Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men smärta icke din far med ens antydningen om minnen, dem kanske äfven han kämpat bittra strider att begrafva. Och här, kära min lilla fästmö, sätta vi nu punkt för tant Marthas sentimentalitet. Punkt för evigt. Jag har ett mycket mera praktiskt syfte med dessa rader, som nog kommer att glädja dig. Saken är helt enkelt den: jag reserverade en gång för min egen tilltänkta bosättning ett litet kapital, som sedan dess aldrig rörts. Det har nu vuxit ut, tack vare de goda bankerna, till en rätt artig summa. Från och med i dag är den din och Karls. Den hade ju ändock till sist alltid blifvit det. Och om den nu kan förkorta den bittra väntans tid för eder, kära, kan den ju aldrig komma till gladare välsignelse. Gud gifve eder lycka! Grå nu in till din far och kyss honom och berätta honom — helt försigtigt! — om tant Marthas testamente. Du skall se, hur han smälter och ger med sig, ty jag känner honom, jag — han har ett hjerta af guld. Och när du träffar din fästman (jag inbillar mig, det icke dröjer så särdeles länge), helsa honom då, att han skall vara ett godt stycke karl för att förtjena sin lycka — tant Marthas egen kära Lilly! Jag, gamla toka, som gör mig så onödigt mycket bekymmer! Det har jag ju sjelf sagt honom — mångfaldiga gånger! Och jag vet, att han ej bedrager oss. Tant Martha. » Att oratoriet gjorde ett mäktigt intryck på alla de närvarande märktes tydligt, och här och der i den vackra kyrkan förnams efter flere nummer ett sakta sorl, som endast rummets helgd hindrade att förbyta i högljudt bifall. Bland recitativen — må hända verkade mängden af sådana något tröttande — i funnos flere af synnerligt anslående art. A f kö- rerna torde särskildt böra framhållas englarnes » Ära vare Gud i höjden » e t c, de heligas kör » Min själ längtar och trängtar » med det präktiga solot utfördt af hr Lundqvist; vidare de skriftlärdes synnerligen karaktäristiska kör » I Betlehem i judiska landet » samt slutkören af de heliga och församlingen.
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 590) har Riksdagsfullmägtigen Carl Nettelbladt från Stockholms län anfört, hurusom, då Rikets Ständer vid en föregående riksdag beviljade Statens embetsmän, synnerligast de högre, så betydliga lönetillökningar, att dessa för några, såsom Statsrådets ledamöter, uppgingo till halfva beloppet eller mera utöfver dessa embetsmäns förra, visserligen icke obetydliga lönebelopp, man syntes hafva förgätit, det Regeringen i sednare tider upplåtit Statens publika byggnader till boställen åt vissa dess egna medlemmar. Dessa förmåner hade likväl, så framt de fortfarande skolat vederbörande tillkomma, bort vid nämnda tillfälle tagas i betraktande, så att för de Statsråds-ledamöter, som innehade boställen, motsvarande afdrag skett från de föreslagna lönebeloppen; Men i stället för att iakttaga ett sådant förfarande, begärde Kongl. Maj:t och beviljade Rikets Ständer hyresersättningen åt Cheferne för Finansoch Eckiesiastik-departementen; hvarjemte vid innevarande riksdag 2,000 R:dr äskats såsom hyresersättning åt Chefen för Civil-departementet, hvilken förut i lön åtnjuter 13,000 R:dr. Sistnämnde embetsman vore visserligen icke mindre än öfrige Departementschefer, utan snarare mera förtjent af de fördelar, som lagligen kunde honom beskäras, men, enligt motionärens förmenande, tiilkomme det Representationen och ingalunda Statsrådets egna medlemmar att utdela dylika emolumenter.
