Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna sednares fördel af Privatbankerne består egentligen deruti, att då, genom serskilda konjunkturer det inom landet blif ver ondt om penningar, så måste Privatbankerne blifva på sin / vakt, emedan de äro tvungne att hålla en vexlingskassa. I och med detsamma det blir ondt om penningar och sedlarne gå in i Banken,/ tvingas Privatbankerne att indraga sin rörelse; genom denna indragning blir strypningen inom landet ännu hårdare och derigenom sättes Banken i större säkerhet mot uttagning af silfver, emedan penningarne blifva sällsyntare inom landet och mera begärliga, och få sålunda mindre håg att draga sig lill vexlingsluckan för att uttaga silfver. Sålunda Den 21 Augussti 337 Sålunda anser jag att Privatbankerne ganska betydligt stöda Riksbankens metalliska kassa; — de äro om jag så får säga, ett slags fåltposter, som angifva när fara är å färde och som genom sina åtgärder skydda den för den annalkande fienden, d. v. s. för dem som vilja utföra silfret ur Banken. Jag kan ej annat än tillstyrka bifall till detta utlåt, som i sin mån är bra oskyldigt, enär det i första rummet beror af huruvida Konungen fäster afseende på den föreslagna skrifvelsen. Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh.: Till en början får jag yttra min förundran deröfver att Gr. Gyldenstolpe kunnat tro, att sedan en ledamot redan erhållit och yttrar sig öfver ett Utsk:s betänk, en annan ledamot skulle, genom begärd bordläggning af samma betänk, kunna förhindra förstnämnde ledamot att vidare om detsamma sig yttra. Jag tror alt då en ledamot fått ordet så kan denne icke genom någon åtgärd från Talmannens sida, förhindras att af den lemnade rättigheten på grundlagsenlig! sätt begagna sig, utan får den, som derunder vill hafva ärendet ytterligare hvilande, anmäla sig lill erhållandet af ordet för att efter sin tur upropad, då framföra sin önskan. Vare detta nog om ifrågavar:de bordläggning. Hvad sjelfva saken beträffar och till besvarande af Frih.
Uppå nadiast aitwen anmaning wid Riksmötets öpnande, har jag NI, »astar nnna tankar wid det af Hernima Utsk-net ost 'örelagda prichfis ofelbara nytta ock endaste >amt basta ukwag lil den allmänt kända »padang a!-j«lpande, hwarwid HoS mig först fötrkvm» mer, ar upl''a den »agan, hvilkendera är nyttigare feLa -det <>c genom st ra upeffemgar, som nästan öfwer a »orniagan, niedelst, ar inom ig manader samla sa mn-^ec Sstfper om bthöfs, at pä e» gäng reslilerz R ksgaldg sedlarna? u der hwilken re»l>s»!iunL-kid, sa!i>k afwen lanae derefter, aila waror behålla sit nu» merai z wirde, uran at nedsätta det i bredd med myn, tets förbatllinq, ock hwilken npersnon jag sökeser blif, wa inom en korrt rid nalia sommar rFor. Manns en korrt t>d harri!, icke skadar kapare, samc lemnar säljare emo-swarande obillig »v-»ce? Den andra fragan angar en kestisanon under längre tidö utdrägt, som anses osäker genom twanne mynrs gångbarhet pä en gaa g, dä det sämre mynter sägs drnrva dec bättre ur rörelsen. Wid sadan o^Lrarian fä likwäl alla waror tilrackelig tid, at Uti naturlig ordning sälta sina wärdén jämnlikk myntets förbättring.
