Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Att se blott och intet få röra Det är dock en dom för fatal. Men plötsligt jag utanför rutan Till en al butikerna såg Mitt hela — det var ej så utan Till särskildt ett par jag fick håg. När därför i köplysten oro En dag in i boden jag klef, Då re ' n sin mitt första de voro — Hvad under mitt andra jag blef. Men värre det händt mig än detta Om herrskapet v i l l höra på, Så skall jag i korthet berätta, Hur illa det stundom tan gå. En plats för » brännande » dagens frågor Mitt hela är; En plats, dit tusende mänskor tåga Från fjärran när; En plats, där strömmar af blod ren flyta, Och kulor gå; En plats, där hjältar och mod ej tryta, Nu gissa pål Först en sport-term, allmänt känd, Massa se ' n. som är förbränd. Stad, du kan i Sverige finna. Namn på forntida gudinna. Fågel, som har långa ben. nln n | o | o l o o|o » I » l-o 1 * 1 M s | Figurens 56 bokstäfver skola ordnas så, att samma ord infalla i de hvarandra motsvarande vågoch lodräta raderna. 1) mansnamn, 2) kvinnonamn, 3) hvad en lärd man ofta är, 4) musikterm. PARAGRAM. vatten — tog — brist. begagnad — koja. al — ko. frid— kaffe — yngling. Profrer &amp; prisuppgifter på begäran. G. J o h a n s o n. Kosta Glasmagasin. Tack, användes. Honorar afsändt Gamling. Ålder och visdom följas ickt alltid åt. I n t e t af Iduns julnumme: bar visat sig så begärligt och — i er upplaga af närmare 40,000 ex. — s; hastigt slutsålts som det för året före liggande. Maigo. Öfverfullt i poesifacket. Margareta. I julbrådskan var oss e möjligt inom utsatt tid besvara er skrif velse. För något julnummer kunna vi e använda den 1.11a Lapplandsbilden,^ me: vill Ni låta den ingå i något ordinari n:r under löpande årgång, skall de låta sig göra. Jean.
I afseende på olika ränta vid de olika kontoren, är jag visserligen af samma åsigt, som Frih. Liljencrantz och Frih. Schwerin; men då jag anser denna fråga vara af underordnad vigt. ber jag att få instämma med Hr Mannerskantz och yrkar bifall till Utsk:ls förslag. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag är förekommen af Hr Mannerskantz och Hr Skogman. Jag vill endast fästa uppmärksamheten på orimligheten deraf, att, då hvarje lånekontor har sitt distrikt, kunde möjligen det ringa afståndet af |:dels mil mellan 2:ne låntagare, tillhörande olika låne-distrikt, göra, att den ene finge betala högre ränta, än den andre. Jag kan väl föreställa mig, att det kan vara i deras intresse, som drifva stor enskild penninge-rörelse, att banken vid uppkommande brist på penningar hjelper till att drifva upp räntan; men i den stora allmänhetens intresse kan detta icke vara. Jag tror att banken bör vara en regulator och lörmedlare, som genom begagnande af sin rättighet att i mån af efterfrågan öfverflytta penningar från ett ställe till ett annat, bör förekomma räntans alltför höga uppdrifning, genom tilläfventyrs konstlade medel, såsom understundom skett. Man har sagt, att, då upplåningsräntan kan bestämmas olika på olika orter, bör äfven utlåningsräntan få vara så. Jag kan icke finna något sammanhang emellan dessa bestämelser, ty så oförståndigt måtte man väl icke gå till väga, att upplåningsräntan fastställdes högre, än ullåningsräntan, helst detta säkerligen skulle gifva anledning till en ganska allvarsam anmärkning mot fullmäktige. Jag anhåller om bifall till Ulsk:ts förslag, Frih. Liljencrantz: Hr Mannerskantz och Gr. Mörner hafva yttrat, att upplåningsräntan icke är bestämd, hvilket dock är ett misstag; ty då något förslag till ändring häruti icke är framställdt, är det afgjordt, att icke någon ändring kommer att Den 17 Februari. 565 ske. Sedan jag nu återställt til! sin rätta uppfattning frågan om upplåningsräntan, fortsätter jag mitt förut framställda yrkande. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Utom de skäl, som redan blifvit
Afven jag instämmer med Hr von Hart mansdorff i afseende på den redactionsförändring han föreslagit, endast med den modifiealion, ali, i st. f. ”i det fall,” del må komma alt hela: ”i de fall.” H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde först, om R. o. Ad. ansåge de emot Utsk:s förslag gjorda aumärku:r föranleda till delsammas återremitterande. Ropades nej. Hr Hjerta: Då bär är fråga om en redactionsförändring, så anhåller jag att få fästa de värde ledamöters uppmärksamhet, hvilka yttrat sig, derpå, huruvida man icke kunde bitta pä något ändå lämpligare än den ordställning, som Hr von Hartmansdorff i detta afseende föreslagit, och hvilken verkligen synes mig innefatta någon tvetydighet. Om jag rätt uppfattat meningen, så tror jag, alt den skulle blifva tydligare uttryckt, om denna punkt fick följande lydelse: ”Den i 16 § 6 mom. lif Vår nåd. förordn. d. 16 Maj 1827 ang:de lotsoch båkinrällningen i Riket gifna föreskrift när fartyg höra anses innehafva last”, eller ”föreskrift om de fall, när fartyg höra anses innehafva last.” Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Redan nu uppkom ma skiljaktiga meningar om den förändrade redaclionen af dessa få rader. Ståndet har redan beslutat och jag vill således blott anföra, att detta bevisar riktigheten af min begäran, ty alla dessa tvister, om en otydlig redaclion, hade kunnat undvikas, dy6 H. 42 330 Den 20 Januari. medelst alt vissa mindre betydliga tillagg här hade blifvit gjorda. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. Utsk:s förslag med den förändring, alt de deri förekommande orden, ”bestämmelse i afseende derå, när” skulle utbytas emot orden ”föreskrift i afseende på de fall, då”. 3:o Utsk:s förslag till ett nytt worn. vid slutet af g §, samt förändrad lydelse af sista morn. af u '§.
Man bär i det föregående med citations-teeken utmärkt några 1 ålita junkar ur det underdåniga betänkande Wexiö Consistorium afgifvit anjj^nde Fattigvården. Utom de orsaker som verka utifrån att öka tigga'Sett håde på Landet och i Städerna» nemligen det obegränsade tillt “ndet för utfattige hjon alt bygga obetänkta äktenskap och för jordega®tt etablera Backstugusittare, de liberala åsigterne i frågor om laga tr ifV°r oc*1 behandling af lättingar, hvilka, emot den» nu först ej mera ^‘Unde Kongl. Förordningen af den 3i Augusti 1819', icke kunde tvinjj till arbete om de icke tillika vöre öfverbevista tjufvar eller tiggare, . e der ändock icke ulan mångå och invecklade omgångar kunde förflylS u<r samhället lill arbetshusen, hvilket allt måhända ägde sin goda j Utld i obestridliga theorier, fastän det motverkade administrationen af tel Pract*ska lofvet, antager berörde betänkande, med hvilket Läns-Stysen nu fgr an.jra gången sig förenar, ”äfven andra och inre orsaker» *1 bidragatill fattigdomen och som måste sökas i sede me och fe/v bältet. Dit räknas väsentligen Öfverflöd, Lättja och Dryckenskap/* ta i> tillämpningen liäraf för detta mig nådigst anförtrodde Län, låter o tänkandet fortfara-, ty det kan icke läsas för ofta. j,:° öfverflöd och Vällefnad, kunna icke med skäl tillvitas Smålandtjj? Almogen. Han äter tarfligt odi befinner sig val af en kost, som i nSert annan Landsort skulle anses sora en nödfallshjelp. Han kläder le^ utan flärd och. af egen tillverkning; Och på många stäl bibe hålla sig i detta afseende fäder«,es seder oförändrade sedan år - hundraden. Hans enda, men också så mycket fördel fligare öfverflöd är bränvinet. Deremot finner man ofta ett helt annat förhållandeJ10* Handtverkare och Näringsidkare.
