Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsltådet till last att det tillstyrkt beviljandet åt en tjensteman af en ersättning, upgående ej fullt till fjerdedelen af hvad hail sökt visa sig hafva förloradt, och derom han gjort underdånig anhållan. Nu anses StatsRådet hafva förhållit sig felaktigt derigenom att detsamma vid afgörandet af en, K. M:s pröfning underställd fråga om rätta förståndet och tillämpningen af en Kongl. Författning i Den 18 Juli. 403 ett upgifvet särskildt fall, inskränkt sitt tillgörande till att tillstyrka svar på den gjorda frågan, och ej derutöfver ifrågasatt åtskilliga af ingen hvarken då eller sedermera påkallade, men af Utsk. såsom lämpliga ansedda åtgärder åsyftande dels att bereda åtskilliga löntagare ersättning för den minskning i inkomst, sorn förmodats skola dem drabba till följd af det utaf StatsRndet tillstyrkta förklarande, dels ock en allmän lagförklaring till undanrödjande af den Kongl. Fölfattningens förmenta otydlighet. I afs. på det slut i sjelfva frågan, hvartill Regeringen kommit, har Utsk, dock så till vida gillat den åsigt, sorn af mig m. fl. biträddes och hvilken äfven vann K. M:s Nåd. bifall, att Utsk. funnit densamma icke förtjena ett klandrande omdöme.
Den rz Julik. 1571 Uppläst hos Ridd. och Adeln den »Z Juli!. ^resl-Ständet den iz Borgare-Skändct d. r; - » Boiide-Skändet den i; Riksens ^ögloflige Ständers Stats-Urskolts Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen l^ils Swensfons fran Guteberg hos Hederwärda Bonde-Ständet ingifne och till Stats-Utskottet remitterade Memorial, angående gimla och sön, driga Banco, och Riksgäldsfedlars emottagande i uppbörden. 3enom Prvtocolls,Utdrag af den 5 ststledne Maji ar Hederwarda Bonde-Ständer till Stats-Utflottet cmitterat ett af Riksdagsmannen Nils Swenson fran Guteberg ho§ Hederwarda Ståndet inifwik Memorial, sa lydande: ^'Hemmawarande medbroder af Allmoden uti frammestad, Bäreby, Tang, Trökjerna, Hyringa, ängiums och Malma Socknar haswa alagt unicrteknad deraS och B onde, Ståndets i Kallands, ilse och Wiste samt Värne Härader af Skarabrgs Län, Fullmägtig wid nu påstående Urtima Riksdag i Orebro, att hos Hederwarda BondeStandel anmäla och föra klagan öfwer det känbara lidande, som menige Allmogen tillffyndas, igenom det stora antal söndriga och förderswade Banco, och Riksgäldssedlar, hwilka nu i penningerörelsen ga händer emellan; och hwilka Allmogen, såsom fran ^ufwudstaden aflägse boende, ej aga tillfälle att i Banken eller Riksgalds-Contoret, fa, nar bchofwet sa krafwer, utbyta.
