Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Rikets Ständer äga den enda odelade rättighet alt beskatta sig sjelfva, till utgörande af bevillning för Statsbehofven, samt alt fördela beskattnings-summan på särskilta hufvudtitlar till Särskilte föremål, har det synts ligga så klart för omdömet, att Rikets Ständer, som betala och fördela bevillningsmedlen till af dem bestämda föremål, äfven böra äga rätt att tillse, huru deras föreskrifter derom blifvit verkstälde, Den 9 Februarii f. m. 35 utan inskränkning af tid eller ställe för redovisning, att man ej kunnat vänta något särskildt yttrande derom i Grundlagen, såsom liggande i sakens natur, annorlunda, än i anseende till granskningstiden af räkenskaperne, hvilka fordra den längre tiden till afslutande, och hvarom således bestämdt borde förordnas; och man kunde icke då under de menlösa tiderna ana, alt granskning af räkenskaper och granskning af förvaltning, af så skiljaktig beskaffenhet och af hvarannan oberoende, skulle någonsin kunna förbiandas, för att i anseende lill Statsförvaltningens granskning inskränka Ständernas pröfningsrättighet, samt att, då räkenskaper, i anseende till deras beskaffenhet, icke kunna pröfvas till den närvarande tiden, man velat försätta förvaltningsgranskningen i samma calhegorie, hvilket skulle föranleda till den påföljd, att Ständernas ombud, Revisorerne, först efter fyra års förlopp efter Riksdag blifva i tillfälle att, till någon del, känna Statsförvaltningsåtgärderne, i följd af föregående Riksdagsbeslut, som alldeles skall uteblifva och döljas för de 2.‘ne år härefter sammanträdande Revisorer, om icke granskningsrätten får så vidt utsträckas, som den var intill 1825 års revision. För min del har jag tyckt, att tillämpningen af granskningsrättigheten för Revisorer, på sätt derom blifvit förordnadt, icke är förenlig med Grundlagens esprit och föreskrifter om nationens 3* 36 Den 9 Februari i f. in. rättigheter, och så inyckct mera motbjudande, som ingen synbar fördel genom detta fördöljande vinnes.
C.j som, under instämmande i de af Herr Christierson framställde principer för Statens allmänna förbindelse att låta sig vårda om alla de fattige, som inom Garnizons-församlingarne i Riket bildas, och Garnizons-städernes befrielse från skyldigheten att med de förra hafva gemensam Fattigvård, samt med afseende derå, att staden Malmö, om icke fullt, åtminstone till betydlig del, lider en lika tunga med Carlskrona, genom tvånget att deltaga uti underhållet af icke allenast de fatti - 4 Stats-Utslotcets Utlåtande, JY:o 52g. ge från nuvarande Garnizon, utan äfven alla qvarlefvorna af den der förlagde del af Konungens f. d. Eget värfvade Regemente, samt att staden, utan bidrag af Staten och oberäknadt räntor af egande fattig-fonder jemte andra insamlade medel, måst år iS3g, till fattig-behofvens fyllande, underkasta sig en taxering för året af icke mindre än 10,000 R:dr B:co, yrkat, att Malmö, intilldess ofvanomförmälda principer kunna finna full tillämpning, må af Staten njuta ett årligt bidrag af minst 3ooo R:dr B:co, och att, ehvad ett sådant understöd beviljas eller icke, Malmö stad åtminstone, till förstärkande af dess fattigvårds-anstalter, måtte tillerkännas samma fördel, sorn Carlskrona från äldre tider och, på sätt Kongl. Maj:ts i ett serskildt mål, den 11 September 1822, meddeldte Nådiga Dom utvisade, ännu eger, eller den , att åtnjuta och begagna Kongl. Majus och Kronans, på i5 Gap. i §. Ärfda-Balken grundade, rätt till det dana-arf, som inom Malmö stad fälla kan; hvarjemte motionären vid sin motion bilagt bevis, dels af Ordföranden i Malmö stads Fattig vårds-Direction. J. Kjellander, att Faltigvårds-afgifterne, under alla benämningar, uppgått för år 183g till 17,588 R:dr 38 sk.
Kan det verkligen intressera dig, om jag lyckas eller icke? LOUISE. Åh! Du vet inte hur äregirig jag är för din räkning! Du känner mig inte. ALLAND ser på hennes entusiasmerade ansigte och säger sakta och betänksamt. Nej. Jag känner dig inte. Du har djupare botten än jag nånsin vetat af. ^Går fram emot henne, tar hennes hufvud mellan sina händer och kysser henne på pannan.^ Farväl! Tack för denhär tiden. Och tänk på mig någongång. LOUISE. Alltid, alltid! ALLAND ser henne tankfullt in i ögonen. Lycklig? Jag undrar om jag skulle kunna bli det jag menar så der lugnt och stilla, som andra menniskor. Jag tror det ibland. Jag fordrar icke så mycket. Men den kvinna, jag skulle lefva tillsammans med alltid måste vara af en oändlig blidhet, just derför, att jag sjelf är så orolig och nervös ^Han tiger en stund; derefter tillägger han sakta.^ Jag har icke träffat många sådana kvinnor i mitt lif. LOUISE. Hur många? ALLAND. Två. LOUISE. Det var en för mycket. ALLAND tar hennes hand och kysser den; går. LOUISE vänder sig om och ser efter honom; derpå sjunker hon ner och brister i gråt. Regnig julidag i en svensk småstad. Ett hvardagsrum, lågt till taket. Två fönster med små rutor, draperade af hvita gardiner. I fönsterkarmarne blomma fuxier, pelargonier och kaktusväxter. På väggen midt emot fönstren dörrar till kök och matrum; i bakgrunden en tredje dörr, till en förstuga med hvitrappade väggar och tegelgolf beströdt med enris. Gammaldags möbler, stelt anordnade. Hvita öfverdrag kläda soffan och stolarne. Framför soffan står ett tomt divansbord med en hvit duk. Hemväfda mattor ligga i kors öfver golfvet. LOUISE klädd i bomullsklädning; sitter vid ena fönstret med armbågarne i karmen och ser ut. BOTILDA kommer från köket med kaffekoppar på en bricka; hon ordnar dem omständligt och symmetriskt på bordet. LOUISE utan att vända sig om. Regnar det såhär alltid? BOTILDA. Kära grynet, det må hon väl veta, att det gör.
oktober 1882, således nu för tio år sedan, öppnades i Stockholm en kvinnlig läroanstalt, som redan utfört ett berömligt värf och som, i fall ej goda tecken sVika, hädanefter kommer att få en stor betydelse för hela vårt land. Behofvet af en anstalt, där, mot en ringa afgift och på jämförelsevis kort tid, unga kvinnor af arbetsklassen kunde, omedelbart efter den egentliga skoltidens slut, få lära sig konsten att laga mat, var i hög grad trängande. Professorskan fru Anna Retzius, född Hierta, inrättade därför vid nämnda tid med ett af stiftelsen Lars Hiertas minne lämnadt anslag af 5,000 kronor för en gång en matlagningsskola, hvilken, i olikhet med de s. k. » hushållsskolorna », endast afsåg undervisning i matlagning. Under den första tiden kräfde anstalten icke obetydliga tillskott, men erhöll också genom sin stiftariona allt hvad hon behöfde. Från midten af 1886 har skolan likväl burit sig och på sista åren till o c h med lämnat något öfverskott, hvilket användts till främjande af skolans och sakens intressen. Matlagningsskolans stiftarinna, som länge hyst den öfvertygelsen, att huslig ekonomi borde, såsom redan skett på flere ställen i utlandet, hos oss upptagas på de högre flickskolornas läroplan, hembjöd redan i början af 1891 denna anstalt såsom gåfva åt Högre lä- rarinneseminarium oeh den därmed förenade Normalskolan för flickor, med villkor att därstädes skulle anordnas undervisning i huslig ekonomi åt eleverna vid nämnda läroverk. Chefen för ecklesiastikdepartementet fann detta uppslag till en mera praktisk anordning af den kvinnliga uppfostran » vara väl värdt att taga vara på ».
Derefter utrönes slutligen genom rå-afslutning, det vill säga, genom summering af alla conti och summornas extradering och hopaddering för debet och credit särskilt, huruvida allt blifvit riktigt noteradt. A) I Januari månad sker ändtligen afslutningen i definitiv form för det föregående året. /) Efter hvarje, vare sig rå- eller definitiv-afslutning, ingår ExpeditionsBokhållaren med berättelse derom till Kongl. Stats-Kontoret, då — 302 - äfven bör hemställas om åtgärder i afseende på förskotter, lån, m. m. till beredande af snara liqvider. m) Inga rasurer må i hufvudboken förekomma. Är ett fel vid notering begånget, bör, när sådant vid rå- eller definitiv-afslutning eller vid kollationering upptäckes, detsamma rättas derigenom, att antingen ökning till elier afdrag från den vid tillfället å conto hop-adderade och der införda summan göres, med antydan till hvilken post den åvägabragta rättelsen specielt hörer; börande in margine vid samma post lämplig anteckning äfvenledes verkställas. Fel genom orätt införd text eiler recit corrigeras ge' nom öfverliniering — ej öfverstrykning eller öfverprickning — med en liniea, dragen rätt fram deröfver, eller, i fall den oefterrättliga texten skulle upptaga flera rader, genom tvenne deröfver i kors dragna linier. ri) För lättare handterlighets skull, kan hufvudboken i lämpliga tomér afdelas. Lit. B. Plan lör Iioniii Stats-Montorels !§pecial-Anord nings-böcker. A. Contisepiugmn. l:o Då allt, som äger sammanhang med de af Kongl.
finner ett af honom till förtullning angifvet kolly till någon del innehålla varor, socbi han icke kan begagna, antingen emedan varorna icke blifvit af honom bestälda, icke äro öfverens-stämmande med prof eller af någon annan liknande orsak, vederbörande tulltjensteman må tillåta, att sagda del af kollyns innehåll må förblifva oklarerad emot det att den angifves till återutförsel och af vederbörande klarerare behörigt emballeras och märkes. Det beror på varornas egare, huru länge de skola blifva qvar-liggande på transitupplaget. Från tullens sida möter intet hinder för deras qvarliggande huru länge som helst, endast packhuslegan ordentligt betalas. Då egaren sådant önskar, kan han antingen låta förtulla sina på transitupplag i kungligt packhus liggande varor dier ock, utan att förtulla dem, återutföra dem till utlandet eller upplägga dem inom landet på kreditupplag eller transitupplag i privat packhus. Innan varorna utlemnas, skall vederbörande tulltjensteman tillse, att den, som begär att utfå dem, innehafver till honom stäldt eller på honom transportcradt konossement eller fraktsedel. Det nu omkandlade transitupplaget eger, såsom anmärkt är, rum i staten tillhörigt packhus. Men i brist på utrymme i sådant packhus kan det enligjt lag tillåtas en varuegare att upplägga varor oförtullade under tullverkets lås och sigill uti annat tjenligt magasin. För detta s. k. privata transitupplag finnes icke, med undantag af nu nämnda korta stadgande, någon egentlig lag och ej heller något i administrativ väg tillkommet fullständigt reglemente.
Direktionen sig böra meddela den upplysning, dels att sammanlagde beloppet af kostnaderna för Riddarhusets yttre och inre reparation den 12 sisth Dec, utgjorde 145,258: 87. hvaraf sig belöpte å grundmurarnes omläggning 81,443:33. å reparationen af Riddarhus-Salen jemte värm-apparaten och gasledningen '^55,507: 78. å Secreta Utskotts-rummen * 8,307: 7 6 Summa 145,258: 87. dels att Riddarhus-Reparations-fondens skulder nämnde dag utgjorde 68,000: — och tillgång i utlånt kapital 900: — Stockholm den 12 Januari 1860. E. A. LEWENHAUPT. Adam Lewenhaupt. J. Aug. Posse. Carl Bennet. 11. Cederström. F. V. Lejonancker. J. A. Tornérhjelm. O. Brakel. lii d d ar h ns-U t s k o t te t s Utlåtande N:o 8. 7 Räkning öfver kostnaderna för Secreta Utskottsrummens förändrade inredning och möblering till Klubboch Samtalsrum. 1859. Byggmästaren Thaveni räkning 1,093: 60. Snickaren Benkerts räkn. å 12 stolar af ek 180: — Aug. 18. Söderbergs räkning å en gammal möbel (1 Solfa och 12 Stolar) 164: — 30. Walls 2 räkningar å Skruföglor och Spegelhakar 6: 1. Spegelglas med tull o. transportkostnader 1,027: 92. — Snickaren Benkerts räkn. å 24 stolar m. m. 743: — Oct. 1. Inköp af några bord 25: Reparation af desamma 12: — 5. Ramar till Spegelglasen 450: — 8. — Spegelglasens transporterande från hamnen till Riddarhuset 7: — 20. Ottergrens räkning å 4 Björksoffor 225: Tapetseraren Smidts räkning 661: 28. 29. » Wibergs d:o 15: — Nov. 1.
Också drog han sig så mycket som möjligt tillbaka inom sig sjelf, visade sig sällan för sin fader och syster, emottog endast besök af Eufemios och andra medbröder i embetet, umgicks med sina böcker och sina fantasier, afskref S:t Johannes uppenbarelse och infann sig om qvällarne, innan han smög till Petros, i Eusebias budoar, för att med henne bedja, svärma och kyssas. Om han förut saknat någon anledning till sjelfpröfning och undersökning af den känsla, som han hyste för den sköna Romarinnan, så var han nu fullkomligt invaggad i säkerhet, sedan han under en bikt för Petros omtalat sitt förhållande till henne och denne gillat det, emedan det var ett band mera på hans sinne och ett föremål, som tog i anspråk den ömhet, som han möjligen annars skulle riktat på sina anförvandter. De efterforskningar, som Krysanteus med anledning af Petros’ uppgifter om sin föregående lefnad lät anställa i Efesos och Antiokia, fördröjde den undersökning, som väntade Petros inför domstolen. Krysanteus hoppades, att sedan Petros blifvit afslöjad, skulle Clemens vördnad och undergifvenhet för denna menniska upphöra och förbytas i afsky. Men Petros förekom honom med en frivillig bekännelse, som han gjorde för Clemens, när denne en natt infunnit sig vid gluggen till hans fängelse. Han berättade för Clemens, att han var densamme Simmias, hvilken Krysanteus misstänkte honom vara, skildrade de svåra strider, han hade att utstå, då han som slaf i ett hedniskt hus, i likhet med sin fader öfvergick till Kristendomen, skildrade vidare den glädje, han kände, sedan hans beslut var stadgadt och hans själ härdad mot det hån och den ovilja, som detta steg ådragit honom af hans herre, likasom af hans medtjenare; den ifver, hvarmed han på sina från arbetet lediga stunder egnade sig åt de heliga skrifternas studium, och den lycksalighet, som med det nya ljuset genomstrålade hans själ och uppfyllde honom af medlidande för alla, som ej blifvit delaktiga af detsamma. Det var vid den tiden, Clemens föddes.
Om man tager Stockholms stortorg till medelpunkt och ritar en cirkel med 2 mils radie, så skall man få se huru eländet samlat sig ju närmare man kommer cirkelns periferi; ty oduglingarne och de som förstört sin förmögenhet de flytta ut på landet och der lefva de i största elände. Jag tror icke att det lönar mödan att återremittera Betänk, till Utsk., utan får jag i likhet med Gr. Anckarsvärd anhålla om afslag på detsamma. Den 13 Maj f. m. G03 Hr von Koch: Sedan jag sist hade ordet har egentligen en vigtig anmärkn. blifvit gjord mot mitt förslag, och det är den af Gr. Liljencrantz framställda, att såväl i nu gällande fattigvårds författn. som i de nya förslagen finnes den gemensamma brist, att när rote-indelningen först införes, så träffas öfverenskommelsen derom på annat sätt än när det blir fråga om förnyelse af denna indelning. Ett par Utslcs-ledamöter hafva här yttrat en önskan, det R. o. Ad. ville stanna vid ett beslut och icke återremittera frågan. Då jag dessutom enskildt fått veta att man så mycket mindre hade några väsendtliga anmärkn:r att göra mot Hr Stolpes förslag som det i det närmaste öfverensstämmer med ett vid sisth Riksdag af Frih. Alströmer väckt förslag, hvilket då understöddes ef en och annan bland R. o. Ad:tis ledamöter, så får jag ändra min förra begäran om återremiss och i stället anhålla om bifall till Ilr Stolpes förslag med den förändring som föranledes af Gr. Liljencrantz’s anmärkn. Förslaget kommer då att få följande lydelse: »Vilja samhällets medlemmar i afseende på fattigvården fördela samhället i kretsar eller rotar, med åliggande för enhvar af dessa att försörja dithörande fattighjon, vare sådant ock tillåtet, såvida de flesta rösterna inom hvarje af de föreslagne rotarne en sådan förändring bifalla; och gälle beslut härom hvarje gång för fem år, efter hvilkas förlopp frågan ånyo skall till öfverläggning förekomma och fördelningen ytterligare för fem år fortfara, derest de flesta rösterna inom alla rotarne dertill samtycka.»
»Ja, det skall du väl få, tycker jag; i alla fall ska vi titta in till dig, när vi komma från marknaden.» »Det var snält, men gör det också. Ajö!» Så gick Eva ner till cigarrboden, der hon var anstäld, men Hanna stannade qvar, städade hennes rum och satte sig derpå vid fönstret med sitt arbete, medan barnen lekte vid hennes fötter. Ur en stor kartong tog hon fram stufvar af sammet och siden, blondbitar, plysstycken och tusen andra ting i samma väg – det var en hel uppsättning dockkläder, som hon skulle sy färdig till qvällen åt grosshandlar Eklunds lilla flicka. Ändtligen hade det blifvit så pass ljust, att man kunde arbeta utan påtändt lyse. Oförtrutet grep hon verket an, och under det hon jollrade med barnen, skar hon till, klipte och sydde af alla krafter. Så gick timme efter timme under oafbrutet arbete, och den ena lilleputts-kostymen efter den andra blef i ordning. Men ju mera dimman flöt undan och lättade, ju skarpare dagsljuset blef, dess grellare lyste de finluddiga sammetsbitarne och de glansiga sidenstyckena – gendarmfärgade, marinblå och ljusgröna – mot barnens blekta kläder. Och när vid middagstiden några stänk från solen droppade in i rummet motvilligt, njugt som på nåder, samlade de sig alla, smekande på de brokiga, glada dockplaggen och gjorde dem dubbelt brokiga, dubbelt glada, men tyget i den arbetande qvinnans kjortel liksom krökte sig i djupa veck för att dölja de nötta vådernas refvor, stoppar och fläckar, och vanlottadt som det var, längtade det efter alla vanlottades vän, mörkret, som kärleksfullt täcker armod och skröplighet med sin beslöjande skugga. Julafton är familjens fest, det veta vi alla, och det är upprepadt till trivialitet, att det knappast finnes någon tid på året, då man djupare känner lyckan af att hafva ett hem än just under julhelgen.
Konungafamiljens yngsta-, prins Bernadottes nyfödda lilla dotter, är nu döpt i Karlskrona af fängelsepredikanten J. E. Östergen o c h erhöll i dopet namnen Ebba Sofia. Faddrar v o r o: konungen o c h drottningen, kronprinsessan af Danmark och prins Carl, öfverstinnan Munck samt löjtnant B. Munck o c h hans fru, hvilka sistnämnda voro närvarande. Prins Bernadotte bar själf den nyfödda under akten. Till C. J. Svenséns minne. S o m Iduns lä- sarinnor förut känna, hade ett antal vänner till den år 1 8 8 3 aflidne folkrepresentanten G. J. Svensén satt i gång en insamling för resandet af en minnesvård på hans graf vid Tveta kyrka i grann, skåpet af Enån. Rätt betydande bidrag inflöto, icke allenast från gamle vänner i hemorten, där många allmänt gagneliga inrättningar kommit till stånd genom den bortgångnes verksamhet, utan äfven från ett antal damer i hufvudstaden, hvilka bevarat i tacksamt minne hvad han såsom riksdagsman uträttat för höjande af den svenska kvinnans sociala ställning. Den för dessa medel åstadkomna vården aftäckes i närvaro af ett flertal bland dem, hvilka bidragit till densamma, å Tveta kyrkogård i lördags den 2 5 d-s. Minnesvården består af en vid pass tre meter hög sten af svart granit, å hvars polerade framsida är inristad följande inskription: Riksdagsmannen C. T. V a 1 e r i a. N o v e l l af I. S. Idun öfversatt från ryskan. Se här, hvad jag en gång läste i en gammal italiensk handskrift: I. I midten af 16-de seklet lefde i Ferrara, som då blomstrade-under de hertigars spira, hvilka gjorde sig ett historiskt namn såsom gynnare och beskyddare af konst och poesi, två unga män vid namn Fabio och Muzio. Jämnåriga och nära anförvandter, voro de nästan oskiljaktiga; den varmaste vänskap förenade dem allt sedan deras tidigaste år, och likhet i samhällsställning befästade denna vänskap. Båda voro ättlingar af gamla familjer; båda voro rika, oberoende och ogifta; båda öfverensstämde i smak och böjelser.
Under den infallna smara mitzwäpt har Kongl. Mast med en FaderS omsorg understödt de nödlidande. Sa långt har allmänna hjelper, hittils aldrig warit sträckt. Näringarna och Slöjderna hafwa af Kongl. Majcks Hand njutit et sa kraftigt skydd, en sa werkande upmun. tran, at Kongl. Mast hoppas grunden wara laggd til deras beständiga trefnad i Eget Fosterland, til en »varaktig seger öfwer deras förtryckare. Om Handelns och Sjöfartens befrämjande har Kongl. Maj:t med sorgfällighet Sig wardat. De hinder, dem mött, hafwa härrört af allmänna händelser, dem Kongl. Maj:t ej kunnat afwärja. De tilstötta mangfalldiga swarigheter af mitzwäxt, en af Rikets förnämsta Näringars aftagande, stockning i handel och sjöfart hafwa icke annat kunnat, än med - föra elak werka» pä Rikets wacklandc Pcnningewerk: At arerwinna ordning och stadga deri, är ec amne af yttersta wigt och som kräfwer gemensam och mogen öswerläggning. Kongl. Mast ästar, i kraft af 47. och ;o. §.§. i Regerings-ille» moo, ar Riksens Ständer utwälja et Utskott, bestående af widerton Ledainöter af Ridder stapet och Adelg, Sep af hwarje Clast, och Nio Ledamöter af de irenne andra Staude», med hwilka Kongl. Majit i de härtill hörande Urer.der will vfwerlägga, samt för hwilka Kongl. Majit tillika arnar wisa i hwad kilstrand Kongl. Majit emolcagic StatSwerkec och i hwad skick det nu besinncS. Kongl. Majit förwantar ock, at Riksens Stander sätta ct Utstött til Bewillningens öfwerseende. Dest ojämna fördelning har icke kunnat undfalla Kongl. Majits upmärksamhet.
Jag har nu i största korthet uttalat mina åsigter i saken och framlagt de skäl, hvarföre jag tänker rösta mot förslaget; men hoppas på samina gång att, om detta förslag blifver af Rikets St:r antaget till hvilanda, KonstitutionsUtsk:t kommer in med sådane grundlagsförändringsförslag, som kunna leda tifl riksdagens förkortande, och som ega sammanhang med ifrågavarande Betänkule. Hr Munck af Rosenschjöld , Thomas: Af alla de grundlagsförslag, sora KonstitutionsUtsk:t vid denna riksdag handlagt, är det, hvarom vi nu öfverlägga, det vigtigaste, och jag tror att ett bifall till Utskds förslag skulle utgöra ett stort steg framåt i utveckling af vårt konstitutionella statsskick. Af de 2:ne talare, Don 11 Augusti ftu. sora uppträdt, tackar jag den förste för den välvilja, hvarmed han otti fattat förslaget, och skall söka att besvara de anmärkningar, han gjort; men innan jag det gör, vill jag vanda mig mot den siste värde talaren. Sora jag lättade hans anförande, härleder sig hans motvilja mot förslaget hufvudsakligen deraf att han anser det sktdle blifva omöjligt för Rikets St:r, att på fyra månader medhinna alla ärenden. Jag ber att i anledn. deraf få anmärka, att genom de förändringar, Konst.Utsk:t föreslagit i åtskilliga delar af grundlagen, innefattande borttagande af onödiga ceremonier, förkortande af motionstiden till endast 10 dagar, o. s. v., Riks dagsarbetet kan vara i full gång, senast 13 dagar efter riksdagens början, i stället för att det nu fordras två och en half månader för att komma så långt att Utsk:n hunnit börja sin verksamhet. En riksdag af 4 månader efter förslaget svarar, endast med beräkning häraf, emot en 0 månaders riksdag under nuvarande förhållanden. Man bör dessutom ihågkomma att, när riksdag återkommer hvarje år, antalet af Kongl. Propos:r med säkerhet kan antagas komma att utgöra endast '/3 af hvad de nu äro.