Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefwe körner, Häolf 6öran, ansäg denna fräga helt enkelt wara, huruwida, i afseende pä detta Mäl, 4 Ständs enstämmiga Bcflur til dest afgörande erfordrades, samt huruwida med en efter z StändS Beflur författad Lxpeclnion, ber nungen borde öfwerlännäs. Herr Grefwen och Landtmarskalken uprepade desse af Grefwe lckörnLr nu framstäldke och n2§ Den 27 Mars. och af cUxcurserne naturligen harflytande frågor, samt förklarade at Lonstimtions Utskottet genom krotocollg-Utdraget ffulle anmodas, at ffyndsammeligen och lil nasta klenum, hwilket om Thors» dag den 29 Mars komme at hällas, med sitt swar dera inkomma. Föredrogs a nyo Stats-Utffoktets den 2z Mars pä border lagda kvlemorial, jnnehällande Utskottets swar pä de Anmärkningar, hwilka wid desi förflag til Löneförbättringar ssör atssillige sa som civile Stater och Ämbetsmän blifwit gjorde. Herr cl^lleni-Lm, esrl ^6olk. StatsUkffottet har i detta Utlärande trott sig icke böra tilstyrka lika Löneförbättring för Olticerare wid LifRegementets 6rena6ierer som för andra wärfwade Regementet-, pä det stäl, al desse inägonmon för« ut ssulle wara bättre lönade. Högloft. Nidderffapet och Adeln torde tillåta mig uplysa förhällandet härmed. Wid Lif-Regementets 6renL6iei-er stnnas tre Lubalcern-grader, nemligen förste cisutensnter, andra cieutensnter och Fendrickar. Alia dessa grader hafwa lika
Tabeller utvisa liikets sammanräknade Folkmängd år 1 8 15 utgörande Mankön 1,176,967, — Qvinkön 1,288,099. eller tillhopa 2,465,066. Dessa Folkmängden rörande uppgifter hafva för de föregående qvinqvennierne endast Summariskt för hela Riket varit författade, men, till efterkommande af den inför Eders Kongl. Maj:t af Riksens Högloft. Ständer yttrade underdånigaönskan, att kunna erhålla så specifika Statistiska underrättelser, som möjligt är, har Tabellverket om Folkmängden, sä väl i det hela som i alla dess grenar, blifvit utarbetadt så fullständigt, att hvarje hufvudsammandrag visar förhållandet i hvardera Länet och, genom 2:ne vid hvartdera förenade bilagor, den ena, serskildta förhållandet för Landet och den andra, för Städerne, likaledes specifikt både för Län och hvarje Stad, till hvilket vidlyftiga arbete emedleitid erfordrats flerdubbel möda och arbete, än förut; och, då 1815 års hithörande Tabeller först i Octoher Månad 1816 hanno compleit inkomma ifrån vederbörande Tabell-författare, och lieie Månader åtgingo till föreskrifven noggrann revision af dem, samt till partiela sammandrags författande, så ali med de »u i underdånighet afleinoade Tabellers utarba - 3os Konungens Njid. Propositioner. tande först i Maj Månad sistlidet år kunde göras början, hvilket arbete, så väl i anseende till dess beskaffenhet, som dermed förenadt ansvar, endast af en Person kan förrättas; Så lärer Eder Kongl. Maj:t Nådigst täckas finna, att: TabellCommissionen, emot sin önskan, icke förr än nu kunnat Tabell-verket för sistförflutne qvinqvennium i underdånighet aflemna.
Jemväl har uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (N:o 5) Doktor Thyselius, med hvilken Doktor Söderberg och Kyrkoherden Otterström hufvudsakligen instämt, — under anförande hurusom, på det att den kostnad, som på seminarium för bildande af lärarinnor blifvit nedlagd, måtte bära ännu rikare frukter och de lärarinnor, hvilka från detta seminarium utginge, måtte Anna ett större fält för sin verksamhet, men framför allt på det ett särdeles i landsorten alltför kännbart behof af en för den qvinliga ungdomen ändamålsenlig undervisning, i viss mån motsvarande den, som af ynglingar vid elementarläroverken inhemtades, måtte blifva fylldt, allmänna flickskolor, utan afseende på föräldrarnes stånd och vilkor, borde inrättas, — föreslagit, att Rikets Ständer måtte för upprättandet till en början af fyra allmänna flickskolor bevilja 12,000 l\:dr Ruut, att utgå och å Riks-staten uppföras från och med året näst efter detta riksmötes slut, hvarjemte hel och half skolafgift af 100 och 50 R:dr R:mt årligen skulle lemnäs för de elever, som förmådde att den utgöra, då för fattiga med goda anlag begåfvade flickor undervisningen borde vara fri, och att på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning skulle bero, att låta utfärda sjelfva stadgan och att bestämma i hvilka af de städer, som ville upplåta kostnadsfria, rymliga lokaler till skolorna och deras föreståndarinnor, äfvensom lemna nödiga skolinventarier, dessa allmänna flickskolor må blifva upprättade; och voro anslagen sålunda beräknade, att föreståndarinnan utom fri bostad och vedbrand skulle erhålla 1,200 Riksdaler, och tvänne lärarinnor, hvardera en lön af 600 R;dr, samt tvänne arfvoden å 300 R:dr lemnäs för undervisning i ritning och gymnastik, och kunde, sedan skolmateriel och vedbrand blifvit anskaffad, det som återstode af den inflytande skolafgiften användas till premier och föremål liggande inom den allmänna flickskolans område. Utskottet anser visserligen den qvinliga undervisningen och bildningen ingalunda vara för samhället likgiltiga, men då den fullständigare undervisning
Den tid, som är föreslagen of Friherre Hjerta, i anledning af Doctor Wallins motion, tyckes luig vara den läiiip - Den 11 Julh e. m. 54? iigaste, ty när man uppnått några och 60 år, och har tjenat i 4o, så är ej mycket att påräkna 'af en sådan Embetsnians vidare arbetsförmåga, men denna bör deremot då kunna påräkna af Staten soiitien för sig och sira familj. Jag önskar således att på desse och flere skäl Ridderskapet och Adelli måtte taga i öfvervägande hvad som blifvit yttradt i detta ämne, samt att Doctor Wallins motion, jemte tillstyrkandet af Friherre Hjerta, mätte blifva bifållne. Friherre Cederström, Jacob: Det Stats Utskotlets Betänkandé , i anledning hvaraf Friherre fijefta varit af särskild tänka , innefattar deii besynnerligheten, att svar ej deruti lemnäs på friherre Hjertås yrkande, hvaruti flere här instämt. Det är ganska sähnt, hvad Friherre Hjerta uti sin särskilta méniUg yttrat, att LandsStaténS Embetsman mer än andra äro uti behof att vid lägre ålder komma i åtnjutande af pension, ty der finnes ej några Extra-Ordinarier, sorn kunna bestrida deras befattningar. Jag underställer Herr Grefven och LäiidtMärskalkeu samt Riddbrskapet beliÅdeiri, öm icke, före afgörän. det af denna fråga, det Betänkande, Söm blifvit af~ gifvit i afseende på en pensiöris-anstalt för Landshöfdingariie först mätte fåh[)pläsäs. Afvert anhåller jag att få fästa RiddferskäpfetS och Adelns uppmärksamhet på det förhållande:, sorn ihträflär, om Ståndet instämmei’ mfed Friherre Hjerta, då Utskottets första Betänkande icke varit af Ridderskapet och Adeln åtterreniitteradt, utan sedan Maji månad hos oss hvilanda, hvareuiellertid ett nytt Betänkande till svar på återremiss ifrån andra 54?
Andre Bataljons-Läkaren är bosatt i Stora Tuna socken och lemnar under åtskilliga tillfällen biträde vid allmänna läkarevården derstädes. Under år 1860 hafva i länets ofvannämnde Lasarett varit intagne 454 och å Kurhuset 35 patienter, hvilka begagnat inrättningen under sammanlagdt 19,798 dagar. Inkomsterne för denna sjukvårdsanstalt hafva för nämnde år, inberäknadt 6,899 R:dr 69 öre, som länets stadsoch landskommuner till densamma afstått utaf dem tillkommande andel utaf afgifterne för utskänkning af och minuthandel med bränvin samt andra brända eller destillerade spirituösa drycker inom länet under år 1858, uppgått till 30,645 R:dr 99 öre och utgifterne till 28,091 R:dr 46 öre Rmt; varande Lasarettsoch Kurhusafgifterne, som under berörde år blifvit debiterade med 16,583 R:dr 40 öre, men utgått endast med 15,652 R:dr 22 öre Rmt, uttaxerade efter den grund, att af hvarje mantalsskrifven person inom länet skulle erläggas 20 öre berörde mynt. Länets behof af ytterligare Läkare blir väsendtligen afhjelpt genom inrättandet af en ny ProvinsialLäkaretjenst med station vid Mora kyrka i Ofvan-Siljans fögderi, och extra Provinsial-Läkarens stationerande vid Leksands kyrka; men derutöfver vore dock behöfligt, att ytterligare en Provinsial-Läkare anställdes med station vid Grangärdes kyrka, till hvilket distrikt från Vester-Dalarnes alltför långsträckta distrikt några socknar kunde förläggas, för att göra Läkaren för de öfriga socknarnes innevånare mera tillgänglig, ehuru för Läkarens bergning i den fattiga bygd, som af Vester-Dalarnes nuvarande distrikt koinme att återstå, en utöfver det vanliga beloppet förhöjd aflöning dock torde blifva erforderlig; och kunde på sådant sätt verkningskretsen för nuvarande Distrikts-Läkaren på Smedjebacken derigenom blifva lämpligen inskränkt till Norrberkes och Söderberkes socknar.
I hopp, att Rikets Ständer i framliden skola finna sig belåtne med JustitiasOmbudsmanna-Embetet, oaktadt jag visserligen räknar mig till deras antal, som anser dess organisation kunna på ett ändamålsenligare sätt inrättas; anser jag mig likväl, enär n8 Den i5 December f. m. grundlagsenliga Institutioner icke kunna så snart förbättras, och under tiden det är af stor vigt, att Rikets Ständer må kunna i detta Deras Embete använda utmärkte och kunnige män, böra föreslå: att JustiticeOmbudsmannens Lön mätte fastställas till Fem Tusende Riksdaler om året. Lades på bordet. Herr Anckarsvärd> August j anförde skriftligen: Undanrödjandet af anledningar till split och fiendskap samhällsmedlemmarna emellan bör utan tvifvel alltid, der sådant låter sig göra, vara ett af lagstiftningens förnämsta åligganden och syftemål, hvarförutan allt påstående, att civilisationen är i stigande, vore ett meningslöst ord. Med tillämpning af denna allmänna sats på det förhållande, sorn ännu äger rum med Presterskapets aflönings-sätt på landet, förvånas man, att i detta fall ännu stå sekler tillbaka med i alla andra afseenden ändrade former, rättade efter tidens kraf och samhällenas förändrade skick. Vi lefva ej mera i en tid, då Prestvärdigheten uttryckte det samma som helighet, och då vidskepelsen trodde sig offra till det högsta Väsendet, när gåfvorna lemnades till Presten; icke dess mindre äro gåfvorna bibehållna, fast de nu benämnas med rättighet, till förmån för dem, som emottaga Den i5 December f. m. dem, ocl» skyldighet för dem, som gifva dem. Men det är just denna bibehållna form, som så ofta väcker oenighet emellan lärare och åhörare.
Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken den 31:ste augusti 1845. § 1. S.D. Till följe af Konungens resp. befallningshafvandes kungörelse af den 7:de i denna månad, voro församlingens ledamöter, efter i laga tid förutgången pålysning, samlade i sockenstämman för att utse deputerade, hvilka onsdagen den 10:de näst kommande september kl 10 f.m. böra inför Konungens befallningshafvande å lands-canceliet i Östersund öfverlägga och besluta om byggandet af ett contubernium samt om lämpligaste tiden för väglagnings verkställande med flere till lands jemnads-tings handläggning hörande frågor, hvarvid 113 församlingen stadnade i det beslut att anmoda och befullmäktiga samma deputerad, som Liths socknemän dertill utvälja, att bevaka Häggenås socknemäns rätt och bästa vid förenämnde tillfälle, förklarande församlingen sig till alla delar nöjd med hvad nämnde deputerad dermed lagligen gör och låter. § 2.
Man har visserligen såsom en hufvudsaklig fördel af förändringen framhållit den omständighet, att man derigenom skulle få ett för alla de tre Nordiska rikena gemensamt, i dem alla gångbart mynt. Jag D e 11 25 Februari f. m. 531 tror likväl, att denna förespeglade stora fördel hufvudsakligen skulle komma att inskränka sig dertill, att silfverexportörerne skulle undslippa de beräkningar, som jag nyss omnämnt, samt att den iilla obetydliga förlust, som Svenskarne vid utbytet af sitt lands silfvermynt emot det Norska och Danska nu får vidkännas, ej vidare skulle komma att ega rum. Dessa fördelar synas mig vara särdeles obetydliga i jemförelse med de verkliga stora olägenheter, jag förut haft äran framhålla. Deremot vill jag icke förneka, att om det blefve fråga om att införa ett för Europas alla länder gemensamt mynt, så vore fördelarne deraf så stora, att man utan tvekan borde underkasta sig olägenheterna af en myntförändring. En sådan storartad, vidtomfattande reform i en hel verldsdels penningeförhållanden blifver måhända förr eller sednare åvägabragt, och uti möjligheten, jag ville säga sannolikheten deraf ligger ett ytterligare skäl för mig att afstyrka den nu ifrågasatta förändringen af det Svenska myntsystemet, ty om så lyckligt vore, att den större allmänna reformen kommer att ske, hvartill hade det då gagnat, att vi företagit den mindre partiella reformen? Saken måste då ånyo göras om, och mig vill det synas, att hvarken det nuvärde systemets olägenheter eller det föreslagnas fördelar äro så stora, att vi icke gerna kunna afvakta tiden, då den stora planen mognat till verkställighet. Skulle åter så olyckligt vara, att den stora förändringen icke på en längre tid ifrågakommer, så kan jag i allt fall icke finna, att det nuvarrde förhålandet är behäftadt med så stora olägenheter, att det måste förändras. En sådan förändring innebure. på sätt BankoUtsk. tydligen ådagalagt och oss alla är bekant, en verklig myntförsämring, menligt inverkande på en hel mängd förhållanden, såsom jag redarr tagit mig friheten omnämna.
Då grundlades mellan d e b å d a k v i n n o r n a en v ä n s k a p för lifvet, h v a r o m vittnar b l a n d Moultons sommarvistelser annat mrs hos den lyckostrålande kejsarinnan i Compiégne och hennes besök längre fram b ö j d a furstinnan med dess samt utvecklingen drag af af med sin genomtränga dongen familj flydde och lyckades den Paris brott skapets ett mrs tvåårigt Moulton Washington, Lindencrone. hafva mål. de lätta ordskiftena, skratten, de dé fjäten, låga, halfkvädna mudiplovisorna på veka, främmande tungoSalongerna i det danska s v e n s k a s a g a är all. högre taga än det ministerhostå större uppgifter, vidsträcktare tiotorde r e d o att dyrbara hegermannska nytt skede af minnen från h e n n e s lif, andra motboet, vyer, stoltare triumfer, m o t en b a k g r u n d sande där med kanske af glänkejsardömets T. K. dagar. vara hvilken, mensamma utom personlig sympati, musikaliska intressen geförena Hr " Gunnars t&gt;isor. " henne. Han Mot Och Och lutar sitt ljusa hufvud rutan och ut han ser tindrar, om solen har somnat ej tänker vakna mer. Ha fåglarna glömt att stämma Sin jublande lofsång opp? Vill ekorren mer ej gunga, Däruppe i björkens topp " ' Då knackar det sakta på rutan, Och Gunnar ser ifrigt ut: Det är liten munter gråsparf Månn han vill leka tittutf tjusande, evigt unga och fagra drottning, Margherita, med Nu somna snui trötta blommor 1 vinterblunden in, Och alla björkarna mistaf Den vackra skruden sin. M e n i Paris, där salar, braheska, börjar jordmån ett de därpå af h e n n e s Italiens de förklingat, förbindliga Höstvisa. uppfördes Continentals föreställning nomiskt anordningarna. Karls folkkök därpå i Hotel samma och sceniska för henne regeringen. Se Hans öppna famn Är din bästa hamn, Lig Hans fadershand. För Ull lifvefs land.
Ty frågan, som jag upställt, den fråga, som det är af största vigt för såväl kyrka som stat att begrunda och besvara, är icke den, huruvida den andliga rörelsen kan eller har kunnat förqväfvas; frågan är, hvad som har framkallat den, hvaruti den-har sin rot. Att denna rot, att underlaget för hvarje sådan rörelse, der den frarast&r af någon betydlighet och fortgående, ovilkorligen måste vara, hvad jag förut redan antydt, ett otillfredsstäidt andligt behof, torde ingen, som ärligt och allvarligt pröfvar frågan, kunna förneka. Men spörjsmålet har dermed ej slut. Om detta behof ej funnit tillfredsställelse, saknar då vår kyrkas lära de förmaningar, det ljus, den kraft, den försoning och de löften, hvilka behöfvasför att upväcka, vägleda, styrka och trösta hvarje vandringsman härnere, och öfver tanken uppå och förväntan af evigheten sprida helig glädje och salig förhoppning. Jag behöfver icke besvara denna fråga. Hvar och en af eder, mine Hrr, hvar och en, som med ödmjukt sinne jemfört denna lära med vår Heliga Skrift, hvarje sann läras grundval och slutsten, finner svaret uti sitt eget hjerta. Men hvadan då söndringen ? Hafva för dessa kyrkans fordna anhängare, nu derifrån skiljde, dess sanningar och välsignelser blifvit fördolde? Hafva icke kyrkans lärare och väktare med flitiga händer och kärleksfullt hjerta spridt dessa ikring sig, uptagit och vårdat den hjord, dem blifvit betrodd? Mine Hrr, icke allenast en nödvändig slutföljd, utan äfven den erfarenhet, litet hvar kunnat samla, hänvisa oss att uti en försummelse, ett missförstånd af desse lärare vid fyllandet af deras kall, söka det förnämsta uphofvet till de söndringar, vi nu beklaga.
Maj:t godt att till alla delar gilla och bifalla; hvarjemte Kongl. Maj:t befallte, att utdrag af protokollet härom skulle till Finans-Departementets Expedition öfverlemnas, för behörigt iakttagande vid författandet af Kongl. • Majlis Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. Ex protocollo Carl Ekström. Bil. N'.o 5 till Kongl. Majus Nåd. Prop. om Statsverkst 1853. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Mayl Konungen i Stats-Rådet få Stockholms Slott den SO Oktober 1853. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern Grefve Sparre; Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Grefve Mörner, Ulner och Reuterdahl. Departements-chefen, Stats-Rådet Fåhreeus, föredrog deruppå i underdånighet: 2:o. Ett af Öfver-Direktören vid Landtmäteriet, L. B. Falkman, den 1 i denna månad afgifvet memorial, deruti, — sedan Kongl. Maj:t, under den 29 sistlidne September, vid då förehafd fråga om Gottländska Skiftesverkets befrämjande genom tillvägabringande, på Statens bekostnad, af så kallade mönsterskiften m. m., bland annat förklarat sig vilja, i sammanhang med förslaget till instundande
Hvarjemte på begäran antecknades, alt Herr Grefve Beckfriis icke deltagit i ärendets handläggning, samt att Herr Sparre, S. ej öfveryarit delsammas slutliga behandling. Bih. Ull B. St. Marc**, 185 Sammansatta latt/- samt Allm Best-.- och Rhon.-tOtsk:s Betänk. X:o 28. Alik, till Exp. Iltsk. den 10 .Tuli 1857. kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om ändring i Kongl. Brefven den 9 Februari 1802 och 11 Augusti 1804, rörande besutenhet å hemman i Dalarne. Sven Ersson, Lars Olsson och L. Gezelius från Stora Kopparbergs län hafva lili ett (ill Hedervärda Bonde-ståndet ingifvet gemensamt memorial anfört: att genom Kongl. Brefven den 9 Februari 1802 och den 17 Augusti 1804 vore stadgadt att till en så kallad besutenhet, hvarmed förstodes de lotter, i hvilka jorden vid storskiftena skola indelas, erfordrades i Öfre Dallaget och Säthers fögderi ali derå kunde födas en häst, tre kor, sex getter och (vå eller tre får, samt i de öfrige socknarne af länet en häst, fyra kor, sex getter och får (ill ofvannämnda antal; äfvensom att, om flere, genom arf, köp, giftermål eller annan laglig åtkomst, tillfälligt sammankomne obesutne delar icke sammansmält till en besutenhet inom en lid af högst tjugu år, räknadt från den dag, storskifte blifvit af landtmätarne fulländad), innehafvarne af dylika obesutenheler, som vid storskiftet blifvit bestämde att utgöra en besutenhet, då borde lotta om det hela, sedan likväl mätismän förut pröfvat hvad lösen den afträdande skulle erhålla. Men sedan, efter för omkring tjugu år tillbaka fulländade storskiften i åtskillige af Dalsocknarne, den tid numera inträffat, då de obesutne hemmansdelarne finge utlösas, hade Bilt. till R. St.
189:o af den 19 September 1860, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående Leckö kungsgårds användande till ekplantering. (123.) Då Rikets Ständer funnit sig ej kunna härtill lemna bifall, har Kongl. Majit under den 5 Oktober 1860 derom meddelat Kammar-kollegium oell Skogsstyrelsen kännedom samt tilllika anbefallt bemälde kollegium att föranstalta om berörda kungsgårds utarrenderande i behörig ordning. lSOio af den 15 September 1860, angående Stämpelpappers-afgiften samt afgiften för stämpling af tidningar, andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar. (127.) Sedan Statskontoret afgifvit infordrat underdånigt utlåtande angående stämplade pappersafgiften samt hvad vid kontrollen och uppbörden deraf bör iakttagas, har Kongl. Majit under den 30 November 1860 låtit utfärda nådig Kungörelse härom äfvensom särskild nådig Kungörelse angående bevillnings-afgift för tidningar m. m.; hvarjemte med anledning af Rikets Ständers underdåniga framställning om fördelarne deraf, att stämpel-papperets storlek i någon betydligare mån inskränktes, och biläggningsstämplar af ungefärligen samma beskaffenhet som de engelska infördes, med afskaffande af de nu brukliga helarksstämplarne, Kongl. Majit under samma dag i nåder anbefallt Statskontoret och Kammarrätten att, efter inhemtande af nödiga upplysningar angående det i England antagna stämpelpapperets beskaffenhet och begagnande samt de i afseende derpå stadgade kontroller, afgifva gemensamt underdånigt utlåtande i fråga om lämpligheten af likartadt stämpelpappers användning, äfven i Sverige, och helarksstämplarnes upphörande, jemte förslag så väl öfver de härmed förenade kostnader som till de bestämmelser, hvilka, i händelse af en dylik förändring, kunde erfordras rörande sättet för stämplars anbringande å handlingar och makulering samt de dervid nödige kontroller; och har detta underdåniga utlåtande ännu ej till Kongl. Majit inkommit.
I sådant afseende hafva Fullmäktige, i betraktande af så väl vigten af BankoOmbuds-befattningen vid Lånc-konloret, hvilken ©tvifvelaktigt vore en af de mest ansvarsfulla tjenster inom hela Banko-verket, som de stegrade lefnadskostnaderne der på orten, i första rummet ansett den för nämnde befattning föreslagna aflöning af 2,000 R:dr icke vara så beräknad, att den motsvarade hvad som för en familjs anständiga bergning derstädes påkallades, hvarföre Fullmäktige, under åberopande af de flere ytterligare skäl, Direktionen anfört till ådagaläggande af behofvet af en billig tillökning i Banko-Ombudets aflöning, tillstyrkt att densamma måtte till åtminstone 2,500 R:dr B:ko bestämmas, desloheldre som, i händelse de föreslagna förändringarne i afseende å Diskont-rörelsens framtida bedrifvande, blefvo af Rikets Ständer gillade till iakttagande äfven vid Låne-kontoren, Banko-Ombudet komme att få vidkännas högst betydlig tillök' ning uti sina redan nu särdeles trägna och maktpåliggande göromål; och hafva Fullmäktige härförutan, i betraktande af det utmärkta sätt, hvarpå nuvarande innehafvaren af Banko-Ombuds-befallningen vid Götheborgs Låne-kontor G. E. Ferlin, allt sedan år 1834, till Fullmäktiges synnerliga belåtenhet bestridt denna befattning, hemställt, alt, såsom välförtjent uppmuntran för Fer/ins långvariga tjenstgöring samt derunder ådagalagda nit och skicklighet, Ferlin, hvilken inom Banken för närvarande innehade tur i Kamererare-tjenstegrad, nu måtte uppflyttas i Kommissarie-graden, hvilken han, enligt Fullmäktiges förmenande, ©tvifvelaktigt redan långt före detta skulle hafva uppnått, derest han inom det egentliga Banko-verket i tjenstgöring qvarblifvit. Vidare och enär, enligt hvad Låne-kontorets Direktion upplyst, löne-förmånerne för l:ste