Staks-Utffottct inlämnadk ivörsamr Memorial upläst.s, sä lydande: Wördsamt Memorial! Uti den nådigt propofition af den 5 fistledne' Julii, som Kongl. M i:t i näder läkit tillställa Riksens Högloft. Ständers Stats-Uttkolt, angående SkatSWerketS tillstånd, inkomft r oey Utgifter samt skulder och fordringar, har Kongl. M-itt täckts yttra: alt Rikets framrida wälstand beror pä ett snart inträffan e och länge fortfarande fredslugn: att Kongl Majit sedan detta wunnirs, will anwända all krall och sorgfällighet att derwid bibehålla Riket, men ait detta Kongl. MafiS bemödande blifwer fruktlöst, om nödige sörswars anstalter underlätas att defia anst.lker, som böra lämpas ester Rikets förmäga, äfwe» mäste smara emot deras ändamål, om Rikets krafter ej sibola onyttigt 'öripillaö: att Kongl. Maj:lS hjerta ömar wid framställningen af all som leder till förökande af de tyngder Dest trogne undersåtare förut bära; Men dä Kongl. Mcht med kännedom af det tillstånd, hwarmi Rik^S förswarswedel sig nu befinna, nödgas anmärka att O 'lvgS Flottan, man sörräd för nybyggnad, bestar as ffepp, som , inom icke mänga är bliswa obrukbara: akt Skärgårds» Flottan, jämte ärligt underhäll, fordrar förstärkning och anläggning af en och annan ny station, för att kunna försmå» - Den 7 December;. 471 smara Rikets widsiräckka klister: att allehanda skjut och sido-gcwär, trost utrednings och beklädnads-persedlar m. m. äro minskade och sörnctte, förråden af alla arn» muuitions stag uttömde och fästningswerken i behof af förbättring och bestyckning, samt ändteligen, att isall
FRU BARK. dig Stackars Berta hon känner så lifligt med WILHELM (kommer. Lissi springer upp). Nej, gå inte strax, Lissi! Låt mig bara säga FRU BARK (reser sig). (Går till höger.) Stanna, min flicka. Jag lemnar er ensamma! WILHELM. jag ville bara säga dig, att jag respekterar din vilja Jag skall inte länge plåga dig med min åsyn så förfärligt blek och hon skakade i hela kroppen dig några ord. du har blifvit skymfad och förorättad och jag förstår att det nu måste vara dig motbjudande att närma dig mig som min hustru men jag ville ändå bedja dig, för pojkarnes skull, att du inte yrkar på laglig skilsmessa strax du flyttar med dem till dina föräl drar och jag får ha dem hos mig på landet tidtals kanske kunna de bilda en föreningslänk mellan oss och kanske skall den dag komma, då du skickar med dem en hälsning till mig och säger säger kanske säger du, Lissi, att din kärlek i alla fall inte du börjar tro på mig igen, om du finner, att jag helt och hållet utslocknat kanske säger du att under tiden fört ett värdigt lif kanske efter men jag ville säga dig detta själf och så ville jag be att få se Ville. LISSI. som du tror det var i första häftigheten WILHELM. Du vill således gå in på mitt förslag? LISSI. Förslag? Hvilket? WILHELM. blir oförändradt i vårt hem och att jag kan hoppas att en dag Att du bara tils vidare stannar här att alt Wilhelm! hör mig! Jag är inte så oförsonlig, någon tid förlåt mig, jag vill inte uppröra dig LISSI. anade du håller inte af mig längre det är Ah det är värre mycket värre, än jag inte bara, som jag trodde, att du glömt mig för tillfället du vill bli mig kvitt för att få lefva ostördt ett gladt ungkarlslif WILHELM. missförstå min uppriktiga ånger LISSI. jag bryr mig bara om att du håller af mig. Och Ånger! Jag bryr mig inte om din ånger Lissi du går för långt du kan inte så det gör du inte, när du kan tala om en lång skils messa, som vore det den enklaste sak i verlden.
Jag hoppas alt R. o. Ad. fortfar i denna sin åsigt, och anhåller derföre vördsamt om afslag å del af Hr von Hartmansdorff afgifua förslag lill gemensam lanke. Hr Cederschiöld: Om den förra redaktionen verkligen var fullkomligt enahanda med den närvar:de, så kan jag icke nog uttrycka min förundran att ett så groft redaktionsfel kunnat undgå min upmärksamhet. Jag bör visserligen icke tvifla på denna Gr. Lagerbjelkes upgift, men måhända kan hans minne äfven härutinnan fela, likasom uti del påståendet all förslaget är uprälladl i fullkomlig likhet med nnvar:de grundlagsstadgande, hvilket är ett misstag, som för hvar och en, som läser dessa båda §§:r, torde vara ögonskenligt. Den föreslagna nya 59:de §. innehåller att Konungen skall framställa hvad Slaten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna; der är det punkt och sedan börjar en ny mening med följande ord: ”Dessa behof böra genom bevillningar fyllas.” Detta är ett bestämdt, ovilkorligt påbud. I den gamla 5f):de §. heter det deremot: ”Efter rikets och Statsverkets tillstånd och behof läte Konungen lill Utsk:s öfverläggning framställa, hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas. Detta är icke någon ny mening och innehåller endast, att del är Konungen, som upgör hvilka .behof genom bevillningar efter Konungens omdöme, böra fyllas; men i den föreslagna § skulle införas ett nytt stadgande, som ovilkorligen bjuder alt '‘'dessa behof böra genom bevillningar fyllas” och R. St. kunna då icke neka ali ställa sig Grundlagens bud till efterrättelse. Hvar och en, som läser detta stadgande med upmärksamhet skall således finna, att det är en ofantlig skillnad emellan den nya redaktionen och den gamla. Hr von Hartmansdorff har anmärkt att mitt förslag till en förändrad redaktion skulle innefatta ett nytt förslag till förändring af Grundlagen, och att jag derföre icke skulle hafva rättighet att nu i Ståndet dermed framkomma.
På Malt, Hvete och Ärter bör Tullen alltid vars högre äo på Råg och Korn. Herr Lefrén, Johan Pehr Man anmärker mot ProhibitifSnJlemet chss o.~ verh/lällbarhet. i anfeende till en jorm enad omöjlighet att vidniagthålla dertill nödig bevakning. Gerna medgifver jag att denna omständighet är ganska betydande, men jag kan derföre ej medgifva systemets förkastlighet. Är åndamålet som sökes godt , så, måste man ej, misströsta örn dess ernående för det medlen äro besvärlige. jag medgifver. äfven , att huru ock Tullbevakningen må regleras oc-h styras, likväl lu - Den 28 Junit e. rrt, rmdräjeri skall äga rum ; ty den äreförgetne lagbrytaren, är alltid till reds att begagna hvarje tillfälle, då egennyttan kan tillfredsställas; men jag medgifver dermed ej, alt 1 arend; sjerier, då en god bevakning finnes, kunna drif vas till den betydenhet, att ProhibitifSystemets verkan idet hela deraf lider. Jag vet att lurendräjaren nu är mindre Vanärad än han bprde vara, men jag vågar tro att detta yrke skall återtaga sin naturliga stämpel af föraktlighet om vi af erfarenhet fortfarande lära inse, att Lurendrä jaren är en äreförgäten bof, sorn trottsar nationalintressef j i Stället att sotn nu sk«r, hylla liana bandtverk, derigenom att man anser detsamma ej kunna utrotas Detta förefaller mig tämmeligen lik» atåmrnigt med den åtgärd i vissa landar, att negociera med stråtröfvare, sedan man af svaghet i anstallter och sömnsgiighet kommit derhän, att man ej tror sig kunna uthålla öppen fegd med våldsverkarne och slutligen utrota dem Deltagandet för iurendräj.erieyrket, hvilket stundom kallas förlåtligt, och om icke moraliskt, åtminstone ej omoraliskt, undergräfva i betydlig grad Regeringens anstallter och förlamar deras verkan.
För del härofvan omnämnda första ändamålets ernående anser jag de vid sisth riksdag gifna föreskrifter om bankens metalliska kassa samt de utvägar som till bibehållande och förstärkning af densamma må begagnas vara på del hela tillfyllestgörande, och jag får derföre föreslå deras fortfarande med följande förändringar och tillägg nemi.: o) i Hö § af nu gällande bankoreglemente, att jemväl vexlar dragne pä 90 dagars dato få inköpas; att den kurs, som för vexel köp af fullmäktige bestämmas, aldrig må understiga 126 sk. för 90 dagars vexlar samt efter samma förhållande för vexlar med kortare omloppstid; och — att fullmäktige ej må underlåta att verkställa inköp af vexlar då sådana af välkända och solida trassenter eller endossenter erbjudas till nyssnämnda pri.s; samt b) i 117 § af samma reglemente, att silfver för bankens räkning får linnas stående äfven å annan utländsk ort än Hamburg; att sammanräknade beloppet af detta utestående silfver får under alla årets lider uppgå till 1,000,000 r:dr Ilamb. b:co och dessutom under vintermånadcrne tillökas med beloppet af sä väl alla de inköpta vexlar som icke före sjöfartens upphörande binna förfalla, som af dem, hvilka, innan sjöfarten ånyo öppnas, inköpas och förfalla. Till ernående af det andra hufvudändåmålet eller den högsta möjliga vinst för banken får jag föreslå följande nya stadganden: l:o Då bankens metalliska kassa i guld och silfver öfverstiger 4,000,000 r:dr specie böra fullmäktige, när sådant sig göra låter, med öfverskottet inköpa säkra skuldförbindelser, ställda för så väl kapital som ränta i utländskt mynt, sora äro säljbara på den Europeiska penninge-marknaden. Inköpspriset må aldrig öfverstiga det förskrifna kapital-beloppet, och räntan aldrig vara lägre än alt hon utgör 3 procent af inköpspriset. Engelska och Franska 3 procents statspapper böra förnämligast inköpas, dock må jemväl Svenska hypotheksföreningars i utländskt mynt utgifna obligationer kunna upphandlas. 2:o
På nu anförda skäl, och med stöd af hvad min vid betänk. fogade reservation i öfrigt innehåller, tillstyrker jag afslag å betänk., under vördsam anhållan, att R. o. Ad. täcktes såsom sin gemensamma tanke antaga min reservation. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag tillstyrker bifall till Hr Rydins motion. Mina skäl dertill dro följande: jag har för min del länge varit obelåten med vår närvarande representations mekanism, och jag har blifvit ännu mera obelåten dermed under denna riksdag; men lika obelåten är jag med det förslag, som genom några få rösters pluralitet i förstärkta Const.Utsk. blifvit antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Jag vill dock alldeles icke anställa något domqval, utan erkänner den fullständigt grundlagliga kraften af förstärkta Const.IJlsk:s utslag; men delta förringar alldeles icke det vigtiga förhållandet, att detta utslag blifvit fäldt mot en afgörande majoritet inom Stånden, ehvad jag beräknar denna majoritet efter det grundlagliga beräkningssättet, nemi. 3 röster af 4 Stånds röster, eller jag använder del arithmetiska beräkningssättet och sammanslår alla majoriteterna och alla minoriteterna i ämnet. Vid sådant förhållande anser jag ganska logiskt, att dessa majoriteter söka en utväg att till nästa riksdag få beredt ett förslag, som kan vinna R. Sl:s bifall, för att ligga öfver till derpåföljande riksdag; ty om icke RiksSt:ns majoriteter helt och hållet förändra åsigt, så synes det vara att förmoda, att det nu hvilande förslaget icke antages, och då är ingenting gjordt för en önsklig reform. Hvad grund lag ligh et en beträffar, så kan jag icke inse, att en grundlagsfråga blifvit obehörigen upptagen eller, rättare sagdt, blifvit alls upptagen, derigenom alt 11.
I öfrigt skall bolagsmännens aktieteckning medföra förbindelse för dem, att utaf egna medel tillskjuta hvad utöfver det beviljade statsbidraget erfordras för kommunikationsledens fullbordande; och skall aktieteckningen uppgå till minst Fyrahundra tusen Riksdaler. Som likväl hälften af denna summa, eller Tvåhundra tusen Riksdaler, äro afsedda att utgöra säkerhet för lånesummans återbetalning, så behöfva aktieegarne, derest kommunikationsleden genom bolagets försorg varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad, icke erlägga denna hälft af teckningssumman i annan händelse, än derest trafik-inkomsten icke blir tillräcklig till att bestrida de årliga ränteoch amorteringsliqviderna, i hvilket fall, men icke eljest, bolagets direktion eger att, i mån af behof, utaf bolagsmännen uttaga så stor del af det på hvarje aktie obetalda belopp, som i förhållande till hela aktie-summan erfordras till den del af ränteoch amorteringsliqviderna, sorn icke af tralik-inkomsten kunnat bestridas; börande, i följd häraf, den behållna årliga traflk-inkomsten först, och innan någon utdelning må aktie-egarne tillgodokomma, användas till den inbetalning å lånet, som för året bör ega rum, 22 Ståts-Utskottets Memorial N:o 220. hvaremot, om inkomsterna icke härtill blifva tillräckliga, aktie-egarne frikallas från ali skyldighet att i annan ordning, än här blifvit stadgad, utöfver det tecknade aktie-beloppet vidkännas någon utgift; egande Fullmägtige i Riksgäldskontoret, så länge lånet ännu icke blifvit till fullo betaldt, utse en revisor att deltaga i de årliga revisionerna af bolagets styrelse och förvaltning. Skulle kommunikationsleden, efter dess fullbordande, icke behörigen underhållas, eller skulle betalningsskyldigheten för det erhållna lånet icke af bolaget fullgöras, kommer kommunikationsleden att hemfalla till Staten, utan rättighet för aktieegarne att, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott till detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda.
Derefter kommer i ordningen upphäfvandet af alla fixa straff med bemyndigande för domaren att i förekommande fall använda det straff, han anser lämpligast inom gränserna af ett minimum och maximum eller allenast under 121 under samt till och med ett stadgadt maximum. Och på denna sistnämnda punkt befinner sig för närvarande vår strafflagstiftning. När detta är förhållandet, måste, efter mitt sätt att se, hvarje försök att fastställa ett straffmedium, som bör regelmässigt tillämpas å brott, vid hvilka hvarken särdeles försvårande eller förmildrande omständigheter finnas, eller der dessa uppväga hvarandra ömsesidigt, vara och förblifva ett ofullkomligt sätt att tillämpa systemet, sådant det nu en gång är stadgadt, ett tillämpningssätt, som följaktligen icke i sig kan hafva fullkomligt berättigande, utan får söka det i domarens misstroende till sin förmåga att i hvarje fall träffa det rätta straffmåttet, i allmänhetens oförmåga att bedöma skiftningarne af samma brotts straffbarhet o. a. d. Om jag, vid förutsägelsen att dylika försök ändock skola komma att äga rum, nytjade ordet frukta, ville jag dermed icke säga, att i nämnda försök låge någonting så fruktansvärdt; min afsigt var endast att uttrycka, det dermed någonting skedde, sorn icke vore önskvärdt; ty utan tvifvel är det antagna latitudsystemet det fullkomligaste, förutsatt att det blifver i hvarje fall riktigt tillämpadt. När nemligen domaren har att välja straffen inom en rymlig latitud, sträckande sig ej blott inom utmålen af samma straffart utan jemväl till olika sådana, bör han kunna, derest han i tillräckligt mått besitter skarpsinnighet och omdöme, bättre afpassa straffet efter det gifna brottet, än om detta sistnämnda vore belagdt med ett bestämdt straff, hvilket finge efter omständigheterna endast i någon viss, ringare mån höjas eller sänkas. Efter denna utveckling af min i 1864 års Berättelse uttalade åsigt uti förevarande ämne förmodar jag, att densamma äfven af olika tänkande skall befinnas äga sin befogenhet.
Hemman, angående förmedling deraf ,,,, 1 40 7 1 11 2 V 40 | 40 a. a. t 40 Hemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, om ändring af Kongl. V 40 b. y 40 b. y 40 11emmantalsrantan, om dess upphörande och förminskande, Bil. Litt. A. , , , , , , 4 1 64 1-4 b. V 40 y 40 b. y 40 å. v 40 Svar på återremiss 4 1 226 7 i 40 V 40 y 40 V 40 9i om någre, i sammanhang med frågan om n dess upphörande, väckte motioner 4 1 377 ii b. y 41 b. ii 40 a. a. 51 40 a. a. 40 Herjeådalen, lönetillökning för dervarande Gästgifvare; se Gästgifvare. Herlenius, Fält-Secreterare; se Anmälan 30, Hernösand, om understöd för dess domkyrka , , , 4 1 410 8 b. y 4i b. y 41 b. y 41 b. V 41 Hernösands Domkyrka, om lån för dess återuppbyggande; se Lånerörelse. om län ur Banken för uppförande af b. V 40 ny kyrka 6 1 13 9-14 b. v 40 b. y 40 b. v 40 , se apan mal. Hennig, C. F.; se Eftergift, liimble å, om dess upprensning; se Anslag för cn . s) . Hingstar fran. Strömsholm, om de derföre beviljade medel; se Anmälan 140. Hingst-prevmier; se Hufvud-Titel 8:de, sid, 6.
Härpå tager man följande mått af figuren: ryggens längd från nacken till midjan, ryggens bredd emellan armarna, axelns från halsen ut till armens början, framlängd från axelsömmen till midjan framtill, bröstlängd från halsgropen till midjan och bröstbredden från sida till sida strax under armarna samt ett mått i sidan från armen till midjan. Ärmmåtten tages så, att armen böjes framåt o c h ett mått tages, först från skuldran till armbågen o c h sedan från armbågen till bandleden. Alla dessa mål t läggas sedan på motsvarande mönsterdelar. Befinnas dessa för små, måste förstoringen ske jämt o c h m e d lika mån i alla delar, så att ingen bit blir sned eller oproportionerlig; detsamma måste iakttagas, o m de skola förminskas. Det händer ofta, att själfva lifvet är för långt, då man får lägga ett veck ofvanför midjan på alla mönsterdelarna o c h fästa dessa med nålar och klippa kanterna jämna. Då monsterna äro i ordning, läggas de på fodret, o c h man klipper därefter. Foderlifvet h o p - tråcklas med små slygn o c h stark tråd, i det man börjar alla sömmar uppifrån, där de läggas jämna. Markero c h axelsömmar fästas först ihop med nålar, o c h då de se släta ut, tråcklas de på ryggsidan. Vid profningen tagas sömmarna utåt, och hopfästes lifvet framtill tätt o c h säkert med nålar. Nödiga intagningar och ringningar märkas med nålar, tråcklas, o c h lifvet profvas ånyo. Då det nu sitter slätt o c h väl, drager m a n ett kritsträck i tråcklingen på ömse sidor af sömmarna för att, sedan tyg o c h foder äro sammanfogade, kunna tråckla o c h sy i dessa kritstreck. Alla sömmar klippas jämna, men ej smalare, än att man sedan kan stoffera dem tillsamman med tyget. Foderlifvet tages i sär, o c h klippes tyget efter detta.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ad. d. 3 Nov. 1823. Preste-Ståndet d. 6 Borgare-Ståndet d. 6 Bonde-Ståndet d. 7 • Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse t i anledning af Kongl. Majda Nådiga Proposition om anslag af medel till Mynt-JVerkets istdndsättande. £. A. K. Sedan E. K. M., uppå underdånig anmälan om Machineriets vid Kongl. Myntet förfallna tillstånd, i Nåder uppdragit åt en särskild Committée, att, efter fullständig Undersökning om förhållandet, uppgöra planen till Mynt-Werkets iståndsättande och förslag öfver kostnadan dervid, samt bern alde Committée, i följd häraf, nu mera inkom^ mit med specifikt K ost na ds-Förslag, hvaref inhemtas: att denna Inrättnings förseende med ett Underdåniga Skrifvelser. 8«7 nytt Wals-Werk, äfvensom uppsättningen deraf, jemte öfriga i och för detsamma nödiga ombyggnader och Verktyg, skulle erfordra en utgift af 17,000 R:dr; att, efter fulländandet af dessa arbeten, åtskilliga till antal och beskaffenhet uppgifne Machiner borde anskaffas för ett sammanräknad t belopp af 16,500 Rdr, samt att 3,500 R:dr borde Vara att påräkna, i och för Machinerne* inriktning, och till bestridande af oförutsedde utgifter, hvartill ytterligare korn me en återstod af 3000 Rtdr å betalningen för en af Manufacturisten Oven betingad Ang-Machin; anhållande Committéen, att de uti berörde afseenden erforderliga medel, tillsammans 36,500 R;dr, mätte uti föreslagen ordning få uppbäras, samtatt dessutom förrberörde 3,500 Rtdr finge utgå af besparingarne å det årliga anslaget för Myntets underhåll; så har E. K.
Utskottet kan ej neka, det ju begges bestämmelse är att atala förbrytelser, men det anser äfweu omöjligt att fastställa en sadan fördelning eller classification af öfwerträdclser och felsteg, hivarigenom den ene Em - 346 Expeditioner till Riks-Ständen. Letsmannens befattning kunde fullkomligen skiljas ifrän den andres, nino att de någonsin sammanträffade. Utskottet har dock, i öfwerensstämmelse med Grundlagens esprit, sökt utmärka att JustiticoOmbudsmannens ätgärd egentligen består i den allmänna uppsigten öfwer de wigtigaste delar af lagskipningcn, hivaremot den mera enskilda detailen tillhör Justitice-Cantzleren. Som för öfrigt, jemlikt Negerings-Formens 96 8/ Justiticc-OmLudsnrannen, cj mer än någon annan Actor, kan handla emot hwad Lagar och Författningar föreskrifwa, synes ingen olägenhet deraf uppsta, att han till utförande upptager hwilkct allmänt mäl som helft. Widkommande äter enskildas klagomäl, fär Utskottet wördsamt äberopa 9 och 10 M af det omarbetade förslaget, hwilka, dä de jemföras, torde klarligen upplysa, att i sädane fall ingen collifion äger rum, särdeles som klaganden alltid bör anses anlita blott endera af desta Embetsmin,; warande JnstiticeOmbndsm amien lika förbunden, att till JustiticeCantzleren hänwisa hwad han funnit wara af mindre allmän wigt, som att beifra hwad denne lcmnat utan afseende. Utskottet fär härwid tillägga, att flera omständigheter märkbart skilja Justitice-Cantzleren och Justitice-Ombndsmannen frän hwarandra.