Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såvida BondeSt. återrcmittelal ifrågavar. betänk, för alt fä den af StatsUtsk. tillstyrkta anslagssumma ökad, eller rättare bibehållen vid sitt förra belopp så kunde visserligen genom en inbjudning, BondeSt. möjligen förmås att äfven bifalla R. o. Ad:s beslut; men jag ber alt vid detta tillfälle få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå att anledn.-n till betänk:s återremitterande från BondeSt. är den, alt detta Stånd ansett. Utsk. hafva bordt i sammanhang med frågan behandla Malts Persons från Stockholms län motion, ang:de förbättring af lotsväsendet, och alt de vid återremissen afgifne yttranden i öfrigt icke innehålla någon antydan om tillökning af suraman. Jag skulle derföre för min del tro, att BoudeSt. kommer att bifalla StatsUtsk:s första betänk, i denna del, och visst icke tillöka an - 1) e n 13 Maj. 551 slaget. Jag ser således icke någon förhoppning till framgång med en sådan inbjudning, och jag skulle tro, att det icke är skäl alt ofta använda dessa inbjudningar, synnerligen der man icke tyckes hafva hopp om framgång samt hemställer derföre att R. o. Ad. ville bifalla betänk. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, yttrat, det han ansåg sig i anledn. af Hr von Harimansdorffs framställning böra upplysa, att prot.utdr. ankommit, som visade att BondeSt. vid pröfningen af StalsUlskis utlåt. N:o 150 bifallit den ifrågavar. 10:de punkten, förklarade Hr von Hartmansdorff att han vid sådant förhållande afslod från sin framställda begäran. 11, 14 och öfrige punkterne. R. o. Ad. fann Utsk:s rör:de dessa punkter afgifne yttranden icke föranleda till någon åtgärd. Vid förnyad föredragning af SlatsUisk:s d. 6 och 10 dennes på bordet lagde utlåt. N:o 151, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
Hon hade en gång vunnit Odins kärlek och blifvit moder till Vidar (§ 19); hon var derför vänligt sinnad mot åsarne. Grid gaf Tor underrättelse om Geirröd, att det var en hundvis och farlig jätte, och hon lånade honom sitt starkhetsbälte, sina järnhandskar och sin staf. När Tor derpå vadade öfver en flod, under det att Loke och Tjalfve höllo sig fast vid hans bälte, växte vattnet så högt, att det sköljde hans skuldror. Tor såg upp mot åmynningen och fick se i en klyfta Geirröds dotter Gjålp, som vållade att strömmen växte. Då tog han en stor sten och kastade efter henne och sade: »I mynning skall man å dämma.» Med det samma kom han till land och fick tag i en rönnbuske och steg sålunda upp ur ån. Deraf har talesättet kommit, att »rönn är Tors räddning.» Sedan Tor och hans ledsagare framkommit till Geirröd, fingo de härberge i ett gästhus, men det fans blott en stol, och derpå satte sig Tor. Han märkte då, att stolen under honom lyftes upp mot taket, och stack derför Grids staf upp mot bjälkarne och tryckte sig sjelf ned. Stolen sjönk ned igen, och då hördes ett starkt brak och stort jämmerskri. Under stolen hade suttit Geirröds bägge döttrar Gjålp (fn. Gjálp) och Greip (fn. Greip), och på bägge hade Tor brutit ryggen. Derpå lät Geirröd kalla Tor in i salen till lekar. Der brunno stora eldar, och när Tor kommit midt framför Geirröd, kastade denne en glödande järnkil på Tor; men Tor grep kilen med järnhandskarne och slungade honom efter Geirröd, som sprungit bakom en järnpelare för att skydda sig. Kilen gick genom pelaren och genom Geirröd samt genom väggen och utanför långt ned i jorden. Geirröðr af geir, spjut, udd, spetsigt föremål, och hröðr, jätte. Gjálp, brus, larm (böljornas). Greip, klyfta, grep. Tor och Skryme.
Sedan Konungens samtlige Befallningshafvande och Sliftens Konsistorier äfvensom RammarKollegium med anbefallda underdåniga utlåtanden inkommit, och Konungens Högsta Domstol sig häröfver yttrat, har Kongl. Maj:t, vid föredragningen af detta ärende den 18 April innevarande år, beslutit alt detsamma i sammanhang med den under handläggning varande nya Förfaltningen om laga försvar till afgörande företaga. 70 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Etnb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 415:o angående allmänna stadganden och anslag till Folkundervisningens befrämjande (412). Under den 18 Juni 1842 har Kongl. Majit härom utfärdat allmän Stadga, och sedan Konungens Befallningshafvande sami Stiftens Biskopar blifvit hörde, medelst Cirkulärbref af den 5 Februari 1844, dels i nåder bestämt fördelningen af en del utaf det lill Folkskolelärares åflönande beviljade anslag, dels infordrat ytterligare upplysningar i ämnet. 416 a Dgående eftergift af Kronans rätt till ett i staden Christinehamn fallet danaarf (409). Hvad Rikets Ständer härutinnan beslulit, har Kongl. Majit gillat och genom nådigt bref af den 19 Juli meddelat Dess Befallningshafvande i Carlstads län, till vederbörandes underdåniga efterrättelse. 41?:o angående en Amanuenserne vid Kongl. Biblioteket beviljad lönersättning (416). Hvad af Rikets Ständer härvid blifvit besluladt och anmäldt, har Kongl. Majit den 9 Juli 1841 StatsKontoret till behörigt iakttagande i nåder meddelat. 418:o angående ett lån af allmänna medel till Carlskrona stads pastorat (417). Rikets Ständers i berörde afseende fattade beslut har Kongl. Majit, under den 19 Juni 1841, Dess Befallningshafvande i Blekinge län, lill vederbörandes kännedom och efterrättelse, i nåder meddelat.
Statslåns användande kommit ur fattigdom i välstånd. Jag är öfvertygad att, så länge man icke i Sverige använder samma medel, sorn gagnat andra Länder, skola vi alltid förblifva fattiga. Jag har hört framställas, att ju mera skuld man äger, desto fattigare skall man ock vara. Detta år lika falskt i afseende på Staten, som pä enskilda. Blott då blir förhållandet sådant, om de lånta penningarne slösas på ofruktbara berg, IJO Den 4 Jlpril e, //». inen alldeles icke om de användas på nyttiga föremål, som tiofaldig! återgifva kostnaden. •Herr Hjerta: Jag har visserligen intet anspråk att mina ord skola våeka uppmärksamhet, men det är mig i högsta måtto obehagligt, att Herr Grefve von Platen oriktigt fattat mina ord. Jag har ej sagt, att Herr Gret vens framställning Tar obillig, eller att han velat inlocka till skuldsättning. Jag har ej en gång nämnt' något namn, utan endast tält om saken i allmänhet. I anledning af hvad Grefve Posse anfört om sättet för det begärta Stats-bidragets utgörande, grundadt på andra Länders exempel, känner jag ej något annat hos oss, ån hos andra constitutionella Nationer, nemligen genom en titel på deras bud. get, anvisad för Näringarnes understöd. Yi hafva en dylik i g de HufvudTiteln. Den år vål liten, det år sannt, men innefattar hvad Nationen hitintills ansett sig dertill kunna gifva. Da Konungen åger att, om Han så finner nödigt, af detta anslag använda hvad som erfordras för det ifrågasatte behofvet, anser jag för min del Nationen ej vidare böra befatta sig dermed. Till den liknelse Herr Tham anfört om lemmarna och magén, vill jag blott tillägga, att eå länge magen genom en sund föda sprider kraft och hälsa åt lemmarne, hafva dessa visserligen ingen ting att förebrå honom; men om han blir kräsmagad och ådrager de/n derigenom en Dea 4 April c. m. 131 förslappning; då hafva desse onekligen orsak att klaga.
Maj:t har tagit detta ärende i Nådigt öfvervägande; och vill, i betraktande af hvad Styrelsen för Allmänna Vägoch Vatten-byggnader anfört rörande den ökade trafiken vid Carlstads hamn samt nyttan och behofvet af densammas utvidgning, härmed till Rikets Ständers pröfning i Nåder öfverlemna, huruvida tillgångar till det för omförmälda angelägna ändamål ifrågaställa Statsanslaget må kunna beredas; kommande i sådant afseende handlingarne att Rikets Ständers Siats-Utskott tillställas. Kongl. Maj:t förbli Iver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. Ludv. A Imqvist. Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse N:o 68. 15 Utdrag aj Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Honungen i Stals-Rädet å Stockholms Slott den 15 Februari 1857. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Slutligen uppläste Departements-Chefen till justering eli i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut uppsatt förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer, angående gjord underdånig framställning om Statsbidrag för anläggning af kanal med bassin mellan staden Carlstad och dess hamn vid Kanikenäset; Och läcktes Kongl. Majit, uppå Siats-Rådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdi, i Nåder gilla, samt befallde att, i enlighet dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Otto IV. Seippel. 16 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N-o 69.
Nöjd att sjelf vara rättvis, skall han omsider lära sina Medborgare att blifva det; och då, närén gång Lagens och Opinionens Högste Tolkar lika samvetsgrannt utöfva deras skiljda kall, — säkert skall då alltid den första till Nämnden framställda fråga med enhälligt Nej besvaras. På dessa grunder och med slutligt tillägg, att, enligt Rikets Ständers öfvertygelse, en ofullkomlig controll är, i alla fall, bättre än ingen, helst den, genom sin tillvarelse, åtminstone erbjuder ett medel till utbyte mot någon mera säker och ändamålsenlig, hafva Rikets Ständer alltså funnit sig icke höra antaga ofvan högstberörde Nådiga Proposition om ifrågavarande Grundlags-paragrafs upphäfvande; hvilket Rikets Ständer, jemlikt Regeringsformens 8i §. senare Momentet, härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Utsk. Förslag till uriel. Skrif v. N:o 74. 179 JY:o 74- Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Maji 1829.
När det är föreskrifvet, att hvarje Rote skall hvar i2:te månad å nyo bekläda sin Båtsman, följer deraf påtagligen, att beklädnads-bidraget bör utgå äfven för de vacanta Rotar, för hvilka Beväringskarlar insättas i vacancerne. I annat fall eller om befrielse från detta åliggande leninades vacanta Rotar, skulle de ju orimligen erhålla premier, för det vacancer för deras Rotar inträffat. Vill man det, så bör visserligen Utskottens förslag afslås; vill man åter handla förnuftigt, måste del bifallas, hvilket jag yrkar, förenande mig i begäran om votering. Herr von Hartmansdorff „ August: Saken synes mig så klar, att den vidlyftiga discussionen snarare invecklat frågan, än gjort den tydligare. Jag anhåller derföre, att få framställa en ytterst enkel åsigt af förhållandet. Om Båtsmannen lefver, under det han är ute i krig, är Roten ovilkorligen skyldig, enligt Författningarne, att årligen lemna nytt beklädnads-bidrag, Dör t ) \ t 1 Den 18 November c. in. deremot karlen under krig, skulle enligt den mening, som af missförstånd uppkommit, Roten, som ej är skyldig anskaffa ny karl förr, än 3 månader efter slutad fred, äfven befrias från bidrag till beklädnaden af den i vacaneen för Roten inträdande Beväringskarlen. Antager man denna tolkning, så följer deraf, alt den Rote, hvars karl lefver, skall betala beklädnaden, men den åter, som mistat sin karl och fritt fått en annan i stället insatt, medan kriget varar, slippa betala något. Det vore, att gifva premier för usla Båtsmän, som snart omkomma. Ett sådant missförstånd af Författningarne måtte Ridderskapet och Adeln ej vilja längre medgifva. Jag tillstyrker derföre bifall å Utskottens senare Utlåtande i frågan. Grefve Gyldenstolpe_, Anton Gabriel:
Jag värderar den sparsamhet, Hr Bildt antyder såsom nödvändig, och det så mycket mera som jag alltid varit af samma åsigt; men jag tager mig friheten anmärka, att jag tvertom tror att det bör vara en eggelse för den enskilda välgörenheten att fortsätta med dessa olyckligas understödjande, då den ser att Staten vill omfatta saken och lemna bidrag dertill. Hr Bildt har anfört att man icke borde lemna understöd af statsmedel, förr än man fått fullkomlig reda på föremålet för denna inrättnings verksamhet o. s. v. Mig synes tvärtom att det enda sättet att komma till ett lyckligt resultat, är att Staten lemnar ett så beskaffadt bidrag, som i motionen blifvit hegardt. Från den stund Staten gör detta, har Staten rättighet att fordra meddelande orri, huru medlen förvaltas och om något godt resultat genom understödet vinnes. Jag kan för min del således icke annat än anhålla om bifall till Hr Gyllenskjölds förslag. Hr Bildt: Den siste värde talaren har begått ett misstag i sin upfattning både af mitt yttrande och StatsUtsk:ts Betänk, i denna fråga, då han tror att det var sparsamhet, som föranledt Utsk:ts Utlåt, i detta hänseende. Det var ingalunda för att bespara Staten 2,000 rdr, som Utsk:t afstyrkt motionen, utan derföre att Utsk:t ansåg, att då man vill göra något för att förbättra 334 I* fiii 25 J 111 i e. m. qvinnans ställning, bör lagstiftaren i första rummet söka att förbättra qvinnans upfostrau och underlätta möjligheten för henne att ärligt försörja sig. Om Staten nu ger understöd åt denna inrättning, kan hvilken kommun som helst fordra anslag för samma ändamål. I Norrköping, Götheborg m. fl. orter finnas dylika hera för åt prostitutionen hem fal Ine qvinnor, och Staten skulle med lika stort skäl upträda och gifva anslag åt dem. För min del tror jag att det icke är från Statens synpunkt riktigt att beträda denna bana, förrän man gjort sig förvissad om att detta Magdalena-hem verkar i den syftning, man önskar. Jag fruktar verkligen att anspåken, ifall detta anslag beviljas, skulle blifva allt för stora, och prsejudikatet ganska olyckligt.
* amfor allt i hemmez som bnrnvården måste reformeras, och det nr ' h, som &amp; t z~jzg-a slagtet skall fostras och zltvpchlas till viljek ya ftiga och sedliga. människor. Qvinnotyper och qvinnoöden i Lies senaste arbeten. Af Nils Erdmann. å man genomläser en roman som bar Lies namn på titelbladet, kan nian icke undgå att lagga märke till en egendomlighet. Denna består deri, att skalden utan vrede, godmodigt och lugnt och i en ton, som föga skiftar, utslungar en mängd anklagelser mot åtskilligt i samhallslifvet. Lie ar icke satiriker som hans landsman Kielland. Han gör sig icke häller skyldig till dennes ensidiga hänsynslöshet. Ingenting ar hos honom karrikatyr eller öfverdrift, och hans hjärtevarma sprak låter harmen knapt framskimra. Den, som flyktigt genomgar hans noveller under 80-talet, skulle kunna duperas af denna godmodiga ton. Man halkar lätt öfver sjalfva hufvudsaken, angreppet, ty Lie trader ej upp med en arsenal af skarpa vapen. Han antyder, han vidrör, men utan att gå för djupt, och han säger dock på detta sätt lika mycket som de djarfvaste. Och det, hvarom han talar, är ett ofta dryftadt spörsmil; den, hvilken han talar för: en kufvad som vill frigöras. Med andra ord, det ar qviianalt, som i Lie funnit sin skafd, och hans senare produktion har endast qvinnan till hufvudpersoii. Denna qvinna ar norsk, både den gamla och den unga, och det lif, som hon tillhör, der hon uppfostras och uppväxer, låter icke tanka sig utan Norges fjäll som ram. Lie har d % skildrat en specielt 710rHiSk typ, och han visar oss denna typ i flere åldrar och samhallslagen. Hon möter oss sasom barn, såsom ung flicka, som hustru, som gammal ogift mö; som hushållerska och husfru.
— N:o 103- angående hegardt Stats-anslag för utdikning af Sanna hed inom Örebro län. VIII. B. 106 A. 110- — N:o 104. angående begärd ersättning af Stats-verket för den genom uppdämning vid Gråda kanals företagna omläggning förorsakade jordlorlust. VIII. B. 106. A. 1)0 — N:o 105. angående föreslagen ersättning åt jordegare inom 2:ne hvar i Leksands socken för liden skada genom vattenöfversvämning. — N:o 106, angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada. VIII. B. 106. A. 110. — N:o 107. angående föreslagna låneunderstöd för åstadkommande af sädestorknings-anstalter. VIII. B. 106. A. 110- — N:o 108- angående väckt fråga om räntefria läns beviljande för uppförande af byggnader utaf sten i skoglösa orter. VIII. B. 106. A. 110. — N:o 109- angående ett föreslaget lån till Apothekaren B. M. Freese, för bedrifvande och utvidgning af en inom Arbrå socken 188 _ S — i Södra Helsingland utaf honom anlagd linberednings-fabri k. VIII. B. 106. A. 110. Stats-Utskottets Memorialer, Betänkande!) och Utlåtanden: —- N:o 110. i anledning af väckt fråga om beviljandet af särskildt anslag för tryckning af reseberättelser rörande industriela förhållanden inom främmande länder. VIII. B. 106. A. 110- N:o lil. i anledning af väckta frågor om anslag för nya eller ökade elektriska telegraf-förbindelser mellan vissa uppgifna städer och orter. VIII. B. 106- A. 110. N:o 112- i anledning af väckta frågor om inlösning af sådana riksgiildssediar, sorn icke blifvit tili invexling företedda inom den bestämda preskriptionstiden.
I händelse af lika röstetal, galle ordförandens mening, eller i hans ställe deri ledamots af Riddsrskapet och Adeln som tillhör Comitéen eller, i dennes frånvaro, leda^ motens af PrästeStåndet, tanka. Myndighetens uppkomst och upplösning, beror uppå Riksens Ständers Fullmägtige. 8. §. Fullmägtige böra genast låta genom sak^ kunnige män, eller utsättande af prisfråga , utröna rätta byggnadssättet af torkinrättningarj i hvilket hänseende, den af framlidne Presidenten Edelcrantz uppfundne och i Kongl. WettertskapsAcedemiens handlingar beskrifne Torkcylinder, efter all sannolikhet, kan till verkställighetutan, fara, genast föreslås,då endast sådane rättelser i dimensionerne ,Cylinderns lutning, hastighet och värmgrad utrönas, hvilka blifva nödiga för behofvets storlek, Spannmålens sort eller ändamålet med dess förvarande, (till ej£4 till utsäde eller brödföda) sådane torkinrätt“ ltingar böra anläggas vid hvarje magazin. 9. i Till aflöningsr, obligationers inlösen, ortlJ kostnader m. in. i och för de ändamål Riksens Ständer i detta hänseende kunna åsyfta, bör en serskild cassa inrättas uti RiksgäldsContoiret; hvarest Bancosedlar efter behof bö* fa vara att tillgå, så långt creditivet räckef. Den S3 Februarii. 92? io. §, Den spannemål som enligt 3 och 5 §. skulle komma att disponeras af Fuilmägtigej bör tillhandahållas Kongl. Majtt, såsom utgörande en del af det creditif, sorn Riksens Ständer lärer deis i afseende på krig, dels på utomordentelige behof (såsom missväxt) ställa på RiksgäldsContoiret. Omsättning af Kronoförråden bör ske genom afyttring på auction t. ex. to.eoo Tunnor årligen, i Junii månad då blifvande skörd karl bedömas, samt genom användande till allmänna arbeten, Läger, m< m. Försäljningen bör ske på hvarje magazinsplats, och vara lika, årligen. 11. §.
Enligt en Revisorerne meddelad, deras Protokoll bilagd, Promemoria, bär inhemtats, att det förstnämnde af dessa arbeten, af stor omfattning till tid och ämnen, börjades hösten år 183y, efter hvilken tid betydliga samlingar, genom forskningar i Arkiven, blifvit ordnade och i ett allmänt Register på titlar sammanförda; men att mycket i denna del ännu återstår, innan sjelfva redaktionen kan företagas och tryckjningen besörjas. Med det sednare arbetet åter har så till vida fortgått, att *’Stadgauden rörande Indelta roterade Infanteriet i allmänhet,’' afsedda att utgöra första afdelningen af det Sammandrag, som för hvarje Regemente kommer att utgifvas, och hvilket Sammandrags sednare afdelning skall innefatta Regementets ursprungliga Knecktekontrakt, Förordningen eller Reglementet Rolehållarne och Soldaterna emellan, tillika med — 199 —' alla deri sedermera tillkomna och behörigen stadfäslade föreningar m. m., i sistlidne Juni blifvit uti manuskript inför Kongl, Majit i underdånighet uppvisadt samt, till åtlydnad af Kungl, Majits nådiga befallning af den a5 sistlidne Juli, med så kalladt lithograflsk öfvertryck afdraget och, jemte Cirkulär af den i8 derpåföljde September, utdeladt tilt samtlige vederbörande Landshöfdingar, Regementsoch CorpsChefer, i ändamål all, genom deras försorg, jemföras med de å LarnlsKanslier, Län ds-Kon tor, Chefs-Kanslier och Regementsskrifvare-Kontor förvarade dithörande handlingar. En lika granskning måste ock föregå tryckningen af Sammandragets sednare afdelning, eller det hvarje Regemente för sig tillhörande Knecktekontrakt och öfriga handlingar.
Jag hemställer, om icke här ett misstag sker, just derföre, att man i allmänhet föreställer sig Riksens Ständer på annat sätt, än Grundlager). Regerings"- forrnen omtalar dem , såsom en evig person. Vi kalla dem för kommande Ständer, och äflas, ?40 Den g September f. m. att sjelfve få besluta nm allt, liksom derföre, att de utgöras af andre , än de nu närvarande personer. Grundlagen känner dem blott såsom 6tädse varande. Jag anser derföre att man bör hålla sig till. 81 §. Här står uttryckligen, art då ConstitutionsUtskottet afstyrkt en Kongl, proposition, äga Riksens Ständer att densamma afslå, eller förklara hvilande. Vi kunna således nu göra hvilketdera vi behaga, oell hvarföre må då icke resultatet ankomma på en vid nästa Riksdag blifvande votering likaså väl , som på en nu skeende. Jag anser den af Herr Grefven och Landtmarskalken framställde pro* position vara den enda rätta; ty jag kan ej af de skäl, som blifvit i motsatt rigtning anförde, finna någon fara, att kommande Ständer skola behandla saken på annat säit än vi , om icke opinionen dessförinnan är ändrad. Ar den åter ändrad , vöre det illa , om den ej kunde göra sig gällande. Jag är öfvertygad, att sådane Ständer hvarken funnits, eller någonsin skola komma , som endast handla enligt det kalla förnuftets föreskrifter, och ej tillika låta känslan verka på deras beslut. Grefve von Schwarin'. En värd Ledamot har begärt votering. Må det ti 1 lå tas mig att upplysa , det votering ej ksn behöfvas. Om de rnediemmar af Huset, som talat om principen velat göra deras åsigt gällande , hade de anhållit om återremiss. Om den blifvit beviljad, hade Constitutionsötskottet sedermera skolat sammanjemka meningar ne - Deri 5 September f, ml 241 he. Iegen har likväl yrkat återremiss. Således, när målet återkommer nästa Riksdag, kari Kongl. Maj.ts Proposition ej bifallas; saken måste endast besvaras med ja eller nej på UU skottets Betänkande. En votering nu torda derföre vara öfverflödig.
Af de 687 döfstumma barn under 15 år, som antagligen funnos i landet, vore säkert 400 mellan 8 och 15 år, eller inom den ålder, då de borde undervisas. Om också i lyckligaste fall för 175 af dessa funnes plats i någon lämplig undervisningsanstalt, så återstode likväl 225, hvilka samhället icke borde lemna åt det bittra ödet, att uppvexa i hednisk okunnighet, beröfvade alla utvägar att komma i åtnjutande af det andliga ljus, som ensamt förmår att rätt försona dem med deras olyckliga lott, ja till och med den lägsta menskliga kunskap och bildning, samt följaktligen äfven medel att försörja sig sjelfva. Otvifvelaktigt borde Staten här komma emellan och erkänna sin förbindelse att, om icke med större, dock med lika stor beredvillighet öppna tillfälle till undervisning och bildning för dem, lika väl som för deras jemnårige, hvilka vöre nog lyckliga att hafva alla sina sinnens fulla bruk, och detta så mycket heldre, som enskilda föräldrar, vare sig bättre eller sämre lottade, här icke förmådde uppfylla sina förbindelser mot sina barn. 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 92. Förvissad om, att Rikets Ständer skola behjerta ofvan anförda förhållanden, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer, till afhjelpande af bristen på undervisningsanstalter för döfstumma, måtte ingå till Kongl. Majit med underdånig anhållan, det Kongl. Majit, sedan undersökning skett, kostnadsförslag blifvit uppgjordt samt andra för målets behöriga utredande nödiga åtgärder blifvit vidtagna, täcktes till Rikets härnäst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om inrättande på lämpligt ställe, på Statens bekostnad, af ytterligare ett institut för döfstumma, i hvilket både sådana, som vore i tillfälle att kunna betala, kunde intagas, och äfven ett icke alltför ringa antal friplatser funnes för sådana fattiga döfstumma barn, hvilka icke vore i stånd att erlägga någon afgift. Med Prosten Rabe hafva instämt Biskop Björck, Doktorerne Gumcelius, Nordlander och Arrhenius samt Prosten Lundholm.