Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Zko dä jords eller egendoms förwalkning nödwandigk lkulle lämnas helt och häl» lik otillsedd genom en enda persons krigstjenst, eller dä minderåriga barn lämnades kill ros ät armodet genom en enda äldre brors eller siäakingS utskrifning; i alia hwilka sall fordrades .Konungens nådiga bifall, lämnadr med anledning af do säkraste ntteststn öfwer sädanc högst bewekande omständigheter. Om legning Ml! såsom ett oundgängligt medel kill buswudsrägans snara afgörande möjeli gen kunna anses för någon rid böra tillälas kror jag följande wilker nödiga : 1:0 de werkligk friwillige mä alldrig sällås tillsammans i en corps med de legde, utgöra e» ferffilt under serskildt Öfwer och Under befäl: 2.0 Jnga kroppsstraff blott ambirions och lifsstraff kunna äläggas. Men desta aker med kcigsarriclarnes yttersta stränghet. A.o hwarje ung man som en gäng legt eller lätit kega annan i sitt ställe , bör under eller efter ntskrifningsäldern, aldrig mer kunna antaga under hwad förewändning som hälst r krigstjenst wid befalsgraderne. 4:0 den som. legt, är alltid skyldig, att complektera eller recrutera sitt neimer wid ffeende afgäng. 5:0 bör endast <m bZ - Den iZ Maji. 179 bestyrkt sjuklighet under någon bestämd rid, r. ex. § är tjena till frikallelse. Om legningsrätkighetcn förswinner, föregifweS, au manga under bästa aldren för Embetsmanna kunffaper, för studiers och olika talangers winnande, derifrån afiägsnas och förlora riden för del yrke hwartill de warit bäst pahande. Härwid anmärkes tillbakars, att jusi Under uisikrifuingsäldren, bleswe hwar och en liksom inwigd till arbete och werksamhet. dä annars säkerligen de flesta antingen wid en Academie, sedan de fjclfwe trott sig redan
Förteckning öfver de Mål och Ärender, hvilka, genom Rikets Ständers till Kongl. Maj:t aflålne underdåniga Skrifvelser, angående deras vid sist förflutna Riksmöte fattade beslut eller gjorde hemställningar, inkommit till Juslitie-RevisionsExpeditionen, såsom tillhörande nämnde Expeditions underdåniga föredragning. Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser: l:o i834 April 24. Angående ett tillägg till 17 Kap. 18 §. RättegångsBalken, i fråga om ansvar för falskt vittnesmål. Kongl. Maj:t har förklarat sig icke vilja antaga Rikets Ständers underdåniga förslag. Om upphäfvande af Kongl. Brefvet d. 2 November 1786, angående ansvar för vaktkarl, som af försummelse eller vangömo släpper fånge lös. Denna underdåniga hemställan är i nåder bifallen, och kungörelse derom utfärdad under den 21 Mars 1835. Handels-Balken, om ansvar för den som förnekar veterlig gäld. O O Kongl. Majit har förklarat sig icke vilja oförändradt antaga Rikets Ständers förslag; men alt Kongl. Majit ville genom serskild Nådig Proposition lill Rikets Ständer öfverlemna förslag till en förändrad redaktion af ifrågavarande lagstadgande. ■4:0 i834 Maj 5. Angående ändring i 3 Kap. Sjöskade-Balken Sjölagen. Kongl. Majit har bifallit Rikets Ständers underdåniga hemställan, hvarom kungörelse den 21 Mars 1835 är utfärdad. I anledning af väckt fråga, att mål angående den nidingstjufnad, hvarom 3, 4 och 5 §. §. i 42 Kap. MissgerningsBalken omförmäla, må upphöra att vara af underställnings egenskap. Bihang till R. St. St. fast. Onlbudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. Rikets Sländers underdåniga hemställan är af Kongl. Maj:t i Nåder bifallen, och kungörelse derom utfärdad den 21 Mars i835. Angående verkställd omröstning öfver Högste
Preste-Ståndet den 27 Borgare-StAmiet den 27 Bonde-Slåodet den 27 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, om ändring i stadgandet angående Creditupplaget. (Bevilln.-UtsL N:o 59.) S. A. K. Då 15 §. af underrättelserne till den af Rikets Ständer vid denna Riksdag antagne och till E. K. M. redan i underd. öfverlemnade TullTaxa medgifver, det varor, inom ett år från den dag då de på creditupplag uppläggas, fä förtullas efter den tull, som var gällande då upplaget skedde, men Rikets Ständer sedermera kommit att fästa uppmärksamhet dervid, att en minskning i de för nästkommande år påräknade tullinkomster möjligen skulle kunna uppkomma derigenom, att de vaBihang till R. St. Skrifvelse N.o 325. ruartiklar, hvarå förhöjd tul 1 af«ift vid innevarande Riksdag blifvit beslutad, äfven under loppet af år i836 kunde förtullas efter de lägre tullbeslämmelser, som uti i83o års Tull-Taxa innefatt-as; hafva Rikets Ständer till förekommande af den förlust i påräknade tullintrader, som deraf kunde blifva en följd, skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, att, med ändring af hvad berörde underrättelser innehålla rörande crediI-upplaget, stadgas måtte, att för alla varor, som vid nästkommande års början finnas på credilupplag qvarliggande och derefter till förtullning i behörig ordning uttagas, tullafgiften bör erläggas, enligt den Tull-Taxa, som, i följd af Rikets Ständers vid innevarande Riksdag fattade beslut kommer att utfärdas, och icke efter den tullbestämmelse, som var gällande då upplaget skedde; äfvensom Rikets Ständer få i underd. hemställa, alt Nådig Kungörelse härom, så fort ske kan, och utan afvaktan af tiden för den nya Tulltariffens promulgerande, måtte utfärdas, på det varureqvirenler i lid må erhålla kännedom om detta förändrade stadgande i alseende å credit-upplaget.
Utla* tanben beröfveer inSommit, bedagat famina förflag, jemte bervib gjorba anmärSningar, tilt till Dfj öfverlemna, meb åtfStlliga beri fö* reflagna jemSningar; Ijafve *3Bi tagit berörbe förflag i öfverväganbe; men bå ben fmfvubgrunb i omförmälba förflag, att, när ägor af In Sa beffaffenfyet möta Ijvaranbra, belägarne å ömfe fiber böra till hälften hälften IjroavDeta fullgöra (tängfet#(fplbigheten, och att, när aber, äng, eller tutö laga jfifte fä forn tnröéningé#jorb beräfnaD oblingébar marf möter jfogé# eller beteémarf, ben feDnareé innehafvare enbajt bör till /Del i (tängfelt! Deltaga, icFe funnat, i anfeenDe till flera emot Denna npa Delningé#grunD uppftåDDa betänfligheter, af £)jj antagaé; håfve 'SBi ocf anfelt en utförligare granfbning af $örjlageté ferffilDa före# jfrtfter vara utan ätiDamål, och derföre famma förflag i fin h«lh^ ogillat. §• 64. c3Bi håfve enhälligt bejlutit, att Den, genom fijta Momentet i Ditt Äit&riiyj 14 §. af 5lDeliga ^rioilegierna Den 16 Cctober 1723, DttDDerfbapet och bibeln (emnabe rättighet, ”att ä fina frälfe#ägor, viD bi# och vinter# vägar famt viD (tora ftråb# vägat, på mtnft en half milé afftänD från gäftgtfvare#gårDar, bpgga frogar/’ (ball upphöra, i hvaré hänb jorDen än beftnneé. §• 65. ©eban ^ongl.
