Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summa tillgångar: riksdaler ett hundra sextioåtta tusen. Men var nu noll noll skulder hälften af min rikedom, då måste ju den hälften också vara värd ett hundra sextioåtta tusen. Följaktligen och bevisligen har jag alltså sammanlagdt tre hundra trettiosex tusen riksdaler. Ser ni, pojkar, detta är hvad Gjörtzen kallar finanser, och sådant är nyttigt att kunna, begriper ni. Lär er ni bara att föra bok och sätta rätta värden på allting, så få ni nog se, att ni äro vackert rika och inte behöfva hänga hufvudet, om magen än skriker. – Vivat! Vivat, rika Fuchsen! – skallade det utefter leden, men i detsamma flögo alla värjorna ur skidorna. Musköterna skyldrade och trummorna dundrade. I skenet på fjällväggen framskred den höga, förstorade skuggan af en haltande man med rund pälsmössa på hufvudet och en knotig påk i handen. Det var konungen. Han kom mellan tallarna, följd af drabanter, som med dragna huggvärjor i lång rad ledde sina hästar. Själf gick han främst och trampade upp vägen i snön. Hans ärriga och sammanbitna ansikte hade af sol och frost med åren blifvit mörkt till färgen, och mellan ögonbrynen låg ett djupt veck. När han stack pälsmössan under armen och åt alla sidor besvarade tropparnas hälsning, föll snön öfver den kala hjässan. Generalerna samlades efter hand omkring honom, och drabanterna afhöggo med värjan några grankvistar och bredde dem på marken. Under hela tiden stod han barhufvad i snöyran, och de grånade och vid tinningen uppstrukna hårtestarna liknade till sist en krans af rimfrusna blad. Han befallde soldaterna att koppla musköterna och upptända risbål, men musikanterna blefvo ställda vid fjällväggen med order att spela intill solbärgningen. – Norrbaggarna äro ett lustigt följe att stångas med, – sade konungen. – Sådana män som deras Kruse och Kolbjörnsen borde, när de falla, begrafvas i guldkistor. Fältmarskalken Mörner svarade: – Vi ha just nyss infångat några norska snapphanar, som här legat gömda i buskarna för att skjuta ers majestät. Skola vi hänga upp dem? – Nej.
Svenska Lagen skyddar deras rätt, men någon gång skall trasslet redas och det är detta jag önskar, då jag önskar, att Principalen sjelf bör afgöra, huruvida han vi 11 lå ta sig nöja med de redan fällde Domarne, och på grund deraf nedlägga talan emot de ännu icke dömde, eller han, utan afseende på de betydliga, med en fullföljd Rättegång förknippade kostnader, vill låta saken gå till samma höga instance, der troligen likartade mål blifva efter förut följde grunder afgjorde. De redan fällde Domarne äro hos Banco-Styrelsen befintlige, äfvensom allt hvad Lill ämnet hörer, hvarföre Höglo!!. BancoUlskoltet, till hvilket jag anhåller om remiss å detta mitt memorial, icke behöfver besväras med någon från mig utgående delail, den detsamma erhåller albira bäst genom Banco-Styrelsen.” Åf i83a års Revisions-Berätlelse för Malmö Låne-Contor upplyses alt, sedan dels Handlanden J. Båth korrt efter förfallotiden af elt dess Ros, Malmö Låne-Contor upptagne lån, å 2000 R:dr, till Låne-Contorets då varande Kamererare, Lindstedt, aflemnat capital-afbetalning, 400 R:dr, och nödige räntemedel, jemte ny revers å 1600 R:dr. för att dermed omsätta berörde lån, men Lindstedt, i stället för att sådant fullgöra, innehållit omsättmngssumman och på Båths senare revess upptagit nytt lån hos Contoret, hvilket Lindstedt äfven sig tillegnat, dels åter Öfversten och Riddaren J.
Med anledning af Rikets Ständers Revisorers den 14 Oktober 1859 till Eders Kongl. Maj:t afgifne underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857 och dermed i sammanhang gjorda anmärkning rörande Ultuna Landtbruks-institut, får Institutets Styrelse underdånigst anmäla: att Institutets matriklar öfver elever och lärlingar alltid vid hvarje revision företetts Institutets Revisorer, som såluuda varit i tillfälle att kontrollera, att Institutets Styrelse uppfyllt den såsom vilkor för stats-anslags åtnjutande ålagda förbindelsen att årligen underhålla 24 fri-lärlingar och 4 fri-elever; att, såsom Institutets räkenskaper för år 1857 utvisa, 24 fri-lärlingar och 4 frielever blifvit vid Institutet under sagde år underhållne, utan att dessa derför till Institutet erlagt någon afgift; och voro detta år fri-lärlingarne följande: Carl Aug. Andersson från Rasbo socken, Carl Victor Sjögren från Weckholms socken, Carl Wilhelm Norström från Nysätra socken, Anders Gustaf Kolm från Thensta socken, Per Erik Winberg från Ofra Grans socken, Lars Gustaf Wennman från Kalmar socken och Isak Carlsson från Lossa socken i Upsala län; August Lundberg från Ystads landsförsamling i Malmöhus län; Per Persson Holm från Ifö socken och Jöns Persson från Kiaby socken i Christianstads län; Jan Jansson från Söderby-Carls socken, Carl Gustaf Carlsson från Färentuna socken, Theodor Oxelqvist från Knutby socken, Isac Odén från Frötuna socken, Carl Johan Holmberg från Alsike socken, Johan Ulrik Helén från Odensala socken och Johan August Arehn från Brännkyrka socken i Stockholms län; Lars Lindholm från Thorsåkers socken i Gestrikland; Johan Magnus Eriksson från Nyeds socken och Jonas Danielsson från Gåsborns socken i Wermland; Carl Carlsson från Julita socken och Jokan Erik Eriksson från Turinge socken i Nyköpings län; Carl Fredrik Johansson från Högsby socken i Kalmar län, samt Hans Julius Hansson från Nätraby socken i Blekinge.
Så vida ej lån hädanefter skola vägras alla personer, hvilkas tillgångar, i anseende til sättet för deras användande, ä 10, serdeles under en längre tiderymd, underkastade väsendtliga omväxlingar, måste äfven för framtiden vida större förluster på berörde låne-rörelse, än under hitintills stadgade utlånings-viilkor, obestridligen vara att befara. Discont-låne-rÖrelsen afser allenast fyllandet af tillfälliga låne-behof. Genom ifrågavarande lånebiträdens successiva förvandling till stående lån, motverkas helt och hållet afsigten med denna utlåning. " Utskottets nu beslutade förslag befrämjar hög - / Banco-Utskottets Utlåtandej N.O 88. 27 ligen en sådan förvandling och utgör följagtligen ett stort afsteg från det åsyftade målet. — Serskildt anser jag mig böra fasta Riks-Ståndens uppmärksamhet på den högst anmärkningsvärda följden af detta förslag, att lån på namn med omsättnings-rätt framdeles skulle kunna erhållas under ett års tid, men att enahanda lån, emot säkerhet derjemte af godkände publika papper och utan rättighet tili omsättning, endast kunna beviljas under bögst ett hallt år.” Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Frölicht Herr Baron Stjernstedt} Herr af Zellén, Herr Doctor Hagberg, Herr Lector Laurenius3 Herr Prosten Lahngj och Herr Rådman Gråå. Af Herr Bråkenhjelm: ”Jemte det jag instämmer uti Herr Stuarts reservation, får jag lästa uppmärksamheten derpå att, i följd af Utskottets förslag, det utan tvifvel skall möta större svårighet för låntagaren, att erhålla löftesmän, då under ett år hvars och ens ekonomiska ställning är mer underkastad förändringar, än under ett halft år.’’ N:o 88. Ank. lill Exp. Utsk. den 15 Sept., kl. 4. e. rn. Utlåtande, i anledning af väckte motionerdels om inrättande af Läne-Contoir 1 hvarje Provins, dels om tillökning i Discontfonden och nedsättning af räntan för Discont-lån m. m. Från Ilederv.
Hvaremot Kongl. HofRätten, i anledning af Borgmästarens häröfver anförda besvär, genom särskildt beslut den 24 i samma månad, anbefallt hans lösgifvande ur häktet, samt derefter, medelst slutligt Utslag den 24 nästderpåföljde Augusti, förklarat, det Borgmästaren, såsom icke emot sitt nekande öfvertygad derom, att det af honom anhållna, men godsägaren sedermera återställda parti Kaffe innehållit mera än 200 skålpund, derför dubbel sjötull, jemte öfriga umgälder, blifvit af honom vederbörligen insända, ej eller kunde i denna del till ansvar fällas; ocb då, i afseende å Borgmästarens förfarande att bafva, utan föregången undersökning af anhållna varan, låtit den komma ägaren tillhanda och grundat beräkningen af derför bestämda afgifter å ett såsom verifikation insändt betyg, hvars lydelse icke blifvit vitsordad eller ens kunnat göras sannolik, Kongl. GeneralTullStyrelsen icke haft tillfälle bestämma, huruvida dylik tjensteförsummelse vore af beskaffenhet, att den allena borde föranleda till åtal inför Domstol, ansåge Kongl. HofRätten fråga om ansvar derför å Borgmästaren icke för det dåvarande kunna till pröfning företagas, utan ankomme det på Kongl. GeneralTullStyrelsen, att derom förordna; hvilket Kongl. HofRättens Utslag, hvaröfver bos Kongl. Majit underdåniga besvär af StadsFiskalen Ekerman anfördes, blifvit, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag den 4 Augusti i835 , till alla delar faststäldt.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den l Aug. « Prest-Ständet den 1 « - Borgare - Ständet d. i - Bonde-Ständer den l wärdsamt Memorial! ^ä Bewillnings - Utskottet under öswerwägande förehaft huru och pä hrvad satt Land-Tulls-ersättningen till lika belopp med hwad den redan wid »809 och >8io ärenS Riksdag eller med >50,220 R:dr bör utgå utom den Summa, som i Allmänna Vewillningen ar beräknad, har Utskottet, enar Land-Tullarnes ater inrättande före detta blifwit af det sammansatte Bewillningssamt Allmänna Beswärsoch Economie - Utskottet afstvrkt, ansett den förut widtagnc utwäg böra bibehällas, att läta ersättningen utgöras pä lika sätt som dä bestämdes, eller att Städerne Stockholm, Götheborg och Carlskrona answarat för Femton Tusende Riksdaler uti Mantals, penningar, beräknade hädanefter lika med annorstädes i stallet för den hittills erlagde QwarnTull; Och samtelige Städerne för en lika Summa säsom Salu-Accis; skulle de öfriga Etthundrade Tjugu Tusende Riksdaler utgå till halsten af Landet och halsten af Städerne, derwid afgiften a Landet kommer att utgöras med iz fi. 4 r. af hwarje 120 R:dr, eller medrikaf hwarie 120 R:dr, af Hemmans, Bruks, eller annat Werks eller Lagenhets warde, samt af Embetsoch Tjenstemän med Indelning alldeles pä enahanda sätt, som wid 1 ffoy och iZio arens Riksdag blstwit asatt, och af Städerne med vafkortade Sextio Tusende Riksdaler; Ankommande pa BorgareStändet, att Städerne emellan fördela denna Summa, efter deras olika 2282 Den I Augusti. förhållande til! hwc.randra, men fördelningen lnom hwarje Stad, har Utskottet ansett böra hädanefter fle i förhållande till beloppet af den Allmänna Bewinningen, som hwarje Egendom och Rörelse inom Staden utgör.
Ståndet, enär nämnda Betänkande blifvit af de bf. riga Riks-Standen bifallet, äfven för sin del godt» alt låta dervid bero. S. D. lades till Handlingarne Bevillningslagoch Ekonomi-Utskottens nu åter föredragna förnyade Utlåtande, N:o 72, i det hos Borgare-Ståndet förut afgjord» Maler, om en ny författning emot lurendrägeri och Tull försnillning, S. D. Till ledamot i Expeditions-Utskottet efter Herr Egge, hade Ståndets Elektorer utsett Her» lagmannen och Borgmästaren, Juris Utriusque» Doctorn Jonas Ullberg. S. D. lika med hvad Högvördige Preste-Ståm det, enligt ankommet Protocolls-Utdrag af den a? Prot,\ Ut dr, d, jg Decemb, 1S23 dennes, för sin del beslatit, fann äfven BorgrreStåndet godt förordna, att, om någon bland dem, som nu blifvit af Borgare-Ståndet utsedde till Directörer och deras Suppleanter vid Lärie-Contoiren i Götheborg och Malmö, skulle före nästa Riksdags början med döden afgå eller genom laga förfall sättas^ ur stånd, att detta uppdrag bestrida, bör, ifrån det Låne-Contoir; hvarest sådan bris1 uppkommit, anmälan derom göras hos Herrar Ban. lo.Fullmägtige, samt Ståndets Ledamöter i BancoStyrelsen inberätta förhållandet,; till Ståndets Cancelli-Ditection, och denna Direction då genast gå i författning om nytt val i den afgångna Suppleantens ställe.
Sia beftämjanDe af ©fanDinawffa 9?aturfotffatneé od; SäfarneS famntatt» träDc år 1842 1,000: 9:o 3nqt»arteringö»erfättning till åtjfiHiga Sånötnän i SBermlanD .. 646:. 17: 6.. lO.o JKeflitittion af 9\otefnt>etö»ben)illning, erlagD, på fatt mår f>ärotn Den 30 ^December fifUibct år till Äongl. ®laj:t aflåtne tmDerDåniga fftiftnelfe närmare utreDer, af ©täDerne ©efie, Våiniö, £anDsfrona, ‘pjlaD, Sunb, 3>ubifötr>all, Sranöport 9\:Dr 90,095: 42; 2. 4,834,034; 22T~£ 29 brandport 90,095: 42: 2. 4,834,034; 22: 4. ®öDerf)amn, Sjfilötuna ocf> ®fanör, meb tillfammanö 11,483: 2; 3, 11» Srfdttntng för DagöwerföjfpIDig» f>et till ©}arief>olmS oc^> Cathrinebergs kungögårDar . 1,490: 38; 2. 12:o §in arfmoDen åt oiearieranDe Sjenjte mån i kammarkollegium
• Seroitlningen od) kfe tia bogro belopp, dn ten Seauaning dgaren. fjelf erldgger för Sgen* tomens mdrte. Canbtbönber, ^dlftenbrufare 0$ te, font bruf a arrenberab jörb, er» Idgga Serotttning tia bdlften emot ten, forn blifroit Strrenbatorn pdförb» efler mtnfl en feptonbebel af ägaren#* §* *7* 3 öfrigt betala efter benna Strtifelr 2frbefc6fo!b, forn ej innebafrca £orp, men munnit tiflfldnb, att, utan ftdnbig dröfjenjf od) Ion, avbeta för bagépenning: manton, ogifte famt gifte 0$ Snftingar utan minberdriga Saen 9t:tr 1: — ©ifte famt Snftingar meb rainberdrige Sam — 16. <D.u>mfdn, ogifta, eder Snfor utan minberdriga Sam — 12. 2ttwocater, od) te, forn meb laglig rdtt utföra parters rdttegdngar, t Sem Stafett görffa Slaten SfLbrfs®: Itnbra tito 30: Srebje tito sot gjerte tito —- 10: gemte tito 5: Betjent er, Kullar eller iaquayer pd 2'anbet» 3dgare 0$ CaffettdcCare meb flere, lifa raeb bern i ©tdterne, Byggmdftare, 2Jns<* eder £4rai>6*, i Sent (Hafer; Sörpa Stafett — 9J:br 20: Sfnbra bito 15: Srebje bito 10: Sjerbe bita 8: Semte bita — 6* SdrjeFatlat, lifa meb 5trbetdFarIar. fidtiemån, font (tafraa egne båtar, lifa nteb ©Fut» ecb 23åtj?eppare.
Jag .erkänner att det är med en ännu större ledsnad jag nu erfar att uttalandet af en enskild mening kan väcka andras misshag, men måste förklara alt äfven onder en sådan ledsam förutsättning skulle jag icke hafva ansett mig tillständig!, att, såsom lagstiftare, böja mig efter en tillfällig opinion i fråga om hvad jag tror vara rätt och nyttigt för fäderneslandet. Grundsatsen ifrån hvilken jag utgått, och från hvilken jag tycker mig finna att flertalet af R. o. Ad:s ledamöter också vilja utgå, är, att åstadkomma fabriksbränning. Jag har då trott att det icke vore ändamålsenligt att söka tillintetgöra större delen af de fabriker, som linnas i landet. Man har påstått att icke så stor del af de nuvande fabrikerna, skulle tillintetgöras genom detta minimum, som jag i min reservation upgifvit. Jag har tagit mina upgifter ifrån ledamöter dels inom dels utom detta hus, ifrån Skåningar, ifrån personer från flere orter och specielt från norra delen af Kalmare län. En i sistnämda ort boende person har sagt mig, att der finnas ganska få ångbrännerier, och deribland icke mer än ett, som tillverkat så mycket som det af Hr Brannerhjelm upgifna belopp, nemi. det bränneri, som inrättades på Ed, under det att Hr Braunerhjelm var delegare i denna egendom. Eh bränneri-egare, hvilken jag har råkat i denna dag har upgifvit, att han med 10 k:rs panna icke kunnat tillverka mera än Den 27 April f. m. 485 100 k:r på dygnet. Uti min reservation har jag ingenting annat sagt än att enl. de underrättelser jag kunnat få, så är i allmänhet icke tillverkningen högre än alt f-g af nuvar:de ångbrännerier stå under det föreslagna minimum. Men detta förhållande, som nu existerar, bevisar alldeles icke, att tillverkningsförmågan hos ångredskap är begränsad vid denna låga ståndpunkt.
Dessa ord verkade på mig, som om jag hela tiden, hon setat bredvid mig, hade hört henne säga detsamma. Jag var förberedd på dem som på något, hvilket måste komma, jag kände, att det var ett vågstycke för henne att uttala dem, och att hon darrade af ängslan för mitt svar. Därför ljög jag fram ett jakande svar, nöjd att åtminstone ett ögonblick hafva kunnat göra henne lycklig. Slutet på ett ungdomsminne. Min hustru tror, att jag kan räddas. Hon tror också, att hon kan rädda mig. Och hon har sagt mig detta just nu, när jag klarare än någonsin sett mitt öde i ansiktet. Hon har sagt det, just när jag känner mitt eget öde växa samman med den man, för hvilken jag en gång ville göra, hvad hon nu vill göra för mig. Vet jag det icke på förhand? Vet jag icke, att ingen kan skingra mörkret i en annans själ, icke moderns trofasta ömhet, icke vännens uppoffring, icke hustruns hela kärlek? Har jag icke försökt det själf? Jag kan icke säga henne det. Men under mina händer växer bilden af det öde, som skall blifva mitt, så visst det en gång var Reinholds, och jag ser mina egna drag däri som i en spegel, hvilken icke ljuger. Och först af allt minns jag, hur jag morgonen efter den sista dag, vi upplefde samman, på det hotell, där jag bodde, fick ett bref. Och det var från Reinhold. Hur han fått veta, hvar jag bodde, har jag sedan aldrig kunnat förstå. Troligen hade jag sagt det någon gång under dagens lopp, ehuru minnet af denna detalj sedan försvunnit. När uppasserskan bar in kaffebrickan på morgonen, lämnade hon mig emellertid ett bref, som hade Petersburg i poststämpeln och Reinholds handstil på kuvertet. Det måste hafva varit skrifvet omedelbart efter det ögonblick, då han sade mig farväl. Jag greps af onda aningar och bröt det genast. Det började med en upprepad förklaring, att han lämnat mig sitt förtroende, därför att han trott sig kunna lita på mig. Därefter följde en alldeles förvirrad passus, hvari han sökte bortförklara, hvad han sagt kvällen förut. Det gjorde ett alldeles ohyggligt intryck. Än talade han om, att han hade endast velat pröfva mig, när han sagt, hur många gånger han förr lefvat på jorden.
Enligt material-räkningen utgör behållningen 15,524}j£ kubikfot, hvaremot den på grund af inventerings-journalen uppgjorda liqvid å behållningen till 1857 upptager 9,801}jf kubikfot, hvilken behållning blifvit genom skrif-fel i material-räkningen för 1857 upptagen till 9,811{-$J kubikfot. Revisorerne hafva inhemtat, att inventeringar af ekevirkes-förrådet egt rum åren 1843, 1851—1852 och 1856, vid hvilka tillfällen funnits betydlig skilnad mellan de förda räkenskaperna och inventeringens resultat. Särdeles hafva Revisorerne fästat sig vid den omständigheten, att år 1843 skulle i förrådet funnits ett öfverskott af icke mindre än 7,112,\\ kubikfot ektimmer, hvars tillkomst är vida svårare att förklara, än en uppkommen brist, och finna således häruti ett ytterligare stöd för det i föregående § uttalade omdöme. § 5. Vidare hafva Revisorerne funnit anmärkningsvärdt, att upphandlingen af materialier för förråden icke sker i någorlunda stora qvantiteter, utan att ofta flere små partier af samma slags vara upphandlas och ingå till samina förråd under olika titlar, så att, då till exempel 100,000 spik af något visst slag under årets lopp erfordras för förrådet, upphandlas detta parti i flera smärre poster, enligt särskilda kontrakter, hvarigenom ett mångdubbelt bestyr uppstår, dels med besigtningar, dels vid räkenskapsföringen, utan någon synbar nytta, men till förlust i pekuniärt hänseende, då den omständigheten ej får förbises, att leverantören alltid på hvarje särskildt parti måste, utom sin vinst på varan, beräkna ersättning för sitt besvär, utgift för kontraktslösen m. m. Om afsigten med detta sätt att gå tillväga är att förekomma penninge-anslagens på de olika titlarne sammanblandning, så är densamma ej tillfyllest uppnådd, emedan man derigenom endast förekommer hvarje olika anslagstitels öfverskridande vid upphandlingen, men icke dess öfverskridande vid förbrukningen af den upphandlade matenelen.
Så vida icke Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden vilja förena sig med Borgare-Ståndet i att godkänna Utskottets förslag, måste följande omröstningar anställas: aj om kontra-propositionen. 167 ro.j Den, som vill, att till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen angående malm, rå och osmält, antages Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ständets beslut, att eventuela utförselstullen derå skall förblifva 75 procent af värdet, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; Bih. till R. St. Salpeter. Väfnader-, Helsiden, Vinner Nej, antages til! kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut, att bestämma denna tull till 33!/3 procent af värdet; b) i hufvudsaken. 1 68:0. Den, som vill, att eventuela utförselstullen å malm, rå och osmält, ej specificerad, bestämmes till 2 R:dr 24 sk. per skeppund tackjernsvigt om 26 lispund bergsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:sta alternat.) Ridderslcapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut. (2:dra alternat.) Bonde-Ståndets beslut. För Salpeter, oraffinerad och raffinerad, hafva Ridderslcapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden bestämt eventuela införselstullen till 1 R:dr 32 sk. per lispund; Rorgare-Ståndet har deremot antagit införselstullen till 1 R:dr lispundet. Derest icke Borgare-Ständet skulle vilja frånträda detta sitt skiljaktiga beslut, föranleder följande omröstning: 169:o. Den, som vill, att på sätt tre Stånd beslutat, eventuela införselstullen å Salpeter, oraffinerad och raffinerad, fortfarande skall förblifva 1 R:dr 32 sk.
Ständer anslags till ersättning för ecwdtRänteriernes Fötstattep till k riget, samt 1809 ärs Statsbrist 731,798: Zo, 8 265,525: Af de i Riksgäld^^ontoiret wid igro ärs flut qwarstäende 569,126 R:dr ffutte, enligt Kongl. Ercsfl^t den 22 Februarii 1811, 559,50? säfö,i, swarande emot det dä utröl-sf Ofwerstotket af 1809 ärs tillfälligt intrMtde Inkomster, anwändas i afräkning pa de kostnader, som Rikets Förfwar fordrade, " anseende till det emot England förklara^ kriget 559,507: 727 —- öfwcrffvttet komn-ci cniigt Kongl. Brefwet asden 1811 attanwändas till enahanda behof - 22,945: n, ro Stalswerkets Skulo wro isis äck stut. Till Banqven pä ^nen 8,679,368: 13, 6 Riksgälds-ContsiietPä Förstettct 620,242: 30, ii Z. Under min Allernädigfte Konungs och Herres sjukdom Ester Dest Förordnande L. L. l.L§er1i6!m. O Smnnemäl i Natura. ä. 36 A. rr i^ R dr Tunnan. Sädan som den, k den af Rikets Ständer författade" Riks-Staten blifwit päräknad: Statswerkets Inkomster enligt särstild Förtekning - Än Hwad, enligt Regeringsformens 60 §. säfom Bewillning instyter, nemligen:
Då denna åtgärd hunnit att af den föreslagna Comitén vidtagas och, i sammanhang dermed, den sålunda möjlig blifvande nya methoden för ärendenas behandling kommit i utöfning, förmodar Utskottet, att det nu uppgifna behofvet af, en större betjening skall, äfven ^ig Serskildta Utskottets Betänkanden, vid Landshöfdinge-Embetena , försvinna. I alla fall lär det endast kunna tillkomma den blifvande Comitén, att, vid uppgörandet a£ de nya Staterna för framtiden föreslå en sådan tillökning, sorn den begärda, derest den skulle finnas nödig, och Comitén genom indragningar på andra ställen skulle vara i stånd att anvisa utvägar till lönings-anslag. Af dessa sammanlagda orsaker, linner sig Utskottet, som icke kan pröfva några detaljer af den blifvande Tjénstemsnna-Staten, och tili hvilket det ingalunda kan höra, att, oafsedt dess för framtiden gifna allmänna förslag, projectera ändringar eller tillökningar i någon viss af de nuvarande Stater, så mycket mindre kunna tillstyrka de föreslagna 2ne LandsContoirsskrifvarnes antagande, sorn LandÄCcEtoiiren redan äro försedde med en Länsbokhållare och göromålen med den redan bsfinteiige Betjeningen torde kunna medhinnas under den tid, som kommer att förflyta innan den nya regleringen varder till Kongl. Maj:t och Riksens Ständers pröfning öfverlemnad. Beträffande den andra delén äf Friherre Focks förslag, nemligen att vid LandsCantzlierne en LänsNotarie matte å Stat varda tillförordnad, så ser sig väl Utskottet af ofvan anförda grunder hindradt, att i denna detaljfråga något bestämdt tillstyrkande afgifva; men, då Utskottets yttrande häröfver blifvit fordradt, får Utskottet, till följe deraf, anföra: att, ehuru sjelfva mängden af göromål vid LandsCantzlierne ieke lämpligen torde Serskildta Utskottets Betänkanden.