Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har det? öfvertygelse , att de af Ridderskapet och A* deln, hvilka antaga Herr von Törnes Beviliflings-grunder, redan tilli äc k i igen känna dem. Härefter författades, justerades och anslogs följande Voteringsproposition : Den, som bifaller Bevillningsutskottets Betänkande angående Bevillnings-grunderna, mecf pndantag af båda Alternativerna i tredje punkten, hvilka serskilt komma att afgöras, skrifver Ja Pen det ej vill, skrifver Nej, Vinner Nej, komma de af Herr von Tor-' ne vid sista Riksdag uppgjorda grunder, att antagas och Bevillningsutskottet att derefter utarbeta ett nytt Förslag. Efter uppläsningen af 53. §. i Riksdagsordningen och 43- i Riddarhus-Ordningen, börjades voteringen klockan tre qvart till tre eftermiddagen , och fortsattes sedermera, hvarunder Herr Grefven och LandtMarskalkett 406 Den 24 Martii, f. m. öfverlemnade Klubban tili Grefve Lewenhaupt, Gustaf, och bortgeck. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken återkommit, samt Voteringen blifvit fulländad, befunnos, efter det en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterne hafva ut; fallit, som följer Ja 136. ' Nej 42. I följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Bevillningsutskottets ifrågavarande Betänkande blifvit af Riddergkapet och Adeln bifallit , med undantag af de i tredje puncten framställda tvänne Alternativer, hvilka serskilt komrae att afgöras. Plenum slutades klockan tre qvart till fena eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Den 24 Martil, e. ni. Tisdagen den 24 Martii. Plenum klockan 5 Eftermiddagen. Herrar Silfversparre, Aron Isaac, af Sil-, lön, C.
Regerings-Formen afsatte Summor, remitterades, vid förnyad föredragning, till Stats Utskottet, till iakttagande af hvad denna Nådiga Skrifvelse innehåller. s. D. f. m. Vid Föredragning af Bevillningsutskottets Memorial N:o 67, om Arfvode för Herr Öfver-Commissarien D. Ek, sorn biträde Utskottet vid Bevilinings-Författningens uppgörande, blef detsamme af Preste-Ståndet bifallet, och beslöts tillika att Expeditions-Utskottet skulle anmodas, att härol» uppsätta Förslag till underdånig Skrifvelse. S, D. f m. Beslöts att den af Preste-Ståndet vid •1820 års Riksdag frivilligt åtagne och vid sistför*lutno 2-ne Riksdagar förnyade förbindelse, att, intill nästinträffande Riksmöte, till Vadstena Krigsmanshus Cassa eller och till Amiralitets KrigsmansCassän erlägga Tre Procent af den Bevillning* Prof, Vtdr. d, g Decemb, 1823. 329 hvarttill Eclesiastike Ämbets ock Tjenstemän för Löne-inkomster blifva ärligen taxerade, kommer att intill nästa Riksdag fortfara; och blef en särskild Skrifvelse, om detta Ståndets beslut, i underdånighet till Kongl, Maj:t expedierad, med underdånig anhållan, det Hans Kongl. Majrt ville genom iVederbörande Ämbets-Verk låta uppgöra fördelningen af dessa medel i förhållande till Graliallsternas antal vid Vadstena Krigsmanshus och Amiralitets Krigsmans-Cassän; och skulle de tResp, Medstån®^en om detta åtagande vördsamt och vänligen un. derrättas, äfvensom Expeditions-Utskottet skulle an_ modas att samma åtagande i Riksdags Beslutet omförmäla.
Beträffande de anmärkningar, som blifvit framställde emot Utskottets förslag att nedsätta Cavalleriels styrka, får Utskottet endast anföra, att det icke funnit sig öfvertygadt orri behöfligheten att, i fredstid underhålla ett talrikt Cavallen i Sverige, hvilket, såsom krigstheater betragtadt, är så i alla atseenden hinderlig! för (kavallerietsrörelser, dels i anseende till svårigheten att i ett jemnförelsevis ringa uppodiadt och bebygdt land under ett fälttåg finna fourage och skygd för hästarne, men hufvudsakligen derigenom, att Cavalleriet i dess operationer nästan utan undantag måste följa landsvägarne, under det att terrängen på sidonie är mer eller mindre oåtkomlig för ryttaren, till följd af de hinder, som bildas af sjöar, skogar, klippor, kärr och hägnader; och får Utskottet, till undvikande af vidlyftighet, endast tillägga, att, på sätt Utskottet anfört, och vid 1813 och 1814 årens campagne till någon del egde runi, Cavalleriet, i händelse af behof, kan under krig förstärkas med beväring, genom hvilken åtgärd det låter sig göra alt komma till det al ätskillige talare för nödigt ansedda förhållande emellan Ca valleri och Infanteri*, så vida i denna beräkning må anses ligga någonting säkert och ofelbart. Anmärkningarne emot beräknings-grunderne i Tabellerne anser Utskottet icke erfordra något fullständigare besvarande, då dessa anmärkningar dels röra mindre väsendtliga omständigheter, dels icke leda till annat, än att ådagalägga, det en mer eller mindre betydlig tillökning eller minskning i de calculerade till Kongl. Maj:ts disposition öfvcrlemnade besparingarne bordt beräknas.
Cronhjelm sednast ■yttrat, får jag äran upplysa, att då sednast församlade Ständer, genom deras reglemente för Bancostyrelsen, förordnade, att denna styrelse skulle, så fort som möjligt, gå i författning om nya sedlars tillverkande, ll. St. voro derom så angelägna, att de yttrade, det dessa sedlar kunde till och med komma att utgifvas före silfver ut vexlin gens början, hvilken R. St. förmodade kunna vidtaga år 18J2. Det har varit för att efterkomma denna föreskrift, som sedellillverkningen af Bancostyrelsen blifvit fortskyndad. IVär BancoUtskrs skrifvelse för icke längesedan ankom till Bancostyrelsen med förfrågan, huruvida någon olägenhet kunde uppkomma derigenom, att tillverkningen af de nya sedlarna inställdes, voro redan till ett värde af 1 millioner nya sedlar af 10 rtdrs värde förfärdigade. Bancostyrelsen svarade då, att det visserligen skulle gå an att inställa ali tillverkning, ty möjligt vore till och med att inställa hela bancorörelsen; men styrelsen visade också, att det skulle medföra olägenheter och kostnader, särdeles om R. St. skulle förblifva vid sitt gamla beslut. Derpå svarade åter BancoUtsk. uti obestämda ordalag, att Utsk. trodde, att Fullmägtige kunde i denna del handla efter omständigheternas föranledande, enär reglementet icke deremot lade hinder, men Utsk. ville icke derom något förordna. Hade Utsk. varit så visst om sin sak, hade det helt enkelt kunna förordna, alt tillverkningen skulle inställas. Då hade Bancofullmägtige ställt sig Utskts föreskrift till efterrättelse, och hade sådant kommit på Utsk:s ansvar; men nu syntes det, som Utsk. icke velat taga detta ansvar på sig, ulan velat låta det hvila på Fullmägtige. Hvad åter beträffar Gr. Cronbjelms yttrande, alt 312 Den 7
Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 58 Ja och 61 Nej; och som Nej följaktligen vunnit, har nuvarande införsels-afgift å torkadt eller rökt kött, 1 R:dr 16 Lispundet, blifvit bibehållen. 20 Förstärkta Stats-Ut skottets Memorial, N.o 274. 54-'de Voteringen (84:o). Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att införselstullen å ohäckladt lin skall keslämmas till 1 R:dr 16 sk. Lispundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer nuvarande införselstull, 1 R:dr 8 sk. Lispundet, att derå bibehållas. Voteringen har gifvit till resultat 71 Ja och 48 Nej, hvadan och då Ja vunnit, Utskottets förslag i detta afseende är af Rikets Ständer godkändt. 55:te Voteringen (87:o). Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att artikeln Lås skall i taxan under egen rubrik intagas med 4 R:dr tullvärde och 1 R:dr 16 sk. införselstull skålpundet samt tullfrihet vid utförsel, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer denna artikel icke att i Taxan serskildt specificeras. Voteringen har utfallit med 85 Ja och 34 Nej; och som Ja följaktligen vunnit, är Utskottets förslag äfven i demina del af Rikets Ständer godkändt. 56:te Voteringen (88:0). Den, som instämmer i Utskottet förslag, att för den under artikeln Läder, mer eller mindre beredt, förekommande rubriken Karduans, samt färgade eller tryckta skinn skall antagas 6 R:dr värde och 1 R:dr 124 sk. inforselstull skålpundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, bi beha lies derå nuvarande tullvärde, \ R:dr, och införselsafgift 1 R:dr skålpundet.
St:r år 1810 beviljade 1000 R:dr i Taffelpenningar åt Presidenten i Svea HofR.ätt, nemi. att Svea HofRätt, verkande i samma Ort som Regeringen, oftare än de öfrige HofRätterne får en tillökning i de vanliga göromålen, genom Ärender, som röra Rikets säkerhet, att Ordförande-skapet i Riksrätt åtföljde detta Embete och att de fleste Tryckfrihetsmål tillhörde denna HofRätt, — ännu och alltid skulle fortfara: att i senare tider tillkommit äfven aldra göromål, som förut behandlats af Gollegier, och att, då lefnadsutgifterne för Presidenten i Svea HofRätt, genom hans vistande i Stockholm, vöre dyrart, än för de andre IIofRättsPresidenterne, ingen anledning vore, att denne President, som från år 1810 till år 1826 njutit 1000 R:dr årligen i högre löneinkomst än de andre Presidenterne, nu skulle i afseende på löneförhållandet sättas i en lika ställning med desse, sedan arbetet blifvit ökadt och förhållanderne med göromålen blifvit olika och sedan vid 4 Riksdagar den högre löne-förmånen för Svea HofRätts President blifvit antagen och gillad: ottUtskottet icke bordt lemna utan afseende den rättvisa fördel som sålunda blifvit förut af R. St:r tillaggd PresidentsEmbetet i Svea HofRätt och undanhålla densamma R. St:rs egen pröfning, utan att, med rättelse derutinnan, berörde Embete, jemte den lika lön sorn för de andre Presidenterne bestämdes, skulle bibehållas vid den serskildta lönen af 1000 R:dr; hvarjemte äfven blifvit yrladt alternativt , att taffelpenningarne för Presidenterne borde ökas med 666 R:dr 3a sk. för hvardera, och Presidenten i Svea HofRätt erhålla 433 R:dr 16 sk. B:co större tillökning i lönen än de andre, men i vidrigt fall, och om de föreslagne större taffelpenningarna ej kunde beviljas, nämnde President bibehållas vid förrberörde serskildta anslag af 1000 R:dr B:co.
Speculationen är emedlertid säkraste regulatorn, och det har ju visat sig att, så snart saltpriéet steg så högt att varans fragt erbjöd god förtjenst, inkommo flere laster, och tillgången är nu god. Hr v. Hartmansdorff har vidare sagt, att om Gefle och några andra städer haft ymnig tillgång på salt, hvad hjelpte det de öfriga otterne som fingo betala saltet med ett så högt pris. Om nu än den gamla författningen återuplifvas är dermed intet vunnit, i afseende på priset, som alltid måste det ena året i det andra stå högre, när handeln med salt är betungad med räntan å ett dödt kapital. Tillfällig prisstegring kan ej förekommas, såvida icke ett maximipria å varan bestämmes, och så långt lärer ingen ändå vilja gå uti sin omsorg för det fattiga folket. Jag skulle knappast tro, att det vore Hr von Hartmansdorffs allvar dä han yrkade, att man skulle först förhöja plikten mot åsidosättande af saltuplag, och om sådant icke vore tillräckligt, borde köpmännen förlora sina borgerliga rättigheter. Månne det är tänkbart att R. St. skulle vilja stifta så hårda lagar eller alt K. M. skulle lyssna till sådane förslag. Samme talare säger än vidare, att Staten förlorat 95,000 R:dr genom den bifallna nedsättningen i salt-tullen. Jag tror likväl, att dessa medel icke äro förlorade för Riket, ehuru för Statskassan, emedan den fattige i annat fall måst till ännu högre pris köpa sitt salt. Emellertid är det klart, att de höga priserne hafva tillkommit genom fördelaktig frakthandel och denna återigen har medfört en nytta för Riket och sträckt sina välgörande verkningar äfven till Ranken, hvilket Hr v. Hartmansdorff icke lärer förneka. Jag kan icke inse något skäl, hvarföre man skall åter införa en författning, som är så ändamålslös och så uppenbart strider mot den nytta man dermed vill åstadkomma, nemi. låga priser på varan. Hr Bråkenhjelm: Jag har icke påstått, att den författning, sorn här är i fråga, skall ovilkorligen åstadkomma bättre pris på salt.
Den plats, som kunde åt fram* mande åhörare inrymmas, med förutsättande, att ej mera, än hälften af Ridderskapets och Adelns medlemmar på en gång samlas, vore endast läktaren, som jag ej tror kan intaga 200 personer, hvaraf föijer, att blott ett bestämdt ringa antal åhörare hvarje gång kunds admit teras och dessa skulle då förses med inträ des-pölletter, som af en eller flera utdelades. Härvid kunde icke något legitimerande, eller styrkande af en persons rätt till inträde framför en annan, komma i fråga, utan godtycke skulle bestämma tillträdet, och således kunde hända, att den, som, till gagn för det allmänna, borde vinna tillträde', saknade plats, emedan den blifvit intagen af den blott Byfik - Den 27 Januarii, 23 ne Demi arbitraira inskränkning står i strid med begrepp"t om publicitet, som efter min tanka, vill säga offentlighet för alla, ej blott för vissa. Det torde kanske förmodas, att tilloppet ej skulle bli särdeles stort, men nyheten kunde reta nyfikenheten, och man bör icke anse den händelse omöjlig, att tillträde behöfde någon förvägras. En annan omständighet är icke mindre vigtig. Riksdagsordningens 5S § innehåller, att ”utur ett Protocollmå, vid justeringen, med Ståndets bifall, och på den talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck, och äfven deliberationer, som deraf följt.” Det synes icke olämpligt, att ett förhastat yttrande får återtagas eller rättas, och kanske skulle, utan denna rättighet, mången mindre öfvad talare afhållas ifrån, att framställa sina möjligen goda åsigter; men å andra sidan kunde hända, att talaren, beröfvad denna rättighet, nogare betänkte hvad han borde sägaJag lemnar således derhän, huruvida en sådan rättighet medför verklig nytta eller ej allt nog, den existerar och vill någon gång begagnas; men om nu en Ledamots yttranden, af någon an? nan, än Protocollsföranden, antecknas och göras genom tryck allmänt bekanta, innan Pro-' tocollet är justeradt, så är denna rättighet a£ ingen fördel.
Reqvisitioner eller fullmagter böra vara underskrifne af minst en öfver halfva antalet af Stadens äldste, så framt desse reqvisitioner såsom gällande skola kunna antagas. 3:o Hvad som utaf lånebiträdet af aS.ooo R:dr icke är lyftadt inom 1839 års utgång, får derefter icke från Riksgälds-Contoret utgifvas. 4:o Innan någre penningar från Riksgälds-Contoret utbetalas, bör till Contoret vara aflemnad en af stadens Äldste undertecknad förskrifning å 25,ooo R:dr, hvarigenom de i stadens namn och å dess vägnar förbinda sig, En för alla och alla för En, att ansvara för lånesummans återbetalning jemte ränta derå, på sätt och i den ordning uti näslpåföljande punkt finnes stadgadt. 5:o Under de första fem åren, räknadt ifrån i835 års början, erlägges icke någon ränta eller capital-afbetalning, men ifrån och med år i8jo erlägges fem procent ränta, som inom hvarje års slut liqvideras. — Efter de första åtta årens förlopp, eller ifrån och med år i843, inbetalas till Riksgälds-Contoret, inom hvarje års; slut, åtta procent, hvilka alltid beräknas på primitiva lån-eapitalet, hvaraf fem procent såsom ränta å del innestående capita - Stats-Utskottets Utlåtande N'.o 388. let, och hvad, som derefter öfverblifver, afskrifves på capitalet, intilldess detsamma är till fullo återguldet. 6:0 Allt hvad som betalas bör, må insändas omedelbarligen från stadens Äldste till Commissarierne i Riksgälds-Contoret. De utaf hela den beviljade lånsumman återstående Etthundra Tjusrefem Tusen (i25,ooo) Riksdaler utlånas åt enskilde personer, emot vilkor: 1:0 att under de första fem åren, räknadt ifrån 1835 års början, erlägges icke någon ränta eller capital-afbetalning, men ifrån och med år 1840 erlägges 5 procents ränta , som inom hvarje års slut liqvideras.
— För öfrigt har Utskottet varit betänkt på och ämnar i sammanhang med yttrandet öfver 1826 års RiksHufvudbok föreslå, att äfven alla dessa, mot serskild redovisning utgående summor, skola å FörskottsConto upptagas och först derifrån afföras, sedan StatsContoiret erhållit K. Bref, att medlen blifvit redoviste. Och har Utskottet för dess åtgärd att, på grund, af Revisorernes anmälanden, endast tillstyrka en förnyad underd. anhållan, herntat skälig anledning dels af den redovis - 5gs Stats-Utskottets ningsskyldighet som, enligt livad ofvan nämnes, vedan åligger vederbörande, till hvilka medlen utbetalas, dels oek af de controller, hvilka vinnas genom det bestämda utmärkandet af Extra UtgiftsMedlen såsom det enda Statsanslag, hvarå sä beskaffade anvisningar sorn nu äro i fråga fä verkställas, och genom den större noggrannhet i afseende på förskottens balancerande i Räkenskaperne till dess redovisning skett, sorn hädanefter kominer att iagttagas. ' 5:o Di R. St:r redan vid senaste Riksdagen anhöllo hos K. M:t, att de af 3:dje HufvudTiteln till FriCadetters understöd förskjutne medel måtte af.RarthelemyFonden ersättas, har man ansett att Revisorernes anmärkning vid 3:dje HufvudTitelns fortsatta ålitande för berörde ändamål bordt föranleda till Premiss till ConstitutionsUtskottet och icke, såsom Utskottet föreslagit, till förnyande af den en gäng förut framförda underd. anhållan. Då Utskottet i det afgifna Förslaget reserverat StatsVerkets rätt till ersättning äfven för den senare tiden i händelse BarthelemyFondeo framdeles skulle vinna betydligare tilivext saint för framtiden tillstyrkt successiv indragning och slutligt upphörande af ali utgift till berörde föremål, tror Utskottet sig ägt allt skäl till hvad Utskottet härom förut yttrat och hemställt. Och får Utskottet nu upplysningsvis meddela, att K.
• gärde inventering af alla ekevirkes-förråder vid Flottans station i Carlskrona icke kunna bifallas, hufvudsakligen i anseende lill bristande anslag för bestridande af de för berörde ändamål erforderliga kostnader, hafva Revisorerne yttrat den öfvertygelse, att en fullständig inventering af omförmälde ekevirkesfön åd vore af behofvet högligen påkallad, så väl för nödig controll å veder hörandes redovisningsskyldighet, som för undersökning deraf, om icke större eller mindre del af förrådet kan af ålder eller tillfälligheter befinnas hafva blifvit för Flottans behof odugligt, äfvensom på det att upplysning om användbara behållningen af hvarje slag ekevirke lill de serskilde byggnads - Prot. Uldr. d. 1 Mars. l8g.t. l3g behofven må erhållas; och få Rikets Ständer på dessa af Revisorerne anförde skäl hos Eder Kongl. Maj:t förnya den vid sisth Riksdag gjorde underdåniga anhållan om fullständig inventering af ekevirkes-förråden i Carlskrona, samt tillika förklara, att de medel, som för detta ändamåls vinnande äro af nöden , må, i likhet med kostnaderne vid andra inventeringar, utgå af RiksSlatens 4 Hufvud-Titels anslag för Flottans behof/ ”Jag anmärker ingen origtighet vid uppställningen af denna punkt hos Expeditions-Utskottet; men jag torde få erinra Ridderskapet och Adeln att, såvida mitt minne icke felar, framställdes, då delta beslut fattades, det några medel för ifrågavarande ändamål icke funnos på de ordinarie tillgångarne för Flottan. Med anledning af denna anmärkning, har också Stats-Utskottet, i dess Betänkande N: > 354, angående anslag å extra Stats-Regleringen, upptagit en summa af 8,000 R:dr Banco för denna inventering af ekevirkes-förråden. När nu beslut öfver delta senare Betänkande ännu icke är af Riks-Stånden fatladt; så lärer det vara orsaken hvarföre ExpeditionsUtskottet icke kunnat hafva officiel kunskap om förhållandet.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den g Februarii 1835- Expedit iöns-Utskottets Förslag till lind. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 9 Febr. iS35. Preste-Ståndet . den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underd. Skrifvelse> om utarbetande af förslag till Författning, angående Sockenstämmor och Kyrkoråd i städerne och å landet. (Lagoch Allm. Besv. samt Oeeon. Utsk. N:o 4<>.) S. A. K. I anledning af gjorde framställningar om forändringar och tillägg iE. K. M:s Nådiga Förordning af den 26 Februarii 1817, angående Sockenstämmoloch Kyrkoråd, hafva R. St. funnit en fullständigare lagstiftning i omförmälde afseende vara af behofvet påkallad, helst för närvarande icke någon Lag, utan endast sedvänja, ligger till grund för omröstning å Sockenstämmor i städerne, samt föreskrift saknas rörande Sockenstämmor och Kyrkoråd samt desse myndigheters constilucrande i de Församlingar, hvilka utgöras af både städer och hemman å landet; hvarförutan åtskilliga ändringar i nu gällande stadgandep synas vara erforderliga; men då R. St. sakna kännedom om de olikartade plägseder och förhållanden, som, i förenämnde afseende, inom städerna för närvarande ega rum, och ej heller äro i tillfälle att derom inhemta upplysning, eller att uppgöra förslag till Författning rörande detta ämne, hafva R. St. ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes, efter Stadsförsamlingarnes hörande, åt Comiterade för Kyrko-Lagens öfverseende, eller åt andra sakkunige män, uppdraga utarbetandet af förslag till en fullständig Författning, angående Sockenstämmor och Kyrkoråd i städerne och på landet, samt berörde förslag, till R. St:s bedömande, vid nästa Riksdag öfverlemna.
Utom ben affortning af påförba betoidningéafgifter, font fafnaben af erfors hertig tidgång för heras gätbanbe måfte föranteba, få fåbana afgifter enbaji mib nebanftåenbe fatt affortaö, nemligen: i:o betoidningen efter i:fta 2lrtifeln, bå ben jfattfftdbige aftibit före ben l 9)!aj bet år, för Ijtoilfet benna betttidning bliftoit jottom påförb; od) 2:0 betoidningen efter 2:bra Strtifetn för lött, penftött eder bttlif infontji, forn genom böbéfad, afffeb eder annan orfat' uttber åretö topp uppfört; t fytoilfet fatt fåbatt besittning blott erlåggeé för bett tib, Ijioarunber (öne 2:o $å lätthet flad affortningélätigben, tneb anfroat för bejj riftigbet, imber* tecfttaö af Ärottofogbett famt ^»äraböffrtfmaren; ocb bör ben å utlyft adman foden 5öib rebotoiéningen af admänna betmdningeit fornmer b^ab gädanbe inftruf* tioner od) aitbra författningar jlabga, rörattbe rebogörelfer ocb räfettffaper för be till Äoitgl. ©tatéfontoret ittgåeitbe årliga (fattebibrag, att tjena tid efterrättelfe; bod font be tid admänna bemidningen börattbe od) roib uppbörbeit influtna eder feberntera inbrifna mebel (fola från Sanbtränterierna famt 6todl)olntö fiab in)ait SSesillntngds^örotbning 1862. 51 § 94. i:o Öfwer ali, enligt benna författning, för ffwarje år inom flab etter fög 2:o $å grunb af befja fammanbrag oeb feban be wib beråd granjlning an
11 för stor roagt och att särskildt en del af de underordnade Landtstats-tjenstemännen, nemligen Länsnotarien Länsbokhållare och Kronolänsman, hvilka tillsattes af Landshöfdingarne, stöde af dem i allt för stort beroende, då de t. ex. kunde förordnas att tills vidare, så länge de ätnjöte Konungens Befallningshafvandes förtroende, innehafva sina tjernsten Till förekommande af magtmissbruk och alhjelpande af de missförhållanden, hvartill allt detta, elter motionärens mening, måste leda, har han föreslagit, dels att Länsnotarie!' och Länsbokhållare, hvilka under den tid de komme att förestå, den förre Landssekreterareoch den sednare Landskamreraretjenst, borde ställa uppbördsborgen för de medel dem anförtroddes, skulle erhålla konstitutorial af Kongl. Maj:t, dels ock att Kronolänsmannen, hvilka äfven borde ställa uppbördsborgen till halfva beloppet emot hvad för Kronofogde funnes stadgadt, skulle erhålla konstitutorial af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, allt efter ansökningstid och förslag i vanlig ordning; samt af J. Lönn frän Jönköpings län, som anfört, att dä Kronolänsmans-tjensterne voro för vidmagthällande af ordning och säkerhet samt brottsliges befordrande till straff af stor betydenhet, det ock vore af högsta vigt att till dessa tjenster crhöllea duglige, och aktade personer, hvilka egde förmåga att sjelfständigt och rättrådigt fullgöra sina åligganden. Sä länge emellertid dessa tjenstemän tillsattes genom förordnanden och Konungens Befallningshafvande följaktligen egde att godtyckligt samt utan dom och ransakning alskeda dem, vore det fara värdt att icke någon sjelfständig man skulle vilja åtaga sig en så beroende och osäker befattning. Med anledning häraf har motionären föreslagit, att för Kronolänsmannen måtte utfärdas lika fullmagter, söm för andre Statens tjenstemän, sä att de icke utan dom och ransakning mätte kunna a Isättas.