Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och en af dem tog honom en dag förtroligt i knapphålet, drog honom tätt intill sig och rådde honom i all vänlighet att på fullt allvar ge sig de nio muserna i våld. » Här går ni bara och skräpar, » slutade han. Drake tog rådet för godt, köpte ett ris Lessebo och började skrifva på en roman. Men från den dagen var hans rykte som hygglig ung man i nedgående. Hans skräddare gaf det första hugget. Så uteblef hyran. Så lagsöktes han för debetsedeln. Men det som inte klickade var den lilla summa, han månatligen lämnade tvätterskan Fina på nedre bottnen. Det var en hedersskuld, tyckte han. Men Fina var också en ovanlig människa. När Drake en septemberdag, två år efter sedan den lilla hyresgästen alldeles okänd kommit flyttande till det gula lusthuset, inställde sig hos fintvätterskan för att lämna det öfverenskomna beloppet, nekade denna helt enkelt att ta emot några pengar. » Notarien behöfver dem själf, » sa ' Fina. » Men så ta ' dem då! » » Inte ett öre vidare. Notarien behöfver dem själf. Det var notariens goda hjärta, som från början ådrog notarien den här utgiften. Då hade herrn råd till det — nu — ja, notarien vet själf bäst, hur han har det! » » Men flickan då? » » Hon sof ver godt som notarien ser. Henne skall jag vaka öfver. Räcker det åt en unge, räcker det åt två. » Och därvid blef det. Men när Drake gick, kände han sig fattigare än någonsin. Han hade drömt sig mycket vackert om den där flickan, och nu stängdes dörren emellan hennes lif och hans. Hvarför? » Notarien behöfver själf sina pengar! » Efter ett halfår flyttade f. d. notarien Drake, utan att säga någon hvart. Fintvätterskan bodde kvar ännu några år — så pass länge, att jag minns » Första oktober » som en vacker tio års flicka med ett par underbart mörkblåa, nästan svarta ögon och ett hår, som gnistrade som solstrålar, när hon skakade ut det kring ax larna.
det går mig lika som enom, den der efterhemtar i en vingård, der man inga vindrufvor finner till att äta, och ville dock gerna hafva den bästa fruktena. Gode män äro borto i desso lande och de rättfärdige äro intet mer ibland folket. De fara alle efter att utgjuta blod; hvar och en jagar den andra, att han skall förderfva honom; Och mena, att de göra der väl utinnan, när de ondt göra. Hvad Försten vill, det säger domaren, på det han skall göm honom en tjenst igen. De väldige tala efter sin egen vilja, till att göra skada, och vrängat hvart de vilja. Den aldrabäste ibland dem är såsom törne, och den aldraredeligaste såsom tistel; men då dina predikares dag kommer, när du skall hemsökt varda, så skola de icke veta hvart de skola. Ingen tro sinom nästa; ingen förlåte sig uppå Förstan. Förvara dins muns dörr för henne, som sofver på dinom arm. Ty sonen föraktar fadren; dottren sätter sig upp emot modrena; sonahustrun är emot sin sväro, och menniskones fiender äro hennes eget husfolk. Men jag vill se efter Herran, och vänta efter Gud, min Frälsare. Min Gud skall höra mig. Fröjda dig intet, min fiendska, att jag nedre ligger; jag skall låter uppkomma; och om jag sitter i mörkret, så är dock Herren mitt ljus. Jag vill bära Herrans vrede, ty jag hafver syndat emot honom, tilldess han uträttar mina sak, och skaffar mig rätt. Han skall föra mig uti ljuset, så att jag skall se mina lust uppå hans nåd. Min fiendska måste det se, och bestå med allo skam, den nu till mig säger: Hvar är Herren din Gud? Min ögon skola set att hon, såsom en träck på gatomen, förtrampad varder. På den tiden skola dille murar uppbyggde varda, och Guds ord vida utkomma. Och uti samma tidenom skola de af Assur, och de af de fasta städer komma till dig, ifrå de fasta städer allt intill flodena; ifrå det ena hafvet intill det andra, ifrå det ena berget intill det andra.
