Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär befatlningarne af Garde des Medailles och Brandmästare äro af tillfällig egenskap, finner Utskottet olämpligt att upptaga de för samma befattningar utgående anslag eller löner på Lönestat, hvarigenom dessa personer skulle beredas den förmon att af pensionsrätt, ej allenast för sig sjelfva, än äfven för efterlemnande enkor och barn komma i åtnjutande; och hvad åter angår Pappersmästaren vid Tumba, kan Utskottet ej inse behofvet deraf, att denne arbetsklassen egentligen tillhörande person på Bankens Stat ibland dess tjenstemän och betjening upptages, helst, efter hvad erfarenheten ådagalagt, det med full visshet kan antagas, att Rikets Ständer icke underlåta, åt den Pappersmästare, sorn, efter ådagalagdt välföi hållandevid uppnådd högre ålder, nödgas taga afsked, anvisa ett hans lefnadsbehof under återstående lifstid motsvarande Pensions - understöd, samt dermed äfvenledes hugna hans hustru, för den händelse, hon skulle mannen öfverlefva* Inom Högloft. Ridderskapet och Adeln är af en Ledamot anmärkt, alt Utskottet afknappat det af Banco-Fullmägtige föreslagne arfvode för den mest behöfvande delen af Bankens betjening, dess Extra Ordinarie!’, i Banken vida strängare sysselsatte, än i andra publika Verk* Utskottet får lill svar härå meddela , att, elter hvad Utskottet inhemta fc» det ”till Rxtrcict-arbeten samt Ivnlöse Extra Ordinarie Tjenstemäns Uppmuntran’ upptagna anslag af i,5oo Rdr Banco, bör blifva i allmänhet tillräckligt för det dermed afsedda ändamål; hvadan ock någon, förhöjning i delta anslag ej lärer vara af nöden.
Denna efter Utskottets omdöme lämpliga bestämmelse, som åt vederbörandes urskiljning öfverlemnar att använda ett efter omständigheterna i olika fall lämpadt expeditionssätt, synes icke erfordra någon förändring, helst ett medgifvande, lemnadt åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att i vidsträcktare måtto begagna det af motionären förordade beqvämare expeditionssättet, icke skulle väsendtligen befrämja de åsyftade ändamålen med mindre det utsträcktes äfven till andra em betsmyndigheter; hvilket dock motionären ej ifrågasatt; och hemställer Utskottet fördenskull, att detta förslag ej må till någon åtgärd föranleda. Beträffande slutligen den föreskrift motionären ansett nödig till förekommande deraf, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande belastas med uppdrag att fortskaffa andra embetsmyndigheters och tjenstemäns skrifvelser m. m., då sådana kunna genom allmänna posten eller annorledes befordras direkte till dem, för hvilka de äro ämnade, linner Utskottet det betänkligt att, på sätt motionären föreslagit, göra rättigheten till erhållande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes handräckning härutinnan i allmänhet beroende allenast af den omständighet, huruvida den myndig - Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 16. 5 het, hvars åtgärd äskas, är stationerad på bestämd ort och denna för allom bekant.
I afseende å sistnämnde rän'as bestämmande förekommer, att, då det sålunda uträknade värdesbeloppet å de hittills efter markegång utgjorde räntor i de Heste delar af Riket blefve olika för hvarje serskildt hemman, utan afseende å dess skattetal, någon allmän grund för pcrsedel-utbvtet icke annorlunda kan vinnas, än genom stadgande af ett visst förhållande emellan de nya räntepersedlarne och nuvarande räntans belopp. Och tro Comiterade derföre ändamålet enklast och rättvisast kunna ernås på det sätt, att, sedan det blifvit bestämdt, af hvilka persedlar den nya räntan skall utgöras för hvarje Län eller annat district, som anses böra blifva 57 föremål för serskild beräkning, fastställes huru stora qvantiteter af dessa persedlar, med afseende å det till grund för ränteförvandlingen antagne medelvärde och efter den ungefärliga proportion, som emellan persedlarne finnes böra ega rum, belöpa på hvarje Riksdaler af den gamla räntan. Dock anse Comiterade, att, lill undvikande af allt lör svåra och besvärliga bråk, lämpligast vore, att sådana endast bestämdes uti tiondedelar, hvarigenom både alla uträkningar underlättades och hinder icke mötte, i fall decimalsystemet framdeles skulle blifva infördt, samt att, då sålunda icke altid fulla beloppet af En Riksdaler kunde i passande persedelqvantiteter förvandlas, fyllnaden utsattes att erläggas i contant, hvilket fyllnadseller jemknings-belopp i allmänhet icke blefve så betydligt, att någon olägenhet för Staten derigenom, att det icke af varuvärden berodde, kunde uppstå. Äfvenså anse Comiterade, att, sedan på ofvanomförmäldte sätt den andel af hvarje hemmans ränta, som efter markegång utgöres, blifvit till medelvärde uträknad, borde, till förenklande af beräkningarne samt Jordeboken, endast fulla Riksdalerstal blifva föremål för förvandling och benämnas persedel-skaltetal, men ölverskjutande beloppet tilläggas den del af räntan, som, enligt hvad i det föregående är föreslaget, skulle i contant utsättas.
Den hängde slaknad, denna arm, tom och slankig. Hans historia är kort eller lång, alltefter som man tar det. Weli var ej en af de olyckligaste. Han förföll aldrig till last, han var endast hvad man kallar »en lösdrifvare». Man ser honom på gatorna i Helsingfors, ibland i brunnsparken, ibland i Thölö. Han bär på sina axlar en låda med cigarrer. När »ryska musiken» spelar på något af dessa ställen, då står han försjunken i drömmar och lyssnar. Ögonlocken äro halft slutna, blicken irrar utan mål i rymden. Hans fina näsa ser nästan genomskinlig ut, hans kinder, med grå skiftningar i det blekröda, äro insjunkna. Men munnen ler lycksaligt, när det är någon af de nationella melodierna, som tonar ut, spelad af dessa metallhorn, som på nervösa konstitutioner verka så illa... Men Weli har aldrig haft några nerver. Han har någonting annat i stället, någonting som ofta kör upp salta tårar i hans Ögon, tårar dem han ej sjelf förstår. Allt är som det skall vara. Han har ingenting fått lära. Men han förtjenar så mycket med sin handel, att han kan äta sig mätt, minst en gång i veckan. Och han kan kläda sig, modern hjelper till. Han är inte smutsig och han är ej musikant. Hvad Kajsa fruktade värst hade uteblifvit. Hennes son blef ej en af »den sorten». Han skulle ej som farfar frysa ihjäl på en landsväg bredvid sitt positiv, skulle ej som far dö af snygghet. Han skulle ända sitt lif på en klinik, till gagn för vetenskapen. Han hade kommit långt, han. Och hade ändå ej fylt sitt tjugonde år. DOTTERN. Hon stack in hufvudet mellan albuskarne för att höra bättre. Det var sång och musik inne i huset, säkert Hadenäsfröken, som spelade till herr Adolfs sång. Han var patrons från gården yngste son ... student från Helsingfors. Och så han sjöng! Nadja lyssnade som till cherubim och serafim. Hon hörde icke, att det stundom gick litet för lågt i höjden och för högt i djupet för henne var det fullkomligt rent.
Herrarne bättre tillsammans än deras fruar, ty Wahls lilla hustru hade möda att hålla sig varm vid sidan af Ringschölds ståtliga Gemål, och denna, ehuru för belefvad och artig att låta sig generas af någonting, fann vår Fru alltför litet genant, och det förblef kallt dem emellan, hvilket, då Hennes Nåds stora fel, enligt Gertrud, just var att låta folk ”sätta sej på näsan på sej”, torde förefalla alla dem besynnerligt, som icke känt och lefvat med den ej så stela, som andra förstelnande Grefvinnan Eleonora Ringschöld. Ett skäl fanns dock, hvarföre Wahls gerna sågo, och till och med sökte tillfälle att se Ringschölds, och giltigt måste det vara, eftersom Gertrud godkände det, ehuru hämtadt ur barnkammaren på Högesta. Der funnos två barn; egentligen tre, ty man får icke glömma lilla Grefven och Fideikommissarien Alfred, Fadrens ögonsten och det enda i verlden Modern måhända ömmade för, en ganska vacker gosse Men icke han, utan hans syster och hans såkallade lekkamrat var det, som nära gjort Wahl Ludvigs minne otrogen, och i hans hustrus själ rörde upp känslor, dem en Moder fattar och en icke-Moder begriper. Dessa barn voro i sanning älskliga. Elin, eller som hon på Söndagsspråket hette, Helena Ringschöld, hvars ätteledning, med tillhjelp af Föräldrarnas respektiva stamträd och af några ännu icke på tryck utgifna handlingar, skulle kunna följas ända in i Hedendomen, bråddes, redan i vaggan, så litet på sina Föräldrar, ja, på hela sin kända slägt, undantagande kanske sin Mors mormors köttsliga halfsysters dotter – ett, man måste medgifva det, bra långt håll att hämta slägttycke ifrån – att man kunde frestas att tro henne hafva på något sätt kommit vilse i Ringschöldska familjen, och fastän hennes änglasköna utseende tillfyllest utvisade det hon ingen byting vore, föreföll hennes härkomst lika främmande, nästan lika oviss som Göstas, om hvilken man med säkerhet ingenting visste mer, än att han hette Gösta, och vid fyra års ålder, kort efter Elins födelse, inkommit i hennes Föräldrars hus, för att leka med hennes bror .
I allt fall kunde väl den främmande församlingen icke anses bildad elier finnas till förr, än dess medlemmar redan utträdt ur Svenska kyrkan. Men ett sådant utträdande skulle dock enligt Kongl. Maj:(s förslag ej få ske utan till ett redan tillåtet, verkligen existerande, religions-samfund. Huru nu förlika detta? Ej kan meningen vara, att dessa trosbekännare först skulle sluta sig till någon annan redan bildad församling, t. ex. en katolsk, för att sedan derifrån utträda' och få förena sig i särskilt samfund. Lika litet kan det vara meningen, att en hvar, som efter den nya författningens utfärdande förklarar sig redan derförut hafva affailit frän Svenska kyrkan och slutit sig t. ex. till Baptisterna, skulle i följd af en sådan sin blotta uppgift redan anses från Svenska kyrkan skild, utan att hafva genomgått de i förslagets 14 § föreskrifna varningsgrader. I sådant fall gåfves ett alltför fritt spelrum åt lättsinnet, och hela den nuvarande generationen skulle under den kommande tiden, när som helst och utan vidare omständigheter, kunna förklara sig redan vara skild från Svenska kyrkan. Beträffande åter sättet för upptagande af dessa dissenters i statistiska längder samt kontroller för erhållande af sådana upplysningar om förändringar i deras familjeförhållanden, som enligt lag böra i offentliga handlingar vara att tillgå, får Utskottet erinra, att förhållandet med lagstiftningen derutinnan är alldeles detsamma sorn i afseende ä alla andra främmande trosbekännare, och att äfven i ifrågavarande fäll Kongl. Majit icke lärer underlåta att, på grund af sin ekonomiska lagstiftningsrätt, meddela alla erforderliga föreskrifter. Utskottet anser sig härvid jemväl böra upplysa att, enligt hvad till Utskottets kunskap kommit, Chefen för Statistiska Central-byrån redan fästat uppmärksamhet å antydda möjligen uppstående förhållanden och till Regeringen ingått med memorial i ämnet. Den förändring i Kongl. Maj:ts förevarande förslag, som, i enlighet med nu uttalade åsigter, Utskottet funnit nödig, återfinnes hufvudsakligen i 14 §; men Utskottet har ansett sig först böra vidröra nämnde förändring, enär den i viss mån måste ega inflytande på författningens innehåll i öfrigt.
Ytterligare Utlåtande lagdt på bordet af Bondeståndet, s. 67g» men slutligen bif. lil. s. 46.3. Santessonska Sockerbruks-egendomen i Götheborg, angående inköp af; StatsUtskottets Yttrande, bif. af Presteståndet, s. 342. af Borgareståndet, s. 348. af Adeln, s. 360. Schlegelska Köpegodsen, i Halland, StatsUtskottets be. tänkande om. Bifallet af Presteståndet, s. 50, af Adeln, s. 52. Ytterligare Utlåtande, bif. af Bondeståndet, s. 87. Schosrbings afhandling om Skogshushållningen, om inköp af; StatsUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 197. af Presteståndet, s. 200. af Borgareståndet, s. 264. af Bondeståndet, s. 209. EkonomiUtskottets Utlåtande, bif. af Borgareståndet, s. 669. lagdt till Handlingarne af Bondeståndet, s. 680. 147 Schola, orri inrättande af en-, i Ofver Torneå; Statsoch EkonomiUtskottets .betänkande, bif. af Adeln, s. 382. af Prestestånd.et, s. 288. af Borgareståndet, s. 291. SchoteLärare, om Spannmåls-anslag till Lönfyllnad för * Stockholms; StatsUtskotlets betänkande, bif. af Piesteståndet, s. 582. af bondeståndet, s. 595, af borgareståndet, s. 608. af Adeln, s. 639. ScholeOrdning, örn ändring af, Kongl. Majrts förnyade; EkonomiUtskottets betänkande, återrem. af Adeln, s. 307. af Bondeståndet, s.324. af Borgareståndet, s. 333.
I sammanhang härmed har Eders Kongl. Mäj:t i Nåder framställt, att tid efter annan frågor blifvit väckte om inköp eller uppförande af Landshöfdinge Residenshus i de Län, der sådana ej finnas; och af de från vederbörande Landshöfdingar infordrade, samt Stats-Utskottets tillställda Uppgifter och Kostnadsförslag hafva Riksens Ständer inhemtet: att Reparationer fordras å Westerås, Gefleborgs och Halmstads Slott till ett uppgifvit belopp af 34,965 R:dr 47 sk. 9 r:st : samt att nybyggnad eller inköp af nödiga hus forandamålet blifvit föreslagne i Carlstads, Gottlands, K ronobergs, Christianstads, Blekinge, Westerbottens och Norrbottens Län till ett sammanlagdt belopp af 122,018 R:dr 12 skill., äfvensom i Jönköpings Län, ehuru utan aagot Kostnads-Förslag. Riksens Ständer hafva å ena sidan väl funnit huruledes det skulle vara uti sin ordning, att uti alla vöro-Residenser af den beskaffenhet, Eders Kongl. Majrts Nådiga Proposition innehåller, men å den andra insett, att uti Statens närvarande ställning, och med flerfaldig! ännu angelägnare behof, det icke är möjligt åstadkomma erforderliga medel för så betydliga kostnader, som detta ändamål kräfver. Så vidt tillgångarne inedgifvit, hafva XJnderdcinign Shrifreiser. hafva Riksens Ständer beviljat förhöjning i Anslaget för Allmänna Byggnadernes underhållande äfven i Landsorterne ; och af detta anslag böra utgifterne till reparationer ä redan befintlige Landshöfdinge-Residenken utgå så långt medlen räcka eller till det nödvändigaste underhållandet. I de Län åter, der Residensen ej finnas, äro hushyre* friedel för Landshfifdingarne till Boningsoch Embets-rum bestådda och a Stat uppförda. Då likväl en ny, tillgång under Stats-regie ringen upp* kommit, bestående irti de från Danmark åren 1809 till och med detta år utehlifna Fyrings-ersättnihgs-medel 3500 R:dr Hamburger Banko, hvilka, på sätt Riksens Ständer hos Ed. Kongl.
Att Utskottet, genom att tillstyrka en begäran om uppskof med pröfningen af Storlhingets för sin del fattade beslut om Stålhållareskapets i Norge upphörande, i sjelfva verket begärt a/sia g å denna Norrmännens önskan, åtminstone för denna gång: har Siåthållare-embetet tillkommit genom beslut, öfverenskommet och fattadt af Norges Storthiug och Sveriges Konung, genom Dess Kommissarier, så lärer det väl äfven ku na afskaffas dä samma kontrahenter derom äro ense, hvadan jag skulle vilja tillstyrka att Rikets Ständer hos Unions-konungen mätte begära, att Han vid frågans behandling måtte i vederbörlig ordning betrakta densamma äfven ur Svensk synpunkt, hvarigenom Sveriges rätt, så ringa den i detta fall än är, ej lider något förnärmande och något hinder ej uppslår för frågans afgörande.» Uti denna reservation har J. P. Andersson från Elfsborgs län instämt. Af Riksdags-fullmägtigen Paul Hedström frän Wester-Norrlands län: »Då jag ej sjelf kunnat öfvervara Utskottets öfverläggning i förevarande ämne längre än till dess Utskottet öfverenskommit om de till eller afstyrkanden, hvarmed de väckte motionerna böra till de respektive Stånden återsändas och ej fått deltaga i den slutliga öfverläggningen om och justeringen af betänkandet i dess öfriga delar samt särskildt de motiver, som för besluten komma att audragas, måste jag, dä jag nu går att emot dessa beslut i vissa delar anföra reservation, särskildt bemärka, att jag endast har sjelfva besluten att hålla mig till, och således hvarken kan anses hafva, vare sig med biträdande eller ogillande, yttrat mig öfver den slutliga redaktionen af betänkandet i dess öfriga delar. Allm. Besv.- och Ekon.-Ulshottets Betänkande N:o 37. 51 Hvad jag således här har att tillkännagifva är i hvad raan jag från Utskottets beslut, rörande de särskilda motionerna varit skiljaktig och, der jag desamma biträdt, i hvad mening och under hvad förutsättning sådant skett.
Enär 45 punkten endast innefattade den opinion, Utskottet hyser, angående nu varande Privat-Bankers ändamålsenlighet, samt en förnyelse af berörde opinions-yttring är utan ändamål, torde Utskottet, som följakligen utesluter nämnde punkt, icke behöfva att afgifva något vidare yttrande öfver de anmärkningar, som vid densamma blifvit inom Riks-Stånden gjorde, helst dessa anmärkningar i allmänhet innefatta, att Utskottet icke bordt uti förevarande Betänkande afgifva eLt dylikt yttrande. Uti 46 punkten tillstyrkte Utskottet, att Sedelstocken icke får genom någon af Batico-Stp reisen beroende åtgärd ökas utöfver det i punkt 4<> bestämde belopp, så vida icke en eller flere Privat-Banker skulle upphöra, då Riksbanken bör, genom sedelutgifning, på lämpligt sätt, successive ersätta den minskning i rörelse-capitalet, som sålunda uppkommit.
Inom fem församlingar har man inrättat sockenbibliotheker. — Såsom en egenhet i statistiskt hänseende anmärkes, att under år 1860 icke något giftermål inträffat i Woxtorps socken med en folkmängd af nära 700 personer, hvilka med få undantag äro välbergade. Ölands Norra Mot: Befolkningen är i allmänhet frisk och starkt byggd. Klimat och naturförhållanden bidraga härtill. Ökad välmåga har framkallat benägenhet för lyx och öfverflöd. Allmogens helgdagskläder äro nu nästan alltid förfärdigade af köpt, i stället för hemmaväfdt tyg. Bostäderna byggas rymligare och prydligare än förr. I senare tider uppförda mangårdshus å bondhemman äro vanligen af timmer samt innehålla flera, omkring fyra alnar höga, ofta tapetserade och med kakelugnar försedda rum, på en af Ölandssten murad fotbyggnad, som begagnas till visthus och bodar. Ladugårdshusen byggas stundom af sten och stundom af träd samt förenas genom höga stenmurar med boningshuset, så att det hela bildar en fullt sluten fyrkant, inom hvilken man är skyddad mot blåsten. Klimatet kräfver stark föda, och Öländningen vet också att fylla detta behof. Under den strängare arbetstiden eller från våren till höstens slut intagas dagligen fem måltider, nemligen frukost vid utgåendet på arbetet, dagvard omkring klockan 8, middag klockan 12, merafton klockan 5 och qvällmål vid dagsarbetets slut. Hvad ladugården kan frambringa af fläsk, kött, smör eller ost försäljes sällan, utan förtäres hemma i huset. Till bröd begagnas endast råg och något hvete; af trädgårdsväxter sällan annat än kål. Fisk och sjöfogel lemna ofta rikliga bidrag till måltiderna. Bränvin begagnas mera sparsamt än tillförene. Deremot tilltager konsumtionen af kaffe, som sällan saknas ens i de fattigaste husen. Hemmabrygdt svagdricka måste äfven dagligen vara att tillgå, om ej fattigdomen är alltför stor. Sedligheten synes vara i tilltagande. Fylleri och deraf föranledda våldsamheter förekomma mindre ofta än förr. Sällan föröfvas gröfre brott.
I följd däraf måste på läkarnes tillrå- dan storhertiginnan tills vidare afstå från utöfvandet af många för henne kära plikter. Statsbanornas man, äldsta kvinnliga tjänstefröken Karin Gyllencreutz, som varit anställd i järnvägens tjänst i 27 år, fyllde den 15 dennes 65 år. Hon uppvaktades med anledning af dagens betydelselse af tjänstepersonalen å telegrafen vid Centralstationen härstädes, å hvilken afdelning fröken Gyllencreutz tjänstgör, hvilken till henne framförde sin lyckönskan. Fröken Gyllencreutz, som 1866 började sin tjänstgöring i Göteborg, transporterades sedermera 1 ill trafikstyrelsens telegrafkontor i Storkyrkobrinken, hviket var inrättadt där, innan Centralstationen byggdes, och har sedan tjänstgjort å telegrafexpeditionen å Centralstationen. Hon är, trots sina jämförelsevis många år, i daglig tjänstgöring, hvilken hon förrättar med duglighet och kraft. * En de behöfvandes vän. Den 16 d s afled: härslädes fru Emmy Ahlberg, född Cedersehiöld, i en ålder af 53 år. Dotter till framldne departementschefen E. T. Cedersehiöld och hans äoru lefvande maka, född Widman, ingick den nu bortgångna år 1861 äktenskap med kaptenen, sedermera verkställande direktören i Stockholms Intecknings garanti-aktiebolag John Ahlberg, hvilken för två år sedan afled. Genom fru Emma Ahlbergs bortgång ha de fattige och hjälpbehöfvande i samhället förlorat en hjärtevarm människovän. Fru Ahlberg bedref ' nemligen en efter våra förhållanden ovanligt omfattande välgörenhet, men städse i det tysta, utan all ostentation. Ekonomiskt lyckligt lottad, gaf hon med frikostig hand understöd där så- IDUN 1899 127 dant behöfdes; men med gåfvan gaf hon ock hvad bättre var — * hon gaf barmhertighet. Med hjärtevarmt intresse följde hon sina skyddslingar, och särskildt skall hennes namn i välsignadt minne bevaras af det hem hon å sin egendom Skura upp rättat för unga flickor. italienska visor och sina öfverdådiga Bellmanssånger med icke mindre utmärkt guitarrackompagnement.
Raab, men jag har icke kunnat underlåta att i en fråga, sådan som denna, öppet uttala mina tankar, fastän de skilja sig från hans. Ropen på propos. förnyades. Den 4 April f. m. 39 Frih, Raab: Jag ber endast att i få ord få antyda, att min lilla föreläsning för Hr Dalman haft god effekt, ty först uppgaf han, att November-författningen inkorporerade Schlesvig, men nu har han ändrat detta påstående derhän, att den endast hade en syftning att inkorporera. För öfrigt får jag anmärka, att min gamle vän, Hr Dalman, utlofvat väl mycket, då han åtagit sig att vederlägga uppgifter, som lian ännu icke hört. Väl kan jag medgifva, att man kan läsa utan att lörsta, men, huru man kan tilltro sig att förstå något, som man hvarken hört eller läst, det begriper jag sannerligen icke. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm , att R. o. Ad. torde finna, det Konst.-Utsk:ts ifrågav:de Meni. icke föranledde till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. R. o. Åd. åtskiljdes kl. 2 e. m. !n fidem, 0. Brakel. 40 Det) 4 April e. m. Onsdagen den 4 April 1806» Plenum k). 6 e. m. Justerades 1 prot.-utdrag för förmiddagens plenum och protokollet för den 3 Mars f. m. Upplästes ett utaf Hr af Chapman, Carl Edvard, inlemnadl mern. af följande lydelse: Härmedelst får jag anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig att vara Bänkman inom 22:dra Bank mansa fdelningen. Till denna anhållan lemnade K. o. Ad., uppå Iramställd propus., sitt bifall. Eöredrogos ånyo och godkändes Exped.-Utsk:ts den 26 och 28 sistl. Mars bordlagda förslag: N:o 33, till R. St:rs underd.