Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En reorganisation af hela Brandvakls-inrättningen i Hufvudstaden är derföre nödvändig, och som försöket att genom Militair-Compagniet besörja nattvakten i Staden inom Broarne synes lemna ett nöjaktigt resultat, är numera jemväl Förslag å bane, att efter enahanda grunder, så vidt tillgåugarne medgifva, förbättra nattvaktens verkställande på Malmarne, medelst Brand vakts-Corpsens upplösning oell patrulleringens ölVertagande af Stadens Militair-Compagnie, hvilket för sådant ändamål skulle betydligt tillökas och till någon del vara beridet. Brandsläckningsanstalterne i Hufvudstaden hafva de sednare åren blifvit mycket förbättrade; och ett nytt Brand-Reglemente för Staden är af Eder Kongl. Majit den 1 Oclober 1828 i Nåder faststäldt. Staden bar 12 stora Brand-Sprutor med tillhörande 10 Vatten-Tillbringare, fördelade i särskilta trakter af Staden och färdiga att vid eldsvåda genast användas, under befäl af vissa bland Stadens tjenstemän eller personer af Borgerskapet, och nied indeldt arbetsmanskap af Stadens innevånare; utgörande hela den förtecknade Personalen af Befäl, Arbetare, Vattenkörare och Sprut-lagare vid dessa Sprutyerk ett antal af 1,106 personer. I hvarje af Stadens Sexton Brnnd-distrieler är, sedan 5r 1829, anskaffad och stationerad en mindre Slangspruta med åtta vattenämbar af läder, för att vid uppkommande eldsvåda” inom Districts eller i dess närmaste grannskap straxt utgå, hvaribland en serveras af Stadens Militairvakt vid Rådhuset, och en annan al serskildt arbetsfolk, samt de öfriga, som äro å Stadens Malmar fördelade hos vissa Borgerskapets Ledamöter, skola genom deras försorg till elden framföras och der sältas i verksamhet. Ytterligare äro sex dylika Dist] ict-Sprutor under arbete, hvartill kostnaden bestås af Stadens Brandförsiikrings-Contoir; och komma desamma att, så snart de blifva färdina, utdelas i de stone distiicterne på enahanda sätt sorn de förra.
Att dä nästan ingen inrikes handel drifves med Krut, en nedsättning ”till uppmuntran för handeln” endast skulle komma exporteuren till godo och bereda honom en obillig vinst; 4:o Att, då Bergshandteringen ensam årligen förbrukade omkring 2000 Centner, men deremot alla öfriga näringar tillsammans blott 1000, en nedsättning i Krutets pris hufvudsakligen och nästan uteslutande blefve förmånlig för Bruksegare och deras yrke, hvilket visserligen ej är den af Sveriges näringar, soln behöfver det mästa understöd; samt Betänkanden, N:o 284. 385 5:o Att Krutpriset i Sverige, oagtadt den motiopolicerade tillverkningen , ingalunda uppgår till Krutets verkliga välde då det för närvarande säljes för nästan samma pris, som den i Krutet ingående Salpeter skulle ensam kosta om den vore tillåten till införsel mot måttlig tull; men att deremot detta pris med öfver 75 procent understiger hvad Krutet verkligen kostar samt att således en ytterligare nedsättning ej är för de consumerande af billighet påkallad, utan skulle blott ytterligare öka de förluster som redan vid denna handel drabba Staten. Dessa skäl, dem Hr Grefve Gyldenstolpe uti sitt anförande närmare utvecklat och med calculationer, hemtade ur Iläkenskaperne öfver Krut-tillverkningen och försäljningen i Riket, ytterligare styrkt, har Utskottet j öfvervägande tagit, men under närvarande förhållanden, då K. M:t och Kronan, i följd af de med Krutbruken gällande Contracter, är skyldig inlösa det Krut som tillverkas, och hvarigenom skulle kunna hända att den förlust, som genom ytterligare nedsättning, dä sådan påkallades, för Kronan uppkomme, blefve vida mindre än den Kronan finge vidkännnas genom nya Magazinsrums anskaffande för den årligen ingående, Kronans behof vida öfverstigande Krulqvantileten och Krutpartiernes förskämning genom ett längre förvarande, kan Utskottet icke frångå dess förra tillstyrkan, äfven i afseende på Krutprisets möjliga nedsättning, helst sådant icke blifvit tillstyrkt i allmänhet, utan 386
Hel dst vill jag för min del förena mig med Herr Skogman; men skall äfven vara nöjd med U tskottens förslag. Uppå derefte r af Hans Eoccellence Herr Grefven och LamdtMar skalken framställd proposition, blef 1 Momentet af 12 Punkten af Ridderskapet och Adeln bifallit. 12 Punkten. 2 Momentet. Att utmy ritning derjemte måtte ske , så väl af detta största mynt, som i silfver kommer att präglas, som af stycken motsvarande: f R:dr Banco; \ R:dr dito ; ~ R:dr dito; samt R:dr dito; Och att | fint silfver och i koppar eller alli a ge, eller den sä kallade 12-lödiga halten, må för sä väl Hufvudmyntet som Under af delningar ne begagnas, Herr Hjerta: Borgareoch BondeStånden hafva vid denna punkt ansett en större beqvämlighet uppstå deraf, att, i stället för en tredjedels, låta utmynta en fjerdedel Riksdalersstycken, samt behålla frdels och i:dels Riksdalersstycken. Man får då en lätt vexel, som icke kan tillvägabringas nied de andra sorterna, utan mäste ersät - Den 21 Octo ber f. m. 123 tas af ~:dels Ridrsstycket. Det sista har BondeStåndet afslagit och ansett för litet för ett silfvermynt. Jag förenar mig häruti, emedan, på samma sätt som 5 sousstycken i Frankrike väl äro anbefallde, men icke användas och icke en gång utmyntas, den lilla piecen på 4 sk. Banko, som blifver mindre än den gamla flugan^ skulle blifva så ohandterlig, alt man dermed blefve föga belåten. Dessa småmynt skulle törhända för öfrigt fordra bättre machinerier för utmyntningen, än dem vi nu äga.
Då vederbörandes utlåtande, angående upphöi-ande af Kammar-Collegii Controll öfver Kronans inkomster och redovisningen af allmänna medel, den 16 Mars 1826 i underd. föredrogs, förklarade Kongl. Maj:t det höra leda lill enkelhet och ordning i äi'endenas gång, alt alla Besvärsmål, rörande Beskattnings - författningarnes tillämpning, samt alla frågor om afskrifningar liksom balanee - mål och anmärkningar vid afslutade räkenskaper, lill Kammar-Ratten fullföljas, hvaremot Kammar-Collegium, jemte inseendet öfver Kronans Domainer, skulle handlägga alla mål, angående kronoränlors på skattläggning beroende belopp, och Stats-Contoret utöfva den summariska controllen öfver indrifvandet och levereringen af löpande Krono-uppbörden för året. Denna fördelning af göromålen, hvaröfver vederbörande å nyo hördes, bestämdes närmare d. 10 April 1828, då en allmän kungörelse i ämnet utfärdades. Den 5 April 1826 reglerades tiden för afslutande af penninge förvaltande Verks 54 Bil. t• R. St. Just. Omb:ns Emb.-Ber. cl. \ Nov. 189.8. Hufvudböcker, i förhållande tili Riks-Boksslutet. Utlåtandet angående de af Rikets Ständer föreslagna förändringar i Uppbördsoch Redogörelse-verket inkommet och föredraget den 10 Oct. 1828, då serskilda föreskrifter i ämnet meddelades. 97- Angående Rikets Ständers granskningsrätt af Tullverkets räkenskaper m. m. Återlemnad till Hof-Cancelleren, såsom innefattande svar på en af honom contrasignerad skrifvelse i ämnet. Angående Regleringen af Riks-Statens 8:de Hufvud-Titel. Anmäld den 19 November i8a3. StatsContoret skulle erhålla del af hvad Rikets Ständer beslutit rörande anslaget på denna Hufvud-Titel till behörig efterrättelse; men Kongl. Maj:t förklarade, att, derest de uppförde förslags-Summorne icke hlefve för behofvet tillräcklige, bristerne borde, såsom tillförene, fyllas af öfverskotten på Stats-Verkets inkomster.
