Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gudamaskineriet måste nödvändigt oförmånligt inverka på karaktärsteckningen; vi se t. ex., att de båda älskande, sedan de träffats af Cupidos pilar och ej kunna lefva utan att ega hvarandra, dock fortfarande med häftighet utfara mot Venus, som väckt denna kärlek, hvilken nu är deras lif. Men det oaktadt förmärker man dock här ansatser till karaktersteckning. Författaren har tydligen haft klart för sig den karakter, han velat gifva de särskilta personerna; men han har vid utförandet begagnat så grofva drag, att karakteren ofta blifvit till karrikatyr. Pyramus och Tisbe äro till en början lika ytterliga i sitt kyskhetsnit som sedan i sin kärlek, och den sednare blir som förälskad lika så oqvinlig som Pyramus omanlig. Tisbe, som förr icke kunde nämna Veneris namn utan att tillägga ”den h—n,” blir i sin kärlek nästan ursinnig; hon ömsom rasar, ömsom dånar, hon uppmuntrar den försagde Pyramus, och det är hon, som båda gångerna stämmer älskaren till möte och utsätter mötesplatsen, liksom hon är den första, som der infinner sig. Förmodligen har väl förf. ansett, att Pyramus, som var af ringa börd, ej skulle vågat att närma sig den förnäma Tisbe, om hon ej gått honom till mötes. I öfverensstämmelse dermed är Pyramus tecknad som en försagd stackare. Väl är också han passionerad i sin Dianadyrkan, väl rasar äfven han af kärlek; men den rigtiga psykologiska iakttagelse, att häftig kärlek gör menniskan liknöjd för fordna älsklingssysselsättningar, förvändes derhän, att Pyramus vill sälja båge och spjut för att köpa syskrin, nål och tråd. I sällskap med Tisbe är han blyg och tafatt; han tilltalar henne alltjemt med ”eders nåde” och ”nådigaste fröken,” och först, efter det deras kärlek genomgått dödsprofvet, vågar han kalla henne ”min hiertans kiär” (VI: 2) och be om en kyss.
Voterings-proposilionerna, enligt Utlåtandet N:o 345y gillades. zr.sta punkten i.-sta propositionen, <z3, 24* 26, 28 och 2g punkterna, Med åberopande af Ståndets beslut vid 4:de punkten och på de derföre afgifna Prot. Utdr. d. 7 Nov. 1840 uppgifna skäl vidblef Ståndet sina förut fattade beslut oell fann att de i nyssnämnde 6 punkter föreslagna yoterings-propositioner böra förfalla. 25:te punkten. Den föreslagna voterings-propositionen gillades med iagttagande af att, på sätt Utskottet uti Utlåtandet N:o 345 föreslagit, orden: ”i följd af föreslagen indragning af hästar vid Lif-Gardet till Häst och Kronprinsens Hussar-Regemente'’ ur propositionen utgå. 3i:sta punkten. Voterings-propositionen gillades. 3z:dra punkten. Med bifall till Utskottets hemställan, ansåg Ståndet voterings-propositionen böra förfalla, i öfverensstämmelse med Ståndets vid dylika frågor fattade beslut. 35:te punkten. Under åberopande af beslutet vid 4, 21, 23, 24, 26, 28 och 29 punkterna, ansåg Ståndet den här föreslagna voterings-propositionen böra förfalla. 3g:de punkten. Ståndet, som, genom utgången af voteringen i Förstärkt Stats-Utskolt öfver 37:de punkten i Memorialet N:o 301. fann ett förändradt förhållande hafva inträdt, ansåg sig, med anledning deraf, ega skäl att frångå sitt beslut samt biträda det af Borgareoch Bonde-Stånden i detta hänseende fattade, hvadan, då saken vore genom 3:ne Stånds beslut afgjord, den uppgifna voterings-propositionen komme att förfalla. 4o:de punkten. Ståndet fattade, i anledning häraf, enahanda beslut, som vid den näst föregående, eller 39:de punkten.
Skall detta, som utan all twekan instämmer med hwarje Swensk mans böjelse chrekoimnas; sä mäste Riiets krafter icke utspännas till den grad alt de brista och förswinna, utan gagnas ined den försigtighet, och de», wäl öfwerlaggde utsigt för framtiden, som försäkrar vin bade waraktighet och sann nytta. Desse,egenskaper kan Utskottet efter dess öfwctt tygelse icke 'tillegna uppbörd af en förcstagen Krigsgärd. Den skulle twertorn morwerka allt, hivad t annan wäg, för andamalet kunde patankas, och denna gärds liqwiderande »ned Stats-Obligationer, raga »nättet af allmänna olyckan, genom tillffapande af ett Rörelse'Capital, four utan samband mtd det Riket redan, äger, skulle snart försätta det senare » lika förstörande belägenhet, four andra magtck af lika orsaker, fastan genom olika behandlingssim mäste »vidkännas, och hwilka gifwit anledning tm sa wäldsamma steg emot allman säkerhet, svin »m" icke torde önska, att inom wärl Land finna oun^ ivikelige. Stats-Utskottet, som icke kan misskänna Jaherre Cederströ m s wälmening »»ti dess gjorda fram-' ställning, har pä de skal, sou, nu anförde bli'fw>6 således icke kunnat för sin del godkänna densamM^ utan nödgas tillstyrka Riksens Högloft. Stander,^ den i alio assia och ogilla. - Men dermed will icke Utskottet hwarken ^ samtid eller efterkommande adraga sig den förewicck sen att hafwa åsidosatt någon omtanka för Ayddande emot päkouuuande wäder, eller alt Dea »Z Jun» 6zz dra förgätit wigten och angelägenheten af sadane utw-ägar, hwilka satte Ksngl. Maitt i tillstånd, alt i tarans stund wara beredd till ett kraftigt försmak kinot anfall eller hotande tillställningar. Kongl.
Med Motionairen och Nils Månsson hafva sig förenat Peter Pehrssonj Peter Jönsson och Anders Pålsson från Jönköpings Län, Eric Pehrsson från Gefleborgs Län och Guslaf Gustafsson från Södermanland, hvilken senare yttrat sig i enahanda syftning, som Nils Månsson. Dessa förslag hafva Utskotten i öfvervägande tagit, och 1:0 hvad angår förslaget, att Allmogen från Dalarne och Wermland måtte förpligtas att, vid sina kringvandringar för att söka arbetsförtjenst, uttaga serskildt Prestbevis om frejd och arbetsskicklighet; så enär" Prestbevis, enligt i, 2 och 6 §§. i Kongl. Kungörelsen den 18 Maji 1824, icke gäller såsom förpassning för vanfrejdade personer och lösdrifvare, hvilka endast Konungens Befallningshafvande eger att förpassa, samt det för öfrigt, uti irsta mom. af Kongl. Påbudet den 28 October 1812, finnes uttryckligen stadgadt, att Prestbevis för alla, som tillhöra arbetande classen, skall innehålla intyg om kunskap och frejd, hvilka föreskrifter, om de behörigen iakttagas, torde vara för ändamålet tillfyllestgörande, anse Utskotten Herr Adlerbergs ifrågavarande motion böra förfalla 2:0 i fråga om Handtverks-Gesällers, samt personers af arbetsclassen förpassande, derom Herr Valley och Johannes Andersson yrkat serskilde bestämmelser och förbud, finnes, beträffande de senare, föreskrifvet i 2 §. af ofvanåberopade 1824 års Kongl.
Med godkännande af den uppmärksamhet som Banko-Utskottet fästat vid pantförskrifningen af de Götha Canal-Diskont-Verk .tillhöriga Reverser, har Ståndet ansett Diskont.Directionen af $40 Prot. Vtdr. dl 2 Junii 1818* omsländigheterne och Diskontens då varande ställning hafva varit för3nledd till vidtagande af denna åtgärd; dock finner Ståndet, att DiskontD irectionen genast hade bordt hos Banko-Styrel?en anmäla iörhållandet dermed; och 2. Ehuru Ståndet godkänner den uppmärksamhet som Utskottet fästat dervid, att Gotha Canal-Direction skall hafva assignerat på Banken utöfver der ägande räkning* har Prest-Stån. det likväl trott, det ifrågavarande öfverassignering egentligen varit en följd af denna Diskont. Inrättnings natur, och således icke kan läggas Directionen till last. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande från Stats-Utskottet inkomne Betänkanden; N:o 245 , angående ersättning äf kostnader för Depu terade af Riks.Stånden, som komma att afresa till Norrige, för att bivista KongJ, Maj:ts Höga Kröning derstädes. N:o 269, om årlig Anslags-surnma till underhal-’ lande af Byggnaderne vid Rosersbergs Kungsgård ■ N-o 270, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande , angående Riks Ståndens Protokoll, samt Bihanget dertill; N:o 271. Om förvaringsrum för öfverblifvande Exemplar af Bihanget till Riks - Ståndens Protokoll; N:o 272, angående de I>önförhöjningar, hvilka vid 1815 års Riksdag blifvit beviljade tjenstgörande Embetsoch Tjenstemän samt Vaktbetjente vid Riksgälds-Contoiret.
