Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadsfläkten, mannen skapat omkring sig, gav liv åt honom, men död åt gossen. Så räknade hon ut, att hon varit för sträng. Sonen var ju i ungdomsyran! Han behövde lek och glädje, dans och fröjd! Så fick den gamla logen ny röd färg på kinderna — och åter ljöd dans och lek därinne. Det var ståtliga, gammaldags gillen hon ställde till, Thoramor, och själv var hon ståtlig och så glad som bara den är, som har en stor sorg att roa. Mannen, helherrn, gapskrattade, och sonen, halvherrn, sov den ovane rucklarens döda sömn med huvudet lutat mot logväggen. Så gick det! Nu kämpade hon på knä. Förut hade hon alltid tänkt sig som livets tyngsta sorg, när sonen skulle välja flicka till gifte. Men nu En ung — en ny —? Kärlek var annat än hon, en gammal mor! Så tog hon en fager släkting till sig — »som hjälp». Men hör: flickan måste huvudstupa bort. Mannen hade kommit ihåg den förnämsta av sina stadskonster! Då vaknade åter hatet i Thora, nu som en flammande mordbrand. Det var nog då, hon började att tänka de svarta tankarna, som gjorde håret vitt. Men ve den på gården, som numera vågade le åt mannen eller viska ett klandrande ord ens i smyg. Allt sedan kulan gick igenom två, hade hon varit sådan. Både stum, blind och döv — och krävde orubbligt detsamma av folket. Inte tycktes hon heller se hur död sonen var vid arbetet, hur oduglig och gäspande lat mannen. Hon bara spände i sjudubbelt själv. Att kunna hålla gården i arbetsfart den tiden var nog det styvaste karlarbete någon kvinna utfört. Men hon utförde det. Allt stoltare blev hon med. Så hände den sägen, att herrskapsmannen på Yxegården sålde husets ena nyburna ko för brännvin. Stolt blod sjuder inte lätt upp, men det färgar starkt. Hela den dagen gick Thora omkring med rödskyad panna och en vredesstorm i sig. Till sist gick den loss över sonen. »Yxefolkets kreatur ledda ur båsen som fattiglappens för gäld!» Den skammen borde väl då åtminstone han som son på gården känna? Hon talade sådana ljungande allvarsord, att hela huset tycktes flamma.
Utlåtande N:o 44, i anledning af väckt motion att krono-brefbärings-skyl digheten måtte på Postverket öfverflyttas. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt AUmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 2 7 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 46, i anledning af väckte motioner, rörande rustoch rote hållares befriande från deras befattning med rekrytering och remontering samt underhåll af beklädnad, mundering m. m., emot det att de åtaga sig en gång för alla bestämda, mot omkostnaderna vid berörde åliggande svarande årliga utskylder, samt dermed gemenskap egande ämnen. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet en den 27 dennes bordlagd, af Friherre Carl Julius von Schwerin väckt motion om beviljande af kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för Hypotheks-föreningarne. Från Högt. Preste-Ståndet. S. f). Föredrogos ånyo Sammansatta Statsoch Bevillnings-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 44, i anledning af väckt motion, att krono-brefbärings-skvldigheten måtte på Postverket ölverllyttas. Bifölls. N:o 45, i anledning af väckta motioner om befrielse för rotehållare på Gottland att anlägga båtsmans-torp. Af slogs; och N:o 46, i anledning af väckta motioner, rörande rustoch rotehållares befriande från deras befattning med rekrytering och remontering samt underhåll af beklädnad, mundering m. m., emot det att de åtaga sig en gång lör alla bestämda, mot omkostnaderna vid berörde åliggande svarande årliga utskylder, samt dermed gemenskap egande ämnen. Bifölls. Frän Vallo/l. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 253, angående ifrågastäldt anslag af allmänna medel till anläggande af en vattenledning i Carlskrona.
Den 24 itmevaranDe månaD, l)Oé ^ongl. 3Jiaj:t anmält, meD uttDerDåntg anhållan, Det JCongl. 292af:t täcfteé lemna @itt nåDtga bifall till ifrågavaranDe föränDring odj anbefalla vx>erfflälligf>et Deraf få ttDigt, font möjligen jfe fan; äfvenfom, på Det @tatöverfet må funna meD någon fannolifljet beräfna, IjvaD belopp af naturaperfeDlar, forn af rän* tegtfvare fan fomma att uti De färffilDa orterna leoereraö, i^ongl. 9Äaj:t lifaleDeö täcfteS låta alla räntegifvare läns* eller DtffriftviS IföraS, fttruviDa De önjfa att framgent bibehålla fin nu äganDe optionsrätt, eller furuviDa De åftunDa att för framtiDen ovtlforligt erlägga räntor odj fronotionDe i fontant. Uti De orter, Der räntegifvare ingå på fijtnämnDa förjlag, fomma alla räntor ocl) fronotionDe att DäDanefter betalas efter fjvarjc fem år uträfnaDt od) för De fern näftfommanDe åren beftämDt meDeltal af feDnajt förflutna Sto årens marfegångSpriS på Ijvarje perfeDel, forn finnes uti f>entmantais* odj jorDebofS* räntan; äfvenfom på fronotionDen för åren 1846 tilt od) meD 1850 gäller meDeltalet af marfegången för åren 1836—1845, od)
Bättre hade då, åtminstone i ekonomiskt hänseende, varit, att bespara dessa utgifter, och endast innesluta fångarna i feiga kostsamma baracker, för att, med den nya lagen i ena, och geväret i den andra handen, utan barmhertighet nedskjuta hvar och en, sorn skulle vågat ett försök att göra sig lös från sitt bräckliga fängelse; ty då en fånges lif skall ligga uti hans vaktares händer, så inser jag intet skäl att i och för hans inspärrande olfra några kostnader af betydenhet. Hvad slutligen angar Herr Lefrens yttrade fruktan, att ett afslag å Utlåtandet skulle leda till införande af torLuren, så är jag icke nog skuggrädd, för att med honom dela denna farhåga. Inrättas fängelserna ändamålsenligt, så behöfver man ej nyttja någon tortur. Exempel på den linnas dock i de så kallade ankarsmedjorna i Carlscrona, der fångarne merendels äro smidda i bojor. Om nu en af desse uslingar skulle lyckas att genom rymning förvärfva sin frihet, så hemställer jag, huruvida det vöre Den 3 Februarii e. m. 209 vöre enligt med menskligheten, att derföre bestraffa honom med döden? Herr Bergenschöld: I anledning af det yttrande, den siste värde Talaren adresserade till mig, får jag erinra, att jag tydligen tilläde orden: en till döden eller lifstidsfängelse dömd förbrytares lif, och jag drar icke i betänkande att tillstyrka en lag, som högre skattar den fredlige medborgarens säkerhet, än en så beskaffad fånges lif, då han, med kännedom om det äfventyr, hvarföre han medelst fortsatt rymning blottställer sig, icke destomindre ej underkastar sig detsamma. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken gjorde proposition, först till bifall och derefter till afslag å LagUtskottets Utlåtande, hvilka båda propositioner besvarades med Ja och Nej samt votering. Härefter upplästes följande voteringsproposition:
ZZ ren , enligt 19. §. i sista Riksdags Beslut, böra insända till Kongl. Kammar Rätten, som äfwen de General, Sammandrag öfwer Bewillningens belopp efter alla Artiklarne, som wälbemalte Rätt bör författa och wid hwarje Rike dag till Bewillnmgs-Utstottet ingifwa; Och fär Utskottet härwid tillika föreflä, att om desta Förslag blifwa af Riksens Högloft. Ständer antagne, de samma mätte wid slutet af Bihanget näst söre Explicationen öfwer Formulairen införas, samt att H06 Kongl. Mast i underdånighet mätte anhällaS, ej allenast om Nödig befallning till wederbörande Landshöfdingen: att ofördröjligen löta trycka tillräckligt antal Blanquetter till sä beskaffade Taxerings.Längder, för att öfwer allt i Riket nyttjas, utan ock att wederbörande i Räder kunde förständigas inrätta förenäwde Sammandrag och General-Förstag i enlighet med de projecterade Formulairen. Hwad kostnaden för tryckningen af berörde Blanquetter angär, anser Utskottet den samma böra genom Landshöfdingarne förskjutas af de inflytande BewillningSmedlen, men att den sedermera kommer att ersättas pä det sätt, att för hwarje Blanquett som requireras, betalaS hwad papperet och tryckningen kostar. Slutligen och dä ätffillige Rättelser och Tilläggningar uti Bewillnlngs-Förordningen wid denna Riksdag stedt, samt det destutom är Ut. stöttet bekant att wid de Taxeringar, som, in. nan anstalt fogades om inställelse deraf, bliftvit förrättade, sä olika tillgätt, att pä somliga stäl len, 36 Den 11 Oktober. len, där Författningen blifwit noggrant werk. ställd, Bewillningen uppgätt till dubbelt, ända till tredubbelt emot hwad efter isoo ärs
Det rättvisaste sättet, och tillika det, som säkrast förekommer alla underslef och missbruk vid förtullningen, tror jag likväl, med hänsigt till alla dylika varor, vara det, som är infördt i Dannemark och der redan i flera år med fördel varit practiseradt, nemligen att låta varan försäljas på tull-auction, och den stadgade tullprocenten sedermera utgå efter auctionspriset; i synnerhet om, såsom ytterligare försigtighetsmått, uppbudet eller försäljningen sker i afslag, eller på sätt, sorn vanligen tillgår vid afslags-auctioner. Jag hoppas väl, såsom jag nyss sagt, att förbudet blir bibehållit, men upplysningsvis har jag velat nämna, att nyssnämnde förtullningssätt är det enda, som är fullt rättvist, och med säkerhet hetryggar både Statscassans och den inhemske producentens rätt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att som Utskottets förevarande förslag innefattade tvenne särskilte frågor, nemligen angående dels sjelfva tullen å kläde, dels sättet att bestämma tullen efter vigt, ansåg Hans Excellence sig höra å hvarje fråga göra särskild proposition; och hemställde Hans Excellence allt - Den 3o Octo ber e. m. 465 alltså nu Först, om Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets förslag i afseende på den af Utskottet tillstyrkte skyddstull å kläde. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att på sätt Friherre Åkerhjelm föreslagit, kläden må anses böra fördelas i trenne klasser, nemligen grofva till ett värde af 3 R:dr alnen; medelfina_, till ett värde af 6 R:dr alnen; och fina, till ett värde af q R:dr alnen; samt att införseltullen må bestämmas till 33y procent af berörde tullvärden. Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence förnyade den först framställde propositionen tili bifall å Utskottets förslag. Ropades åter Ja och Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förnyade den senare propositionen om antagande af Friherre Åkerhjelms ofvanberörde förslag.
Härpå svarade nu för första gången Victoria Benedictsson, afläggande sin anonymitet, i ett långt bref, deri hon öppenhjertigt och förtroendefullt berättar om sitt lif. Hörby den 26 April 1878. H. herr redaktör. De hjertligaste tacksägelser för ert senaste bref; äfven jag har blifvit vand att öfverallt möta beräkning och egennytta, döm då om min tacksamhet för er oegennyttiga godhet emot mig! Ni säger att jag måste inför er afkasta min anonymitet och att jag antingen skriftligen i detalj eller ännu hellre muntligen borde redogöra för mig sjelf och mina lefnadsomständigheter. Jag går in på detta och skall vara så öppenhjertig, som mitt förtroende till er är oinskränkt; ni skall säkert hvarken missförstå eller missbruka mitt förtroende. Men ett beder jag er: det är att ni återsänder detta mitt bref sedan ni läst det. Visserligen kommer jag kanske att i början af Juni resa till hufvudstaden, men då jag ej mera vågar att hoppas på någon uppmuntran och dessutom är ofantligt blyg, föredrager jag att göra mina meddelanden skriftligen. Jag är lika litet talför som Moses och eger tyvärr ingen broder Aron. Jag ber er förlåta, att mitt bref torde bli långt, men det kan ej vara kortare, om jag skall redogöra för mina förhållanden, dessutom blir det kanske det sista, ty jag är född 1850, alltså redan för gammal att egna mig åt skriftställeriet? Mina föräldrar hade varit gifta i 21 år då jag blef medlem af deras familj, och hela denna tid hade de legat i split och oenighet med hvarandra. Icke ens om mitt blifvande namn kunde de komma rätt öfverens och derför beslöt man att kalla mig efter dagen: jag döptes till Victoria. Jag har en syster som är 20 år äldre än jag, hon gifte sig när jag var 4 år och hade varit min mors favorit, men icke desto mindre är hon den bästa, ädlaste menniska, jag någonsin träffat. (Det är med henne jag skall resa till Stockholm.)
Utdrag af Protokollet, hältet hoS Bonde-Ständct den 14 Sept. 1809. S. D. Wid granskning af Stats-Utskottets i Protocolls-Utdrag ben 12 i denne mänad, framställde projekt, om nya Crcdit-scdlar för att i Riksgälds-Contoiret hällas Allmänheten tillhanda i utbyte emot dylika förflillikj hafwa hos Doiidc-Skändet blifwit gjorde flere anmärkningar som stadgat det beslut, att för deras pröfning, frägan till widare utarbetande skulle ätcrförwisas till bcmälte Utskott, som jemte de Rcspcctive Mcd-Ständen wördsamt och wänligen skulle härom underrättas. Ot luxra. Lx krotoccrllo L. L. Irä^äräk. SO. Efter behörigt öfwerwägande har Bon« de-Stänbet bifallit Lag-Utskottets afgifne Betänkanden. 1:0 Om Lagens rätta fbrständ i 9 Cap. 1 Z Ärfda Balken. 2:0 Angäende rättighet för Afgärda By att söka skifte med Bohlby i Skog och Utmark. g:o Rörande Riksdags-FullmägtigcS frän Stäherne Arebro, Askersund, Philipstad, Lindesberg, Nora och Christinähamn ingifne Memorial, om ätskillige förcsiagne förändringar i Kongl. Fbrordningarne om förlag till Bergsmanna rörelsen m. m.; och skulle underrättelse härom wördsamt och wänligen genom Protocolls-Ut brag - Den 2 October. 1219 drag mebbelaS be öfrige Respcctive Ständen. klst laxra. Lx krotocollo 8. kl. Irägäräk. S. O. Bonde-Stänbet har bifallit Allmänna ReswärSoch Economie-Utskottcts Betänkande under d. 7 ststl.
4Z ka vch mita! osi Lfwerlägsne fordras ett förswar, som ej winnes af ett bestämdt antal Lroupper, men med säkerhet ernäs r känslan af Fosterlandets kraf, i den opinion man äger om Åliggande pligtcr, med den man inger fienden om en oryggelig föresatts att till sista man förswara fin sjelfständighet, att ingen uppoffring är för stor till sadant ändamål, och att en Nation, der enighet vch samdrägt räder, der hivar man strider för ett g mensamt wäl, der första känslan ägnas friheten och hela Nationalstyrkan, Len förswarande kan ej underkufwas af öfwermagtcn, och hämnas grymt försöken emot desi sjelfbesiänd. Mä Swerige an en gäng wisa hwad det warit, hjeltars fosterjord, och denna chfwertygelse, genom tankar och gerningar, gjfwen wära fiender, stall antingen tillbakahälla deras anslag eller med segren kröna wära wapen, om försök göres mot Swcriges ära, mot Sweriges sjelfständighet. Dä nu ej fräga kan wara om annat, än att finna medlet, som leder till detta stora ändamäl, akt utse sättet, som med största rättwisa förena det wisiaste resultat, fär jag, i anledning af hwad jag förut yrkat, ödmjukast anhälla, att detta mäl, tillika med de flere till ämnet i dag här gjorde yttranden, genast matte till Stats - och Oeronomie-Utstottcn blifwa remitterade , de andra Standen underrättas om wart beslut, och Utskotten anmodas att med all den skyndsamhet, som kan förenas med ämnets wigt, säkra upplysningars winnande, och uppgörandet af ett moget förslag , det behandla, samt till Ständernas sluteliga ompröfrvandc och stadgande Återlemna. Friherre LIsss. Under en l-fnad, merendels agnad ät fredlina yrken, och snart wid en alder, da man ätstar att stisias ifrän allmänna och bullersamma ärcndcr, torde jag kanske ej tala i detta ämne.
P. von Strokirch . 18 >0 Oct. 3 1 ees tillträdde IIofr:sråds-Jön 1S3 x Maj 1 Sven Niclas Lindberg.' född .780 Febr. 12 :a5 ci utnämnd till Assessor 1811 Dec. 12 c CO till Hofrrsråd 1828 Aug. r} C Ordför. efter G. Cederstam 80 Apri) >o t* octf rr3 a ci tillträdde Hofrtsråds-lön .851 Nov. 1 Carl Adolph Bjorkman.- U född 1780 Maj 20 <D utnämnd till Assessor . 1821 Oct. 9 CO ” till Hofrrsråd .8 54 Mars 8 Is Ordför. efter M. Posse .858 Sept. 2 1 tillträdde Hofr:sråds-lön .85g Juni 1 Pehr Gustaf Sundius.- U född .788 Jan. ( 1 utnämnd till Assessor 1822 Jan. 3 o CO till Hofrrsråd . 8 >4 Oct. 4 u Ordför. efter J. H. Collin 18 5() Dec. 4 ^ir. berättigad att tillträda Hofrtsråds-lön 184.0 Juli 1 För uppgifternas riktighet ansvarar. Jönköping Jen 29 Januari iö4o. P. G. Sundius. Litt. B. Den i så många år under pröfning varande frågan om en allmän reglering af anslagen för IJ n i v e r s i t e t e r n a, älmi ändtligen afgjord och expeditioner derom har till vederbörande afgått. Vi hafva hitintills endast haft tillfälle att taga kännedom angrde nämnde reglering, så vidt den rörer Upsala universitet; och vi skole i korthet derlör redo86l-a Den nya staten upptager följande lärare, nemi.: I2!J D o d 15 Februari e, m.
Maj:ts Befallningshafvande ansåge, att en vida inskränktare och i afseende på underhållet mindre kostsam byggnad, än den ifrågavarande, skulle för magasinerandet af ett så ringa spannmålsförråd vara tillräckligt och kunna anskaffas medelst en obetydlig tillbyggnad på Kronobageriets tomt, derest det icke skulle föredragas, att för ändamålet hyra enskilda magasiner, hvilket, efter nu gällande hyror och med afseende på qvantiteten af ifrågavarande spanmål, syntes icke böra medföra större kostnad, än omkring 1,000 R:dr R:mt; och hade Konungens Befallningshafvande, i betraktande häraf samt på grund af hvad sökanderne anfört, i underdånighet tillstyrkt, att ansökningen måtte vinna allt det afseende, som skäligen kunde medgifvas, dock att, i händelse upplåtelse af nämnda byggnad i dess helhet eller med något undantag beviljades, det måtte, såsom vilkor derför, bestämmas, att Slöjdföreningens skola borde deruti inrymmas, och att byggnaden skulle, efter skedd tillträdessyn, behörigen underhållas. Uti häröfver den 10 September sistlidet år afgifvet underdånigt Utlåtande har Kongl. Statskontoret förmält, hurusom Kronans andel uti förra Ostindiska kompaniets hus i staden Göteborg inköpts af förra Allmänna Magasins-direktionen, enligt kontrakt den 14- Juli 1821, för 56,000 R:dr Banko och vore i stadens Brandförsäkringsverk försäkrad mot brandskada till värde af 36,402 R:dr 1 sk. 3 rst. Banko, derför alla afgifter blifvit erlagde; att sedermera år 1840 af Statsverket för 1,333 R:dr 16 sk. banko tillköpts en af Magasins-förvaitaren Ingelman å egendomens gårdstomt uppförd uthusbyggnad; — att de uti egendomen befintliga lägenheter för närvarande, med undantag af dem, hvilka, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upplyst, blifvit upplåtna till Göteborgs Naturhistoriska Museum samt till Elektriska Te Bih. till It. St.
PresteStåndet, och alla Ledamöterne af P>ondeStånde£ ansågo deremot, att bekännelse, då. den är gjord i fcvänne ojäfvige vittnens närvaro, må, enär den af andre bindande omständigheter tillika styrkes, och den tilltalade ej med, halft skäl förmår visa, att bekännelsen genom hot eller trug blifvit honom sftvungen, anses lika gällande, som om den inför Domstol skedt, och således ej sedermera kunna återkallas; hvarom allmän Författning borda, utfärdas; och sorn afven s denna fråga tvänne Stånd stadnät emot två, så skulle de olika meningarne såsom allernativer uti Betänkandet upptagas, I öfrigt yttr-adea följande från plörali. tetens beslut skiljagtige meaingsrs r:o S frågan om sådane Brottslingars Deportation till fremmande magters Colonier, som hädanefter för itererade Stölder elier endre grofva Brott göra sig till liiti* LagVtskottéti Retdnkantiéttf 789 tidsfastnings-arbete förfallna, af Herr Gref. ven och Ordföranden saint Herr Borgnia* staren Hjertström: 5’i\tt ehuru det ostridig!: Sr Statens rät. tighet, att fiån samhället utesluta dem, hvilka genom grofva eiler iterersde Brott stör allman fiii och säkerhet, och såme. deist 'förverkat förmäten att tillgodonjuta samhaiiets fördelar, måste dock denna det allmännas rättighet stanna vid en sådan åtgärd och icke sträcka sig utom Staten eller derhän , alt bestämma det Land eller dea verldsdel der dess forsk jute e medlem, under fremmande Religion och Lagar, sksll tillbringa sin öfriga lefnad, och beröfvad sin frihet, till tvångsarbete användas: att »är Staten uppsäger Samhällsfördraget med en brottslig medlem och stöter honom från sig, bör denna vara fri och ega att sjelf ingå nytt fördrag med det samhälle honom godt synes.