Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De anmärkningar, som der göras och godkännas, intagas i ett prot., deri ofta förekommer detsamma som i Beredn:s prot., flera upplysningar infordras o. s. v., hvadan jag icke med den siste talaren kan finna, alt denna Statsrådsberedning ar grundlagsvidrig, utan blott en sammankomst af Statsrådets ledamöter för målens beredning, hvilken, efter min tanka, bör kunna göra Allm, Biredn. öfverflödig. Frih. Ehrenborgh har, på grund af egen erfarenhet såsom statssecret., gjort den riktiga anmärkningen, att grundlagen val bjuder, att aila mål skola, innan de föredragas inför Konungen, förekomma i Bereda., men att 25 års erfarenhet visat detta vara omöjligt. Den har också visat, att statssecret:nes tid hittills icke medgifvit dem att personligen föredraga i Allm. Beredn., och nu tillkommer ännu en annan ganska vigtig omständighet, sorn jag, då jag kanner förhållandet, ej tvekar att uttala, nemi. att göromälens mängd hädanefter skulle göra det ännu svårare att iakttaga föreskrifter 0111 målens föredragning först i Allm. Beredn.; ty då Statsrådets ledamöter hädanefter skola blifva föredragande, med skyldighet derjemte att alltid deltaga i Conseilien, frågar jag, huru det väl skall blifva möjligt för dem att dessutom medhinna föredragning i Allm. Beredn. Detta anser jag vara ett ganska vigtigt skäl för Berednts borttagande, och jag biträder således för min del Utsk:s förslag i afseende på den nu förevar. 10 §. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum lomme att forisättas i eftermiddag kl. 5. Frih. Ehrenborgh: Frih. Boye synes hafva ined sm vanliga skicklighet sökt afleda ämnet från allvar lill skämt; jag skulle likväl ej tro, att saken vinner derpå, äfven med 300' Den 9 October i. ni. den största skick!igliet.
I penningar . 473/709 27 2 Jndeldt 176 — y 473,885 27 ii Civile LöningS - Staterne Rikets Högste Embeten Iustiriä- och Slals-Ministrarne Stars-Raden I istiriä. Raden . Rikets Allmänna Beredning Wakr Betjening Nedre Jnstiä-Revision Swea Hof.Rärt Lagmännen'under d:o . « Häradehösdingar d:o Lagmäns och Häradshöfdiugars Boställs-Räntor Götha Hof-Rärt » Lagmännen under dito . HäradZhöfdingar d:o Dito Boställs - Räntor Krigs Hos-Rärren . Konungens Canccllie Ministre S aken . Post-Staten Kammar-Colleairim Stais - Conroirel Bergö-Collegium . Commerce-Collegiuni Kamlnar-Riltcn Collegium-Mrdicum och Medicinal-Werkel i Nikel Täbell-Commissionen Öfwer-Stäthäliare.Embelet E)fmer-JntendentS-Embclet Landtmäten-Staccn Lands, Statcrne. Upsala Län Stockholms d.-o Södermanlands d;o ... Östergöthlands d:o ... Gsitlandö d:v . ... Calmars d:o Virkinge t:s Jönköpings d:o . Kronobergs d:ro . Christiansstads d:o Vlalmö d:o . Hallands d:o Götheborgs och Bohus d:o Elfsborgs d:o Skaraborgs d:o Kopparbergs d.o . Gefleborgs d:o . ... Wästernorrlands d:o Wästrrbollcno d:o * Slons - Sicurrne i Länen « Jägeri Staren I penningar Jndeldt Spannemal 2,706 Tunnor iv Kappar a 36 st. Z97,8l4: 7: 4 40,291: 29:
Men då han sedan föreslog, att jag skulle deltaga med honom och de andra stamkunderna derstädes i dominospel om porter, så ansåg jag det för bäst att draga min Mats ur skolan, ty jag ville ej för något pris i verlden utsätta mig för faran att hos mina lärare bli anmäld för spel och dryckenskap. Under tiden kommo vi öfverens om att till nästa hösttermin flytta tillsammans. Tegnéhr uttryckte lifligt sin glädje öfver att dagligen komma under det goda inflytande, som jag alltid utöfvat på honom. Han skulle blifva så flitig och ordentlig, när han bara fick arbeta tillsammans med mig. Äfven jag gladde mig upprigtigt öfver att få utbyta den krasse Pettersson mot en verklig kamrat, som på samma gång var så glad och liflig och vänsäll som Tegnéhr. Tiden gick sin gilla gång under flitigt arbete, och jag visste ej ordet af, innan äfven denna andra termin nalkades sitt slut. Kom så examensdagen. Jag hade beredt mig alldeles ofantligt för denna examen. Men det gick nu som alltid vid dylika högtidliga och vigtiga tillfällen i lifvet. Ju mera man har beredt sig på att få visa sina framsteg, desto mindre blir man i tillfälle dertill. Jag fick ytterst få frågor af mina lärare, och dessa frågor tyckte jag vara af den allra obetydligaste beskaffenhet. Men jag besvarade dem naturligtvis alla med glans. Den ende af lärarne, som underkastade mig en något grundligare examen, var läraren i Kristendom. Biskopen hade nemligen infunnit sig i vår klass för att öfvervara examinationen i detta ämne. Och läraren hade tydligen utsett mig att föra klassens runor med den äran. Jag gjorde det också till bådas nöje. Och jag hade efter examinationens och timmens slut den stora hedern att blifva framkallad till hans högvördighet biskopen. Han frågade nu efter mina förhållanden. Och då jag nämnde, att jag var ifrån Glimminge och att jag åtnjutit prosten Stålboms enskilda undervisning före mitt inträde på seminarium, så nickade han bifall och bad mig framföra sina allra bästa helsningar till min ädle f. d. lärare. Han räckte mig till och med handen till afsked, hvilken ära lifligt rörde mig. Vid afslutningen höll biskopen tal.
Ar det icke ett ondt, som kanske lika mycket upmuntrar bränvins-tillverkningen, som någonsin bränvinssuperiet? Jag frågar eder, Mine Hrr, då vi nu kanske för sista gången förehafva bränvinsfrågan här, är det väl då skäl att fatta ett beslut, som endast och allenast gynnar börsspekulanterne? Jag tror att detta är ett tillräckligt skäl för R. o. Ad. att afslå Utsk:s Betänk., och fortfar i mitt yrkande om propos. derå. Hr Bogeman, Carl Adolf: Jag nitälskar lika varmt som någon annan för de åtgärder, som åsyfta att minska bränvinsfloden, och ingen är villigare än jag att loforda de ädla och goda bemödanden, som förestafvat de i dessa dagar fattade besluten. Men det oaktadt måste jag beklaga att opinionen emot bränvins-tillverkaren gått till öfverdrift. Jag vill icke lala om de alla hittills var:de förhållanden så störande åtgärder, som här blifvit föreslagna; ty jag anser förevande Betänk, innebära ett förbiseende af hela jordbrukets intressen och, såsom en talare yttrat sig, en förföljelse emot bränvinsbrännaren. Jag talar här som jordbrukare och icke som bränvinsbrännare; ty på 10 å 12 år har jag med denna handtering icke haft befattning. En talare här har yttrat, att det icke för jordbrukaren vore af någon serdeles stor betydenhet, om beslut i denna fråga fattades; ty den jord, som han beredt för potatisskörd, kunde han lätteligen använda på annat sätt, t. ex. genom att beså den med vicker. Genom detta Hr Braunerhjelms yttrande har han ådagalagt, att han icke eger kännedom om sandjords behandling, eller deraf har erfarenhet. Denna jordmån är nemi. alldeles otjenlig för en sådan odling, och då den mig veterligen icke är serdeles gynnsam annat än för odlande af potatis, skulle ständiga missvexter blifva följden af ett förändradt hushållningssätt i den vägen. 7 H. 3 34 Den 1 Maj.
Besl, IX: 291. 292, 297. 300. B. U. Bet, VI: 6o4, Besl, IX: 520. 5-22- 52U 548. som af Lots sättas på grund, Dykeriets befattning dermed, Remiss II: 4gi. E, U. Bet. VIII: 144. Skiften En-, och Stor-, Förfa tillingarne derom och Rättegångssättet, Remiss II; 465, 472, 482.496.497, Lo. E. U. Bet. Skrif. X: 493. K, M. Svar. I: 375, — E n-, i Blekinge, Remiss II; 497, L, o. E, U, Bet. VII: 270. Skjuts, Gästgifveri-, och Legan derför, Remiss II: 443- 487. 498. 5o4. fof. 5o3. $29. E. TX* .*/in r\ — O Register. Bet, VIII: 778. Skrif. X: 317, — Kronooch Fång-, deltagande deri och legan derför, Remiss II; 48?. E. U. Bet, VIII: 285. — Krono-, Deputerades utseende till granskning af Längderne deröfver, Remiss II: 496. L. o. E. U. Bet. VII: 129, Besl. IX: 163, 166. Skrif. X: 131. — Post-, legan derför, Remiss II: 481: 495. S. U. Bet. IV: 149, Besl, IX: 84. 101. io5. 123. S. U. Bet, IV: 438. Skrif, X; 103.' — försummad, mål derom, se Domstol. Sko gar, och Trädplantering, samt om Torfskörd, Svedjande och Utsyning, Just. Omb, Berätt. II: 276.
Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 31 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning aj Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående försäljning af J. d. Landshöfdinge-residens-tomlerne i staden Piteå med å dem befintliga byggnader. (Stals-Ulskoltets Utlåtande N:o 20). S. A. K. Sedan E. K. M:t under den 29 April 1851 i nåder beslutat, att Landshöfdingeresidenset i Norrbottens län skulle från Piteå förflyttas till Luleå, så snart tomt och för ändamålet erforderliga byggnader hunnit i sistnämnda stad anskaffas, hvaremedlertid det såsom bostad för Landshöfdingen utdömda residenshuset i Piteå blifvit, till bortrödjande 16 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 6. från platsen, försåldt för cn summa af 206 R:dr 19 sk. 6 rst. B:ko, som tillflutit det under Riks-statens 7:de Hufvud-titel uppförda anslag till byggnader och reparationer i landsorterne, så har, uppå E. K. M:ts Befallningshafvandes i länet den 29 November 1855 hos E. K.
Måhända torde ej heller någon rättelse, med redactionsförändringens bibehållande i dess nu befintliga skick, blifva möjlig att på ett tillfredsställande sätt tillvägabringa; men jag har ansett det nyttigt och nödigt att å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, med anmälan, det jag befarar, att sammanslagningen för med sig oreda och misstag uti ännu flera fall än dem, jag lyckats upptäcka och här nu angifvit, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att, i anledning häraf, antingen besluta ett återgående till den redaetion, som finnes uti nu gällande chartae-sigillatse-förordning, hvilket onekligen vore det säkraste medlet alt oredan alldeles förekomma, eller ock vidtaga sådana andra åtgärder, för vinnande af detta ändamål, som sakens vigt synes påkalla. Slutligen har jag funnit mig föranlåten tillkännagifva, det jag icke kunnat gilla det försvar, Utskottet för sig uppstäldt emot den inom eli Riksstånd gjorde armärkningen, i fråga om chartering af deduetioner och contra-deduetioner. Att, såsom Utskottet gjort, införa uti en §., som endast angår chartering af handlingar, hvilka från Kongl. Maj:ts Canzli utgå, en chartae-sigillatae-afgift för handlingar, som dit ingi!vas, det synes mig vara nog besynnerligt, och att dertill, såsom Utskottet också gjort, kalla denna afgift för deduetions-afgift, sedan man beslutat, att från författningen borttaga allt, som antyder, det en del af cbartEe-bevillningen innefattar ersättning för de fordna canzli-sportlerne, gör besynnerligheten ännu större.” Af Herr Doctor Sandberg, A.: ”Genom den af Utskottet vidtagna åtgärden att sammanslå 5 och io §.§. i gamla Författningen, föranledas osäkerhet - Bcvillnings-Utskottets Utlåtande, N.-o 29. het och tvetydighet vid tillämpningen.
Hvad slutligen angår den vid Stockholms stads Kronoräkenskaper gjorda anmärkning, i afseende på afskrifning för fattigdom af bevillningsafgifter för krogrörelse med tillsammans 1,778 R:dri6sk. för begge åren, har Öfver-Ståthållare-Embetet, som, i afseende på afkortningarne, enär de ske i laga form, blott tillkommer att befordra deras afförande ur räkenskaperna, och för att sålunda kunna afgifva det affordrade underdåniga Utlåtandet, måst från denna stadens Handels-Kollegium, som med delar tillståndsbref för ej mindre krögeriän spisqvartersqch traktörsmed flera dylika rättigheters idkande samt, enligt gällande Bevillningsstadga, har sig ålagdt, att genom antagande af boi’gen eller skattens erläggande i förskott, försäkra Kronan 0111 afgiflens utgörande, infordra behörig förklaring i omlörmälda; anmärkningsfråga, hvilken Öfver-Ståtbållare-Embetet får i underdånighet härhos bifoga, samt då Krono-Uppbörds-Kommissarierne, förmedelst pågående uppbördsstämma, äro förhindrade, att inom den återstående korta tiden för förklaringens afgifvande, något på räkenskaperna grundadt skriftligt utlåtande härutinnan meddela, efter inhemtad kännedom, tillika i underdånighet upplysa, alt uti de anmärkte afkortningarne ej ensamt ingå sådana för krogoch spisqvarters-rörelser, utan äfven för källarmästare, traktörer och hembryggeri idkare, — 425 — idkare, med flera, samt att då Kongl. Maj:ts och Kronans rätt till dylika utskylder, hvilka, till följd af ingången borgen i konkurser bevakas, icke annorlunda, än som oprioriterad fordran blir ansedd, afskrifningar för fattigdom icke kunna undvikas, enär närings-idkarne sjelfve sakna utmätningslillgång, och deras löftesmän till borgenärers förnöjande afträdt sin egendom; vid hvilka afskrifningar de i Uppbörds-Reglemente och författningar föreskrifna åtgärder af uppbördsmännen noga blifvit iakttagna.
Hvad vidare angår den föreslagna närmare bestämning på de kännetecken, som utmärka ett öfverlastadt tillstånd, anser Utskottet att den, som i i af t8l5 års Förordning igenfinnes, motsvarar andarnalet och svårligen lärer kunna till sin förbättring ändras; likasom Utskottet anser mindre lämpligt det förslag , att ålägga Åklagare nämna angifvare, enär han sjelf kommer att ansvara för ett ohemult eller ogrundadt åtal. Beträffande åter den af Herr Borgmästaren Arvidsson väckte fråga , om olämpligheten att ålägga värjemålsed uti dryckenskapsmål; så enär straff endast bör ega rum för den, hvars åtbörder och orediga sinnesförfattning synbarligen utmärkt att han varit drucken, och den person, sorn med ed skulle fria sig från tillmålet om ett sä beskaffadt tillstånd, redan innan värjemålseden kan komma i fråga , är med halfva skäl förvunnen, att vid det åtalade tillfället icke hafva egt den rediga föreställning om sin belägenhet, att han derom med tillförlitlig visshet bor kunna göra redo; så har, med bifall till motionen, Utskottet ansett sig böra tillstyrka det stadgande: att enär, Lagutskottets Betdnkatiden. 461 Uti dryckenskapsmål, den tilltalade icke med lulla skäl blifvit öfvertygad, han ej må till värjemålsed dömmas, utan förklaras icke kunna åt Saken fällas.
Jag vägar således förnya min anhållan om votering, i händelse, återremiss icke derförutan beviljas. Grefve Posse: Jag har redan sagt, att frågan icke är obetydlig. Den är tvärtom ganska vigtig, ty den innefattar principen, huruvida polismakten skall tillhöra Landshöfdingen eller icke. Denna princip afgöres i samma stund Utlåtandet bifalles; och i samma ögonblick Herr Hjertås åsigt godkännes, medgifves ock, att rättigheten att utfärda pass bör tillkomma hvarje Kronofogde eller Pastor; ty jag inser ickehvarföre ej rättigheten skulle kunna öfverlemnas åt dessa, lika väl som åt Magistraterne. Men hvilka följder deraf skulle uppstå, torde jag icke behöfva omnämna. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställde följande voterings-proposition: Den, som bifaller Lagoch EkonomiUtskottens Utlåtande om rättighet för Magistraterne i LandhöfdingeResidenceStäderne att utfärda pass för desse Städers Borgare, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande \ 3^4 ®en *6 Mars e. m. böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteras. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 41* 42> 4^ oc^ 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan £ till g e. m. och befunnos, vid voteringens slut klockan io e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterue hafva utfallit som följer: Ja — 66. Nej — 4i. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Friherre Anckar swärd, Carl
Derföre synes mig bäst, att man nu icke fäster sig vid något visst sätt att begagna dem, utan blott beslutar, att de ifrågavar. medlen komma att annorlunda användas; hvarom R. o. Ad. framdeles vill särskildt besluta. Hr Dalman: Jag kan icke biträda Hr v. Hohenhausen uti dess begäran om ett sådant tillägg, hvarigenom creditiv för spannmälsbelåning skulle bildas. Jag anser det vida prin cipenligare, att hvad Banken hittills direete utlånat emot pant af fastigheter nu må i sådant ändamål af privata asso ci - Den 3o Juli f. m. ciationer öfvertagas. Det är blott en sudan öfverflyttning, livarom här är fr^gä, och jag tror, att Gr. Cronhjelms förslag i detta afseende är fullkomligt tillfredsställande. Beträdande Hr v. Hartrnansdorffs erinran, som skulle det rara öfverflödigt att nu fatta det ifrågaställa beslutet, enär 3:ne Stånd redan bifallit Utskrs förslag, får jag erinra, det jag icke finner något hinder för dessa att, på grund af inbjudning, göra ett sådant tillägg eller en sådan jemnkning i sina beslut, att afsigten vinnes. Gr. Cronhjelm: Jag tror, att Hr v. Hartmansdorff icke rätt uppfattat mitt förslag. Jag har just modifierat det så, alt det skulle kunna antagas af de öfriga Stånden, samt lugna emot här yppade farhågor. Hr v. Hartmansdorff har fruktat, att medlen komme att ligga ofruktbara. Då han genomläser mitt förslag, finner han, att han häri misstagit sig. Enligt detsamma komme de inflytande fastighets-låneafbetalningarna att till hypotheksinrältningar utgå endast i den mån, sådana uppstode. Hr von Hartmansdorff: Men om hypotheksföreningar icke uppstode, hvart skulle väl medlen då taga vägen? Gr. Cronhjelm: Mitt tillägg börjar med: ”om hypotheksföreningar uppstå.” Hr v. Hartmansdorff har frågat, hvar medlen skulle taga vägen, om sådana inrättningar icke uppstode. Det är ju gifvet, att tillägget då förföl leJ Hr Cederschjöld:
den Ila iiii giitt s&amp; l h g t, a t t pigor köpa sig q7a, tafter. och sarger af Bästa sorten till sdopper och pelsa.r, af deil godhet,. att cde förnämste herrslcaper inte bättre kunna va1ja.i Miil~.n.eii frukta afven kvinnorilas lättsinne, deras regeringasjuka och förslramda sinak. Författare~i. tar dock kvinnoia delvis i försvar och menar helt alskvardt, att iniiriiien iiro ej heller utim alla fel. I ett annat, friiii engelskan. öf~~ersatt arbete, föreslås en skatt pk gamla angl~arlar, och i äii11.n ett aiiiiat föresl&amp;s, .att äkteiiskslpsålderii för kvinnaii slcall., höjas. Intet nytt iiider soleii. Det fanas s&amp;lecles afven clB i Sverige goclt oin ogifta kviiinor. Till. följ d a,f de l %ngvmiga krigen ' visar Sverige under niecllet af aIrlzuiiclradet till och ined en större iin~nerislc öfvervikt af Iwin~~o~cöiiet an hvad statistiken aniiorstades aiiteclinat. Heiiiinei~ Iciincle vissefligen ~ 1 sysselsatta % flere kvinnor an. 1111; men ej alla dessa fattiga flickor, som foro f k h hem till lieiii., till frander och belcanta, ' 17oro kärkomna gaster. Derss 1.ott var ofta djupt belilagansvärd, och det är i deras stallning de unga clainer i bailker och boclar, soin iiii tråna efter eget hem, böra sätta sig in för att inse, att förh.iillancleiia i ~ &amp; tid r för: battrs~ts.
Ladugårdsprodukter afyttras från socknarne vid Mälaren till Stockholm och äfven från slätten omkring Upsala till betydligt belopp. Westerås Län. Ungefär hälften af länet producerar betydligt med spannmål utöfver det egna behofvet, \ motsvarande detsamma och \ icke fullt till egen konsumtion. Till förstnämda kategori hörer hela Åkerbo härad med undantag af Skedvi sockens norra hälft, Snäfringe härad utom Sura och Ramnäs socknar, hela Tuhundra, Siende, Ytter-Tjurbo och Thorstuna härader, sydöstra hälften af Wåla, nästan hela Simtuna, södra hälften af OfverTjurbo och sydöstra d:o af Norrbo härader. Spannmål till eget behof och i goda år deröfver producera Fläckebo, Yester-Fernebo, Möklinta, Nora och norra delen af Wåla socknar, hvaremot tillförsel behöfves i norra delen af Skedvi socken, Skinskattebergs och Norbergs bergslager samt norra delen af Snäfringe härad. Spannmålen afsättes dels nppåt bergslagstrakten och Dalarne, dels på Stockholm, hvilken senare afsättningsort under sista åren blifvit af större betydenhet, sedan både Dalarnes egna och andra dit angränsande trakters spannmålstillgångar ansenligt blifvit ökade. AYesterås läns jordbruk kan otvifvelaktigt utvidgas högst betydligt både geiiom förbättradt brukningssätt af den gamla jorden och genom nyodlingar, hvartill i synnerhet de vattendränkta trakterna i nordöstra delarne af länet erbjuda vidsträckta tillfällen. Bland sådane uppgifvas Sagåns dal genom Sevalla, Simtuna, Tärna och Kumla socknar, trakten omkring Sätra brunn i Romfartuna, Kila, Haraker och Fläckebo socknar, Svartåns dal genom Fläckebo och Fernebo socknar samt det stora område, som dränkes af Sala silfververks uppdämningar. Dessutom uppgifvas spridda lägenheter dels under bearbetning dels tjenliga till odling inom de flesta socknar i länet, de betydligaste likväl i Harbo, Österwåla och Yester-Löfsta socknar.
Om man nemi. får sätta tro till tidningsuppgifter — något hvartill jag icke eger synnerlig anledning — så har jag genom sådana erfarit, att Noriges närvarande Storthing antagit och beslutat, att till en början Norska infanteriet skall erhålla en sådan organisation, som fullt öfverensstämmer med hvad mina lörslager i sagda afseende innefatta, d. v. s. att infanteriet skall uteslutande bestå af inskrifne, sorn, efter undergången rekrytbildning, korpsvis skola indragas till vexelvis garnisonstjenstgöring. Såsom skäl för Utsk:ts yttrade åsigt, att någon uppmärksamhet destomindre bör fästas vid min, i öfverensstämmelse med Rorgareoch Bonde-St:ns påyrkande, gjorda begäran, att få mina organisations-förslag genom af K. M. anbefald åtgärd granskade och yttrandet häröfver R. St:r meddeladt, anför Utsk:t helt naivt, »att man får antaga, det nämnde förslag, såsom till trycket befordrade» — detta är, i parenthes sagdt, icke enligt med sanna förhållandet, som redan anmärkt blifvit; endast det vid 1847 års riksdag afgifna förslaget har af mig till tryck blifvit befordradt — »äro tillräckligt bekanta för de män, som fått sig uppdraget att föreslå förändringar i organisation af landets försvar.» Vid anförandet af detta moliv, har Utsk:t, vid sin knapphändiga och ofullständiga behandling af min motion, förbisett en invändning, som i allo omintetgör detsamma. Man kan alltför väl antaga, att dessa af Utsk:t omförmälte »män», så framt ett officielt, med ansvar förenadt, af förutgången granskning motiveradt yttrande af dem blefve alTordradt, icke skulle kunna fördöma allt hvad mina förslag specielt innehålla, med hänseende till:
Man säger, att det ej går an, att Revisorerne på en gång granska tvenne års afslutade Räkenska* per och tillika läsa Protocollen intill sista dagen. Hvarföre detta ej skall gå an, kan jag icke inse, då det hitintills låtit sig göra. Att det är nödigt, inser jag deremot bestämdtj om SiatsVerkets verkliga tillstånd skall vara Folket bekant. Nog finnér jag, att om man tillbakåsätter granskningen af 5,tiilståadet och förvaltningen” i ärne hela år, skola de största missbruk kunna råda i styrelsen, under det Revisorerne aro sysselsatte med granskning af de, dessa 2lne år föregående årens Räkenskaper, och det utan att de skulle få hos Kongl, Maj;t i underdånighet anmäla bristerne, till vinnande af rättelse. På detta sätt skulle äfven StatsUtskottet blifva satt i nödvändighet att genomläsa 3ine års Protocoller och Handlingar; då nämligen 1825 årå Revisorer icke fingo sysselsätta sig med annat ari hvad sorn skett under loppet af l8s2 och 1823 samt 1827 års Revision endast kunde omfatta åren 3824 och 1825, skulle 1829 års Statsutskott få att göra med granskningen af 5 års förvaltning. Häraf är klart, att genom en sådan tillbakasätta Den 2g Octobsr f, m. 485 »ing af granskningen, skulle den komma att öka morlan i betydlig mån för StatsUtskottet, och göra den antingen omöjlig eller åtminstone så lam och förfelad, att den ej skulle tjena till någon ting. Om man hittintills icke fått, i afseende på granskningen, följa med tiden, skulle man tilläfventyrs ännu ej i denna stund med säkerhet hafva vetat, huru det stålt till med Allmänna MagazinsInrätCniogen% och detta enda exempel visar, huru ytterst vigtigt det är, att Riksens Ständers Revisorer få läsa Protocoller intill Revisionsdagen.