väl den äkte p å af att än en vill s o m bekant, de kontanter att inte n: r 20 afsikt m i g o m kapitlet enskilda och i m i n för fruarna, hvarmed, pä i yttra med, möbeltyget, och hvilka det där. vara ett res styrkt bemärkelse, förstås V i d m e n uppmuntran år penningar », fast. » sade en vänlig detta h a r d e n n y a tiden h a n gift sedan, lätt gamle. T. A f p å den frågade h a n. då, honom reste en gammal funderingar. ni v a r här redan p å att få » Nej så oss unga. det ändå o m de gamla drag öfver pojke. » H a n för generationen flydda rösten, glädje s o m allt förr, det mycket Bertil arf fantau r qui vive t i l l s o m hvirflande ekarna, v a r fester » Ja, slottssom hviskade r o. öfvar många ut genom de höga år makt Ett flög roll i hvardagsansträngda tre ofrivilligt löfven, Bertil hesa, så här ensam h a n. bullrande riktigt och öfvergifna mister för vaktmästaren sin förra kvar skrifvit dunkel tvekande, är j a g blifvit en underlig jag alltsammans. » tycka hans när här gamla parker gjorde ut. matsal har a r m fastare undertryckt m e n entonigt blickade D e n minns bara och sätt. » hennes Saltsjö- i s o m v i t v å och drömt och hoptryckte sett » Tack inte det här h a n dock och p å samma är till låg generationer h ä r just Bertil folk tala möbleringen » Jaså, där h a j u o c h bilda ett det ord, m e n det v a r de kungligas » H ä r skall skriftstälsig obetydlig i d e n jättestora de pats tes här frå- f ö r slag, att få raskt, o c h fastän h ä r h a v i biblioteket, skall dragen. o c h beskrifva. hela J a g henne. tillsamman gått sänker D e n unge ensligt m a n känner parken. » den tydligen fönstren.
”Men jag vill icke låta dig vara!” sade Erika en afton, då hon åter fann honom vid sin vanliga sysselsättning. ”Du kunde nog göra något nyttigare, Anton. Är det icke orätt att en menniska, som kunde vara verksam och gagna sig sjelf och andra, villigt öfverlemnar sig åt en tungsinthet i lynnet, hvilken rätt väl kunde motarbetas? Du borde, såsom Birger många gånger föreslagit dig, följa med honom på hans resor: det skulle göra dig godt! Du har ej sett något annat än Tistelön.” ”Åh jo, Erika,” sade han med ett eget uttryck, ”jag har sett Pater-Noster-skären, och det minnet har jag ännu godt af.” ”Tala icke om det, som så länge slumrat i glömska,” bad Erika, utan att likväl kunna återhålla en rysning. ”Låt oss i stället tala om din framtid, Anton. Hvad skall det blifva af dig?” ”Detsamma som nu; jag sitter här och flätar mina kransar och metar ibland, men icke så gerna, för jag är alltid rädd att få upp menniskoben.” ”Alltid talar du hemskt och gåtlikt; du envisas att fasthålla din själ vid de händelser, du i din barndom upplefde. Men jag försäkrar dig, Anton, att du begår en svår synd derigenom att du icke vill arbeta dig upp ur detta onaturliga tillstånd. Tror du väl att Gud gifvit dig en odödlig själ, på det att du skall förfara med den liksom med ett liflöst ting, det du kan kasta bort efter behag? Du har en gång att ansvara för det du i overksamhet förspillt ditt lif.” ”Det blir icke på mitt ansvar,” sade Anton med ett kraftfullare uttryck i sin röst, än han någonsin brukat. ”Jag är säker, Erika, att de, som bragt mitt hufvud i oordning, äfven få stå till svars på domedag för det pund, som hos mig blifvit förspildt.” ”Gud hjelpe dem – de hafva skuld nog ändå!” svarade den skakade qvinnan. ”Men det tror jag, Anton, att du sjelf får svara för de krafter du kunnat begagna.
Sker det med skäl, så äro målen och besluten nanida ; sker det utan, mäste dock en nomenclatur uppgöras på alla sådana frågor, dervid af rådgifvare felats efter den anmärkandes opinion. Hela denna lista på rädgifvarnes tillstyrkanden eller uraktlåtenhet att iakttaga Rikets sannskyldiga väl innefattar väl icke några egentliga och fullständiga utdrag af Statsrådets prot., men dock något, som är värre än fullständiga afskrifter deraf; ty skulle en fullständig afskrift utlemnas, kunde allmänheten blifva i tillfälle att bedöma sanningen af de gjorda anmärkningarna, eller huruvida förhållandet af anmärkaren blifvit skeft uppfattadt. Det kan vara en tillfällighet, som gör, att en ledamot af Constit. -Utsk. pnser Statsrådets tillstyrkanden hafva i afseende på beskaltn »gsmål varit skadliga eller ledande till förlust för staten. 'luraliteten finner, att anmärkningen ej bör föranleda till åtgärd enligt 106 eller 107 §, och nu vill Hr Cederschjöld, att en lista öfver sådana ärenden skall inkomma till Ståndet på grund af en önskan, som till Constit.-Utsk, skulle aflåtas. Följden skulle blifva ett af två, antingen att Representationen skulle lättsinnigt låta bero vid hvad som slielt eller också säga: Utsk. har icke fullgjort sin pligt, icke fullständigt uppgifvit förhållandet; vi måste fordra in alla handlingarna för att se, hvad Utsk. icke velat se. Sålunda skulle Representation beträda banan att sjelf döma i mål, deri hon icke äger constilutione! domsrätt, utan Con stit. -Ulsk. är berättigadt att döma. Jag tror, att Hr Lager hjelm misstagit sig, och att afsigten icke varit att på RiksSt:n öfverflytta granskningen af Statsrådets prot., utan att lemna RiksSt. tillfälle att ■ granska Constit.-Utsk:s sätt att handtera sitt kall; ty deri består hvad genom bifall till motionen möjligen kunde tillvägabringas. Men jemväl detta är i lagen bestämdt förbjudet; ty hvad Constit.-Utsk. gör, gör Utsk. med R. SUs rätt. Deröfver håfva R.
Preste-Ståndet återremitterade det å sidorna 17—19 framställda förfaltningsförslag, men biföll deremot hvad Utskottet i öfriga punkter å sidorna 20 och 21 hemställt och tillstyrkt. S. D. Efter ånyo skedd föredragning lades till handlingarne Stats-Utskottels Memorial, JM 77, med åtskilliga upplysningar och utredningar, rörande jernvägarnes ekonomi och anläggningssält. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden: 33 lil, i anledning af väckt motion om Upsala universitets förläggande lill hufvudstaden; och 33 112, i anledning af väckt motion om utarbetande af förslag till ny Riksakt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Särskilda Utskottets Memorial, JM 1, an gående arfvode för en Sekreterare. Frän Vdllojl. Borgare-Slåndel. S. D. Föredrogs ånyo och lades lill handlingarne Stnts-Utskottets Memorial, 33 82, angående behandlingen af frågor rörande folkskoleväsendet. S. I). Föredrogs ånyo och återremitterades Lag-Utskottets Betänkande, JM 32, i anledning of väckta motioner om förändrad lagstiftning angående förmyndares förvaltning af omyndigs egendom äfvensom kontrollen derå. S. D. F öredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial, 33 77, med åtskilliga upplysningar och utredningar rörande jernvägarnas ekonomi och anläggningssält. S. I). Föredrogs ånyo och bifölls Särskilda Utskottets Memorial, 33 1, an gående arfvode för en Sekreterare. 324 Prot.-Utdrag den 18 April 1863. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Stats-Utskottets Memorial, Jtä 82, angående behandlingen af frågan rörande folkskoleväsendet, blef, efter nu förnyad föredragning, med ogillande lagdt till handlingarne.