Landskrona, Christianstad, Carlshamn, Ystad, Halmstad och Helsingborg, under iakttagande af följande vilkor: att varorne uppläggas under Tullkammarens, jemte egarens, lås och vård; att egare af dessa varor få, emot utgörande af hela tullen, om de inom landet försäljas, men endast mot. transito-tull, då de bevisligen åter utföras, från kreditupplaget uttaga större eller mindre partier, dock icke under hälften af det minsta, som får uppläggas; att kredit-upplaget icke får sträckas utöfver ett år ifrån den dag, godset till uppläggande angifvits; börande detsamma inom nämnde tid antingen åter utföras, eller tillfullo förtullas efter den tullberäkning, som var gällande, då upplaget skedde, vid påföljd, att godset, i annat fall, för egarens räkning å auktion försäljes, då belöpande införsels-tull och omkostnader å auktionssumman först afdragas, och återstoden tillställes godsegaren; att gods må kunna transporteras från en Stads kredit-upplag till en annans, dock med kredit-tidens beräkning ifrån den dag, godset först till uppläggning angafs; att varor må kunna afgiftsfritt öfverflyttas till kredit-upplag från nederlag, med beräkning af kredit-tiden från angifningen till kredit-upplaget; att varor må, efter anmälan hos General-Tull-Styrelsen, öfverflyttas från kreditupplaget på nederlag, emot erläggande af så väl transito-afgift, som inkommande recogmtion; samt Forslar/ till Tull-taxa. att genom kredit-upplaget någon förändring icke skei' i den neder lags-fri het, som Kongl. Majit redan i Näder förunnat vissa Städer eller framdeles i Nåder förunnar andra. § 12. Egare af fartyg, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick och sådant inför General-Tull-Styrelsen styrkt blifvit, få tillgodonjuta restitution af erlagda införsels-afgifter för de materialier och skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets byggnad, tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda.
Men i detaptit », t. ex. oxsvanssoppa med hårdkokta ägg samma kom hon ihåg byltet i sängen, sjag har eller god Julienne-soppa, men andra kompott-sopEtt uppsving ock för hvar riddare ju ej ännu visat er min lilla gosse, » sade hon por, d. v. s. sådana som bestå af efterbuljong, Af lästen detta skall blifva, strålande och började ur en mängd kuddar och mjölk, grönsaker, ägg, grädde o. s. v., är jag ej Tj ' när nu alla ens fot ska ' se, täcken veckla ut ett litet pyre med ansiktet öfvidare betagen i; då föredrar jag biff eller stek Bör nätt och vackert man klifva, versålladt af små röda prickar. med potatis och en halfva öl samt litet frukt» Men, kära Ellen, » utropade min väninna, » det artadt efteråt, t. o. m. en god fruktsoppa, och jag Och till den ändan en sko så näpen Man måste hafva, då icke släpen där utslaget har han visst fått af för stark värtror att en sådan där kompottartad soppa kan me, du har ju också bra mycket på honom. » bli lika dyr som en kötträtt, ty ägg, grädde, grönMer skymma för. » Ah, han har ej mera på sig än hvad Ester saker o. s. v. äro just ej billiga om vintern. VeO, tid af sällhet jag randas ser, hade vid hans ålder. För resten tycks det ej den är också ganska dyr, och det går till en liAck, må du snart vara inne! alls plåga honom, det är blott om nätterna han ten summa att elda i spisen sex timmar i sträck. är orolig. Så ni kan tänka att det tar på krafEn god, mör oxeller fårstek behöfver ej mer än Då frid och endräkt allt mer och mer Ska ' värma upp hvarje sinne, — terna att vaka med honom, isynnerhet som Ester halfva den tiden. När korta kjolen har detta vunnit, liar dålig sömn. Och fastän jag alltid har vår Jordärtskocksoppan har jag ej pröfvat på, ty Ha lifvets lycka vi säkert funnit.
