Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då således upplyst är, att ifrågavarande rotefrihets-afgift, hvilken, enligt en ai Häradsskrifvaren i Kullings fögderi verkställd uträkning, från och med år 1835 till och med år 1856 uppgått till ett sammanräknadt belopp af 107 R:dr 39 sk. 10 r:st Banko, eller 161 R:dr 74 öre R:mt, rätteligen, icke bordt af nämnde hemman utgöras, enär detsamma jemväl varit ordinarie rotering underkastadt, och att Statsverket i anseende till det misstag, som, enligt hvad ofvan förmäles, egt rum, fått uppbära en afgift, hvartill det icke varit berättigadt, finnér Utskottet, i enlighet med hvad Rikets Ständer tillförene i flere likartade frågor beslutat, Statsverket böra återställa hvad oriktigt blifvit den skattdragande affordradt, och får alltså hemställa det Rikets Ständer ville för sin del besluta, att ifrågavarande rotefrihetsafgift må med det belopp, hvartill densamma, efter behörig granskning, visar sig uppgå, till vederbörande återställas; hvarom, i händelse Rikets Ständer bifalla denna hemställan, underdånig skrifvelse torde böra till Kongl. Majit aflåtas. Stockholm den 34 Januari 1860. Vnt. till Exp.-Utsk. den 2 Fehr. 1860, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af motion om eftergift af f. d. Landskamereraren S. Undberg ådömd ersättningsskyldighet. (I. A.) Riksdags-fullmägtigen Per Eriksson Trän Wermlands län liar uti en hos BondeStåndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion anfört, att, sedan Kongl. Majit genom nådig Proposition till Rikets sednast församlade Ständer behagat föreslå, att eftergift i viss mån måtte beviljas af det belopp, hvarmed förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet S.
Regerings-Formen; kommandes sålunda den föreslagna voterings-propositionen att härigenom förfalla. S. D. Ånyo föredrogos Constitutions-Utskottets den 12 och 16 denhes bordlagda följande memorial till Rikets Ständer. N:o 39, i anledning af återremissev på memorialet N:o 24. A. Yoterings-propositionen gillades. B. Ståndet, som vidblef sitt beslut, godkände voterings-propositionen. C. Ståndet godkände voterings-propositionen; instämde med Ridderskapet och Adeln deri, att ordet under framför tid, på första raden af förslaget må utgå, och biföll, hvad Utskottet hemställt, så väl att ordet under på ett annat ställe i momentet, eller emellan orden: Sveriges Konung och orden de senav ste fem åren utbytas emot ordet före , som ock hvad Utskottet under samma liLtera vidare yttrat. D & E. Voterings-propositionerna gillades. Det under sistnämnde littera projecterade sammanförande på ett ställe i 28 §. Regerings-Formen af hvad, som rörer undantagen för utländsk man från §:s allmänna stadganden, godkändes, jemte den, med anledning deraf, under littera F. uppgifna voterings-propositionen. N:o 40, angående två Stånds återremisser på memorialet N:o 23. Ståndet, som vidblef sitt i ämnet fattade beslut, godkände den för sådan händelse föreslagna voterings-propositionen. N:o 41, angående en af Herr Roosj C. U.} anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet och f. d. Stats-Secreteraren Grip. Godkändes. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Utskottets den 16 dennes å bordet lagda memorial N:o 11, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets förslag till underdånig Skrifvelse N:o 64. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid i dag anställdt val till Banco-UtskoLtets förstärkande, jemlikt 73 §.
Den, som vid annans egendom elDen, som vid annans egendom eller landtbruk, bar ler landtbruk, har ■ —; och derutöfver — —- ; och derutöfver såsom Fogde eller Inspector; äfvensåsom Fogde eller Inspector. sorn all annan Betjening af Man-eller All annan Betjening af Maneller Qvinkön hos enskilde anses Qvinkön bos enskilde anses —• —• , utan hin — , utan binder af den benämning, der af den benämning, som de i uppsom de i uppgiften erhållit; skulle giften erhållit. likväl någon af Statens Embetsoch Skulle likväl någon af Statens EraTjenstemän ■ betsoch Tjenstemän Bevillnings-Utskoltets Bet. IV 0 Sy. i5 utan skall han då för sin privata tjenst —■ efter ofvannämnde grund serskildt utan skall han då för sin taxeras. privata tjenst efter ofvannämnde grund serskildt taxeras. pag. 3i. Då Författningen icke bestämmer någon afgift för Lumpsamlare, föreslår ^Utskottet, alt till Bevillnings erläggande uppföras, näst efter Lotsar och Lots-drängar, Lumpsamlare i 3:ne Classer. Första Classen . R:dr 3 Andra dito .. 2 Tredje dito .. , pag. 3i. Då Fiskeri-handleringen flerestädes är af förmonlig beskaffenhet, men nu gällande Bevillnings-Stadga, mindre lämpligt, upptager Skärkarlar eiler Strandsittare till afgift endast i likhet med arbets-folk på landet, som ej äro i lagstadd tjenst, så får Utskottet, i stället för nämnde stadgande, vördsamt föreslå följande classification: Skärkarlar, Strandsittare eller Fiskare, utan jordbruk, i fem classer: Första Classen .
Nu låg det lilla hufvudet stilla, andedragen kommo tungt, kroppen ryckte till, och på en gång öppnade sig ögonen, vidgades, förvandlades. Åh, hur stora, djupa — en blick, som skådade intet och dock var full af gudomlig skönhet. Så kommo rosslingar. Då jämrade de sig högt, då talade de smärtans och kvalens brutna ord. Fadern sjönk ned, borrade sitt ansikte i den lilla klädningen och snyftade tungt. — Gud vet hur dyrbar du var mig — Gud gifve jag finge följa dig ... Men i moderns hjärna fanns icke mer någon tanke. Ögonblick som dessa lågo utom hennes erfarenhet, de voro vågor, som buro henne mot det gränslösa, mot det hon alls icke kunde mäta, allt efter som den ena länken efter den andra knöt sig till en obekant kedja. Och när de båda till sist lutade sig öfver det hvita, afsmalnade ansiktet, och skummet bubblade ut ur de blå läpparna och dödssucken drogs — då erfor hon något liknande det hon känt, när barnets kind första gången hvilade mot hennes barm, något alldeles nytt, något hemlighetsfullt, som hon var ensam om i hela världen. Hon kände, att det var en del af henne själf, som nu företog den sällsamma flykten mot det evigt obekanta, och en djup vördnad för barnets hvita renhet och seende öga, en namnlös längtan efter denna renhet torkade för en sekund hvarje tår ... Hon flydde uppför trappan från alla dem, som där nere styrde och ställde med den lilla. Här var hon ensam — här var tyst. Här stod korgvagnen med en liten röd, nött känga fastklämd i bottnen och den lilla sängen, där ett par glada ögon i morse under indiantjut af morgonkryhet och hjärtefröjd kikat mellan spjälorna, medan en mjuk liten kropp sökte krångla sig öfver räcket för att väcka mamma, som beständigt ville sofva. Här förstod hon det — förstod! Och den tröstlösa smärtan, den frätande längtan efter denna lilla mjuka kropp, efter dessa glada ögon, efter små silfverskratt, små fasoner, små tankar den dödande bitterheten öfver hopp som krossats, planer som gäckats, lifsmål som svikit — allt strömmade ut.
Vidare må anföras mot oinskränkt rätt att stifta enskilda banker, att vid inträffande olycka för en eller flere af desse banker, sådant inverkar menligt på de enskilda och allmänna förhållanderne i Riket, ja äfven i sin mån på sjelfva Riksbanken. Allt omständigheter af vigt, som böra noga tagas i öfvervägande, innan man går att bifalla förslaget till en ny lag för enskilda banker. Det är nödvändigt att man med yttersta försigtighet och klokhet går tillväga, och denna ligger hufvudsakligen deruti, att Konungen bibehålles vid sin förut ägande granskningsoch beslu tande-rätt. Jag tillstyrker afslag å nu föredragna lista § i sin helhet, och tillstyrker att lista §:n af K. Förordmn d. 9 Jan. 1846 må istället antagas, dock med vissa nödiga redaktions-förändringar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.! Jag hade trott, att, innan roan ingår i granskning af förslagets serskildta §§:r, man borde fatta sitt beslut i afseende å ingressen. Deruti är oförtydbart uttryckt, att hela den föreslagna författnin skulle blifva af civil-Iags natur. Om raan nu företager sig att genomgå lagparagraferna, ulan alt hafva på förhand bestämt, huruvida författnin skall anses tillhöra den civila eller ekonomiska lagstiftningssferen, kan man råka in i mycken villrådighet. I afseende å denna lista § är det t. ex. min oförgripliga mening, att den bör hafva en annan lydelse, så vida den skall anses utgöra en del af en utaf K. M., utan R. Stirs samverkan, utfärdad författning. Jag har icke riktigt upfatlat, huruvida det verkligen är Ståndets beslut, att ingressen skall förbigås. Om så är förhållandet, är jag naturligtvis skyldig alt ställa mig beslutet till efterrättelse, huru svårt det än må blifva alt diskutera förslaget, innan man vet hvilken form det skall hafva. Är det R. o. Adis mening att författningsförslaget skall utfärdas under form af civil-lag, så är den 1 ista §in, enl. milt förmenande, rikligt affattad.
Min tanka är, hvad 2:ne ledamöter jemväl yttrat, nemi. alt Betänk, kan af R. o. Ad. i öfrigt pröfvas, äfven om den förevar:de Usta frågan, rör:de Privatbankernas fortfarande eller uphörande, upskjutes, eller återförvisas; ty på del hela är frågan om deras ersättande serskildt behandlad och afsöndrad frän Riksbankens lånerörelse. Men om R. o. Ad. derutinnan är af olika åsigt med mig, går det ju an, att, såsom jag i början yrkade, återremittera punkten, hvarigenom BankoUtsk. får tillfälle, emedan jag förmodar flere punkter blifva återförvisade, laga alltsammans, på en gång, i öfvervägande. På del alt man icke må. på förhand, samtycka, till hvad, enl. min öfvertygelse, oklokt är, får jag, såsom jag nyss nämnde, sluta mig till de Hrr, hvilka önska upskof; en mening, som lyckes hafva bästa utsigten lill framgång. Hr Cederschiöld: Frih. Raab synes hafva hell och hållet missförstått milt yttrande om del enskilda intresset. Jag har icke sagt, alt Privatbankerna ej kunde vara förenliga med allmänt ininiresse, d. v. s. åstadkomma allmänt godt. Då man uti det enskilda intresset velat söka motiv för deras handlingssätt, som strider Den 17 Juni f. m. 243 emot Privalbankernes fortfarande, sade jag, att man snarare kunde söka ett sådant motiv hos dem som försvara dessa banker, och som äro delegare uti dem saint deraf draga vinsten. Jag medgifver ganska gerna, att dessa banker kunna åstadkomma allmänt gagn, men jag inser icke, hvarföre ej ett sådant gagn lika väl skulle kunna befordras genom inrättandet af Filialbanker eller andra banker, som kunna ersätta Privatbankerna. Såsom jag förut närandt, anser jag det vara af största vigt att icke fatta beslut i sjelfva hufvudfrågan, förr än man erfarit huruvida de öfverklagade olägenheterna blifvit genom nya Privatbanks-lagen afhjelpta eller icke.
Från den grönsmyckade tribunen talades väldeliga. Talaren var en liten, oansenlig herre, med en stor svampnäsa i ett grådaskigt ansigte; men talet föll ur hans mun som ett vattenfall. Det var den berömde professor Klibbing. Hans specialitet var att året rundt fara omkring i Skåne och hålla föredrag, öfverallt, på folkhögskolefester, i arbetareföreningar. Han talade om allt; rörde sig med samma sjelfsäkerhet på alla gebiet; om det gälde kristendomens civilisatoriska betydelse eller artificiella gödningsämnen, var honom partie egale. Hans mångsidighet öfverträffades endast af ett: hans uthållighet; det var med hans föredrag som med den skånska tålmodigheten: de hade ingen ända. Fröken allt i allo hade vändt ryggen till, sedan hon först med en högdragen och beklagande förvånad blick mönstrat den unga flickan, – lammet i vargens klor. Om en stund gjorde hon emellertid en plötslig rörelse med handen och tappade dervid näsduken, – tappade den så att den blef liggande precis på sådant sätt, att hon skulle kunna bli satt i tillfälle att afgöra, huruvida Truls sjunkit så djupt i sin ringaktning för den högre kvinnan, att han glömt äfven det chevalereskhetens bud, som ålägger en kavaljer att upptaga den näsduk, hvilken en dam fält framför hans näsa. Vidundret Truls åsåg proceduren med oblandad häpenhet, satt en stund eftertänksam, samt tog derpå upp näsduken och räckte den åt dess egarinna, men med en blick, som tydligt sade, att han naturligtvis genomskådat hela tillställningen och att han tyckte, att fruntimmer af hennes ålder gerna kunde låta bli dylika barnsligheter. Fröken allt i allo tackade ironiskt med en böjning på hufvudet, gaf honom en ursinnig blick och vände åter ryggen till. Tiden gick, – men talet tog ingen ända. Den allmänhet, som befann sig på stående fot, flyttade gång på gång på benen; men slutet ville icke komma. Skåningen har emellertid respekt för en uthållighet, som öfverträffar till och med hans egen, framför allt när den framträder på just det område, der han sjelf alldeles ingen uthållighet eger:
Om det nu vore fråga om att börja Canalen, är det säkert, att man ej borde lemna anslaget. Vill man åter betrakta saken från den synpunkt, att Canalen är så nära färdig, vore det högst besynnerligt, att ej fortsätta ett storverk, som kommer att lefva i framtiden. Jag anser det tjena till intet, alt uppskjuta frågan, sedan Riksdagen varat så länge. Dessutom, då Rikets Den 3o December f. m. io5 Ständer vid föregående Riksdagar, så frikostigt lemnat anslag till företaget, och vid denna Riksdag redan gifvit ett betydeligt förskott, lära Rikets Ständer ej låta arbetet afstanna, och som min enskilta önskan är, att Canalen med görligaste första måtte få ses färdig; anhåller jag, att Herr Crusenstolpes hemställan må förfalla. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bifall å Herr Crusenstolpes ifrågavarande hemställan. Ropades starka Nej, blandade med Ja. Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Herr Crusenstolpes berörde hemställan. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Crusenstolpe begärde Votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog följande Voteringsproposition: Den, som instämmer i Herr Crusenstolpes hemställan, att pröfningen af Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, angående anslag till Götha Canal, må uppskjutas, intill dess ej allenast RiksStåndens beslut rörande Extra StatsRegleringen blifvit fattadt, än äfven Utlåtanden från Utskotten inkommit öfver alla vid denna Riksdag begärda Den 3o December f. ni. Extra Anslag, och dertill beräknade tillgångar, voterar Ja ; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Herr Crusenslolpes ofvanberörde hemställan hafva blifvit af Ridderskapet och Adelli afslagen. Herr Crusenstolpe: Jag anhåller, alf mitt namn måtte försvinna utur voteringspropositionen på alla ställen, der det finnes införd t. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Gustaf:
Prop. N:0 4, om Statsverket 4886. 30 Transport rings-anslag för Artilleri-Regementena bestämdes, i betydlig mån stegrats och ännu alltjemt är i stigande, samt då för Artilleriet, hvars exercis för hästarne dessutom medförer så-dana ansträngningar, som ofta föranleda deras obrukbarhet i förtid, större och uthålligare hästar erfordras, än för Kavalleriet, så att remonterings-kostnaden i allmänhet vid Artilleriet utfaller högre, har Kongl. Majit, uppå General-Fält-Tygmästare-Embetets un derdåniga framställning af detta förhållande, och sedan KrigsKollegium i frågan blifvit hördt, funnit det vara af behofvet påkalladt, att remonterings-anslaget för samtlige Artilleri-Regementena ökas till 30 R:dr B:ko eller 45 R:dr Riksmynt årligen för hvarje häst, hvarigenom, med beräkning af hästens tjenstbarhet i 10 år, remont-priset vid Artilleriet skulle anses utgöra 300 R:dr B:ko eller 450 R:dr Riksmynt, och då tillgång för en sådan förhöjning nu saknas å förevarande anslag, anmäler Kongl. Majit nu detta behof, utgörande: för Svea Artilleri-Regemente Ridr 1,770: 2,124: 2,088: 956,224: 87|. •n Götha dito dito j) Wendes dito dito eller tillhopa Riksmynt R:dr 5,982: 2:o. Som Kongl. Majit, uppå General-Fält-TygmästareEmbetets underdåniga framställning, funnit nödigt, att åt Svea Artilleri-Regemente tilldelas 12 nya hästar på stat; så uppkomma i anledning deraf följande årliga utgifter, som från förevarande anslag böra bestridas, nemligen: Remonteringspenningar å 45 R:dr 540 Medikamentspenningar å 1: 50 18 Skoningsmedel å 9 R:dr 108 Lysning i stallen och stallpersedlars underhåll m. m. å 5: 25 63:
Det har han inte nämt ett ord om. Hur kom det sig?» »Det var en bagatell. Men jag kan icke uthärda hans hånfulla ton.» »Det är tråkigt», sade herr Hedström. »Han stöter alla menniskor bort med det der. Men det här ska' väl kunna redas upp. Jag vill tala med honom.» »Nej, gör icke det. Har ni någonsin varit ovän med honom?» »Ja, i början. Men aldrig på sista tiden. Nu känner jag honom för godt och hans tjurskallighet generar mig inte. Der är ingenting ondt i den. Men på främmande menniskor...» Det högg till inom henne. Främmande menniskor hon, hans mor? Ja, det var det som var felet. »Är han mycket långsint», frågade hon. »Nej, inte alls. Han tar allting en bagatelle. Ingenting gör intryck på honom. Vill ni inte att jag talar med honom?» Var det möjligt, att han kunde taga det som bagatell, detta som vållat henne sjelf en så gränslös smärta. Hennes stolthet reste sig. »Nej tack», sade hon afvisande. Han hade förstått henne så dåligt och kränkt henne så djupt att hon tvingats att visa bort honom. För henne var det icke någon bagatell; och hennes natur uppreste sig emot att företaga något som kunde se ut som ett närmande. »Är det er afgjordt emot att jag talar med honom?» »Ja.» »Min man kunde annars så gerna», sade den lilla bleka frun som under samtalet suttit tyst och följt de andre med sina blå dufvoögon. »Min man och herr Zimmermann äro så goda vänner.» Fru Zimmermann började tala om sina resor och herr Hedström spetsade öron som en gammal trumpetarhäst när han hör en hornsignal. När herrskapet sade farväl måste fru Zimmermann lofva att tillbringa en afton hos dem. Hon framställde dock som vilkor att de icke skulle föranstalta något sammanträffande mellan henne och sonen. I tysthet hoppades hon dock att de skulle bryta öfverenskommelsen. Men den alltför hederlige herr Hedström höll sitt ord. En dag i midten af Januari mötte hon sonen helt oförmodadt på Norrbro. »God dag», sade han tvärt och räckte henne sin hand. »Skall du gå hem till dig?»
Dito till inlösen med af de med åtskilliga Landshöfdinge-beställningar förenade ackord h) Dito till vattenaftappningar för odlings företag R:dr 7,647,823: 42. 1,338,827: 4. 84,243: 60. 9,958: 53. 68,353: 78. 980,459: 51. 4,790,621: 75. 115,023: 67. 260,335: 54. 2:o Fordran för lyftade medel utaf kreditivet till ulldiskont fondens förstärkande 106,630 3:o Tillsvidare förräntade medel 216,590 R:dr 7,971,044 67. 9- De för närvarande räntefria fordringarne, å hvilka ränta efter viss bestämd tid kommer att beräknas, grunda sig på lån meddelade till vissa bestämdaändamål, med återbetalningsskyldighet under längre tid, och utgjordes af: a) Byggnadslån R:dr 267,500. b) Tomtregleringslån » 30,000 c) Hamnoch brobyggnadslån » 10,000 d) Lån till vattenaftappningar för odlingsföretag » 746,346 R:dr J ,053,846: — De icke räntebärande tillgångarne bestodo af: a) fordringar för utgifna räntefria lån R:dr 125,666: 83. b) dito för sådana till vattenaftappningar för odlingsföretag meddelade lån, hvilka skola återbetalas i sammanhang med kronoutskylderna, och för hvilka lån räntan för hela återbetalnings tiden blifvit förvandlad till kapital » 291,887: 82. c) den för år 1860 beräknade allmänna bevillning, efter afdrag af hvad derutaf under årets lopp influtit » 1,937,815: 28.
Larmtrumman hördes på afstånd ackompagnerad af klämtning från kyrktornet, och folket från de närmast liggande boningshusen började tillströmma. Den okände ryckte föraktfullt på axlarne och såg åt det motsatta hållet som om han varit obeslutsam hvilken väg han skulle taga. Folket närmade sig hastigt och var snart framme vid fabriken. Då gick främlingen skyndsamt emot massan och lyckades i den allmänna villervallan undgå någon särskild uppmärksamhet. En person hade likväl iakttagit honom. Främst i den framryckande hopen befann sig en man, äfven denne en resande. Främlingen passerade så nära honom, att han i skenet från elden tydligt kunde urskilja dennes anletsdrag. Dessa måtte varit honom bekanta; ty resanden numro två stannade genast sitt lopp för att se hvart den reslige okände tog vägen. – Han här! mumlade han förvånad. Hvad betyder detta? Han gick åt sidan för att ej vara eldsläckningsmanskapet i vägen och såg efter hur mycket klockan var. – Tjugo minuter tills tåget går, godt, då har jag ännu tid på mig, tänkte han och trängde sig fram till den brinnande byggnaden. Elden hade redan hunnit upp till öfversta våningen genom hålen för drifremmarne samt hissinrättningen, hela den fyra våningar höga bygnaden stod i ljus låga, golfven brunno och då och då hördes ett doft brakande när någon af de i öfre våningarna uppstälda tunga maskinerna rasade ned till marken dragande med sig i fallet brinnande bjelkar och pelare. Röken och hettan voro nästan outhärdliga och lågorna, som trängde ut genom fönster och tak, sökte girigt att nå de bredvidliggande husen. Det var ett hemskt och skönt skådespel, men mannen hängaf sig ej åt några estetiskt känslosamma betraktelser. Han såg saken med praktiskt nyktra ögon. Det var synbarligen en mycket allvarlig man, hvars svagaste sida tycktes vara att då och då trefva med handen i sitt hakskägg. Han tog ej del i det en qvart efter eldens utbrott färdiga släckningsmanskapets arbeten, men följde dess åtgöranden med pröfvande och stundom ogillande ögonkast. I stället vände han sig till en närstående person, hvars yttre såg förtroendeingifvande ut. – Hvem eger fabriken här? frågade han.
En hvar ledamot af kommunalnämnden ansvare gemensamt med de öfriga för de medel, Nämnden under sin förvaltning haft, äfvensom för de säkerhetshandlingar, mot hvilkas antaglighet han icke lill protokollet gjort anmärkning. Denna ansvarighet fortfara till dess förvaltningen blifvit antingen af kommunalstämman eller, om klander anställes, af vederbörlig domstol godkänd, eller ock till dess natt och år efter räkenskapernas aflemnande förflutit, utan att klander i laga ordning blifvit anstäldt. Ordförande och ledamot i kommunalnämnd åtnjute enahanda skydd, som för ordförande och ledamot i kommunalstämma sagdt är. Oui kommimalutskylder, deras uppbörd ock redovisning. § 58. Skyldig att till kommunens i § 5 omförmälda gemensamma utgifter bidraga är en hvar, som inom kommunen, ehvad han derstädes bosatt är eller ej, eger eller brukar hemman, hemmansdel eller annan i mantal satt jord, eller från hemman under full eganderätt afsöndrad eller till allmän bevillning för sig taxerad fastighet, eller derstädes idkar bergsbruk, fabriksrörelse, handel, handtverk eller annan till bevillning taxerad näring, äfvensom en hvar, sorn inom kommunen sitt rätta bo och hemvist häfver eller hafva bör, och antingen af Staten eller af kommunen eller på annan grund sådan lön, pension eller inkomst åtnjuter, att derför bevillning till Staten såsom för inkomst erläggas skall; härifrån dock undantagen den, som i enskild mans tjenst är stadd och ej tillika någon sådan ställning inom kommunen innehar, att han, efter hvad ofvan är sagdt, derför till bidrag pligtig är. Bidrag, som från ett eller flera af nu nämnda föremål för beskattning inom kommunen kunna upptagas, kallas kommunalulskylder. De särskilda afgifler, som utgå för tillverkning eller försäljning af bränvin eller andra brända eller destillerade drycker, äfvensom bevillning, som pålagts utan hänsigt till motsvarig inkomst, må vid bestämmande af kommunalutskylder ej i beräkning tagas. § 59. För vinnande af enhet i beskattningsgrunderna, skall hvarje 17 af de i nästföregående § omförmälda föremål för kommunalbeskattning påföras ett efter nedanstående grunder bestämdt antal ören, kallade skatteören.