Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag i förra plenum fäste upmärksamheten på åtskilliga, enl. min tanke, formella brister uti Exped,Utsk:s förev;de förslag till skrifvelse, och mina åsigter här - Den 16 Januari. 35 utinnan blifvit gillade, såväl af Utsk:s Ordf:de som af en bland dess mest inflytelserika medlemmar, har jag naturligtvis ingenting emot att förslaget varder till Utsk. återremitteradt, enär jag hyser den förhoppning, att den förändring, som afses att deruti göras, kommer att vidtagas; hvarföre jag förenar mig med den siste värde talaren i begäran om återremiss. Frih. Cederström, Rud.: I öfverensstämmelse med mina i går yttrade åsigter, anhåller jag att få förena mig med de ledamöter, som yrkat återremiss å Exped.Utsk:s förev:de förslag. Jag förordade visserligen då en föreslagen förkortning att genast vidtagas ; men samma ändamål kan på ett möjligen mognare sätt förmedelst den nu begärda återremissen vinnas. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då jag förlidne går dag yttrade mig i denna fråga, efter min upfattning af innehållet i den mening, som Hr Bildt föreslagit till uteslutande, svarades mig, att mina anmärkn:r härledde sig derifrån, att jag icke hade läst eller egde fullständig kännedom om Betänk. Jag har det nu i min hand, och ber att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, huruvida icke den mening, om hvars uteslutande fråga blifvit väckt, är af väsendtlig vigt.
Hon hoppade fram till honom, slog sina armar om hans hals och såg på honom med två ljusgrå ögon, som lyste af lefnadslust. Det tjocka, yfviga håret låg ned i pannan och hon log med de bjertröda läpparne vid tanken på all den afund hon skulle uppväcka. Med ens blef hon allvarsam. »Tror du att han vill hålla af mig?» sade hon. Det var hennes vana att begagna detta »du» som ett smekord. »Jag är säker på det.» Det flög ett solskensleende öfver hennes ansigte och en ny tanke genom hennes oerfarna sinne. Nu var hon nästan vacker. Om han skulle hålla tillräckligt af henne ...! Der reste sig alla hennes gamla planer och luftslott. Kyrkoherden strök smekande öfver hennes hår: han hade ingenting mer att säga. Patron Kristersons far hade varit djurläkare, och hans praktik hade satt honom i stånd att spara ihop en liten förmögenhet åt sonen. Denne hade icke lust för boken, derför blef han landtbrukare. Han hade en seg ihärdighet, en viss portion affärsslughet, samt dristighet och tur för resten. Fadern behöfde vara snål för att kunna skrapa ihop förmögenheten. Sonen fick derigenom känna trycket af knappa omständigheter och lärde sig uppskatta penningen, emedan han fick sakna den. Gubbens förmaningar föllo derför i god jord och togo växt i en enda sträfvan: penningen. Ty den var ju nyckeln till allt det andra. Patronens ungdomsår hade förflutit under rastlös verksamhet. På hästhandel, bränvin och slagtoxar hade han kommit sig upp i verlden, men hade nu för länge sedan slutat upp både med hästkommersen och bränneriaffären, ty rörelsekapitalet var mer än tillräckligt, och han var en duglig jordbrukare. På giftermål hade han ofta tänkt, men han hade föresatt sig att hundra tusen kronor skulle vara det minsta hans utkorade finge föra med i boet, och då han just icke var någon skönhet, med sitt rödglänsande ansigte och sina små plirögon, så hade arftagerskorna strukit hans näsa förbi. Men han hade aldrig känt någon hjertesorg för det. Det var ju bra som det var.
