Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
6 §, om fjerdedelens lemnande til fattigcassan af de fattigas qwarlåtna egendom vid dödstimman. 2. Sexman Olof Olofsson i Trången begjärde, och fick afsked, i hwars ställe Nils Ersson i Gräfte förordnades. Til det stilla och christel. lefwernet, som förmärktes wara ibland sokneboerne upmuntrades de än widare, under Guds nåds tilönskan. Näskott 19 augusti 1770 Källa: Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 131, ÖLA. I Näskott d:o den 19 aug. 1770. Kyrkooch fattig räkningarne wore här förr upläste, och erkände för gode. Såsom i de andre soknarne i tinglaget, gafs ock här bifall, at 1/4 del af de fattigas qwarlåtenskap skulle efter deras död tillfalla fattigcassan, med det wilkoret får ock gl. enkan Märeth i Trållsåsen njuta en half del emot andre fattigdeltagare. 3. Wapenhusbyggnaden åtog sig snickaren Pehr Jonsson i Kingsta emot betalning, efter öfwerenskommelse, af församlingen. 4. Olof Ersson yngre i Faxelfwen, och Erik Larsson i Trollsåsen blefwo entledigade ifrån sexmanssysslan. I den förres ställe föreslogs Lars Bengtsson i Smedsåsen, och i den sednares Nils Nilsson i Öne. Ås 26 augusti 1770 Källa: Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 132, ÖLA. År 1770 d. 26 aug förrättades socknestämma i Åhs. 1. Sedan kyrkooch fattigräkningarne blif:t upläsne och erkände, blef här på samma sätt, som förut i de öfriga soknarne skedt, samtyckt att efter fattigdeltagarne tilfaller 1/4 del fattigkassan af deras egendom. 2. Sexmannen Iwar Jonsson i Dillne anförde, at cavallerie corporalen Johan Tideman, sistl. 3 storeböndag försummat gudstjensten, och wid efterfrågan fans bem:te
Denna sällhet måste vara sammanflätad; ty helgden af ett sådant förbund är helig, helig för dem sjelfva, helig för hvarje otillåten önskan, som under ormens skepnad kunde insmyga sig i fridens och oskuldens paradis, och der, genom sin blotta andedrägt, förgifta dess friska, yppiga lif. Nej, sådana önskningar få icke der insmyga sig. De tystna och hvila; ty rosen är dem helig, och endast på afstånd och i minnets rika verld få de fröjdas åt dess herrlighet.” Mannerstedts blick vågade söka Rosas; men den var sänkt. Han såg likväl en tår perla i de långa, silkeslena ögonhåren. Han hade velat gifva sitt lif för att få kyssa bort den; men han skulle sedan hafva föraktat sig sjelf, kanhända äfven henne. Han tänkte på sin mors sista testamente, brefvet – och flydde. En timma senare vandrade tvenne unga, välbepelsade och beslöjade tärnor arm i arm nedåt Hamngatan. De stannade vid professor Lings hus, och inträdde der. – ”Kom, kom, söta Hilda!” sade Rosa Widen, och drog fröken Borgensköld med sig genom den lilla salongen. ”Jag måste nödvändigt uppvakta farbror Ling, och du skall följa med mig. Jag vet, jag ansvarar, att du blir välkommen!” ”Så får det bli på ditt samvete,” svarade Hilda med ett svagt leende, ”om han visar mig vintervägen. Jag har dock icke hjerta att göra dig emot, om jag ock sjelf får lida derföre; och var säker, min goda Rosa, att jag kommer att lida mycket, i händelse professorn fäster sin skarpa, dödande blick på mig, med detta uttryck han har i sin makt att frambringa när han vill.” ”Nej, nej!” försäkrade Rosa, ”han kan icke vara i stånd dertill. Kom nu bara, och lita på mig.” Flickorna gingo in i arbetsrummet. Det var tomt; men Rosa öppnade dristigt dörren till det lilla, gula förmaket.
R:dr, som beräknades till hyra, skrifmaterialier m. m., hvarefter, i mån af öfriga tjensteinnehafvares afgång, vidare reglering af deras befattningar borde företagas. Intilldess sådant kunde ske, syntes det vara en enkel sak, att de inom Stats-kontoret fullgjorde de göromål, som hittills inom Konvoj-kommissariatet ålegat dem. Genom det väckta förslaget åsyftades slutligen icke någon sådan åtgärd, som kunde leda till inskränkning i den myndighet, hvilken Kongl. Majit egde att öfver Handelsoch Sjöfartsfonden utöfva. Fondens förflyttning till Stats-kontoret lemnade denna dispositionsrätt till alla delar oförändrad. Äfven Rikets Ständers rätt att genom sina Revisorer granska fondens räkenskaper, förblefve densamma. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, föresloges, att Rikets Ständer måtte vidtaga åtgärd för indragning af Konvoj-kommissariatet samt Handelsoch Sjöfartsfondens öfverlemnande till förvaltning af Kongl. Stats-kontoret, och att Rikets Ständer således måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit nådigst täcktes förordna om de åtgärder, hvilka för verkställighet af den föreslagna indragningen och förflyttningen kunna finnas nödiga. Enligt hvad Utskottet inhemtat har vid innevarande riksdag jemväl hos Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit väckt motion om indragning af Konvoj-kommissariatet, hvilken motion remitterats till Stats-Utskottet, som i Utlåtandet JV2 142 afstyrkt densamma, hvarefter, till följd af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, vidare behandling af nämnde motion är på Siats-Utskottets åtgärd beroende. Då emellertid nyssberörde motion i väsendtliga delar afviker från den lill Utskottet remitterade i det att den förstnämnda går derpå ut, att Tull-styrelsen skulle direkte till Utrikes-deparmentet öfverlemna den nämnde
Asigterna äro nemligen, som vi veta, olika vid de olika hofrätterna, rörande rätta tillämpningen af 12 Kap. Rättegångs-Balken. Om en person, som blifvit vederbörligen stämd, uteblir vid första tinget, så är sedvänjan inom Svea hofrätt och bland de domare, som derunder lyda, att, om saken uppskjutes, käranden skall delgifva sin vederpart uppskofsbeslutet. Hvad Frih. Leuhusen ogillat, praktiseras således redan 334 Den 15 Maj. af Svea hofrätt. Vid Göta hofrätt är deremot förhållandet olika; der anser man icke käranden pligtig att kommunicera sin vederpart rättens uppskofsbeslut. Nu har Frih. Leuhusen underkänt nämnda skyldighet, och således i och med detsamma förevitat Svea hofrätt och derunder lydande domare, att de ej ställa sig lagen till efterrättelse, när de ålägga käranden kommunikation af uppskofsbeslut. För min del skulle jag ej vilja lägga en så stor domarekorps ett dylikt fel till last. Se vi till hvad lagen i förev:de hänseende stadgar, så finna vi, att 11 Kap. Rättegångs-Balken föreskrifver, att uti stämningen skall införas, att om svaranden icke kominer tillstädes, skall saken ändock företagas och afgöras. Detta är den påföljd, svaranden är underkastad, och något annat äfventyr af hans uteblifvande bör således icke drabba honom. Han vet, att domaren är pligtig att döma på den bevisning, käranden företer, men deremot ålägger lagen honom ej att afgifva svaromål. Fästa vi vidare uppmärksamheten vid 12 Kap.fRättegångs-Ballcen, som handlar om tredskodomar, så finna vi, att om en sådan dom blifvit fälld, åligger det käranden att derom underrätta sin vederpart, hvilken inom viss tid derefter eger att stämma om återvinning. Vore nu lagstiftarens mening, att svaranden af sig sjelf vore pligtig att känna allt, som vid domstolen sig tilldragit, så behöfde naturligtvis ej domaren ålägga käranden kommunikation af rättens beslut.
»Det årliga öfverskott af ränta som kan finnas sedan förenämnde »anslag utgått äfvensom de besparingar, hvilka genom pensions, sti»pendiers och Cadettledigheter tid efter annan kunna uppkomma, »samlas till en ytterligare fond, hvars årliga ränta användes till så »beskaffade stipendier som i 7 § omnämnas.» § 17. —; »och hyser jag till Höglofl. Riddarhus-Direc»tionen det fulla och fasta förtroende, att Directionen »benäget täcktes draga försorg om mina förordnandes snara verk»ställande samt noga och oafbrutne vidmakthållande» — —- — Uti testamente af den 16 April 1 807 förordnar Fröken Maria Elisabelh Tersmeden att 10,000 R:dr B:co skall blifva ett ständigt stående capital, hvaraf hela årliga räntan, utom 5 0 R:dr B:co till förvaltningskostnad, tillfaller tvenne Adeliga fruntimmer. Efter åtskilliga förut gjorda dispositioner uti Kamereraren C. F. Stråles testamente af den April 1819 säges deri: »Hvad sedan är öfrigt kommer att insättas hos Riddarhus-Di»rectionen som det förvaltar på bästa sätt. Eröken Ulla von Hauswolff anhåller uti testamente af den 1 Juli 1819 »att detta mitt Testamentes stadgar måtte blifva till pricka »efter ordalydelsen uppfyllt och fullgjordt» och vidare att »Herr Riddarhus-Fiscalen åtager sig förvaltningen af mina pen»ningar hvarföre årligen göres redo för Riddarhus-Direetionen, samt »att dessa penningar och räkenskaper ej hopblandas med några an Uti Eröken Sara Charlotta von Hauswol/fs testamente af den 16 Mars 1825 heter det: »Och En fjerdedel öfverlåtes till Höglofl. Riddarhus-Direetionen »att af räntan i everldliga tider utdela åt någon behöfvande gammal »Eröken en lifstidspension under namn af Sara Charlotta von Haus»wolffs pension.» Denna obetydliga disposition å 300 R:dr har blifvit förenad med Fröken Ulla von Hauswolffs fond, hvars räkenskap upptager redogörelse deröfver.
I morgon — » sade drinkaren — » Jag blir en vattenvän. » » I morgon jag mig vänder om Från mina villors breda stig; I morgon blir jag god och from Och tänker bättra mig, I morgon väl tids nog det är Att byta tankar och begår Och vandra pä den stig, som bär Så smal och trång till himmelen - Så sade syndaren. I morgon — hvarför ej i dag? — » Nej, nej — i morgon, förty då Jag har ännu en rastedag Att mig besinna på, I morgon dä skall mitt beslut Ovedersägligt föras ut — Sä framt jag icke därförut morgon — ja, i morgon, då Har ändrat tanke, förty då i ^ i s Vill jag så hjärtans gifmild bli; Får morgonda ' n bestå.- » Dä vill jag börja stort slä pä C, L — n. Förutan gnideri. Dä vill ät fattigdom och nöd Jag dela af mitt öfverjlöd, Frikostig pä bäd ' guld och bröd; I morgon blir jag öm och mjuk — » Så sad ' en girigbuk. I morgon / " Huslig ekonomi ". » / morgon — ja, dä börjar jag Arbeta i mitt anlets svett, Då skall det bli en mödans dag Med spade och med spett. Jag ämnar icke längre stå Pä torgen sä här fåfäng då Och andras arbet ' blott se på; Dä skall min trägna flit bli spord — % Så föll en lättings ord. » I morgon, om du har fördrag, Vill jag betala all min skuld; I morgon blir förfallodag, Då får jag godt om guld. Du därtill sätta kan din Ht, Att jag i morgon gör min Jlit Att återgälda min kredit, — » Så talade en cessionant " ' Vid katastrofens brant. » i morgon pä allt rummel slut! Jag slår mig uppå nykterhet! lenna rubrik ha våra läsarinnor kunnat återfinna i ett par af Iduns närmaste nummer — visserligen i en annan bemärkelse än den, hvilken ligger till grund för följande lilla uppsats, som vi hämta ur den » Norske kvindesagsforenings » förtjänstfulla tidskrift » N y r laende ».