Jag kan ej tvifla jag tror ... jag är lycklig du är min systers son, mitt barn,... jag har dig åter! Men ack! har jag återfunnit dig, blott för att se dig dö, dö här, för min skull? Är jag då född till din olycka? Denna stund är bitter!« «Men ljuf också!« utbrast Harald med värma, «vi ha återfunnit hvarandra, vi äro förenade!« «För att dö!« «Räddning är möjlig ännu!« «Blott genom ett underverk!« «Underligare ting låter försynen ske; vi ha ju nyligen haft bevis derpå!« sade Harald i mildt erinrande ton. «Du har rätt, Harald! men jag har varit så olycklig! Jag har svårt att tro på lyckliga under! Men i alla fall, Gud vare låfvad för denna stund och ske hans vilja!« «Den ske!« upprepade Harald sakta men med manlig fattning. Och båda tystnade utmattade, och allt var i djupt mörker omkring dem, ty månen var nedgången, och snön föll tätt. De tycktes vara lefvande begrafna. Men frälsningens under var dock nära. Det glimmade ljus, det hördes röster ute i snööknen. «Susanna!« utropade på en gång fru Astrid och Harald, «Susanna, vår räddande engel!« Och det var Susanna, som med ett brinnande bloss i handen störtade in i det mörka hvalfvet. Det strålade på en gång som af millioner diamanter. Några af dessa tindrade i menniskoögon. «Ni äro frälsta, gudskelof!« utropade Susanna. «Här äro goda, starka menniskor, som skola hjelpa oss. Men vi måste skynda. Snön faller tätt!« Flera bönder bärande facklor och tvenne bårar syntes nu. Och fru Astrid och Harald lades på hvar sin bår, betäckt med mjuka fårskinn. «Susanna!« sade fru Astrid, «kom och hvila dig här, bredvid mig!« «Nej!« svarade Susanna höjande sitt bloss, «jag skall gå förut och lysa. Frukta ej för mig. Jag är stark!« Men en underlig känsla lät henne plötsligen känna, som om hjertat ville sjunka, och hennes knän svigtade.
Att de, i likhet med hvad i den Nådiga propositionen blifvit yttradt såsom ett hufvudsakligt förbehåll för Kronoskogarnes upplåtande föreslagit, att så stor del af desse skogar måtte derifrån undantagas, att kronan på intet sätt saknar tillgång å det för Flottorne och andre Allmänna behof nödiga virke, samt att skogshushållningen å det färre antal parker, som för kronans räkning bibehållas , matte genom en förbättrad förvaltning, medelst årshyggen och återplanteringar, utförde af i Forstväsendet kunnige Jägeri-Betjente, hvilka företrädesvis borde tiil sådane beställningar befordras, blifva en föresyn till efterföljd för enskilde skogsegare; härigenom förmoda Utskotten, att hoppet om en förbättrad skogshushållning, snarare skall förökas Stats-Utskottets JBetänkanden. 47^ £n förminskas, hvarvid intet hinder mölter att begagna det användbara af Tysklands och Englands Skogshushållningssätt, och äfven att de å sådane ställen befintlige Boställen icke skola sakna nödigt Timmer. Utskotten hafva jemnväl genom tillstyrkande, att en del af de å kronoparkerne befintlige Nyhemman måtte anslås till förbättring af den återstående Skogs-Betjeningens lönevilkor, trott sig redan hafva förekommit de önskningar, som i detta hänseende blifvit yttrade. Ehuru man med skäl kan befara, att några skogsegare efter delningen af kronoparkerne och Allmänningarne skola misshushålla med skogen, bör man likväl förmoda att större delen skall sträcka sin omtanka äfven till framtiden, och att nyssnämnde efterdöme samt fördelarne af en klok skogshushållning skall förmå dem att ej uppoffra allt åt ögonblickets behof; Man fruktar att verkställigheten af en sådan omtänksam hushållning icke kan ega rum då skogen delas emellan så mångå delegare, men Utskotten inse icke något hinder, att den gemensamma vården af alla dessa lotter skulle, efter behofvet kunna anförtros åt en eller flere personer, hvilkas åtgärder ganska lätt kunde controlleras af delegarne, äfven - StafsUtskottets Betånkanden. som dessa sins emellan ej lära underläta, att hvar emot annan bevaka sina fördelar.
