Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hafva kommit in i en ganska vidlyftig discussion just derföre, att 1811 års Författning icke blifvit beräknad i hela dess vidd, eller jemförd med förevarande Betänkande. Det är väl tydligt alt, såsom Grefve Mörner yrkar, samma Författning bestämmer, det Bruksägarne först efter behörig undersökning skulle till skatteköps erhållande sig anmäla, men det är också lika tydligt, att Riksens Ständer år 1809 förbehöllo sig, att om alla Recognitionsskogar vid nästa Riksdag besluta. Nu är förhållandet sådant, att af alla de i3 Bruksägare, som inom prescriptionstiden anmält sig till Skatteköp, har ingen enda inom denna prescriptionstid fullgjort alla de vilkor författningen bjuder, att nemligen anskaffa AfmätningsVärderingsoch Skattläggnings-documenter. Deremot hafva några sedermera inkommit med fullständiga handlingar. Fråga kan numera ej uppstå, hvilken eller hvilka hafva rätt till Recognitionsskogarne, då ingen har rätt att tillvälla sig dem, eller att få dem för så godt som intet. Den 18 Juni i e. m. 227 Ständernes beslut 1809 var grundadt på deras önskan att komma i tillfälle, att efter de första Skatteköpen bedömma, hvad Staten möjligen af denna tillhörighet kunde vinna. Närvarande Ständer äro i tillstånd, att se följden af den Skattläggningsmethod, som blef en följd af 1809 års Ständers beslut, och hafva full rätt, att nu vidtaga sådane heslut, hvarigenom ytterligare förluster för StatsVerket kunna förekommas. Jag har noga begrundat detta ämne, och StatsUtskottet har följt, hvad jag om Kronoskogarnes försäljning tagit mig friheten framställa; men deremot, i afseende på Recognitionsskogarne, betydligen afvikit från den stadgade grundsatsen. Jag hemställer till hvar och en, om det finnes någon Bruksägare, som liar eller kan yrka annan eller större rättighet, än att genom options-rätt få den andel af Recognitionsskogarne, som han pröfvas behöfva för Brukets drift, för den på Auction bestämda årliga räntan, och om erläggandet af 6 års ränta i Skattelösen på 16 års tid kan falla någon tungt?
Det behöfves endast alt bestämma huru många proc. berörde artikels bevillning skall nedsättas. Jag hemställer vördsamt, att denna motion måtte till Statsoch Bevilln.Utsktn remitteras, samt att densamma dessförinnan må hvila på R. o. Adis bord, på det att de af Stånds-ledamöteme, som kunde önska af den taga närmare kännedom, dertill kunna öga tillfälle. Hr Lefren, Joli. Pehr: Då Hr Lagerhjelm nyss gjorde förslag 0111 inbjudning till instämmande i R. o. Ad:s beslut rör:de Strömsholms canal, anförde Gr. Frölich, alt det syntes lämpligast ali uppskjuta dermed, tills man linge kännedom 0111 huru BondeSt. utan inbjudning fattat sitt beslut. För mia del föreställer jag mig alt både det skickligaste och lämpligaste ligger just deruti, alt man skyndar gifva BondeSt. tillkänna hvad man beslutat innan BondeSt. fattat sitt beslut; ty att sedermera gifva det tillkänna och inbjuda Ståndet all frångå sitt beslut, synes mig mindre lämpligt än att dessförinnan tillkännagifva livad beslut R. o. Ad. önskar mätte fattas. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: I anseende till den stora vigten af det ifrågavar. arbetet, yrkar jag på det högsta att Hr Lagerhjelm^ förslag må antagas. Gr. Frölich: Jag har begärt ordet, tillen början, för alt rälta den uppfattning, en värd talare, Hr Lefren, gjort of mitt förra yttrande. Jag hor alldeles icke föreslagit, att någon inbjudning (ill BondeSt. skulle uppskjutas. Jag har förklarat, att jag icke vill motsätta mig inbjudning lill BorgareSt. men att jag deremot försöker att motsätta mig ali inbjudning lill BondeSt., som ännu icke fattat något bifall i frågan. R. o. Ad. torde erinra sig först och främst, att inbjudning är en sak, som står helt och hållet på sidan om grundlagen. Alt likväl inbjudning må ske, der beslut äro fatta - 3 A
Hvad åter det senare beträffar, hvari Välloflige Borgare-Ståndet jemväl instämt; så, enär samtlige Riks-Stånden godkänt .sjelfva stadgandet, och det i allmänhet antagits såsom grundsats att i Författningar undvika åberopandet af äldre lagbestämmelser, samt i stället, så vidt lämpligen ske kan, fullständigt intaga deras innehåll, på det att den nya Författningen må blifva ett slutet h It för sig, inbjuda Utskotten Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet att i Högvördige Preste-Stån dets ifrågavarande beslut sig förena, i hvilket hänseende Utskotten föreslå, att detta moment må erhålla följande lydelse: andra del-egare i hemmans-numret vare jemväl, när obesnten hemmansdel, sorn, innan denna Vår JNådiga Förordning utfärdades, utan vederbörande Einbetsmyndighets tillåtelse blifvit utklufven, går i annan unans ego än rätter arfvinge, berättigade att, den minsta del-egaren först och den störste sist, sådan hemmansdel till sig losa; dock må ingen, hvars egor äro så belägne, att den obesutne lotten ej med dem kan sammanläggas, af denna lösningsrätt kunna sig begagna, och ej vare annan del-egare i hemmau-> numret berättigad till lösen Lagsamt j4llm. Besv. och Elon-Uhla!tens "Memorial, N:o 72. 19 af hemmansdel, som hädanefter utklyfves, ej eller då förut utklufven del blifvit till en besutenhet förenad under sambruk med annat hemman eller annan hemmansdel, som innehafvaren tillika eger eller under stadgad åborätt besitter, på sätt 6 §. innehåller. 2 C a p i 11 e t. » §• Höglofli ge Ridderskapet och Adeln har beslutat, det orden: "till och med” skulle utbytas mot ordtt: högst; och som Yälloflige Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet antagit inbjudningen alt i beslutet sig förena , har denna förändring vunnit egenskapen af Rikets Ständers beslut. 4 §. 1 morn.
G ö r a vi så en afstickare till J a k o b s torg, så ha vi där hrr Larson &amp; C:os eleganta juvelerarebutik, där det gnistrar af guld o c h juveler innanför den kolossala spegelrutan. B l a n d mycket annat bjuder hr L. på en nouveauté för j u l e n: de näpnaste små broscher, föreställande penséer o c h blåklint, o c h hvilka ställa sig särdeles billiga. I någon af Herm. Meeths många välkända butiker göra vi naturligtvis ett besök, som ofta nog kan bli kanska långvarigt, ty till julen är han väl försedd med passande artiklar, hvilka bruka bli mycket välkomna, när de slutligen framtagas ur de väl lackade paketen. Emma Gjörling, Regeringsgatan n:r il, täflar med den sistnämnde o c h är för öfrigt väl försedd med allt som hör till sybehörshandeln. Till balerna behöfvas vackra solfjädrar o c h af sådana finnes stort lager hos Th. Karlsson &amp; K:ni, Regeringsgatan 3, hvilken äfven är försedd med eleganta skrin af fransk tillverkning, o c h för öfrigt bjuder på ett vackert lager af garnityrartiklar och andra småsaker tillhörande damtoaletten. Under vår promenad öfver till Drottninggatan passera vi Brunkebergstorg o c h göra där en på- helsning i hr J. F. Holtz alltid välförsedda modeo c h kortvarumagasin i huset n:r 7 vid nämnda torg. D å vi härinne gjort våra u p p k ö p, k o m m a vi kanske att tänka på, att man spått oss en kall vinter o c h är det därför goda skäl ninggatan 10 ett b e s ö k. Där finnas präktiga pelskappcr, muffar och boor, hvarmed man m o - digt kan möta en nordisk vinter, o m han äfven blir af bister natur. Ett svart sidentyg är j u en välkommen o c h alltid nyttig julklapp, o c h vill man finna ett bergs i sittslag enastående etablissement, Storkyrkosådant af gedigen kvalitet o c h därtill svensk brinken 7!
Med anledning häraf hafva Rikets Ständer bifallit, att det f. d. Commendanten i Warberg, Öfverste-Lieutenanten Friherre Bennet tillagde arfvode, 35o R:dr Banco, med derunder beräknade 20 tunnor spanmål, må å allmänna Indragnings-Staten upptagas. Expcditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 11 o. i8r Hvilket, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 25 Augusti 1334- N:o iio. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a5 Augusti 1834- Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 —• — Bonde-Ståndet den a5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående uppförande d allmänna Indragnings-Staten af en Capitainen vid f. d. Regementet Royal Svedoisj L. Stjernstam, beviljad löneersättning. (Stats-Utsk. N:o 89, åttonde punkten.) S. A. K. Sedan Capitainen och äldre Compagnie-Chefen vid f. d. Regementet Royal Svedois, Lars Stjernstam, hos E. K. M. i underd. anhållit, att, i likhet med hvad Rikets Ständer beviljat Öfverste-Lieutenanten de Mottoni samt Majoren Friherre C. G. Koskull, komma i åtnjutande af en ersättning, motsvarande den af Stjernstam, såsom äldre Compagnie-Chef vid Ferörde Regemente, innehafde lön; har E. K. M., genom Nådig Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott af den 25 sisth Januarii, gifvit Rikets Ständer tillkänna, det E. K.
Befallningshafvande i länet bestämd och kungjord lid; hvarjemte till betäckande af den brist, som genom en sådan ränte-nedsättning skulle uppkomma för tillskotts-räntetagare af gamla håtsmans-indelningen, blefvo, jemte Kronans behållna indelnings-, Öfversköttseller reserv-räntor, anvisade vakans-afgiflerne för de i Blekinge, vid den länet öfvergångne extra voterings jemkning, tillkomma nya ordinarie rotar eller rusthåll, med föreskrift tillika, att de häraf uppkomna anslag skulle tills vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordrades, disponeras och förräntas till understöd för Blekingska båtsmans* hållet, saint derföre pä jemväl stadgadt satt inom länet förvaltas. idkommände åter de så kallade reserv-räntorna, har Utskottet af handiingarne inhemtal, alt vid indelnings-verkets uppgörande, de mindre räntor, som utgingo af åtskilliga små lägenheter såsom utjordar, ängar, fisken, holmar, qvarnar o. s. v., och hvilka icke lämpade sig för indelning lill någon effektiv rustning, i följd deraf blilvit Irån båtsmans-indeiningen uteslutne, men i stället, under namn af reservräntor, anslagna i likhet med de s. k. öfverskolts-räntorna, till betäckande af den brist, som uppkomme för sådane indelta hemman, hvilkas grundränta understeg det lör dem bestämda rusfnings-dalertal.
En inom utsatt prsecriptions-tid till Banco-Fullmägtige aflemnad ansökning hos Höglofl. Banco-Utskottet af Bankens Ombud vid Götheborgs Lån-Contor, Notarien vid Banco-Verket Kämereraren J. )'Vallmo, om tour och befordringsrätt såsom Kamererare, från och med den 3 Januarii 1833; — den 23 Januarii. En från Götheborgs Lån-Contors Direction den 10 December i833 aflåten skrifvelse, åtföljd af Lun-Contorets samtlige Tjenstemäns till Höglofl. Banco-Utskottet ställda anhållan, om tillökning i de för en hvar af dem gällande arfvodes-bestämmelser; hvilken anhållan Directionen funnit rättvist understödja, samt tillika anmält Vaktmästaren vid Contoret, på derom hos Directionen gjord anhållan, till lön-förhöjning; —• den 23 Januarii. En från Malmö Lån-Contors Direction den f Januarii till Banco-Fullmägtige aflåten skrifvelse, åtföljd af ett protocolls utdrag, för den 17 December i833, beträffande sökt löne-förhöjning för Bankens Ombud, Contorets Tjenstemän och Vaktmästaren derstädes; — den 23 Januarii. En af Bokhållaren vid Banco-Verket, J. N. JVier^ inom utsatt praescriptions-tid, till Banco-Fullmägtige aflemnad ansökning, ställd till Rikets Höglofl. Ständers Banco-Utskott, att hos BancoDiscont-Yerket måtte få afskrifvas det skuldbelopp JFier_, såsom inlemnare af ett sedermera falskt befunnet lån-document, blifvit i laglig väg dömd att gälda, och hvarmed uppskof vid arne föregående Riks 9 Bihang till H St.
Aemi en annan fördel; man klagar öfver den stora hären af civila Embetsmän, öfver vårt myckna skrifveri Genom Förliknings • Domsiolarnes införande skulle säkert af detta skrifveri tvåtredjedelar försvinna. Man måste gå till roten af det onda och der angripa det om man vill åstadkomma verkliga förbättringar. Så länge man håller sig till ytan förblifver massan af skrifveriet alltid densamma; man kan blott fördela den på olika emellan de ad* rninistrativa verken; det vill eäga för den Embetsman eller det embetsverk man indrager, får man skapa en ny eller ett nytt i stället; och hvad vinner nationen dervid, nästan blott en förändring af namn. Men begynna med goda local-styrelssr, låt nationen sjelf deri deltaga och man skall finna att hon, i allt hvad som rör locnMörhållarden skall styra sig sjelf, ined vida mindre bråk och skrifveri än sorni nu fordras Af förteckningen på de af domstolarne i Norrige under loppet af år 1821 företagne mai, finner man, att af 35,594 sådane, hafva 21,97g, eller mera än |:deiar blifvit af FöriikningsDomstolarne bilagde och af Den 21 Februarii. de öfrige |:cielarne, endrst 2-256 till de vanliga domstolarna instämde. Finmarkens arnt eller lön företer d n sällsamhet, ait af 252 vid FörijfningsDomstolarne företagne endast q blifvit genom vanlig rättegång fullföljde. Af så beskafiöde politie eller ordningsmål, sorn kunna af FörlikningsDomstolarne behandlas, hade i tvänne Län endast 2 och ett i ett enda dragits under domstols handläggning. Intet mål af dem som höra under FörlikningsDcmstolarnes competence, får hos vanlig domstol göras anhängig!, för än parten genom attest från FörlikningsDomsiolen bevisar, att förlikning varit sökt, men icke vunnits. Detta må vara nog till bevisande af denra domstolens vidsträckta verksamhet och nyt. ta.
»Så måste iagh digh, kiärste vänn, förlåta», hvars slutverser vi förut citerat, är enligt vår mening den innerligaste af dem alla. Men följande står ej långt efter: »Iris, aldrabäste vänn, Ach, när sijr iag dig igän Ock fåhr mäd dig tala? När uprinner dok then dagh, At min siäl ok andra iagh, Du, migh skalt hugsvala? Aldrig gifver någon ting Större qval och hierte sting Än en vänn, som såther. Dödligt är ju såre vist, När man halfva hierta mist Ock mäd vän'n förlåter. Mins, när iag sidst från dig drog, At iagh gråt-ögd afsked tog Ock slijk sårg än lijder. Sårgse ti min störste lust, Lijkvähl glader i min pust, At iagh för digh qvider. När sigh solen till sit lopp Reser utur hafvet op, Reser och min iämmer, Som mehr stadig än hon står, Dy min sårg eij nedergår, När sig solen gömer. När seen natten öfverhölgt Målne kappan, månen, fölgdt Utaf stiernor, skijner, Qvellier Morpheus' drömmar migh, At iagh, fåfängh-glad, sijr digh, Som mäd sorgen tijner44. I alt, hvad iag sijr och höör, Uti alt, hvad som iag giör, Är olust i löije, At iag vämjes hvar iag är Ok du intet mäd äst när Som mit eenda nöije. Mången skönheet finnes här, Som mäd skiäl dyrckvärdig är, Lell mig ingen kräncker45, Dy iag, lijk sool-bloman sigh Effter soolen vänder, migh Til digh, min sol, länker. Segelsteen46 och iernet haer Vexel-kiärlek, som them draer. At the samnas giärna. Så draer du ock hierta mit, At det rättas effter dit, Min magnet ok stierna.
Denna befattning skulle således egentligen ej utgöra annat än en collationering, och då ett Exped.Utsk. finnes, synes det vara billigt, att RiksSttn icke besväras med denna collationering. Enligt Constit.Utskrs förslag skulle behandlingssättet alltid blifva sådant, som, enligt livad Hr v. Hartmansdorff upplyst, nu ofta äger rum i vidlyftiga mål, hvari expeditionerna uppsättas inom det Utsk., som handlagt målen, fastän de sedermera från Exped.Utsk. inkomma till Stånden. Den siste värde talaren har fullkomligt riktigt uppfattat Utskrs mening med detta förslag. Exped.Utsk. skulle nemi. blott vara en controll deröfver, att expeditionerna instämma med de särskilda prot.-utdr., som innehålla de beslut, hvarje RiksSt. fattat. Att en sådan controll behöfves, visar flera riksdagars erfarenhet i afseende på de oordningar, som ägt runi i det Exped.Utsk., vi nu hafva. (Jag menar icke vid denna riksdag, utan vid de föregående). Vid de 3 a 4 riksdagar, jag minnes, hafva nästan hvarje gång fel blifvit begångna af Exped.Utsk. Skrifvelser i önskningsmål, som endast af 2 Ständ blifvit bifallna, hafva till K. M. afgålt, och Utsk. har stundom sjelf, efter riksdagens slut, skrifvit till K. M. och återkallat förut afgången expeditioner eller lemnat upplysningar dervid. Med ett ord, en stor oordning har ägt runi, och när man vet, huru alla justeringar tillgå i RiksSt, då ingen fäster sigvid dem och man knappt kan begära, att Stånden skola kunna med uppmärksamhet följa alla dessa mål, finner man det vara nödigt, att något Utsk. finnes, som controllerar expeditionerna. Jag anser derföre af högsta vigt, alt detta förslag godkännes till grundlagsenlig behandling. Gr. Horn: Om jag rätt fattat den siste värde talarens framställning, åsyftade den att visa, hurusom ett Exped.- Utsk., som icke handlagt ärenderna, kan misstaga sig vid uppsättandet af expeditionerna deri.
I sammanhang med det under 1844 och 1845 års Riksdag af Rikets Ständer vidtagne beslut, till följd hvaraf kolonien S:t Barthelemy återigen blifvit ställd under Sveriges administration och drätsel, samt de för uppbörden och redovisningen af Statsverkets inkomster och utgifter gällande grunder och för - Slals-Ulskollets Utlåtande, N:n 203. fattningar vunnit tillämpning jemväl i denna del af Riket, medgåfvo Ständerna, att de för koloniens förvaltning erforderliga utgifter, som ej af inkomsterna betäcktes, finge af Stats-kontorets tillgångar förskjutas och efter skeende reqvisitioner årligen ersättas utaf Riksgälds-kontoret, intilldess sig visade, huruvida godtgörelse för samma kostnader kunde framdeles beredas genom koloniens afkastning eller afträdande till någon fremmande makt. De af Statsmedlen sålunda Ö förskottsvis bestridda och af Riksgälds-kontoret sedermera ersatte förvaltningskostnader hafva utgjort följande belopp, nemligen: för tiden intill 1846 års slut Rdr 11,349: 38. 3. eller tillsammans 7. hvartill bör läggas det, enligt Kongl. Brefvet den 3 innevarande månad, under November och December 1853 af Kongl. Stats-kontoret för samma kostnaders bestridande ytterligare förskjutna belopp » 4.281: 8. som jemväl skall af Riksgälds-kontoret godtgöras. Dessutom har, i öfverensstämmelse med Rikets nu församlade Ständers beslut, Riksgälds-kontoret ersatt Kongl. Stats-kontoret. dels för ett, efter den staden Gustavia år 1852 öfvergångna eldsvåda, af Kongl. Maj:t i Nåder beviljadt och utaf Statsmedlen förskottvis utbetaldt understöd ” 11,948: 40, och dels för hvad utaf samma medel utbekommits, eller » 3,019: 16. i afräkning å det till nämnde stads återuppbyggande derjemte beviljade lån å 5,000 Spanska Daler. För friköpandet af slafvarne å ifrågavarande koloni har dessutom, enligt Rikets Ständers medgifvande, under « Stals-Llskollcis Utlåtande.
Giftoman a r i första rummet Iader, och om han är död, moder, (som dock har att inhämta råd af närmaste slagtingar pk faderns sida), efter båda föräldrarnas död den de nämnt till giftoman, eljes närmaste manliga släkting och i hälidelse ingen släkting finnes förmyndaren. Giftoman har icke rätt att tvinga flickan till äktenskap; däremot kan han genom att vägra sitt samtycke hindra henne ingå aktenskap; och föräldrar aga enligt lag räbt a t t göra omyndig dotter, som gifter sig mot deras vilja, arflös. Motionären anser, att föreskrifterna om giftomannarätt innebure en betydlig inskränkning i kvinnans frihet och vore ett brott inot regeln om allas likhet inför lagen. Så snart ynglingen uppnatt den ålder, att lian äger rätt att ing % äktenskap, beliöfver han icke inhämta någon annans samtycke. ' lickan däremot måste i fyra ar, efter sedan hon uppnått den ålder, so111 berättigar henne till aktenskaps in-. gående, stå under giftoman. a Under diskussionen i andra kammaren rörande motionen phpekade visserligen en talare att ynglingar under 21 år hade betydligt besvärligare, om de önskade gifta sig, &amp; n flickor vid samma ålder. De förra inåste namlrigen begära lof af k. m: t; de senare endast af sina föräldrar eller annan nära släkting. Men motionären Iiit icke imponera på sig af detta skäl, utan höll fast vid sin mening. Lagutskottet anshg den af motionären förordade reformen icke vara af behofvet phkallad. Missbruk af giftomannarätten torde nu mer ytterst sällan förekomma, hvarjäinte lagen med straff belagt hvarje med våld och hot öfvadt tvang på kvinnans frihet, uti ifrhgavarande afseende, hvarjämte den i 1 kap. 5 5 gifterm %lsbalken uttryckligen hafdat grundsatsen om äktenskapsaftalets frihet. Af samma mening som lagutskottet voro bada kamrarne och afslogo utan vidare diskussion och utan votering hr zottermans motion. Statsanslag till undervisning i kvinlig slöjd. H r E. Hnnzwzarlz~.ncl liar vid h e t s riksdag upprepat sin motion sedan i fjor om ett statsanslag till nndervisning i kvinlig slöjd.
A.f den beskrifning jag nyss gjorde på, huru penningen med förnyad lifaktighet går hand ur hand, finner man att den i sjelfva verket icke gör sin innehafvare något gagn, förr än i det ögonblick, man skiljer sig derifrån. Först då märker man dess verkan. Penningens verkan beror således mindre på dess storlek, än på hastigheten, hvarmed den löper ur hand i hand. Eller en penning, som cirkulerar med en hastighet af 10 enheter, åstadkommer samma effekt, som tio penningar med en hastighet af endast enheten. Behofvet utaf penningar rättar sig således, under i öfrigt lika förhållanden, efter snabbheten i cirkulationen. Ju hastigare cirkulation, desto mindre behof, och tvärtom. Vederbörande Styrelser gjorde redan tidigt den erfarenhet, att penningen eller myntet icke konsumeras eller på något sätt gagnar sin innehafvare. Derifrån var vägen kort till den slutsatsen att, under sådana förhållanden, det kunde qvitta innehafvaren lika utaf hvad metall myntet bestod, antingen af rent silfver, eller blandadt med större eller mindre portion koppar. Det gjorde ju honom detsamma, när han icke ämnade nedsmälta myntet, utan endast begagnade det såsom cirkulationsmedel. Nära samtidigt härmed hade man gjort den uptäckten, att förskrifningar eller sedlar kunde öfvertaga en del af myntets functioner. Dessa uptäckter voro för vigtiga, att icke praktiskt användas. För att vinna rikedom, erfordrades blott att förfalska myntet och utfärda sedlar. Nu stodo portarne till rikedomens paradis öpna, man hade blott att dit intåga. Man började ock vandringen under fröjd och jubel; men, då förtjusningen var som störst, exploderar den glänsande bubblan och sprider kring sig förderf och allmän förskräckelse. — Denna katastrof har icke inträffat blott en gång, utan har otaliga gånger blifvit återuprepad. Frestelsen har Den 30 November f. m. 479 varit för stor, och inan har icke klart fattat orsaken till olyckan, som man ofta velat tillskrifva endast biomständigheter. Vetenskapen hade emellertid antecknat den gjorda erfarenheten. Man hade funnit att penningar icke äro blott chimérer. Men här hände så jsom vanligt. Ifrån den ena ytterligheten kastade man sig till den andra.