Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åskådare funnos lika många ur de förmögnare klasserna, som ur de mindre bemedlade, och alla skrattade af hjertans lust. Dialogen föres på Wienerdialekten, ehuru ej så strängt, att den ej i det mesta förstås äfven af en fremling. Entreen är naturligtvis för de flesta platserna högst billig. München och Berlin hafva äfven folkteatrar, men ohyfsade. På förra stället roa åskådarne sin publik med grofva ekivoker, på det sednare roa spektatörerna sig sjelfva med skrik och plumpa upptåg samt göra skådespelarne, till föremål för sitt gyckel. Ledningen af en folkteater fordrar i sanning, om den skall gagna, lika mycken insigt som redigerandet af en folkkalender. Om en egentlig tysk lyrisk scen torde man knappt kunna tala, då den till en stor del fylles af Italienare och i öfrigt härmar dem. Mera egendomlighet har den lyriska scenen i Sverige, d. v. s. i Stockholm, ehuruväl här icke finnas några originalkompositioner för scenen af erkändt värde. Men sångrösten i norden är öfverhufvud för svag att åstadkomma dramatisk effekt, och man åtnöjer sig derföre med att höra de skilda partierna i en opera föredragas rent och med känsla. Det är mera en sång för musikaliska soireer, än för scenen. I stället för styrka och eld i sången, fordrar man då dessa egenskaper i aktionen. Denna ses också ofta bättre, än på Tysklands lyriska scen, och Stockholm egde i mamsell Lind en talang af denna art, hvars jemlike icke så lätt står att finna. Tyskarne, isynnerhet sydtysken, hafva en märkbart starkare stämma än Svensken, men språket egnar sig icke för sång, utan blir då oredigt och gör stämman oklar. För koralsång och uthållande toner kan Tyskens starka stämma vara effektrik, men den volubilitet och snabba nyansering, som fordras för operan, eger den icke. Dertill kommer Tyskens vanliga breda och sjelfbehagliga pathos, som isynnerhet skaffar sig rum på lyriska skådebanan.
Döraf synes att dessa 13 tunnor troligen tillkommit af det skäl, att det icke fanns i orten tillfälle att gifva dessa hemman denna fyllnad i räntan genom augment ifrån andra hemman, och derföre hafva de i stället fått en tunna spannmål kronotionde. Det är åtminstone en trolig förklaring härutaf. Med ett ord, saken står verkligen på den punkt, ali jag icke kan Anna annat än alt R. St. skulle göra en present till ruslhållarne inom Kungsörs län, ifall Ulsk.s betänk, bifölls. Den 13 Maj. 563 Frill. Cederström: Det är visst ganska aktningsvärd! att man söker bibehålla och förvara för allt intrång det angelägna indelningsverket. Slen dä man tillika alluderar på nödvändighe ten alt ställa så till, alt man i den stund, då man snart torde behöfva begagna Svenska arméen i ett eller annat hänseende, icke mätte göra någon rubbning i dess indelningsverk, så måste jag fästa uppmärksamheten derpå, att här alldeles icke är den minsta fiåga om armeén eller dess lönesätt. Här är ju endast begärt en befrielse från all utgöra lösen för dessa dagsverken, som från början icke varit afsedda att användas till annat än afbergandet af ängarne vid Kungsörs gärd, men sedermera, och efter det ängslägenheterna vid Kungsör åt enskilda på arrende upplåtits, blifvit pä del sätt öfverflyttade till Strömsholms stuteri, att nämnde inrättning för dem fält uppbära en lösen i penningar. Men om nu ruslhållen skulle vilja utgöra dagsverkena medelst egen arbetspersonal, så mäste väl sådant ej kunna förvägras dem, lika så litet som att fä utgöra dem vid Kungsör, och icke vid Strömsholm, derest de så linna för sig beqvärnligast? I sådant fall blefve dock hvarken Kungsörs arrendatoren eller Stuteri-styrelsen vid Strömsholm mycket belåtne med den uppgörelse de då sinsemellan finge träffa, ocb som kanske icke så lätteligen kunde afslutas.
Då vi nu egentligen tala om 2:dra g, synes mig olämpligt att vidlyftigt diskutera den 6:te och 7:de. Med ani. deraf vill jag nu icke vidare ingå i svaromål på de anm:r, som af Gr. 1*<* n SI .T ulf e. m. 49 Gr. Mörner göras, utan först, då dessa sistnämnde §§ nro före<1 ragne, lemna de uplysningar, som då möjligen blifva erforderlige. Nu anhåller jag derom att man må tala om 2:dra §:n, men icke om uttrycken i 6:te och 7:de. Efter härmed slutad öfverläggning och uptagande af yrkanderne å bifall till samt återremiss af den förev:de §:n, gjordes först propos. å bifall till densamma och besvarades med blandade ja och nej; hvarefter propos. på återremiss deraf framställdes och. sedan dertill svarats flere ja och några nej, förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering. Uplä9tes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller ?:dra §:n af Lag(Jtsk:ts uti Betänkt N:o 33 framställda förslag till konkurslag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde §, på grund af gjorda anaur, till Utsk:t återremitterad.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Hr Dalman: Då denna g har otvetydigt sammanhang med den föreg:de, anhåller jag om densammas återremitterande. Gr. Sparre: För min del kan jag icke finua någon nöd vändighet uti att återremittera denna <§, oaktadt så skett med dea föreg:de. Då jag vid föredragning af 2:dra §:n förklarade att jag icke ansåg densamma behöfva återremitteras, tror jag äfven att det icke bör ske med den ifrågav:de, utan anhåller om bifall till densamma. Hr Dalman: För min del har jag icke någon anm. mot lista och 4:de mom. af denna §, men anser deremot 4:de och 5:te §§:na af 18:de kap.
Jag har härom redan talat med herr Erik, innan han lemnade Åbo, men ville ock gerna hafva edert bifall härutinnan. Min begäran vore nemligen den, att J icke ville motsätta eder min önskan att vinna eder dotter, jungfru Sigrid, till min husfru. Hennes stilla och fromma väsende låter mig hoppas en foglig och mild hustru. Herr Erik Liljeholm har redan gifvit mig sitt bifall att hos jungfrun få begära hennes ja. Äfven edert önskade jag nu erhålla." Med glädje gaf fru Metta sitt samtycke. En så galant och hygglig ung man, af Enevald Finckes förmögenhet och utsigter, var ingalunda ett parti att förakta, och att hans gods dertill låg i granskapet af Tannila, var en lycka till. "Gud välsigne eder, herr Enevald", sade fru Metta. "Måtte eder väl gå, och J finna en god husfru i det unga barnet, som J hedrat med edert val." "Jag tackar eder, fru Metta, för det förlitande till mig, att J viljen anförtro mig eder dotter. Jag vill hoppas hon sjelf icke skall lägga hinder deremot, att döma af den huldhet, hon visat mig, ehuru hon väl icke kunnat missförstå mina afsigter. Jag har nu blott velat först göra en resa till mitt gods, för att der ordna om de blifvande byggnadsarbetena, på det jag må veta, det jag kommer att ega ett hem att erbjuda; och så önskade jag äfven få försäkra mig om ert goda förord hos eder dotter, ehuru jag väl icke snart kan få kalla henne min, då mitt hem ännu är sådant, att jag dit icke kan införa en ung hustru." "Tiderna äro ej heller så lugna, att det vore någon tid för bröllopsfröjd nu, herr Enevald, och Siri behöfver väl att stadga sig och bereda sig till sitt blifvande kall som husmoder i edert hus. Hon är dock ännu helt ung och oförfaren, och J fån väl hafva tålamod med henne." "Jag hoppas att i jungfru Siri vinna en maka,som med fromhet skall fylla en hustrus pligter. Jag älskar henne högt, men har äfven funnit att mitt förstånd kan gilla mitt hjertas val."
Rikets Ständer skulle, i annat fall, genom beslut kunna göra alla framtida Riksdagar öfverflödiga, i det de beslöto, att ingen fråga om ändring i hvad de besiutit, eller i de lagar och författningar de lemnat oförändrade, någonsin kunde få väckas. Då det blifvit yltradt och jemväl styrkt, att det genom Hans Maj:t Konungens Nådiga Proposition begärde förskott till Canalarbetet måste, till förekommande af förluster, sist inom 3:ne veckor vara CanalDirectionen tillhanda kommet, får jag begära, att RiksdagsOrdningens och RiddarhusOrdningens föreskrifter, i afseende på tiden för inlemnandet af yttranden, må vid återrcmissen af detta Utlåtande blifva iakt - 170 Den 26 Mars e, m. tagne, samt Utskotten förständigade alt, sist inom 14 dagar, inkomma med förnyadt Utlåtande i anledning af återremissen, och du upptaga frågan i sin helhet, på det Rikets Ständer må komma, i tillfälle att med nödig skyndsamhet afgöra den. — Jag anhåller om proposition till återremiss. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Sedan så många Talare redan yttrat sig i saken, önskade jag att icke behöfva onödigtvis upptaga Ridderskapets och Adelns tid, i synnerhet som jag icke ämnar yttra mig i sak, utan endast har att svara på några ord. Men då desse ord, som jag i ett föregående Plenum här yttrat, af Friherre Anckarsvärd blifvit åberopade till stöd för dess yrkande af bifall till Utskottens Utlåtande, tror jag mig böra förklara dessa ord, emedan de, efter mig åberopade, annars kunde skada sjelfva saken. Öfver mitt omdöme om sjelfva hufvudfrågan och det speciella fall, som nu är egentligt föremål för öfverläggningen, kan ej 'tvifvelsmål uppstå, emedan jag, såsom Konungens Rådgifvare, tillstyrkt dem begge.
ser, med tacksamhet. Vi hoppas Ni snart Allm. [606] Dir - cl. kommer åter med husliga råd och rön. Närmare efter julbrådskan! Ebba. Hvarför ge den himlastormande Ett 28 års fruntimmer önskar på N:r 131. Huru brygges enbärsdricka? pegasen sä lösa tyglar? Försök med kapson, nyåret plats i Stockholm eller lands1. kanske den artar sig. orten som sällskap, lektris, skrifbiträde, N:r 132. Vill någon af Iduns mera uppMånga insändare fa vänta på svar till i lysta läsarinnor underrätta mig om, hur lång att biträda i hushållet eller för barn. början af det nya året. Nu vid jultid ha Stor värmeförmåga. den s. k. sorgtiden är efter maka, föräldrar, göromålen och de inflytande manuskripten Svar märkt » Nyåret 1889 » torde godBrinna luktfritt. barn, o. s. v. Okunnig på landet. hopat sig så, att vi ej med bästa vilja hinna hetsfullt iniemnas å denna tidnings Briljant belysning. H vann ed rengör man bast oljemed mer än ett fåtal. Detta gäller äfven Pris: enkla med veke målade köksväggar och tak, så att icke färgen, byrå, Klarabergsgatan 54.: &gt;frågande » och &gt;svarande ». 4 — 6 kr., extra sosom är ljus, blir ful eller gar för mycket bort? F. S. Vi tacka för uppsatsen, som vi skola lida 7 — 8 kr., med Husmoder använda med det första. Bed2 yekar 12 kr. N:r I 34. Hvad fordras i kunskaper o. s. v. Fullkomlig belåtenhet för att ingå vid postverket. Hur lång Ur garanteras hvarje hvarje dagtjenstgöring och efter hur lång tid köpare. ungefär kan man hoppas på lön. Qvinnor J. G. H A M M A R, kunna ju ock få anställning der? 3 0 Malmskilnadsgatan Göteborgska, » Låt upp, », det hviskar. Dikt af Johan \ Nordling. — Ärade läsarionor! — Elsas dröm.] Fins något medel att taga lapisJulstämning af P. E. R.
Hofrältcns sammanstämmande beslut, Engman hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att af gunst och nåd njuta eftergift af ofvanberörde böter, och Engman icke heller ens föregifvit, ali Öfverslålhåliareembelets kansli, för verkställighet aT Kongl. Majlis utslag, anställt utmätning af samma böter, hvarom något lillkännagifvande från Öfverslåthållare-embelet dei förutan icke blifvit meddeladt, hade Kämnei Slätten, vid sådana förhållanden och efter anmälan af rättens betjente, alt tillgång hos Engman saknades till böternas gäldande, ansett sig ej längre kunna, ulan eget ansvar, låta vid Engmans tredska bero, utan förvandlat böterna till sju veckors fängelse, lill undergående hvaraf Engman blifvit på vanligt sätt genom Öfverstålbållare-embetets kansli befordrad; med afseende hvarå Kämnersrälten yrkat, att Engmans klagan, så vidt den rörde Rätten och dess betjente, mätte lemnäs utan afseende. Efter det Engman, som begärt och erhållit del af detta utlåtande, uti inlemnad skrift bestridt Kämnersrältens uppgift, alt Öfverståthållare - R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrättelse den 15 No v. 1847. 15 em betets kansli förfogat oin verkställigheten af elen bestraffning, han nödgats undergå, samt fortfarit i sitt påstående, att denna verkställighets ålgärd, på sätt fång vaktmästaren redan intygat och öfriga lill vittnen åberopade personer skulle kunna bekräfta, tillkommit i följd af Kämnersrällens föranstaltande; bade, uppå Engmans tillika gjorda anhållan, ifrån vederbörande infordrats åtskilliga af honom, lill bestyrkande af hans klagan, åberopade handlingar, deribland dels Kongl. Maj:ts oi vanberörde utslag af den 19 December 1838, hvarigenom Kongl. Maj:t förklarat
Då man känner Klarelfvens lopp, och vet att den rinner midt igenom Carlstad, är det gifvet att hamnen också borde ligga inne i staden, och icke såsom jag upfattat detta förslag, att man skulle först gå ut i Wenern och sedan åter in i elfven. Förrän närmare undersökningar blifvit gjorda, som ytterligare visa behofvet af en hamn, och sättet huru den bör anläggas, tror jag icke det är skäl att bevilja detta anslag. Jag anhåller således i likhet med Hr Carleson om afslag, emedan jag tror, att Hr Bildts förslag, som synes gå ut på en hamnanläggning på sidan om Carlstad, ej år tillfyllestgörande. Den 5 December e. m. 107 Gr. Löwenhjelm: Den siste värde talaren torde hafva orätt upfattat Hr Bildts förslag. Åtminstone har jag fattat det så, att enl. detsamma anläggningen borde föregås af en förnyad undersökning, efter hvilken K. M. skulle bestämma platsen. Jag anhåller att Hr Bildt ville ännu en gång upläsa sitt förslag, då jag tror att Frih. Tersmeden skall komma till samma åsigt som jag. Hr Bildt: Med anledn. af Frih. Tersmedens yttrande har jag begärt ordet, för att få upläsa mitt förlag till beslut, hvilket jag nu skriftligen affattat, och som just afser att få en sådan hamn, som motsvarar trafikens behof, så nära staden som möjligt. Förslaget lyder sålunda: »att R. St:r med anledn. af den i K. M:s Nåd. Skrifvelse gjorda framställning om statsbidrag för anläggningen af en till Carlstad ledande hamn, bevilja nämnde stad ett anslag af 100,000 Rdr Rmt, emot skyldighet att ut föra detta förelag, på sätt K. M. pröfvar för allmänna rörelsen fördelaktigast, och framgent underhålla sagde hamnbyggnad; börande staden derföre ega alt upbära de hamnafgifter, som enl. gällande, af K, M. fastställd taxa skola erläggas. I händelse det nu föreslagna anslaget varder beviljadt, böra, i afs:de å medlens utbekommande, samma stadganden tillämpas, som för andra till likartade företag erhållna understöd vid denna Riksdag varda meddelade.» Frih. Cederström:
Utaf de vid 1840 och 1841, 1844 och 1845, 1850 och 1851, 1853 och 1854 samt 1856—1858 års riksdagar utan återbetalningsskyldighet beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsanslag 119,081: — Utaf enahanda vid sednaste eller 1859 och 1860 års riksdag beviljade anslag 820,493: 42. Utaf de vid 1850 och 1851 samt 1859 och 1860 års riksdagar beviljade låneunderstöd 567,900: — Utaf de anslag, som vid sednaste riksdag beviljades för folkundervisningen 87,106: 82. Utaf de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv 84,217: 59. Utbetalda undsättningsmedel 60,000: — Riksdagsoch revisionskostnader 10,186: 58. Aflöning och resekostnader samt expenser för Justitie-ombudsmannen och hans Expedition m. fl 9,005: 20. Förvaltningsoch uppbördskostnader m. m 47,752: 56. Fromma stiftelsernas andelar af kortstämpelafgiften 35,136: 5. Tillsvidare förräntade medel 4,176,250: — Förskott till räntekuponers inlösen samt en utbetald s. k. brudgåfvo vinst 1,050: — Summa R:dr 6,749,968: 91 Enligt hvad detta sammandrag visar, öfverstego de genom utassignering från Riksgälds-kontorets bankoräkning N:o 1 bestridda utgifter under innevarande års förra hälft sammanräknade beloppet af denna räknings inkomster under samma tid med 976 R:dr 64 öre; hvadan den derå innestående kontanta behållning, som vid årets början uppgick till R:dr 419,531: 28, utgjorde vid nämnde lialfårs slut » 418,554: 64.
»Arbeta er in i situationen och när ni blifvit förtrolig med ert ämne, när det blifvit er rätt kärt och ni för det vill offra all er förmåga, allt hvad ni eger bäst, varmast och renast, när ingen möda synes er påkostande, intet utjemnande för besvärligt – då och först då skall bilden blifva helgjuten och få lif. När arbetet är allt och ni intet skall er konung stå upp och – låtom oss hoppas det – lefva länge och lyckosamt.» Och ytterligare någon tid derefter: »Jag behöfver väl icke säga, att jag hvarken skulle sky eftertanke eller möda om jag bara egde förmåga att stå er till tjenst med råd och dåd, men jag fruktar att både vara och synas oförlåtligt egenkär när jag försöker att leda andra der jag icke sjelf kan gå. Jag är ju afgjord prosaist – och till på köpet en tarflig sådan. Jag ber att få hafva sagt detta en gång för alla. Eder sångmö flyger ej fram på en kraftfull Pegas; hon är en blid och ungdomsfager tärna som helt beskedligt håller sig vid marken och hon har ännu ej lärt sig konsten att välja sin drägt. Edra tankar och ämnen fordra för att blifva tilltalande, ett det omsorgsfullaste sofrande af råämnet och de måste klädas i en form som silkesrikt och mjukt smyger sig kring innehållet, framhäfvande dess skönhet men tillika med kärleksfull finhet skylande dess brister. Enligt min mening kan ni icke frambringa någonting verkligt dugligt förr än ni genom omsorgsfulla och trägna studier uppöfvat ert gehör och gjort er så förtrolig med språket att det icke eger några hemligheter för er. Våra dagars poeter äro mästare i formen och det är det som höjer dem. Läs t. ex. Bäckström eller Wirsén. Hvilket välljud, hvilka smekande tonfall och – ofta – hvilken tomhet!» Sjukdomen hade visserligen för Victoria Benedictsson varit en tid af rastlöst arbete och rastlös utveckling. Men sin vana trogen hade Tardif också under dessa år sökt nya kanaler för sin literära produktion. När Svensk Folktidning upprättades inställde han sig skriftligen hos dess redaktion med bidrag på vers och prosa. De accepterades; Tardif, O. Twist och Ernst Ahlgren blefvo trägna medarbetare i Folktidningen.
I slutet af sitt anförande yttrade Gr. Lagerbjelke något, sora skulle förminska den stora disproportion, som eljest finnes i hans anförande. Han yttrade nemi. att stora olyckor skola inträffa, så vida lånet beviljas. Några dylika olycksfall hafva icke blifvit uppgifna, utan det är endast svårigheten om icke omöjligheten för staden, att utföra arbetet, med mindre än att det sökta understödet beviljas, som för detsamma blifvit åberopadt, och detta bör väl tagas något i beräkning. När man nu antagit såsom princip, att understödja allmänt nyttiga företag, hvartill hamnbyggnaden vid Warberg måste desto heldre räknas, som fördelen af denna hamn tillkommer icke ensamt staden utan samtlige Svenska städer, hvars Den 15 Augusti. 239 fartyg segla tili Nordsjön, synes mig åtminstone f:delar af det begärda låneunderstödet böra beviljas. Man bortskänker derigenom icke något, men deremot gagnar man det allmänna i så målto, som man underlättar utvägarne, att kunna utföra allmänt nyttiga företag. Jag kan således icke annat än tillstyrka bifall till Utsk:s förslag. Gr. Lagerbjelke: Vilkoren för bidrag från Staten i och för allmänna arbeten äro sådana, som jag förra gången uppgaf. Riksg:s-kont:s reglemente innehåller i delta afseende följande: ”Då arbetens utförande öfverlemnades till menigheter, bolag eller enskilda böra alltid kontrakt härom uppgöras och vederborde deruti förbinda sig att, efter fastställd plan, fullborda arbetet, ulan att framgent väcka anspråk på något ytterligare bidrag af Staten.” Del är således gifvet att Warberg förbundit sig att fullborda hamnbyggnaden ulan vidare bidrag af Slaten, vare sig såsom lån eller skänk eller på hvad sätt som helst. Att Warberg af det för hamnbyggnaden erforderliga belopp undfått mindre del såsom låneunderstöd, än hvad andra städer i proportion åtnjutit för dylika företag, är visserligen en sanning, men man får likväl icke förglömma, att Warberg undfått 4000 r:dr lill skänks, så att, om del lill staden lemnade bidrag icke uppgått till samma belopp, andra städer undfått, staden dock dessutom tillkommit ett anslag utan återbetalningsskyldighel.
Der står: ”att häradshöfdingar och rådhusrätter samt jusi.coll. och förmyndarekammaren i Slockholm må åläggas att, vid de till vederbör, hofrätter ingående renoverade exemplar af protocoller och domböcker, bifoga ej allenast det stämplade papper, hvarmed de deri intagne eller beskrifne, här ofvan uppgifne handlingar skola förses etc.” Underdomstolarne i Stockholm äro befriade från att till hofrätten insända sina domböcker. Endast med lagfartsprotocollen vidtages en sådan åtgärd. Delta misstag bör Bevilln.- Utsk. rätta. Ett annnat är efter min tanka förslaget: alt lill hofrälterne skola insändas ”särskilde förteckningar, upplagande 126 Den 8 Januari e. m. samma handlingars beskaffenhet och beloppet, hvarå de lyda, jemte summan af det stämplade papper, som för hvarje sådan handling blifvit erlagdt.” Detta skulle inblanda hofrätterne i en befattning, hvarifrån de synas böra vara befriade. Jag tror nog Bevilln.Ulsk. hafva haft rätt deruti, att Kammarrättens förslag, det dessa förteckningar skulle jemte chartae-beloppet insändas från domstolarne till Konungens Bef:h:de och derifrån till Kammarrätten, varit i sä målto ofullständigt, att controll saknades deröfver, att de omnämnde förteckningarne öfverensstämde med lagfartsprotocollen. Detta har Utsk. nu velat afhjelpa dermed, att berörde förteckningar skulle i stället ingå till hofrätterne och der efterses, om de öfverensstämde med lagfartsprotocollen eller icke. Deremot tror jag bäst vore, om dessa förteckningar och chartor skickades omedelbart till Kammarrätten. Lika väl, som domstolarne inskicka dem lill öfverdomstolen hofrätten, lika väl kunde de sända dem lill öfverdomstolen Kammarrätten. Der blefve då en dubbel granskning att vidtaga, först att jemföra de insända charliB-beloppen med förteckniugarne, och derefter att tillse, huruvida förteckniugarne öfverensstämde med lagfartsprotocollen.
— Den vid sammankomst närvarande fullmäktig, som sin röst ej serskildt afgifvit eller, efter börBih. till R. St. Fröt. 1847 och 1848; 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 51 Bäft. 2 10 Slats-Ulskotlels Memorial, N:o 293. jad öfverläggning om ett föredraget ämne, sig aflägsnat, anses hafva det då fattade beslutet biträdt. Sluten omröstning må endast företagas vid val till sådana befattningar, dertill någon bland fullmäktige kan utses. § 18. Innan fullmäktiges pröfning underställda ärender till slutligt afgörande företagas, böra Riksgälds-kontorets kommissariats utlåtande deröfver inhemtas, såvida sådant, för utredningen af härvid förekommande förhållanden, erfordras eller af någon utaf fullmäktige äskas; skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i fullmäktiges protokoll antecknas. Likaledes böra skälen för sådana, af fullmäktige vidtagna, förvaltningsåtgärder och beslut, som grunda sig på serskilda omständigheter och förhållanden, i protokollet anföras, § 19- Föreskrifter och befallningar må, å fullmäktiges vägnar, Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän icke meddelas, utan till följd af beslut, fattadt vid fullmäktiges sammankomst; sekreteraren hos fullmäktige dock obetaget att, utan föregången anmälan, emellan sammankomsterna, från vederbörande infordra de utlåtanden och upplysningar, som för ärendernas afgörande finnas nödvändiga. § 20.