lemna revisorerna öppet att meddela råd åt fullmägtige. För min del vet jag ej, hvartill det skulle tjena. Det skulle möjligen kunna blifva tvist underkastadt, hvad med råd egentligen borde förstås, och slutligen skulle det kunna yrkas, att råden äfven borde åtlydas. Jag tror ej Bancofullmägtige vara i behof af sådana officiella råd, helst de i allt fall hafva tillgång till enskilda råd, i händelse de deraf anse sig vid något tillfälle i behof; och för principen, att revisorernas och fullmägtiges åtgärder och befattningar böra vara helt och hållet skiljda från hvarandra, yrkar jag således, att det morn., som handlar om råd och upplysningar af revisorerna, äfven måtte försvinna. Frih. Cederström: Jag har svårt att förstå Hr Stuarts förkärlek för termen: anmäla hos vederbörande, i stället för det mera bestämda uttrycket: remiss till åtal, som jag för min del önskat.
Maj:ts Svenska Stats-Råd som Norrska Regeringen sig yttrat, men äfven emellan dem väsendtligen skiljaktiga åsigter i ämnet egt rum, beslöt Kongl. Majit, vid ärendets föredragning i sammansatt Svenskt-Norrskt Stats-Råd den -4 Maj 1852, att frågan tills vidare skulle förblifva hvilande, utom hvad angick tillåtelsen för fartyg, tillhörande Svensk eller Norrsk man, men bygdå utom de förenade rikena, att tillgodonjuta den genom 1825 års Förordning medgifna lindring i skeppsoch varu-umgälder, hvarom under nämnde dag nådig kungörelse utfärdades af innehåll: alt, under vilkor af fortfarande reciprocitet i Norrige, hvad behandlingen af Svenska fartyg angår, i Norrige naluraliserade fartyg, likasom de i Sverige naluraliserade skola, utan afseende ä liden då naturalisation egt rum, i Sverige åtnjuia helfrihet i skeppsoch tullumgälder, men att, beträffande den särskilda införsels-tillåtelse och den lindring i afgifter, som § 31 i 1825 års Förordning för vissa varor, införda i Svenska eller Norrska fartyg, bestämmer, skall förblifva vid hvad derom förut blifvit stadgadt. Under tiden hade den i 1825 års Förordning medgifna tillåtelse att frän del ena till det andra riket mot half tull införa raffineradt socker föranlpdt de för Rikets Ständer bekanta förvecklingar, hvilka ej slutades förr än, uppå underdånig ansökning af egarne till Fredrikshalös sockerraffinaderi, den bemälde raffinaden beviljade utförselspremie blef genom Kongl. Resolutionen den 6 Juli 1852, hvad utförseln lill Sverige angick, afskaffad, och samtidigt dermed äfven de i Sverige och Norrige för införsel af raffineradt socker ömsesidigt stadgade tilläggs—afgifter upphörde. Sedan derefter Norrska Storlhinget, som, med anledning af det bemyndigande Rikets Ständer lemnat Kongl. Majit ali i vissa fall förhöja införselstullen på socker, redan den 25 September 1851 beslutat anmoda Kongl. Norrska Regeringen att vidlaga förberedande åtgärder för framläggande till nästföljande
Ombudsmans Skrif weise wid det wite här ofwan stadgadt är, till honom återsända bewis derom, jemte Parternes emot Nämnden och Suppléanterne anförda jäf samt afgifna ytterligare förklaringar.*4 (Men) will den anklagade sjelf eller genom fullmägtig inför Nämnden widare förklara sin sak, stånde det honom fritt och må han i det sednare fallet besörja om förordnande af en fullmägtig med de egenskaper Lagen i 15. Cap. 2. §. R: Bl: för 1 Stycket fr. o. m. orden (om) parternes rätt t. o. m. orden ock besvara är skrivet med annan stil än texten till höger: den kan tyda på A. G. Silverstolpes hand och skulle då hava tillkommit vid diskussionen i utskottets plenum den 5 okt. (se ovan sid. 78). A. G. Silverstolpe var ju icke medlem vare sig i den beredning, som tillsattes den 22’sept. för tryckfrihetsförordningens behandling (se ovan sid. 61) eller i den kommitté sorn tillsattes just i plenum den 5 okt. för ytterligare bearbetning av § 5 (se ovan sid. 781. - Stycket fr. o. m. orden Wid Listans t. o. m. orden nämnd Person torde vara skrivet av häradshövding Törneblad och är därför sannolikt tillkommet under arbetet i den kommitté, som tillsattes den 5 okt. (se ovan sid. 78). 3 Ordet Ofvannämnde är ovanför det strukna ordet Benna skrivet av Törneblad. 4 Genom ett tecken, som torde kunna återgivas med en asterisk, hänvisas till ett vidstående tillägg i marginalen. 5 Stycket fr. o. m. orden Men om t. o. m. orden sammankomst upskjuta är skrivet av Törneblad. Det kursiverade ordet Will i marginalen anknyter sig till det likaledes kursiverade ordet will i texten. 790 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll Målsegande, eller åklagare ege först, att inför 2 * Ibland sådana jäf må ej antagas det, emot Tryckfrihets Comitéens ledamöter, att de tillförene utlåtit sig rörande qvarstad å den åklagade skriften.