Husbönder. Bokhållare och Ha udel sbetjening. Husbönder. 1 Handelsbetjening. Husbönder. Bokhållare och Iiandelsbetjening. Husbönder. Uppgifter äro icke tillgänglige för utfyllande af kol. 3 och é, utan äro de till inrikes sjöfart använde Skeppare och Sjömän inberäknade i kol. 7 och 8, hvilka derjemte omfatta hela hithörande personalen och ej blott den för hvarje särskildt ir i sjötjenst använda. Bland de i kol. 17 upptagne ligg a till en del inberäknade de under rubrikerna Klädmäkleri, Mångleri, Nipperhandel, Nålstolskram och Tobakshandel å tab. N:o 7 C upptagne personer. Tab. N:o 10 A. Tomter. Jordar. Uppskattningsvärde året 1860. Antal Aker. Äng. Skog och beten m. m. Summa jordareal. Hemmantal. af hus, tomter och jordar. I den summa, som kol. 1 innehåller, ligga jemväl inräknade ”verk och inrättningar” jemlikt lydelsen af rubriken i förra femårsberättelserna. Enligt det af Riksgälds-kontoret utgifna General-sammandrag öfver 1860 års bevillning utgjorde antalet ”hus och gårdar” 3,819. Till kol. 2 och 3 hafva uppgifter ej kunnat erhållas. Det i kol. 9 och 10 utförda uppskattningsvärde innefattar ej blott hus, tomter och jordar, utan ock manufakturier och fabriker. Tabb. Stockholms stad. Ständiga räntor. Kostnad för rotering (båtsmanshåll). Ecklesiastikstatens underhåll. Fattigförsörjning. Väghållning. Diverse utgifter. Summa. efter första artikeln. efter andra artikeln. efter tredje artikeln. Bränvinstillverkningsafgift. Summa. Mantalspenningar. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R.dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre R:dr. öre. R:dr. öre. R.dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre.
Hvilketdera borde man då antaga: att samtliga Stånden voro om detta förbehåll ense, eller att skiljaktighet derom dem imellan rådde? Förbehållet var ett vilkor för de två Ståndens bifall till samtliga Ståndens beslut. Var detta vilkor icke samtyckt af de två andra Stånden; så fanns ej heller något af Ståndens pluralitet antaget beslut. Skulle nu afseende fästas på det enhälligt antagna beslutet; så borde följaktligen äfven afseende fästas på vilkoret, de två Ståndens förbehåll. Att Svaranderne annorlunda förklarade sig, föreföll mig högst oväntadt. Men om äfven denna förklaring, i strid med den af Svaranderna gifna, ej varit nöjaktig, såsom icke öfverensstämmande med rätta förståndet af föreskriften • i Riksdagsordningens 73 § om sättet för behandling af skiljaktigheter Riksstånden imellan; och om, det oaktadt, Ståndens samfällda i den underdåniga skrifvelsen utfärdade beslut ej varit att anse för ogiltigt (öfver hvilket allt jag nedlagt mitt tvifvelsmål i de orden: att jag lemnade derhän, huruvida all nödig tydlighet vid skrifvelsens uppsättande varit iakttagen etc.); så hade deraf följt, att ett misstag begicks* när de två Ståndens oftanämnde förbehåll inför Konungen åberopades, men ett misstag endast om rätta förståndet af en Rikets Ständers skrifvelse, och det ingalunda utan ursäktlig anledning, icke ett straffbart misstag, af uppenbar vårdslöshet eller elak afsigt; och än mindre hade det kunnat slutas, att deri låg en öfverträdelse af grundlag, och en sådan bokstaflig och uppenbar öfverträdelse, som kunde ådraga Rådgifvarna lagligt ansvar. Antager man åter, att förbehållet i de två Ståndens beslut icke innehöll någou anledning till den fördröjda verkställigheten; så är det väl derföre, att man icke anser detta förbehåll gällande, d. v. s. icke finner det äga giltighet. Hvad härom yttras i Svarandernes sista förklaring, eller att de icke tillerkännt de två Ståndens mening (förbehållet) »giltighet i den syftning, jag tycktes vilja tillägga detta ord», gjorde svaromålet icke för mig mera tydligt.
Lovisa Ulrika fann någonting retande i denna jemlikhet mellan negergossen, ohyfsad, sådan han irrat i Afrikas öknar, och thronarfvingen, som såg hela verlden för sina fötter; hvaremot Tessin fann just detta afbrott icke blott högst opassande, utan den nära förtroligheten till och med ganska skadlig mellan en rå och lidelsefull morian, som med flit lemnades utan begrepp om det rätta och anständiga, och prinsen, med det dyrbara kallet i sigte, att en gång ställas i spetsen för ett bildadt folk, hvilket han borde föregå med efterdömet af sedlighet, upplysning och dygder. Det låg i drottningens plan, att, medelst Badins fräckhet, motarbeta de läror om aktning för statens embetsmän i allmänhet och för senaten i synnerhet, dem uppfostraren lade sig vinn om att bibringa sin höga lärjunge. Inseende fruktlösheten af sina bemödanden, när föräldraråden gåfvos i en annan riktning, utfunderade Tessin ett sätt, som skulle göra hans åsigter på en gång angenäma för prinsen och ständigt närvarande i hans minne, samt skaffa dem ett kraftigt understöd uti allmänna tänkesättet. Han företog sig således, att framställa sina grundsatser i bref till sin lärjunge, der han utvecklade hjertats hela ädelhet och snillets oemotståndliga behag. Lovisa Ulrika hade sjelf för mycket hufvud, att icke värdera och finna ett nöje i dessa guvernörens skriftliga uppsatser, dem hon dessutom betraktade såsom fullkomligt oskyldiga ur politisk synpunkt, emedan hon i dem såg endast enskilda meddelanden, hvilkas innehåll stadnade mellan de höga föräldrarne, konungabarnet och dess uppfostrare. Men den djupsinnige statsmannen umgicks med helt andra afsigter. Sedan hans bref vuxit till det antal och omfång, att de i det närmaste innehöllo allt hvad han för det då närvarande önskade fästa i sin lärjunges tankar, utgaf han af trycket hela samlingen af dessa uppsatser, under den ryktbar vordna titeln: «En gammal mans bref till en ung Prins». Detta steg, vidtaget utan de kungliga föräldrarnes vetskap och samtycke, var långt ifrån att vinna deras bifall.
Realisation , och till dato verkställt för större delen, nu.uppdraga Banken, att helt ansvara för återstående Riksgälds-Sedlarna.s realiserande småningom, och efter samma grund, sönå hittills följts. — Då Riksgälds-Sedlarna.s ofvan, nämnde belopp, sedan detta års början, än vidare ansenligen lärer reducerats, är hela öfriga massan af alltför liten betydlighet, att Bankens öfvertaga!!,- de af dess realiserande ens hos den enfaldigaste skulle kunna väcka någon uppmärksamhet, ledande till nachdel för Bankens Credit, än mindre kan sådant vållas af Riksgälds Sedlarnas småningom saknande i rörelsen. Hvar och en skall säkert finna sig' mera belåten att hafva blott ett slags Courant mynt, och om för skiljémynts-bsfiofvet det pröfvas nödigt, kan ju Banken öka dess yalörer ra ed någon ytterligare, t. ex. i R:d Banco / 0 X)cn 50 Juni. ' iö2i Banco och till och med å tö 'sk. 8 rst. i stallet för de gamla 16 sk. Riksgälds-Sedlarna, för att äfven i denna del lemna samma facilitationer i handel och vandel. Den farhäga, som någon kunde hafva, att igenom Riksgälds myntets indragande helt på detta sätt, priser å varor och arbetslöner in. m. skulle med detsamma öfvergå till lika Numerär i Banco, sorn det dertills haft i Riksgälds-mynt, bör försvinna i min tanka ige-» norn den långsamma gång, denna realisation hittills haft och framdeles skall taga, då dels ingen prescriptionstid derföre sättes; och hvar och en blir öfvertygäd, att han när som lieldst får Riksgälds-Sedlarna i Banken realiserade. — Adliga besparingen för Riksgälds *■ Verket af den kostnad Sedel-makeriet medförer, och sorn något år gjort ända till 2>7,000 Rid Banco, är ic( ke heller att förakta.
Direktionen borde afgifva förslag, ej mindre å kostnaden för modellering och gjutning af en bröstbild af Konung Gustaf fl Adolph, än, derest beslut om förfärdigande af en sådan skulle af Ståndet 12 Ki ddarh u«-Utsk o tt e ts Utlåtande N:o 7. fattas, huruvida icke denna lämpligast borde intaga platsen i Riddarhus-salen under Vasa-vapnet, oell för sådan händelse föreslå den plats inom Riddarhuset, dit bröstbilden af framlidne Landtmarskalken Friherre Pehr Ribbing må kunna förflyttas, liar Direktionen meddelat, att Direktionen funnit, att genom ofvanberörde fönsters igenmurande dagern vid Landtmarskalksbordet skulle blifva alltför mycket förminskad, och. jemte öfverlemnande af ett utaf Professorn C. G. Qvarnström upprättadt kostnads-lörslag A 3,000 Rdr Bko för modellering och gjutning i bronz jemte ciselering af en byst i öfvernaturlig storlek, föreställande förenämnde Konung, hemställt, att i den händelse Ridd o. Adeln behagar besluta, att en sådan byst skall förfärdigas, densamma må under Vasa-vapnet i Riddarhus-salen uppställas, och att deremot bröstbilden af Landtmarskalken Ribbing måtte, likasom Landtmarskalks-porträtterna, få blifva en prydnad för Ridd. o. Adelns samtalsrum. I anledning häraf och då, efter hvad Utskottet jemväl inser, det icke låter sig verkställas att, utan borttagande af nödig dager vid Landtmarskalksbordet, igenmura det bakom Landtmarskalksstolen befintliga fönster, samt i dess ställe anbringa en niselle, för att der uppställa Konung Gustaf II Adolfs bröstbild, samt i öfrigt RiddarhusKassans tillgångar sannolikt vid innevide Riksdag komma att starkt anlitas för andra oundvikliga och mera maktpåliggande utgifter, har Utskottet ansett sig böra hemställa om icke förslaget, angående förfärdigande på RiddarhusKassans bekostnad af en byst utaf Konung Gustaf II Adolf må för närvarande förfalla. § 12.
N:o 56 föreslagne underdåniga skrifvelse!! är af oeconomiskeller bevillnings-nalur; och genom denna enkla utredning torde Vara sä väl fulleligen ådagalagdt, huruvida, utan ytterligare handläggning, 3:ne Stånds beslut i ämnet äro tillfyllestgörande, sorn ock besvarad den emot Utskottet framställde anmärkningen angående den grundlagsvidriga öfverflyttningen af beskattningsrättigheten till den andra Statsmagten. Hvad åter det inom Bonde-Ståndet förmenade upprifvandet af ett föregående af Riks-Sländen fattad t beslut vidkommer, torde uppmärksamheten böra fästas derå, att Utskottets förslag till underdånig skrifvelse icke innefattar ett i någon mon Rikets Ständers föregående beslut rubbande tillstyrkande, utan helt och hållet är af vilkorlig egenskap, tillämpligt endast i det fall, då, såsom förslaget innehåller, husbehofsbränneri-medlen ej uppgå till den af Rikets Högloft. Ständer fastställda årliga summan och Kongl. Maj.t skulle stadga, att anmälning till bränvinsbränning endast under 6 månaders tid fick ega rum. Följande den grundsats, att Bevrllnuig.i-Utskoltels Memotin! JY.-o 61. icke alita mera känbara bevillningar, utan i dess ställe söka uttaxera de skattebelopp, som erfordras, medelst beskattning, som i sista rummet drabbar consumenten, och med den säkra öfvertygelsen om bränvinsskattens utgående till det föreslagna beloppet, så vida ej svekfulla uppgifter med afseende å bränningstid komma att ega rum, i ändamål att eludera den förhöjda beskattning Rikets Höglofl. Ständer fastställt, tvekade jag icke, att biträda uti framställandet af det utaf Heder valda B o n d e—Ståndet n u kla ndrade förslaget, helst jag hyste och ännu hyser den öfvertygelse, att den af Rikets Höglofl. Ständer stadgade, förhöjda beskattningen å bränvinsfabricalionen var beslutad på fullt allvar att utgå, och med de ceconomiska stadgandena ett upphäfvande af skattebestämmelserne ingalunda varit afsedt.
Frågan är således blott om den skall remitteras eller förfalla; annars skulle jag anse denna discussion hafva varit alldeles förgäfves, nemi. i afseende på principen af saken, och knappt möjlig att kunna tillåtas; åtminstone hade discussionen bort afstanna, när förslaget gjordes. Då detta icke skedde, tilltror jag mig böra vidhålla den sats, att formfrågan nu enligt grundlagen måste behandlas, och att propos. af Hr Frih. o. Landtm, göres, antingen den skall remitteras eller läggas till handlingarna. I förra fallet kan blott fråga blifva, om och livart remitteras bör, nemi. antingen till Exped.Utsk. eller något annat Utsk. Jag instämde väl i den anmärka., som gjordes af Frih. Cederström, att Hr von Troils förslag att bilda ett särskildt Utsk. borde betraktas som en ny motion; jag lade ingen vigt derpå, och dermed tror jag mig icke hafva gifvit grundlagen någon örfil. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. llr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Frih. Sprengtporten ej haft någon erinran att göra vid den uppfattning Hr Landtm, gjort och nyss anmält, i-afseende på hans förslag om adressfrågans remiss till Exped.Utsk., R. o. Ad. torde finna, att bordläggning af Frih. Sprengtporten förslag, sedan den blifvit begärd, nödvändigt borde äga rum. Ropades ja. Hr F r i h. o. La n d t m. hemställde, om R.’o. Ad. behagade antaga 13ondeSt:s i dess prot.utdr. af den i5 dennes gjorda och nu föredragna inbjudning. Ropades nej. Ilr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. alltså fann, att BondeSt:s ifrågaval’. prot utdr. borde läggas lill handlingarna. Ropades ja. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O.
Riddeiiskapkt och Adelf*. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Ulskottets den 21 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 4^3, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o aap, angående Friherre Franc Sparres motion ora medels anvisande å 8:<le hufvudtiteln, så väl för underhållandet af arbets-compagnierne på Kungsholmen, som för dessas sysselsättande med fästniugs-byggnads-arbetet vid Carlskrona. S. D. Föredrogs å nyo Expeditions-I)iskottets Mern. N:o a5, med hemställan om icke det i Rikets Ständers underd. Skrifvelse af den 27 Oct. nasti, år, N:o 166, begagnade uttryck: victualievigt, bör ändras till: stapelstadsvigt: den föreslagne rättelsen gillades. 8. D. Trot. Ucdr. d. 24 -dpr il I #35. 4$ S. D, Föredrogos å nyo Stats-Utskotteis Utlåtanden och Memorial: N:o 448, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 125, i frågan derom, att Utskottet måtte inkomma med förslag till formulär för den förbindelse, som skall af Hypotheks-Föreningar afgifvas: bifölls; N:o 4^0, i anledning af Kongl. Majrts Nåd. Skrifvelse lill StatsUlskottet, angående en uppkommande brist i Stats-Verkets tillgångar för år i835, genom Rikets Ständers beräkning af Tulloch Bränvis-inkomsterna: bifölls; N:o 451, med anmälan af Riks-Ståndens fattade olika beslut, i fråga om en årlig nådegåfva till förre t. f. Öfver-Commissarien vid General-Assistance-Conloret, P, J'. Åhman: Voterings-Propositionen gillades; N:o 452» med anmälan om en Nådig Skrifvelse, innefattande underrättelse om handels-ställningen i Colonien St.
Till följe häraf hade det tillhört Konstitutions-utskottet, då det ville afgöra, huruvida Konungens rådgifvare genom sitt tillstyrkande af Kongl, kungörelsen den 9 Januari 1846, öfverträdt sina rådgifvarepligter, att undersöka, jcke huruvida någon lag för privatbanker blifvit stiftad (något, som af Konungens rådgifvare icke blifvit satt i fråga, och som, i fall det blifvit satt i fråga, bordt behandlas efter 106 § Regeringsformen), icke heller, huruvida privatbanks-angelägenheterna kunde inom fastställda gränser al Kongl. Majit reglemenleras (något som icke billigt vis kan sättas i fråga), utan huruvida det tillstyrkta och af Kongl. Maj:t godkända reglementet holle sig inom de ulslakade gränserna, d. ä. icke afveke från Kongl, kungörelsen den 14 Januari 1824. 1 en undersökning af det sistnämnda slaget skulle jag ansett det för min pligt alt deltaga. I det sätt a'lt gå tillväga, som Utskottet nu valt, kan jag deremot icke instämma, utan får mig deremot reservera. Vid den 4:dje. I det anmärkta ärendet anser jag intet fel vara begånget. Genom 60 § Regeringsformen är blott ”ett förhöjande af allmänna afgifter’’ förbjudet. Derigenom är tacite medgifvet, att ett nedsänkande kan ske, när omständigheterna, såsom vid ifrågavarande tillfälle, det fordra. Ett sådant nedsänkande kan så mycket mindre klandras, som det i mer än ett fall lär hafva blifvit gjordt, utan att derigenom någon anmärkning blifvit framkallad. Vid den 5:te,. Denna punkt rörer ett enskildt, mycket obetydligt Konstilutions-Utskottets Memorial, N:o i. 31 mål, i hvilket
Vi få säkert sitta emellan därborta. Afunden öfver den stora rikedom, som kommer Nils till del, blir säkert en djup indignation öfver messaliansen. Men då det nu är afgjordt, få vi hålla god min, o c h du måste hjälpa till att försona Blenda därmed. Hon är mycket upprörd. » » Ja, nog blef jag häpen, men då det, som mamma säger, inte kan ändras, är det ju icke värdt att taga det tragiskt. Jag undrar, när vi få se henne personligen? » » Rätt snart. Nils skrifver, att de komma hit med första, för att stanna här en tid. » » Nå det var bra », genmälde Elsa, i det hon böjde sig ned öfver moderns axel för att ännu en gång se på porträttet. » Hon ser allt tämligen öfvermodig och bortskämd ut, men glindrande vacker är hon. Och så elegant sedan I Tänk hvilken sensation hon kommer att väcka här i vår lugna vrå. Hvar skall hon b o? » » Det har jag inte tänkt på ännu. Vi måste låta Blenda få vara med o c h bestämma det. » » Hon kan gärna få mitt rum. Det är luftigt och trefligt, o c h jag kan bo i fruktrummet under tiden. Men hvad skrifver Sten? » » Jag har rent af glömt bort hela hans bref för den här historien. Låt oss se. » Och hon genomögnade hastigt de få raderna. » Han kommer också hem », berättade hon. » Han har skadat sitt ben, inte farligt, men dock, så att han ej får rida mera under mötet. » » Så roligt! » utropade Elsa, men hejdade sig och tillade, » ja, inte att han skadat sig, men att han kommer hem nu, så blifva vi alla samlade. Men nu måste jag tänka på middagen. Något lätt, eller hur? » » Så lätt som möjligt i denna värme, mitt barn », sade grefvinnan leende, hvarefter Elsa gnolande gick ut och modern återtog sitt arbete och sina tankar. 1 den så kallade kaffebersån, en stor löfsal i den vidsträckta Stjernfeldtska trädgården, var allt på vanligt sätt ordnadt för ett större kafferep. Och här på stället var detta vanliga något ganska storartadt.
Vid förnyad föredragning af Stats -Utskottets, under N:o a.49, afgifna och, den 14 sistlidne September e. m., på bordet lagda Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Uu skottets förut meddelade Betänkanden, dels un-’ der N:o 145, angående Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel , innehållande Pensions-Staterne, dels under N:o i46, angående bidrag af Stats-Verket till Arméens Pensions-Cassa och Amiralitets-Krigsmans-Cassan, fann Ridderskapet och Adeln för godt att förstnämnde Utlåtande till alla delar gilla, endast med undantag af Utskottets yttrande, angående den till Vadstena Krigsmanshus nu ingående per, mille-; Proi, Utdrag den »a Oclaber 1829. 8| mllle-afgift vid köp af roterade Båtsmanshemman i Riket, samt Husköp i Carlskrona, i hvilken omständighet Kongl. Majas derom aflåtna Nådiga Proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls; hvarjemte Ridderskapet och Adeln, på sätt Utskottet, i Betänkandet N:o 145 . h emställt, beslöt, att den i nämnde Betänkande omformälda brist, af Två Tusende Ett Hundradefjorton R:dr Sex sk Sex rst., må lilldet belopp, som den, e ter utredning af bespiri ngarne å ännu reserverade pensioner, kari finnas utgöra, af öfverskottea å Siats-Verkets inkomster afskrifva!. Från Vällofl. BorgareStåndet. S. D. Bevillning»-