– De tre Grisarne du sett, hvars svansar voro omlindade med eklöf, lager och myrten, beteknade huru slutet af allting bör utmärkas genom dygd, snil le och glädje, och de tre klagande grisarne du hört i Vester, i Öster och Norr, betecknade de svårigheter, som från alla dessa håll möta detta mål. Uno underrättades vidare om tecknet hvarpå en broder kunde igenkänna den andra, som utom det konstiga handtaget med tummarne i kors inuti handen, bestod deruti, at då en invigd ville i et Hof eller i en koja, likamycket på hvad ort och ställe, undersöka en okänd, skulle han nypa honom en nypning i venstna armen, och utsäga början af namnet Ananias eller A–na, såsom kännetecken at han varit i bedrägeriet ugn; hvarpå den andra skulle svara med slutet eller ni–as; och nypa den första två nypningar i högra armen, om han var invigd; men svarade han Aj! eller något annat utrop af smärta öfver nypningen, eller som också kunde hända, dertil bifogade en örfil, kunde den som undersökte vara säker at han träffat en profan. Han erhöll derefter Ordenstecknet, som bestod uti et trekantigt ok, såsom sinnebild af det band som hindrar grisar at vandra på orätta vägar; aflade den til obrottslig tystnad bindande Eden, och tecknade sluteligen sit eget, jemfe det namn han inom Orden erhöll af Eumæus, uti en stor med emblemer prydd bok. Efter alla dessa förrättningar, återtog den styrande Brodren Order: Mine Bröder! Den stund är nu förfluten, som vi helgat åt alfvarsammare yrken och oss sjelfva. Vi återgå nu til den verld, hvilken vårt ändamål är at från dumhet och synd och deras säkra följeslagare gråt och tårar befria; men för hvars nyfikenhet det sätt döljes, som vi nyttje, at hos den lastfulla inplanta dygden, hos den dumma uplifva snillet och bland förtviflade utbreda glädjen, just derföre at en allmänhet kan icke på samma sätt använda dessa medel, som valde och bepröfvade bröder. Ja måtte alldrig någon broder, för hvad pris som hälst, yppa denna hemlighet.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljagtiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar, varde Constitutions Utskottet, genom val af Riks Ståndens Plena, till slutelig jemnkning förstärkt till ett antal af Tjugu Personer af hvarje Stånd, hvilka igenom samfäldt, icke efter Stånd anställd omröstning, skiljaktigheterna förene, och det, dymedelst fullständigt beredda, utlåtandet hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, såsom ofvansagd! är». Herr Lagman Sandberg yttrade :’ Jag har redan til Wällöf!. 1 Sandbergs yttrande föreligger dels i en sannolikt av honom själv gjord, dock ej undertecknad avfattning på ett mindre blad. som. utan att numreras såsom bilaga, inhäftats i protokollet, dels i den löpande proto - Den 28 Juli 1812 297 Borgare Ståndets Protocoll, däraf Utdrag til Högloft. Constitutions Utskottet lärer vara ankommit, yttrat min tanka angående Constitutionella frågors behandlande, at nemi: genom den för Constitutions Utskottet föreslagne rättighet at till afgörande endast genom bifall el. afslag utan förändring framställa så beskaffade frågor, skulle Riksens Ständers Plena betagas den ovillkorliga beslutande rätt, som 56 § Reg.Formen dem tillägger. Jag kan icke nu vara mig olik, utan åberopar omförmälte mitt yttrande, i följe hvaraf jag för min del til det nu ifråga varande förändrade förslag i samma ämne, icke kan lemna mitt tillstyrkande, utan anser det vara bäst, at vid Reger.
