Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition upptagne skäl samt enär, medelst upplåtande af ifrågavarande Jord till Begrafningsplats, de med Jordfästningar iEskils - 414 Stats-Utskottets tuna Stad hittills förenade olägenheter för Stadens Innevånares hälsovård hufvudsakligen synas kunna förekommas, har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillstyrka ; att meranämnde 2ine Tunneland af Eskilstuna KungsLadugårds ägor må på föreslagit sätt upplåtas, för att till det uppgifne ändamålet i vederbörlig ordning användas. N:o 87- Utlåtande, i anledning af K. Mits Nåd. Remiss uppå LandsKammereraren, Hr KammarRättsRådet Sellings Ansökning om dess PensionsRätt vid afskedstagande!;. (U.-A.) H os K. Mit har LandsKammereraren i WesterNorrlands Län, Hr KammarRättsRådet och Riddaren af K. Wasa-Orden Magn. Selling i underd. andragit, huruledes han, som vore öfver 70 år gammal, icke länge kunde dröja att tänka på afskedstagande ifrån LandsKammererare-tjensten ; men då, enligt nu gällande Författningar, Selling endast skulle få behålla ett ringare belopp i contant emot den indelta
Hela den öfriga tillverkningen, med undantag af provinsens egen konsumtion, skeppas till Göteborg från Amål, Byelfven, Borgvik, hamnarne i och omkring Karlstad, samt från Kristinehamn och Hult. Inom länet finnas 10 större brännerier, belägna 1 i Wisnums, 2 i Olme, I i Wäse, 1 i Karlstads, 1 i Grums, i i Gillberga, 2 i Näs och 1 i Jösse härader, hvarvid 1858 tillverkades 187562 kannor, samt dessutom 9 mindre som producerade ungefär 8000 kannor brännvin. Af andra fabriker på landet drifvas endast 3 glasbruk, Eda i Jösse härad med tillverkningsvärde år '1857 af 161756 Kalr, Sölje i Gillberga härad med d:o af 50884 R:dr och Liljedal i Grums med d:o af 60000 R:dr i något större skala. Tvänne pappersbruk, Gullsby i Jösse och Blombacka i Nyeds härad, producerade år 1857 till 7000 R:dr värde hvartdera, äfvensom en tobaksfabrik i Arvika för cirka 30,000 R:dr. Fabriksrörelsen i städerna har år 1857 producerat varor, nämligen i: Karlstad till värde af 158000 R:dr, hvaraf största beloppet tillkommer 2 tobaksfabrikör, 1 klädesfabrik, flere ölbryggerier, garfveriet-, färgerietoch repslagerier. Kristinehamn till värde af 133000 R:dr, deraf tobak för 88000 R:dr. Åkerbruket, jernhandteringen, skogsbruket och trävarurörelsen upptaga nästan helt och hållet befolkningens arbetskrafter, hvarföre inga binäringar af betydenhet förekomma. På Wenerns kust idkas dock något fiske, äfvensom tjärubränning i skogsbygden, skifferbrytning i Glafva socken och snickarearbeten i Fryksdals, men hemslöjder, såsom väfnad och dylikt, knappt till behofvet, utom i Nyeds och Wisnums härader. Från en del socknar utvandrar årligen en del af den yngre befolkningen på timmeroch jordbruksarbete till andra provinser. Orebro Latt.
Rättegångs-balken bestämda tid till anmälan af missnöje emot Hofrätts dom och utslag, för att få söka konungens pröfning deraf, måtte frun sju dagar utsträckas till en månad efter domens eller utslagets ulgifvande; till stöd för hvilket yrkande motionären anfört, att förstnämnde tid vore alltför iuskränkt för parter, som, boende i de norra länen eller på Gottland, sjelfva önska bestämma, huruvida de finna skäl att i underdånighet fullfölja deras tvister och ej vilja i denna del ställa sig under deras antagne rätfegångs-ombuds godtycke; — Men dä i betraktande tages, att enahanda tid, som i omförmälde hänseende är utsatt, äfven af lagen bestämmes för tillkäunagifvande af missnöje och förvarande af rätt till talan emot öfriga domstolars hufvudsakliga beslut i tvistemål; att dessa tidsbestämmelser, hvilka hvila på samma grund, stå i oskiljaktigt sammanhang med åtskilliga andra i afseende på rättegångsordningen meddelade föreskrifter; samt att förändring deri följaktligen ej partielt kan vidtagas, utan rubbning af enheten i gällande system, eller i ena fallet bör ega rum utan en utsträckning till de delar, som dermed sammanhänga; så får Utskottet, sorn af motionens inskränkta syftning är hindrad att föreslå en så beskaffad vidsträcktare förändring samt dessutom anser mindre lämpligt att en dylik tillvägabringa i en tidpunkt, då fråga är att, genom rättegångsordningens omarbetning i sin helhet, söka lämpa densamma efter nu varande samhällsskick, vördsamligen tillstyrka, att herr Kröningssvärds förslag icke måtte till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Mars 1848. Ank. till Exp. Utsk. d. 13 Mars, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående skyldighet för fästehjon att, inom viss tid efter slutad lysning till äktenskap, detsamma genom vigsel fullborda.
Föga anledning förekommer således till den farhågan, att eld från närgränsande hus skulle träffa Riddarhuset med dess Byggnader. Hvad åter angår den eld, sorn genom olycka skulle kunna uppkomma inom sjelfva Riddarhuset, eller de på gården varande Byggnader, så synes åtskilliga omständigheter tala för den förmodan, att en sådan eld lätteligen borde kunna dämpas, innan den hinner förorsaka någon betydligare skada. Dessa omständigheter bestå deruti, att Riddarhuset bevakas af a:ne poster, af hvilka den ena nattetid har sin plats inne på gården; att i anseende till Riddarhusets läge inuti sjelfva staden ett tillräckligt antal folk bör vid första allarm kunna påräknas, för att handtera Riddarhusets spruta, som, stående uti ett rum på nedra botten, kan, med lätt vattentillgång inom en ganska kort stund vara i verksamhet; hvarförutan Stadens spru - 368 Den 9 Junii e. m. tor ock äro föga aflägse från Riddarhuset förvarade. Och som, äfven med antagande af den utaf Brandförsäkrhigs-Contoret till lågt belopp fastställda värderingssumma, afgifterne för Riddarhusets brandförsäkrande skulle bestiga sig till det betydliga beloppet af omkring 5,84o R:dr B:co, hvartill RiddarliusCassan, på sätt ofvan omförmäldt är, för närvarande saknar all tillgång; alltså och emedan i öfrigt genom
Pr ovine erna rättighet, att till Tjä vu-b v ämling använda stubbar, rötter, m, ?n. Sedan Utskottet i detta ämne afgifvit Betänkandet N:o 10, samt derefter, i anledning af dervid inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar, ytterligare Utlåtande under N:o 76, så har Utskottet, under den i3 sistlidne Mars, häröfver från alla RiksStånden fått emottaga Beslut, hvaraf in - Allm■ Fes v.- och Oec.-Utsk. Förslag N.-o 146. 5 hem tas, att sistnämnde Utlåtande blifvit af Höglo fl. Ridderskapet och Adelil bifallet, under iakttagande af den redactionsförändring, att i stället för den i samma Utlåtande förekommande period: Hvad beträffar Skattehemmans-egares Tjärubränningsrättighet, så är den, inom deras obestridliga områden, förut gifven ; men att utsträcka den derutöfver, äfven då deras skog ej är från angränsande Kronoskog afrösäd, kan Utskottet ej tillstyrka, utan anser dem, i likhet med öfriga enskilde, 50m önska begagna den förmonen, att på Kronans skogar idka T'järu-bränning, böra vända sig till Konungens Befallningshafvande, för att lagligt tillstånd, dertill erhålla ; borde införas en så lydande mening:
Utskottets Betänkande, utbeder jag mig ödmjukast, äfwensom jag får äran tilttännagifwa, alt jag ar sinnad detsamma ge. NAN trycket utgifwa. Stockholm den 9 Ockober 1809. Lir§. kr, Uotboff. Lill Den 4 November. 175 Till Protocollet. Dä nu frägan ar cm indragning till Staken Uki en tid dä fädant är högst af nöden, torde jag säsom en Ledamot i det Höglofliga Stats - Ut,kottet fä yttra mina tankar emot det Högwördige PresteStändet. Indragningar aro wisierligen ett ömt ord ä ena sidan betracktadt, men deremot ä andra sidan bäve billigt och rättwist, dä sädant kan ffe utan något hinder för Prrvilegier eller nägon mans stada, hwad är billigare än att matta den hungriga, och hwad ar stylldigare an att försöka pä att bidraga till Sta'ens uppfyllande, wisierligen ar den Priviligerade afwen styildig härtill: men dä fräga härom uppstädt, tyckes mig att det faller det wördige PccsteStändet betänkeligt, hwilket är gansta underligt _ ky Preflen innom hwar Församling kan bäst känna Landtmannens olyckliga belägenhet, som de iräkadt under desie trenne förflutne ären, genom dryg krigsrustning i saknad af arbetare, dä de efter päbud mäste anmana sina drängar och söner att släppa Plogen och wara färdige att uppoffra sina lif för Fosterlandet, med de flere päsöljdec som genom kriget drabbat den arbetande hopen ffulle wi derföre neka att till Staten bidraga, dä wi äro i det glada hopp om en lyckligare Riksstyrelse? Nej.' Wär önskan mätte wara: Lefwe Konungen: och wär Skyldighet är att bidraga till Statens upprätthällande. Med besia tänkelälk hoppas jag innan Riksdagens flut fä teckna det Högwördiga Preste-Ständet, dä det bejakar till de projeckerade indragningar, som ä det» 176
I r:st Färger och färgningsämnen : 16 4 * Cochenille 1 skålp. —-— Guloch ljusocker eller kyllerfärg, — 2 samt ockergelh och brunocker 1 skålp. — 4 — 8 — Gurkmeja eller curcuma 1 skålp. — 6 3 — * Indigo 1 skålp. 4 12 * Krapp, rothe eller litzari * Anin. Färger, med olja eller annorledes toredla, må införas mot den för råämnet stadgade tull * Färgträd, oraspadt, alla slag 1 skålp. 100 Ridrv. 1 3 — 24 — Galläplen 1 skålp. 1 6 — 3 — * Gallmeja Gardiner, rull-, af bomulls-, linne-, 1 skålp. 2 — 40 — eller hampväfnad, målade eller tryckta 1 skålp. 10 — Galangarotj liänföres under Apoteksvaror. [ Galonera se Gulddragareoch Snörmakarearheten. Bih. till R. St• Qvantitet Införselstull. Banko. för tullBanko. Garn : bomulls-: otvinnadt, enkelt eller dubbleradt, i liärfvor eller å bobiner: beräkningen. R:dr sk. r:st R:dr sk. rist ofärgadt 1 skålp. 5 _ i 8 — färgadt 1 skålp. 8 —* 1 24 — tvinnadt, eller tråd, alla slag 1 skålp. 16 — camél-: ofärgadt, otvinnadt och odubble1 32 — radt 1 skålp. _— 4 — 2 24 _ färgadt, tvinnadt eller dubbleradt 1 skålp. — 10 — 30 — hamp-, eller segeloch bind 1 skålp. 5 1 16 — linne-: otvinnadt, ofärgadt 16 — 2 färgadt Glas: buteljer, burkar, bunkar och flaskor (karafiner och slipade flaskor härunder ej inbegripna): 1 skålp.
Den värde Ledamoten har först glömt, att då extra Roteringen beslöts, den Conscription, som nu är i fråga, icke var till finnandes, utan att det var Förstärkningsmanskapet, som då existerade. För det andra Har han glömt, att det icke är BondeStåndet ensamt, utan Svenska folket, som deltager i Conscriptionen, utan afseende på Stånd eller vilkor. Ytterligare bar den värde Ledamoten uppläst förre Riksens Ständers beslut, och påstått att detsamma icke kunde omgöras, likasom vore det mer än en Grundlag. Han borde dock hafva påmint sig, att Riksens Ständer icke äro bundne af föregående Stän - 144 Den 7 October f. m. ders beslut, synnerligen när dessa äro overkstälia bara. Så skulle t. ex. om, såsom den värde Ledamoten tyckes yrka, beslutet, att all oroterad jord endast borde lika med den nu roterade deltaga i extra Rotering, sattes i verkställighet, enskildes rätt blifva våldförd, ingångne contract rubbas, och hela provinser lida. För att närmare upplysa detta, torde jag få nämna, att Westerbottens Regementes Rothållare hafva sig förbehallit, att, i den rnon Nyhemman anläggas och blifva till skatt upptagne, desamma skola anslås Rotehållarne till hjelp. Nu är likväl, enligt ordalydelsen i i8ie års beslut, denna liksom ali örnterad jord belagd med extra rotering. Om således dénna anstalt icke upphäfves, kunna icke Westerbottens Rotehållare Undfå deri jemkning, som är dem utlofvad. Sarbina förhållande eger runi i Jemtland. Sluteligén har dén värde leda mot en ock yttrat, att, i händelse den oprivilegiérade jorden skulle åläggas ordinarie, i stället för extra, rotering, mångfaldiga rättegångar och svårigheter Skulle uppstå. Jag lemnar derhän, hvad Större svårigheter den ordinarie roteringen skulle medföraj än den extra. För min del skulle jag tro dem blifva lika.
Men för mig är det icke klart, om det är nödvändigt att utsträcka detta steg sä långt, som dessa författare velat. Jag är icke i tillstånd att kunna bedömma detta, men det förefaller mig, att om Banken skulle till Riksg.cont. öfverlemna sina fordringar för fastighetslån, och Bancostyrelsen i stället finge obligationer, att begagna för sina ändamål, så hade Banken blifvit befriad från de län, som för densamma äro minst naturliga. De andra länen, som mycket hastigare kunna dragas in, synes det mig att Banken kunde behålla. Då likväl denna åsigt endast förekommer hos några reservanter emot Utsk:s förslag, vägar jag icke inlåta mig i dess afgörande, utan önskar blott, att de reflexioner, jag tagit mig den friheten framställa, mätte blifva föremål för en förnyad pröfning inom Utsk. Slutligen anhåller jag att få göra en eller annan anmärkn. i detalj emot Utsk:s betänk. Utsk. har i 16 punkten, pag. 30, afstyrkt en motion, som jag tagit mig friheten att väcka, af innehåll, att län emot metallisk valuta skulle nedsättas från 4 till 3 proc., såsom det varit förut. Utsk. har grundat sitt afslag på öfverensstämmelsen med Ständernas beslut vid förra riksdagen. Jag ser denna sak ur den synpunkten, alt då Banken ställer ut sina sedlar mot metallisk valuta i en vara, som kan säljas och icke är för högt uppskattad, så kan Banken icke lida någonting derpå, och då ser jag icke hvarför den skall taga 4 proc. Lider den derpå, så förfaller min åsigt; men jag har trott, att icke någon naturligare utställning af sedlar kan göras än mot metallisk valuta, och om jernet är en vara, som kan säljas, och man upptager den till ett lågt pris, så ser jag icke något skäl, hvarföre Banken skulle neka att på jern utgifva sedlar, isynnerhet då den derigenom skulle komma en näring till biträde, hvarpå Riket i det hela vinner. BancoUtsk. har jemväl föreslagit en bestämning af låneqvantiteten på dessa medel. Om den princip är sann, som jag tagit mig friheten att framställa, så följer deraf äfven, att en sådan begränsning icke borde äga rum.
Ridderskapet och Adeln har af en Ledamot blifwit hemstäldr, art, i likhet med den af Stars-Ursiocret upgifne och följde princip, att alle tjensifrie eller ock för ålderdom och fintlighet till tjenstgöring oförmögne Embetsoch Tjensteman mätte sättas pä Allmänna Jndragnings-Staien, pä det lönerne för de tjenstgörande mätte blifwa ledige, sädant afwen mätte iaguagaS i anseende till RevisionsSecrererarne ^larlos von Wurtenberg och lorns Lranstt samt Prorocolls - Secreteraren jonston, af hwilke den förre skall aga tjenstfrihet med Revisions» Secreterare lön, den andre afsked med ProtocollsSecretcrare lön och den z:dje tjenstfrihet afwen med Protvcolls-Secreterare lön, Wid regleringen af Lönings-Staterne har Utskottet sökt noga följa denna princip ä alla de ställen, der Utskottet funnit sädane händelser inträffa; Men Utskottet har icke möjligen kunnat känna dem alla, äfwen som det icke eller kunnat äligga Utskottet, eller Utskottets tid medgifwit, att härom ifrän alla Werk och Stater infordra uplysningar. Sedan Utskottet nu blifwit underrattadt, att Revisions-Secreteraren lorns Lranät är afskedad med en Protocoll»Secreterare löns åtnjutande, och Protocolls-Secreteraren Jonston njuter werkelig tjenstfrihet äfwen med bibehållande af desi Protocolls-Secrererare lön! Sä fär Utskottet hemställa, om icke de jemväl mäga flyttas pä Allmänna JndragningsStaten. Men som Statens utgifter derigenom blifwa - 5-Z6 Den iZebruarii. iva ökte med 666 R:d., som nu återkomma till de tjenstgörande inom Justitiä-Rewisionen; Sa ankommer pä Riksens Högloft.
Han kommer att behålla sitt puritanska samvete, men det kommer att beklädas med italienarens yttre blidhet och paras med italienarens underliggande, vulkaniska eld. » Mrs Sewall är en eftersökt och trägen föreläsare i literära, sociala, uppfostringsoch reformämnen. Bland numren på hennes program finna vi: » De skandinaviska moderna novellisterna ». Men bäst ä r. hon, då hon extemporerar. Hon behärskar fullständigt sitt ämne, är klar, hur långt hon än vågar sig ut, och därtill egendomligt vältalig. Hennes konversation är lätt och lysande, kanske är hon starkast, där det gäller att fyndigt fatta och besvara en poäng. Hon är en varm vän och en högst ädelmodig motståndare. Hennes literära stil är förträfflig, individuel, klar, kraftig och rask, ehuru hennes arbeten äro svåra att katalogisera, all den stund de mest bestå af pamfletter, tidningsledare, korrespondenser och adresser i olika ämnen. För närvarande är hon sysselsatt med en historisk resumé öfver kvinnokongressen. Kanske finnes ingen bättre representant för den moderna — låt oss säga: amerikanska — kvinnan med sin makalösa kretsgång af göromål och plikter. Mrs Sewall är förkroppsligandet af tidens praktiska idéer. Hon är en utmärkt husmor, som tillser sitt hems minsta detaljer, och hemligheten till hennes fenomenala framgång och arbetsförmåga torde till stor del vara att söka i det strängt, systematiska i alla hennes företag, små och stora. Hon tar en pedantisk vård om sin hälsa. Som nygift uppfostrade hon sig till en fullkomlig husmor 1894 genom att under två år göra allt husligt arbete själf, och resultatet är, att hennes hushållsaffärer gå som ett väluppdraget urverk, och hennes tjänare äro praktexemplar. Hon är ytterst punktlig, äfven i sin ofantliga brefväxling, och hvarje breflapp besvaras genast. Mrs Sewall är en spirituel sällskapsmänniska, och hennes veckomottagningar i det eleganta hemmet i Indianapolis äro vidt beryktade. Hon klär sig luxuöst i societén och ytterst enkelt i skolsalen, är en porslinsvurm och stor beundrare af konst. För sin idé att sammanbinda all världens element kan hon bruka alla medel. Lik en Napoleon underordnar hon allt sin stora tanke.
Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva, med afslag derå, såsom sitt beslut antagit det förslag, Doktor Söderberg sedermera uti en Utskottets betänkande bilagd reservation framställt, eller att Rikets Ständer måtte å allmänna indragningsstaten för de fyra nästkommande åren anvisa ett årligt belopp af 375 R:dr, att utgå till Konrektorn Lyths ofvanbemälda trenne barn; och Borgare-Ståndet har beviljat dessa barn årliga pensioner, nemligen sönerne 125 R:dr hvardera, att utgå tills de uppnått 18 års ålder och dottern en lika summa, att utbetalas intilldess hon fyllt 25 år och såvida hon ej derförinnan trädt i äktenskap. Bih. till R. St. På grund af hvad sålunda förekommit får Utskottet, för frågans afgörande genom omröstning, föreslå följande voteringsproposition: »Den, som, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, vill, att Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten för de fyra nästkommande åren anvisa ett årligt belopp af 375 R:dr, att utgå lill aflidne Konrektorn Jacob Eberhard Lyths efterlemnade trenne barn, sönerne Per Gustaf och Johan Axel samt dottern Emma Carolina, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nei; Vinner Nej. hafva Rikets Ständer, jemlikt Borgare-Ståndets beslut, å allmänna indragningsstaten beviljat aflidne Konrektorn Jacob Eberhard Lyths efterlemnade trenne barn, sönerne Per Gustaf och Johan Axel samt dottern Emma Carolina, följande årliga pensioner, nemligen sönerne 125 R:dr hvardera, att utgå tills de uppnått 18 års ålder och dottern en lika summa, att utbetalas intilldess hon fyllt 25 år och såvida hon ej derförinnan trädt i äktenskap» Stockholm den 13 Oktober 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Okt. 1863, kl. 12 midd.
De sågo det: flickan höljde sitt ansigte i slöjan; mannen fattade hennes hand och påskyndade sin gång. Så inträdde de uti den lund af åldriga lagrar, som skiljde staden från orakeltemplet. Lunden uppfyllde det innersta af dalen mellan Parnassens branter och ökade med sin mörka grönska dess skymning. Han var helgad Apollon, och kransarne till Hellas’ skalder och de pythiske segervinnarne hade lemnats af honom. Hans åldriga stammar lutade öfver bäcken, samlade sig till hviskande grupper, sammanflätade sina kronor till dunkla hvalf, i hvilkas skuggor man anade höga minnen. Och konsten hade kommit aningen till mötes. Der en stråle af dagen nedsköt under träden, der lyste han stundom på marmorpannan af en Homeros, som, gripen af ingifvelsen, slog upp de tomma ögonen mot höjden, eller på en grupp dryader, samlade kring en cittraspelande Orfeus. Nu skyddes lunden af mången såsom en hednisk demons tillhåll, och de friska blad, han årligen sköt, funno ingen panna att smycka, ty palestran saknade sina oljade kämpar, och der ingifvelsen ännu vidgade en skaldebarm, ljödo hymner till Honom, „den okände Guden“, om hvilken Paulus en gång talat till folket i Athen. Der var så tyst nu i lunden, medan Hermione och hennes fader vandrade igenom honom. Der var tyst sedan de öfvergifvit honom – tyst genom århundraden, medan Delfi sakta häntvinade och byn Kastris lerhyddor sökte stöd mot dess fallna pelare. Men en dag, tolfhundra år oss närmare än tidpunkten för denna berättelse, sågo Kastris qvinnor, medan de sköljde kläder i källan Kastalia, några främlingar i den glesnade lunden. Hvad sökte de i denna glömda vrå mellan bergen? De sade på ett för qvinnorna obegripligt språk, att Kastalia var vanhelgad, och bröto från ett gammalt lagerträd några qvistar, kysste dem och vandrade bort. De främmande männen voro från Rom.
»Hur se de ut? frågade Marianne, glad att ha fått hjelp. »Han ser ut som en riktig storpatron, hon är klädd i en atlasklädning så tjock att den borde kunna stå för sig sjelf. — Ja, nu kan jag väl säga åt tärnorna? »Ja, gör det, mamma lilla.» Modern vände sig i dörren för att kasta en sista blick på sin dotter. Hon såg icke ut som sig sjelf: bruddrägten gaf någonting kyligt och allvarligt åt hennes utseende. Hvit var den från hufvud till fot, åt slutande ända upp till hakan, – hvita, långa ärmar, hvita, långa handskar; endast myrtenkronans djupa färg bröt sig mot allt detta och mot slöjans fina sky. Att se henne stå der stel och ensam, i detta stora mattbelagda rum, aftecknande sig så underligt ljus mot alla dess mörka färger, gaf ett intryck af skrämmande högtidlighet. Här stod hon vid skiljevägen, vid qvinnans vigtigaste vägmärke. Hit hade de följt henne med kärleksfull vård, härifrån skulle hon gå vidare, ensam – eller åtminstone icke med dem. Ett enda ögonblick af öfvermäktig rörelse, då dörren slöts och modern stod ensam derutanför, stödjande sig tungt mot låset; ett enda anfall af sammanträngd ångest, saknad och oro. — Make, barn, tjenare och hem! – var hon beredd för dessa pligter? Och hvem hade beredt henne? — Ett enda styng af förfärande ansvarighet; och så var det förbi. Det kommer så underliga tankar på en sådan dag! – Fru Björk strök med näsduken öfver sin panna och öppnade dörren till tärnornas rum. Glada att slippa från sin väntan troppade de ut, förstulet skakande sina tyllkjolar och trippande framåt på högklackade sidenskor. Dessa skira drägter, nakna skuldror och färgfriska blommor skulle verka godt. Det behöfdes en sådan omgifning för att taga bort det allvarsamma intrycket. Fru Björk var glad att Marianne beslutat sig för att ha brudtärnor. Genom sina buketter och hvita klädningar höja de upp det hela. I bästa lynne återvände hon till festsalen, derifrån hon endast smugit sig ett par minuter för att se Marianne, sedan sömmerskan klädt henne färdig.