Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad de Militaire StatsRåden angår, så uppbära de, hvilka andre löner bibehålla, icke mera än Taffelpenningar, och då för öfrigt det icke kan förutses, att personer, som andre löner innehafva och kunna bibehålla, alltid varda till de Militaire StatsRåds-platserne utsedde, synes ej eller någon disposition om de för dem anvisade löner, till förmon för de Civile, kunna vidtagas. a:o De af Utskottet för Justities-Räder ne upptagne löner från 3ioo R:dr lill 4000 R^dr, med deruti inbegripne iooo R:dr i Taffelpenningar hafva likaledes ansetts otillräckliga af någre Ledamöter inom R. o. A.j Hr Friherre Boije, Ludvig, samt Hrr Puke, Eric, >von HartmansdorffA., och Ribbing, Arvid, emedan Utskottet icke i tillämpningen följt den likväl erkände principen, att ekonomiskt oberoende hos Rättvisans Skipa re vore ett oeftergiflig! vilkor för Statens fordran på oväld och nit hos dess Tjenare, samt att den ådagalaggde svårigheten i senare tider, att finna skicklige personer, som velat åtaga sig desse Embets-platser, tillräckligen visade missförhållandet emellan de juridiska Erobetsmännens löner, då flere af dem, som redan blifvit JustitiasRåd, sökt sig till andre Embeten; och för alt motverka detta menliga förhållande, eller att, i anseende till lönevilkorens otillräcklighet skicklige män, utan egen förmögenhet, hvarken vilja söka eller bibehålla desse platser, har en ytterligare förhöjning af iooo R:dr eller lönens beräknande till sammanlaggdt 5ooo R:dr, påyrkats. Utskottet har, hvad desse Embetsman angår, tillstyrkt beviljandet af hela det belopp, hvartill K. M:t i Nåder ansett deras lönevilkor böra bestämmas. Derutöfver har Utskottet funnit sig icke kunna tillita de knappa tillgångarne. Och får Utskottet tillkännagifva, att Hederv.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att i anledn. af R. o. Adis vid slutet af sista plenum fattade beslut hade nu ett förslag blifvit upprättadt till redaction af Ståndets då fattade beslut rör:de tullbestämmelserna för artikeln Brännvin och sprit, hvilket förslag nu upplästes, så lydande: Brännvin och Sprit af ris eller arrac; af socker eller rum; cognac, införd från Frankrike; och Qvant. Qvant, för Inf.- Utf.- tullber. tull. tull. Tullvärde. gen iévre, Holländsk. tullber. 1 kanna Förbjudet 3 r:dr deröfver alla andra slag, odistilleradt eller distilleradt 1 kanna Den ii December f. m. 2i3 Derjemte beslöt R. o. Ad., alt, derest K. M. icke skulle finna för godt bifalla nyssnämnda införselsförbud å brännvin o c b sprit, alla andra slag, odistilleradt eller d i s t i 11 e r a d t, införselstullen å sådant brännvin eller sådan sprit skall vara 32 sk. kannan, då varan håller till och med 12 graders styrka, och i r:dr kannan, då gradtalet är deröfver. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: I enlighet med hvad jag den dagen, då denna fråga förevar, hade äran anföra, underställer jag R. o. Ad., huruvida det är en nation värdigt att redigera så sina stadganden, att de kunna leda till chicane. Om en tulltjensteman finner cognac (hvilket ej är detsamma som brännvin) icke införd från Frankrike, men ändå ganska god, så kan han genom denna redaction finna sig föranlåten att chicanera importören. Äfvenväl gäller detsamma om sprit och enbärs-brännvin, hvilket sednare kan komma från andra orter än Holland; och emedan det är varan, som bör bära tungan af tullen, så bör stadgandet vara så redigeradt, att det icke är orten, hvarifrån varan kommer, som skall gifva anledn. till den åsätta tullbestämmelsen, utan sjelfva varan.
Denna postgång har förut blifvit besörjd medelst entreprenad och kostade då 2i,5oo r:dr, men bestrides numera för Postverkets egen räkning med ångfartyg, som visserligen äro ganska dyrbara, då de endast i inköp kostat omkring r5o,ooo r:dr och deras underhåll dessutom erfordrar betydliga summor. De erbju * da likväl numera det allmänna bland annat äfven den fördelen, att en del af Flottans manskap och officerare der kunna inöfvas att föra och servera ångfartyg. Utgifterna för denna postgång kunna emedlertid icke så noga beräknas, då det är nära omöjligt att på förhand bestämma, hvad sorn erfordras för ångfartygens underhållande; men det är sannolikt, att dessa kostnader snarare komma att öfverän understiga förslaget, helst åtskilliga nya reservpiecer för det äldre af Postverkets ångfartyg i år mäste anskaffas. Dessutom tillkommer den omständigheten , att förrådshus för kol och andra förnödenheter i Ystad erfordras, och att Postverket troligen sättes i nödvändighet att äfven vara betänkt på inköp af en seglande jakt, sorn förut underhölls af entreprenören för att begagnas under den tid, som seglationen ännu är öppen, sedan ångbåtsfarten upphört. Derigenom skulle en 7 H. 34 Den 26 Maj e. m. ytterligare utgift af 5 eller 6,000 r:dr uppkomma, som icke blifvit i staten afsedd. Hvad derefter utrikes brefvexlingen angar, har den nu blifvit beräknad till 116,000 rtdr. Den var i föregående staten upptagen till 112,000 r:dr, men utgifterna uppgingo i sjelfva verket för sisth år till ett högre belopp, hvartill den höga coursell egentligen varit orsaken. Denna inverkar betydligt till höjning eller sänkning af utgifterna för brefvens befordran till utrikes orter, och bland realisationens fördelaktiga resultater skulle således äfven blifva, att betydliga fluctuationer härutinnan icke för framtiden behöfde befaras. "Utrikes brefvexlingen bestrides: 1:0 genom posten till Hamburg öfver Danmark (Den medförde förut förlust; men genom en ny postconvention med Danmark och genom den af K.
GiftermålsBalken, som ändringar uti 7 Cap. RättegångsBalken, i afseende på Inteckning i fast Egendom, 54- — om gillande af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, om vidtagande af vissa provisoriska anstalter till befordrande af mera enhet och likstämmighet i afseende på fattigvården , dito. — om gillande af StatsUtskottets Betankanden, angående 1:0 i an - 227 ledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, tillökt anslag för Spinnhusens i Landsorterne underhållande; 3:0 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, medels anslående för Stockholms KronoCorrectionshus; 3:o de uti Södermanland, varande Jaghackar, 14.9.
Au nom de Dieu, ma chère Amie! – Pour toute chose au monde, Madame de Ringschöld, laissez donc cette pauvre enfant pleurer au nom de Dieu laissez-la donc – pour toute chose au monde – au nom de Dieu.” Men ma chère Amie, Madame de Ringschöld, som, med undantag af en viss flyttbar döfhet på det örat som vette åt hennes Man, var begåfvad med de flinthårdaste nerver i verlden, gaf icke akt på Grefvens böner. Hon hade haft oförsigtigheten att debutera med en hotelse, hon misstänkte dottern om att spela en komedi, för hvilken lusten en gång för alla skulle henne fråntagas, hon var dessutom sjelf uppretad. Långsamt, men hotande, höjde hon ena handen, med den andra höll hon allt fast i den mot golfvet neddignande Elin . Grefve Ringschöld ryckte på sin stol, Fru Wahl reste sig med ovilja, till och med Alfred lät högmössan ligga och började se på sin stackars syster, och Gösta, som från sitt gömställe sett, huru Elin misshandlades, och det till för hans skull, – Gösta skulle just rusa fram, kasta sig emellan mor och dotter, och på sig afvända det Elin tilltänkta slaget, när i det samma dörren till salen öppnades och Wahl inträdde. Hvem är lycklig nog att ej någongång under sin lefnad ha erfarit, huru det blotta, oförmodade framträdandet af någon oväntad, tredje person mera lugnande verkar på stormiga uppträden, än alla vältaliga och bevekliga föreställningar, än alla pour toute chose au monde samt au nom de Dieu, (brukadt som talesätt) af en eller annan, som ifrån början deltagit i oredan eller ock endast åskådat den! När nu tillika denna tredje, här rättare sjunde, person hade, ehuru son af en kolare, ett väsen som gerna kunnat anstå den högstbetroddaste Man, så är väl mindre underligt, att, vid Wahls inträde, ovädret i Högesta stora och vackra salong i blinken lade sig.
Det blef en stund tyst vid ruinerna, öfver hvilka månen göt sitt bleka, dallrande sken. Stunden var icke utan sin stora högtidlighet. Man såg här ett folk i beredskap att hämnas på den, som med stolt förakt trampat fosterlandskärleken under fötterna. Det var grymt, men rättvist. Ren och stark lågade denna kärlek i österbottningarnes bröst; de kunde icke ens tåla höra namnet landsförrädare, och när dertill kom, att den brottslige var från samma provins, ja, till och med var bosatt i samma socken, blef hatet mot honom ännu mera uppjagadt. En half timme hade gått till ända, och ännu hade ingen arm höjt sig för att verkställa den redan afkunnade domen. Ville Pekkas domare grymt leka med honom, såsom katten med råttan? Det är svårt att säga, men skenet hade det likväl för sig. "Sämre folk" SÄMRE FOLK" EN BERÄTTELSE Af Daniel Sten Ina Lange MODERN. II. SONEN. III. DOTTERN. Först publicerad av Albert Bonniers Förlag 1885. TILL FRU ANNE-CHARLOTTE EDGREN Fru Edgren! Jag tänker Ni ännu mins det besök vi en gång gjorde i »ett hem»! I det lilla köket der herrskade en ordning, som hvarje husmor väl förstår att uppskatta, och man omtalade för oss, att den alls icke vackra eller unga qvinna, som vi sågo der, och som hade inrättningens matlagning om händer, ännu var älskad af en man, som redan i femton, tjugu år svärmat för henne. Ock hur förvånades vi icke, då man vidare omtalade, ait hon, denna samma qvinna, föremålet för så trogen kärlek, under en tid af nära 10 år varit under polisens uppsigt. Denna korta historia, hvars början och slut vi icke hörde, intresserade oss båda. Jag kunde icke låta bli att tänka på henne, och så formade sig nästan mot min vilja berättelsen om hennes föregående. Först hennes ursprung modern finska, fadern ryss, så hennes förutsättningar, hennes omgifning och slutligen hennes öden, som en naturlig följd af hennes halft österländska blod. Jag ville i allt detta söka ett försvar för henne, en förklaring. Men jag misslyckades. I stället för att bli försvarare, dref min sanningskärlek mig till att anklaga.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i afseende på väckta frågor om förändring af 50 § yttrat, samt, sedan jemväl denna propos. blifvit besvarad med blandade Ja och Nej, förklarade det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande Ja besvarat den sednare proposm. Frih. Raab begärde votering. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voterin’gs-propos.: Den, som bifaller hvad Bevilln.Utsk. i dess betänk. N:o 9, i afseende på väckta frågor om förändring af bevilln:s-förordn:s 50 § yttrat, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer ofvanberörde del af Utsk:s betänk, att, på grund af gjorde anmärkn:r, återremitteras. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 28. Nej — 50. 2:o ang:de af Frih. Ridderstolpe föreslagen ändring i 55 §. Härjemte upplästes 55 § i det af Utsk. afgifne förslag till författning. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i fråga om 55 § föreslagit. 3:o Ang:åe ändring i 58 §. och 4:o Ang:de af Hr Hammarberg föreslagen förändring i 62 §. Den 12 April I. ra. 131 R. o. Ad. biföll ötsk:s i dessa punkter afgifna yttranden. 5:o Äng: de jemkningar i 63 §. Efter uppläsning af 63 § i Ulsk:s författnings-förslag, blef denna § af R. o. Ad. godkänd. 6:o Äng:de rättelser och tillägg till 73 §. Härvid upplästes 73 § i författningsförslaget, hvarefter Frih. Cederström, Jakob, yttrade:
De blefvo öfverfallne, bundne och stoppade i en vak, men vattnet var för grundt, det lyckades icke att dränka dem, men med stänger och stafvar neddrefvos de bundne männen under isen, och byns qvinnor slogo, i furielik vildhet, de döende med sina ämbaren och byttor i hufvudet, för att påskynda mordet. Ju djupare vatten, dess starkare skakas det af stormen, dess våldsammare vågor gå på dess yta. Ju djupare sinne hos ett folk, dess värre svalla dess vågor, då stormen engång drifvit dem i rörelse. Gräsligt är minnet af klubbekrigets fasor! I sin vrede reste sig nu Klas Fleming. Tid var ej längre att skona. Trupper samlades och i spetsen för dem tågade Fleming sjelf mot de upproriske. Här oppe vid Ilmola å träffade nu Enevald ändteligen herr Erik Liljeholm och fick aflemna sitt bref. Herr Erik läste det, skakade på hufvudet och sade: ”Väl torden J dock hafva haft onödigt besvär, ty det synes mig vara på nog lösa grunder, som hon låtit skrämma sig. Dock vill jag ej taga på mitt samvete, att icke härom underrätta herr Klas. Han må sedan anse varningen värd hvad han sjelf vill. Hur slapp ni dock oskadd fram hit?” ”Ungefär såsom om jag skulle hafva rest i en ödemark. Säg mig dock nu, herr Erik, huru detta uppror nu åter brutit löst och hvad som skett. Rykten gå så mångahanda, man berättar att Abraham Melcherson med en krigshär tågat hit till Österbotten, härjat, mördat och bränt, och att detta föranledt denna nya resning.” ”Har Abraham haft något fel, så får han det nu troligen med sitt lif umgälla, ty han är nu i den omilde hertig Carls händer, och han plär icke skona. Abraham har lyckats få mig ett bref tillhanda och deri skrifver han att, sedan han hade straffat de värsta anförarne och upprorsstiftarne, hade han lyckats att efter sitt bästa förstånd med råd och förmaningar lugna de oroliga, men vågade dock ej resa ensam, utan tog med sig en eskort af femtio man.
P5 grund af dessa nu n8mnda forhalanden hafva lonerna vid Rikstelefon i tir ntgAtt med kr. 51: 67 ' under jan. till 3 telefonister och uncler febr. till - n 50: 33 D D s 4. 2) *) Hvarannan dag kl. 11-4 Dessa tider variera nkgot, eniir ej sk mknga telefonister behofvas vid arbetsdagens borjan och slut. * *) Sedan den 1 april iiro lonerna forhojda i enlighet med hvad som niimnes liingre fram i denna artikel. Under dessa mlnader har silunda ej fullt halfva antalet h d t en 1on som ofverstigit 40 kr. pr minad. Vid Rikstelefon Iamnas for ofrigt inga extra forminer. Telefonisternn fA setnester, e j fi.i lR ' karevbrc7 och skola vid sjukdomsf a1 sjtilfva aJEona vikarie. SBsom af det ofvanstbende framgitt aro loneforhtillandena battre vid Allm * na telefon kn vid Rikstelefon och arbetstiden ungefar den samma vid bAda. Den vasentligaste skilnaden i ofrigt synes ligga dtiri, att tjiinstgoringen vid A. T. pA grund af det stora anta.let abonhenter iir betydligt mera anstrangande iin vid ' Rikstelefon. andra sidan har Allmanna telefonbolaget s o j t for telefonisterna vid sjukdomsfall samt genonl sparkassan iifven nilgot for deras frartitid. Innan vi gb vidare, vilja vi soka redogora for beskuffenheten af telefonistens arbete vid Allmgnna telefon. Telefonisten har sin plats invid ~ t ltingt t bord ocb har framfor sig A bordet de 200 nummer hon har att skota; framfor heme reser sig en skifva, det s. k. fiiltet, upptagande alla abonnenternas nummer, och huru tatt %n.
Andre Länders exempel, hvarest fattig-skatten blifvit högt uppdrifven, och städse tarfvar förökning, torde afskräcka oss ifrån ingåendet i ett sådant system; Och då en af våra äldste Ledamöter, hvars erfarenhet om olägenheten af dylika stadganden icke torde kunna jäfvas, nyss yrkat afslag å Utskottens Utlåtande, så kan jag ej annat än instämma i samma tillstyrkande. Men då det förslag till fattigvårds - stadga, hvilket derigenom skulle förkastas, blifvit iitärbeladt af cn Comité, hvars nedsättande Riksens Ständer sjelfve begärt; så synes mig den skrifvelse, hvarigenom Riksens Ständer skulle i underdånighet till Kongl. Majit in - 7ft Den 17 November e. m. berätta deras beslut, böra innehålla att sedan K. M. på Riksens Ständers underdåniga; begäran, nedsatt eii Comité' för behandlandet äf detta ärende, bade Riksens Ständer, genom dess närmare utredning funnit ätt fattigvården , sorn i följe af sin natur, borde ankomma på frivilliga bidrag,- till de fattiges underhåll, icke kunde, då orternas lägenhet och piägseder i detta afseende vöre så olika i Sverige bringas under en gemensam författning för hela landet; Utan ansågc Riksens Ständer det' böra äfven framgent stå hvarje landsort Öppet, att, efter sig der företeende olika omständigheter, oih fattigvården öfverenskomma. —> Jag anhåller således om bifall å Grefve Gyllenborgs förslag. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag instämmer till alla delar uti det yttrande, som Herr von Hartmansdorff nu afgifvit, angående förevarande fråga, men anhåller att, i händelse någre; Protocoils-Utdrag i detta amne ankommit från de öfrige RiksStånden^ desamma måtte blifva uppläste.
U ffolter trott sig ffyldigt förestå, att i följe af de nu uprattade Stater, de deruti »p agne wista Snmmor under stna Ailmännq Tittlar såsom Hofoch S all samt Slo"s-Staterne, Civile Aflönings - Stater,? M li'aire - S-aierne 'i!l Lands peli Sjös, med Försvars »Werlen; Skaten för Utrikes Mmistrarne och Allmän,, U:gifts-State„, sami Extra UtgislS-Summan malte hwar 'ör sig anstäs och blifwa de enda, hwars belopp för en hwar Regeringen ej ma öfwerjskrida eller till annat ändamål anmanda; deremot anser Utt?otter derZ börq wara Kongl. Maj:t obehindradt, ari hmad som wid de under hwar och en af vesta H"sw'id»T ular warande Smier och C.rpser kan besparas, eller genom en bättre organisation indragas, mätte kunna till Sta» tens bästa således frändras och antingen blifwa en besparing för Sraks C. tz,„ ell.-r genom Löne-förbättring tjena till förbättring i ä, n ernes förwslknina, och art säiedes Rege ingens disposition, under hwar och en af kesta Hnunud T''lar mä wara fri och oinskränkt sä snart summan, som till hwar och en är anflagen ej öfwerstcides. Dä R ksens Höglofl. Ständer böra kunna hop» pas och förmoda atk ansenliga förbättringar och indrag - Den 22 Novemberiros dragningar uti Organisation af Embetsmanna-Corpscn kill deras nästa sammankomst torde kunna äga rum, och akt icke Embeten nllikapas för P rsoner, Utan akt alt riktas derhän, att göra förwaltningen pä cn gang meca enkel och mesullkomlig l'ra också Riksens Högloft. Ständer för de modlficationer, som De ej kunna förutse, än mindre bestämma, icke draga i betänkande att lämna Regeringen fria hander, dä isamma mohn dek blir pä
Ständers eget ompröfvande vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den 24 Maj 1815. På Höglofl. Ridderskapets På Högvordiga Prestoch Adelns Ledamö- Ståndets Ledamöters ters vägnar vägnar A. Lantinghausen. Bryn. Hesselgren. På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde' Ätandets Ledamöters Ståndets Ledamöters Utdrag af Protocollet, hållet i Rik, sens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs - och Oeconomie - Utskotts Plenum, den 24 Maj 1S15. S. D. retogs till pröfning och afgörande det *f Utskottets 3:dje Beredning föreslagna, och den 18 dennes på bordet lagda Betänkande, angående vagnar And. Fredin. vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. allmän. Den 3 Junii allrrtänrla skogshushållningen, och den inom åtskilliga af Riks - Stånden -väckta fråga om JägeriStaterisindragning. Herr Prosten Doctor Hesselgren hegärde ordet, oell uppläste ett så lydande skriftligt anförande: Höglofl. Utskottet har i sitt Betänkande afstyrkt Härads - AUmänningarnes delning; men efter ali min öfvertygelse och den erfarenhet jag kunnat förvärfva, bjuder tvärtom just sjelfva ändamålet, skogshushållningen, att eK delning af dem och en förvandling af deras dispositionssätt på det högsta tillstyrkes. Ingalunda är min mening, att påföra högre eller lägre Embetsoch Tjenstemän, sorn med dessa allmänningar haft eller hafva befattning, någon skuld eller vållande till den ofördelaktiga belägenhet, hvari Härads - Allmänningarne, så marga jag känner och. hort af kännare omtalas, för närvarande befinna sig. Sådant ämne vore i alla fall icke detta ställets. Men äfven med den basta vilja kunna dessa aldrig tillräckligen verka till ändamålet. Om allmänning tillhörer skoglös bygd, och andra behöfva ej komma i fråga — så skall nödvändigt dess skog, ehvad Allmänningen är satt under förbud eller ej, tillgripas att fylla aiias alla behof.
Mål i Apellationsväg komma till en sådan Dmostols behandling, och att således en Ordinaire Domstol aldrig bör med dessa Mål kunna taga annan befattning, än såsom PoliceEmbetsmännens Tribunal, i anseende till deras möjliga öfverskridande af sina rättigheter och uraktlåtenhet af sina skyldigheter; ungefär på det sätt, som enligt hvad jag förr haft äran nämma, IlofRätterne nu kunna komma att pröfva Policemål. Jag har tyckt mig af de i dag förefallne Discourcer kunna sluta, att man ansett denna Controll, och detta bedömmande af Embetsmäns åtgärder, som endast vidtages uppå anmälan af den, som tror sig förfördelad, för otillräckelig. Man har förmodat, att en fullkomligare Controll skulle vinnas om PoliceDomstolarnes Protocoller, lika med de Ordinarie Domstolarnes, blefvo insände till IJofRätterne, för att der, äfven utan att vara serskildt öfverklagade, revideras. Om man än 224 Den a 4 Janudrii. skulle antaga, att för en eller flere Embetsman inom Hof-Rätterne det skulle vara en möjlighet att hinna genomgå och granska dessa, jemte de Protocoller, som förut vanligen insändas; om man, för att ej i sjelfva omöjligheten att fullgöra allt som blifvit dem ålagdt, bereda dem den mäst gällande ursäkt för deras försummelser, så i det ena, som i det andra, skulle vilja lill ett antal, som kunde vara tillräckligt, förstärka dem, hvilket åter åtminstone ej öfverensstämmer med den Reductionspriucipe af Löner och Embeten, som jag ofta hördt yrkas; så hemställer jag dock hvad upplysning, som kan vinnas, rörande behandlingssättet af ämnena, från Protocollet, hvilka, i anseende till sjelfva Naturen af de ämnen, som behandlas, måste blifva icke stort annat än Diarier.
Såvida det är hufvudsaken att blifva af med dessa penningar, så finner jag ganska ändamålsenligt att bifalla PresteSt:s förslag; men om man ej anser detta nödvändigt, så torde det vara tillräckligt att tillåta, alt dessa öfverblifvande medel i låneväg utlemnas i de län, dit de blifvit anslagna. Hr Lagerhjelm: Då det är ganska sannolikt, eftersom R. St. nu äro i tillfälle att understödja sådana företag som de ifrågavarande, att de medel — ehuru ganska betydliga — som nu äro anslagna, likväl ej kunna vara fullkomligt tillräckliga för alla de företag inom Riket, som kunna med nytta påkalla sådana anslag, så ser jag ej något skadligt i det förslag, som PresteSt. gjort, nemi. att dessa öfverblifvande medel må af K. M. användas till sådana företag, sora bär blifvit nämnda, eller till andia företag inom samma län. Jag 5o8 Den 29 Mars f. m. tillslvrker således bifall till PresteShs förslag i denna del, men hvad det sednare mom. angår, utber jag mig vördsamt få hemställa, huruvida icke beslutet derom kunde uppskjutas, intilldess R. o. Ad. genomgått hela detta betänk. Frih. Sprengtporten: Jag tror att PresteSt. fattat ett särskildt beslut i afseende på K. M:s rättighet att af en eller annan anledning, i händelse de föreslagna företagen, nemi. Emmaus och Slångåns Samt Himhleoch Tolleruds åars upprensning, skulle komma till stånd, kunna disponera de öfverskott, sorn på de för ifrågavarande ändamål anslagna medel kunde uppkomma till dylika företag inom andra delar af Riket. Jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att detta är precist detsamma som Utsk. tillstyrker i mom. litt. b) af den 1 punkten, och hvilket jag förmodar måste vara af R. o. Ad. redan bifallet — så framt det ej är uppskjutet —; men om det ej ligger något företräde i PresteSlts redaction, hvilket jag ej kunnat uppfatta, så hemställer jag, om icke Utsk:s förslag, som innehåller precist detsamma, kunde framställas till R. o. Ad:s bifall.