Utskottets Memorial, VIII s 3 — 5, bif. IX s 21, 3i, 32, gi. ne Dito. Utskottets Memorial, VIII s i346—1348, bif. • om delfående af de Handlingar, som tillika till något annat Utskott remitteras. EkonomiUtskottets Memorial, VIII, s 5 — 7, bif. af PresteStåndet, IX s 4o, af BorgareStåndet, IX s /[o, af Adeln, IX s 53. Betalningssättet, rörande, vid skeende försäljning af Persedlar och Effecter för Allmänna Magazinslnrättningens Räkning. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1084» lagdt på bordet till framtida behandling, af PresteStåndet, IX s 346, bif. af BorgareStåndet, IX s 351. Betänkande, de af den 2 Febr. 1819 till reglering af Rikets Styrelseverk till för - 3o ordnande Committerades, aflemnadt den 29 Junii 1821. Dess innehåll, XI s 5 — i3. Betänkande, de af den 2 Fehr. 1819, Commeterades om försäljning af. Särsk. Utskottets Utlåtande, XI s 3io, hif. afBondeStåndet, IXs 295, af Adeln, IX s 297, af PresteStåndet, IX s 299. Bevillningen, påförd ersättning för Förskott på Anslagen af. II s 428, 429- — dito dito dito för år 1819, II s 771, 772-. Bevillningsmedel, om afskrifning af åtskilliga i Götheborgs -LandtRänteris Räkenskaper resterande. StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 15a — 157, bif. af BorgareStåndet, IX s 68, af PresteStåndet, IX s 70, af Adeln, IX s 76, af BondeStåndet, IX s 80. Underd.
Ordningen stadgade CancellieBetjening, fa antaga en Cancellist, samt att det honom tillkommande arfvode eller tractamente må från antagningsdagen beräknas, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln bi* fallet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allman* na Besvärs* och Ekonomiutskottets den 2 dennes afgifne och den 6 derpåföljande på bordet lagde Memorial, angående tillåtelse för Utskottet, att, utöfver den i 24 §. Riksdagsordningen stadgade CancellieBetjening, få antaga fyra Cancellister med deremot svarande Arfvode, hvilka ega att Secreterarne och Notarierne i renskrifningsgöromålen tillhanda gä. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 5 dennes afgifne och följande dagen på Bordet lagde Memorial, angåen* de den till Riksdags-kostnadernas bestridande vid innevarande Riksdag erforderliga tillgång. Från Högv. PresteSbåndet. S. D. Vid föredragning af Högl. Riddersia* pets och Adelns ProtocollsUtdrag af dea jode dennes, angående återremiss af ExpeditionsUtskottets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Adresser till Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron* Prinsen med lyckönskning öfver Hans Kongl. Fröt. Otdr. d. i s Febr. 1343. jj Höghets förestående förmälning msd Hannes Kgl. Höghet Prinsessan Josephina af Leuchtenberg, jemte hvilket Protocalls-Utdrag äfven följde 2:ne af Friherre Lagerbjelke, Gustaf, författade förslag til! underdåniga Lyckönsknings Adresser, fann Presteståndet, som redan under den 6 innevarande Februarii justerat och godkänt ofvanberörde, af Expedirions.Utskotret föreslagne Lyckönsknings-Adresser, icke skäl att framgå dess förut härom fattade beslut. S D. Efter uppläsande af Högl.
De fall, då tvister kunna uppstå, antingen emellan kamrarna inbördes, eller emellan kammare och Utskott,.synas mig vara af fyra väsendtliga slag; frågan om målet skulle nedläggas utan Utskotts behandling; frågan om, till hvilket Utskott remitteras bör; frågan om hvilkendera kammaren har första rösten; och frågan om, huruvida veto eger rum. I afseende på de tre första frågorna, som alla förekomma , eiler kunna förekomma vid Utskottsremissen, synes mig den enklaste utvägen vara, att gemensam kammare sjelf nfgör derigenom, att alla motioner väckas i gemensam kammare och derifrån remitteras; vid hvilken remiss frågan om första rösten i alla tvifvelagliga fall afgöres. Härigenom vore den i sig sjelf vanskliga rätt, Utskottet föreslagit, att undantrycka motioner utan lemiss endast hela Riksförsamlingen förbehållen. Lämpligast vore härvid, om, såsom här ofvan tillstyrkt är, bägge kamrarne vore lika talrika. Riksdagen skulle då blifva, i början och vid Utskotts-remisserna , tili skenet eukari!rig , emedan sammanträdena blefve myeket täta, men för skenet bör nian aldrig frukt t, och i afseende på alla andra beslut, än det nyssnämnda om motionens undertryckande , blefve tvåkamrigheten orubbad. Man har invändt, under hugkomst af de motionsmassor, som nu i början af hvarje Riksdag förekomma , att remisstiden härigenom blefve mycket längre, än när kamrarne, hvardera serskildt, remittera; men detta ersättes till stor del derigenom, att, sedan remissen skett, en så stor mängd formstrider vöre förebyggda. Ingenting är mer tid - Hor till Gonslitutions+Ut.skottets Memorial, N.-o $5. < spillande än en tvist efteråt , om huruvida ett mål från början blifvit i orig tig yäg handlagdt. En annan ännu vigtigare ersättning är den, att alla debatterna vid remissen liefve fullständigare , och för Utskottet mera upplysande, då bägge kamrarnas leda möler linge yttra sig.
Med stöd af 242 §, hafva Fullmäktige medgifvit, att, för åstadkommande af minskning uti det vid tillverkning af papper till Charta-Sigillata fallande utskott, vid de tillfällen, då detsamma understiger 25 procent, såsom praemium får 44 Berättelse af Banko-Fullmäktige. till lika fördelning emellan Formare och Afsättare utbetalas 1 R:dr B:co för hvarje 1000 ark Skrifchartor, och 12 sk. för hvarje 1000 Biläggningschartor. Säsom uppmuntran åt arbetarne, har, med anledning af den ständigt pågående stora tillverkningen, vid Juloch Midsommartiderne ett belopp af dels 50 R:dr och dels 66 R:dr 32 sk. B:ko blifvit af Bruks-Kassan utbetaldt. 82:o Vid den sortering af lump, som före densammas användande egt rum, hade under en längre följd af år bildat sig större qvantiteter NotBeckoch Yllelump, hvilka icke kunde vid Bruket tillgodogöras, emedan nämnde lump ej vore användbar, i och för förfärdigande af de papperssorter, som numera taga Brukets hela verksamhet i anspråk. Då betydligare afgång inträffar å dylik lump under magasineringen, beslöto Fullmäktige, under den 8 nästlidne Julii, att till försäljning utbjuda ej mindre nämnde lump, utan ock det parti pappersspån, hvilket uppkommit genom skä ring af vid Bruket tillverkade finare och gröfre papperssorter. På grund af anbud har större delen af håde lump och pappersspån blifvit försåld. 83:o.
Dä Stats-Ntstottets hemställan om ökadt arfwode för defl Cancellister först föredrogs, fann jag obilligt, att sädant bcwilja, och bidrag med min röst, att densamma afflä. De öfrige tre Ständen hafwa likwäl bifallit denna ansökan, och deras begäran är säledeS munnen. Zag finner den ännu lika obillig. Men sedan »rn är af Riksens Ständer för StatS-Utstotteis Cancelli 996 Den 27 April. bifallen, anser jag nan pligt säsom Ordförande för ,Bewillnmgs-Utskottet fordra, att för detta Urffotts (öancellister begära en dylik förmon. Herr Grefwcn och Lan dt-Ma rskalke n erindrade, att om pä denna anmälan aflecndeff-,jördes, siulle alla de öfrige Utskottens Ordförande kunna görci samma fordran. Grefwe Mörner: Jag kan ej annat an finna billigt, att Grefwe ve lVarllie, säsom Ordförande för Bcwill» ningö-Utffottet, talar för delta Utstötts Cancellister, men jag fär liiwal hemställa, om icke, da »Udderffapek och Adeln afflagit ett förhöjdt arf,vode för Stats-Ukffottets Cancellister, ett dvlikt afflag för BcwUlnings-Ukskottet more öfmerrensstämmande med Ridderstapcts och Adelns förut fattade beslut. Grefwe ve 1» 6»r6i«, som förklarade stg ännu wara af den öfwertygelsc, att Stats-Utstottets Canceu ister ej bordt erhälla den begärda förhöjningen, hade emot detta Grefwe Märner förslag ingenting annat, än att, om bans Motion aldeles ckfsloges, kunde ke öfrige Ständen ej komma, att sig deröfwer yttra.
Om då i spiseln finnas några kål och deruppå en panna innehållande gröt, så är lagbudet dermed upfyldt, men huruvida superiet derigenom hindras eller icke, lemnar jag derhän. Man kan äfven tänka sig, att då krögaren åtalas vid Härads-R:n derför, att han icke baft varm mat, lian svarar: ”maten var 10 grader Celsius varm och jag vet icke, alt den skulle varit 30 grader.” Hvad, som är af vigt, är, att pä krogen finnes, icke blott bränvin utan äfven mat, och derföre anser jag Gr. Sparres förslag riktigt, att å utskänknings-ställe skall mat vara alt tillgå. Delta är allt hvad, som behöfves. Jag anhåller således om bifall till §:n med uteslutande af ordet ”varm.” Hr von Troil: Jag tillstyrker bifall till §:n, och tror, att ingen af ifrågavande lagstadgande kan draga den slutsats, att å utskänknings-ställen varm mat skall under bela dygnet vara att tillgå. Detta stadgande innehåller likväl en skyldighet för innehafvare af utskänknings-ställen, att, så snart varm mat afgäslerne reqvireras, skall sådan dem tillhandahållas, hvilket icke är förhållandet, om Gr:ne Sparres och Lagerbjelkes förslag antagas. Jag tror således, att Utsk. baft goda skäl för sitt tillstyrkande och förnyar min anhållan om bifall lill §:n. Hr Adelborg: Om §:n skulle kunna tydas så, sorn Gr. Lagerbjelke tagit den, hade densamma bort lyda så, att varm mal alltid skulle vara att tillgå, men dä sä icke är förhållandet, lärer §:n icke kunna tydas annorlunda, än som Hr von Troil omförmält. Gr. Sparre: Då till min befattning hör, att tillämpa lagar och förfaltmr, har jag alltid ansett för min pligt, alt tillämpa dem sådana de befinnas, serdeles då ordalydelsen och andemeningen äro så tydliga som här. Jag får derföre förklara, att jag såsom domare aldrig kommer att tillåta mig en sådan tolkning, som den Hrr von Troil och Adelborg velat gifva denna §.
Barrträdet försvann och efterföljdes af en hvitskimrande björk med nakna kvistar; efter denna k o m en knoppande lind, och så följde träd efter träd, än löfvade, än i blomning, än nedtyngda af frukter; och då det sista, en rönn med glitter som af stjärnor öfver de röda bärklasarne, framträdde, då sade mannen: » Det är det trehundrasextiofemte trä- det, o c h alla ha de kommit ett i sänder; hvart och ett af dem har j a g sett med glädje! » O c h han reste sig upp från sin nedböjda ställning och såg med vakna blickar ut på landskapet. Hustrun hörde h o n o m röra sig och kom in. » Gustaf, ser du, hur rimfrosten har klädt allt i skimrande stjärneskrud! Mig tyckes det som en hälsning och ett löfte om hjälp från vår Fader där of van. Jag fruktar ej för det kommande året. » » Icke j a g heller nu, vännen min, » svarade mannen, » ty j a g har fått bud, att jag skall blott taga en dag i sänder, taga den med tilltro till H o n o m, som i kärlek sänder oss sorg som glädje, och s o m lärt oss bedja: vårt dagliga bröd gif oss i dag » Ett möte. Utkast af Cecilia, |ISfear BååthHolmberg. man varit på resa, så brukar man också ha något att berätta. O c h resintryck och resminnen från » nordtyska städer » och nordeuropeiska lappmarker, från Blochsberg och Col di Tenda vimla därför äfven under restiden i alla våra tidningar. Godt folk, som ej har råd att resa, utan som måste hålla sig hemma, kan på det sättet ändå få veta, hur världen ser ut, och i sin tur få något att berätta för dem, som ej ha råd eller tid att läsa tidningar. Men det resminne, jag nu ämnar förtälja, rör sig icke omkring stora städer eller underbara trakter; det är endast en liten episod, en ringa tilldragelse, utan dramatisk spänning eller udd, ett tillfälligt möte med en för längesedan förgäten barndomsvän, ett möte på gatan i en stor stad, i världsstaden Berlin.
Obligationer meD §pra od) en l>alf procenta tänta od) Detöfvoet, utfätDaDe af SvifégälD&Qrontoret, Sltmeenö 2lcforbö»SlmorteringéfonD, ©tocfbolmö ©taDé SDtätfeb^ommiöfton, 33ruföägareö döppotljefö^afja, ©fånjfa dpppotfyefé^öteningen famt fåDana ©menifa £)ppotfyefsbSöteningar, f>voilfa l)äbanefter på lifartaDe gtunDet meD De bägge fiftnämnDa funna bilDaö, od) forn blifma af ifongl. 3ftaj:t t nåDet j^aDfäfiaDe famt af $5anco>§ulImägtige ftnnaö innebäta nöDig fäfetf)et; 2:o Cili f)ogV ©juttto^em procent af kapitalbeloppet: ofmanbetbiDa Obligationer meD lägre tänta än $pta od) en l)alf procent; 3;o i£mot tillika ftållö antaglig borgen för ben brtfl i tDiffont* XPecfete foröran, forn tvib ^ypott)efo antvånban&e möjligen ffulle funna upfomma: a) Slftiet i hjelmare J?analodj ©lujhoerfä SBolag, tiU femtio procent af Slftie^apitalet; b) Slftiet i ©öDertelje ^anab odj ©lujjtoerfö Q3oIag, till femtio procent af Det utfprungligen tecfnaDe fapttalet, belöpande fig till 10 procent af Den fumma nuvoaranDe af lierna uptaga; famt c) Siftier i ©ötfoa .Kanal Söolag af förjta flaken, tiU ^jugo $em procent å pritnitioa Slftiefapitalet. 19:o Sitt S5anco*£)i<fontené i ©tocf&olm $onD fot utlåning på namn od) rewrfer af Söanfené roinftmebel erhållit en förvärfning intill näfta SHiföDag af 500,000 «X:br. 23it), tilt 3i ©t. tprot. 1840 & 1841, 10:be ©flint. 1 21 fb, 2 23anbet. 10 2tif8bflS8s23ejTutet. 74 20:o
På dessa skäl anhåller jag vördsamt om återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande betänkande. N:o 3.’ Herr Rothlieb, Axeli Dea lycklig» och efterlängtade händelse, 172 Den ii April e. tn, tom länge utgjordt föremål tor Nationens enfl hälliga önskningar, och hvars sluta iga uppfyllande vi med odelad glädje emotse, borde ej föranleda till några ventilationer, då end» frågan är om medel till bestridande af kostnaden för vår älskade Kronprins resa, Etablissements, samt för dess höga Förmälning; ty alla lära vara derom ense, att utgiften till ifrågavarande kostnaders betäckande, bör utgöras af Staten, både enligt förflutna tiders bruk och pligt, och af innerlig kärlek för en Furste, hvilken så som han, förvärfvat och äger Nationens högsta tillgifvenhet. Men, då fråga uppstådt om sättet, huru den för detta ändamål erforderliga summa bör utgöras, eller af hvad medel den samma skall bestridas då måste jag förklara, att jag ej kan för min del, till alla delar, gilla det förslag StatsUtskottet i dess ^betänkande framställt, StatsUtskottet har föreslagit en summa af 600,000 R:dr Banco såsom ett maximum för behofvet, grundadt på de upplysningar Utskottet kunnat sig förskaffa samt tillstyrkt, att samma summa borde af SaltpeterFonden och af RiksgäldsContoiret bestridas till fulla beloppet, under förmodan, att någon del af summad, som emedlertid förskottsvis skulle utgå, af Norrige blir oss framdeles ersatt. Jag är öfvertygad det BrödraFolket säkert med oss delar lika känslor för en alkad KronPrins, och anser visst ej, mera än vi, en utgift för ett aå önskadt ändamål tryckande.
