Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 105. i anledning af gjorda framställningar, angående ytterligare låne-understöd för kvrko-byggnaden i Christinehamn: B. VI. 381; VII. 133, 143, A. 147; B. IX. 112, 151, A. 151; B. XI. 4. 118, A. 118, E. 218. — N:o 106. i anledning af väckt motion om låneunderstöd till kyrko-byggnad i Ullerfvads församling af Skara stift: B. VI. 381; VII. 133, A 133. — N:o 107. i anledning af väckt motion om bidrag af allmänna medel till kyrko-byggnad i Kongsbacka: B. VI. 381; VII. 133, A. 133" — N:o 108. i anledning af väckt motion om låne-understöd till skol-byggnad i Luleå: — N:o 109. i anledning af Rikets Ständers beslut i de uti StatsUtskottets Utlåtande N:o 86 behandlade frågor angående fortsatt utförande af jernvägs-arbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderlige medel: B. VI. 281, 382, A. 383 — N:o 110. angående aflöningens bestämmande för den hos RiksStånden och Utskotten anställda Kanslioch "Vaktbetjening: B. VI. 381, 519, A. 520. — N:o lil. angående det afslutade nya lånet för Statens jernvägsbvggnader och det för samma lån erforderliga ränteoch amirterings-anslag: B. VI. 555; VII. 134, A. 134. — N:o 112- i anledning af väckt motion om inrättande af en låne-bank för jordbrukets och dess binäringars understödjande, samt beredande af dertill erforderliga tillgångar: B. VII. 97, 196, A. 196.
s 73 — 79, bif. af Adeln, IX s53i, af BorgareStåndet, IX s 567, af BondeStåndet, IX s 591. 216 PenningeVerk, om dess reglerande; Konungens Nådiga Proposition, åtföljd af FinahceComraitteens Betänkande och Grefve von Schwerins särskilda Yttrande, I i. s 343 — 439, jemte åtskilliga enskildes Utskottens Utlåtande , jemte Bilagor och särskilde Meningar, Yl 1. s 243—• 45o, bif. af Adeln, IX s 517, återrem. af PresteStåndet, IX s 5i<), af BorgareStåndet, IX s 5ai, af BondeStåndet, IX s 529. Svar å de af RiksStånden gjorda Anmärkningar, VI 1. s 742—-887, med anledning deraf BondeStåndets heslut, IX s 909 — 919, BorgareStåndets, IX s p33 — 937, Adelns, IX s 988-—-942, Prestestånd ets, IX s 943 — 901. Anmälan om Ståndens olika Beslut och förslag att dem sammanjemnka, Yl 2. s a5 — 55, i anledning hvaraf PresteStåndets Ultimatum, IX s 1Ö2G—1028, Adelns, IX s io35, io36, BorgareStåndets, ix s io55—• ro&7 och 1076 och' BondeStåndets, IX s 1062—10(86. Hvaremot Adelns inbjudning ej kunnat antagas af PresteStåndet, IX s io52. Anmälan i anledning af Ståndens Ultima ta, VI 2. s 77—83, bif. af BondeStåndet, IX s 1119. 217 Uixderd. RiksdagsBeslutet, §. q. Pension, om utbekommande af förre Härads - Skrifvare!!
Landt t idis er sättningen af Städerna och Landet finnes påiäknad till 150,000 R.dr, men har år 1813 utgjort 157,425 R;dr 10 rst. eller ensamt 7425 R:dr utöfver behofvet, hvaraf för säkerheten skull alltså icke torde kunna göras någon ökad calcule. 3:0 Posfmtdlen äro, i likhet med 1S12 års Riksstat, endast påräknade till 150,000 R:dr, men finnas ifrån och med 1810 till och med 1813 utgjort 777,679 R:dr 13 sk. 6 rst. eller per medium 194,419 R:dr 39 sk. om året3 och som, mig veterligen, ingen anledning är, att inkomsten af Posten kommer att förmindskas, så torde den påräknade årliga intraden af Postmedlen med 30.000 R:dr kunna ökas eller till 180,000 R:dr, sorn dock för säkerheten skull utgör 14,419 R.dr mindre, än hvartill densamma per medium uppgått. 4:0 Af Charta Sgillata äro äfven, i likhet med 1812 års Riks-Stat, endast påräknade 150.000 Rdr, men befinnes, efter den nya Charta SigiIlata Förordningen, för år 408 Den } 9 'JunK 1813 hafva utgjort 274,801 R‘dr 36 sk. 11 rst eller 134,801 R dr 36 sk. 11 rstutöfver påräknade behofvet.
Prot. 1862 & 1863. 3 Sami. 6 Haft. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial M 7, riksdagsmän i Andra Kammaren på landet samt från länets städer. Jemte det att ett sådant valsätt förefaller nog inveckladt, skulle man inom dessa blott för tillfället sammankomna valnämnder icke med någon sannolikhet kunnat förvänta den enhet i åsigter angående dem som borde väijas, hvilken gåfve det tillförlitligaste uttrycket af valområdets förtroende, men som i allmänhet förutsätter, att de väljande haft tillfälle till en närmare beröring under gemensam utöfning af offentlig verksamhet. Dessutom, då ledamöterne i Första Kammaren skulle utses genom delegerade från samma valkorporationer, som utsåge ledamöterne i den Andra, hade äfven efter detta förslag valen sannolikast blifvit ett uttryck af de för tillfället rådande åsigterne och således icke lemnat den åsyftade säkerheten mot dessas möjligen skadliga inverkan på representationens åtgärder. Det har äfven varit föreslaget, att i den Första Kammaren skulle bibehållas en slags ståndseller klass-indelning, under det den Andra skulle tillsättas medelst samfälda val, men följden häraf hade efter all anledning blifvit, att den Första Kammaren ansetts representera de privilegierade klasserna och således alltid kommit att mötas med misstroende af den folkvalda Kammaren, samt följaktligen ej kunnat utöfva det gagneliga inflytande, som med inrättandet af denna Kammare åsyftats. Dessa olägenheter hafva på ett lyckligt sätt blifvit undanröjda i det nu aflåtna förslaget, enligt hvilket Första Kammarens ledamöter utses af landstingen och stadsfullmägtige, hvilka, tillsatta oberoende af ståndseller klass-kategorier, sålunda ej heller kunna anses representera dessa, samt, då de ega att handhafva och bevaka mångfaldiga för länet eller staden vigtiga intressen, måste väljas med hufvudsakligt afseende på sin förmåga härtill och ej på sin mera tillfälliga egenskap att utgöra en valkorporation för den Första Kammaren. De representera således icke en tillfällig majoritet bland valmännen till Andra Kammaren, utan det län eller den stad, hvars förtroende kallat dem till deras befattningar, under hvilkas utöfning de ock böra vara bäst i tillfälle att förena sig om valet af dem, som företrädesvis ega deras förtroende.
Till kännetecknande af hans dramer kan jag ej låta den blifvande Lörd Mayorn vederfaras större rättvisa, än genom att jag slutar med några utdrag ur hans annonser: » Storartad utstyrsel! — Splendida toaletter! — Skallande skratt! — Tårar af rörelse! — Storslagna sceniska effekter! — Ett riktigt Drury-Lane-Drama! » IL Operan. Man berättar om en lärd, som höll ett föredrag öfver ormarne i Irland och inledde detta ämne med orden: » Det finns inga ormar i Irland ». Huru han därefter fortsatte, har jag dess värre ej fått mig bekant. På samma sätt känner jag mig nästan frestad att börja min uppsats om operan i England med påståendet: » Det finnes ingen opera där ». Åtminstone finnes det ingen engelsk opera i samma bemärkelse som fastlandets operor, framför allt ingen stående opera, och hvad man i London då och då får höra af operamusik, det är nästan uteslutande utländska konstverk, utförda af utländska konstnärer. Och dock äro engelsmännen icke blott en rik nation, som har råd att skaffa sig konstnjutningar, utan på sitt sätt ock en i hög grad musikälskande. Men helst hör hvar och en enskild sig själf göra musik. Sjunga måste de allesammans, döttrar, mödrar och mormödrar och likaså motsvarande manliga generationer / Det förefaller stundom rent af såsom fruktade de unga flickor, som icke sjunga, att därigenom lägga i dagen en bristande skolbildning. Gatumusikanter, positivartister, kyrkoorgeln och kyrkokören, i hvilken hela familjen Bull sjunger med, allt detta fröjdar det BulPska hjärtat. ' Man måste till och med gifva engelsmännen det erkännandet, att de på kyrkomusikens område åstadkomma aktningsvärda resultat, ja, att i återgifvandet af oratorier intet annat folk mäter sig med dem. Och när hvart tredje år vid Händels-festen i Kristallpalatset en orkester af femhundra och en kör af tretusen personer utföra den » nationelle » komponistens odödliga verk, då kan väl ej det musikaliska värdet mätas efter antalet musiker, men det kan heller ej förnekas, att de stora massorna äro väl skolade och verkan af deras samarbete gripande.
Län gäller samma stadgande om recrutering och kostnaden derför som för Nerike. i685 års stadfästelse bjuder uttryckligen, att knekten skall lönas utan K. M:s någon den ringaste afsaknad uti dess inkomster; och K. Förordningen d. 1 Febr. i6g5 är i samma anda. Man misstager sig högeligen, om man tror, att K. Carl XI utsatt Statsverket för skyldigheten att ersätta hvad en rote tilläfventyrs contraherade med sin soldat utöfver hvad knektecontractet bestämmer. Kan eller vill ej roten anskaffa soldat för hvad knektecontractet utsätter i lön och lega, så är rotehållaren skyldig att blifva soldat sjelf. Detta får icke förglömmas af dem, som nu vilja återinföra de förhållanden, som under K. Carl XI:s tid voro rådande. Gr. von Fersen: Det är i anledning af hvad de tvenne sista talarne anfört, sorn jag nu begär att i korthet få yttra mig. Hvad Frih. Sparres anmärkning beträffar, som skulle min motion denna Riksdag icke kunna leda till det åsyftade resultatet, och att den således vöre öfverflödig, så hemställer jag till Hr Frih:s eget begrundande, huruvida i834 års Ständer kunna anses förhindrade ait i denna fråga fatta ett beslut och till K. M:t ingå med begäran om fastställel - Den 10 Februarii c. m. 77 se derå. Med afseende å hvad Frih. i öfrigt anfört, får jag upplysa, att frågan, som nu är för handen, endast behandlar rotehållet, och rusthållet ingår deruti för ingen del. Hvad legorna vidkommer, får jag upplysa, att om Frih. behagar läsa till slutet af K. Brefvet till Landsh. Ribbing, torde Frih. bäst finna, hvarföre det är anfördt, nemi. derföre, att der står: ”aldenstund allmogen i gemen har vid sisthållne Riksdag erhållit resolution, att all hufvudlega skall vara upphäfven och förbuden.” Hr Riben har sagt, att jag yttrat, det jag icke läst knektecontracten.
Enl. min åsigt utgår man från en fullkomligt riktig synpunkt, då man säger, att afsigten är att genom en betryggad besittningsrätt af Kronans jord få densamma bättre skött och vårdad. Ser man åter saken på så sätt, så måste Kronan endast hafva att göra med den som brukat jorden, och om boställs-innehafvaren icke sjelf brukat jorden, så kan han icke äga några anspråk på att åtnjuta förmåner för jordens skötsel. Hvad för öfrigt angår det betänkliga förhållande, som man anser skola upkomma deraf att boställs-innehafvaren är pligtig att ersätta husröta och dylikt, så tror jag icke att det är så farligt dermed; ty man måste väl antaga att boställs-innehafvaren vidtagit sina försigtighetsmått med den arrendator, till hvilken han utarrenderat bostället. Kronan bör i första rummet afse att få jorden väl skött, och vid sådant förhållande kan man endast fästa afseende på den, som jorden verkligen brukar. Ofverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., enär, i afseende på de särskilda punkterne af förevar:de Utlåt., olika propos:r blifvit begärde, först hemställde, om K. och Ad. behagade bifalla den föregående punkten, innehållande tillstyrkande, att K. St:r behagade, med den rätt 77 § Reg:sF:n 120 Den 7 Mars. lemnar, besluta, att med utarrendering af Kronans till enskilde personer förlänade lägenheter K. Kungörelsen af d. 17 Juli 1847 skall tillämpas. Denna propos. besvarades med Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att lian funnit Ja öfvervägande. Hr Printzensköld: Jag vill icke uppehålla K. och Ad. med en votering i denna fråga, men jag anhåller att till prot:t få afgifva min reservation.
I sådant fall hade hon nog fått underrättelse från honom. Arnolds ord ringde åter i hennes öron. Det var förgäfves hon förskansade sig bakom vissheten att hon var älskad och att hon ej hade någon otrohet att befara. Hon kände hur svartsjukan angrep henne och att hon ej längre kunde kämpa emot densamma. Hon måste hafva visshet, sak samma hvilken visshet. Hvad som än vore orsaken till Brauners osynlighet under tre dagar, så trodde hon sig lättare kunna bära vissheten än tviflen, oron och svartsjukan. Ty hon väntade att finna en visshet, som alldeles tillintetgjorde hennes oro och svartsjuka, som kom henne att blygas öfver sina tvifvel. Sent på aftonen den tredje dagen sände hon sin kammarjungfru till Brauners bostad. Den halfva timme, Magda behöfde för att uträtta sitt ärende, föreföll Nora som den längsta hon hittills upplefvat. Hon tyckte, att hennes tankar stodo alldeles stilla. Det kom sig af att hon ej hann till något resultat på de tankar, som genomkorsade hennes hjerna, ty i sjelfva verket tänkte hon mera på denna enda halftimme än hon under vanliga förhållanden tänkte på flera dagar. Trettio korta minuter! Likväl tillförde henne hvarje minut en ny föreställning, som hon konseqvent och omsorgsfullt utvecklade, till dess resultatet, just dit hon ville komma, afbröts af en ny föreställning. Så mycket hinner en menniska tänka på trettio korta minuter. Måhända hon under dessa minuter af plågande qval kunnat fatta hvad Arnold Lindqvist känt, när hon så obarmhertigt grusade alla hans illusioner! Ändtligen återkom kammarjungfrun. Nora, som redan på afstånd hört hennes lätta steg i trappan, skyndade henne till mötes. Men hon stannade tvärt och kände hur beklämdheten fick makt med henne. Magda såg nemligen bekymrad ut. – Nå? frågade Nora i andlös spänning. – Fröken ser så upprörd ut, svarade flickan undvikande. Fröken gör orätt i att oroa sig; ty när allt kommer omkring, så fins det kanske ingenting att oroa sig öfver. – För Guds skull tala Magda! Träffade du honom? – Nej, fröken. Herr Felix var inte hemma. – Inte hemma? – Kristian, betjenten, sade att han rest bort. – Huru? Rest?!
Han räckte Nelly ljuset, som hon tog med sin ena hand, medan hon öppnade dörren med den andra. I ljusskenet skymtade otydligt inne i hennes rum det stora hvita myggtältet öfver hennes bädd. Hon vände sig på tröskeln, skyddande lågan med sin hand, som genomträngdes af det matta rödaktiga skenet. – Här är så tyst, att man skulle kunna tro sig i en öfvergifven stad, – sade hon i tankspridd ton, liksom endast för att säga något. – Jag skulle känna mig helt beklämd, om jag icke åtminstone hörde springvattnets nästan menskliga röst. – Man skulle kunna kalla Damaskus den sofvande staden, – svarade Emin. Nelly gjorde en värdig, flygtig bugning som nyss, steg in i sitt rum och tillslöt dörren lugnt och likgiltigt. Hvilka tankar genomkorsade i denna stund Emins hufvud, då han stod der ensam utanför vesterländskans nyss låsta dörr, han, muslimanen, som var van att köpa kvinnor för penningar? På Libanon kunde han uppköpa en kvinna för ett par hundra francs och i Stambul för ett par tusen. Negresser, om det föll honom in att räkna dem som kvinnor, kunde han tillhandla sig för godt pris i sjelfva Damaskus. Hvad tänkte han, då han såg den unga amerikanskan stå helt lugnt framför honom på tröskeln till sitt sofrum, icke barnsligt enfaldig och omedveten, utan med vesterländskans fullkomligt medvetna, stolta oskuld? Från den matta, blå lykta, som ännu brann med tynande ljus långt på afstånd öfver gårdens hvälfda inkörsport, träffade en svag ljusstrimma hans ansigte. De svarta kläderna gjorde hans kropp osynlig. Ensamt hans hufvud syntes med sin röda fez som ett gåtfullt hufvud i en mörk rebus. Och hela hans personlighet var en af likt och olikt sammansatt rebus, hvilken ingen vesterländing förmådde lösa. Nelly sof godt och vaknade först långt fram på förmiddagen. På Emin tänkte hon icke stort mer än man morgonen efter en teaterafton tänker på den skådespelare, som man hört deklamera sin roll. Deremot gladde hon sig åt, att doktor von Blumenbach lofvat att komma. Han hade förefallit henne ovanligt hygglig och underhållande.
N:o 14, öfver väckte motioner, ang:de inteckning af aftal om nyttjande-rätt till fastighet i stad. D e n 6 April. 175 Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde, dels d. 30 sistl. Mars, dels d. 1 dennes f. m. första gången bordlagde Belänkin och Utlåtm, nemi. från Lagutskottet : N:o 27, i ani. af väckt fråga om förändring af 1 och 5 §§ i 3 Kap. HandelsBalken; SlatsUtslcoltet : N:o 52, i ani. af K. Propos., i fråga om anslag till uprätlhållande af den Arméens PensionsKassa åliggande pensionering; Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 71, i ani. af väckte motioner om åtgärder till befrämjande af sabbatbens helgd. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 1 dennes f. m. på bordet lagde Betanien: N:o 72, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena; N:o 73, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Falkenberg; och N:o 74, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Kungsbacka. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde, från Exped.- Utsk. inkomne, förslag till R. St:rs underd. Skrivelser till K. M.: N:o 53, ang:de grunderne för val af Revisorer till granskning af BankoDiskontens räkenskaper; N:o 54, ang-.de ändring i ansvarsbestämmelsen för uraktlåtenhet att öpna dammlucka; N-.o 55, ang:de tiden för Revisions-skillings nedsättande; N:o 56, om beredande af religions-och sedlighetsvård åt den vid större arbeten använda personal; N:o 57, i fråga om KrigstlofRättens indragning; N:o 58, ang:de det R.
För min del har jag aldrig tillhört något parti, och skall såsom jag hoppas aldrig komma att göra det. Jag finner mig för den skull i den lyckliga ställning, att kunna på f. m: tala för ett Kongl. Förslag, och på e. m. möjligen tala emot ett an - 230 Den 21 Mars f. m. nät, utan att vid någotdera tillfället känna något inflytande på mitt yttrande hvarken från Regeringens sida eller från partiernas. Då man befinner sig i en sådan ställning, hvilken efter min öfvertygelse för en representant är den lyckligaste af alla, kan man också i hvarje fråga vara i tillfälle att yttra sin egen öfvertygelse. Men, mine Hrr, om det nu skulle så vara, att man genom vägran af direkta anslag borde söka hindra Prinsarne att bilda opposition mot Regenten, tror jag dock, att förslagets upphofsman icke äro konseqventa äfven i afseende härpå, då de nemi. vilja, att Kronprinsen och EnkeDrottningen skola hafva särskilda anslag. Enligt mitt förmenande borde dylika anslag af samma skäl ännu mindre lemnäs åt dessa personer. Det är nemi. påtagligt, att Thronföljaren är bäst i tillfälle att bilda ett parti, och ett farligt parti, särdeles om han kunde göra gemensam sak med EnkeDrottningen för att intrigera mot en äldre broder, då deremot de från thron följden aflägsnare stående Prinsarne väl böra antagas hafva mera svårighet att kunna bilda något sådant, allrahelst som den förres apanage är vida större, än de sednares. Jag har aldrig tillhört hofvets omgifning och kan aldrig komma att tillhöra den, af det enkla skäl att jag saknar de egenskaper, som dertill erfordras; men jag tror, att det icke är den omständigheten, att en Prins äger medel, som sätter honom i tillfälle att förvärfva sig vänner och anhängare, utan att dertill fordras helt andra egenskaper, som lika mycket bero af honom sjelf som af dem, med hvilka han umgås.
Af Herr Sommelius: ”Ett af de vigt igaste skälen till min i Vällofliga Borgare Ståndet väckta motion N:o 2(5, rörande ändringar och tillägg i nu gällande skolstadga, var alt förekomma det öfveransträngande arbete, som lärjungarne mäste underkasta sig, om lagens många och stora fordringar skola uppfyllas. Man behöfver ej mer än kasta en blick på dessa fordringar, för att inse det lärjungen vid det egna arbetet, som dock alltid är och förblilver det bästa och nyttigaste, ej lemnäs tillräcklig tid alt öfva och skärpa förståndet och omdömeskraflen, genom att noga begrunda och studera del förelagda pensum, utan måste endast öfva och anlita minnet, om han skall kunna hinna med de mångå och långa dagliga Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118. 41 dagliga lexorna. Hurudana följderna af eu sådan skef själsförmögenheternas utveckling mäste blifva, bebölver ej mera än påpekas. Visserligen bar Utskottet föreslagit åtskilliga förändringar oell uttalat åsigter, som i någon mån torde afhjelpa detta onda, men i en sak så vigtig som den ifrågavarande skulle jag önskat att Utskottet uttalat sig mera bestämdt, än det gjort. Med anledning häraf får jag i Utskottets framställning vördsamt göra följande tillägg och förslag: l:o att Filosofisk Proptedevlik — Psykologi och Logik — ej må såsom särskildt undervisningsämne vid elementarläroverken vpplagas. På Ulskotts-afdelningen gjorde denna mening sig gällande, emedan man ansåg alt nödig insigt i Logik lämpligast inhemtas under studiet af språk och mathematik, och emedan studiet af de Filosofiska disciplinerna i allmänhet tillhörer universitetet; en åsigt, som både erkännes och följes i Danmark och vid åtskilliga Tyska länders Gymnasier. (Se G. Anderssons berättelse till Kongl. Eckles.-depart. sidan 4, intagen i Lunds kalhedralskolas årsprogram 1862). 2:o att kurserna i Lalin och Mathematik betydligen inskränkas.
r det väl en öfverdrifven liknelse, om TT vi i stället för det utnötta ordet » klöfrT verbla.d » tillämpa bilden » konstellation » på de tre kvinnonamn, som under förra delen af vårt århundrade och delvis äfven under den senare strålat på den svenska litteraturens firmament — namnen Fredrika Bremer, Emilie Flygare Carlén och Sofia Margareta von Knorring? Näppeligen. Den första tillhörde dessa kvinnor, som i handling visa, att det är ej endast mannen gifvet att åstadkomma väckelser, att på sin andes barn förverkliga innebörden i det ädla maktspråket: Gån ut kring allt folk! Den andras lifsgärning vann måhända ej samma genomgripande betydelse, men sä- kerligen bidrog den i lika stort omfång till att göra det svenska namnet kändt och aktadt. Och gärna må medgifvas, att bredvid dessa två stjärnor den tredje lyser i konstellationen med ett ' något blekare sken. Hon tillhör den likvisst. Därför några enkla ord, ingen lärd afhandling, på hundrade årsdagen efter den, då » Författarinnan till Cousinerna » såg dagens ljus. Biografiska data ur Sofia {Sophie stafvade hon själf) von Knorrings *) halfsekellånga lif återfinnas litet hvarstädes i u p p - slagsböckerna. Följaktligen är det nog att här uppdraga ytterlinierna. Äldsta dotter af öfverstelöjtnanten och hofmarskalken Christer Göran Zelow (polsk härstamning) och Helena Sofia Gripenstedt (kurländsk härstamning) föddes hon den 29 september 1797 på Gräfsnäs i Västergötland. Hon säges redan tidigt ha varit liflig och svärmisk, men hennes eldiga temperament fick den nödvändiga motvikten genom en vårdad uppfostran och syskonbandet med de fyra systrarna. Alla dessa systrar voro rikt begåfvade på hufvudets och hjärtats vägnar, och o m Sofia, som redan vid sju års ålder börjat syssla med författarskap, hette det i societeten under de tre år från det trettonde — då hon i Stockholm fullbordade sin uppfostran, att hon hade ej min*) Som en kuriositet, antagligen känd blott af ett fåtal, må nämnas att namnet Sophie von Knorring återfinnes på ytterligare ett af kulturhistoriens blad.
Herr I^s/anstolpk: förnyade dek af Herr gjorda förslag, ak upskjuta med denna §:s afgörande; men arsttliige wörö af stridig tanka. Herr Grefw-n och Land t-Marstalken gjorde krnpoliiivu.: Vifaller Höglofl. Ridserstapek och Adeln l. §. af Betänkandet, med deri af Grefwe Märner proponsrscka killäggnji g at det deruti före» slagna Upskartningssätt af fyra Ständ ej mä leda til j?, Ljuäioal? Ropades Ja, Nej och VorerinZ. Herr 2 i dorli. Jag hade förcfatk mig ak ej yttra någon kanka i er ämne, der sä manga andra, med mera kännedom och rättighet, redan gistvik sina. De fa ord jag arnar säga hafwa ingen annan afsigt, än den, om möjligt är, at afböja en Vmennx, och spar» Ridderskapet och Adeln förlusten af en dyrbar tid. Jag undersöker icke om sammanskottet til esaliszrionsn är en Bewillning, eller icke. Der gör kllsylbst ak den ar en Beskattning, hwilket icke lärer kunna nekaS. Riksens Ständer allena äga rättighet at beffaika sig och alla SwerigegJnnebyqgare, och denna hafwa ds uröfwat, dä de utstakat en wis;?r6(lsnt, som af all förmögenhet stall gifwaS. Men uppå Lammittsrsäe8 åtgärd ankommer det ak bestämma werka» af detta NiksensSländerö Beslut, dä ds bestämma wärdet af all Egendom, och dymedelst cke - HL4 rr,-miners densamme, som hwar och en s?asl betala.