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars behandling motionen blifvit hänskjuten, anser sig endast påpeka redan kända förhållanden, då Utskottet hänvisar till bristen på dugliga hästar inom provinsen, och kostnaden för remonters anskaffande från andra håll. Vid jemförelse af dessa förhållanden med dem, som äro förhanden inom angränsande bördigare provinser, hvilkas kavalleri-regementen fått afsitta, men hvilka dock synas bättre än Småland i stånd att fullgöra remonteringen på ett sätt, som tillfredsställer vapuets anspråk, har Utskottet trott det med billighet mindre öfverensstämma att, oaktadt de anförda skälen vinna erkännande, ytterligare hänvisa de klagande att afvakta en långsam händelsernas utveckling. Och då Utskcttet, utan att förorda någon minskning af kavalleriets i förhållande till de öfriga vapnen redan ringa styrka, likväl anser, i händelse Smålands Husar-regemente finge afsitta, ersättning eller fyllnad kunna beredas vapnet genom något annat nu tills vidare afsutet regementes återuppsittande; samt Utskottet inhemtat, att de om hästvakans-spanmålens erläggande slutade kontrakter upphöra, vid Lifregementets och vid Smålands kavalleri, för 500 nnmmer vid hvardera, med år 1871 samt vid Ostgöta och Westgöta kavallerier, för 1,000 nummer vid hvardera, med år 1870; vid hvilket förhållande det synes lämpligt att de anordningar, som skulle blifva en följd af den ifrågasatta förändringen, i tid förberedas; har Utskottet trott sig böra i anledning af motionen tillstyrka, att Rikets Ständer matte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, det Rikets Ständer, utan att ifrågasätta någon minskning i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 18. 3 kavalleriets nuvarande styrka, funnit sig böra i underdånighet förorda en sådan anordning, hvarigenom Smålands Husar-regemente förvandlas till infanteri, i likhet med den redan afsutna delen af detta regemente. Stockholm den 16 December 1862. Reservationer: af Herr Grefve Rosen, Fr.
Om man tänker sig en Minislere, som ej vore understödd af majoriteten, utan endast genom en minoritets konstlade inflytande kunde bibehålla sig, hemställer jag, om det vore lyckligt? Till exempel om vi kasta ögonen på denna Riksdag, så finna vi ju, att Utskottens tillsättning varit en följd icke af majoritetens, utan af minoritetens opinion. I följd deraf hafva vi väl sett, att några saker knapphändigt blifvit af Utskotten behandlade, men vi hafva ock erfarit, hvilka strider som dymedelst uppkommit. ConstitutionsUtskottets fem punkter kostade ju Ridderskapet och Adeln fem dagars öfverläggningar. Om delta Utskott noggrannare förfarit, hade kanske ej mycket varit att orda i Stånden. Många af Statsutskottets Betänkande!! lemna rum för samma anmärkning. Hvad Grefve Posse anfört till förmån för Bänkmans-inrättningen, leder således mig lill rakt motsatt resultat, eller deras afskaffande, hvilket jag yrkar. Grefve Posse: Herr Crusenstolpe, sorn ao8 Den 7 Augusti f. m. erinrat sig mitt yttrande, då frågan förevar om granskningen af StatsRådets Protocoller, liar trott, att jag ej vore Oppositionens talare, utan således måste vara Ministérens; och jag får derföre underrätta Herr Crusenstolpe, att jag är talare endast för mig sjelf, såsom Riksdagsman, och hanner i detta fall ingen annan auetoritet öfver mig än: min egen öfvertygelse om det rätta. Herr Crusenstolpe: Till svar å den sista Talarens yttrande, att han förer den talan, som hans öfvertygelse iugifver honom; får jag förklara mig vara öfvertygad, att man å ömse sidor förer samma språk. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag till 18 §. Ropades Ja och Nej, samt Votering. I anledning hvaraf Hans Excellence framställde följande Voteringsproposition: