Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har deremot icke sagt, att frågan redan vore afgjord. Huru den kommer att afgöras, är för mig lika ovisst, som det torde vara för den värde talaren. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh.: I fall meningen vore att här antaga BancoUtsk:s betänk., så skulle jag för min del anse lämpligast att hufvudpunkterna deruti särskildt discuterades och afgjordes; men då jag antager för gifvet, att återremiss kommer att ske, tror jag, att discussionen först bör omfatta det hela. Men om R. o. Ad. sedan ville särskildt afgöra de båda frågorna om lånerörelsens öfverflyttande till Riksg.cont. och om Bankens grundfond, så blefve det visserligen för BaneoUtsk. en nyttig ledning. I båda dessa frågor har R. o. Ad. lättare att fatta sitt beslut, sedan det hela blifvit discuteradt, hvarföre jag röstar för ett sådant föredragningssätt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Mig synes, att den pågående discussionen tydligt tillkännagifver huru olämpligt det vore att föredraga betänk, punktvis, dä nemi. man alltid behöfver söka motiver för de skäl man vill göra gällande. Här är också taladt om R. o. Ad:s beslut. Jag skulle tro, alt något beslut i dessa frågor nu skulle vara mycket förhastadt, då det nemi. skulle vara tänkbart, att R. o. Ad-.s mening delades äfven af de andra RiksSlm; men å andra sidan R. o. Ad., på skäl som inom de andra Stånden kunde framställas, kunde finna sig föranlåtne att fatta ett annat beslut, än som nu kunde komma i fråga. Jag tror således, alt behandlingen af detta betänk, endast bör blifva en discussion 5 H. 57 450 Den 18 December f. m. samt att hela denna discussion utan något R. o. Ad:s beslut bör öfverlemnas till BancoUtsk., på det att BancoUtsk. må af denna discussion, jemförd med de öfriga Ståndens, finna majoritetens tanka i ämnet och blifva i tillfälle att utarbeta ett ordentligt betänk, hvaröfver sedermera måste punktvis beslutas.
Hur fasansfullt i verlden att lefva det är, etc. Men Stina brydde sig icke med denna eller dylika sånger i dag, utan gick nu på med: Hopp lilla Maja! Hvad ska’ jag med dig? Slår jag dig så dör du! Klappar jag dig, så blifver du ond, Kysser jag dig, så vill du ha’ mig Bäst är att jag låter bli dig. Men som hon nu endast kunde första versen af denna visa, tog hon snart vid en annan, och hoppas vi att oss förlåtes, om vi anföra den i sin helhet Hör du Sigrid doter mi Pär i Lia friar till dig Honom vill jag du ska’ taga. Han har båd’ gods och gård Han har båd’ oxar och får Och dertill så har han penga. Han har båd’ åker och äng Han håller båd’ piga och dräng, Och mycke har han med i skåpa. Gubben han är en gammal man Som inte länge lefva kan Se’n Sigrid får du välja. »Nej, förr än jag tar ett gubba-fä »Så tar jag mig ett spinta vedträ. »Lägger det vid mi sia.» Sigrid du har så litet vét Du talar ännu som e get Packa dig ut på dörra. När Stina slutat denna uppbyggeliga sång, under hvilken hon dock minst tjuge gånger lyssnat om ej någon hördes komma, då var den lilla mössan färdig och solen nedgången. Ko, får och grisar fingo nu åter sin ans, och när detta var färdigt, var mörkret äfven inne. Stina kastade litet ris på spiseln, blåste upp eld och lyssnade. »Herre Gud, hvad han nu dröjer!» sade hon, och en hemsk ängslig aning, en sådan förelöpare som sorgen ofta sänder, genomilade den stackars unga qvinnan. Åter bröto tårar fram, åter torkades de bort, åter försökte Stina att sjunga, men tonerne fastnade i halsen. En oändelig mängd hemska föreställningar började dansa förbi hennes fantasi; hon jagade bort dem åt en sida, men de kommo igen från en annan. »Jag ville ge till båd’ shal och shallett som Johan hade hem med sig i fjol höstas, om han bara vore hemma,» suckade hon och en viss ovillkorlig darrning hade bemäktigat sig henne. Hon kunde ej mera vara inne i stugan, hon gick ut i dörren.
Riket, eller händelsernas lopp tillåta fördröjande dermed, sa komma de 900,002 N:dlr, hwarpa de nu omförmäldte försträckningarS godtgörande sig grunda, och uti den sörestaone Bewillningen aro inbegripne, att af Riksgälds-Contoiret till Rikets framrida förswar i Riksens Ständers Bank hallas oförryckte. Genom detta Utlåtande anser Utskottet sig jemrvas hafwa beswarat Herr Justlkie-Ombudsmannens och Commendeurens,Friherre LAMannerheim s hoS Högloslige Nidderskapet och Adeln gjorde samt med öfrige Rcspective Standen Communicerade framställning om upptagande af Jnhämska Län, deras belopps och besörjande; hwilken Motion Högloflige Nidderssapet och Adeln behagat oenom Remis; den 24 sistledne Junii till Utffottets åtgärd öfwerlämna, och hwaruti Högwördige Preste - Ståndet under den 27 i samma manad instämt; och warder detta allt Riksens Högloflige Ständers vmpröfwande wördsammeligen understäldt; hwarwid bifogas en Ledamots i ämnet yttrade särskildte tankar. Orebro den 2 Augusti 18". PäHöglofl. Ridd. och Adelns Pä Högwörd Prest-Ttän Ledamöters magnar, dets Ledan, magnar, v. IIn^ern. 6ust»k Pä Wällofl. Borgare,StänPä Hederw. Bonde,Stän dets Ledam. wägnar, ^ dets Ledan, mägnar, Wedelin. Ericsson. 6. tunelius. Lal - 2Z2F Den z Augusts. Calcul öfwer örliga förhällander af en s Miilioners Sedelstock, fom minstas med 155,200 Riksdaler om Arer. Dito — 1,055,000!
Revisorernes Bertill, ang. Bankoverket. 3 Metalliska Kassans forändringar. 18 Bankens tillgång i utländsktmynt. Efter afdrag af guldtillgångens minskning 22,321 uppkommer på det hela en ökning af 6,585,772 9. 6. Metalliska Kassan uppgick den 24 Sept. 1853 lill . 5,945,952 41. 8. och utgjorde, efter tillägg af ökningen • 6,585,772 9. 6. den 17 nästl. November Silfver R:dr 12,531,725 3. 2. hvilken redovisades på sätt i 5 § här ofvan är vordet omförmäidt. I nämnde summa är dukat-skulden, 241 dukater, motsvarande i R:dr Silfver Specie 512 R:dr 6 sk., icke inräknad. § 17 • Revisorerne fä, till fortsättning af den redogörelse, 17 § af BankoUtskottets vid sednaste Riksdag under N:o 6 afgifna Berättelse, angående Bankens styrelse och förvaltning innehåller, meddela, att försäljning från Banken af Spanska Piastrar under år 1854 egt rum, på sätt af följande öfversigt inhämtas: 19 Antal Försäljnings Bokförings-vardet. Utöfver det sednare värdet .mun ninn i :ir Piastrar. Banko. R:dr Silfver. R:dr Banko. influtet belopp eller vinst. Tillgången i utländskt mynt, förvandlad i Riksdaler Silfver, utgjorde enligt 30 § i 1853 års Revisions-Berättelse, den 29 Oktober sistberörde år Silfver R:dr 1,067,181: 47. ll. och är sedermera effectivt förminskad med » » 1,066,297: 39. 2. samt uppgick den 17 nasti. November lill 884: 8. 9. och utgjordes af Spanska Piastrar lill bokföringsvärde af 241: 40. i. Franska Fem-francsstyckcn, d:o 441: 26. 9. Hyska Ruhler, d:o 200: 37. ii. g> § 18.
Dootorn föreslagit, att ingen sådan person må äga rättighet öfvergifva den Stad, der han på verkstad blifvit antagen, utan så vida han gitter med bevis styrka, att han lega och skjuts eller åtmindstone tillräckliga underhålls-penningär för rese-tiden erhållit af den nya Husbonden, genom hvilken ordnings införande en verklig bätnad förmodades böra uppkomma för Handt» verkerierna, der hvar och en desto samvetsgrannare måste vinnlägga sigom flit och trohet i sin tjenst, ju större han funne sitt eget äfventyr, i händelse han genom lättja, vårdslöshet, sturskhet eller fylleri skulle råka förverka sin Husbondes aktning och tillgifvenhet. Herr Doctor Vijkman har till alla deslar förenat sig med Herr Doctor Stenhammar och för öfrigt tillagt, såsom ett, i Herr Doctorns tanka, säkert botemedel emot Gesällers sysslolösa kringvandrande och pockande hellande, samt derunder någon gång bidragande till Veneriska smittans utbredande på landet, det måtte handtverksgesäller hädanefter varda satte under Tjenstehjons-stadgan och förpligtads, att tjena halfva eller hela året ut, utan att, såsom nu sker, löpa Landet kring, och blifva för det allmänna en betungande och tärande i stället för en närande 484 Be sv. och Ekon. Zltsk. Eeänlianden. medlem. Detta allt har Utskottet tagit i öfverväga*!» de; Och» hvad först angår frågan om inskränkning elier upphörande af permitterings-rättigheten vid de värfvade Rugementerna j sk, ehuru Utskottet nogsamt har sig bekant, att ett alltför vidsträckt begagnande af en sadan rättighet medfört flera olagenheter för dem, sorn bo pä Lindet, och i synnerhet näsa intill Garnizons-orterna eiler vid stora Landsvägen, anser Utskottet likväl samma rättighet icke. böra eller kunna upphöra, emedan ders ei allenast blifvit af Kongl.
1:50; dödsannonser kr. FÖRLOFVADE. S yren M. f l. prisbelönta vid i8gj års utställning med böra icke underlåta lm H eliotrope, THEA-ROS-PARFYM n REFVINNAN BONDES FRÄNFÄLLE. På drott" ningens samt kronprinsessans och änkehertiginnans af Dalarne vägnar anades i lördags kondoleansbesök hos framlidna grefvinnan Clara Bondes närmaste släktingar. Idun skal! i ett af sina närmaste nummer meddela porträtt och biografi af den bortgångna framstående adelsdamen. KONGL. HOFLEVERÄNTOR INGEBORG är nu så återställd från sin opasslighet att hon de senaste dagarne vid sin gemåls arm synts företaga promenader till fots i det fria. " IDUN ». " ONGELSK BASAR » kommer att hållas härstädes den 17 och 18 nästk. februari. Basaren hålles till förmån för engelska kyrkan, som däraf är i behof. Basaren blir under beskydd af sir och lady Pakenham, och många af societetens damer ha intresserat sig för densamma och lofvat medverka. pRINSESSAN ^ ^ 7 — MODET, o c h att begära våra profver. Vi sända de utvalda sidentygerna till hemmet. i SV. DOKTOR CARL FRITZELL. H of leverantörer till H. NI. Drottningen af England. Ä Ä 9 " (Nyhet! ; Insänd inom 60 dagar till G. Ohnells Porträttförstoringsatélier, Helsingborg, ett fotografi af Eder själf eller anhörig, så erhålles en l-.stct klass crayonförstoring i naturlig storl. inom cartong (ram) för endasl 10 kr. (vanl. pris 30 kr.) mot vilkor att af vänner och bekanta upptaga order. Stor provision. Alla beslälla Pressomdöme: Ohnells arbeten äro både väl utförda och utmärkta för präktig porträttlikhet. Öresunds-Posten. Sön och hälgdagar kl. 10 — 11. Allm.
Statens medel kunna förslösas till ofulländade företag, och de åsyftade ändamålen ej vinnas. Beträffande den anmärkningen, att Utskottet öfver ifrågavarande Historiska Samlingar borde hafva afgifvit ett mera fördelaktigt yttrande, är detta visserligen för mycket hegardt, då Utskottet icke kan vara i tillfälle att, utan genom förmodan, känna deras värde. Hvad åter angår det förslag, att Riksens Ständer'skulle, genom en skrifvelse till Kongl. Den 3 Juni. Maj:t, uttrycka sin önskan, att Hans Majt täcktes i detta ändamål anslå en summa af extra utgiitsmedlen eller af blifvande besparingar, tror jag en sådan Riksens Ständers åtgärd icke vara af nöden, då Kongl. Maj.t, som så mycket är vetenskapernas beskyddare, icke lärer underlåta att, när anmälan sker, om K. Maj:t finner företaget sådant förtjena, och om medel finnas, en sådan summa bevilja. Af al la'dessa anledningar får jag tillstyrka bifall till StatsUtskottets Betänkande. Herr Silverstolpe ? Gustaf Abraham: Jag får begynna med att förena mig med de anmärkningar Herr Adlerbeth gjort emot StatsUlskotteis Betänkande. Troligen har Utskottet ej rätt betänkt dan gjorda motionens egenskap. Det har ansett det begärda anslaget af 2000 R:dr såsom ett rent tillskott, hvarför hela tryckningen skulle kunna bestridas. Meningen har dock allenast varit, att få ett förskott till ett företag, som är rfyttigt och värdigt, men hvartill ingen enssildt persön kan anses förbunden på sin risque. Betraktar man den begärda summan såsom ett förskott, så är den tillräcklig till företaget; ty för 2000 R:dr tryckes en betydlig del af Samlingarna: genom försäljning inflyter summan småningom, och de infiytande medlen användas till förlag till ingifvande af nya delar, och då räcker denna obetydliga penningsumma långt, och blir slutligen Staten ersatt. Här är således ej fråga om att bortskänka 2000 R:dr; och 0111 Utskottet hade sett frågan under denna synpunkt, är jag öfvertygad , att det ej afslagit motionen.
