Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Meri en sadan fortfarande oell oafbrutet verkande kraft kan ej bildas, utan genom en fortfarande och lika oalbrulet verkande controll; och hvar finnes denna hos en Nation, hvars Representariter endast hvart femte år äror i tillfälle att sammanträda, att vinna en mer eller mindre ofullständig underrättelse om Administrationens företag, och att dessas beskaffenhet granska och undersöka. Om våra önskningar, för en på andra än nu gällande grunder uppgjord Representation, genom vår egen obeslutsamhet, eller inbördes afund, ännu aro från sin fullbordan aflägsne, om hoppet förgäfves smickrar oss med den väntan, att se denna Representation snart af sjelfva minsdkningen i sin talrikhet hämta en ny tillväxt i sin styrka; och orri ändtligen den tidpunkt ännu är fjerran, då våra Riksdagar hvarje år skola förena Styrelsen och Folkets Ombud i gemensamma öfverläggningar för gemensamt val; men icke sorn nu, hvart femte år, till sammanträden, der Slånds-frågor och Stånds-tvlster ofta upptaga en tid, hvars användande för högre ändamål Nationen äger rätt att ovilkorligen påkalla; så Jåtom oss, genom begagnandet af en alltid möje]ig litterair granskning, tilis vidare afhjelpa saknaden åf den till sin verksamhet under sä långa mellantider afbrinna nationella; latona oss, genom dén uppmärksamhet, hvarmed vi följe de administrativa åtgärderna i alla grenar af Styrelsen, gifva denna ett talande bevis på vårt för troen; - Den 20 Juni'. troende oell var aktning; och latom oss allvarligen bemöda oss, att vi alle hädanefter må, redan vid öfverläggningarnas början, äga den kännedom, af allmänna ställningen, Sorn flere ibland oss nu torde sakna äfven vid deras slut. en kännedom hvilken icke desto mindre utgör den enda grund, hvarpå, vi med trygghet kunna fota våra beslut» ^Contfoa'11 boreslår vinnande af detJ ta ändamål, och till befrämjande af den oafbrutet fortfarande controll, sorn genom den allmänna opinionen uttryckes; att Riksens Höglofl.
Då jemförelsen med den utveckling lagstiftningen i delta ämne under sednare tider uppnått i andra länder, påkallat en fullständig omarbetning af det genom en särskild komité på Kongl. Majus befallning utarbetade och är 1847 genom trycket till allmänhetens kännedom befordrade förslag till Sjölag och Reglemente för handelssjöfarten, har detta omfattande arbete icke hunnit utföras och i grundlagsenlig ordning granskas så tidigt, att det kunnat underställas Kongl. Majus godkännande förr än riksdagen framskridit till närvarande tidpunkt. Denna omständighet har dock, med afseende å den allmänna önskan och det länge insedda behofvet af förbättring i förenämnda det af lagstiftningen, synts Kongl. Maj:t icke ovilkorligen böra utgöra hinder mot framläggande nu af förslaget, enär Rikets Ständer möjligen kunna, om ock ej ulan svårighet och vidtagande af särskilda åtgärder, medhinna förslagets granskning under riksdagens lopp. Kongl. Ma ju har derföre ansett sig icke böra underlåta att uppfylla Rikets Ständers ofvanberördn, jemväl af petitioner från de flesta af våra större sjöstäder understödda, anhållan, och såmedelst sätta Rikets Ständer i tillfälle, att, derest sä ske kan, redan vid innevarande riksdag behandla det i omförmälda vigliga ämne uppgjorda förslaget samt deröfver sig yttra; Bih. till R. St.
Besöket var för Fredrik ej af art att uppmuntra till dess förnyande, och han upphörde åter från denna stund med sina visiter. Farbrodern tyckte ej illa derom, ty han förtrodde nu efteråt Magnus: «att han väl märkt, att Fredrik visat sig alltför artig mot Lina, och att, ehuru det ej var någon fara med henne, det dock varit väl, att Magnus läst lagen för honom.» Magnus hade ingenting emot hvarken gubbens tankar i ämnet eller Fredriks uteblifvande, och till och med Märtha var ej missnöjd med det sednare, sedan hon af Lina fått den upplysning, att en häftig dispyt männerna emellan var orsaken dertill, samt att Magnus derunder i halfva ord förebrått honom hans uppförande mot sin unga hustru. Endast Lina sjelf vägde emellan belåtenhet och missnöje, eller rättare, hon insåg att hon borde och bjöd till att vara belåten, men var missnöjd öfver sin egen belåtenhet. Rask, lugn och glad som förut var hon väl icke, ehuru hon också nu intet försummade uti att bereda de båda vännerna trefnad. Men bemödandet var synbart och ängsligt, likasom för att godtgöra. Men hvad är Septembersolens bleknande sken, som glittrar öfver stormupprörda vågor, gulnade lunder och de afmejade ängarnes spindelväfvar, emot glansen af sommarens morgonsol, då den bryter sig i fjärdens glatta spegel eller blomskålarnes daggdiamanter! Hvad är pligtens till ömt bistånd räckta hand mot den eldiga kärlekens famnande armar, eller den om försoning bedjande blickens tillgifvenhet mot det af inga ångrens tårar fuktade ögats oskuldsfulla värma och tillit! Hvad äro de? – «Strålar, händer, blickar, som värmande, hängifna bjuda sig sjelfva åt den frusna jorden eller det kärlek behöfvande hjertat, utan anspråk att sjelfva beundras eller älskas, endast bleka eller darrande af fruktan, att deras kärlek är för ringa,» svarade Magnus i sitt sinne. För hvarje odelad lidelse, ädel eller oädel, i menniskans bröst eger naturen en bild, men ej för de motsägelser, denna så trånga och dock så rika verld inrymmer. Och huru många äro icke dessa!
Taxeringsoch Pröfningskomitéernas ledamöter behöfde icke vidare aflägga den dittills föreskrifna ed; utan skulle, till erinran om taxeringsmännens åligganden, åtskilliga uppgifna §§ af bevillmngsstadgan uppläsas före taxeringsförrättningens början. Den förut stadgade debetsedelslösen höjdes för hvarje debetsedel, som öfverstege 7 rdr rmt, till 12 öre och för hvar och en debetsedel öfver 75 rdr till 50 öre. I fråga om ej mindre de värden, hvartill fasta egendomen i riket under hvartdera af åren 1813 till och med 1857 blifvit uppskattad, än äfven beloppet af de under samma år påförda bevillningsafgifter, få Komiterade i underdånighet åberopa bilagda, på generalsammandragen öfver allmänna bevillningen grundade tabeller (litt A och B). Sedan Komiterade sålunda i underdånighet redogjort för de väsendtligaste stadgandena angående allmänna bevillningens utgörande inom Sverige intill närvarande tid, få Komiterade, till upplysning rörande de mer eller mindre lyckade försöken i åtskilliga andra länder att uttaga direkt skatt af förmögenhet eller inkomst, i särskild bilaga (litt. C’) underdånigst öfverlemna en utaf en bland Komiténs ledamöter utarbetad sammanfattning af åtskilliga främmande länders beskattningslagar. Det Komilerade lemnade uppdrag innefattar, såsom ofvan Hr nämndt, endast den allmänna föreskrift att »upprätta förslag till grunder för bevillningens fördelning samt sältet för deras tillämpning, efter hvilka den af Rikets Ständer fastställda bevillningssumma må kunna på ett lämpligare och rättvisare sätt, än efter nu gällande bevillningsförordning, utgöras.» Komiterade hafva bort tillse, huru denna föreskrift skall tydas, dels i afseende å hvad eller hvilket belopp man åsyftar genom bevillning utlaga, dels i alseende å sättet, eller huru mycket hvarje skattskyldig skall erlägga.
I sraga om deras tillsättande galle Tre SkändS pluralits, me» stadna Twä Stand emdi Twä, öswerlsmne Riksens Stander härutinnan sin afgörande rätt ti!! ConfiikulisnS-Utffottek. Vlifwa görsmälen inom något Utskott sa ökade, att de ej med del waulrga antalet af Deputerade kunna bestridas, ständc Utskottet fritt, att anhälla om förstärkning; dock ankomma bewiljanbet deraf pä Riksens Stän» ders pröfning; och galle härutinnan, äfwensom i söre» nämnde omständighet Tre Ständs plurulits, men stadna Twä Ständ emot Twä, sörfalle frägan. §- Z7- Alla Riksens Ständers Utskott med n idantag as Hemliga Utskottet, hwars göromäl och arbetstid af Konungen bestammas, ffola sist inom ätta dagar i frän - Den Li December. frän den, dä de utsedde blifwit, snnmankräda och sättas i werksamhet. Börande Urssolren i d.n mohn ärendcrne hinna utarbetas, sa fort sig göra lärer-, m d sina ptkronden lill Ständeus Plena inkomma. Anrtt Utsökt, Constiturions, och Banco Utffoiken allena un, dantagne, ware berättigad!, akk wäcka frågor till af, görande i Riksens Ständers Plena, eller alr '.uttaga andra ämnen än de fran Plena remitterade, sa wida cj, hwad Stats-Utskottet särsslidt angar, Ko-ui-igcaS -Proposition, enligt 27 §., sill det samma omedelbar, ligen öfwerlämtias. e §- 38- Alla omröstningar i Utskotten ske Ständswis. Zsffa en eller flere Ledamöter att votering ma med siurna sedlar anställas, bör sädant cj förwägras.
Hr Printzensköld: Jag har föga alt tillägga de skäl, som i Utsk:s betänk, finnas upptagna för ogillande af det förslag, som Utsk. framställt. Endast det bör jag nämna , att det icke stur tillsammans med constitutionella garantier alt tillsätta 25 myndigheter, sorn äro ansvarslösa för sina handlingar. De skulle i sanning mera kunna anses som Turkiska paschar än som constitutionella myndigheter. Högsta doinareinakten, ja, sjelfva regeringsmakten i vårt land är icke fri från ansvar; dess förseelser, den sednares likaväl som Den 10 Oclolitr e. m. den förres kunna anklagas oell afdömmas inför Riksrätt. Jag hemställer, huruvida det är lämpligt att inrätta sådana institutioner, som den ifrågavar., och afstyrker detta mot allt rättsbegrepp stridande förslag, och tillstyrker deremot att den gamla bevil!n.förordn:n må förblifva gällande; kunnandes jag icke inse nyttan af att borttaga K. Kammarrätten, såsom en instans dit besvärsmål öfver Pröfn:s-comiteernes beslut kunna ingifvas, emedan man icke med sådana saker bör besvära Regenn, som har vida vigtigare pligter att uppfylla, än att meddela beslut, som oftast nog , till och med för den det angår, kan vara af ringa vigt på det hela taget , och hvaröfver Kronans embetsman alltför väl kunna dömma. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr von Rosens förslag, att i?.5, 126 och 127 §§:ne måtte afslås , och att R. o. Ad. i stället måtte antaga i4ö, 147» '4^, 149> '5o och i5i §§:na i gamla författningen. Ropades ja. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. äfven, att öfverskriften på ifrågavar. afdelning i bevilln.stadgan skulle erhålla samma lydelse , som i gamla författningen. Hr von Hartmansdorff:
Ståndet beslöt, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att Rikets Ständer, för deras del, anse en summa af 10,000 Spanska piaslrar årligen, under 3 år, böra af Handelsoch Sjö fa ris-fonden, under förbehåll al framtida ersättning till berörde fond, ställas till Styrelsens öfver ön S:t Barthelemy disposition, emot redovisning, att användas till slafvars å nämnde ö friköpande, hvarvid likväl qvinnor och barn, samt män, sorn sjelfva lill Inköpandet bidraga, böra ega företräde. Från Heder v. Bonde-Standet. S. D. Vid förnyad föredragning af Borgare-Ståndets på bordet hvilande protocolls-utdrag, N:o 227, för den 17 i denna månad, med inbjudning till Bonde Ståndet att, med frånträdande af dess, vid pröfning af Lag-Utskottets betänkande, N-’o 31, rörande giftorätt, arfsrätt och morgongåfva, i afseende på morgongåfva fattade beslut, förena sig uti de beslut, Presteoch Borgare-Stånden, den 7 och 14 December nästlidne år 1844 fattat, rörande omförmälde betänkande, blef samma inbjudning af BondeStåndet antagen. S. D. Föredrogs Bancooch Lag-Utskottens betänkande, N:o 1, i anledning af väckta frågor 0111 stillande af Lag för enskilda Banker, samt \ilkoren för dessas rörelse.:
Om våra mindre pansarfartyg genom försynens omedelbart ingripande hand varit så lyckliga att inkomma i denna eif, icke kunna de i densamma utgöra ett flygelstöd åt våra trupper, som ej skola marschera längs efter den, utan tvärt öfver den. Dessutom blifver pansarfartygens tillvaro i våra elfvar högst vanskligt, ty intet är för fienden lättare än instänga dem medelst förankrade träd och medelst jordbröstvärn till sådana stängseiliniers försvar, bakom hvilka bröstvärn fienden nedskjöt alla dem, som försökte att upptaga stängsellinierna. Här, säger kanske Gr. Platen, skulle en infanteristrid komma i fråga. Ja, om' pansarfartygen egde tillräckliga besättningar för en sådan efter deras strategiska misstag att löpa in i fällan af en färskvattensström. — Jag tror verkligen att det skulle vara stridande mot alla förnuftiga krigsreglor att införa i någon af de Norrländska elfvarne dessa fartyg, och jag drager deraf den slutsats, att ordet färskvattensströmmar är ett af dessa sväfvande uttryck, som i sådan rik tillgång finnas i grunderna, i hvilka man ingalunda gjort sig klart, hvar och huru en fiendtlig invasion i Sverige kommer att ske. Sedan jag nu i korthet redogjort för de fartyg, hvaraf vår flotta, enligt Gr. von Plåtens förslag, skall bestå, ber jag att få yttra några ord ang:de det befäl, som skall kommendera dem. Mig synes då lämpligast, att flottans personal erhåller den sjömansbildning, att den kan föra hvilketdera af dessa fartyg som helst, och att, för den händelse det fordrades en högre skicklighet att föra en korvett, de officerare, som visade sig härför ega fallenhet, beordrades till beläl på dessa fartyg, och att ett enahanda förhållande iakttoges med afseende å monitorerne och de mindre pansarfartygen, så att en utvecklad fallenhet för kustförsvaret förutsattes hos dessa fartygs befäl. Skulle en gränslinie uppdragas, hvarigenom flottans personal skiljdes i tvenne delar, så skulle skilnaden ligga emellan dem, som utgöra befäl på korvetten, eller det tacklade fartyget, och dem, som kommendera den otacklade monitorn och det mindre pansarfartyget. Den 3 Mara e. m. 97 fartyget.
Danielsson hemställt, att bysättningstvång efter concursens slut ej må kunna af fordringsegcire yrkas, derest ej bevisas, att gäldenär undandöljt är/d eller förvärfd förmögenhet, hvarmed han blifvit dömd att sine fot dringsegare förnöja; — samt att genom serskild författning måtte stadgas den ordning, som i bysättnings-häktena skall iakttagas, såsom: att underhållet för bysatt person icke, under upphör clsansvar, får emottagas för längre tid, ån fjorton dagar; att gäldenär, hvarföre underhåll ej blifvit insatt för dagen innan kl, tolf, bör varda ovilkorligen fri från bysättningen, och ej vidare kunna pä samma utslag by ättas; att den autoritet, som har häcktet under sitt inseende, må ega alt, utan fordring segar ens hörande, i följande fall bev 5ja gäldenär utgång under bevakning, (sorn likväl bör af denne senare betala-, ) nemligen: a) då Läkaren förklarar sådant vara får hel,an nöd gt, högst tre gånger i vecka t, bj) dä, enligt Läkareintyg, nära anhörig är sängliggande sjuk och yrkar att få meddela sig med den by sciite c) då undersökning, utmätning eller visitation kunde vara i fråga uti hans vanliga boning, salubod eller magasin, dj) dä maka år nära att förlossas eller skall kyrkotagas, dä barn skall döpas och då desse eller fader och moder eller syskon skola begrafvas, e) då den Heliga Nattvarden skall annammas, och' f) då behörigen . tyrkås, att gäldenär eger, att i delden uppbära penningar, hvarmed dess. befrielse kan vinna-; att i ei - la öfrige fall fordring segar en > medgifvande borde först inhemtcts, innan tillstånd till utgående ur häktet finge meddelas; att utan bevakning det ej borde ti ilata ? någon att utgå, oansedt fordring egarenbegifvande, på det ej tillställde bysättningar må ega rum och häcktets local obehörigen begagnas. I anledning af Anders Danielssons motion, hafva följande af BondeSlåndels Ledamöter sig utlåtit, nemi. Nils Strindlund från Westernorrlands
Ni har öga för fornien, för färgen - och ni liarw - han knackade sig betydelsefullt i pannan - %ni liar nog har också för att hinna någon väg. Men ni ar, ursäkta mig, en kruka, ni vågar, som jag sagt, icke sjunga ut. Ni kunde inåla bättre, om ni bara tordes. w, Visst törs jag! Hvem skulle säl lägga band på mig? » &gt;sHvem? » Doktor Aliner log. » Ja, säg. det, den som kan! J a g skulle vilja Ila er bort från allesammans liar, soiri satta griller i hufviidet på er. J a, var jag nu för hänsynslös igen? J a g kan ej hjälpa det - jag inenax ändå livad jag säger. Ni skall aldrig finna arten och graden af er begfifning har heinnia. J a g vet det, jag vet det, jag liar sjalf varit morsgris. Det duger icke för den, som skall fram i varlden. Man niåste ha ro och tid och frihet a t t .arbeta. Man måste blifva sjalfständig. ?Ja, det är nog sannts. Martha såg upprörd och het ut. » Man vågar nog för litet, nar man mhlar under daglig kritik. % » Ja, var saker på det. Och så detta - jag vet så val liur det ar - så fort man visar anlag för någonting, ar man ett under i fars och ' mors ögon. A t t man ej ä r fullfjädrad med ens, liar deras kärlek oftast svårt att först %. A t t det behöfs dr af utveckling, af tankearbete,. af studier, ar dem ofattligt, i synnerhet oin de ej sjalfva - sysselsatt sig med att utveckla egna, liknande anlag. Sa får man » berömligta för det, för hvilket nian ej ens borde f &amp; ibgodkändt~, och när inan är ung och begåfvad, gör hvarenda ord af beröm en s&amp; hjärtans egenkär. Man blir i eget tycke mästare, innan man ännu varit lärpojke. Och hvarje kritik, som är klandrande, slhr antingen totalt ned aubetsliisten, eller gör en hätsk och oresonlig. A r det icke samt? » » JOD.
Såsom Prost i Husby, lät han i sin kyrka genast uppsätta ett ”dråpligt orgelverk”, med en inskrift i latinsk vers, om orgelns införande i kyrkomusiken genom Påfven Vitalianus. Bägge dessa sistnämnda Columber skrefvo, utom latinska verser, äfven svenska. – Till vår skald, ehuru icke prest, öfvergingo i arf både den presterliga och den musikaliska stämningen. Båda igenkännas i den fromma naturglädje och njutning af sitt kortvariga lif, hvarmed han i ett af sina sångstycken utropar: Ack Himmel! hvi är dock vårt lif så stackot blifvit? Hvi har Naturen oss ej tusen år medgifvit, På hvilka vi Guds verk å jorden måtte se, Allt till den Högstes lof och vår förnöjelse? Dessa ”Odæ Sveticæ eller sång-vis författade Verldsbetraktelser”, dem han sjelf 1674 utgaf särskildt och dedicerade till M. De la Gardie, äro alla beledsagade med melodier af hans vän Kongl. Capell mästaren Düben. Angenämt vore, att öfver dem, såsom minnen af den tidens svenska tonkonst, höra musik-kännares omdöme. Ännu i begynnelsen af 1700-talet söngos de allmänt. Samtidig med Columbus, men öfverlefvande, qvad i samma rigtning, med lika omsorg och närbeslägtad röst, brodern Johans lärjunge och efterträdare såsom ”Professor i Poeteriet”, Lagerlöf66. Stor egentligen såsom latinsk talare, är han ock både såsom latinsk och svensk poet aktningsvärd. I sednare afseendet kan han betraktas såsom en fortsättning af Columbus; dock synes han granskat sina skaldefoster ännu strängare. Samlingen af hans latinska tal och skaldedikter är känd; och bland det vackraste, som någonsin blifvit oss bekant af romersk vers, är det derstädes förekommande grafqvädet öfver en gammal rättskaffens Capellan. Af hans svenska stycken deremot äro blott få tryckta och allmännare tillgängliga.
404 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 136. 2:o Hädanefter, såsom hittills, erlägges för stämplade vexel-blarikelter icke någon betalning utöfver stämpel-beloppet; men för ostämplade vexel-blanketter, hvilka af allmänheten begäras och erhållas, skall erläggas lika belopp, som i 19 § för makuleradt stämpladt papper bestämmes, eller 3 öre. § 19- Utbyte uf makuleradt stiimpladl papper. l:o Utbyte af makuleradt stämpladl papper tillätes, när det är synbart, att missskrifning eller annan orsak vållat kartans obrukbarhet, samt det blad, hvarå stämpeln är salt, finnes ostympadt; härvid skall likväl för papperet betalas tre öre. Samma stadgande gälle äfven rörande kartor, hvarmed skuldsedlar vid inteckningar, lil! Iåns erhållande ur Banken eller publika kassor, varit belagda, då med vederbörandes betyg styrkes, alt ansökningarne derom blifvit afslagne. 2:o Påtecknade beläggnings-kartor och underskrifna expeditioner må dock icke till utbyte emottagas, innan orsaken lill deras obrukbarhel blifvit behörigen styrkt, och intygadt är, alt lösen för dem icke erhållits, samt att de icke varit för ändamålet begagnade; äfvenså må Kongl.
Vid afgifvande af sitt yttrande öfver förenämnde motioner, få Utskotten erinra, att Rikets Ständer redan i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 23 September 1840 uttalat den åsigt, att Ijerdingsmanna-befattningen utgjorde ett municipalbestyr, och att fjerdingsmännen således borde befrias ifrån sådana göromål, som rätteligen tillkomme krono-betjeningen att besörja; och som fjerdingsmännen således icke rätteligen tillkommer, att befatta sig med indrifning af ofvanberörde stämmoböter, hvadan de icke heller böra genom någon lag tilläggas ersättning derföre, anse Utskotten sig böra afstyrka förslaget, att den del af stämmo-böterne, som, enligt författningarnp, kronofogden erhåller, må fjerdingsmännen tillkomma. Beträffande derefter det i Magnus Månssons motion gjorda förslag, att stämmoböterna må tillfalla endast församlingarnes fattigvård, så enär de skattskyldiges uraktlåtenhet att i tid erlägga sina utskylder obestridligen orsakar vederbörande kronofogdar både besvär och kostnad, alltså och då verkställigheten af och ansvaret för utmätningar för stämmoböter, liksom för andra medel, åligger kronofogdarne, samt den enligt Kongl, kungörelsen den 15 Juli 1841 bestämda fördelning af två tredjedelar till de fattiga och en tredjedel till kronofogden öfverensstämmer med billighet, fa Utskotten vördsamt tillstyrka, att omförmälda förslag ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 25 Augusti 1848. STOCKHOLM 1848, hos J. A. Walldén. Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon. Ank. till Exp. Utsk. den 3 Sept., kl. 1 e. m. Ut låt and<>, i anledning af väckt fråga, att ett eller två kro nohemman måtte åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad ät Skollärare samt uppförande af fattig hus-byggnader. Uti en inom Hederv.
Hvarjemte Utskottet tillkännagifver, att vid detta tillfälle Utskottet hos Riksens Ständer får anmäla, det Riksens Ständer af förekomna anledningar måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla onx Dess Nådiga åtgärd derhän, att föreskriften i 10 §. RegeringsFornien om Vederbör andes hörande, måtte varda med sorgfällighet af dem sådant åligger iakttagen, och att uti alla ärender som röra allmänna hushåll* ningen sådana underrättelser måtte allmänheten meddelas, hvarigenom alla må klinta af Näringsförmonerna sig begagna; an malandes Utskottet derjemte att detta Mcuto - 7o8 Den j4 Juli. f. m. rial bilagdt ProtocollsUtdrag, som innehåller en uppgift, huruledes en del af KrigsExpeditionens Prötocoll blifvit förde på ett. sätt, att det gjort granskningen, om icke ornöjlig åtmindstone förbunden med den största svårighet, äfvensom Utskottets förnyade önskan, att alla Departementers Profocoll hädanefter måtte till granskningens lättande förses med fullständiga rubriker för livart mål; och Underställer Utskottet Riksens Ständer, huruvida de skulle behaga genom underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t söka att häruti för framtiden utverka rättelse. 2:0 Från OeconomieUtskottet, af den 6 Juli, i anledning af en af Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham, vackt fråga, om Folkoch ArbetsSkolors inrättande, i sammanhang med Allmänna Fattigvården; hufvudsakligen åsyftande ett afstyrkande å Herr Silverstolpes gjorda förslag. 3:0 Från ConstitutionsUtskoitet, af den 12 Juli, i anledning af väckt fråga om en sålan jemkning i Tryckfrihets-Lagen, att alla bestämmelser deri rörande bestrafFninga kulle ställas i full enlighet med den allmänna Lagen och densamma endast i Tr rf.fribetsForotdningen åberopas.