Alt 4Z2 Dm 9 Januaril, Alt Speciella Förordnanden sättas i bredd med Lagar/ lvm direcle röra det allmänna och med Grund.Iagarne, hode jag icke wäntat. Förhällandek med speciella Förordnanden kan glldrig bil det samma/ skilnaden mätte wara densamma som emel» lan en Jndirridu 06) Staten. Sedan jog nu sökt wisa, att de grunder pä hwilka t sragawarande Lagförändnng är fotad icke äro sä aldeles gällande utan endast innefatta suppositioner vm onda anlag hoö menniffan, om sällan inträffande mchbruk, sär jag tillika anmärka, alt om man för framtiden e» sär bestämma wlllkorcn tvid donationer as sörwärfd egendom, uppstär derigenom eit hli der för den ädle menniskowännen, ail medelst stiftelser a-s pic>8 useis gagna det Allmänna och understödja den lidande menstligheten; tv det blef vtwifeloktigt stridande emot meningen af detta stadgande och en aswikelse frän principen att i hwad astcende som hälst för ewärdeliga tider kunna be» stämma willkoren för en donation. Man skulle kunna anföra änuu flera skäl emot denna Lag-förändring; meri jag will stuta med, att förklara, att jogförmin del/alistr den hittills gällandeTe» staments, friheten wara eulia med wära ArssLagars Esprlt, och att sä länge oll Testaments-frihet icke är upphäjwen är del em:t all princip alt inskränka och förändra wisa delar deraf; att,dä enligt 8 Cap. l § JordaBalken, 17 Cap. i §. ÄrtdaBolken, Arswejord icke kan göras till Fidei-Commitz, ej eller intecknad jord, somt enligt 2 Copist.
Pension s-inrättning e n för bevä- ringsmanskap öch båtsmän i Vesternorrlands län, ersättning till — 4 1 242 b. 9 Juli b. 9 Juli b. 12 Juli b. 9 Juli 116 Pensions-kassornas ersättning för vakansoch begrafningshjelps-besparingarne 8 4 1 8J 9 å. 47 April b. 16 April å. 17 April b. 16 April 154 10 Svar på återremiss — 4 1 266 — a. 2 Aug. 5 Aug. a. 2 Aug. 50Juli,5Aug. Pensionsoch Aflönings-slal för Riksgäldskontoret — 4 1 546 b. 29 Aug. b. 28 Aug. b. 28 Aug. b. 29 Äng. Persson, A., i Holmerud, se Sedlar. Pettersson, C. M., se Eftergift. Pettersson, J. N., se dito. ? !! or C/l 09 73 p. O ■< 2. P en (9 r3 era 3* 03 09 as 3 3 O. !->■ tO CO " ci E. ' cre T! C/V Ridd. o. PresteBorgareBondeN;o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o 7 Portionsprisets förhöjning för båtsman och jungman 1 4 1 80 14 < ©i b. 23 April b. 26 April b. 50 April 170 Postbevillningen, angående — 5 i 0 — b. 14 Juni b. 12 Juni b. 12 Juni b. 7 Juni 85 it:
Krigskollegium får, med anledning häraf, i underdånighet upplysa, att militie-boställen för det närvarande äga tvenne, uppå skiljaktiga beräkningsgrunder hvilande och för särskilda ändamål fastställda, hoställsräntor sig åsätta, den ena, som uppkommer genom förvandling, efter orternas undervisning och markegång, af de vid indelnings-verkets inrättande hvarje boställe påförda jordeboksoch hemmantals-räntor, och den andra, i sammanhang med 1833 års lönereglering, genom Kongl. - 369 Cirkulärbrefvet den 2 Februari samma år i nåder bestämd, med en fjerdedel af boställenas, efter deras då utrönta beskaffenhet och afkastning, fastställda uppskattningsvärden. Vid pröfningen af Kapiten Hedenstjernas ersättnings-anspråk, antog Krigs-Kollegium den sistnämnde