Riksdag anmälte hos Riksens Ständer deras dä varande Constitutions-Utskott, huruledes det funnit sig böra fästa deras uppmärksamhet pä det förhållande, som skulle kunnat blifva en följd deraf, att bland två till nu varande Riksdag hvilande förslag till ändring af Regerings-Foi mens §. 49 och Riksdags-Ordningens $. 2, rörande dels lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid, dels urtima Riksdagar och dessas föremål, endast det senare vid nu varande Riksdag skulle blifvit godkandl; och hemstälde Utskottet derföre, orri icke Riksens Ständer ”måt’’te, i samanhang med dessa beredda förslags bordläggning, förklara, ”alt de antagit dem alt hvila lill nasta Riksdag under förutsättning, alt ”förra frågan borde af bagge Statsmakterna först afgöras, och att derpå ”skulle bero, huruvida det senare förslaget komme att definitift gillas ”eller icke — hvilket förklarande torde böra i den härom handlande §. ”af Riksdags-beslutet inflyta,” I följd af förenämnda hemställan, intogo Riksens då församlade Ständer också i Riksdags-beslutet den 27 Maj 1835, §. 82, den förklaring, alt de antagit de uti berörda paragrafs femte och sjette punkter upptagna förslag att hvila lill nu varande Riksdag, under förutsättning, att frågan om ^lagtima Riksdags återkomst på bestämd lid borde af bägge Statsmakterna försl vara bifallen, innan det senare förslaget kunde företagas till pröfning. Flera af de förslag till Grundlagsändring, hvilka vid innevarande Riksdag blifvit antagna lill Grundlagsenlig behandling vid den nästa, stå lill hvarandra i det förhållande, alt det ena skulle kunna vid nästa Riksdag anses, i ett eller annat afseende, stå det andra i vägen. Nu varande Constitutions-Utskott har häruti funnit en uppmaning för sig alt följa del här ofvan anförda efterdömet och hos Riksens Ständer Bih. Ull R. St. So Haft. ( 1 a Constitutions-TJtsliottets Memorial s N:o 11g. anmäla, hvad Utskottet anser nödigt till beredande af den ändamålsenligaste ordning vid bemälda förslags föredragning och afgörande å nästa Riksdag. Riksens
Vid sådant förhållande synes det mig rätt och billigt, att han får den här af K. M. föreslagna lön. Den är dock 1,000 Edr mindre än hvad Chefen för den civila afdelmn af LandtförsvarsDepart:ts Expedin erhållit. Jag anhåller att E. o. Ad. måtte i detta afseende bifalla KL M:s Propos. Erih. Tersmeden: Då denna plats är af den beskaffenhet, att den ovilkorligen mäste beklädas af en militär, och det torde vara klart, att den då ej kommer att någon längre tid innehafvas af samma person, vore lämpligast att för dennes aflöning bestämdes ett arfvode, med bibehållande af den lön han kunde hafva förut. Utsk. har derföre också nedsatt det af K. M. föreslagna beloppet från 4,500 till 3,000 Edr; och beloppet torde i hvilketdera fallet som helst blifva ungefär detsamma, som K. M. föreslagit. För öfrigt är denna punkt redan bifallen af PresteSt., och det är väl ej att förmoda, att de andra båda Stånden deruti göra någon ändring. Jag anhåller om bifall till Utsk:s Betänk. Propos. till bifall å Utsk:s i förevide mom. gjorda förslag blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfver vägande. Mom. litt. b, angtde ralionsersättning jemte ersättning lill stallhyra m. m. för ijenstehäsiar. Hr af Klint: Jag vill visst icke särdeles mycket motsätta mig Utsk:s förslag, men jag måste beklaga, att Utsk. icke ansett sig kunna tilldela rationsersättning åt alla vid Generalstaben tjenstgörande Officerare. Det hade då åtminstone varit möjligt för dessa 68 Den 4 Juli e. m. att användas i tjenstgöring vid läger, truppsammandragningar och dylika tillfällen. Utsk. har visserligen tillstyrkt 2 hästrationer åt den uti KommandoExped:nen tjenstgörande personal, men då denna upgår till ett antal af 5 GeneralstabsOfficerare, kan man med skäl anmärka detta Utsk:s förslag.
M:ts Propos., är jag dock beredd att i alla efterföljande punkter af Retänk:t, tillstyrka bifall till hvad Utsk:t föreslagit. Hr Lagerberg, Sven Adolf: Då jag begärde ordet, skedde det till följd af Hr Brakels yttrande att, om Sveriges sjöförsvar skulle delas uti tvenne vapen, så borde monitorerna komma att tillhöra det inre sjöförsvaret och korvetterna det yttre. Jag har i denna fråga mera erfarenhet än den värde talaren, ty jag har varit chef på båda dessa fartygscerter. — Min erfarenhet har lärt mig att, ehuruväl monitoren äger förmåga att röra sig i skärgården, den äfven är ett förträffligt sjöfartyg, som kan begagna sina kanoner uti fullt lika hård sjögång, som något annat sjögående krigsfartyg. Min erfarenhet, hvad monitorernas förmåga beträffar, har dock varit obetydlig i jemförelse med den erfarenhet, som inhemtats under dessa fartygs uppträdande uti det sista Amerikanska kriget; men allt detta har dock fullkomligt öfvertygat mig derom att, såvida allden nytta, som denna kraftfulla fartygscert kan göra vårt försvar uti ett blifvande krig, skulle utaf den kunna uttagas, så måste fullgoda sjömän utgöra dess befäl och besättning, och certen således höra till det yttre sjöförsvaret. Det är sannt att såväl våra monitorer som våra öfriga sjögående krigsfartyg kunna komma att bidraga til! fäderneslandets försvar inuti våra skärgårdar, men jag hemställer, huruvida ett sådant uppträdande skulle vara kraftfullare, om dessa till det yttre sjöförsvaret hörande fartyg, vid 102 Den 3 Mars e. m. deras inträde i skärgården, der med ens kunde intaga den mest förmånliga position, utsedd oell förberedd af en särskild kår, hvars yrke just är att känna skärgårdens alla pass oell strategiska punkter, och att på bästa sätt använda stängsellinier, minor m. fl. medel till deras förstärkande och försvar. Hr Brakel har nyss framställt den uppfattning, som han har om skärgårds-artilleriets verksamhet uti ett blifvande krig. Han har fört detta vapen till Slätbaken, talat om Göta kanal, om tvenne supponerade fästningar, en vid norra och en vid södra ändan af Wetterin
När nu härtill kommer, att Carlskrona eger den ganska väsendtliga fördelen af en god, under största delen af året för sjöfarten tillgänglig hamn, så rymlig, att icke allenast vår egen flotta, utan äfven den Sverige, i händelse af krig, möjligen kunde från andra magter till sitt bistånd förvänta, der skulle kunna finna skydd och tillfälle till afhjelpande af lidna skador, anser Komitén någon tvekan ej kunna uppstå om Carlskrona stations bibehållande såsom svenska flottans hufvudetablissement. Mot Stockholms läge, ur synpunkten af dess lämplighet till station för en del af flottan, kunde visserligen äfven anmärkas, att de der förlagda fartyg, hufvudsakligen afsedda för det inre försvaret, äro mera aflägsna från åtminstone en del af det fält, hvarest deras verksamhet kan komma att påkallas, än som vore önskligt, derest krig hastigt utbröte, särdeles den årstid, då skärgården är tillfrusen; men, å andra sidan, lemnar Stockholms belägenhet vid Mälarens utlopp i Saltsjön vårt slcärgårdsvapen tillfälle att med lika lätthet kunna efter omständigheterna agera på Mälaren och i skärgården, äfvensom den garnison, hvilken alltid måste finnas till hufvudstadens försvar, hvartill ett kraftigt bidrag bör af skärgårdsvapnet kunna lemnäs, gör en särskild styrka till flottans skyddande obehöflig. Afven ur militärisk synpunkt erbjuder sålunda Stockholm flera fördelar för ett flottans etablissement, och ur den ekonomiska gälla här samma skäl, som för bibehållandet af Carlskrona station, jemte det ytterligare, att den lättare tillgång på de för flottan erforderliga materialier samt på proviantartiklar för bemanningen, hvilken en större stad lemnar, här gör betydliga förråder, åtminstone af sådana effekter, som i handel vanligen förekomma, mindre behöfliga.
"Vi äro utan tvifvel alla ense örn en kraftig controll emot tryckfrihetens missbruk och emot den personliga smädelsen, men vi äro blott oense om medlen. Jag tror likväl, att Motionairen får sjelf medgifva, att de svårigheter som härvid måste fortfara vid blotta Domstolar, lättare häfvas genom en rigtigt organiserad Jury, som har mera rättighet att göra afseende på uppsåtet och på andemeningen, än på ordalydelsen. Jag kan derföre med Friherre Lagerbjelke ej gå in derpå, att då uttryck äro tvetydiga, en Jury deraf ej kan draga något resultat till fällande. Ofta, då uttryck äro tvetydiga, är det dock vid närmare granskning otvetydigt, att dermed menas en viss person eller en viss sak. Jag slutar med att förnya min önskan örn bibehållandet af Juryinrättningen, i det närmaste så organiserad, som vår nuvarande, men med ett ökadt antal Jurymän, samt att tillstyrka, det tryckfrihetsbrott straffas strängare, då de blifvit begångne under anonymitetens täckmantel. Friherre Cederström: Vid det yttrande, jag i början af detta plenum haft, är anmärkning gjord af Friherre Åkerhjelm i afseende på mitt bestridande af borgens 56 JQeu 27 Januarii I. rn. ställande. Han har ansett borgen icke vara ett binder, utan ett vilkor. Han skiljer mellan begreppen af hinder och vilkor. För min del kan jag ej ingå på denna skillnad af ordbestämmelser; ty beloppet af detta vilkor skulle blifva ett bestämdt hinder, om det ej kunde fullgöras af någon i landet, Om vilkoret är sådant, att saken blott af några få kan ulöfvas, blir det hinder för alla andra. Delta hinder är ej nödvändigt, äfven i tillämpningen, ty om en person, i hvilken annan handling som heldst, icke behöfver ställa borgen, så behöfver han ej eller göra det här, emedan han i båda fallen kail blifva fäld till böter, dem hans förmögenhet ej kan räcka lill att betala, och hvilka då förvandlas. Dervid behöfver ej införas ett i förväg lagdt vilkor; och det kan icke ske utan att 86 § Regeringsformen först jemkas.
Taxerings-CommitwenS sammanträde äger Twä mils wäg och derutöswer, ware den obetaget att wid Berednings - förrättningens stut genom wal, som i Protocollet anmärkes, ibland sig utse minst Denne Ledamöter, en af Ridderffapet och Adeln eller ock en Ståndsperson, dee sadane finnas, en Prest och en Bonde, dock alt genom denna inskränkning af Ledamöter det behöriga antalet i Taxerings-Commltt-en icke kommer att saknas. ^ 8 Mom. När de Ledamöter utaf Beredning Cvmmitkeerne, hwilka mi w-uet till Ledamöter mi Taxerings-Commic-Len stela deltaga, a utsatt Ort blifwit samlade, anställes, i nät warö af Konungens Befallningshafvande, -eller den ban i sitt ställe förordnat, omröstning till Ledamöter uti TaxeringsCommitkeen genom siiitna Sedlar: Och stall hwarje sadan sedel, siä framt den stan anses gällande, upptaga ofwannämnde bestämda antal personer afhwarje Clasi. Hwar och en tillstädes kommen Ledamot af Berednings-Cvmmitloerne inom Taxerings-Districtet ager alitsa att afgiswa sin sarikildta VoterinasSedel, sa att rösterna alltid beräknas per Capita; Utfalla de sieste rösterna lika för twcnne eller flera personer inom en och samma Clasi, urrönes pä stället, genom lottning dem emellan, hwilkendera stal! blifwa Ledamot. y Mom.
Efter sitt första steg som konungens kammarherre upphöjdes han under dess regering till de högsta äreställen145, hvarken oförväntade i anseende till honom eller afundade i hans person. Efter några veckors förlopp hade jag den förnöjelsen att på längre tid åtnjuta hans sällskap på Gripsholm, dit jag af konungen blifvit kallad. Stockholm hade förlorat anseende af rikets hufvudstad. Den var flyttad till Gripsholm, där konungen och den kungliga familjen vistades. Regeringen utan upphör fortsattes och spektaklerne likaledes. Förutan konungens och de fursteliga personernes talrika hof voro äfven flere främmande ditkallade, som vanligen utgjorde konungens sällskap. Slottet var otillräckligt för så många gäster. Den nära därintill belägna lilla staden Mariefred blef tillika öfversvämmad, där ett rum för mig var utsedt, och jag hade af en lycklig händelse Adlerbeth till närmaste granne. För konungen(s) kansli, i hvars sällskap han utrest, var ett särskildt bord anrättadt, där han tillika spisade, men förutan måltiderne vistades han ständigt på slottet, där han och Oxenstjerna utgjorde mitt käraste och nästan enda sällskap. I sex veckors tid, från slutet af september till början af november månad, tillbragte jag alla dagar på slottet från klockan 10 om förmiddagen till midnatt, då jag åter förfogade mig till mitt hemvist och fann min granne merendels redan insomnad. Oxenstjerna var ledsen öfver att se mig nödsakad till dessa aftonpromenader och lofvade att nästa gång, då han var mera hemma vid hofvet, förskaffa mig något rum på slottet, men jag var icke missnöjd med det rum jag innehade; jag bodde där rymligare, och en kort promenad efter aftonmåltiden i det vackraste höstväder var mig icke obehaglig. Af ingen tid af min lefnad har jag bibehållit mindre minne än af dessa veckor. Jag hade upphört att tänka och blifvit därtill oskickelig för hela min öfriga tid, om detta lefnadssätt varat ännu en månad.
Den sednare, rörande Ridderskapets och Adelns Cancellister, gillar jag äfven, i afseende på principen; men då jag tror, att det ibland unga Adelsmän är ingen brist på skickliga sökande härtill, och då derjemte inom de andra Stånden den praxis utan undantag lärer vara öflig, att ingen Adelsman der antages till Cancellist, anser jag icke eller någon orsak vara, att hos Ridder - Den 16 IVovcm&er. 633 skåpet ech Adeln göra undantag ifrån denna regel. Herr Cederschjöld: I anledning af den siste värde Talarens erinran, får jag blott påminna, att Ridderskapet och Adeln icke derigenom försakar någon fördel, utan tvärtom vinner den ganska väsendtliga, att Protocollen kunde genom den större personalen fortare uppsättas, och följaktligen, justeringen med någorlunda jemna steg följa diseussionerne. Herr Roos j Jonas Emanuel: I an ledning af Herr Cederschjökls nyss gjorde framställning, tager jag mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att Extra-Ordinarie Cancellisters antagande och tjenstgöring hufvudsakligen har till föremål, att göra dem skicklige och väldige, att blifva ordinarie Cancellister. Dessutom påminner jag mig att Ridderskapet och Adeln, då fråga förevar om Snällskrifvares antagande, fattade det beslut, att sådane endast inom Adels-Ståndet skulle väljas, och då denna plats , som är svårare att fylla, icke får heklädas af någre ofrälse, synes det mig principenligt, att samma stadgande äfven gäller för nu ifrågavarande fall. Herr von Hohenhausen: Herr Roos har redan förekommit mig i omnämnandet af det beslut, hvarmed det, som nu fattas, borde vara i hanno*». Jag vågar fästa Ridderska - 634 Den 16 November. pets oell Adelns uppmärksamhet derpå, att den bästa skola för att hilda Riksdagsmän är tjenstgöriiTgen vid Cancelliet, och då jag hoppas, att icke heller hädanefter skola saknas skickliga ämnen inom detta Stånd, önskar jag, att stsdgandet mätte bibehållas, intilldess en förändring finnes absolut nödvändig.