232 Vid granskning af ment, blefvo emot beslutet, att tilltal för ämbetsoch tjenstefel mot Förvaltnings-verkens egna ämbets* och tjenstemän, så ock mot andra , som under dessa verk lyda , skola anses af judiciel natur, följande reservationer anmälda, nemligen: Af Herr Friherren och Ordföranden , Herr Öfversten Lefren, Herr Biskopen Doctor Wallenberg och vice Talemannen Jon Jensson , äfvensom af Herr Prosten Doctor Fornander, hvilken sednare förklarade, att han ansågs Grundlagens föreskrift, det ämbetsoch tjenstemän icke må, utan ransakning och dom, ifrån innehafvande ämbeten och tjenster skiljas, blifva uppfylld, om Förvaltnings-verkens beslut i så beskaffade mål icke fingo annorstädes, än i Högsta Domstolen öfverklagasj samt: Af Herr Grosshandlaren Bagge, som fann det blifva beroende på beskaffenheten af blifvande administrativa tjenster, eller om ämbetsoch tjenstemän blifva inamovibla eller icke , huruvida Förvaltnings-verken böra den ifrågaställde domsrätten utöfva. Emot beslutet angående 2;dra mom. af denna titel eller om Consulers ersättningsansvar i uppgifne fall samt om Landtmätares och andra ämbetsoch tjenstemäns arfvoden af Kronans medel, anfördes reservation af Herr Friherren och Ordföranden, och Herr Biskopen Doctor Wallenberg, uti hvilken reservation Herr Öfversten Lefrén 233 så vicia instämde , som Iian ansåg ämbetsoch tjenstemäns anspråk på arfvoden af Kronans medel böra af Förvaltnings-myndigheterne pröfvas ; äfvensom Herr Öfversten emot beslutet, att de under 3;dje momentet inbegripne stridiga anmärkningar vid åtskilliga under Förvaltnings-verken hörande redogörares räkenskaper borde, på sätt Committerade föreslagit, handläggas, anmälde reservation, med förklaring, att han ej fann lämpligt, det Kammar Rätten skulle i 2:dra instantien upptaga och afgöra ärender af denna beskaffenhet.
Slutligen och i anledning af E, K. M:s Nådiga framställning om an visan - g6o Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse,lV:o 3gi. de af ett serskildt Creditiv, hvilket, i händelse af behof, må kunna förskottsvis och emot ersättning från de först inflytande tull-afgifterne för Spanmål vara för undsättning till behöfvande i missvext-år att tillgå, så hafva Rikets Ständer, sorn nogsamt insett vigten af de skäl, hvilka i E. K. M:s Nådiga Proposition blifvit för nödvändigheten häraf anförde, velat, med bifall till den Nådiga Propositionen äfven i denna del, för be rörde ändamål å Riksgälds - Conloiret anvisa ett Creditiv af 100,000 R:dr Banco. Med hänsigt till hvad E. K. M. behagat i Nåder yLtra om de af Rikets Ständer beviljade tillgångarnes användande dels till låne-understöd åt socknar och menigheter, som komma i behof af understöd, dels lill gåfvor åt de genom felslagna skördar mest blottställde, ulan ålerbetalnings-skyldighet, eller till räntefria låneförsträckningar utan annan säkerhet än låntagarnes personliga förbindelser; få Rikets Ständer i underdånighet förklara, det Rikets Ständer anse detta sistnämnde sätt att bispringa nödlidande genom gåfvor af Statsmedel mindre lämpligt, enär vissheten att på sådant sätt blifva hulpne, lätteligen kan hos de fattiga folk-classerne alstra och underhålla lättja och håglöshet att sjelfve efter förmåga söka bidraga till sitt uppehälle, äfvensom Rikets Sländer tro det genom erfarenheten hafva visat sig, att
lag kan icke se den ringaste våda deruti, att denna makt hvilar i fadrens hand, då Konungen eller domaren kan upphäfva fadrens förbud, ty det är ganska säkert att, med kännedom härom, fadren icke missbrukar sin makt. Utsk:t invänder, att en sådan appell till Konungen eller domaren skulle försvåra återknytandet af ett brustet familjeband. Jag tror icke det Om jag såsom fader hade ansett min pligt fordra att vägra min dotter tillåtelse till äktenskap, men domstolen hade gifvit henne denna tillåtelse, så kan jag icke se, hvarför det skulle vara mig svårare att i det fallet bibehålla kärleken till min dotter, än om hon knutit bandet utan hvarken min eller någon annans tillåtelse. Jag skulle böja mig under nödvändighetens lag i det ena fallet så väl som i det andra. Vidare står i Betänlet, att »erfarenheten sannolikt skulle hafva att framvisa ytterst få fall, då en giftomans vägran varit för en till mognare ålder hunnen qvinna förmånlig». Jag tror tvärtom, att ganska ofta har en giftomans vägran varit för en qvinna förmånlig, och jag tror, att, om en giftoman har något att förebrå sig, så är det, då han, till följe af en svaghet, som är temligen naturlig, bär dagtingat med sitt samvete och gått in på ett äktenskap, som han hade bort motverka. Under min H. IV. 23 354 Den 13 Maj e. m. tjenstemannatid, sorn icke varit så kort, liar jag icke kommit linderlund med många fall, då en giftoman obehörigt vägrat sitt samtycke, och har han gjort det, så har alltid lagen såsom ett remedium funnits att tillgå. Slutligen säger Utsk:t, att skyldigheten eller rättigheten att enligt 8:de kap. Giftermälsbalken upprätta äktenskaps-förord, skall öfvergå på qvinnan sjelf, då lion fvilt sitt 25:te år. Hvar och en, som varit i en giftoraans ställning vid en qvinnas alslutande af äktenskap, vet hvilken ytterst kinkig sak det är att af brudgummen begära upprättande af äktenskapsförord. Jag kan således icke förstå huru man kan tro att en qvinna, som är på vägen att ingå denna förbindelse, af sig sjelf skulle upprätta äktenskapsförord.
Vidare har en värd Eedamot af Höglofl, Ridderskapet och Adeln anmärkt, att från Calculen blifvit uteslutne Discontens Tillgångar, så väl uti Kammererarens vid Discont-Contoiret i Götheborg Balance, för hvilken full säkerhet skall finnas, som förskjutne och framdeles inflytande Lagsöknings - kostnader samt några i b x s af Canal-Bolaget öfvertagne egne Actierj iiao Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden'. hvilka tillgångar sammanlagde skola kunna antagas till etc belopp af 48,500 Hulr; uti hvilken anmärkning en värd Ledamot af Högvördige Preste-Ståndet i så måtto sig förenat, atc han ansett Utskottens uppgift skilja sig från det verkliga med en Summa af omkring 50,000 R:dr, h varmed Tillgångarne skola vara för rin. ga beräknade. Hvad nu angar Katnmerevarens Balance, hvilken, såsom icke upptagen uti de från Discont-Directionen till Banco-Styrelsen ingångne månads - rapporter, var obekant för Utskotten, vid den tid, Betänkandet författades, så inhämtas af den Berättelse, som Bankens till Götheborg afskickade Ornbud, Banco - Commissarien B velins under den 31 sistledne Mars till Banco-Styrelsen afgifvit, att berörde Balance, sorn till någon del torde härröra från missföringar , ännu icke blifvit till dess rätta beskaffenhet och belopp utredd, och att således den Summa, hvartill Balancen först blifvit uppgifven, kan komma att unde)gå någon förminskning. Beträffande åter de förskjuti e Ijäägsökningskostnaderne, så, i händelse häruti skulle vara ingripne Revisions-Skillingar och Expenser uti Rättegångar , rörande de, såsom hypot^que emottagne, Discont-papper, torde vara osäkert, huruvida deras belopp kan komma att bli någon ökad Tillgång för Discont* Borgenärerne; I aila fall kunna desse Tillgångar icke verka någon hufvudsaklig förändring i det liela af. Götha Canal Disconts tillstånd, hvarom, till närmare uplysning , nu bifogas sub Litt.
Infanteri-gevär. — Rikets sednast församlade Ständer anslogo till anskaffning af infanterigevär för arméen och frivilliga skarpskytteföreningar tillsammans 673,000 rdr. Hittills hade af dessa medel, dels som förskott, dels i liqvid för färdiga gevär, blifvit utbetalda 240,769 rdr 15 öre. De levererade gevärens antal utgjorde 500 st, och härrörde det levererades ringa belopp hufvudsakligen deraf, att modellen till kammarladdningsgevären, i anseende till den tid. som åtgått för densammas behöriga profning och för vidtagande af deraf föranledda förändringar å densamma, icke kunnat så tidigt aflemnas till Faktorierna, att arbetet vid desamma i vanlig ordning kunnat bedrifvas, hvadan, under det sådana delar å geväret och låset, hvilka icke varit under kastade någon modellförändring, tillverkats i stort antal, de återstående delarne först sedan modellen erhållits, kunnat sättas i verket, och således derigenom sammansättningen af hela eller fullt färdiga gevär naturligtvis till en början måst blifva fördröjd. De till krigsbruk afsedda refflide gevär, Slaten för närvarande dels redan egde färdiga, dels efter innevarande Slatsregleringsperiods utgång erhölle, utgjorde visserligen ett icke ringa antal, bestående nemligen af: kammarladdningsgevär, 1864 års modell 22,100 st. till kammarladdning förändrade 1860 års gevär 4,000 » 1860 års gevär, oförändrade , 9,183 » minié-gevär 19,562 » 1854 års upprefflade 37,389 » eller tillsammans 92,234 » men då dessa gevär dels hade 5 olika kalibrar, dels, till en del och särdeles den sistnämnda sorten, icke kunde anses fullt ändamålsenliga, syntes det vara ,en nödvändighet att, så fort ske kunde, söka uppbringa de fullt ändamålsenliga gevärens antal i det minsta till det belopp, den i fält först utryckande styrkan erfordrade.
I afseende härpå är af serskilda talare anfördt: att det kunde ifrågasättas, huruvida det blefve dels för JustitiaeStats-Ministern, som numera jemväl är Departements-Chef, dels för Justitioe-Råden, i anseende till deras öfrige göromål, möjligt att i Lag-beredningen deltaga; att Rikets Ständer borde tili Ledamot i beredningen anmäla endast deras Justitias-Ombudsman samt för öfrigt till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande öfverlemna att utse Ledamöter, som voro oförhindrade att egna tid och arbete åt Lag-förslagens granskning; att Ledamöterne, utom Justitise-Stats-Ministern och två Justitiie-Råd, borde vara fem, mea att de personer, som deltagit i Lag-förslagens utarbetande, eller emot dem gjort anmärkningar, ej borde i Lag-beredningen sysselsättas, enär man kunde förutsätta, att de kommo att ihärdigt vidblifva sina en gång uttalade åcigter, hvilket vore mindre föreidigt med den mångsidiga pröfning af Lag-förslagen, sorn af Lag-beredningen påräknades; 2:0 att, i den mon, de förberedande arbetena med hvarje del eller Hålk af Lagförslagen fulländas, en sådan del af Lag-verket varder för Kongl. Maj:t i Stats-Rådet föredragen, hvarefter Kongl. Maj\t lärer i Nådar fatta Sitt höga beslut om den Proposition, som derom kommer att framställas, och hvilken derefter torde vara genom tryck allmängjord. Flere talare hafva ansett, att Utskottet härigenom åsyftat införa ett bruk, Lag-Utskoltets Utlåtande, N'-o 17 5. 3 sorn vore oformligt och hitintills ej egt runi., eller att Konungens Propositioner skulle afgifvas, icke när Riksdag börjar, utan när som helst ock således långt löre Riksdag. Deraf kunde likväl uppkomma den följd, olt Rikets Ständer fingo emottaga en Kongl. Proposition, för hvilken dode eller afgångne Rådgifvare ansvarade.