Mars på bordet lagda motion, om anslag till pension åt Assessoren Crusenstolpe. Den till prot. inlemnade motionen upplästes, så lydande: Med anledn. af nu förevar, ämne, och vid betraktande af framställda betänkligheter vid motionens remitterande, får jag vördsamt föreslå, att R. St. ville bevilja åt Hr Assessor Crusenstolpe en årlig pension af 2000 r:dr b:co eller mera, såsom en tacksamhetsgärd för de historiska upplysningar, som han lemnat Svenska nationen; och då dessa meddelanden Bro af ett stort intresse, så väl för samtid, som efterverld, vågar jag hoppas bifall till remiss å denna min motion, samt densammas communiceratide med de öfriga resp. Stånden. Hr Rosenqvist, Fredr. Leonh., uppläste följande: Då jag väckte den ifrågavar. motionen, blef jag dertill uppmanad af det afslag på remisså min förra motion, rörtde nåds sökande för Hr Assessor Crusenstolpe, som jag af den riktning discussionen tog, samt voterings-maktens användande, befarade; och då jag alltså insåg, att jag icke ens kunde bereda honom hoppet om en snar frihet, ville jag dock söka förskaffa honom en inkomst, hvilken visserligen icke kari ersätta hans lidande, men som dock i någon mån kan lätta hans ekonomiska bekymmer öfver en derigenom snart sagdt förstörd framtid. — Det var för min känsla obehagligt att inom detta Hus finna så litet deltagande för en olycklig; synnerligast då sjelfva dessa väggar, som innesluta oss, genom de tusendetals ridderlighetens symboler hvaraf de beprydas, bort mana till ett motsatt resultat. — Sann ridderlighet utgjordes icke blott af tapperhet och ära, — äfven medlidandet för den öfvervunna är en dess ovillkorliga beståndsdel; och då jag erinrar mig, alt Assessor Crusenstolpe just inom detta Hus haft sina största motståndare och gina besegrare, så blyges jag, som Svensk ädling, öfver den utgång den väckta frågan lick.
Han satte sig till att spionera på kistan lika uppmärksamt, som då han först kommit. Han satt och nickade, som ville han säga ja till det han själf tänkte, nämligen att intet här på jorden är tillförlitligt. Här hade han haft en den mest tyste och förträfflige kamrat, men var han icke nu bedragen äfven på denne? Han satt och såg på kistan, som hade han velat se rätt igenom den. Slutligen, då den fortfor att vara alldeles stilla, tog han åter upp fiolen och började spela. Men nu ville ej fiolen. Han måtte gnida den hur mildt och smeksamt som helst, så framväxte där ej mer några melodier. Det var så sorgligt, att han var färdig att gråta. Han hade ämnat sitta stilla och höra på sin fiol hela dagen, och nu ville den ej mer. Han förstod nog orsaken. Fiolen var orolig och rädd för det, som rört sig nere i kistan. Den hade glömt alla sina visor och tänkte endast på, hvad det kunde ha varit, som bultat på kistlocket. Det är ju så, man glömmer allting, då man är rädd. Han förstod, att han måste lugna fiolen, om han skulle kunna få höra något vidare. Han hade haft det så godt, bättre än på åratal. – Om det verkligen var något i kistan, som var farligt, var det då ej bäst att släppa ut det. Så skulle fiolen bli nöjd, och de vackra blommorna skulle på nytt växa upp ur den. Han öppnade beslutsamt sin stora säck och började söka mellan knifvar, sågar och yxhammare, till dess han fann en skrufmejsel. Ögonblicket därefter var han nere i grafven och låg där på alla fyra och skrufvade locket af kistan. Han plockade ur skruf efter skruf, till dess han ändtligen kunde resa upp locket mot grafväggen. Med detsamma gled också svetteduken från den skendödas ansikte. Så snart den friska luften nådde henne, slog Ingrid upp ögonen. Och nu var det ju ljus omkring henne. Hon måtte ha blifvit flyttad. Nu låg hon i ett gult rum, som hade grönt tak och en stor ljuskrona i taket. Rummet var trångt, men sängen var än mindre. Hvarför kändes det, som vore hennes armar och ben fängslade? Var det för att hon skulle hålla sig stilla i den lilla, lilla sängen?
Genom denna tillfällighet undgick hufvudfrågan i nämnda åtal, eller den — huruvida det är Svensk embetsmyndighet tillåtet att till inställelse inför utländsk polismyndighet eller domstol befordra eller utlemna Svensk undersåte, eller icke, — att hos Kongl. Majit blifva slutligen pröfvad. Saken utgör emedlertid, med den behandling hon redan erhållit, ett bevis, bland andra, på den osäkerhet, med hvilken frågor, som röra den internationela rätten, af myndigheter inom vårt land behandlas; och det vore derföre önskligt att lagstiftningen påtänkte några stadganden i detta afseende, för så vidt de kunna utgöra föremål för civileller criminel lagstiftning eller embetsinstruktioner. Behofvet deraf framträder desto tydligare och kännbarare ju mera lättade kommunikationer föranledt mångsidigare beröring med andra länders undersåter. 29 Uti särskilda till Justitie-Ombudsmannen stälda skrifter hade en Egendomsägare och hans Hushållerska fört klagan öfver åtskilliga af Kyrkorådet och Pastor i den församling, der klaganderne bodde, fattade beslut och vidtagna åtgärder.
Riddrrsärapek och Adelns öswerwagande fär jag härmed ödmjukeligen underställa min öfwertygekfe, arr all stadsjord primitivt blifwit donerad endast i den afsigt, att densamma sikulle arrrvändas lil! sa kallade planlager, nemligen af jordfrngker, lin, hampa rc., ruan rättighet för stadsmannen aic blanda sig i landrmanna näringar, Hwilket nu siker, dä stadömanncn anwander nästarr ali berörde jord lill production af säd. Öfwer detta städerncö inträng i landrmatiiiens rörelser, har Han man att ligga under kcxmansoket, och air ej fä ihärdigt yrka helgden af privilegier, som köpmannen sällan eller aldrig klagat. Del medgifwcv ock. alt druna stadsjord wid de flästa städer warit otillräcklig att förhasta inwänarne ail den för dergs hushall nödiga säd. 2l - Ten 28 Maji. 341 tersioden, sä nial sein a l den säd. hwarmed de drifwa handel har således upköprs af landtmanncn s och der är naturligt, ali dertill tagus hans bästa och ej hans samsta foanncmöl. I kraga vin landers och städernas rättighet till bränwinS brännande. föijer al hwad nn är sagt, «tt dä man rökl wal mer, der landunannen an. wänder kill bränwin stn sämre eller ja kallade stödsäd, bränna städerne aliid up den stridaste och bästa sadén, emedan lill deras widr ursträekra brän. winsbränning deras egen sädespioducston pä lang: när icke förstår. Följden vä tillgängen lill bröd födan i riker inser dä hwar och en, och ar eli talande skäl dertill arr städerne borde intet sä bränna.
13:de punkten bifölls med de förändringar att l:o den nya aflöningen lör Topografiska Korpsens Chef bestämdes till 6,000 R:dr Riksmynt, och 2:o hela den erforderliga förhöjningen af korpsens anslag, med iakttagande al den sålunda af Ridderskapet och Adeln beslutade förändringen, beviljades med 15,061 R:dr, i stället för 14,061 R:dr Riksmynt. 14:de punkten bifölls. 15:de punkten lades till handlingarne. 16:de punkten bifölls. 17:de punkten, hvaraf den del, som angår de å anslaget till ersättning för utöfver markegångs-pris förhöjd betalning till inqvarterings-gifvare m. m. nu befintliga reservationers öfverlemnande till Stats-verket, lades till handlingarne, blef i öfrigt bifallen. 18:de punkten bifölls med de förändringar att l:o, i fråga om momentet litt. a, nya aflöningen för Sekund-chefen bestämdes till 6,500 R:dr Riksmynt; 2:o, i fråga om momentet litt. b, aflöningarne för Öfverste-löjtnanten och Andre Majoren bestämdes för den förre till 5,000 R:dr och för den sednare till 4,500 Il:dr Riksmynt; 3:o, i fråga om momentet litt. d, ny lön för en Si| vadron s-predikant beviljades med 500 It:dr Riksmynt; samt 4:o, i fråga om Utskottets tillstyrkande rörande hela den erforderliga tillökningen i kontanta anslaget för Lifgardet till häst, denna tillökning, med iakttagande af förenämnde förändringar, hvarigenom Ridderskapet och Adeln med tillsammans 2,000 I\:dr Riksmynt förhöjt de af Utskottet föreslagna anslags-belopp, beviljades med 23,632 R:dr, i stället lör 21,632 R:dr Riksmynt. 596 Prot.-Utdrag den 3, 4, 6 och 7 Juli 1857. 49 :de punkten bifölls.
N:o 38, pag. 3a, mom. 5) hvilken ej heller, efter Utskottets åsigt, kan, på sätt en annan Ledamot förmenat, gifva anledning till någon misstydning; att uti de af Utskottet föreslagna stadganden, rörande Cassa-Afdelningen, icke förekommer något sådant förbud för Casseurerne, att äfven aflemna större eller mindre andelar af de summor, för hvilka borgen skall af dem ställas, som uti en anmärkning uppgifvits; samt att då hvarje åtgärd, som kan tjena till Bankens betryggande mot förluster genom förfalskningar, onekligen är af högsta vigt, då Rikets sist församlade Ständer för detta ändamål ansett nödigt besluta, att inlöste Transportsedlar och förslitne Sedlar å högre valeurer, derunder räknade de från och med 25 Rdr lill och med 5oo Rdr, skola i Räkenskaperne upptagas efter stycketal roed numer och datum, hvaremot de smärre Sedlarne endast till antal och summa derstädes uppoch afloras, och då härtill jemväl kommer, att den, enligt Kongl. Förordningen den 29 Maji 1 y3p, Allmänheten medgifne rättighet, alt, emot ställd säkerhet, erhålla förnyelse af förkomne Transport-Sedlar, hvilken rättighet tydligen grundar sig på hvad då redan, i af - B.mco-TJtikottets U t låtande Nio 73. 11 seende på clylika Sedlars förvarande i Banken iakltogs, måste upphöra, derest up| bränning af ifrågavarande Sedlar hädanefter skulle ega runa, sedan de blifvit slutligen inlöste, vågar Utskottet icke tillstyrka den af en Ledamot yrkade förändring, alt äfven inlöste Transport-Sedlar och de större förslitne Sedlarne af nya slaget skulle förbrännas, på sätt som sker med de så kallade Småsedlarne. En Ledamots Reservation bifogas. Stockholm den ig December 1834» Reservation af Herr Helsingius: ”Instämmande i Höglofl.
Vid detta förhållande synes mig billigheten fordra, alt ersättningen bestämmes efter förhållandet under sistnämde period eller i runda tal för rusthålls-afgifterne till 4-2,200 r:dr och för en-per-mille-afgiflen till 26,100 r:dr, äfvensom det torde böra förklaras, att dessa ersättningsanslag för framtiden kunna och böra blifva föremål för jemkning i den mån det visar sig, att värdet af såld egendom förändrats emot hvad som varit förhållandet under den period, hvars resultater tagas till grund för ersättningens bestämmande. För öfriga af de till indragning föreslagne inkomsttillarne synes ersättningen nu genast kunna beslämmas till oföränderliga belopp, och skulle här förut omförmälda serskilda afdrag lämpligen kunna vid dessa ersättningsbelopps fastställande afdragas; då summan af berörde inkomster utgör i medeltal, af äldre medel af nyare medel 1,151: 46. 9. 5,677: 17. — och de poster, som böra afdra - gas, uppgå till 2,865: 11. 10. 479: 4. 5. hvadan denna del af ersättningen synes kunna fastställas af äldre medel till . och af nyare till R:dr 2,806: — 666: 32. 32 Kongl. Maj ts Nåd. Prop. N:o 27 1 följd af hvad sålunda är vordet yltradt skulle följaktligen ersättningsanslagen lill Wadstena krigsmanshus-kassa komma alt utgöra: för äldre medel: för hemmansräntor och tionde, förslagsvis 32,800: — Rusthålls-afgifterne 42,200: — öfriga inkomster 2,800: — ^ ^ för nyare medlen: för en per mille afgifterne 26,100: — öfrige inkomster. : 060 Och torde derefter Wadstena krigsmanshus-kassa böra i stadgad ordning godtgöra ej mindre arméens pensions-kassa dess andel af de äldre medlen, än ock Amiralitets-krigsmanskassans andel af en per mille afgiften.