Angelägenheten häraf lärer väl icke dragas i tvifvelsmål, så vida den eftergift i skyldigheter, hvarom fråga är, icke åsyftar förändring i originaldom - 30 /? St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för ar 1848. böckerties beskaffenhet, eller i skyldigheten att dem upprätta och i ordning hålla. Men i stället för den kontroll öfver fullgörandet häraf, hvilken hittills legat uti förbindelsen alt af doinboken lenina ett exemplar till Hofrätten, måste ofelbart, när denna förbindelse blifvit så inskränkt, som den nu befinnes, någon annan påtänkas, så att domböckernes fullständighet i alla de delar, hvilka i de till Hofrätt ingående exemplar uteslutas, icke må belt och hållet bero af vederbörandes godtycke. Att utfinna en sådan kontroll, lika tillförlitlig med den, som nu mera upphört, torde icke blifva lätt. Troligen är det genom Konungens Befallningshafvande, som den skulle föranstaltas. Emot den erhållna lindringen i renovationsbesväret, skulle väl utan obillighet det mindre besväret kunna Underrätterna åläggas, att för Konungens Befallningshafvande uppvisa hvarje års dombok vid samma tid, som en del deraf skall renoverad skickas till Hofrätten, och med betyg öfver detta uppvisande samt domböckernes dervid ådagalagde fullständiga skick till Hofrätten inkomma. I afseende på styrelsen af Landtmäteriet i Riket, har jag af förekommen anledning funnit nödigt att inhämta närmare kännedom, huruvida tillsynen öfver den Landtmätare åliggande redovisningsskyldighet för deras tjensteförrätlningar varit med erforderlig noggrannhet handhafd. Genom skrifvelse af den 22 Juni sistl. år har jag derföre från Kongl. General-Landtmäterikontoret begärt en förteckning på de i alla Rikets orter verkställda landtmäteriförrättningar, för hvilka redövisningstiden lupit Lill ända, utan alt redovisningsskyldigheten då ännu vore fullgjord. Härpå har jag först under den 10 Augusti erhållit det svar, att Herr Öfverdirektören för Landtmäteriet genast efter emottagandet af min skrifvelse gifvit
De nya utgifter tillhörande samma Slat,Lwarmed sistnämnde Summa nu ökas, bestå i de Cxpectance-Löner som Kongl. Majit efter att hafwa af Finsta och Pommerska Landt-och Sjö - Artilleriet pa Swensk Stat bibehållit, hwad oumgängeligt funnits, i Noder fastställt för öfrige gf deste Regementet och Corpser hit öfwcrkomne och qwarstadnade Befäl. Desta Expectance-Löner som till nästledit ars stut Ukgätt af Defensions - Summan, hwilken nu bör derifrån befrias, bestiga: - För Slö-Artilleriet af Finsta ochSlral-' sundstaEscaderna, lill 2,z r8: z, 2. Och för Wendes Artiller. 91?: 8, — Hwar - Den IL Augusts; 257, Hwarjemte blifwit bestutad flyttning pa denna Stat af Lönerne för z:ne Embets - och Tjenstemän som ester folda 70 ar ined bibehållande deras erhållit Nådigt afsked, nemligen: Stats. Cominlstarien Nauckhoff 8oc>: Commerce - Rådet Therlin , 82»: Och Controlleurcn ivid ControllWerket öfwer Guld, Silfwer och Tehns förarbetning i Riket, Hamberg . ^2,002: Widare har den zrdje Hof-Intendenten Herr af Sillöns Lön pa denna Stat blifwst uppförd — ZZo: —.