Resen är en man med energi och har för sig själf, redan efter en veckas tid, bekännt, att hans lycka skulle vara så fullkomlig som den möjligen kan vara här uti denna jämmerdal, så vida han finge vandra genom lifvet med Cecilia som maka vid sin sida. Men, som han därtill är en förståndig karl, behåller han denna sin tanke tills vidare för sig själf och ser tiden an. Han har redan hunnit inhemta en försvarlig kännedom om fröken Cecilias karaktär och har, hvilket ej är af mindre vikt, äfven snart upptäckt, huruledes nådig fröken skall behandlas. Cecilia å sin sida måste med en viss förtrytelse medgifva inför sig själf, att han är bra olik alla de andra ungherrar, som bruka fladdra omkring henne; denna är då ändtligen en man, en sådan, som hon nästan skulle kunna beundra. Han säger ej fadda artigheter, begagnar ej utslitna, banala konversationskvickheter, uppfattar ett skämt och en witz ögonblickligen och är ytterst beläst, han vet besked om allting, vare sig det är fråga om den senaste nordpolsexpeditionen, socialistlagen i Preussen eller den nyaste chrysantemumarten; ja, han har verkligen särdeles » • — här afbryter hon förskräckt sin tankegång och skyndar sig att, såsom ett åt sitt eget jag hemburet försoningsoffer, säga Resen nå- gon raffinerad elakhet, åt hvilken han skrattar godmodigt. Fröken Cecilia hyser i sin egen öfvertygelse ett bottenlöst förakt för det andra könet; ej att hon försmår att dansa, skämta och » flirta » med individer däraf — o nej, men hysa nå- gon aktniDg, tillgifvenhet, eller att — ja, det är bäst att säga det rent ut, att kunna fatta kärlek till någon af dem, därtill anser hon sig vara alldeles ur stånd, och i kraft af denna sin öfvertygelse har hon i allmänhet koketterat bra mycket mera än andra damer samt hitintills gått segrande och oberörd ur alla » affaires de coeur » och har fått ordet om sig att vara en hjärtlös varelse.
Svar på äterremiss Berzelii Enka, pension för Svar på äterremiss Berättelse, om livad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag Rikets Ständers år 1845 församlade Revisorers, ang:de samma år verkställd granskning af Stats-Verkels samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1842 och 1843 ... Ståls-Utskottets Utlåtande i anledning deraf I anledning af återremisser Svar på äterremiss af vissa punkter i Utlåtandet N:o 30 .. 1 anledning af skiljaktige beslut rörande en i Utlåtandet 281 föreslagen voterings-proposiiion „ Rikets Ständers år 1847 församlade Revisorers, ang:de samma år verksläld granskning af Stats-Verkets samt af andra allmänna medel beslående fou ders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 och 1845 Stats-Utskotlets Utlåtande i anledning deraf, och rörande åtskilligtvid behandlingen af 1845 års Revisorers afgilna enahanda berättelse, jemlikt Utskottets Utlåtande N:o 30, uppskjutne frågor . Svar på äterremiss „ Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade Revisorers, angtde gransk ning af Riksgälds-Koutorels förvaltning och räkenskaper samt Götha kanalbolags och Malmö f. d. Diskonters fortsatta utredning Stats-Utskotlets Utlåtande i suled ning deraf . Svar på äterremiss , Rikets Ständers åren 1345 och 1847 församlade Revisorers, ang de granskningen af de linder Kongl. Kommer se-Kollegii förvaltning ställde fonder och medel Siats-Utskottets Utlåtande i anledning deraf 05 i\:o o £ Adeln. PrcsleBorgareBondeN:o N:o | Sid. Adeln. Slåudet. ståndet. Slåudet.
Se Grtindlagsändrings-förslag. Bonde-Ståndets Sekreterare, förslag till grundlagsändring angående tillförordnandet af. Se Grundlagsändrings-förslag. ( 39 ) Borgen, för arrenden af kronojord oell för vissa (jensfer, om -penniogedepositinuers iuförande i slällei för. II. 348. III. R. 75. Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden N:ris 31 och 60. — om uphörande af proprie. II. R. 270. XIV. B. 349, 350. XV. A. 55. — angående verkan deraf, då borgenären förlorat sin rätt emot gäldenären. XIV. B. 349, 350. XV. A. 58. — angående löftesmäns rättighet att uppsäga och betala gäld. XIV. B. 349, 350. XV. A. 58. E. 147. Borgholms hamnbyggnad, anslag lill. Se Stats-Utskotiels Utlåtande N:o 158. Borgerskapets i Fahlun skjutsnirjgsskyldighel, angåeude förändring deruti. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 81. Borin, J. E., angående afskrifning af hans uti Banko-Diskontverket upptagna lån. Se Afskrifning. Borås, om anslag till bildande af en teknisk undervisningsanstalt uti. XI. B. 285, 310. A. 311. XIII. — Borgare-Ståndets inbjudning rörande samma fråga. XIII. 319, 337. A.' 352. Boställen, om fördelning af kostnad för grunddikning derå. IX. B. 278. A. 348. — om fördelning på vissa år af kostnader, sorn derifrån i och för allmänna byggnader utgå. •— Kyrkoherde-, angående ekonomiska besigtningar å. IX. B. 278. A. 347. — Pastorsoch Komministers-, angående rättighet för kommunerne att för allmänna behof använda skog från.
Lag - s wi-si. - dertill af åkerbruket i de tre och tjugu vuderlagde ^yr ko-Socknar, soar^ singö anwända hela sin arbets flit pa egir jordbruk, iui icke allenast spild genom en sö-lust af 25,000 daaswerken, men än mera deraf ctt rist samma daaöwerkens Utgörande fordras till resor mångdubbel rid, helst när owäder infaller och "esorne flere gänger ulan ändamål mätte förnyas sä östr winsten pä en förändrad anstalt och 0- leräknelig, helst da den endast pä ben sistnämnde Liwen torde utgöra minst 15,000 Tunnor Spannemäl. Korrt sagt för Sratö>-Verket en 50,000 R:dr ärlig inkomst: I folkökningen ett halft tusende jordbrukare: I Spannmåls produktion omkring 50,000 Tunnor Spannemäl. Och det är af desi, skäl jag wägar tillstyrka bifall uppå hwad Stats,Utskottets afdelning för inkomsterne förestagitnemligen art hela Sätteriet indrages, Strömsholms och Kungsöhrs KungSgärdar enskiftas, delas i hemman och till ikatte pä öppet utrop äk de» mästbjudgnde försäljas samt en för Stats, Wer - Dm 21 December. ?5lZ Werkst icke runa penfion al 2,000 R:d tilldelas Stall» Statens Betjening. Jag finner ingen orsak att gilla cn inrakkning, «om, ehuru inffrankt leder alt bereda -^.-de! af nygnämnde Riksförluster dä Kronan icke allenast Änffall sakna all afkomst af Strömsholms ii hela ina-ual, uran Stars-Werket detzmom skulle tillffiuca warder c.f aila tusende dags-werkcn, som eljest skulle inflyta i Skattkammaren eller tillsammans en summa af Niotusende R:dr ärligen. Förgäswes har jag önffak och yxkat det Högloft.
13 erhållet förständigande, den 15 nästpåföljde Juni, efter infordrande af upplysningar i ämnet från vederbörande kronofogde och häradsskrifvare, öfver berörda ansökning afgifvit underdånigt utlåtande, deruti, på anförda skäl, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funnit sig böra i underdånighet tillstyrka nådigt bifall till den gjorda ansökningen, med det vilkor, att den ifrågavarande jordlägenheten, i likhet med hvad Kongl. Maj:t i nådigt Bref den 6 Maj 1811, beträffande de å kungsladugården nu befintliga torplägenheter, täckts i nåder föreskrifva, borde efter då tillämpade grunder undergå behörig skattläggning till bestämmande af den årliga dagsverksskyldighet till kungsladugården, hvartill sökanden, för erhållande af enahanda besittningsrätt som innehafvarne af nämnda lägenheter lämpligen kunde komma att förbindas; så har Kongl. Maj;t, på grund af hvad sålunda blifvit i denna fråga upplyst och anfördt, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att ifrågavarande jordrymd, utgörande 4 tunnland 4 kappland, å egorna till Kungsöhrs norra kungsladugård, måtte för det uppgifna ändamålet åt sökanden och hans rätts innehafvare under ständig besittningsrätt upplåtas, emot skyldighet för berörda lägenhets innehafvare att derför till kungsgården utgöra vissa årliga dagsverken, hvilkas belopp borde bestämmas på enahanda sätt, som för åtskilliga under dylik besittningsrätt varande torplägenheter å kungsladugården blifvit genom Kongl. Brefvet den 6 Maj 1811 föreskrifvet. Efter från samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å högstberörda nådiga Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende och dervid jemväl tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar; och får Utskottet, med afseende ä de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 19 Februari 1863. H Stats-UtsliulMs Utlåtande N:o bo, M:o 53.
Herr BevisionsSecreteraren Stråle ansåg för sin del Utskottet icke böra göra någon ändring uti sitt redan afgifna förslag, som till summan utgjorde mer än hvad Directeurerne vid BancoDiscontVerket egde och vore grundad! på det förutsättande, att de personer, sorn valdes och emottag© Directeursbefaltningen, icke skulle göra afseende på den större eller mindre belöning de derföre erhöllo, utan på det förtroende dem iemnades genom detta uppdrag och 'den nytta de under utöfningen deraf kunde bereda orterne, emedan dst icke kunde betviflas, att allt det goda man vän.* tade af dessa inrättningar skulle förekommas om penningevinsten blefve motivet för åtagandet af Directeursbefattningarne. Häruti instämde Herr BruksPatron Bjuhr och Herr Lagmannen Ullberg med tillägg, att då Directeursbefattningen vid DiscontContoiren icke syntes böra upptaga mera än en högst tvenne, .dagar i veckan, någon tillökning \ det förut fö - Banco Utskottets Betänkan den. seslagna arfvodet af 333 R:dr 16 sk., destomin. dre borde ega rum, som Riksens Ständers Fullmäktige i Banquen och RiksgäldsContoiret, med hvilka Discont.Directeurerne i och för denria deras befattning på intet vis kunde jemfdras, icke ega högre aflöning än 666 R:dr 32 sk. hvardera, och de af BaricoFullmagtige, som deltaga L 'DiscontStyrelsen i Stockholm särskildt derföre ej mera än 250 R:dr, hvilken sistnämnde summa Herr Lagmannen trott lämpligast hade kunnat föreslås äfven för Hirecteurerne vid de nva Contoiren. Herr Capitainen von Hohenhausen yttrade, att fullkomligt delande den tanken, att personer borde väljas, hvilka åtogo sig
– «Det är skada, att inte herr Alexis kan stadna qvar öfver midsommarsdagen. Jag hoppas att det skall blifva en glad dag för oss allesammans, eller hur tror du, lilla Nanna?» Nanna hade ej ett ögonblick sett upp ifrån sin söm, och svarade intet. Hon blott sydde så flitigt, så flitigt, och märkte icke, att hon hade sytt tillsammans tvenne stycken, som alldeles icke hörde ihop, förr än Celestine gjorde henne uppmärksam derpå. Öfverstinnan undrade emedlertid alls inte på att hon var lite brydd, men menade dock, att hon i tid borde vänja sig att höra sådant, då det ändå en gång skulle bli allvar utaf. Alexis hade fått tag i ett stycke notpapper, och improviserade en fyrstämmig sång, som han ville qvarlemna som ett minne. Oaktadt öfverstinnan för Alexis ställde sig, som om hon var ledsen öfver att han skulle resa, var hon dock i sin själ rätt glad deråt, ty hon fann ganska väl, att hennes tillkommande måg icke skulle kunna trifvas rätt väl på Sätraholm, så länge Alexis var qvar, emedan minnet af den obehagliga affären på Tunanäsbalen alltid skulle underhålla en spänning dem emellan. Det hade för öfrigt ej varit någon rätt sympati emellan öfverstinnan och Alexis, och skillsmessan skulle således komma att kosta henne föga. Efter théet sysselsatte sig de unga med att inöfva den nykomponerade qvartetten, och derefter beslöts att man skulle göra en liten utfärd på sjön. Aftonen var så vacker, och öfverstinnan hade väl sjelf haft lust att följa med, men hon hindrades derifrån af något hushållsbestyr, och tant Ulla fick derföre i stället uppdrag att vara förkläde. Man rodde ut till en liten täck holme, som hade blott tvenne innevånare, en gammal fiskare och hans dotter. Tant Ulla brukade besöka gubben ett par gånger hvarje år, och ville nu icke försumma tillfället att göra det, helst hon kände med sig, att en dag nalkades, då sådant ej vidare blef för henne möjligt. Hon frågade de öfriga, om de ej hade lust att göra henne sällskap, och hjertligt gerna samtyckte de härtill. När de kommo fram till kojan, funno de dörren öppen.
Götheborgs fögderi . Inlands fögderi Orousts och Tjörns dito Norrvikens dito 20,743 10,950 19.750 I)/ 26 Summa 51,443 Skattlagda Fisken och Fiskelägenheter af särskilda slag, som ej under något hemmansvärde äro inbegripna, Skatte: Orousts och Tjörns fögderi Sunnervikens dito 50 3 6 Summa 1,950 7,575 2,400 Dito dito Krono: Götheborgs fögderi . Dito dito Frälse: Orousts och Tjörns fögderi 24132 Tull-mjölqvarnar med 1, 2 a 3 par stenar: Götheborgs fögderi Inlands dito Orousts och Tjörns dito. Sunnervikens dito . Inlands fögderi . Sunnervikens dito . Götheborgs fögderi 165 st., Inlands dito 530, OroustsToch Tjörns, deraf 1 med särskild i Jordeboken utfäst ränta, 311, Sunnervikens 551 och Norrvikens 281 st. 10 18 sagqvarnar: Götheborgs fögderi Inlands dito . Sunnervikens dito. Inlands fögderi Sunnervikens dito 166 — Summa 10,000 5,000 Jern-manufakturverk, bestående af 1 Rockhammare och 6 Spikhammare: Götheborgs fögderi . Götheborgs fögderi Tobaksfabriker: Dito dito Vagnfabrik: Dito dito Spinnerier: Dito dito Linneoch Bomulls-väfnads-fabriker: Götheborgs fögderi Garfverier: Götheborgs fögderi 4, Inlands dito 2 Färgerier: Götheborgs fögderi 4, Sunnervikens dito 1 . Sockerbruk och Porterbryggeri: i Götheborgs fögderi 1 af hvardera Segelduksfabriker 2, Jerngjuteri 1: Götheborgs fögderi Bomullstygs-tryckerier: Götheborgs fögderi Skeppsvarf: