Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 3f. erhållit del och derjemte tagit i öfvervägande ett af hemälte Öfverste till Ridderskapet och Adeln inlemnadt Memorial, deruti han, med bifogande af Merit-förteckning, närmare uppgifvit ej mindre beskaffenheten af dess ifrågavavarande förluster, än äfven de ömttiaride omständigheter, hvarpå han i öfrigt velat grunda sina förmente ersättnings-anspråk; och sorn härvid förekommit, att Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag bifallit, det Öfversten Silfverskjöld af Pommerska Löseskillingen egde uppbära en på sådan grund jemväl Sedermera till honom utbetald accords-ersättning, med enahanda belopp, som hans fordna fCamrater åtnjutit, eller 4^00 R:dr Svenskt Banco, utan att sådant skulle medföra någon skyldighet för honom att frånträda dess imiehafvalide Exspectancearfvode, hafva Rikets Ständer alltså ansett, det Öfversten erhållit all den ersättning, som ho, norn af Staten meddelas bör, och hvaribland den förlorade inkomsten af dess beställning i Pommern* jemte öfriga förluster, så mycket mindre kunna beräknas* sorn dylik ersättning derför ej blifvit hans i lika förhållande komne veder-* likar tillagd* samt Öfversten, i stället för sin sålunda saknade inkomst, emedlertid af ofvannämnde lönings-förmoner härstädes varit i åtnjutande. Rikets Ständer framhärda etc. N:o Expeditions-ptsbofföia JJ Hatande, N-o 32. 73 N:o Ja Utlåtande till Vallo fl. Borgäre-Stdndet, i afseende på falsning 'och häftning af successivt färdigtryckta handlingar af Hillänget till RiksStåndens Protocolh t anledning af gjorda anmärkningar vid Expedit ions-Utskottets till Rikets Högloft.
Inkomster i Riks-Stciten ej påräknade, och hvilka utgjort för År 1823 1*99/ * o®- 10. _ 1326 1,573: 3: 3- _ 1327 996: 12: 2. lika med andre Stats-Verkets medel ingått i de öfverskott, som till Riksgälds-Contoiret aflemnats, så och då några Bytes-och Reductions-medel icke influtit åren 1830 eller 1831 samt ej heller hädanefter, åtminstone till något betydligare belopp, äro att påräkna, hemställer Stats-Utskottet, att de blifvande ersättnings-summorna må anvisas till utbetalning från Riksgälds-Contoiret, med iakttagande dervid af den utaf Kongl. Kammar-Collegium uppgifna liqvidations-grund af 6 Dal. Utlåtande N:o y. N:o ' 5. Ankom till Experlitions-Utskottet dan 15 Febr. kl. 3 e. m.
Båda ländernas krigsskepp har rätt att inoch utlöpa i alla redder, strömmar och lastageplatser samt ligga för ankar utan visitation, så framt de följer allmänna polislagar. Man skall underlätta deras proviantering och vattenförsörjning genom att sälja till gängse pris utan avgifter. Man skall även sälja tackel, tågvirke och andra skeppstillbehör, som de kan behöva. Saluten har överenskommit, så att den blir helt lika för båda länderna. Den med högst rang erhåller salut först, när de möts på sjön, därefter besvaras saluten skott för skott. Vid passage framför slott, fästningar eller inlopp till hamnar saluterar den som kommer och saluten besvaras skott för skott. Skulle fartygen råka lida skeppsbrott vid varandras kuster skall de få den hjälp de önskar. Klarar de sig själva får inte dykare som finns vid platsen ingripa. Hade skeppet varor som skulle säljas någon annanstans får de utföras på nytt utan avgifter. Skulle de säljas i landet där strandningen skett, skall de tullas som vanligt. Går skeppet under helt och varor flyter i land, är det förbjudet att skingra godset som man bärgat. De skall återlämnas till ägaren. Skulle ingen fråga efter varorna på ett år tillfaller de statskassan. Om en av makterna är i krig får den andra fortsätta sin handel med de staterna. Samma regler som i förra traktaten skall gälla. Blir köpmansskepp förolämpade av krigförande makters örlogsskepp eller kapare skall befälhavarna svara för all förlust och skada de åstadkommit och den skymf flaggan utsatts för. Har köpmansskepp något kontraband ombord, får den bordade inte bryta upp luckor, kistor eller dylikt, utan nöja sig med vad som frivilligt överlämnas. Den som gjort beslaget har rätt att föra det i hamn och hänföra saken under amiralitetsdomaren efter ställets lag. Endast kontrabandvarorna konfiskeras och resten skall återställas. Den krigförande maktens skepp, folk och varor som befinna sig i den neutrala maktens hamnar skall åtnjuta samma beskydd som landets egna. Deras varor kan inte transporteras till någon militär expedition eller dess besättning och passagerare får inte värvas eller tubbas. Gör en svensk bosatt i Ryssland eller en ryss bosatt i Sverige konkurs skall borgenärerna anlita domstolar på stället.
Ännu säkrare skulle det vara händelsen, om Presterskapets personal förminskades. Den synes framförallt i Städerna vara större än sorn behöfves. I Norrige utgöra Presterna något öfver 400 i Sverige omkring 3200; eller åtta giitiger så många, ehuru Sveriges folkmängd är blott 3 gånger större än Norriges. Der fattas onekeligen prester på vissa orter, men skillnaden är ändock för stor, synnerligen då niaD i hogkommer att Norrige är mycket glesare befolkadt än vårt Fädernesland. Betydlig besparing torde ock kunna göras oin flera kyrkor sammanbyggdes till en. Det synes vara nog, om på landet en kyrka finnes inom hvarje qvadratmil, hvarigenom ingen finge längre än § mil kyrkoväg. Nu gifves det orter i Skåne, Österoch Westergöthland, hvarest 8, 10, !i och 12 kyrkor finnas på qvadratmilen. På Gottland och i Lunds Stift äro öfverhufvud 4 kyrkor på qvadratmilen O. S. V. Om öfverflödiga prester och kyrkor kun. na besparas, och öfverdrifna löner för somliga af Presterskapet minskas: så frågas om det är rigtigt och laglige att använda besparingarna på någon annan än religionsundervisningen? Oriktigt lärer ingen kunna påstå det vara, att taga medel, sorn icke till sitt egenteliga ändamål behöfvas, och använda dem till något Den 26 Febmiarii. 843 dylikt, der de tarfvas. Ty hvartill skulle det tjena att hålla flera kyrkor och prester än som erlordias , under d t undervisningen för barneller andre är otillräcklig Olagligt synes det mig icke vara, emedan kyrkolagen uti 3 Cap. 10 § ålägger presterskapets ”att med flit drilva derpå att barn, drängar och pigor lära läsa i bok ” När föräldrarna i anseende till fattigdom eller andre omständigheter icke kunna sjelfve besörja det, så bör Presterskapet foga anstalt derom, på församlingens bekostnad. Om nu de anslag, som redan äro gjorda för lärostaten befinnas tillräckliga både för religionsoch barnaundervisningen, utan socknens ytterligare betungande, så synes deras fördelande så, att de uppfylla begge ändamålen, icke eller vara lagstridigt.
Andamålet är alldeles detsamma i förev:de fall, och kan man icke jäfva att den förra lagen var både nyttig och välgörande, så lärer man väl få svårt att kunna fälla annat omdöme om den lag, som nu är i fråga att stiftas. Således protesterar jag mot allt afsule å de skäl, Gr. Sparre anfört mot författningen, och tillstyrker bifall till lista <§:n, såsom Hr Nordenfelt föreslagit; men jag tror att det tillägg, han gjort, torde för språkets skull tarfva någon liten förändring; den är dock, i förhållande till sakens vigt, af sådan obetydlighet, att jag icke vill fästa mig vid densamma. Frih. Armfelt: En värd ledamot har nyss yttrat, att han ansåg att det vore nyttigt, om vi blefvo vanda vid den nu föreslagna beskattningen, emedan den har sina goda sidor. Jag får fästa upmärksamheten derå, att denna beskattning ingalunda är 352 Den 2a Augusti e. m. något nytt påfund, utan en återgång till hvad jag hoppats att vi skulle vara ifrån, nemi. öfverflödsbeskattningen. Det är icke mer än 50 år sedan, som beskattningen på sådana saker, som kunna anses såsom öfverflödsartiklar, uphäfdes; således är denna sorts beskattning aldeles icke ny. Beträffande Hr Printzenskölds yttrande, att han icke kunde finna skäl att afstå från att beskatta cigarrer, derföre att en annan form af tobakens begagnande vore ännu skadligare, så får jag säga att det är bra besynnerligt. Om skäl till beskattningen skall sökas i varans skadlighet, är det väl orätt att beskatta den mindre skadliga sorten och lemna den mera skadliga obeskattad? Men i allt fall, ehuru jag icke kan vara annat än tacksam derföre att Gr. Sparre kommit till samma resultat som jag, får jag likväl förklara, att den vigtigaste anledning till afslag torde vara icke så mycket den af Gr:n framhållna, som icke mera det olämpliga uti att pålägga en skatt, som drabbar den fattige i större proportion än den rike. Jag yrkar således afslag. Hr Olivecrona:
— Förresten skall man aldrig fråga någon till råds och aldrig följa de råd man får, man skrifver efter sin egen öfvertygelse och för eget samvete, inte för andras, voilá tout! Voilá tout! Det var också en filosofi, sa god som någon annan. Lindner tänkte därpå, när han senare på aftonen begaf sig ut till kyrkogården. Han tänkte på henne med en blandad känsla af tacksamhet för hvad hon velat vara för honom, för hvad hon försökt vara, och vemodig bitterhet öfver hur grymt hon misslyckats, hur ofta hon värkat hämmande och nedslagit hans mod. Han blygdes öfver att här på hennes graf, jämte denna känsla af beklagande öfver att hon dött så ung, öfver att lifvet var fullt af missräkningar och misstag, af sorg och död, äfven erfara en annan känsla, en känsla af befrielse, han ville ej erkänna det, ens för sig själf, men det var så. I den Lindnerska umgängeskretsen hade underrättelsen om Ediths död väckt häpnad och deltagande och utgjorde ämne för samtal och kommentarier. Man upptäckte, som vanligt vid dylika tillfällen, »att världen var bra besynnerlig, hon, unga människan, som var så oumbärlig, skulle gå bort och han, som ej kunde reda sig utan henne, skulle öfverlefva henne!»... Somliga tyckte, att det allra lyckligaste vore, om också Lindner finge dö, under det andra bara funderade på, hur han skulle taga sig hem ensam! Och det dröjde länge med hemkomsten. Edith hade varit död i fulla fyra månader, innan han kom. Vännerna, som väntade honom nere vid stationen, funno honom mycket förändrad. Han hade blifvit solbränd och såg frisk ut, skaffade själf reda på sitt bagage, var ej alls distrait, utan ställde med allt som en vanlig människa. Då ett par af hans bekanta följande morgon kommo upp till honom, satt han vid skrifbordet och ordnade sina afskrifter. När de uttryckte sin förvåning öfver att han kunnat arbeta så mycket — efter sedan , svarade han: — Jag har aldrig i hela mitt lif arbetat som de sista två månaderna, och han tillade liksom urskuldande: det är en ofantlig förströelse — efter — ett sådant slag.
”Ansökan om sådan distilleringsrätt göres hos Magistraten, som, då tillstånd dertill meddelas, skall hos K:s Befh:de derom genast göra anmälan”; röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages för nämnde § följ:de redaktion: ”Bränvinsdistillering må derjemte under tiel, då bränvins-tillverkning icke är tillåten, nemi. från den 15:de Dec. ena året till den 15:de Okt. det påföljande, kunna såsom serskild näring utöfvas af den, sorn enl. l:sta §:n må tillverka bränvin. Ansökning om sådan distilleringsrätt göres hos K:s Befh:de med bifogande af bevis, som sökandens behörighet styrker, och upgift på stället, der näringen skall idkas”. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 19. Nej — 2. Uppå härefter framställd propos. blef fortsättningen af förevar:de ärendes pröfning upskjuten till eftermiddagens plenum., Anmäldes och lades på bordel nedannämnde från Ulsk:n inkomne Utlåt:n, Betänk:n och Mern., nemi. från Stats-U.t skottet: N:o 168, i anledn. af väckt motion om bidrag af allmänna medel lill pensions-inrättningen för Svenska läkare, deras enkor och barn ; N:o 169, i anledn. af väckt motion om pension för aflidne Intendenten Theodor Sandströms enka och barn; N:o 170, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de pension för frami. Landshöfd:n m. m. G. U. Nermans enka; N:o 171, i anledn. af vackt'molion om förhöjning af den ryttare och soldater af Wadstena krigsmanshus-kassa tillkommande pension; N:o 172, i anledn. at väckte motioner, ang:de förändrade grunder för pensionering af Justitise-Bad; Den 15 Juli e. m. 313 Allm.
Betänkande N:o 90. i N:o 90. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Maj 1857, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af åtskilliga stadganden i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Stockholms stad den i6 Dessa lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade motioner äro inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckta af Herrar F. A. Rinman, A. F. Boman och P. H. Hesselgren, samt afse, på anförda skäl, Herrar Rinmans och Bomans, en med anledning af bevillningens nedsättning, förändrad bestämmelse i afseende på det för rösträttens tillgodonjutande erforderliga bevillnings-belopp enligt 2:dra Artikeln; samt Herr llesselgrens förändrade föreskrifter i fråga om Ordförande-befattningen vid sockenstämmor. Utskottet har vid handläggningen häraf inhemtat. att sedan ej mindre vederbörande embetsmyndigheter, än ock hufvudstadens församlingar blifvit i ämnet hörde, samt desse sistnämnde genom utsedde deputerade, i samråd med af Kongl. Majit i Nåder förordnade kommittérade, uppgjort underdånigt förslag till Förordning om Sockenstämmor i Stockholms stad, Kongl. Maj:l behagat i nåder utfärda högstberörde Förordning af den 16 Mars 1847; och som Utskottet,1 med afseende på ifrågavarande författnings tillkomst och då densamma endast är för Stockholms stad gällande, anser framställning om förändring deruti lämpligast kunna af vederbörande lokalmyndigheter och utan Rikets Ständers medverkan till Kongl. Majit frambäras, hemställer Utskottet vördsamt, ali motionerne om ändring uti ofvanberörda stadganden ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Maj 1857. Bih. lill R. St. Betänkande N:o 91. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Maj 1857, kl. 11 f. m.
Deputerade, hvilka sig emellan fördela de dem tillhörande göro-M»». t och. 8. mål, såsom dem lämpligast synes, skola vid hvarje tillfälle, då Fullmägtige sammanträda, för de under tiden frän föregående sammankomst besörjda vexelärenden redogöra. Såväl Deputerade, som Ombuden i Göteborg och Malmö, ega antaga och entlediga nödigt biträde i göromålen. Val till såväl Deputerade, som Ombud i Göteborg och Malmö, Mom. 9. anställes före hvarje qvarlals utgång, då de afgående kunna åter inväljas. Mom. 9. Fullmägtige, Deputerade samt Ombuden i Göteborg och Malmöhl». to. äro för deras utöfning af ifrågavarande vexelhandel ansvarige enligt allmän lag och särskildt gällande författningar. Åt Fullmägtige öfverlemnas att, med afseende på omfånget af Mom. de göromål, sorn tillkomma deputerade samt Ombuden i Göteborg och Malmö, bestämma icke allenast det arfvode för bemälde Deputerade och Ombud, hvaraf de anses hafva gjort sig förtjente, utan äfven ersättningen lill Deputerades och Ombudens biträden; och ega Fullmägtige i öfrigt alt anvisa de arfvode», som för vexelhandel kunna erfordras. Stockholm den 11 September 1863. Bih. till /<’. St. Banko-lllakollcts Utlåtande iV.-o 57. t J%:o SF. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Sept. 1S03, kl. 6 e. m.
Mea då Regeringen följt den grundsats vid upgörandet af statsbudgeten, att anslagsbehofven skulle fullkomligt betäckas af inkomsterna, samt att i öfrigt öfverlemna åt R. St:r att fästa vederbörligt, afsule på enskilda motioner, så torde en sådan princip icke kunna vara annat än högst lofvärd. Då emellertid, enl. upgjorda kalkyler, det visat sig att, sedan alla behof blifvit fyllda, ändock en summa af omkring 70,000 rdr om året återstår för R. St:r att disponera, så kan jag icke finna annat än att det begärda beloppet af 30,000 rdr för en gång vore särdeles väl användt, och vågar jag fördenskull för min del anhålla, att R. o. Ad. ville, i likhet med PresteStåndet, bevilja en summa af 36,000 rdr till anskaffande af 2:ne för sjömätningar lämpliga fartyg. Hr Lilliehöök, Erik Gustaf: StatsUtsk-.ts ledamöter hafva visserligen icke kunnat underkänna uy‘tau af det förslag, som här är i fråga. Men det tillhör Utskit att vid bedömandet af en mängd begärda anslag tillse hvilket sorn är af oundgängligaste beskaffenheten. Det är visserligen ofta ganska svårt att afgöra detta; men Utsk:t har då måst taga till ledning andra omständigheter. Då det embetsverk, som eger att uprätta sjökorten, icke funnit behofvet påkalla det nu begärda anslaget, är det antagligt att saken icke är sf så trängande beskaffenhet, som man 229 Den 14 April e. m. velat låta påskina. Dessutom ber jag att få nämna, det jag tror att flottan sjelf liar båtar, som, utan alltför stor kostnad, skulle för ändamålet kunna begagnas. Jag kan således icke se annat, än att StatsUt,sk:t på goda grunder afslagit motionen; och jag får derföre anhålla om bifall till Utskits hemställan. Gr. Posse, Knut: Föregående talare hafva redan så tydligt ådagalagt vigten och behofvet af det begärda anslagets beviljande, att jag kan vara ganska kort.
Detta är lik visst ett verk för kommande generationer. Men vårt verk heter förintelse utan nåd och försköning. Vårt samfund måste derför stå i ständig beröring med folkmassan och framför allt förbinda sig med de elementer inom folket, hvilka sedan den ryska statsmaktens grundläggning icke blott med ord utan äfven med handling aldrig hafva upphört att protestera emot allt, som direkt eller indirekt står i samband med staten, emot adeln, byråkratien, presterskapet, skråväsendet, kapitalisterna o. s. v. Förbin-dom oss med röfvare och tjufvar, dessa enda och äkta revolutionärer i Ryssland. Att sammangjuta dessa protesterande elementer i en oöfvervinnelig, allt bortspolande makt — det är vår organisations väsende och vår verksamhets uppgift. Episoder ur Fredrik Crusenstoipes lif. Derjemte en runa på hans grift. Det namn, som läses här ofvan, har redan länge intagit ett rum inom den svenska vitterheten, genom förf. af “ Morianen *. Icke slägtskapen, icke naturens band kunde fastare tillknyta föréningslänken emellan de begge bröderna Magnus Jakob och Joh. Fredrik Sebastian Grusenstolpe, ty om icke i alla, så förefanns i många afseenden en omiss-känlig likhet i åsigter, impulser och sammanstämmande sympatier dem emellan. Det var samma lågande patriotism, samma klarhet i tanken, samma eld i skaplynnet, samma vulkaniska blod, samma ömma känslor, samma retliga nervlif, likasom samma värme i öfvertygelsen då det gälde förfäktandet af en vigtig sak. Andre sonen af presidenten i Göta hofrätt Joh. Magnus Grusenstolpe och hans maka Christina Charlotta Nymanson, föddes Joh. Fredrik i Jönköping den 25 aug. Hans barndom förflöt lugnt och stilla, omhägnad af huld föräldra-vård och med oskyldig lek vid Vetterns strand.
Men som han ansett sig icke vara härtill skyldig, utan berättigad att i all händelse behålla denna handling, för hvilken han till arbetskarlen erlagt betalning, den han åtminstone trott sig kunna återfordra, innan handlingen kunde honom fråntagas; hvarföre han icke frivilligt underkastat sig föreläggandet om dess aflemnande; så har han uti ingifna klagoskrifter hos mig anhållit om åtal både emot Poliskammaren och emot Herr Justitiä Statsministern för det oriktiga förfarande, han sålunda ansett hafva sig öfvergått. Hvad härvid först angick polismyndigheten, så har jag trott mig böra antaga, att om än den från Herr Justitiä Statsministern erhållna anmodan att affordra Boktryckaren det i fråga varande beviset saknade laglig giltighet, denna anmodan likväl icke så pålagligen legat utom Herr Justitiä Statsministerns behörighet, i anseende till hans befattning med bevakningen af tryckta skrifters utgifvande och meddelande af dertill nödiga bevis för utgifvare af periodiska skrifter, att det kunde skäligen läggas polismyndigheten till last att hafva genom efterkommande af Herr Justitiä Statsministerns begäran sträckt sin åtgärd längre, än rätteligen ske bordt. Jag har således icke ansett mig befogad till åtals anställande emot Poliskammaren. Deremot har jag icke kunnat finna, att sjelfva den åtgärd, hvarom polismyndigheten blifvit anlitad, varit af behof påkallad eller med lag öfverensstämmande. Om nemligen ett bevis öfver gjord anmälan att vilja utgifva tidningsblad må anses för en handling, som gäller i hvars mans hand och följaktligen kan begagnas, efter det samma anmälan blifvit återkallad af anmälaren; så följer häraf, att. handlingen ej kan återfordras från den innehafvare, till hvilken anmälaren den föryttrat. Ar åter samma handling icke af denna beskaffenhet, utan gällande endast för anmälaren sjelf, och kan den af ingen annan än honom begagnas; då är hans återkallelse tillräcklig att göra den obrukbar, och det behöfves då icke att återfordra densamma från dess innehafvare, för att betaga denne rättigheten att den begagna.
Med anledning af hwad Cantzli-Stvrelfen i desi Berättelse anmärkt, samt under Committecns vfwerläggningar ytterligare förekommit, har Committeen hemställt, om icke, dä flera Collegiers gemensamma befattning med samma ärender mäste göra mälens gäng längsammare och onyttigt öka arbetsmödan genom en mängfaldig Communicationsstriftwäxling m. m.» de mä! i allmänhet, som anga Handels-Agenterne, och hwilka nu gemensamt till, höra Canhli,Styrelsens och Commerce-Colleaii åtgärd, mätte ensamt wärdas af sistnämnde Collegium, dock med undantag af de arender, som beträffa Agenterne pä Barbaresque Kusterne, hwilka, i anseende till deras olika beskaffenhet nied Handeis Agents-' - iL88 Den 9 Julik. 17 ' ! Asents-Ä''enderne pä andre platser, fordra bibehås lande af samina behandling sein hittils. Beträffande den af Riksens Ständer yppade fräga, angående en enklare och förbättrad Räken, fkaps methode; sa förmäla Coinmittcrade, att detta ämne redan för längre tid tillbaka utgjort ett föremål för Konungens och Riksens Ständers omtanka, och at sednast eller wid 1329 och 1810 arens -Riksdag gjordes h^s Kongl. Mant underdånig hemställan om förändring i Jorde.Bolen samt Räntepersedlarnes utgörande, och i sammanhang dermed vm en enklare Räkenskaps-methode, såsom ledande lil' besparing för Stats-Werket, hwarjemte Riksens Ständer tillkännagaswo deras önssan, att häröfwer erhålla fullständige upplvSningar wid nästa Lastinia Riksdag.
W. Dun, UTMÄRKT VACKER FJÄDER, FR. 1 KR., 1: 25 Ä 2 KR. PR. KG. JÄMTE TAGEL; KROLLSPINT, YLLEFLOCK, VASSVIPP M. Ä G G IDUN (K. &amp; K. Hofleverantör.) Järnsängar John FÖR BENGTA. G. MÖBELTYGER, BORDDUKAR, BOLSTERVAR &amp; PIQUÉ- TÄCKEN JAKOBSTORG AF SKISS Siden-Bastklädn. PR ROBE &gt; kr. 12,30 — 58,80 Siden-Grenadin — Siden-Foulard, TRYCKT, » 85 öre — 3,85 Siden-Bengalin ... m e t e r UNDERMADRASSER AF SPÅN 4 KR. KROLLSPINTMADRASSER 10 Ä 12 KR. TAGELMADRASSER 20, SO Å 10 KR. Siden-Damast fabriker S EN äfvensom svart, h v i t t och kulört Henneberg-Siden från 6 5 öre till kr. 1 6: 4 5 pr meter • — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2,000 olika färger, mönster m. m.). Siden-Damast 90 I allmänhet äro dock säkerligen dessa högaristokratiens unga damer långt ifrån att betrakta sig och sitt öde m e d några tragiska blickar. » Det är j u så bekvämt ändå: andra taga omsorg o m mig, utan att j a g behöfver göra det själf, » förklarade en ung comtesse helt troskyldigt, då jag uttryckte mitt beklagande öfver det oaflåtliga förmyndarskap, som utöfvas gent emot henne och hennes gelikar.