Genom en Lill Revisorerne a flut en Skrifvelse, af den yrde förlidne October, hafva Banco-Fullmägtige, jemte förmälan, alt de, enligt ardra Puncten uti den vid sista Riksdag fastställda Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Verket, hafva att förvänta nuvarande Revisorers utlåtande i afseende på de åtgärder, som må finnas erforderlige och företrädesvis höra väljas, för att bringa Bankens Silfverfond till den styrka, att, sednast vid slutet af år i<S3r, på sätt Banco-Reglementet (pag. 5o) föreskrifver, underdånig anhållan malte kunna göras hos Kongl. Maj:t, om utsättande af tiden då allmänna Silfver-ulvexlingen skall taga sin början, och med tillkännagifvande, att Fullmägtige, i afvaktan på resultatet af Riksgälds-Contoirets Låne-Negociation, hvilken, om den haft framgång, gjort Bankens Silfverköp öfverflödigt, och sedermera genom Wexel-Coursens fortfara tule benägenhet att stiga, verkad af JernefFecternes fallna pris äfvensom af de sednaste händelserne i Europa, funnit sig under loppet af innevarande år hindrade att vidtaga activa åtgärder lill Silfverfondens förstärkning, meddelat Revisorerne sina åsigter öfver denna vigliga angelägenhet.
Herr G Lallerstedt liar uti en inom Vallöf!. Borgare-ståndet väckt, lill Allmänna Besvärsoch Ekouoini-Ulskotfef remitterad, molion anfört, att ehuru staden Wadstena vore belägen i eu af de bördigaste Irakierna i Riket, hade dock rörelsen derstädes ännu för några år sedan varit ganska ringa. Endast några tusen tunnor säd blefvo årligen derifrån afsända till andra inrikes orler, ly ortens sädesproduktion, sorn icke var behöflig lill bröd, förvandlades i öfrigt till bränvin, hviket lill större delen förtärdes i orten. Efter utfärdande af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående vilkoren för bränvins tillverkning, af den IS Januari 1855, hade ett helt annat förhållande iuträdt. Orien producerade nu mera ett ganska betydligt qvantum säd af bästa slag och så vä! af denna anledning, sorn i följd deraf ait den vid Wadstena anlagda hamn, tili hvars byggande åigält eu summa af nära 124,000 R:dr Riksmynt, vore af särdeles utmärkt beskaffenhet, hade rörelsen så uppblomstrat, att staden, ehuru i smått, förtedde en vacker bild af det allmänna framåtskridandet i landet under de sednaste åren. Ar 1S54 afsätides från Wadstena 21,014 och 1855 icke mindre än 46,109 tunnor säd och förstnämnda år skickades öfver Wadstena lill andra orter 1,5 26 lolfter plankor och 432 skeppund jern, samt 1855, 2,215 lolfter plankor och 170 skeppund jeru. Större delen af säden äfvensom plankorna och jernet hade utskeppats till utrikes ori, dels direkte efter klarering i Götheborg, dels ock efter omedelbar omlastning på andra fartyg derstädes eller vid Meni, hvarmed ganska dryga kostnader varit förenade. Förlidel år hade rörelsen jemväl varit i stigande och komme utan tvifvel att så fortgå. Bilt. till H. SI. Besvoch Ekon.-Utsk:s Betänkande X:o 72.
Med ena armen förde hon den gigantiska solfjädern fram och tillbaka – långsamt; och den andra hvilade slapt utmed sidan, tills handen nästan begrofs i madrasseringen. – Då och då tittade hon upp till sin kavaljer. Han halflåg nära på, med armbågen mot soffan, och lutade sig långt fram emot henne – så nära att hans hufvud nästan vidrörde hennes ena skuldra. Det var Berta och Åke Kalm. Ester kunde se dem hvar gång hon böjde sig fram öfver noterna, och hela tiden hörde hon ljudet af deras låga, halfhviskande röster. »Nå, baron, hvad var det nu vi talade om? – vänskap tror jag.» Berta hade druckit bra mycket champagne till middagen – blicken var blöd och leende och hufvudet föll tungt tillbaka mot soffkarmen. »Vänskap, som öfvergår till kärlek – jo.» Han smålog upp emot henne – hufvudet litet på sned. »Förälskelse, menar ni väl – hon lät sin blick dröja i hans – Kärlek, det – hon dröjde mellan hvarje ord – åh, det förekommer visst mycket sällan.» »Nå, så hjelper man sig med förälskelsen då » Hon hörde knapt på, hvad han sade – det var ju i alla fall utan mening, bara för att säga någonting. Hon kände sig så tung, däfven – nästan yr. — Detta svarta, mattglänsande hår – så tjockt – om hon blott finge röra vid det. Kinden, som nästan snuddade vid hennes axel, – han borde verkligen icke sitta så sjelfsvåldigt En sådan växt så fin och slank – Och skuldran, som sköt upp en smula »Förälskelse, ja » Hon talade i mild, långsam ton – satt och gräfde med fingrarne i soffans stoppning. Såg ned och smålog Han fortsatte sakta: »Som i sin tur glider öfver till lidelse » Musiken vaggade sig mot de sidenklädda väggarne i blöda, smekande tonvågor, som rytmiskt stego och sjönko. — Ljuset gled blott sparsamt in mellan de stora, skuggande palmbladen. Hon slöt ögonen. Plötsligt kände hon hans hand öfver sin – varm, litet fuktig. Långsamt höjde hon blicken. — Mjuka, långa toner – de nästan smälte hän De fortforo att se in i hvarandras ögon.
Uppläst och godkiinclt hos Ridd. och Adeln den 3 Deq. 186 3, Preste-Ståndet den 3 —1 — Borgare-Ståndet den 3 Bonde-Ståndet den ,4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklestiästike tjenstemän, för en del resor i tjensteärenden. (Stats-Utskottets Utlåtande N:p 194 samt Mern. JsT:ris, 216 oell 236.) S. A. K.
I händelse de öfrige 3:ne RiksStånden genom sitt bifall till ifrågavarande Utlåtande icke hade gjort det alldeles öfverflödigt att besvara de anmärkningar, Grefve Horn här framställt* 72 Den 11 F e b r u a r i i e. m. skalle jag visserligen åtagit mig detsamma. Nu vill jag blott inskränka mig till att tillkännagifva, det Expeditionen livilar pä Ridderskapets och Adelns bord till justering. Herr Rosenquist, .Fredrik Leonhard: För livar och en, som kan göra skillnad emellan rätt och orätt, billighet och obillighet, blir det ej svårt att finna, det Skånska Roteringens tillkomst icke bär stämpeln af ett sorgfälligt iagttagande af medborgerliga rättigheter. Bevisen deraf äro så tydligt och klart af en mängd talare inom delta luis ådagalagde, då ärendet förra gången discuterades, att allt vidare ordande derom är öfverflödigt. Det ringa afseende Utskotten fästat på de många grundeliga anmärkningar, som i RiksStånden blifvit gjorde, är beklagligt; och ännu beklagligare är det, att allt, hvad som till en jemnare fördelning af denna ojemt tryckande börda blifvit föreslagit, af Utskotten ansetts förkastligt. Då Utskotten likväl icke i något fall kunnat vederlägga hvad anmärkt blifvit, utan rätt och slätt, samt utan någon uppgifven grund, hemställt, alt alla uppgifne förslag måtte af RiksStånden ogillas, anser jag mig icke eller böra lägga annan hand vid ärendet, än blott göra en contra-hemställan, och vågar jag altså vördsamt anhålla om proposition, att Högloft. Ridderskapet och Adeln ville besluta en sådan underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, som den, Friherre Wrangel Den 22 Febr u ari i e. m. 73 föreslagit, hvilken jag anhåller mätte blifva ljudeligen uppläst. Jag gör mig så mycket häldre öfvertygad om bifall härtill, som derigenom allt skäligt missnöje bland Provincen Skånes Rotehållare förvandlas till allmän tillfredsställelse. Den af Herr Rosenquist uppgifne del af Utlåtandet upplästes å nyo. Herr Hjerta_, Gustaf:
Vi detta underskrifvit och med Våra insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 25 Maji 1829. Förordnande för Justitice-JBorgrnästaren Jonas 192 ExpeditionsUtskottets Förslag, N;o 77, 78- Ullberg j att 'vara Rikets Ständers JustiticeOmbudsmans Suppleant. Vi efterskrefne Sveriges Rikes Ständer Scc. 8ec. ike., som härstädes å allmän Lagtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid det, enligt g8 §. Regeringsformen och 63 §. Riksdagsordningen, anställda val, Vare Electorer utsett Justi tiae-Borgmästaren i Stockholms Stad, Lagmannen, Juris Doctoren Jonas Ullberg, att efterträda Vår Justitiae-Ombudsman, i händelse han inom nästkommande Riksdag skulle med döden afgå, eller genom något i Lag stadgadt förfall hindras att sitt Embete sjelf utöfva; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Jonas Ullberg, att i dessa fall JustitiasOmbudsmans-Embetet tillträda; och har han emedlertid att ställa sig till efterrättelse hvad Vår den 27 Februarii 181 o för Justitiae-Ombudsmannen utfärdade Instruction i a5 §. stadgar och förmår. Till yttermera visso håfve Vi detta underskrifvit och med Våra insegel bekräftat, som skedde i Stockholm d, a5 Maji 1829. Memoriali anledning af återremisser utaf 3:ne Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrivelser.