Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Doktor Forssell:» att presterskapets förbindelse att lysa för mosaisk trosbekännare strider icke stort mindre mot billigheten, än om man velat ålägga presterskapet äfven vigseln» — samt slutligen Doktor Björling: »Lika litet som kyrkan kan tvingas att genom vigsel afsluta ifrågavarande förening, lika litet kan den tvingas att genom skiljebref upplösa den, enär nämnde förening ej för kyrkan finnes till såsom ett kristligt äktenskap.» Dessa yttranden ådagalägga tydligt den uppfattning, kyrkans män hafva af denna fråga, och samma åsigt har äfven här af Gr. Liljencrants med mycken styrka och bevisningskraft vidare utvecklats. Hvad åter lysningen beträffar, så gäller derför icke samma betänklighet, då lysningen icke kan annorlunda anses än som ett enkelt tillkännagifvande, att 2 personer ämna med hvarandra ingå äktenskap, och mångå tillkännagifvanden, som ej hafva någon kristligt-religiös eller ens i allmänhet religiös betydelse, från predikstolen meddelas. — Man har också hållit före, att kronofogden skulle vara en alltför ringa auktoritet för att kunna förrätta en så vigtig akt, som den ifrågavarande, men för mig är en auktoritet icke ringa derföre att han icke står högt på embetsmanna-skalan, och mångå vigtiga uppdrag, som gifva anseende hos folket, har kronofogden förut, hvarförutan hans anseende, likasom andra medborgares, beror på hans uppförande och personlighet. Jag anhåller om bifall till Betänk: t. H. I. 33 514 Den 17 December. Gr. Mörner: l mitt förra yttrande förordade jag i främsta rummet det förslag, som blifvit omfattadt af pluraliteten inom högsta domstolen. Flera talare hafva dock ej varit af denna mening, emedan åtskilliga ledamöter af Preste-St. skola förklarat sig ej vilja gå in på att förrätta vigsel vid ifrågav:de äktenskap, men på samma gång man gör denna invändning, citerar man exempel från andra länder, i hvilka civilt äktenskap eger rum, och der, enligt hvad som blifvit yttradt, sällan något sådant afslutas, utan att sedermera helgas genom den presterliga välsignelsen.
Föreskriften i 41 § Riksdags-Ordningen, att Stats-Rådets ledamöter ej kunna säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro, öppnar egentligen endast för de Stats-Råds-ledamöter, som äro frälsemän, tillträde till en enda afdelning af Representationen, enär Stats-Rådets ledamöter i öfrigt icke kunna till säte och stämma i något Stånd vara berättigade, med undantag allenast af någon sällsynt händelse, t. ex. den, attén ofrälse civil Stats-Råds-ledamot såsom ledamot af Kongl. Vetenskaps-akademien blifvit till riksdagsman i Preste-Ståndet vald. Ofrälse ledamöter af Stats-Rådet äro alltså nästan fullkomligl afstängde från ali vexelverkan medlRepresenlationen; och de vigtiga upplysningar, jemte den frågornas värderika utredning, hvilka af Konungens frälse Rådgifvare å Riddarhuset stundom lemnäs, blifva vanligtvis för Med-Stånden antingen alldeles okända eller ock först då tillgängliga, sedan beslut i saken redan blifvit fattadt. De under o # o o 1 loppet af innevarande Riksdag legaliserade samtlige Riks-Ståndens sammanträden för gemensamma öfverläggningar synas erbjuda ett lämpligt tillfälle att i någon mån afhjelpa den nu antydda bristfälligheten. Då man torde kunna antaga, att isynnerhet stora och för landet maktpåliggande frågor blifva föremål för dessa öfverläggningar, synes det företrädesvis vara af vigt och kunna leda till välgörande samband ocb enhet Bilt. till /? St. Prot. 1856 & 1857. 3 Sami. 21 Haft. 1 2 Konstitutions-Ulskollets Memorial N:o 57. i båda statsmakternas verksamhet för det gemensamma fäderneslandets väl, örn Konungens samtlige Rådgifvare, så frälse, som ofrälse, egde tillfälle att i dessa öfverläggningar deltaga, då meddela upplysningar samt uttala och förfäkta sina åsigter. Af dessa skäl har Utskottet ansett sig höra till Rikets Ständer för grundlagsenlig behandling framställa förslag om nedanstående tilllägg i 41 § Riksdags-Ordningen.
Ianuarii, i stället för att Stats - Utskottet föreslagit ifrän och med d. 1 uti innewarande October mänad, men det Hedrrwärda Bonde - Ständet deremot wäl bifallit förslaget om HofhällningS-slimman, dock bwad angär stuterierne pä KungSöhr och Strömsholm, hwilket ännu Ständet ansett lämpekigen kunna skiliaS ifrän hivad Stats «Ut>kottet i öfrigt projecterat, ärendet i denna enda omständighet med de hermid i Ständet gjorde anmärkningar till Stats-Utskottet ätcrförwist, sä hade uti meddelte ProtocollS-Utdrag, Högloft. Rldderskapet och Adeln b. gO sistl. Sept. Högwördige Preste-Stänket under d. 2 l benna mänad, och Wällofl. Borgare» Ständet under förstnämnde dag, i anledning af Expeditions - UtskottetMemorial och gjorda förfrägan i afseende pä Expeditions-sältet af be Rcspective StändenS härutinnan fattade beslut, till Stats - Utskottet ä ters - Den 25 October. 4645 kersörwist detta ärend^ i dek ändamäl som RcgerlngSFormens 69 § omförmäler. Etter erhällande af denna äterförwiSning, har StatsUtskottet, enligt 69 § i Regerings - Formen, genom wi§a utsedde Deputerade af betz Ledamöter, mcddclt det Hederwärda BondeStändet de nödige ansedde underrättelser i afseende pä ben anmärkning emot StuterierneS bibchällandc ä StömSholms och KungSöhrs KongSqärdar, som hoS Ständet blifwit gjorde, w!d antagandet af Stats-Utskottets förslag om Hofhällningen för deras Majestätcr Konungen och Drottningen samt Hans Kongl. Höghet Thronföljaren.
För öfrigt kan jag icke instämma mpd Grefve von Schwerin, som ansett oss alla så svaga, att Ministrarne* inflytande skulle vara skadligt, ifall de lingö deltaga i valet. Grefve von Schwerin t Det har jag icke sagt. Grefve Posse: Herr Grefven har sagt att Lagstiftarne ansett oss alla för svaga. Så trod»; de likväl ej Ridderskapets och Adelns pluralitet vid förlidne Riksdag; och ehuru de ganska Väl då äfven kände 4i §. Riksdagsordningen, ansågo de att Ministrarne utan olägenhet kunde uti valet deltaga. Jag anhåller således hos Herr Grefven och LandtMurskalken om propo* sition till förrättande af Bånkraansval enligt 21 RiddarhusOrdningen. Herr Schonström, Pehr, förenade sig till alla delar med Friherre Ankarsvärd. Friherre Boije: Mitt hälsotillstånd tillåter mig icke, att vidlyftigt utveckla min mening i ämnet; och lyckligtvis behöfs här ingen vidlyftighet. Jag skall anse mig lycklig örn j^g förmår återföra Högloflige Ridderskapet och Adeln till motionens råtta beskaffenhet, hvari-; från de fläste Talare synas mig hafva afvikit. Ridd. e. dd. Prat. I. B, 6. Den zfk Januarii, Stridens orsak ligger deri, att RiddarhusOrdningen som borde gifva en trogen tillämpning af Riksdagsordningen, brister i denna bestämmelse och lemnar en lucka; deraf åter, för att följa den vackra loijautét, som Friherre Björnstjerna nyss visat, jag vill medgifva, någon anledning uppstått till den mening ; att Ministerens Ledamöter kunde undgå efterlefnaden af 41 §. Riksdagsordningenj en mening, sem också är understödd af flere Riksdagars praxis. Likväl, och då man uppehåller sig vid Lagbudets orsak och ändamål, ratio Legis, så har man svårt att jäfva dess kraft.
»Uti häröfver in ford rädt och den 6 Mars 1855 afgifvet utlåtande insände Förvaltningen af Sjö-ärendena i underdånighet Befälhafvande Amiralens i Carlskrona yttrande af den 12 Februari samma år, hvari, efter framställning af de med vattnets transport från Lyckeby-å för närvarande förknippade svårigheter och kostnader tillika anmäles, att förberörda jernrör, hvilka förvaras å Kronovarfvet uti särskildt skjul, kunna anses riu vara för sitt ändamål lika användbara, som då de upphandlades; vid hvilket förhållande Förvaltningen, för egen del, ansåg rörens försäljning endast i det fall böra ega rum, att frågan om vattenledningens anläggande komme att helt och hållet förfalla, men för den händelse, att Kongl. Maj:t skulle finna godt att om denna fråga åter göra Nådig framställning till Rikets Ständer, jemväl i underdånighet föreslog, att den hvilande vattenledningsplanen med tillhörande kostnadsberäkningar måtte underkastas förnyad granskning af så väl sakkunniga, med lokalförhållandena bekanta personer, som Styrelsen öfver Vägoch Vattenbyggnader, helst, sedan de uppgjordes, så lång tid förflutit, att 1 Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1. 7 icke blott sednare ärs erfarenhet och uppfinningar, utan äfven de under tiden inträffade förändringar i prisen å materialier och dagsverken kunde föranleda jemkning af förslagen, samt att dessutom Carlskrona stads innevånare måtte varda å nyo hörde, i afseende på det bidrag till vattenledningens underhåll, hvartill de hade att sig förbinda. »Emot slutet af sistnämnde år insändes af Landshöfdingen i Blekinge en, å Carlskrona stads innevånares vägnar, af särskilda dertill på allmän rådstuga utsedde
Hr von Hartmansdorff: Då Gr. Gyldenstolpe kunnat tyda mina ord så, som skulle jag hafva yttrat, att den tolag, som erlägges i vissa städer, skulle gå ifrån dem till andra städer, kan jag icke hoppas någon billighet i bedömandet af hvad jag förut sagt, utan afstår från att vidare tala i ämnet. Propos. till bifall å Bevilln:sUtsk:s förevar:de Utlåt, hlef härefter framställd och besvarad med starka Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allra. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 1 dennes på bordet lagda Betänk. JVs 2.3, i anledn. af väckte motioner om ändringar i de ang:de allmänna beväringen gällande föreskrifter. Den 2 September. 243 Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöler, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsktns d. 1 dennes på bordel lagda Betänk. JVf 24, i anledn. af väckte frågor dels om uphäfvaode af all stängsel-skyldighet, dels ock om ändring i nu gällande stadganden ronde samma skyldighet. Justerades ett prot.-utdr. innefattande B. o. Ad:s i sisla och innevartde plenum fattade beslut rörtde SlalsUtsk:s Mern. Uplästes lill justering och godkändes nedannämnde från ExpedtsUisk. inkomne förslag lill B. St:rs underd. skrifvelse!- till K. M.: J\s 115, angtde ändring i 8:de §:n i K. Förordn. om Kyrkoråd d. 29 Ang. 1843; 116, i anledn. af R. St:rs åren 1851 och 1853 församlade Revisorers Berättelse, ang:de Statsverkets samt andra af allm. medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; samt JV? 119, angtdé eftergift för Notarien E.
I den återremitterade punkten har Utskottet redan angifvit skälen för sin åsigt, alt Fullmäktige böra beredas tillfälle att vidtaga åtgärder till sedelstockens förminskande, äfven då metalliska kassans betydligare anlitande kan befaras såsom en följd af tillfälligtvis inträffad sedel-emission, genom invexling af silfver eller uppköp af vexlar; och enär Utskottet dessutom, på anförda grunder, förklarat sig icke kunna biträda förslaget att, lör beredande af rörelse-kapitalets minskning, Bankens innehafvande obligationer ovilkorligen skola i främsta rummet föisäljas, utan trott en dylik försäljning, eller ock upptagande af lån, böra ske samtidigt tned indragning å diskont-och kreditiv-utlåningen, samt lämpligast torde vara, att åt Fullmäktige öfverlemna att, efter för handen varande omständigheter, pröfva och bestämma hvilketdera slaget obligationer, antingen de å/ utländskt eller i svenskt mynt ställde, må försäljas, finner Utskottet sig sakna skäl, att i vidsträcktare mån frångå sitt, af ett Riksstånd redan bifallna, tillstyrkande till förändrad redaktion af Banko-reglementets 121 §, än att, dels genom ändring af de klandrade ordalagen uti ingressen till nämnde §, åt samma ingress gifves den bestämdhet, alt Fullmäktige icke må hysa någon tvekan i af seende å rätta tiden för tillämpning af ifrågasatta föreskrift, vare sig en sådan tillämpning skall ske till följd af antingen svårigheten för Banken att kunna upprätthålla myntvärdet, eller rörelse—kapitalets betydligare ökning utöfver det belopp, som i allmänhet kan anses motsvara rörelsens behof; dels ock de uti mom. Litt. bj förekommande orden: “emot betalning i banlcosedlary uteslutas, enär det kan komma i fråga, att Bankens innehafvande obligationer, ställda å utländskt mynt, varda emot silfver försålde; och hemställer Utskottet alltså vördsamt, att ofvanberörde 121 § må erhålla följande lydelse, nemligen: 3:o.
Hvad religions-friheten beträffar, så, då Judarne få vistas i hjertat af Riket, och hår Den 27 Augusti e. m. finna ifriga försvarare, synas de lika vål kunna få bosätta sig på Gottland som i Stockholm. En vård Talare, Herr Lefrén har trott, att fri. hamnen på Gottland skulle blifva en förträfflig skola för lurendrägeri och tullförsnillning., Jag har det begrepp otn en skola, att man der skall inhämta hvad man förut icke känner; men det år icke händelsen med lurendrågeriet, hvilket redan synes vara så mycket bekant och utöfvadt, att ytterligare framsteg näppeligen år att befara. En Portofranco, säger lian, instämmer ej med de bestämda vi koren för nederlagsfrihet. Skillnaden imellan densamma och frihamn år redan af Friherre Cederström upplyst. Om inrättningen af portofranco ej vöre något nytt, något ovanligt, så behöfde den ej här omtvistas. Den vore då redan ingången uti det allmänna systemet, och gjordes of sig sjelf. Hår år deremot fråga om, att Gottland skall betraktas såsom en ultramarinsk besittning, för att deraf vinna den högre inkomst, som åsyftas. Samma Talare har anmärkt, att 5o år voro för lång tid för fiihamnens tillvarelse, och att, om man gifvit tillåtelsen för densamma, och sedan ville upphäfva den, såsom skadlig, kunde det ej ske utan våld emot dem, som an vändt tid och capitaler i förlitande på inrättningens bestånd. Härvid får jag åberopa den gamla satsen, att den intet vågar, han intet vinner. Detta erkånnes äfven af dem, som gynna förbuds-systemet; och tror man sig genom en portofranco kunna bevisa riktigheten af delta system, så bör man utan tvifvel önska hans upprättande, för att dymedelst få ett sådant under ådagalagdt. Den 27 Augusti c. m. »35 Herr Hjerta, jjohan Gujlaf: Det år in**d verkelig förundran jag erfarit, att OeconomieUtskortet tillstyrkt denna portofranco.
Mot envis katarr med hosta rekommenderas som förträffligt medel att långsamt koka 500 gram skalade, hela lökar, i hvilka man gjort inskärningar, till samman med 80 gram honung och 400 gram sönderstött melissocker i en liter vatten tre till fyra timmar. Blandfå dem läkta är alt bestryka dem ett par gånger dagligen med smörlake. Corinne. Ett godt medel att borttaga fett-, vinoch punschfläckar är följande: Man köper på apoteket för 10 öre qvilaiabark, häller derpå en eller två koppar kokande vatten, låter det stå öfver glöd i fem minuter och låter sedan vätskan stå en dag. Man doppar sedan en yllelapp eller mjuk borste i afkoket och gnider tyget med lätt hand. Fläckar af frukt och rödvin aflägsnas, om man, innan tyget tvättas, håller det öfver glöd, på hvilka man strör litet sönderstött svafvel. Efin. Bläckfläckar borttagas ur linne på följande sätt: Det fläckade lägges i sur mjölk och utvrides väl ett par gånger om dagen. Det bör ligga qvar i åtta dygn och lägges sedan på byken. Corinne. Genom nötning uppstår ofta på svart tyg en obehaglig glansighet, hvilken dock kan borttagas med följande medel: Man köper på apoteket för 25 öre gaspariarot, som kokas i 1 kanna vatten. Tyget blötes dermed, får ej vridas utan lägges att torka mellan linne. Strykes på afvigsidan innan det är torrt, G —. Vägen till mannens hjerta. » Vägen till mannens hjerta går öfver middagsbordet » — läste jag häromdagen någonstädes. Derför, unga fruar, vinnläggen Eder städse om att göra Er denna väg så gen och lätt, som möjligt. v. s. servera Eder man alltid en god middag. Med god mat menar jag visst icke öfverdådigt kräslig, utan endast god, väl lagad, mat, ty denna kan gerna vara enkel i och för sig sjelf. Haf för det första alltid en god, kraftig kötträtt (fast naturligtvis stundom fisk). Låt alla såser härtill vara bruna och lagom simmiga. Soppan bör aldrig fattas. Men sliskiga och oftast dyra efterrätter kunnen I deremot gerna spara in på, då de flesta män sällan älska dylikt.
Och af denna moder anföres ej ett enda yttrande af klagan eller sorg, då hon emottager den sjuke sonen, det säges allenast så rörande enkelt: » Och han satt i hennes knä till middagstiden, då han dog. » Det behöfver ej heller sägas mer. Hvarje modershjärta känner och förstår dock, hvad denna moder kände. ligger en hel värld af moderskärlek innesluten. ställe säger till sin lärjunge: » vetande att du från barndomen känner de heliga skrifterna, som kunna göra dig vis till frälsning genom tron i Kristus Jesus » (2 Tim. 3: 15), kunna vi för säkert antaga, att det just var genom denna sin fromma, troende moden, sonen fått denna kunskap. H v e m konung Lemitels moder var, säger oss ej skriften, men i de förmaningar hon gifvit sin son (Ordspråksb. 31) har hon själf karaktäriserat sig såsom en from, älskande, vis och gudaktig moder och kvinna. Och det kvinnoideal hon däri framställer träder ännu efter årtusenden lika skönt och härligt emot oss såsom en alltid gällande mönsterbild för kvinnan, vare sig hon är jungfru, hustru eller moder. Och de af vår tids mödrar, som i likhet med dessa fromma, bedjande kvinnor bära fram sina barn i bön inför Herren, skola ock för visso erfara bönens välsignelse, och deras barn skola — såsom konung Lemuel säger — stiga upp och prisa dem. Fanny Ghrysander. * Första honoraret. En påskhistoria för Idun. J !|pTjur man börjar? » upprepade den frejdade «§Me artisten och följde ett ögonblick tankfullt cigarrettens rökhvirflar, hvilka damerna för hans skull tålde. » De flesta med att kludda ner allt, Men när då allt hopp tycktes vara ute, som råkar i deras väg, om inte annat så med en uppgifver denna älskade, energiska kvinna bit kol eller krita, ifall resurserna äro små och så naturligtvis taga snubbor och luggar, ända dock icke modet eller hoppet. Beslutsamt tills någon med auktoritet råkar få se kluddet rider hon själf upp till gudsmannen på och utbrister: » Nej men.
Efter först till bifall framställd propos., som besvarades med Nej, blef Utsk:s i afs:de på förev:de § afgifna förslag, på grund af de deremot gjorde anmärkningarne, återremitteradt. §§:ne 1S och 19. E. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afside på dessa §§ hemställt. SO §. Frih. af Ugglas: I Usta mom. af denna § har det varit föreskrifvet, att när fartyg strandat, men godset blifvit bergadt, egde godsegaren att i närmaste stapelstad låta försälja godset. Detta stadgande har Utsk. sålunda förändrat, att det äfven skall stå godsegaren fritt att låta försälja godset å landet i strandningsorten. Jag för min del skulle tro, att försigtigheten bjuder, att det gamla stadgandet oförändradt bibehålles. Det kan visserligen för en eller annan godsegare blifva olägligt att föra det bergade godset någon längre väg till närmaste stad, men å andra sidan måste man tillse, att assuradörernas rätt i möjligaste måtto iakttages, och det måste då medgifvas, att godset kan försäljas med större fördel i en stapelstad än på landet i strandningsorten. På grund häraf anhåller jag, att sa väl Usta morn., som det 3:dje, i afs:de å hvilket sednare, Utsk. vidtagit en af förslaget till Usta mom. föranledd förändring måtte blifva oförändrade. Gr. af Ugglas: En temligeu . långvarig diseussion i detta ämne fördes inom Utsk. Det uplystes, att i de flesta orter, der mycket strandadt gods försäljes, och isynnerhet på Gottland man i allmänhet icke fogade sig efter föreskriften, att godset skall försäljas i närmaste stapelstad. Man framhöll visserligen äfven vådan för assuradörerne af godsets försäljning å strandningsorten, men pluraliteten ansåg, att denna rätt vid auktionerna å landet i allmänhet icke blifvit förbisedd. För min del har jag ingenting emot det gamla stadgandets bibehållande, men jag har blott ansett mig böra i korthet omnämna skälet till den föreslagna förändringen.
Med begagJ nande af den dertill beredda utväg, hafva Rik-^ sens Ständer minskat, ej mindre personella Bevillningen, än den § Fastigheter, hvilka Riksens Stan - Underdäiriga, Skrif velter. 97 Ständer trott vara deraf synnerligast i behof. Emot den sist bestämda Revilinings-surnman fö? reter sig en minskning af 410,000 B:dr, och da ett ytterligare tillfälle till lindring erbjudit sig, genom Bevillnings-Summans tillväxt utöfver det calculerade beloppet, liar det derigenom blifvit Biksens Ständer möjligt, att vid fördelningen nedsätta nämnde eftergift ända till 467,557 Rjdr 40 sk. och 3 r:st, hvaraf Capitations-afgiften är lindrad till 44 sk, för hvarje mantalskrifven Mansperson, och till 2 2 sk. för hvarjeQvinsperson, tillsammans . 120,31g: 10, — Afgiften å Brandförsäkrade hus i Sta derne med . 4,367: 3. 4, Beskattning å hemman pålandet 66,137: 3. 6. Bevillningen af martufactu rerne med . 1,362; 31. 1, af Arrendatorer . , 2,142: 15. 3. *99,978: 46- 0. hvartill äfven kommer den nu upphörda Bevillningen för Bihang till Riks~St, Prat. Io Ut Sami, 1323, I B, 1 ri, 7 98 Underdåniga Sirifvalser. Öfverflöds-va - rörs bruk 146,06g: 24.
emot hvilket Hrr Lefre'o och von Hartmansdorff 111. fl. uttalade sitt ogillande, såsom, enligt deras utsago, det största missfoster af grundlagsvidrighet, som man kunde tänka sig, då nämnda betänk., säger jag, på desse värde herrars begäran icke kunde anses böra få någon sämre plats än att läggas till handlingarne, så anser jag icke heller någon annan åtgärd kunna vidtagas i afseende på Frih. Cederströms motion, än den som af förbemälde herrar blifvit begärd, och instämmer således med dem i anhållan att samma motion lägges lill handlingarna; ty, såvida den skall qvarblifva i R. o. Ad:s prot., kan dermed ingen sämre åtgärd vidtagas. a5 H. 52 Den a6 M a j. Hr Dalman: Jag förmodar alt Hr Frih. o. Landtm, finner sig förhindrad att göra ptopos. med det tillägg, som llr Lefren hegart , emedan della tillägg skulle innefatta ett R. o. Ad:s omdöme i en fråga, som icke varit till Utsk. remitterad, och hvaröfver R. o. Ad. således icke äger att afgifva något yttrande. Just den formen, att lägga till handlingarna, bevisar deremot att R. o. Ad. icke tagit framställningen under öfvervägande. Jag yrkar att propostn måtte blifva ett helt enkelt läggande till handlingarna. Hr von Hartmansdorff: Jag anser Frih. Cederström hafva skadat sin framställning genom de hårda orden, hvarom vi öfvertygats af den uppläsning Gr. Horn verkställt, lifter att hafva afhörl den, torde man tattare blifva öfverens alt helt enkelt lägga framställningen lill handlingarna. Om en ledamot eliel' tvänne förklara, alt denna åtgärd betyder eli ogillande, och tjugu ledamöter på andra sidan anse det vara ett gillande; så må andra än Ståndet bedomina hvilkendera varit dess mening. Hr Rosenblad:
Utskottet, som redan uti dess under N:o 4(7 afgifne Betänkande till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnat ett förslag, rörande sättet för upplåningen af hvad som erfordras tilt fyllande af Riksgälds-Contorets behof, samt derjemte hyser den öfvertygelse, att, om Fullmägtige i Riksgälds-Contoret begagna sig af de utvägar, hvilka uti berörde förslag äro dem medgifne, någon svårighet icke lärer möta för det behöfliga lånebeloppets erhållande emot en lägre ränta, än den af Motionairen föreslagna, har af dessa skäl trott sig böra hos Rikets Ständer tillstyrka, att Herr Stråles ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 28 Februarii 1835» Bihang till R. St. 2 StaisVisko Hets Memorial iV.-o f.20. N:o 420. Ankom till Exp.-CJtsk. den 2 Mars.' Memorial, i anledning af Fullmägtiges i Riks gälds-Contoret hemställan om en årlig nådegåfva till förre t. f. Öfver - Commissarien P. J. Åhman. (11. A.)