Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare har anmärkt, att stipendier gifvas, och att derföre del föreslagna kunskapsmåttet bör inhemtas: men jag för min del tror icke att stipendierna gifvas för hvad barnen eller ynglingarne lärt sig förut, innan de kommit i skolan, utau först sedan de lärt sig hvad som föreskrifves, och som medel för underhållet under vistelsen i seminarium. Hr Ribbing, Arvid: En ledamot har trott att man ej skulle kunna så noga förstå hvad som menades med "en försvarlig insigt i kyrkosång.” Jag tror likväl att Utskm i detta fall med de citerade orden just sagt hvad de menat. Man kon väl tycka det vara något besynnerligt att tala om insigt i en konst, som egentligen beror på örat, men härär meningen att uttrycka det en person, som möjligen saknar livad man kallar gehör, då blott bör förstå noterna och konsten att öfverflytta de loner, som dermed betecknas på ett s. k. psalmodicon, samt sålunda vara ledare för sången i en skola. Man har sett det gå an att en person, som saknat gehör, likväl, med tillhjelp af ett sådant psalmodicon, ganska försvarligt ledt en sång. Vi hafva ej råd alt hålla särskilda musiklärare vid alla folkskolor, utan blott läraren 20 II. 29 326 Dtn 13 Februari f. m. kan lära psalmernas sjungande, så böra vi låta oss dermed nöja. Hvad Gr. Hamilton anfört i afseende på försvarlig insigt i allmän jordbeskrifning m. m, så skall jag icke hafva något emot att stadgandet derom utgår, helst en någorlunda försvarlig insigt i detta ämne är detsamma som en temmeligen ytlig och obetydlig kunskap. Hr von Hohenhausen: Sedan den siste värde ta laren rör:de insigt i kyrkosången anfört hvad jag haft för afsigt att säga, så skall jag derom icke yttra mig. Hvad åter angår frågan om stipendier, så tyckes orig äfven några erinringar böra göras för dem, som komma att åtnjuta stipendier.
Sparres klagan öfver de bördor, som trycka rusthållarne, anmärka, att dessa bördor uppvägas af förmåner, i det att rusthållarne åtnjuta icke blott eftergift af egna räntor, utan ock flerastädes fått sig anvisade särskilda augmentsräntor, samt att, om kostnaderna för rustningen stigit, den förökade kostnaden torde kunna anses ersatt genom det förhöjda värde räntorna erhållit. Gr. Sparre nämnde, att mötes-passevolans-afgiften blifvit efterskänkt. Så är det; och för att fullständiga kännedomen om eftergifterna, vill jag nämna, att man äfven efterskänkt fouragerings-passevolans-afgiften. Det torde derföre icke vara skäl att för det närvarande göra ytterligare eftergifter, aldra minst till förmån för endast ett enda reg:te, såsom motionären föreslagit, och jag yrkar derföre bifall till Utsk:ts hemställan. 220 Den 31 Januari f, ni. Hr Skogman: Frågor om befrielse från rotering och dylika onera behandlas vanligen af sammansatt Statsoch Ekon.- Utsk. Så hafva äfven nu de härom väckta motioner blifvit till nämnda sammansatta Utsk. remitterade; och är väl detta Utlåt, att i sinom tid förvänta, då ju saken kan tagas i öfvervägande. Här åter är fråga allenast om en särskild del af Statsverkets inkomster, och derföre har den upptagits i det s. k. InkomstBetänk:t; och jag får fästa uppmärksamheten på, att motionen icke har den omfattning, Gr. Sparre velat tillägga densamma; ty fråga är väckt om lindring för rusthållarne vid ett enda reg:te, nemi. Lifreg:tets husarkorps. Men att gifva ett enda reg:te den ifrågasatta förtnånen, vore uppenbarligen mannamån, hvarföre Utsk:t ansett sig icke kunna annat än afstyrka motionen. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Klinckowström, Rudolf: Gr.
Det torde fastheldre kunna sägas, att den Första Kammaren, tili följd af den medlemmarne medgifna rättigheten till afsägelse emellan riksdagarne, långt ifrån att erbjuda »en ständig kontinuitet», kan blifva rörligare än den Andra, hvars medlemmar för tre år väljas, utan att kunna under tiden förtroendet sig afsäga. Hvad Utskottet om denna rätt till afsägelse yttrar, att nemligen genom densamma förekommits, att »Första Kammaren eljest skulle blifvit alltför stationär», lärer väl ej kunna såsom giltigt antagas. En Kammare, som afser att erbjuda »en ständig kontinuitet», torde nemligen icke kunna anses uppfylla sin bestämmelse, om den i stället företer en ständig omvexling. I fråga om »den mognare åldern», 35 år, jemförd med föreskriften om 25 år för Andra Kammaren, så torde väl med visshet kunna antagas, att derigenom icke någon karaktersskilnad kan vinnas, enär utan tvifvel endast undantagsvis personer under 35 år komma att vinna inträde i den Andra Kammaren. Landstinget är således den institution, som skall bestämma skilnaden; Landstinget! med den vidsträckta synkrets som kallas »valfrihet öfver hela riket», men tillika med den betydliga inskränkning, som benämnes »ekonomiskt oberoende», sökande sina kandidater bland det aristokratiska element, som heter »utan arfvode», förvandlad till en valkorporation, utan magt och myndighet, af subjektiviteten, som begagnar sin »rätt till afsägelse», och slutligen sjelf en storhet, om hvilken mensklig erfarenhet ännu icke har någonting att förtälja. Se der den Första Kammarens garantier! - Bih. till R. St. Stadsfullraägtige torde härvid kunna leranäs utom räkningen, då val till Första Kammaren på den vägen endast kan förekomma i de tvänne städer, nemligen Stockholm och Göteborg, »som ej i Landsting deltaga». Anmärkas må härvid allenast, att städer sådana som Norrköping, Malmö, Carlskrona, Gefle, alla med en folkmängd från 11 till 21 tusen personer, således inom vårt land ganska betydliga, varda genom förslagets bestämmelser uteslutna från rättigheten att deltaga i valen till Första Kammaren i annan mån, än som betingas af deras deltagande i Landstingen.
Öfverstrykas sedan med krita, upplöst i mjölk. Ett par strykningar behöfvas. önskas föremålen blanka och glänsande användes följande blandning: 2 de3ar venetiansk tvål, 2 delar stearin. 1 del pottaska och 25 å 30 delar upplöst kaustikt kali. Tvål och stearin sönderskäras i fina strimlor, blandas med kaliluten och kokas en half timmes tid under jämn omrörning. Då det vill pösa påspädes litet af luten hvarje gång. Pottaskan tillsättes, upplöst i litet regnvatten, och massan får därefter koka y f e r l i g a r e några minuter, hvarefter den röres. tills den kallnar. Därvid spädes med så mycket kall lut, att blandningen blir jämn och flytande. Bör gärna stå någon tid före användandet. Föremålen få bestrykas så många gånger, att gipset ej längre insuger blandningen. Då gips figurerna torkat, gnidas de med sämskskinn. Olga. I Berlin: fru Lisa Grönwall. Lutzowstrasse 91 a, 3 tr. Ecke der Potsdamerstrasse. Helene Böhlau är författarinnans flickoch skrifstäOarenamn. Hon heter egentligen numera fru Helene Al Raschiel Bey. Utom » das Recht der Mutter.) (modersrätt) har hon skrifvit romanerna: » Reines Herzens schuldig ». » Herzenswahn » och » Im frischen Wasser ». Dessutom: » NovePen ». » Ratsmädelgeschichtem&gt; (en förtjusande bok, mera-värd att öfversättas än » Modersrätt ») och » Im Trosse der Kunst und andere Novellen. » Hfors. Begär prisuppgift från Nyblaeus eller Numa PeLeisson. Olga. Hvit fönstervadd är väl det snyggaste. Mossa brukas ju äfven — i Stockholm säljas smala bräden, klädda med olikfärgad mossa, berberisbär o. s. v., men man kan ju också själf under sommaren tillgodose sitt behof af mossa och sedan torka och färga en del däraf. Olga. Bäst är att ej alls städsla tjänare. Gif dem månadspänning och låt dem ha sin frihet, så trifvas de bättre.
Men sedan begreppet Stat, börjat taga den omfattning, att lagstiftarne likasom velat anse menniska n vara till för Statens skull, och dertill, ifrån antikens hednacivilisation till den nu rådande, man städse velat omkläda Staten i dess karakter af rent verldslig institution, med religiositetens mantel, så har det hemliga äktenskapet, hvars idé är kristendomen, nödgats, att med eller mot sin vilja, låta utbasuna för hopen sin ljufva tillvaro, genom en socialt-religiös akt. Det hemliga äktenskapet — till motsats mot det Statskyrkliga offentlighetens — har sitt ideal i kristendomen, hvars tro, till brudgummen Återlösaren, är en hemlighet till sin uppkomst, hvilken verlden icke känner, men den vexer i sin mognad till en fruktsamhet så offentlig, att den omgestaltar verlden. Huru sålunda, det hem liga äktenskapet till sin uppkomst och sin utveckling, blomstrande i naturens frihet, är en reflex af den heliga brudgummens Christi kärlek till sin ur syndens och otroBih. till R. St. N:o 199. hetens betvingande formalism, frigjorda brud, visar Eph. 5: 22—33. Men huru det blifvit en Statskyrklig religionsakt, visar en blick på reformatorernas ord, samt huru litet de af sjelfva protestantismen blifvit hörda; dessa ord, som återfinnas i Augsburgiska Bekännelsen, men i dess praxis blifvit utplånade af det föregifns nitet, nemligen thel verldsliga och thel andeliga Regementet måga icke sammanmängias. Man kan med skäl här uttrycka sig med en konungslig tänkares ord: »Le faux Zéle est un tyran, qui dépeuple les provinces; la tolerance (la liberté) est une tendre mere, qui les soigne et les fait fieurir.»*) (Fredrik II.)
5 Lämpligare torde det fördenskull vara, att Bevillnings-Utskottets åligganden inskränktes till att bereda alla bevillningen rörande frågor och förslag, alt afgifva förslag till beräkning af bevillningstitlarnes serskilda belopp, och att, då förändring deruti är ifrågasatt, eller rikets behof deruti påkallar ökning eller medgifver nedsättning, äfvenså föreslå sättet för bevillningens speciella fördelning. Skulle Utskottet, för egen del anse nyttigt att väcka förslag om en eller annan ändring i grunderna för bevillningen eller annan dermed sammanhängande omständighet, må det ock dertill vara berättigadt. I sammanhang härmed står frågan om sättet, huruledes enhet skall åstadkommas i de händelser, då betänkligheter eller skiljaktigheter bland riksstånden uppstå om statens reglerande, bevillningens grunder, dessa grunders tillämpning och bevillningens fördelning till utgörande, m. m. De kommunikationer och jemkningsförsök emellan stånden, samt hänskjutningar till Bevillnings-Utskottet, som nu, enligt 71 §, jemförd med 69 g Regeringsformen, i sådana frågor bör ega rum, synas så mycket hellre kunna, som öfverllödiga, åsidosättas, som den form, enligt hvilken det slutliga resultatet ytterst skall bestämmas, väl torde innebära allt hvad tillbörligt är för ömsesidiga rättigheters bevarande och fyllande af statens oeftergilliga behof; och den förenkling uti behandlingen af dessa ärenden, som derigenom skulle vinnas, vore alltså ock i sin mån ett medel till riksdagarnes förkortande. Vid öfvervägande häraf och med anledning af härom väckta förslag får Ivonstitutions-Utskottet, fördenskull, till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt föreslå följande förändrade lydelse af: Regeringsformen, % 53. Riksens Ständer välje —; ett Bevillnings-Utskott, att behandla bevillningsfrågor; ett Banko-Utskott deruti föreslå. Reg ering sformen, 69. Uppstå antingen hos Riksens Ständers plena gemensamt, eller uti något af riksstånden, betänkligheter rikgälds-kontorets styrelse och förvaltning; afgöres saken efter tre stånds beslut.
1 betraktande häraf och då angeläget är, att Justitie-råden, vid upphunnen pensionsålder, kunna påräkna så hög pension, att de icke för sin bergning nödsakas tjena längre, än som för embetets rätta utöfning måhända vore nyttigt, får Utskottet, som tillika anser, alt de i Justitie-rådens aflöning ingående taffelpenningar böra, enär desse embetsmän ej hafva representations-skyldighet, i stället benämnas tjenstgörings-penningar, tillstyrka, att Justitie-råds årliga aflöning må bestämmas till 4000 R:dr i lön och 1000 R:dr såsom tjenstgörings-penningar, dock med vilkor, att, der spanmål finnes under nuvarande löner inbegripen, all beräkning deraf upphör. 4 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:0 67. 2:o. Cti ofvannämnda, af Herr von Hartmansdorff' afgifna memorial, har framställning äfven blifvit gjord om tillökning i den för Justitie-kanslern bestämda lön, utgörande 4,260, R:dr, så att denne embetsman, hvars aflöning hittills varit lika med Justitie-rådens och, intill nästlidne riksdag, äfven med Hofrätts-presidenlernes, finge, till fyllnad i det för de .förre föreslagne och för de sednare redan beviljade beloppet 5000 R:dr, en förhöjning i sin aflöning af 740 R:dr; hemställande derjemte motionären, att detta belopp måtto för nuvarande innehafvaren af embetet utgå såsom taffelpenningar, men! att, efter dennes afgång, lönen beräknades till 4000 R:dr och taflelpenningarne till 1000 R:dr. Då det ej blifvit visadt, att Justitie-kanslerens göromål tillvext i samma mån, som Justitie-rådens, saknar Utskottet skäl, att å den gjorda framställningen tillstyrka Rikets Ständers bifall. 3:o. Kongl.
Pä Hcderw. Bonde-Stäns. " Ledamöters wägnar. Ledamöters wägnar. L>. Ick. Orsvesmukl. kLtter ^rnllrom. ^ok. läolmkLrZtou.^ Transsumt af Riksens Högloft. Ständers Lag-Ulskous Pröloroll, hässil i Stockholm, den 24. October 28S0. i6h8 Den 27 November Sluteligen feck Herr Lagmannen von klgu8- vo!tk, pä sin begäran uplästr hans författade särskild» mening, hwiiken war sä lydande: Sedan en?i.' k min ästnndan jag haft tillfälle genomläsa ej alle nast Herr Jasir,lä Rgr>e, och Riddaren von : lrokarckr tili Höglofl. Ridderlkaoet och Ad ln ingiine ,..mr derifrån lill Lag-U'lkottek remitterade memoria?, hwarutinnan uppå andraqne förmente skal hem»?rlles arr Konung.n mä äga m.-qt enär särjktlde oniftändjschettc föresinnas, dispensera allmäniia lagens ställande i wista all, sam ej pasma inflytelse pa g.'d,e mans rätt, jämte ätsktll-ge Fidei-Commifloch Test nncntarista serfattningar, samt elt upgifwit tillägg till lagens stadgande i g t Cay. l Z. RättegängS-Balken m. m. »tan jämwäl hmad Lag-Utskvtters V redning, sa wäl lvm sarsk:!de Herrar Ledamöter rörande dcsie wäclrs ämnen skrifreligen yttrar, far jag nn äran b-körde handlingar Åkerlämna, samt derwid mine kantar förklara.
Genom Rikets sednast församlade Ständers anslag till upprättande af ett seminarium för bildande af lärarinnor har nemligen en god grund till den Svenska qvinnans mera allmänna och högre bildning blifvit lagd, och af denna inrättning, omfattad med allmänt deltagande inom de olika?samhällsklasserna, har man mycket att vänta. Men på det att den kostnad, som härpå blifvit nedlagd, må bära ännu rikare frukter och de lärarinnor, hvilka utgå ifrån detta seminarium, må finnna ett större fält för sin verksamhet äfvensom en betryggad framtid, men framför allt på det ett särdeles i landsorten alltför kännbart behof af en för den qvinliga ungdomen ändamålsenlig undervisning, i viss mån motsvarande den, som af ynglingar vid elementarläroverken inhemtas, må blifva fyldt, erfordras upprättandet af allmänna flickskolor utan fästadt afseende på föräldrarnes stånd och vilkor. Ty den enskilda omtankan och företagsamheten, till hvilka man i så många fall af flera skäl och ej minst af en aktningsvärd åstundan att hushålla med statens medel vädjar, äro när det gäller uppfostran ej fullt betryggande. Staten har ock en ovilkorlig pligt, liksom ett gifvet intresse, att utöfva en närmare, väl behöflig tillsyn öfver de särskilda undervisningsanstalterna; men att inom familjen och de enskilda pensionerna med en reglementerande uppmärksamhet intränga, det låter sig icke gerna göra — och likväl vore en sådan statens uppsigt för bedömandet af lärarinnornas skicklighet och förmåga att ordna och leda undervisningen att önska, och kan jag härvid icke underlåta att uttala den åsigt, att mycket af den sjuklighet, hvaraf de uppvexande flickorna i våra dagar mera allmänt än tillförene lida, härflyter af öfveransträngning och stillasittande under de vigtigare åren af qvinnans utvecklingstid, till någon del äfven framkallad af ett visserligen aktningsvärdt, om än mindre väl beräknadt nit af en del lärarinnor, hos hvilka man stundom tycker sig förmärka 8 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 5. bristen af en väl behöflig kännedom af den allmänna belsolärans enklaste föreskrifter.
Rå flera af R. o. Ad:s leda möter i Stats-Utsk:t förklarat att de hafva för afsigt lemna hufvudstaden, får jag vördsamligen anhålla det Hr Gr. o. Landtm, ville anmoda Hrr Elektorer att utse minst 3:ne suppleanter, för att vid förefallande behof kunna i Utsk:t inkallas. Sedan R. o. Ad. härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. och Landtm, dels Hrr Elektorer att utse 3 ytterligare suppleanter i Stats-Utsk:t, och dels Hrr Bänkman att välja en Elektor efter Hr Rudebeck. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 13 och 17 dennes bordlagde Betänk. N:o 30, i ani. af väckt motion om målskjutningars införande inom alla rikets socknar samt beväringsmanskapets förpligtande att deri deltaga, emot befrielse från vapenöfningar m. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 13 och 17 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 31, i ani. af dels K. M:s Nåd. Propos. om tillägg uti 15:de §:n af K. kungörelsen den 13 November 18G0, ang:de den allmänna beväringen, dels enskilda motioner i ämnet. Usta Den 20 Juni. 257 lista punkten. Gr. af Ugglas, Ludvig, anförde skriftligen: Ingen kan förneka den fosterländska syftning, som ligger uti det nådiga förslag, vi nu hafva att afhandla, ett förslag utgående ilrån en djup och sann uppfattning af den vigt lör landets försvar, en hos nationen mera utbildad vapenfärdighet måste ega.
Skulle nu ett motsvarande belopp nya sedlar utfärdas, komme följaktligen denna proportion alt på ett högst betänkligt salt rubbas. I afseende åter på öfverskottet af Bankens behållna räntevinst utöfver berörde derå anvisade anslag, beslöto Rikets sistförsamlade Ständer, att 200,000 R:dr skulle häraf förskottsvis, vid hvarje års slut, till Riksgälds-Contoret öfverlemnas. Dock som den behållna Banco-vinsten för den sedan sista Riksdag förflutna tiden, enligt Bankens afslutade räkenskaper, vida understigit det sålunda påräknade beloppet af 466,666 R:dr 32 sk. årligen, så har RiksgäldsContoret varit nödsakadt att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, till Banken för hvarje år återbetala en betydlig del af det erbållna förskottet; utgörande det för år 1833 af Contoret ålerguldna belopp icke mindre än 127,000 R:dr. Huru mycket Riksgälds-Contoret kommer att återbära af det, vid innevarande års början, emottagna förskott å räntevinsten för år 1834» kan naturligtvis icke bestämdt uppgifvas, innan Bankens räkenskaper för det sistförflutna året blifvit afslutade. Emedlertid torde det icke vara för högt beräknadt, om man antager, att RiksgäldsContoret, utaf sistlidet års Banco-vinst, erhållit omkring 100,000 R:dr mer än Contoret slutligen tillkommer. Yid sådant förhållande, och enär den för innevarande år redan influtna och afsatta räntevinsten lär utgöra ett föga betydligt belopp, synes »let böra vara klart för en livar, alt någon annan utväg, för att kunna inlösa de anvisningar, som å det föreslagna Creditivet skulle komma alt utfärdas, nu icke finnes, än att begagna den tillförene, då Banken måst tillskjuta medel för Statens behof, alltid anlitade sedelfabricationsmethoden.
Talaren slutade med att förklara, del följden utaf afslag lill voterts propositionerna kunde blifva den, då två Stånd stannat emot tVå, att votering i förstärkta StäfsUfsk. icke blefve af Och grundlagen Således icke uppfylld, sorn stadgar, alt då två Stånd stanna emot två i statsieglerts-frågor, saken skall afgöras i förstärkt StatsUlsk., då dessa Stånd kunde undandraga sig att votera i någon fråga, otti de éj få Votera i denna. Det är visserligen möjligt, att något Stånd vill undandraga sig sin skyldighet att uti förstärkta StalsUtsk. votera, derför att något annat Stånd afslagit all votera om ekonomiska villkor, derom i Stånd sfanoat emot 2; men detsamma kan hända med hvarje annan Corporation eller myndighet, som vill undandraga sig att fullgöra ett åliggande. Det Sotti icke får i första! kta StalsUtsk. afgöras, med det må man icke försöka att komina dit på orätt väg. Jag förnyar min anhållan otti afslag på voterts-proposilionerna. Hr von Hartmansdorff: Förra gången jag hade ordet, glömde jag att erinra det granskning af räkenskaperna är lika möjlig, antingen det är en eller flera myndigheter, sorn handhafva förvaltningen, och att således ingenting är afl i det hänseendet påminna, ålan har sagf det vi nu komma efter med nya frågor, sedan vi underlåtit att väcka dem vid ämnets första behandling, och alt vi nu sätta Utskts rätt i fråga, ehuru vi tillförene icke så gjort. Jag påminner mig icke, huruvida jag i detta specielfä fall yttrade mig vid återremissen, men väl all jag visserligen 10 gånger åtminstone anmärkte att StatsUlsk. hade dels gjort nya motioner, hvartill det icke varit bera 11 igud I, och dels inträdl på Ekon - Ulskrs område. Hvad afseende Utsk skulle göra på dessa erinringar kunde man på förhand icke vela ; men nu har man fatt se huru litet Utsk. brytt sig derom. Hvad jag bestämdt påminner mig, är, att H. Ex. Hr Gr.
Märtha var lidande, men oväntadt förnuftig, och Linas bemödande att intala henne hopp, på grund af det till Fredrik affärdade brefvet, hade så god framgång, att hon derigenom äfven intalade sig sjelf möjligheten af en lycklig utgång. Första ögonblicket af deras sammanträffande hade dock varit bittert för båda, men Lina började raskt samtalet med en vink om sitt förhållande till Magnus, hvarmed hon hade slutat sitt tal till Fredrik. Detta gjorde hastig verkan, och Märtha blygdes att visa henne någon skymt af de sårande misstankar, som ett par dagar förut i den förras ögon synts så väl grundade. Hon förteg också Fredriks bekännelse i detta hänseende, kanske också derföre, att den skulle visat hennes förmåga att behaga och intaga uti en mindre förmånlig dager i jemförelse med väninnans. Likaså förteg naturligtvis Lina, att hon egde någon kunskap om Fredriks böjelse och afsigter. Båda parterna funno sig af allt detta väl, och hvardera trodde, att hennes tankar vore en hemlighet för den andra. Således förställning på båda sidor! Och likväl var denna förställning så välgörande för båda, att deras vänskap den förutan icke skulle kunnat fortfara. Hvarföre då predika mot förställningen, mot qvinnans medfödda och den goda tonens mödosamt förvärfvade skicklighet deruti. Den är i sanning en lika oskyldig och gagnelig ersättning för verkliga känslor, som lampskenet för solens ljus. Den frambringar lika litet som lampskenet något lif; men fast endast solen ger värme, framlockar blomman och mognar trädets frukter, så är äfven den enklaste lykta nyttig att vägleda vandrarens steg i qvällens mörker. Endast då den utställes på en klippspets, för att såsom fyrbåk vilseleda seglaren, blir den skadlig, likasom förställningen endast då den beräknar andras ofärd är förkastlig. Afser den blott ett lånadt sken för personen, så är den löjlig, men använd för att främja glada känslor hos andra är den berömlig; och qvinnorna, dess skickligaste idkare förtjena äfven härför vår beundran och tacksamhet.