Utdrag af Protokollet, hällit hos Bonde-Ständet den 15 Julik 1809. S. D. Hos Bonde-Ständet har til öfwerläggning förewarit Kongl. Masits denne dag Ständer gifne Nädiga Proposition rörande Wal af en Efterträdare til Sweriges Krona, med hwad Kongl. Maj-t uti detta wigtiga ämne r Näder behagar Riksens Ständer lil uplpöning och underrättelse meddela. Om Bonde-Ständer härwid ä ena sidan funnit denne framställning innnefatta en smärtande erindran om möjeligheten af den största bland alla förluster: En älffad Konungs tidigare bortgäng; har Bonde -Ständer äter ä den andra - Den 26 Julik. 421 dra ansedt sig pä et tilfredsställande sätt warq af Kongl Majck uplyst om de grundeliga ffäl, hwaruppä ofwannämnde Nådiga Proposition sig stödjer, at hos Ständet minsta betänklighet icke kunnat upkomma wid denna Propositions ssyndesamma antagande. Bonde Ständet har trodt det wara owärdigt Swensta National-caracteren at i nägon inhemsk angelägenhet underkasta sig främmands Magters deltagande eller föreskrifter: Och Ständet har widare hufwudsakeligen fästat sig wid den säkra förtröstan det alltid ägt til sin Konungs omsorg för Rikets bästa och Folkets wäl. Hwarje punct uti Konungens Nädiga Proposition har Bonde Ständet funnit innebära et säkert bewis pä denna lyckliga omwärdnad. Föröfrigt äger Bonde - Ständet innom sig siere Medlemmar, hwilka säfom Ombud för Allmogen nära Rikets Westra gräns kjelfwe warit i tilfälle at lära känna den Furstes dygder som Kongl. Maj.t til Thronföljare i Räder behagat förestå. Uti desi önskningar för denne wigtiga saks framgäng bär alltsä Bonde-Ständet blifwit genom Kongl. Maj.ts Nädiga Proposition förekommit.
1 afseende å aflösningsformuläret i nuvarande handbok, hafva ej mindre anmärkningar blifvit framställda, och personer gifvas, som heldre afhålla sig från den Heliga Nattvarden, an de vilja derefter aflösas. I denna del, i fråga om renlärighet, kunna auktori teter åberopas. Nar första gången klagomål öfver nya handbokens o v i 1 k örliga begagnande framburos inför Thronell, infordrades deröfver yttranden från Domkapitlen i Hernösand, Upsala och Lund, och alla ölverensståmde deruti, att brister i afseende å bekännelsen förefunnes i handboken. PresteStåndet har äfven jemte Komiterade, ehuru i särdeles milda ordalag erkännt detsamma. Då således det kan lagas för gifvet, att vår handbok icke är alldeles renlärig, och då dertill kommer, att klagomålen öfver densamma med hvarje dag tillvexa, vore det dä R. o. Ad. värdigt, att nu icke uttala någon bestämd mening i frågan, eller att, genom bifall till Utsk:ts förslag, förhindra upskof med afgörandet till nästa riksdag, då måhända både behofvet och fördelen af det nya handboksförslaget hunnit tillräckligt ådagaläggas? Vore här fråga om att antaga en lag, så skulle jag vara den förste att medgifva, att folket måhända icke vore tillräckligen förberedt derpå, och att derföre afstyrka den. Men bär är frågan om ett förslag, som under loppet af en längre tid varit förberedt, hvarom enhvar således haft tillräcklig tid att taga kännedom, samt hvilket vid tvenne riksdagar vunnit de mest sakkunniges, d. v., s. PresteStåndets bifall. Mig synes det vara lämpligast, att R. o. Ad. uttrycker sitt gillande af förslaget i allmänhet, samt hos K. M:t anhåller, att dess utfärdande må rättas efter omständigheterna, dervid jag anser det vara af synnerlig vigt, att icke någon församling blefve tvungen att antaga det nya, utan att dess införande måtte öfver allt bero på öfvertygelse om dess företräden.
Rikets Ständer hafva derföre ansett det vara en statens pligt att med sin hjelp träda emellan och bereda författaren ett lättadt tillfälle att fullfölja sitt litterära företag, hvarigenom det ock blifver möjligt att inom en kortare lid kunna emotse arbetets fullbordan; och har således ett anslag af 1,560 R:dr Runt årligen under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 blifvit beviljadt såsom understöd för fortsatt utgifvande af ”Svenska språkets lagar.” Exp editions-Ula ko lie Is Förslag till underd. Hos Rikets Stander Ilar jemväl framställning skett om anvisande af eli årligt anslag under nu ingångna slatsregleringsperiod lör att påskynda utgifvandet af Svenskt Diplomatarium, i afseende hvarå Rikets Ständer inhemlat, alt delta verk, som, börjadt år 1829, vore ämnadt alt upptaga alla förut obemärkta, obegagnade och outgifna offentliga och enskilda handlingar af vigt för Svenska historien från medlet af 13:de seklet lill Konung Guslaf 1:s tid, hittills endast långsamt kunnat fortskrida, så alt sista häftet af 4:de delen utkommit år 1856; att della häfte endast innefattade tiden till och med år 1340; att, ehuru ina I eria lierna lill 2:ne ytterligare delar redan voro samlade, dessa delar dock, i brist på medel, hittills icke kunnat ulgifvas, att under de sednare åren utaf ifrågavarande arbete blifvit för statens räkning, genom anvisning å anslaget för resestipendier som läroböckers och lärda verks utgifvande, inlöste 204 exemplar, genom hvilken inlösen tryckningskostnaden kunnat anses vara betäckt; samt att, för att i någon mån ersätta utgifvarens arbete, 175 exemplar blifvit af Preste-Slåndet inköpta och till de särskilda Kontraktsprosle-arkivcn nidelia.
Återstoden af jackor och lägermössor, ehuru visserligen underhållen uti ett någorlunda brukbart skick, har dock, enligt hvad Krigs-kollegium i underdånighet upplyst, undergått en särdeles ojemn slitning, till följd af de många tvungna dubbla beväringsmöten, som på ett och samma år vid flera regementen måst hållas, och hvarigenom uppstått en synnerligen märkbar och olämplig olikhet uti oinförmälde m. fl. persedlars såväl beskaffenhet som utseende. Såsom en följd häraf antages, att åtminstone 10,000 jackor och lägermössor med aldra första behöfva ombytas; men enär blott 2,300 äro beräknade att årligen omsättas, sä åtgå ännu 4 år, innan denna så behöfliga utgallring hinner fullbordas. Under tiden kan ifrågavarande exercismundering hvarken anses vara, eller på länge komma att blifva uti fullständigt skick, såsom önskligt bör vara, och följden af alla dessa förenade omständigheter måste derföre blifva, att denna mundering, när marche-ordres inträffa, alltid skall finnas mer eller mindre obegagnelig och ofullständig. Till afhjelpande af nu omförmälda olägenheter, hvilka på bevärings-manskapets tjenstbarhet måste utöfva ett högst väsendtligt inflytande, föreslår i underdånighet Kollegium, att ofvanberörde 20,253 munderingar (hvarutinnan klädesbyxor icke ingå) nu måtte ökas med 4,703 nya, så att hela antalet blelve 23,000.
Med så beskaffade förslag beträder man visserligen icke förlikningens väg, lika litet som man visat sig fästa afseende på den rättmätiga eller den ibillade, men dock existerande allmänna oviljan emot stånds - Den 10 Mars f. m. 45 indelningen, då man ökat de redan varandes antal med ett femte, genom hvars lika ohistoriska som irrationella sammansättning af disparata elementer, man gifvit ståndsindelningens motståndare ypperliga vapen i händerna. Äfven jag har i det, gemensamt med flere ledamöter af detta Hus upprättade och af mig till Const.Ulsk. ingifna förslag till representationens ombildning, funnit det vid nu existerande förhållanden vara nödigt för bevarande af allas rätt och Statens säkerhet, att inrätta valcollegierne med afseende på de särskilda samhällselementernes behof att hvar för sig äga andel i rådslagen om det gemensamma fäderneslandets bästa, men jag skulle i sanning ansett mig hafva belt och hållet förfelat mitt mål, om jag tagit annan grund för elassindelningen än gemensamhet i yrken och i följd deraf gemensamhet i intressen. Att icke af förslagets tillämpning några för samhället i dess helhet välgörande resultater äro alt hoppas, visar sig, efter min mening, lika uppenbart. Alla conslilutionella länders erfarenhet har lärt oss, att likasom det inom de mindre bildade och mindre väl lottade, men på samma gång talrikare samhällsclasserne, förefinnes en tendens att tillräkna de existerande statsinslilutionernes förmenta felaktighet sina individuella motgångar och bekymmer, samt alt följaktligen i en omskapning af dessa institutioner tro sig finna en borgen för bättre tider, så har man å andra sidan funnit nödigt att i staternes representativa författningar uppställa conservativa garantier emot genomförandet af hvarje omoget nyhetsbegär. En dylik oro tillhör Svensken måhända i högre mått än mängden af nationer under sydligare luftstreck. Ihärdig och tålig, då motgången pröfvar, är han i allmänhet under vanliga förhållanden lättsinnig i planer och beräkningar. Han vill vinna lätt och fort, för att hastigt njuta.
Känslan av din överlägsenhet gjorde mig olycklig, Hermione, utan att avkyla min kärlek. Vad jag då ännu ägde och som förlänade mig värde i mina egna ögon, var det sedliga ideal, som din faders läror för mig uppenbarat, och hågen att i min egen levnad förverkliga det. Detta ideal står ännu för min blick, men hågen att förverkliga det försvann, när jag insåg, att det för mig var oupphinneligt och även här min kraft otillräcklig. Om jag ännu i gosseåren älskade det för dess egen skull, så hyllade jag det som varmblodig yngling endast för din skull, Hermione, för att vara utan fläck och tadel inför dig. Men sedan viljan en gång dukat under i striden mot lockelserna, vad återstod mig då? Att tillfredsställa min ärelystnad genom att spela en roll i statslivet? Ack, Hermione, därtill fordrades, att ett statsliv i våra dagar skulle finnas. Att själv vara härskare skulle kanske behagat mig, men att vara en härskares verktyg, därtill kände jag ingen böjelse. Men det öppnade sig för mig en annan bana, rosenströdd och lätt att gå. På henne kunde jag nå en viss fullkomlighet och överglänsa mina likar. Därom vart jag snart nog övertygad genom en närmare kännedom om världen. Jag har nu vandrat denna bana till dess mål. Hon ändar i en ödemark. Ett oändligt avstånd skiljer oss ifrån varandra, Hermione. Den smärta jag förorsakat dig bör längesedan vara läkt. Du kan därför överväga med lugn vad jag nu för dig framlagt ur mitt inre liv. Du finner, att jag försöker rättfärdiga mig och lägga en del av min börda på ödets skuldror. Har jag orätt däri, så måste din dom falla mycket sträng. Men huru ditt förstånd än dömer, så vädjar jag till ditt hjärta, Hermione, ty av ditt hjärta hoppas din fosterbroder förlåtelse och glömska. Hermione svarade: - Behöver du min förlåtelse, så skiljas vi icke av ett oändligt avstånd. Jag giver dig henne gärna. - Du säger detta i så kall ton, Hermione, sade Karmides. Din förlåtelse kyler mitt hjärta stället för att värma det. - Vad önskar du mer än förlåtelse och glömska? - Nej, inföll Karmides livligt, jag borde önska ingenting eller allt.
Vidare har Utskottet genom remiss från Preste-, Borgareoch Bondestånden fått emottaga nedannämnda, der väckta motioner om anslag för utvidgning af skoloch gymnastikhusen i Nyköping samt för uppförande af nytt skolhus i Uddevalla och af nya skoloch gymnastikhus i Götheborg: af Biskop Annerstedt, hvilken, med förmälan, att Strengnäs stifts byggnadskassa väl för icke längesedan af allmänna medel erhållit ett lån å 3,000 R:dr B:ko till utvidgning af lärohuset i Nyköping, men att denna husets utvidgning, lämpad efter skolans dåvarande lärjunge-antal, sedermera i följd af det oupphörligt vexande antalet af lärjungar blifvit högst otillräcklig, begärt, att då såväl lärarnes och lärjungarnes helsa, som sjelfva undervisningen måste lida genom det allt för trånga utrymmet, och jemväl gymnastikhuset vore för inskränkt för att i någon mån kunna motsvara sitt ändamål, samt byggnads-kassan icke egde några medel till dessa lokalers utvidgning, utan tvärtom ännu hos Statsverket häftade i en skuld af 2,400 R:dr B:ko, till hvars gäldande tillgång hvarken funnes eller kunde påräknas, ett anslag för en gång af 14,082 R:dr 16 sk. nämnde mynt, hvartill, efter ritning och kostnads-förslag, den erforderliga summan skulle uppgå, måtte af Rikets Ständer anvisas till utvidgning och reparation af läroverksoch gymnastikhusen i Nyköping, att under nästa statsreglerings-period, i mån af behof, utgå; af Prosten Ljunggren, Herr Herg och Tobias Lind ifrån Götheborgs och Bohus län, hvilka begärt, att ett anslag af 20,000 R:dr R:mt måtte beviljas för uppförande af ett nytt skolhus i Uddevalla, och, till stöd för hehofvet deraf, anfört, att nuvarande skolhus, för dess osunda läge och trånga utrymme, samt i öfrigt bristfälliga skick, redan länge befunnits vara i högsta grad otjenligt för dess vigtiga ändamål, hvarföre uppförandet af ett nytt skolhus i flera år utgjort föremål för samhällets önskningar; att detta behof likväl icke kunnat afbjelpas i brist på medel, hvartill orsaken varit, att största delen af stadens allmänna tillgångar under en lång följd af år måst användas till bestridande af andra stora och vigtiga arbetsföretag, hvaribland en vidsträckt hamn-anläggning, som ännu fordrade flera års arbete, innan den kunde hinna fullbordas; att rummen i skolhuset, till antalet endast 3, ehuru skolan hade 4 lärare, vore så små,
Om från detta belopp afdroges skolans enskilda inkomster genom lärjungarnes skolafgifter och Svenska slöjdföreningens bidrag „ 5,000: — så erfordrades statsanslag R:mt R:dr 100,000: — Deraf hade Rikets Ständer redan anvisat „ 15,000: — hvadan skolan hade behof af ytterligare „ 85,000: — Uti underdånigt utlåtande af den 13 Oktober nästlidna år hade Kommers - kollegium, efter det ytterligare upplysningar från styrelsen för slöjdskolan blifvit meddelade, ingått i granskning af det afgifna förslaget till stat för skolan, och dervid ansett, att, genom minskning i undervisningstimmarne under läseåret, nedsättning i lärarnes arfvoden, hvilka af styrelsen föreslagits med beräknande af er - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 47 sättning åt öfverlärare efter 2 R:dr 72 öre eller något derutöfver, och åt underlärare af 1 R:dr 36 öre i timman, samt föreståndarens, tjenstemännens och en del af betjeningens löneförmåner, äfvensom genom indragning af särskilda ordningsmän och besparing å en del andra utgiftstitlar, — den tillökning i skolans årsanslag, som vore nödig, skulle kunna minskas till 58,000 R:dr, att utgå från den tid, skolan blifvit i sin nya lokal förflyttad. Sedan ordföranden i skolstyrelsen af berörda utlåtande fått taga kännedom, hade han uti en till Chefen för Civil-departementet ingifven skrift andragit åtskilligt, som i den nådiga Propositionen omförmäles, och hvartill Utskottet endast får hänvisa.
För detta ändamål föreslog jag en skatt på hundar i Sverige från 2 till 6 R:dr Riksmynt efter de två olika kathegorierna af hundar för nyttan (gårdsoch vallhundar) eller för nöjet (kammaroch jagthundar). Men skatten, som bör tillfalla kommunernas fattigvård, torde kunna nedsättas till 4 Ralr lör det förra och 5 R:dr för det sednare slaget, ifall Rikets Ständer skulle anse saken förtjena en återremiss till ny behandling af Utskottet. I hvarje läll har jag bordt vid detta Betänkande nedlägga min reservation emot Utskottets, såsom mig synes, alltför lösliga behandling af ämnet. 3:o Vid 80, 102 och 104 §§ får jag likaledes anföra min olika mening mot Utskottets med ringa majoritet tattade beslut att bibehålla den hittills ölliga öppna omröstningen, då olika meningar uppstå i Taxerings-kommittéer så i städerna som på landet; hvilket sätt att afgöra frågorna, sedan nu äfven edgången för taxerings-män blifvit borttagen, blott skall verka derhän, att väl embetsmännen och de som lennia bestämda och kontrollbara uppgifter, skola någorlunda rättvist taxeras, men deremot värderandet af den förmögenhet, sora uppkommer af handel och rörelse, skall nedsjunka lill en tom formalitet eller ett bedrägligt gyckel, hvilket bedröfliga förhållande väl redan här och der trädt i dagen, men skall hädanefter än oblygare framträda.” Herr Kontrakts-prosten Tegnér har anmält, att han, med permission frånvarande, icke deltagit i Utskottets förhandlingar in pleno, förr än med början af 86 §. Herr Prosten Söderberg har anmält, att han, till följd af tjenstgöring i annat Utskott, icke öfvervarit behandlingen af 3:dje art. i Bevillnings-Förordningen. Af Herr Bil. till Bev.-Utsk. Bet.
De omständigheter, som wid werkställighe. ten häraf förekommit, har Stats. Contoiret uti bilagde Mätande underdänigst anmält, och med derwid fogade förtekningar upplyst de olika grunder, hwaruppä en hwar erhällit desi inne. hafwande Benefice och Benädning. Kongl. Den 29 September. 83 Kongl. Majts uppmärksamhet har det icke undfallit, att personliga fördelar stundom under framfarna tider, blifwit bewiljade efter en min, dre noggran pröfning af de dermed gynnadeförtjenster eller behof, samt af Statens tillgängar Ibland Pensionärer torde sälunda äfwen finnas en eller annan Enka, hwars förmögenhet bort afhälla henne ifrän bäde att söka och att emottaga en sädan Benädning. Men dä Kongl. Maj:t yttrar detta, anser Kongl. Maj t Sig jämwäl böra anmärka, att ibland de till mistning af lifstids Pensioner nu i fräga stälde Personer, hafwa ätstillige, med förre RegenterS försäkringar om oqualdt ätnjutande deraf, erhällit dem säsom belöningar för särskilda Konung och Fädernesland gjorde synnerliga tjenster, eller, efter manligt bruk och stadgad allmän Regel, för tjenstgöring wid Thronföljares och Kongl. Personers uppfostran, att mänga Enkor och Barn undfätt deras Pensioner för Fäders och Mäns förtjenster, andra äter för omständigheter som wäckt ett billigt medlidande; Samt att Personer, som länge uppwaktat och tjent wid de förra Kongl. Höfwen, men genom förändringar med syslor och tjenstebefattningar blifwit tjenstlöse och icke anseltS kunna utan 0. rättwisa förlora deras Löner, nu innehafwa hwad dem pä sädan grund tillkommit.
Det kan visserligen icke bestridas, att den af motionären antydda fara, som uppstår genom en jernvägs närhet, är, med hänsyn till grunderna för den ersättningsskyldighet, gällande expropriationslag erkänner, i viss'mån jemförlig med flera slag af de olägenheter, för hvilka anspråk på ersättning kan väckas af jordeller husegare eller annan person, som af en jernvägs anläggning öfver hans egor eller i närheten af hans bostad förväntar skada eller intrång. Men att tillerkänna de intill jernvägen närboende ovilkorlig ersättning för undanflyttandet af sådana hus, som i motionen omförmälas, utan Allm. Besvoell Ekon.-Utslcottets Betänkande M 15. 13 utan att på samma gång utsträcka ersättningsskyldigheten för jernvägsegare till en mängd andra fall, der förlust af likartade anledningar kunde, mera medelbarligen eller genom olyckshändelse, sora i jernvägens närhet funne sin förklaring, för enskilde uppkomma, vore icke följdrigtigt. Om åter en så vidsträckt ersättningsskyldighet vore med jernvägars anläggning förenad, skulle otvifvelaktigt deras inrättande omöjliggöras. Man vet af erfarenhet, att eldgnistor kunna af vinden föras vida längre än 100 alnar; men till betryggelse mot den förlust, som deraf äfventyras, torde icke lämpligare medel kunna anvisas än brandförsäkring. Utskottet, som dock icke har kännedom derom, att den af motionären befarade anledning till brandskada under den längre tid, jernvägstrafiken i landet redan fortgått, utgjort verkliga orsaken till inträffad förödelse genom eld, anser sig på nu anförda skäl böra hemställa, att ifrågavarande motion ej må vinna afseende. Stockholm den 12 December 1865. Reservationer: af Kontraktsprosten Lundberg, Kyrkoherden Simonsson och Anders Medin från Kronobergs län. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Dec. 1865, kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förbättrad hägnad utmed Statens jernvägar. I en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (As 142) har G.