af dessa tvänne beräkningar och tilläde Kapitenen 3 års boställsränta, efter den år 1833 i nåder bestämda grund, utgörande ett belopp af 112 R:dr 24 sk. Banko. Att Kapitenen, hvars förlust genom den honom öfvergångna eldsvåda utgjorde 403 R:dr 16 sk., icke, såsom vid anmärkningens framställande sannolikt varit förmodadt, blifvit på Militie-Boställskassans bekostnad gynnad, täcktes Eders Kongl. Maj:t deraf i nåder inhemta, att, enligt härjemte underdånigst vidfogade räkningar, Litt. A. och B., boställsräntan, efter militie-jordebok och markegång förvandlad, för ett år uppgår till 99 R:dr 6 sk 9 rst., eller för tre år till 297 R:dr 20 sk. 3 rst.; och då, enligt Boställs-ordningen, det legat i Krigs-Kollegii skön att tilldela Kapiten Hedenstjerna till och med sistnämnde summa, men Kapitenen erhållit 112 R:dr 24 sk. Banko, eller något mer än ett års boställsränta efter markegång, torde den af Revisorerne gjorda erinran, i förevarande fall, icke böra till vidare åtgärd föranleda.
Lagerbjelke: Den siste värde talaren har vid min jemförelse emellan kanongjuterier och gevärsfaktorier anmärkt, att Staten besitter ett gevärsfaktori, men att deremot alla styckebruken i riket ägas af enskildte. Men då det säges vara nödigt, att Staten sjelf ägde ett styckebruk, så borde den väl också af samma skäl förskaffa sig ett sådant. Detta har dock aldrig kommit i fråga, af det enkla skälet att kanonlillverkningen på enskildes verkstäder gått så förträffligt, att man icke kunnat önska sig detsamma bättre. Samme talare har omnämnt, att Husqvarna gevärsfaktori, som förut tillhört Staten, numera är öfverlemnadt till enskilte, och han syues befara att förluster deraf kan uppkomma för Staten i fråga om priserna på de gevär, som derifrån måste anskaffas. För min del kan jag icke dela den värde talarens farhåga i detta afseende, och det så mycket mindre, som ett motsatt förhållande hittills ägt rum. Efter de officiella uppgifter, som revisorerne haft att tillgå och som i deras berättelser finnas anförde, har gevärstillverkningen vid Husqvarna gått mycket väl och Den 24 Maj. 123 livad priserna beträffar, så är det faktiskt att kostnaden för ett gevärs tillverkande vid Carl Gustafs stads faktori uppgår till mer än dubbelt så mycket som vid Husqvarna. Jag tror icke att man behöfver sörja öfver att Slaten undgått att göra en sådan förlust på Husqvarna, en förlust som den ovilkorligen fått vidkännas, om vid sistnämnde faktori gevärstillverkningen för Statens räkning bedrifvits på samma sätt som vid Carl Gustafs stad. Man har bär mycket talat om den reorganisation af förvaltningen vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori, som helt nyligen lärer vara vidtagen ; men om denna verkligen medförer den åsyftade förbättringen, så förfaller ju all fråga om utarrendering. Någonting annat har Utsk. också icke föreslagit, då det säger att faktoriet må t. v. på försök få fortfara och att det endast är för den händelse att någon väsentlig förbättring med gevärstillverknings bedrifvande för Statens räkning icke kan åstadkommas, som R. St. böra föreslå faktoriets utarrendering. Detta innefattar väl icke något sä farligt eller oklokt.
Denna fråga hör till 8 §, der det heter: ”Bevillning för inkomst af kapital eller ”arbete eger icke rum, när alla de utaf kapital eller arbete ”uppkomna årsinkomster, sammanräknade” etc. Jag anhåller, att den frågan måtte på det stället afgöras. — Man har ock talat om, att, ifall man beskattar kapitalet, skulle det blifva derå en dubbel beskattning, först å kapitalisten och sedermera å låntagaren vid beskattningen af dennes rörelse. Denna fråga hör dels till fastighetsbevillningen, hvilken redan är återremitterad, dels till 7 § 1 mom. litt. a, hvilket undantages från beskattning, enligt ordalagen, ”ränta å det för rörelses bedrifvande uplånade kapital.” Jag anhåller alltså att denna fråga der måtte afhandlas. Då således alla dessa frågor antingen redan utgjort föremål för R. o. Ad:s pröfning eller ock framdeles komma att blifva det, så anhåller jag vördsamt, att man måtte få återgå till hvad som nu är föredraget eller huruvida Utsk:ts förevarande förslag uti 6 § 2 mom. skall bifallas eller icke, om 1 proc. bevillning skall erläggas eller ej. I detta afseende har jag icke hört några anmärkningar framställas. Jag fortfar i min vördsamma anhållan om bifall till hvad nu är föredraget. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Då här är före slaget att beskatta kapitalet, så vill jag upgifva de skäl, på grund af hvilka jag icke kan ett sådant beslut biträda. Jag s 106 Den 12 Ma] e. m. anser nemligen, att det är orättvist, att direkte beskatta kapitalet. Såsom exempel uppå, huru orättvis en sådan lag i sin tillämpning skulle blifva, får jag anföra följande: Tvenne per soner ega tillsammans en egendom, värd en summa penningar. De finna sig likväl icke uti att längre vara i bolag. Den ene utfärdar då till den andre en förbindelse, motsvarande hälften af egendomens värde. Medan de egde egendomen tillsamman, erlades derför en viss summa i bevillning. Sedan de skiljt sig åt, betalar den, som behåller egendomen, fortfarande lika stor bevillning, som förut.
Likaledes har ett i orten bildadt bolag företagit sig att, med i nåder beviljadt statsanslag, utgörande 12,000 R:dr Banko, anlägga en ny väg från Fröbvgårda färjplats på Öland till några en sjettedels mil ut i sjön belägne holmar, som erbjuda tillfälle till inrättande af en högst behöflig landningsplats med tillräckligt djupt vatten. 65 Städerna. J:o Stapelstaden Calmar. Sedan år 1850 hafva inga hufvudsakliga förändringar ägt rum i afseende på stadens tomt-antal samt jord och mark. Då, som nu, voro tomternas antal 584, hvaraf 10 äro obebyggda och 22 upptagas af publike byggnader. Fastighetsvärdet år 1855 och dess fördelning emellan olika ståndskiasser inhemtas af följande förteckning: Taxeringsvärde. Itidderskapet och Adeln B:ko R:dr 48,150. Presteståndet „ „ 21,900. Borgareståndet „ „ 672,800. Ofrälse ståndspersoner „ „ 166,750. Embetsoch tjenstemäns boställen „ „ 8,000. Andra personer „ „ 167,400. Summa B:ko R:dr 1,085,000. Stadens jordområde utgör tillsammans 1,564 tunnland i areal. I afseende på beskaffenheten fördelas denna jord uti åker, äng, trädgårdar och tomter 930i tunnland, betesmark ' 553i » oduglig mark 80^ » Summa 1,564 tunnland. En stor del af åkerjorden innehafves såsom boställsjord af stadens kyrkoherde och magistrat. Omkring 80 tunnland tillhöra, under namn af fortifikationsjord, Eders Kongl. Majit och Kronan, men disponeras på särskilde vilkor af domkyrkorådet. Af den ursprungligen till staden donerade jord har en icke obetydlig del i förra tider blifvit såld eller eljest upplåten till enskilde personer, som derå vunnit lagfart. Af den för stadens räkning utarrenderade jorden hade stadskassan sistlidet år en inkomst af 1,214 R:dr 44 sk. 9 r:st.