Alt institutionen på sådant sätt icke kunde bära den frukt, som lagstiltarne åsyftat, är naturligt. Den lanns emellertid stadgad i lag, och det bade blott berott på en ny föredragande för ecklesiastik-årenderia att när som helst kalla den till lif på ett sätt, som bättre motsvarat dess bestämmelse. Genom den nu utfärdade nya stadgan för elementar-läroverken har äfven ända till det sista spåret af denna institution blifvit helt och håltet utp/änadt. Hela den afdelning i 1820 års skolordning, som handlade om elementar-läroverkens revision, är helt och hållet försvunnen ur 1856 års stadga, och man finner icke heller ringaste spår deri till några stadganden, som kunde anses egnade att ersätta hvad som sålunda borttagits, i fall man icke skulle vilja så anse den under sådana förhållanden likväl temmeligen betydelselösa föreskriften, att Biskoparne hädanefter skola till Ecklesiastik-departementet afgifva ärliga berättelser om elementar-läroverkens tillstånd. Att tillsättningen af en ny Expeditions-sekreterare i Ecklesiastik-departementet, såsom Kongl. Maj: t i propositionen om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, på intet sätt ens kan fylla den lucka i läroverks-styrelsens organisation, som uppkommit genom revisionens upphäfvande, än mindre uppfylla dut behof af en bättre och fullständigare ordnad styrelse, som Rikets Ständer redan längesedan i öfverensstämmelse med den allmänna meningen uttalat och som med hvarje dag kännes allt djupare, är alltför uppenbart för att behöfva något vidare bevis. En sådan Expeditions-sekreterare kan visserligen blifva eli nyttigt biträde ål chefen för Ecklesiastik-departementet, men kan så mycket mindre uppfylla behofvel af en öfverstyrelse för läroverken, som han, äfven om han erhåller namn och värdighet af byrå-chef, icke lärer kunna göra något annat än biträda vid målens beredande och expedierande. Och att denne tjensteman 30 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nr o 116. skulle kunna erhålla den myndighet, som erfordras för alt vid läroverket med gagn uppträda såsom inspekterande öfver och vid sidan af eforerna, är alldeles otänkbart.
Pappersbruks-ägarne äro derigenom icke förmenta rättigheten, att antaga så många lumpsamlare, som för deras Bruksrörelse verkeligen erfordras; men lättjefullt folk, som hellre kringstryka än arbeta, finna icke så lätt möjligheten atf tillfredsställa denna deras böjelse, då de icke mera äga försvar i en, efter Brukslnspectorens godtycke utlemnad, och således utan svårighet, erhållen antagnings-sedel att samla lumpor. Hvad skada förorsakas då genom den föreslagna åtgärden. För min del anser jag de framställda anmärkningarne icke vara af beskaffenhet, att verka till återremiss af Utskottets Betänkande. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning af de utaf Herr Riben dervid gjorde anmärk-* ningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Nej. Den 14 April, 555 I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af OeconomieUtskottets Betänkande; hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 18 sistlidne Mars afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om sättet att reglera marknads-tiderne. Grefve Spens 3 Carl Gustaf, anförde skrifteligen : (Se Bilagan N:o 1.) Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att OeconomieUtskottets Betänkande, i anledning af de utaf Grefve Spens dervid gjorde anmärkningar ? till Utskottet återremittera. Friherre Winen, Gustaf Fredric, anför. <r$e skrifteligen; (Se Bilagan N:o 2.) Åtskillige yttrade härtill deras bifall. 556 Din 14 April-, Herr Tham, Wollrath, uppläste följande % (Se Bilagan N.o 3.) Hvarefter Herr Tham tilläde munteligen:
Polismatronorna hafva af resp. kommuner betingats lörieförmher, hvilka har skulle synas ofantligt rikliga, men hvilka., i Amerika d e r alla lönebelopp &amp; ro högre an hos oss, ej torde vara sgllsynta. Man f l r dessutom taga i hertikning den stora svhigheten att finna de f ö r en sAdan uppgift ltimpliga personerna, samt det tunga, för btide själ och. kropp anstrhngande arbetet. Har n8gra utdrag af reglementet för dessa befattningar. Iogen polismatrona fAr anstallas. utan att till befattningen vara. förordad af minst 20 val ansedda kvinnor, bosatta i den stad der ifrhgavarande polisstation ar. belagen. Polismatronan skall taga hand om alla de kviunor, som billlas i. fangsligt förvar inom den station der hon &amp; r anstald, Hon. erhAller sin lön af kommunen. Dock har i nsgra fall den kristliga nykterhetsföreningen Atagit sig att bekosta aflöningen, mot vilkor att f&amp; tillsatta personen. I Chicago, der 10 matronor %ro anstalda vid 5 stationer uppghr lönen till 500 dollars (omkr. 2,000 kr.) S&amp; ock i Filadelfia som ' har 6, I stader der man har blott en polismatrona och der hennes tjanst ofta ej pilkallas under en hel dag eller flera, .skall hon vara p&amp; vakt under dygnets alla timmar och har i lön frin 350 till 600 dollars. I nilgra fall har hon. vid stationen fri bostad med mobler .. Blott i ett enda fall har polistj&amp;nstemannens hustru antagits till befattningen; det &amp; r ju ocksh tydligt att hennes duglighet icke kan matas efter hans. Mycket mera kunde vara att anfora om denna förtriiffliga institution om ej vArt utrymme vore s&amp; hilrdt begransadt. Nu mAste vi Atnöja oss med att tillagga blott ett par erinringar.
Särskildt i patronens ögon var hon fullkomligheten sjelf. Hennes voluminösa apparition, hvilken på äldre dagar mer och mer närmat sig hans frodiga skönhetsideal, var hans ögons fägnad och hans hjertas fröjd; och hennes goda hufvud, på hvars tillvaro han trodde som på evangelium, var honom en ständig källa till beundran, fast han försigtigtvis dolde det så godt sig göra lät. De hade börjat smått. Han var inspektor och hon förestod mejeri. De voro arbetsamma och praktiska och hade samma önskningsmål: rikedom. För det målet hade de sträfvat och försakat; att ha nått det var deras gemensamma glädje. Med rikedom följde anseende och med anseendet sjelfkänsla. Röda, feta och belåtna rullade de nu omkring i tillvaron, likt två nystan, fröjdande sig åt allt det goda lifvet skänkt dem. Att de ej hade några barn, hade just aldrig beredt dem någon sorg; medan de ännu höllo på att arbeta sig upp, hade de snarare känt det som en lättnad. Men nu, sedan de hunnit målet för sin sträfvan, kunde de ibland förnimma en obestämd längtan eller tomhet eller hvad det nu var, snarast efter några små staffagefigurer att lifva upp i den stora våningen. Fru Svensson hade en känsla af, att en våning utan barn lider under en viss stelhet; och hon kunde icke uthärda den tanken, att hennes våning icke i allt skulle vara mönstergill. Derför sörjde hon alltid för att ha barn i huset; hon ville höra skratt och glada röster; det tog sig så väl ut, när det kom främmande. Fru Svensson hade många fattiga slägtingar, rika på barn, som fru Svensson lånade till staffage åt sin våning. Det var det enda herrskapet Svensson lånade. För tillfället hade hon två unga flickor och en ung kandidat, alla på långt håll slägt med henne och hvarandra samt glada öfver att få tillbringa sommaren på landet. »Svensson», sade frun i det hon lade kammen ner i lådan, »det brukas allmänt att hålla husandakt med folket om söndagarne.» »Jaså», sade herr Svensson i det han stack ett finger i hvart öra; men det var ingen opinionsyttring och frun uppfattade det icke heller så.
De hafva derför naturen af föhnvindar, d.v.s. hela luftmassan, som vinden för med sig, är uppvärmd, och dess relativa fuktighet är ringa, emedan en stor del af luftens ursprungliga vattenhalt kondenserats vid passerandet af bergshöjden. Då den torra föhnvinden råder, eger derför en betydande snöafdunstning rum. Atmosferens ringa halt af vattenånga minskar derjemte dess förmåga att absorbera solvärmen, men ökar i stället den andel af solvärmen, som ännu finnes i behåll, då solstrålarne tränga in i snödrifvorna och der bidraga, ej till temperaturens höjning, men väl till snöns förvandling i vatten.4 Norrskenet är, såsom bekant, en på samma gång kosmisk och terrestrisk företeelse, hvilken å ena sidan är bunden vid jordens luftkrets och står i nära sammanhang med jordmagnetismen, men å andra sidan är beroende af vissa, till sin natur ännu föga kända förändringar, hvilka vid mer eller mindre regelbundet återkommande tider inträffa i solens hölje och för oss gifva sig till känna genom bildningen af solfläckar; den berömde holländske forskaren v. Baumhauer har till och med stält norrskenets uppträdande i samband med kosmiska ämnen, som i stoftform från verldsalltet nedfalla till jordytan. Detta praktfulla naturfenomen spelar dessutom, om ock med orätt, en mycket stor rol i diktade skildringar af vinterlifvet i den höga norden, och det är i folkmedvetandet så bundet vid polarländernas is och snö, att de flesta läsare af arktiska reseskildringar helt säkert tro det vara en oförsvarlig glömska, om författaren ej redogör för norrskenen vid sitt vinterläger. Visserligen har vetenskapsmannen sig bekant, att denna underlåtenhet i de flesta fall berott derpå, att ljusstarka norrsken äro högeligen sällsynta just i den Franklinska arkipelagen vid Amerikas nordkust, der flertalet af detta århundrades arktiska öfvervintringar egt rum, men knappast någon forskningsfärd har i alla fall företagits till den höga nordens obygder, som ej i sin arbetsplan upptagit insamlande af nya bidrag till utredande af norrskenets rätta natur och läge i rymden. Sällan har likväl det vetenskapliga resultatet motsvarat de förhoppningar man hyst.
Eetankancleil. 175 uppkomma, hviket behöfde, om möjligt vöre* ännu mer förenklas och utredas, som för den föga större säkerhet, sorn derigenom skulle vinnas, emedan det cj vöre att förmoda* det de säkraste och pålitligaste af Häradets Innevånare skulle vill ja befatta sig med ert Sak, som blott inbragte besvär, och sorn kunde på annat lika förmonligt sätt verkställas; hvarvid Måns Persson från Blekinge tillagt, att om man satte Kronofogdarnes säkerhet i fråga, kunde man blott ålägga dem, att förnya den borgen, Som de vid inträdandet till Syslan, enligt redan gällande föreskrifter, bordö erlägga, Riksdagsmannen Leiditz från Bohus Län har åtet förmenat, att genom denna förnyade borgen ingenting uträttades, då Kronofogdarne ej behöfva ställa borgen för mer än 1500 Riksdaler och uppbörden 1 det fögderi, der han har sift Riksdagsmanna uppdrag, årligen uppgår till omkring i2ö,ooo Rd. Banco; hvarjemte Riksdagsmannen Berg ytterligare andragit, att han ansåg den af honom föreSlagne anstalt så mycket angelägnare, Söm exemplen af Balancer ej behöfde letas, då i Götheborgs Län en sådan nyligen förefunnits af 100,000 Rd. Banco. Yid den pröfning, Sorn Utskottet i anledning häraf fÖrehaft, har Utskottet trott sig linna, att anledningen till den gjorda motiotionen härleder sig ifrån de enskildta exempel å försnillning af Kronans UppbördsMedel, som någon gång kunnat äga rum, och den förlust för Statsverket, som derigenom uppkommit. Utskottet lår härvid anmärka, att ehuru full* 176 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkandén. komlig en Ekonomisk anstalt än må vara, kunna likväl missbruk dervid ej alltid förekommas. Med anledning af en sådan synpunkt bör föijakteligen, i händelse exempel på sådana missbruk någon gång skulle förefinnas, dessa ej kunna leda till den säkra följd, att sjelfva anstalten är fotad på origtiga grunder.
Sedan nuvarande Lag-Utskött, i sitt, efter verkställd granskning af Justitieombudsmannens embetsförvaltning, under M 5, afgifna Utlåtande, till den behandling af Riks-stånden, som vederborde, anmält den i ofvanberörde berättelse sålunda väckta fråga om förökad aflöning för ej mindre Justitie-ombudsmannen sjelf än hans kansli, så har denna fråga blifvit af Presteoch Borgare-stånden öfverlemnad til! StatsUtskottet; varande densamma af Ridderskapet och Adeln återremitterad till LagUtskottet samt Utskottets framställning härom af Bonde-ståndet lagd till handlingarne. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Cederschiöld, Robert Theophron, under åberopande af samma skäl, som i Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående Stats-verkets tillstånd och behof samt dervid bilagda utdrag af Stats-rådets protokoll blifvit anförda för ökningen af Statens embetsoch tjenstemäns löner, föreslagit, att, på det Justitie-ombudsmans-embetets innehafvare skulle kunna egna hela sin tid åt utöfningen af detta högst vigtiga och ansvarsfulla embete, samt en i landsorten bosatt embetsman, utan ekonomisk förlust, kunna detsamma 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 215. emottaga, Rikets Ständer, med afseende derjemte å den ovissa tiden för sagde embetes innehafvande, måtte förhöja Justitie-ombudsmannens aflöning till 6,000 R.dr B:ko för tiden från och med 1856 eller åtminstone från och med 1857 års början; hvarjemte samme motionär föreslagit, att aflöningen för de vid Justitie-ombudsmannens Expedition anställde tjenstemän, af hvilka Sekreteraren borde kunna uteslutande egna sig åt sin befattnings utöfvande, måtte höjas till enahanda belopp, som de löneförmåner, hvilka åtnjutas af desse tjenstemäns vederlikar i Statens embetsverk.