Och det du nyss sa ', mamma, påminner mig om ett uttryck, som jag läste i Malmströms litteraturhistoria häromdagen: den kvinna, som inte tänker poetiskt, åtminstone då hon tänker på kärlek, är allt igenom prosa. » » Ni kunna ändå inte komma ifrån prosan, ni svärmiska ungdomar, » sade justitierådinnan Asker med en suck. » Förr eller senare kommer den och tar er. » » Jag är inte något litet barn, och jag är inte rädd för busen, » sade Elli litet trotsigt. » Jag kan nog försvara mig. » » Det låter som det vore fråga om en fiende, » sade professorskan i sin lugna, litet skälmaktiga ton. » Men jag vet af egen erfarenhet, att lifvets prosa kan behandlas så, att den blir en riktigt hemtreflig och gemytlig gammal vän, som man visserligen inte älskar af hela sin själ, men som ändå på sin anspråkslösa plats bidrar till ens lycka och välbefinnande. Ja, jag vill inte hålla något försvarstal för Bertha och inte för prosan heller — det behöfs inte —, jag vill bara tala om någonting för dig, min lilla E l l i. någonting, som har händt " mig själf i min ungdom och som inte är utan sin lilla sensmoral, just passande för det här tillfället. » Professorskan tog åter till sitt a; bete, som en stund legat i hennes knä, och lät virknålen löpa med samma jämna fart som tungan. » Jag var bara nitton år, då jag gifte mig, » började hon, » och min man var femton år äldre. Han var professor redan då och nästan samma lärda, allvarsamma och tankspridda herre som nu. Jag hyste en kolossal respekt för honom, och det föll mig aldrig in att besvära honom med något så tarfligt som hushållsangelägenheter och dylikt. Det skulle ha varit att kränka hans värdighet, tyckte jag. Om bosättning hade vi aldrig behöft växla ett ord, ty han hade sitt enkla hem fullständigt ordnadt sedan många år tillbaka, och jag hade bara att flytta in. 44 » Vi höllo innerligt af hvarandra, och jag törs påstå, att inte så många äktenskap byggts på en så solid grundval af inbördes kärlek och aktning som vårt. Men huru det var, hade jag ibland en dunkel förnimmelse af, att det var liksom ett litet tomrum emellan oss.
Det är från folket, Rådgifvarne i min tanka måste hafva hämtat grunder för de rådslag, som de lemna; och då Representationen tvifvelsutan är Styrelsens rådgifvare, skulle jag tro, att den Representation eller Representant, som vid sina rådslag underlåter att hämta stöd från folkets opinion, eller ifrån det allmänna tanke - Den 26 Mars e. m. sältet, så illa uppfyller sitt kall, alt han liar föga frugt att vänta af ett dylikt sjelfförtroende. Herr Rosenblad: I afseende på den tvist, som mellan mig och Herr von Hartmansdorff uppstått, är jag visserligen ej i tillfälle att upplysa förhållandet med extracter; men att något misstag här äger rum, är säkert, då det säges, att på räkningen N:o 2 ingen behållning finnes. I Banken måste på denna räkning finnas så mycken behållning, som fordras till inlösen af utelöpande Riksgäldssedlar, och att sådane äro utelöpande, kan jag bevisa; ty jag har här på fickan tvenne stycken. För öfrigt vill jag erinra, att jag ej på denna räkning, ensam förbehållen Riksgäldssedlarne, föreslagit, att anvisa ifrågavarande understöd. Grefve Frölichj Davida anförde skriftligen: Jag delar, mine Herrar, eder otålighet att efter en så lång öfverläggning komma till beslut; men fruktan att vi möjligen skulle stadna i ett för landet olycksaligt, och min önskan att i sådant fall kunna undandraga mig all del i ansvaret, bjuder mig alt före voteringen yttra mig, och påkalla Eder uppmärksamhet å en omständighet, som innefattar ett kraftigt argument emot anslag till Götha Canal för det närvarande, och som åtminstone bestämt min öfverty - 182 Den 26 Mars e, m. geise, att deremot rösta nej. Jag alluderar på det sammanhang, som utförandet af Götha Canal har med vårt pappersmyntsystem.
Man har dock ansett nödigt att, uti en särskild §, bestämdare uttrycka, hvad som egentligen utgör föremålen för Beredn:s-comiteernas åligganden, och dertill egnat en ny, eller den g3, Art. X. § 64. Hufvudsakligen utförd: förra delen på Art. IX, § 55, mom. 2: — den sednare på nämnde Art., § 56. Den i Februari. 10g § 65. Till sitt innehåll fördelad på §§ 45, 46, 46, Art. IX; således utesluten sorn särskild §. §§ 66 , 67. Hufvudsakligen intagne på Art. VI, § 2.5, inom. 2, synas de, såsom särskildt utförde, endast leda lill en vidlyftighet, hvilken hör undvikas. § 68. Hvad här namnes om boställen, tillhörer rätteligen Art. II, hvarest de ock äro afhandlade uti § 5. Det öfriga af §:n, som handlar om frälseräntor, tinnes, ehuru med förändrad redaction, intaget på Art. VI, § 3o. § 69. Hufvudsakligen intagen på Art. VII, § 36; sista punkten igenfinnes på Art. VI, § 25, mom. 3, och torde derföre icke såsom villkor behöfva upprepas uti förstnämnde §. § 7°; Denna § har ansetts böra tillhöra Art. IV, och finnes der intagen uti § 21. — Att hänföra fisk er i er lill Art. VI, enligt hvilken bevillning utgöres efter uppskaltningsvärdet, synes sakna grundlighet. Man besinne blott, att värdet af ett fiskeri är föga annat, än den ganska villkorliga inkomsten, hvilken för ingen del uteslutande beror på ägarens tillgörande alt framkalla; ty fisken låter icke så sig inom bestämda råmärken. Då det alltså är inkomsten, som här egentligen kan tagas i anspråk, hafva liskerier, såsom särskilda lägenheter betraktade, bort i bevillningsväg behandlas jemlikt annan näring. § 7 ’• Då innehållet af denna §■ står i strid med den grund för värdering af fastighet på landet, som uti § 25, mom 3, Art.
Jag medgifver detta lika gerna, sorn jag erkänner, att det var nyttigt, att den beryktade presten Almqvist öfvergaf fäderneslandet, men jag vet äfven — och många andra kunna jemväl intyga sanningen häraf — att ett stort antal af Dalarnes och Helsinglands befolkning, bestående af idoga, laglydiga medborgare och sanna kristna, funnit sig föranlåtna till samma steg, derföre att det förvägrats dem alt begagna de gamla handböckerna. I Gefle cellfängelse hafva nyligen 20 personer undergått vattenoch brödstraff, för del de hrutit emot konvenlikel-plakatet. Ar detta kristligt? Är detta öfverensstämmande tned bildningens och lidehvarfvets fordringar? Emot den tydning jag gjort af 16 § Reg.F:n, har Hr Thara riktat den anmärkn., att densamma icke borde såsom giltig anses, emedan K. M. icke godkänt den förklaring, 1809 års Const.Utsk. öfver nämnde § lemnat. Jag får med anledn. häraf förklara, alt Hr Tham icke tyckes hafva upfattat hvad jag härom yttrat, eller begripit hvarom fråga är. Förhållandet är nemi. följande: Redan vid 1809 års Riksdag upstod inom Const.Utsk. en häftig strid om de i 16 § Reg.F.-n förekommande orden: ”ingens samvete tvinga, eller tvinga låta, utan skydda hvar och en, vid en fri utöfning af sin religion; ty man sade sig befara, att Svenska Statskyrkan skulle af ett sådant stadgande laga skada, och den tiden var man lika rädd för den Grekiska trosbekännelsen, som man nu fruktar katholicismen; men sedan den liberalare och kristligare meningen, som inom Utsk. och PresteSt. försvarades af dåvarande Biskopen i Linköping, Rosenstein, och Dokt. Wikman Casperson emot Biskopen af Nordin, gjort sig gällande, och §:n blifvit oförändrad den 6 Juni af samtlige RiksSl. antagen, föreslog PresteSt. ett tillägg till §:n af följande lydelse: ”så vidt derigenom icke tillskyndas mehn och skada för den rena, Evangeliska läran.”
Palmstjerna, Carl Otto, och för - Den 7 Maj f, m. 333 förklarade, jemte de anmärkn:r lian gjorde emot dessa ledamöter, alt hau för sin del verkligen ansåg, att PresleSt. hade blifvit fö rola njpadt af Hr Silfverstolpe. Detta var första steget, hvarigenom jag anser att discussionen öfversteg den gräns "den borde hafva, ty Frih. Palmstjerna yttrade* sig dervid om ett ämne, som aldrig horde kunna förekomma förr än då R. o. Adis prot. justerades. En annan ledamot har här förklarat, att han ieke ville ingå i något bedömmande af PrestStis beslut, men han har likväl dervid fällt det uttrycket, att han icke kunde ogilla dess åtgärd, och då han sålunda derjemte uttalat sin mening angide Hr Silfverstolpes yttrande, så synes iian mig derigenom något hafva öfverskrida gränsen för hvad här kunde blifva fråga om. Härigenom har discussionen verkligen fått den formen, att det blifvit fråga om iagligheten af hvad inom Ståndet sig tilldrager, och då tycker jag att det endast är att onödigtvis borttaga tiden med att tala om nödvändigheten af discussionens förkortande, enär ingen kan bestridas rättigheten att härom yttra sig. I (leita hänseende skall jag bedja att få tillägga ännu några ord till hvad som redan blifvit anmärkt i anleda, af Gr. Mörners anförande, i afseende på Ridd.secretis rättighet att till Hr Silfverstolpe få utlemna hans yttrande. Alla ledamöter af R. o. Ad., som yttrat sig på detta rum, känna ganska väl, att allt sedan offentligheten blifvit hos R. o. Ad. införd, har det ansetts vara allas rättighet, alt enskildt få vidtala R. o. Adis notarier, vare sig genast efter pleni slut eller hvilken af följande dagar sorn helst, att få sitt yttrande ulskrifvet, och att under eget ansvar få meddela det till hvilken person utom Ståndet som helst. Denna rättighet är det nu som Gr.
Ledamöter i afseende pä ätstillige Kungsgärdar föreslagit, och under öfwertygclse det Arrende-Summotnas Återförande till deras primitiva valeur i jemförelse mot Spannemälsprisen, icke bör anses säfom nägon förtydning) att Jnnehafwarne af alla de Kungs - och Kungs-Ladugärdar, hwilka före är 1799 blifwit till enstildte personer uplätne, mä fä begagna äterstäende Arrendetiden mot Arrendets erläggande i Spannemäl, räknad efter det ärcts Markegäng dä penningeRäntan bestämdes eller Arrende rättigheten berviljades. Men hwad sarstildt^beträffade Lindhofs Kungsgärd, an, säg Ständet det perstetuella Arrendet deraf, säfom en aba» lienation, bora bestämmas pä lika tid, som af Riksens Ständer är 1769 för Wengarn och Räfsnäs fastställdes, nemligen roo är, räknade frän är 1770, samt emot Arrendets utgörande i Spanncmäl, beräknad efter det äretz Markegäng, dä Arrende-rättigheten berviljades. rw I afseende pä aflöningarne för Landshvfdingarne pä Gottland och i Malmöhus Län, ansäg Ständet desam, ma Den 17 Aprkk. Szr ma böra regleras utan sammanbindning med Äungsgär, darne Noma Kloster och Alnerup, med hwiffas förwattrung, enligt Ståndets tankar, wid blifwande Landshöfdinge-vacancer i be örde Län, bör förfaras pä enahanda sä t som med Äungsgärdar i allmänhet z:o Rörande Utssottcts hemställan angäende de Arrenden för Kongsgärdarne ätföljande Ängar och Kongs» Ladugärdar, hwilka hitmtllls blifwit Kronan med pennin» gar godtgjordc , fann Ständct, i enlighet med hwad inom Wäiloff.
Stad donerade dito Rekognitionsskogshemman Militie-Boställen Ecklesiastike dito Skattlagde, obebyggde Torp, Utjordar, Urfjellar, utan Mantal som ej inbegripas under något hemmans ränta: Skatte Dito dito Krono Oskattlagde, bebyggde, deribland 087 åt Soldater och Båtsmän Backstugor Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig ägande-rätt Dito dito på viss tid eller lifstid Skattlagde Fisken och Fiskelägenheter af särskilda slag, som ej inbegripas mans ränta: Skatte Dito dels skattlagde, dels bortarrenderade: Krono Ttfll-mjölqvarnar med tillsammans 221 par stenar Tuli-sågqvarnar: Grofhladiga dito Finbladiga med rätt till köptimmer föi Husbehofs-Mjölqvarnar dito Sågqvarnar Stampa Stångjernsverk med 120 Hamrar och 165 Härdar Masugnar, inbegripne i Stångjerns-verkens värden Jern-Manufaktur-verk af särskilda sia Jern-Grufvor i Gestrikland och Södra Helsingland Pappers-Bruk Tegel-Bruk Snus-Qvarnar . Garfverier Färgerier Rödfärgs-verk. Klädes-Fabrik i Gestrikland Linne-Fabrik i Södra Helsingland . Tekniskt Linberednings-verk i dito Lego-Linschäktar i Södra Helsingland Kolugn i Norra Helsingland innefattas i brukets värden Krono-Allmänningar, afvittrade, af tillsammans omkring 717,188 Tunnlam Grufve-skogar, afvittrade, i Gestrikland af circa 3,000 dito Krono-skog, Ugglebo Jernverk emot Rekognition upplåten Kalkstensbrott i Skärgården Mjölkkärils-Fabrik Kopparforms-verkstad Kakelugns-Fabrik Lerkärilsdito Diverse personer, som ej höra till viss näring. Sterbhus, Testamenten, Gåfvor och Fidei-Kommisser . Se Stads-Tabellen. Till Berättelsen öfver Gefleborgs
Sid. 1 och följande i Friherre Lojvenskjitds särskilda mening. 14 Styrelseverken ; uti det andra göres försiar; till de ärender, som Friherren ansett kunna från Styrelseverken afskiljas , och till Domstolarnes befattning öfverlemnas ; uti det tredje förekommer det egenteliga förslaget till Styrelseverkens nya inrättning; och uti det fjerde stycket föreslås förändringar uti Rättegångsoch Arbetsordningen; af hvilka afdelningar de , som handla om rättsfrågors skiljande från Förvaltningsverken , och om dessa Verks nya reglering , egenteligen varit föremål för Utskottets granskning. Friherrens förslag förutsätter icke några Constitutions-förändiingar *). Stats-Rådens och Stats-Secreterarnes i grundlagen föreskrifne antal och befattningar äro deri bibehållne. Rörande Collegierne anmärker Friberren, hurusom de ifrån början utgjort ett mindre antal och sinsemellan egt närmare samband ; men att de efter hand utgrenat sig till flera särskildta Verk , hvarigenom deras inbördes förening blifvit rubbad, communicationen dem emellan försvårad och förbländning i fördelningen af deras göromål uppkommit ; äfvensom obestridlig långsamhet i ärendernes behandling skall vållas genom felaktig arbetsmethod , och ett större antal Ledamöters Colleen va deltagande i öfverläggningarna, än naturen af Förvaltningsärenders handterande rätteligen rr.edgifver. ®) Sid. 124. 15 Dessa olägenheter kunna , som Friherren förmodar, undanrödjas , dels genom en rigtig fördelning af ärenderne , så att icke olika verk och myndigheter, der det möjeligen kan undvikas, komma att handlägga likartade frågor, elier deröfver få gemensamt resolvera, och dels genom en förändrad Arbets-ordning. Sedan Friherren skildrat de nuvarande Styrelse-verkens sammanblandade befattningar föreslår Friherren, att den egenteliga Administrationen i andra instantien må anförtros åt fyra så kallade Kongl. Förvaltningar: den ena för ReligionsHelsö- och Fattig-vården3 den andra för Krigsärenderne 3 den tredje för SjöArenderne ; och den fjerde för Rikets allmänna Hushållning.
Lag, som den för tillrättavisande af felaktig lagtillämpning i Regeringsformens 96 §. föreskrifva ordning hänvisar till åtgärder, hvilka ej kunna af Rikets Ständer vidtagas. Och är det för öfrigt uppenbart, att den af Hr Landegren yrkade anstalten ej kan till föremålen för Utskottets befattning, nemligen Lags stiftande, ändring, f örklaring, eller uppjuif vande, hänföras. Vidkommande åter den andra anmärkningen ; så lärer LagUtskottets pligt att utarbeta de från Rikets Ständers Plena till Utskottet remitterade förslag icke böra inskränkas till ett enkelt afeller tillstyrkande a£ väckta motioner eller propositioner; hvarföre Utskottet ansett det vara både sin rättighet och sitt åliggande att i hvarje till dess utlåtande framställdt ämne afgifva det förslag , Utskottet för sin del funnit behöflig! och lämpligt. Kan denna åsigt ej ogillas; så , enär Herr Cron yrkat, att det af Herr Landegren klandrade kungörandet i Tidningarne måtte godkännas såsom en laglig utväg att bereda möjlighet för den, som förvärfvat fast egendom, att derå erhålla lagfart, ehuru do handlingar, som styrka förra egarens åtkomst 14 IjngZftskolirts Uttänkande N:o 94. ej kulina anskaffas och företes , torde det icke kunna med fog sägas , att Utskottet öfverskrida sin bestämmelse, då Utskottet, som ej funnit skal att Herr Crons yrkande understödja, i stället löreslagit ett annat stadgande, hvarigenom det ändamål, Herr Cron åsyftat , efter Utskottets mening, lämpligen kan vinnas.
Att man annars på vida hafvet griper med begärlighet den minsta spilta, tili räddningens försök, ar naturligt} och af sådan anledning kan Utskottet väl fatta, huru man i tider, utan constitutionel ratt att fordra ansvar af Regeringens första organer och utan egentlig publicitet, kunnat hysa de begrepp, dem Utskottet nu bestridt; men huru man ännu kan af isolerade Corporationer hoppas något till frihetens värn, i fall de nyssnämnde ojemförligt vigtiga nationalrättigheter icke skulle dertill förslå, eller icke begagnas, det lär alltid blifva svårt att förklara. De slutsatser, dem i synnerhet Friherre Boye dragit af Utskottets anställda jemförelse mellan 1654 års Regeringsform och den föreslagna Administrationsmethoden, äfvensom flere af de omdömen Friherren fällt öfver förstnämnde Regeringsform, äro redan vid discussionerna besvarade af Herrar Rothlieb och Munck af Rosenschöld. Utskottet vill härtill lägga, att det aldrig förklarat sitt förslag för ett och samma med meranämnde Regeringsform, utan blott att döt dermed instämmer, och har Utskottets afsigt dermed icke varit någon annan än den, att förebygga tanken, det förslaget vore en blott efterhämtning af utländska mönster, 60m kunde för detta land vara alldele» fiämmande. Att för öfrigt 1634 års Regeringsform, den må vara författad af hvem söm heldst, icke varit annat än en Instruction för Regeringen, kan Serskildta Utskottets Betänkandets. 907 i så måtto medgifvas, som ett lika omdöme kan fällas om hvar och en Regeringsform, hvilket sjelfva benämningen utvisar. Men att Svea Rikes Ständer densamma antago och besvuro, jcke blottsom en regutatif stadgaför Drottningens förmyndare, rttan som en Rikets grundlag, bindande och giltig för dem och deras efterkommande, det läses i sjelfva den deröfver utfärdade akten. Allt detta har dessutom på Uukottets förslag och dess användbarhet intet inflytande. Friherre Boye har afvan uppehållit sig vid de Exempel på MinisterialStyrelse i andra fria länder, dem Utskottet i förbigående anfört.