Fid den enkla redskapens mätning iaktta ges: att bränvinseller distillerings-panna är försedd med löst bröst, då sådant finnes, äfvensom med hatt eller slängselskifva, rör, afkylnings-redskap och mäskvärmare; att pannans hela kubik-innehåll mates med valten till öfversta kant eller läckande brädd-, att om hatten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning än ångröret, den vid mätningen påsättes och redskapen uppmätes till öfversta luckans eller öppningens nedra kant, till så stor höjd, sorn, mäsk kan deri inrymmas; uti hatten med ångrör äfven till hela sitt kubik-innehåll uppmätes; att den fäls, sorn är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår i mätningen för den del, hvarmed, den möjligen kan öfverstiga en turn; alt mäskvärmare, der sådan finnes, uppmätes till hela sin rymd, med afdrag för derigenom gående rör; samt all då panna är försedd med aflappningsrur, tappen eller vridhanen insättet och intet afdrag för rörets innehåll eger rum. § 28. På panna och dertill hörande hatt eller slängselskifva, löst hattrör, afkylningsredskap, löst pannebröst, mäskvärmare och rektiGkations-apparat skall jusleraren med stämplar utmärka sitt namns initial-bokstäfver, årtalet dä stiimplingen skett, nummerordningen för året å den redskap, som stämplingen undergår, samt, å både panna och hatt, då de till enkel redskap höra, redskapens pannerymd, utan afdrag af kokrummet. På pannan anbringas stämpeln å halsen eller pannans öfversta del och på öfriga uppräknade delar å ställen, der den blilver väl synlig, utan att skada redskapen. § 29. Justerare åtnjute i arfvode för stämpling af redskap, som ej är /nötning underkastad, 50 öre för hvarje redskapsdel, som förses med stämpel, samt för mätning och 8 Bil. till Bevil/n. rn. fl. Uts/c. Bet. N:o 2. stämpling af enkel redskap 2 öre för hvarje kanna af redskapens uppmätta rymd.
”Anckarsvärd ”— sade han — talar nu ur en så stolt ton, för att fä bernilla dödsstraffet i lagen; men gunstig Herrn blir väl spa"kare, sedan vi fått ett annat utlåt, från LagUtsk.” Adeln blef icke ensam om beslutet att godkänna LagUtsk:s åsigt, hvarmedelst ock Ministerens anslag, för den gången åtminstone, misslyckades. Frih. Anckarsvärds omförmälda yttranden voro af följande innehåll: ”Hvad beträffar sjelfva principen i lagstiftningsväg, är ”jag, med allt möjligt afseende å Konungens mildhet och ädla ”tänkesätt, fast i den tankan, att lagstiftaren ej kan lemna ”starkare och säkrare bevis på sina känslor för helgden af ”Majestätet, än genom bibehållandet af högsta straff på ”högsta brott. Jag tror således det vara lika obilligt ”sorn olämpligt att i närvar, förhållande ändra det lagstad”gande, som bestämmer nämnde straff. Jag fruktar dessutom, att de brott, hvarå detta straff har afseende, skulle ”genom dess förändrande snarare ökas, än rain"skas till antal; åtminstone är jag förvissad, att exemplen hittills varit högst få på anklagelser för lasteligt tal ”öfver Konungens, Drottningens eller Thronföljarens Perso n. ”Men dessa anklagelser och tydningarna och tillämpningen ”af det ifråga var. lagrummet skulle blifva mindre sällsynta, om utvägen att straffa blefve lättare att ”begagna, än den nu är. Det synes mig ock strida emot ”principen för all lagstiftning, att borttaga det straff, 1 § i ”5 cap. Missg.bm innefattar, under det roan låter nästföljande § i samma cap. stå orubbad qvar med ”föreskriften, att den, som smädeligt talar om ”Konungens och Rikets Råd för embetets skull, ”skall mista lifvet. Väl kan man invända, att Rikets ”Råd icke mera äro till; men man äger dock sedan den ti"den, då upplösning af Rådkammaren redan skett, att åberopa exempel derå, att dom fallit öfver en person, som Den ii Octobcrf. m. ”lastligen talat a någon af Deras Excellencer.
"... så förlorade du väl derföre icke känseln? Men du tycker om att det för folk, som vi kunna möta, ser ut som om du vore herre åtminstone i båten, i brist på bättre stackars man, så enfaldigt!" "Kära Ulrique-Eugenie, blir det jag som skall uppbära hvad du sparade din systerson jag tycker..." "Nå, hvad tycker du?" "Åh, bara det att jag har tillräckligt med den vanliga tyngden af ditt lynne, utan att denna tyngd behöfver ökas med någon främmande börda!" "Tyngd ... börda ... lynne är karln tokig ... är det till mig, din hustru, du ställer sådant tal, din hustru, som med ett helgons tålamod fördrager din sömnaktighet, din lojhet, din brist på kärlek och ömhet ... åh, detta är alldeles utomordentligt, det är ovärdigt, det är skändligt!" "Se så, Ulgenie, blif icke så häftig du vet väl om jag är tålig!" "Än jag då? Att vara gift med ett sådant våp till man! Om din hustru kurtiseras midtför din näsa, låter du det passera: du ser ingenting, du hör ingenting jag kunde vara dig otrogen, och du sofve ändå. O öde, o tid, o lif af bitterhet, en slik karl kan bringa en hustru till förtviflan, och från förtvillan är blott ett enda steg till vansinne!" "Nå, hvem är det då nu som kurtiserar dig?" I detta nu låg liksom ett tillkännagifvande att saken ej var så alldeles ny. Och ny var den ej heller, ty som hvar och en har sina svagheter här i verlden, så hade fru Ulrique-Eugenie den, att inbilla sig det hvarje karl, som talade med henne, genast blef kär; och visade han den minsta smula artighet, så benämdes det kurtis. Men nu var det en olycka framför andra, att hvad helst den medgörlige mannen kunde förmås till, förmåddes han dock ej att spela Otello och likväl, om han förstått sin sak, kunde det hafva legat i hans egen makt att svinga sig upp på den äktenskapliga thronen.
Statens inblandning i spannmålshandel ej får äga rum. Jag ville egentligen yttra mig öfver densak Friherre Björnstjerna framställt, att man borde förvara de 50,000 tunnorne uti Kronans Magaziner. Jag hemställer, huru det kan blifva möjligt, utan att, som Friherre Cederström yttrat, de få omsättas, ty de kunna ej förvaras i flere ar, utan måste ombytas, genom försäljning och uppköp af nytt lager. De fleste Talarne hafva fästat sig vid inträffandet af ett godt skördeår; men vi hafva nu haft prof på 3 goda år efter hvarandra. Om nu första årets uppköp hade skett, hade sådant ej kunnat äga rum de andra; och det är således omöjligt, att en sådan spannmålshandel kan upprätthålla prisen. Friherre Björnstjerna: I anledning af hvad de 2:ne siste Talarne yttrat, får jag upplysa, att Staten årligen utlemnar nära 30,000 tunnor , och således är det icke svårt, att omsätta dessa 50,000 tunnor, hälst Staten i alla fall måste hafva Magazinsförvsltare och Magaziner till 70 ä 80,000 tunnor. Dst blifver derföre ingen svårighet, att bibehålla detta återstående qvantum utan att det kämmes, och det är^dervid ej sagdt, att Statgn Den *4 Octoler,/. m'. »kall inblandas i spannmålshandel. Jag vill blott, att man ej, för att afyttra nuvarande lager, skall qväfva sädesprisen. I öfrigt och om Ridderskapet och Adeln ej finner lämpligt, alt vid denna punkt pröfva detta ämne, vill jag alltför gerna medgifva, att det ej förr än viden sednare punkt företages till afgörande. Herr Munck af Rosenjkjöld: Till hvad Friherre Björnstjerna anfört får jag tillägga, att, om försäljning af Allmänna Magazinslnrättningens behållningar nu skall ske, så skadar det ej blott producenterne, utan äfven inrättningen, ty det gör, att den får mindre betalning för sin vara.