Af hufvudsakligen ofvan anförda skäl och då den farmaceutiska undervisningens behöriga vård för det allmänna egde minst samma vigt, som den vetenskapliga grundläggningen till de industriel yrken, för hvilka tekniska samt landtbruks-skolor blifvit inrättade, och då det låge i Statens intresse att apotheksprivilegierna i en framlid måtte kunna upphöra, hafva motionärerne, ”på det alt icke eller dessa rättigheter måtte vinna ett stöd genom Apothekare-socieletens bidrag till Institutet”, och i ändamål att åt Institutet sjelft bereda den förbättrade organisation och de materiela hjelpmedel som erfordrades, så JBih. till B. St. Brot. 1862 & 1863. é Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 Eäft. 19 146 StatsUtskottets Utlåtande N:o 139. vida Institutet skulle till fullo kunna uppfylla sin bestämmelse, föreslagit att Rikets Ständer mätte besluta att Farmaceutiska institutet hädanefter må blifva ett Statens läroverk oell alt Apolhekare-socieletens bidrag till dess underhåll måtte upphöra, och att för nämnda läroverk beviljas ett årligt anslag, alt å Riks-statens åttonde Hufvudtitel uppföras, i enlighet med följande förslag till stat: Till arfvode åt föreståndaren R:dr Lön åt läraren i kemi, mineralogi och geologi „ „ „ i farmaceutisk naturalhistoria och farmacognosi. „ „ laboratorn „ „ läraren i apotheksförfaltningskuuskap „ „ „ i mathematik och fysik „ „ en amanuens 600: „ „ en andre amanuens 400: „ „ en vaktmästare Underhåll af laboratorium, anskaffande af materiel för lahorationer, drogueoch boksamlingar, inköp af fysikaliska inslrumenter.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, hemställer jag, att K. o. Ad. behagade bifalla såväl hvad Ekon.- som BankoUtsk:t föreslagit, dock med tillägg, att de åtgärder, som i anledning af det sednare Betänk:t vidtagas, äfven böra afse att vinna öfverensstämmelse mellan Sveriges och de öfriga Skandinaviska ländernas myntfot. Hr von Koch: Sedan jag sist hade ordet, har jag haft tillfälle att afhöra Chefens för Finans-Dept:tet föredrag och vill i anledning deraf yttra några ord. Med särdeles tillfredsställelse har jag hört hans förklaring, att han icke vill gå in på något system, som icke öfverensstämmer med det metriska, men deremot kan jag icke biträda hans mening, att en förändring i vårt mynt ovillkorligen bör göras beroende af möjligheten att åstadkomma en förening i berörda afseende mellan de Skandinaviska länderna. Frih. Gripenstedts uppgift att den Danska specien och Hamb.-riksdalern skulle vara alldeles identiska, törs jag icke påstå vara oriktig, men den är icke öfverensstämmande med de uppgifter, jag har erhållit. Af Banko-Utsk:ts Betänk, finner man huru svårt det är att skaffa sig fullt tillförlitliga uppgifter; Utsk:t tillstyrker nemi. en utredning just på grund af erhållna uppgifters otillförlitlighet. Enligt mina källor, skulle nämnde mynt förhålla sig så till hvarandra, att af en Kölnisk mark finsilfver utmyntas 9,250 Danska specier, men endast 9,208 Hamb. riksdalrar. Dervid må nu vara huru som helst; en vigtigare fråga är den, huruvida man bör göra det bestämda vilkor, att icke någon förändring i Sveriges myntsystem får vidtagas, med mindre äfven de andra Skandinaviska länderna ginge in på förändringen. Häri får jag bekänna att jag alldeles icke kan förena mig med Frih. Gripenstedt. Jag anser visserligen en Skandinavisk gemensamhet med afseende på mått, mål, vigt och mynt vara mycket önskvärd och att intet bör försummas, som kan befordra detta stora ändamål; men alt R.