Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, lika med Afdelningen, fattat det beslut, att i förhand afgöra fråga om Disconten, bör jag icke destomindre få förutsätta att Bolaget, äfven fortfarande, blir understödt till möjligt fullgörande af sine förbindelser, fa väl att fullborda Canalen sorn att återbetala Discontens enskifta förskott dertill s,f omkring 1,100,000 R:d. Enligt hvad jag känner om förloppet vid 1815 års Riksdag, existerade redan då en Dispont-fordran af Canalen på nära 900,000 R:d, sorn af den då för denna sak sammansatta Beredning, i hvilken åtskillige af detta Utskotts nuvarande Ledamöter deltogp, godkändes, och ansågs blott efterhand och till största delen först i de sednare byggnadsåren kunna återbäras utan att då, hvarken Bankens eller Discontens private Creditorers rätt ansågs förnärmad, eller hafva något till säkerheten att befara: huru kan man då möjligen nu, utan att i och med det samma förklara föregående Riksens Ständers Beslut för origtjgt, vilja se och behandla saken annorledes! pet sorn 1815 ej befanns orätt, skall det nu så kunna förklaras och det med den påföljd att förlusten, som genom ett sådant motsatt omdöme nu upkommer, men sorn således dj redan existerade, skulle kastas på nuvarande Se - Statsoch Bänko-Utsi. Betunhanden. 401 40 4 dellnnehafvare, ehuru desse snarare voro mera oskyldige till lidande än de då varande, sedan förtroendet var oell borde af den Riksdagens Beslut vara ytterligare förstärkt; med rätt kännedom häraf tyckes mig frågan ej nu böra afgöras på ett sätt, som så rakt strider mot Nationens ©felbara fordran på consequenta beslut, och sorn så litet öfverensstämmer med vår visa Regerings ^fsigter att uprätthålla allmänna förtroendet.
Vid förnyad föredragning af Constitutions-Ulskottets den 16 och 19 sistlidne September på bordet lagde memorial N:o 38, angående Nationalrepresentationens ombildning, blefvo följande anmärkningar, hvilka Ståndet förklarat utgöra dess gemensamma tankar, till Constitulions-Ulkottet hänvisade, nemligen: l:o att Svenska representationens fördelning på Fyra rum bör upphöra, och att denna representation bör sammanträda på två, genom val, Stånds eller classvis, utsedda kamrar, vid hvilkas bildning den skillnad iagttages, att då ledamöterne 1 den ena kammaren utses för hvarje Riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut utöfvat Riksdagsmannakallet eller uppnått en mognare ålder, samt att representalions-föräntlringen bör afse, att, jemte upphörandet af all sjelfskrifven personlig rätt att vara representant, bereda de ofrälse Ståndspersons-classerna, som nu äro ute - Fröt. Ut dr. d. 21 O cl. 1840. slutna från rättigheten alt sända Fullmäktige till Riksdagen, en sådan rättighet. 2:o Riksförsamlingen utgöres af Ombud för fem Ständ, nemligen för Ridderskapet och Adeln, Preste-Ståndet, Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet, samt för ett Femte Stånd, hvars sammansättning kommer, efter utredning i Constitutions-Utskottet, att närmare bestämmas. Ombuden för hvarje Stånd skola vara lika många. 3:o Riksförsamlingens 2:ne kamrar benämnas de äldres och de yngres, och bestå af lika mångå medlemmar hvardera. 4:o Hvarje Stånds medlemmar i hela riket indelas i valkretsar, efter antalet af de ombud, som hvarje Stånd skall till hvardera kammaren utse 5:o Intet Stånd må välja Riksdagsman utom den rena Evangeliska eller den Reformerta lärans bekännare. 6:0 Intet
Domstolen och Stals-Rådet blifvit i detta ämne hörda, har Jag tagit detsamma i öfvervägande, och funnit Edert ifrågavarande förslag till Lagförändring hufvudsakligen hvila på antagande deraf, alt ransakning i brottmål skulle kunna ega rum i den tilltalades frånvaro , med rättighet Kongl. Maj. ts Nådiga Skri/v. N.-o Q1. 21 likväl för den sistnämnda, att af undersökningen erhålla del, innan dom i målet meddelas. Ett så beskaffadt rättegångssätt anser Jag icke kunna godkännas, såsom stridande emot den i Sveriges Lag i allmänhet uttryckta grundsatts, att den anklagade eger rättighet att ransakningen öfvervara, en grundsatts, hvilken synes vara så mycket nödvändigare att iakttaga, som ransakningens hufvudsakligaste föremål, att få sanna förhållandet utredt, skulle, genom den tilltalades frånvaro , i de flesta fall betydligen förfelas. Uppå detta skäl, och då Edert förslag i öfrigt egentligen innefattar endast en förändrad redaction af de i ämnet förut meddelade stadganden, hvil * ka , rätt tillämpade och iakttagna, äro tillräckliga för vinnande af de dermed åsyftade ändamål, har Jag funnit Mig sakna anledning att till Edert berörde Lagföra slag lemna Nådigt bifall. Uti Skrifvelse af den 19 sisth October, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! uppå anförda skäl, i underdånighet föreslagit, att den i Kongl. Förklaringen den 14 Maji i8o5, rörande Lagfart å fast egendom, befintliga föreskrift, angående 0- vilkorligt uppvisande inför domstolen af Kongl. Maj.-ts Nådiga Skri/v. N.o Qt. de handlingar, hvilka styrka förre egarens åtkomst, måtte förändras till följande lydelse : ”Enär Lagfart sökes , böra de handlingar, som styrka förre egarens åtkomst, ”uppvisas, samt innehållet deraf, i Lag”farts-Protocollet antecknas.
Skomare, på fått font jag npligett er* faett, attfe oftoattnåmbe bbter, Ijmilfa ej efter Utfbfningé^alfen edet* 3ialtegångé''23alfen toatba åbornbe, t attmalifjet båta, enligt be t 5 Cap. 0traff23alfen lagbe grtutber formattblaé, utur bet |lal, att fårjtrtambe 0tabgatrbe ej angår anbre bbter ocf) toitett alt bent, font tillhört domare oclj <£mbetéma'n, fåfont beraé enfaf ocf) nu gå titt konungen. SDen linbrigare meningen fpneé åter (jafwa fin grunb beti, att forn bet, enligt 20 (Eap. 4 §. SÖrefwen af ben 11 3uni 1740, ben 5 gebruari 1768 oclj ben 27 October 1820 mereitbelé beror på måléeganbett, ettet angifmaren, om (jan mitt uttaga, ettet efter* gifma, ettet titt fbrmattbling anmala fina enfafébbter, emebait be (ta uti Minanna fägen 16 (£ap. 7 §. ^orba^affert, 9 £ap. u §. ocf) i4£ap. 6, 11 §§., Jjpanbelé48alfeit, 29 (£ap. 1, 2, 3 §§., 32 (Eap. 1 §., 33(£ap. 1 §. famt 34 (£ap. 1 §. SÖ?i(3gerttirtgé'2aalfen blifmit ftabgabe fot fåbatta fatt, bet måléegattbené enflifta libattbe, meta ån allman rått, ettet fåfet Utfbfningé^alfen ocf) 8 mom. i .fongl. gbrflaringen af ben 23
Ett annat af intresse var också hennes påstående, att det var mitt arbetsrum; hon kallar sannolikt såsom många göra, väntrummet för mottagningsrum! Kakelugnen är ovanligt mörk. Ett bokskåp med glasdörrar står där bredvid. I tamburen finnas tre dörrar; man måste först passera ett yttre rum, innan man kommer in i mottagningsrummet. — Här sluta dock träffarne och det öfriga är oredigt eller oriktigt (3, - ej 2 fönster i mottagningsrummet, skildringen af mitt utseende, v. Bergens ställning m. m. ) Hr K var dock ej illa träffad. » Den 19 april samma år företogs ett nytt försök denna gång med två somnambuler samtidigt; öfverenskommelse var träffad med d: r X., att han skulle skrifva något med stora bokstäfver på ett papper oc.h anbringa det så, att det vore lätt synligt och starkt belyst, hvarjemte, d: r X. pr telegraf anmodade mig att försöka se hvad som » fanns på stora bordet i midten af rummet ». Protokollet från Stockholm lyder sålunda: » Anordningarne i undertecknads, d: r X., mottagningsrum d. 19 april 1890 kl. 7,40 e. m. voro följande: På väggen mellan 2 fönster ett klart belyst pappersark, hvarpå med stor, tydlig skrift står: bordet. På ett större bord i midten af rummet en bricka, hvarpå ligga 1) 1 gulhvit slagtad höna med en silfversked i näbben, 2) 2 lefvande kräftor; 3) 1 större lampa med blå skärm. 3) Detta har jag pröfvat och funnit, att hon verkligen så gör. B — a.396 NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMB TJLER. i större gul hund var äfven i rummet. Seansen slutade kl. 9,25. Den närvarande sensitiva personen sof något oroligt och sade sig vid uppvaknandet (omkr. 8,15) ha tyckt, att någon såg på henne. Hennes händer erforo en känsla af kyla. » (Namnteckningar. Efter försöket befanns den ena somnambulens, fröken H. Lj — s, uppgifter vara alldeles oriktiga, hvaremot Alma äfven denna gång träffade riktigt i ett och annat.
Rättigheten för flottans under-officerare till åtnjutande af inqvartering och beklädnadshjelp, i likhet med andra under-officers-corpser, var sålunda ytterligare erkänd och bekräftad; men det oaktadt komrao de vid sagde tid blott i besittning af inqvarteringen, sådan den då af Ständerna fastställdes, och hvilken på stat blifvit uppförd; hvaremot K. M. uti nåd. bref till Förvaltningen af sjöärendena den 3o Juni 181S tillkännagaf, att beklädnadshjelpen, i anseende till otillräckligheten af den till försvarsverket anslagna summa, icke kunde deraf utgå, ulan finge ifrågavar. under-officerare ”med sina redan ägande löningsförmåner åtnö”jas, intilldess Standerne anvisat särskildta medel’’ till detta ändamål. Alltsedan, och ännu i närvar, stund, har den flottans under-officerare tillerkända förmånen af beklädnadshjelp icke dem tillgodokommit; äfvensom, i afséejide på inqvarteringen, det förhållandet sig företer, alt, änskönt Ständerne stadgat, att densamma skulle vara lika med den, sorn bestås under-officerarne vid öfriga reg:ten, flottans under-officerare likväl icke sedermera fått inq varterings-ersättningen det fingaste förhöjd, under det att beloppet deraf blifvit för deras vederlikar vid gardes-och Svea artillerireg:tena ökadt till circa 33 r:dr 16 sk. årligen. Så mycket jag än vill afhålla mig från att rösta för någon ökad utgift till vår ändock alltför kostsamma militär, anser jag mig likväl vid detta tillfälle uppmanad att fästa R. St:s uppmärksamhet på här ifrågastäldta ämne, i ändamål att, om möjligt, bereda någon förbättring i lönevillkoren för flottans under-officerare, särdeles för de i hufvudstaden stationerade, hvilka framför dem vid flottans andra stationer synas deraf i behof. Jag kan desto hellre trösta mig med, att detta icke misstyckes, som jag för min framställning i närvar, fall äger att åberopa ej mindre R.
Sedermera har, derigenom att 2:ne öfvertalige tjenstemän afgått, förhållandet blifvit så fö randrad t, att då jag lemnade exped:n — och jag tror icke, att någon förändring derefter ägt rum — hade de öfvertalige ett lönebelopp af 4i99§ r:dr i3 sk. 5 r:st och de ordin. 8,765: 6. Men det är till märkandes, att desse ordin, tjenstemän åtagit sig att enskildt pensionera en afgången kamrat, så att de i sjelfva verket sitta med ännu sämre villkor, än staten utvisar. Sålunda erhåller den, som borde få 1,800 r:dr endast 1,000; den som borde hafva 2,400, får i,532; den som borde erhålla 1,200, bekommer 1,020; den som borde åtnjuta 800, erhåller 681, och den som borde häfva 400 > undfår 35o r:dr. Deraf lärer R. o. Ad. finna, att ehuru gifna föreskrifters fullgörande icke blifvit underlätet, äro tjenstemännen likväl så vanlottade, som jag nu haft äran framställa. Hvar och en bör deraf finna angelägenheten och riktigheten att bevilja det anslag, som K. M. begärt, på det att de, som äro i verklig tjensteutöfning, må få sin beskärda del. Om nu de öfvertaliges förflyttning på indragn:s-stat skedde, så kunde i och med detsamma anvisningarna på besparingarna upphöra. 112 Den 2 Maj e. ro. 6:te punkten. Minister -staten. H. Ex. Hr Frih. Stjerneld, Gustaf Algernon, uppläste följande: Vid H. StatsUtsk:s förslag till nedsättning af det hittills varande anslaget lill Minister-staten nödgas jag göra följande anmärk:r, och vördsamt anhålla om återremiss å denna del af dess betänkande. Att Utsk. utgått från den berömvärda åsigten alt i möjligaste måtto äfven i detta fall nedsätta Statens utgifter, erkänner jag, men hade tillika önskat, att detsamma noga re beräknat de följder ett sådant förslag kan medföra.
Sedan genom Eder Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 18 April 1849 bland annat blifvit stadgadt, att Kämners-Rätterne borde upphöra vid samma års slut, har Eder Kongl. Maj:t uti nådig Skrifvelse d. 21 nästpåföljde December förordnat om en förändrad organisation af Stockholms Magistrat och RådstufvuRätt, som i följd deraf utgöres af två Borgmästare samt tolf lagfarne och två icke lagfarne Rådmän. Magistraten, deruti Borgmästarne och samtlige Rådmännen äro ledamöter, bestrider samfäldt alla till Magistraten hörande göromål, men af Magistraten är en särskild afdelning, under benämning af Handelsoch Ekonomi-Kollegium, inrättad, som upptager och behandlar de ekonomiska och andra ärenden, hvilka tillföi’ene blifvit handlagde af Politi-, Embetsoch Byggnings-Kollegium samt Handels-Kollegium. Rådstufvu-Rätten är fördelad på sex afdelningar, af hvilka den första består af Justitie-Borgmästaren samt två lagfarne Rådmän, Magistrats-Sekreteraren och en Stads-Notarie, den andra af en Borgmästare samt två lagfarne Rådmän jemte en Stads-Notarie, hvarförutan de icke lagfarne Rådmännen, de der eljest icke äro ledamöter i Rådstufvu-Rätten, biträda vid besigtningar och värderingar, samt tredje, fjerde, femte och sjette afdelningarne, hvardera af två lagfarne Rådmän, den ene Ordförande och den andre vice Ordförande, tillika med en Civil-Notarie och två Brottmåls-Notarier.
Frih. Cederström: Det förefaller mig, som om Utskils hufvudsakliga argumentation skulle hafva undgått den siste värde talarens uppmärksamhet. Enligt min tanke är det Utskits förnämsta syftemål, att framställa, af huru väsendtligen olika natur folkskolans uppgift är mot elementarläroverkens. Jag vill icke fästa mig vid den olikheten, att det är kommunen, som Den 10 Juni f. m. 109 underhåller den ena och staten, som underhåller den andra, ehuru äfven detta här hort tagas i betraktande. Den undervisning, som lemnäs i folkskolorna, måste betraktas såsom ett för sig afslutadt helt, och hör, eldigt Utsk:ts tanka, uppfattas på annat sätt, än den, hvilken meddelas i de lägre klasserna af en elementarskola och hvilken är afsedd att lägga grund till en vidsträcktare och djupare bildning. Den sammanslagning, som motionären åsyltar, skulle, efter Utsk:ts mening, kunna äfventyra alt skada båda läroanstalterna derigenom, att verksamhetssferen icke blefve bestämdt anvisad för hvar och en af dem. Det andra skälet, som talar för Ulskits hemställan, torde visserligen vara af mindre vigt; men i ett icke allt för rikt land kan det dock icke frånkännas sitt värde, att man skulle blifva nödsakad att både öka antalet af folkskolelärare och höja deras löner. Förslaget skulle således, långt ifrån alt medföra en ekonomisk besparing, tvärtom föranleda en ganska stor utgift. Den siste värde talaren har påpekat den lyftning, som folkskolan skulle kunna erhålla, om en sådan anordning, sorn han förslagit, blefve vidtagen. Det skulle lika väl kunna hända, att elementarläroverken toge någon skada af en sådan sammanslagning, och jag anser att det uppväxande slägtets uppfostran till bildning är ett allt för dyrbart intresse, för att dermed göra ett experiment. Jag anhåller om bifall till Utsk:ls hemställan. Hr Lagergren, Anders: Jag instämmer fullkomligt i hvad Hr Frih. Cederström har vtirat, och jag anser, att det skulle vara till stor skada både för folkskolan och elementarskolan, om motionärens förslag ginge igenom.
Grefwe vs la Lsräie, ftacob. I egenskap af Den 26 Zcbruarii. izsr af Ledamot i de sammanstagne Bewillningssamt Allmänna Beswärs och Oeconomie-Utffokten, tror jag mig skyldig uplysa de skäl som förmatt Utskotten atl förestå en tillökning uti betalning af Postföringen. Jag lemnar till Ridderskapels och Adelns mogna ompröfwande, om hwad 1707, det will säga för ic>Z är sedan derföre stadgats, nu till wä, ra tider och uphöjda warupriser kan wara lämpeligt. f. d. Konungen fann rättwisan af Postsörarnes härutinnan lid efter annan anförde klagomål,och förändrade dels efter de olika tyngder som PosthemmaneN innom sig moro alagde, dels den täta skjutsning som för somlige i anseende till deras läge wid de större och allmännare wägarne ivar förknippadt, han ökade Postlegan i afseende hära äfwen olika pa. olika orter, lill 1, 2, az, z. si. Hwad Utstottet nu föreflagit är en fördubbling af hwad dä, »varande Regering stadgade och efter samma norm, sä akt Postlegan oagtadt den projecwrade förhöjningen ändä ingenstädes blir öfwer 7 si. »nilen för ordinarie Posten. Dä Utstotten ater för Extra-Poster föreslagit lika med hwad för wänlig Kronoskjuts enligt Kongl. Maj:ks Nädiga befallning bör betalas, hafwa de endast följt hwad alltsedan 1808 warit befaldt i den wägen, och svin, enligt deras omdöme, är af en noggran rättwisa för de P^stförande Bon. de-Sandets i Utskottens nästan alla Ledamöters kla, gan om den mindre ordning, som warit dels wid ett olika urtagande af hästar wid Postens förande, dels olägenheten för P stbönderne att ofra långt ifrän deras bostäder och stundom »ned flere timmars wäntning nödgas afbida Posternes ankomst, har wällat de förändringar
Men ingen al desse alla kan vara inspektör öfver gymnastikläraren; och ehuruväl Kongl. Maj:ts nådiga Stadga för gymnastiska centralinstitutet den 8 Januari 1864, § 3, ibland direktionens åligganden upptager i morn. d) “att ega inseende öfver gymnastikundervisningen vid rikets elementarläroverk och folkskolor,“ samt § 4 bestämmer, huru detta inseende skulle utöfvas, har hittills någon sådan kontroll icke kunnat sättas i verket, och kan det icke heller framdeles af helt naturliga orsaker. Hos kontrollanten måste nemligen, om han skall uppfylla sitt ändamål, finnas en öfverlägsenhet öfver den kontrollerade, ej blott i kunskaper inom de olika fälten för gymnastens verksamhet, utan äfven i vana och skicklighet uti dessa kunskapers praktiska användning; och det är klart, att personer med sådana egenskaper icke stå att träffa hvarsom helst, utan fastmera måste vara ganska sällsynta. När således i förenämnda § 4 af den ofvan omförmälda nådiga Stadgan för gymnastiska centralinstitutet säges, att direktionen eger “genom dertill lämplige personer låta inspektera gymnastikinrättning arne, “ är detta utan allt innehåll och praktisk betydelse, sålänge de der “lämpliga personerna14 ej äro till finnandes; och den kontroll, som icke kan förnekas här vara af yttersta vigt, uteblifver helt och hållet. Men erkännes behofvet deraf, så måste man ock vara betänkt på utväg till dess fyllande. Efter Professoren Bräntings afgång ifrån sin befattning att vara föreståndare och styresman för gymnastiska centralinstitutet har genom Kongl. Maj:ts ofvan åberopade nådiga Stadga den 8 Januari sistlidet år styrelsen af institutet öfvergått till en af Kongl. Majrt tillsatt direktion; men af dennas ledamöter gör säkerligen ingen anspråk på att kunna bestrida en gymnastikinspektörs åligganden, och dessutom lärer väl ingen af dem hafva tid och ledighet dertill.
”Ofvanintagna stadgande är modifieradt genom Handels-Balkens 4:de Kap. 4:de §, så lydande: ”1 hvarje stad skal stadskällare vara, en eller flere, ther vin och öl säljes.” ”Af begge dessa §§, inbördes jemförda, finner man lätt, att i städerna kunna vara flera källare, af hvilka inkomsterna skola tillfalla stadskassan. Rikets Ständer hafva alltså rätteligen erkänt städernas rättigheter till sådana inkomster vara ”häfdvunna". " ”Uti Kongl. Maj:ts för Rikets Borgerskap och Städerna i Allmänhet utfärdade Nådiga Försäkran, gifven Stockholms Slott then 23 Februarii 1789, är § 7 så lydande: Thetta alt, så väl som ock, ehvad rättigheter och förmoner, af samma allmänna beskaffenhet sorn thesse, hvarje Stad särskilt i stöd af Regerings-lagar, Privilegier och Resolutioner må innehafva, vil Kongl. Maj:t i Nåder hafva them alla i gemen och hvar och en i synnerhet tilsagdt och under helgd af Privilegier härmedelst bekräftadt,” ”1 Regeringsformen lyder §:n 114, mom. Konungen låter samtlige Riksens Ständer deras Privilegier, Förmoner, Rättigheter och Friheter åtnjuta; beroende det Iiå samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall att låta dem undergå de förändringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra.” ”Alldenstund: nu l:o) enligt äldre och nyare före år 1854 utkomna författningar om bränvinsförsäljning, städernas Källarmästare, ”Krögare och Tavernare” samt ”Värdshusidkare” alltid haft utskänkning sr ätt, 2:o) inkomsterna häraf, enligt ofvan först intagna §§:r, tillhört stadskassan, 3:o) städernas rätt till denna inkomst är "af samma allmänna beskaffenhet”, som de i 7:de § af Kongl. Maj:ts "under helgd af privilegier" bekräftade rättigheter, och således under berörda privilegier inbegripna, 4:o) dessa privilegier äro genom 114 § Regeringsformen lika skyddade, som ”Kongl.
Vi efterskrifne Sveriges Rikets Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore veterligt: att sedan vid anstäldt val, i öfverensstämmelse med § 98 Regeringsformen och § 63 Riksdags-ordningen, Vare elektorer utsett Advokatfiskalen i Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium, Kommendören af Kongl. Wasa-orden m. m., Carl Magnus Rydqvist, att, för de i nämnda grundlags-paragrafer förutsatta fall, Vår Justitie-ombudsman efterträda eller hans embete utöfva; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva honom, Carl Magnus Rydqvist, härtill förordnat; och har han under tiden att ställa sig till efterrättelse hvad den för Justitie-ombudsmannen den 1 Mars 1830 utfärdade Instruktion i § 25 stadgar och förmår. Till yttermera visso hafva Vi detta förordnande underskrifva och med Våra insegel bekräftat; som skedde i Stockholm den 20 Juni 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Uppläst och yodkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående restitution af kränvinstiUverknings-afgift vid export till utrikes ort. (Sammans. Stats-, Bevillmsoell Ekon.-Utsk:s Bet. N:o 9 och Mern. Nio 12.) S. A. K. Uti nådig Proposition af den 29 December nästlidna år har E. K. Maj:t, i sammanhang med framstäldt förslag om förhöjning till 75 öre af den för bränvinstillverkning nu bestämda afgift, föreslagit undanrödjandet af det tryckande band, som vore brännerinäringen pålagdt genom det medelbara tvånget för tillverkaren att sälja sin vara inom landet; och har E. K.
Detta är dock en synnerligen vigtig fråga, ty om jag än lika högt som någon annan vet att uppskatta krigsbildningens värde och nödvändighet, så måste jag erkänna, att de sista 100 årens historia lärer oss att det numera äro massorna, som, väl ordnade och anförde, gifva utslaget i striden. Redan Fredrik den Store yttrade »Le bon I)ieu aime les gros bataillons», och den moderna krigskonstens skapares, Napoleons, fältherretalent bestod till största delen deri att på slaglältet veta att samla stridskrafter öfverlägsna motståndarnes; och för de fakta, Mine Hrr! som de sednaste hundra årens krigshistoria lemnar, måste vi böja oss, ty de tala befallande. I motsats till Landtförsv.-komitéens betänk. der beväringens öfning blifvit bibehållen, har man i den K. Proposm borttagit denna vigtiga grund för möjligheten af arméens hastiga förstärkning. Och om man endast vill sätta upp 50 eller 70,000 man, behöfver man väl derföre icke uttaga endast J af beväringen, och derigenom vid krigstillfälle onödigtvis nödgas gripa tillbaka till de äldre klasserna, utan man kan nöja sig med att endast uttaga 2:ne klasser, och om större öfning behöfves, gifva dem en sådan i t. ex. 30 dagar 2 år efter hvar - 150 Den 25 November. andra, hvarigenom man bibehöile den ofantliga fördelen att hafva hela folket vapenöfvadt. En hittills i vårt land okänd nyhet förekommer äfven i den K. Propos:n, nemi. lottningssystemet, hvilket icke ens i andra länder utföres så, som der föreslås; och vår indelta stam är dessutom just till, för att befria öfrige medborgare från skyldigheten att under fredstid en längre tid behöfva egna sig åt krigaryrket. I andra länder äro nemi. alla skyldige till krigstjenst, och der är äfven befrielsen ett undantag, icke regel, såsom här är föreslaget, emedan man ej under vanliga förhållanden behöfver eller kan hålla så stor armé på benen.