Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
_ Utrikes Skuld vid 1814 ars slut B:co R:dr 4,200,150: 24. Vid ig 14 års slut. 5,437 37' 8 Inrikes Skulder Skuld, löpande med Renta: Hans Majt Konungens Hemgifts-Capital med 5 proc. Renta — Banco R:dr 100,030 Inrikes Lifrente-Länet med 10 proc. Renta — Länet för Trollhätte Slussverk med 12 proc. renta, Capital R:d 32,833: 16. Obetald Renta 5,155: Vid 1814 ars xI'Jt var Rentan till ett belopp af 5,585 R:d outtagen Riksgälds-Contoirets Län ä 5 proc., Capital R:d B:0 1,465,003: 38- *— Oliqviderade interessen — 19,732: 27. 7 Berörde Capital har genom contant insättning ökats med R:dr 32,372: 22. 8 och utgjorde vid 1314 ärs slut 1^498,376: 12. 8 AI upplupne Interessen voro vid samma tid outragne —- 4,760: 20. 6 Riksgälds-Contoirets Län å 6 proc., Capital R;dr 1 85*000: — Obetald Renta 840: Forfallne ars interessen pa detta lån, voro vid i8l4ars utgång outtagna till ett belopp af 1,620 R:dr . Riksgälds-Contoifets Obligationer pä 10 är med 5 proc.
177. afseenden skingrat okunnighetens och fördomars mörker, lära de vara i ett ringa antal, hvilka ännu kunna sätta i fråga fastheten af de grundsats ser, att frihet i lofliga näringsfång befrämjar ett Samhälles och hvar och en af dess innebyggares välstånd samt utvecklar och förökar dess productiva krafter ; att det SamhällsContract är felaktigt, som utesluter någon af dess medlemmar från rättigheten att utöfva det Sam-) hället gagnande yrke, hvartill han känner eller tror sig äga fallenhet och förmåga, och att hvart och ett sådant undantag är ett hinder i den täflan, som ensam kan åstadkomma ymnighet af vahror och bestämma deras rätta värde. Om Seklers erfarenhet än ytterligare befästar dessa sanningar, lär man få hoppas att Styrelsemagten förbyter fordna Regeringars af misstagen välmening åtagne förmynderskap för näringarne och öfverlåtandet af dessas idkande till vissa corporationer, i ett sorgfälligt bemödande att uppväcka, uppmuntra och befrämja hvars och ens individuella arbetsförmåga, hvarvid åtminstone i början, föga annat torde be-' höfvas, än att upplösa de band, hvilkas verkan är att inskränka idkandet af ett stort antal näringar inom vissa Skrän och en gifven personal, likasom denna personal skulle kunna säkrare bestämma behöfvet af varor, än behofvet antalet af de personer, som kunna finna deras utkomst med varors tillverkande. Dageliga erfarenheten lemnar häröfver i många fall öfvcrtygande bevis. Huru ofta ser man ej på Stockholms Allmänna plattser införda Bil. till Ridd. c. Ad. Pr. S Den io Februarii. och till salu utbjudna nya åkdon af flera slag, b«- slagne hjul, hästskor och sömm, stolar, såar, kar, ämbar, beslagna skoflar, rissel och såll etc. etc. Att sådane effecter finna afsättning, torde härröra af 2:ne orsaker:
Allt, ända ifrån den till hälften af sin fordna volym hop-trängda statsverkspropositionen, predikade nödvändigheten af att endast och uteslutande taga hänsyn till grundsatsen “ den största möjliga sparsamhet och sedan hans excellens statsministern kunnat oförbehållsamt omtala, att det balanserade “ förskottet " från riksgäldskontoret till statskontoret, hvilket han fått taga i arf från sin föregångare i finansdepartementet, helt enkelt dolde en faktisk statsbrist på 12 å 14 millioner kr., lyckades han dermed hos de djupa lederna inom riksdagen framkalla en panisk förskräckelse, under inflytande hvaraf man nog skulle varit i stånd att votera än mera absurda saker än en hemställan om upptagande af några terminsafgifter i skolorna. Men för att få någon kännedom om hållbarheten af riksdagens åsigter i denna fråga, torde man icke uteslutande böra fästa sig vid den tillfälliga utgången af en votering i den ena af kamrarne, en votering, som för öfrigt det ena året lemnade ett alldeles motsatt resultat mot det närmast föregående. Tager man deremot, som sig bör, äfven någon hänsyn till de diskussioner, hvilka vid de olika tillfällena föregingo dessa voteringar, får man en helt annan uppfattning af frågan. ' Ett faktum är, att man i Andra kammaren vida utförligare diskuterade frågan om huruvida ungdomen skulle uppfostras med latin eller icke än den frågan om huruvida samma ungdom skulle beredas fri tillgång till någon uppfostran alls, och den varsamhet, hvarmed man då undvek att inlåta sig på det sist nämnda spörsmålet, visar bäst, huru oklart det ännu stod för de fleste af kammarens ledamöter. Hr Borg, som drefs af sin gamla fruktan för att komma i beblandning med ett literärt proletariat, var nästan den ende, som sökte något utförligare motivera sin förkärlek för de nya terminsafgifterna. Hr Hedins resonnemang, i hvilket denne talare, helt säkert till sin stora uppbyggelse, fann sig värdigt sekunderad af hr Liss Olof Larsson, smakar väl mycket af hårdragen advokatyr och utgår dessutom i fjor helt och hållet från den falska förutsättningen, att någon möjlighet till löneförbättring•
Utsi:? förfarande i en enkel formfråga, hvilken ej haft någon påföljd såsom ett statsbrott; och var jag redan på förhand förvissad om, att huru sträng framställningen än gjordes, så snart det gällde alt strängt klandra Statsoch Const.- Utsk:n, skulle sjelfva skarphelen i framställningssättet förvärfva Hr Frihtn de lyckönskningar oell tacksainhetshelygelser, som han fått emottaga. Alan har uppställt en jemförelse emellan StatsUtsk:s behandlingssätt af detta ärende, hvaruti Ulsk. skall begått ett fel emot formen, och Ulskts stränghet i afseende på andra frågor, t. ex. den stränghet Utsk. visat i afseende å Konungens rådgifvare. Jag erkänner, att det finnes många jemförelsepunkter, men tror, att då fråga är om form, gör man bäst, då man tager form tilli jemförelse. Jag skulle vilja framställa en jemförelse mellan StatsUtsk:s förhållande vid detta klandrade tillfälle och t. ex. R. o. Ad:s eget beslut i fråga om handelsoch sjöfartsfondens medel. Jag vill för ingen del klandra detta beslut, men blott säga, att i fråga om former och hvad som är rätt i form, är det tillåtet att kunna uppfatta olika åsigter, och derföre är det ej rätt och billigt alt stämpla såsom brott olika begrepp om hvad som är form eller icke. Under allt det klander StatsUlsk. fått uppbära, har man tillika lemnul Ulsk. ett beröm, hvaraf jag dock får förklara Utsk. icke vara förtjent. Man bar nemi. talat om den liberalitet, som rådde inom Utsk., då det synes af de handlingar, hvilka Frih. Cederström öfverJemnat lill Ståndet, alt desamma blifvit, enligt påskrift, extraderade utan lösen. Jag ber då att få fasta uppmärksamheten derpå, att dessa handlingar icke äro Ulskts, och att Frih. Cederström för dem har att tacka liberaliteten hos Utskts cancelli ; ty Ulsk. har mig veterligen ej fattat något beslut om dessa prolls utlemnande. En värd ledamot har uppmanat
Jag har sökt i detta afseende, så mycket jag kunnat, komma till detta resultat; men jag ser ej annat medel dertill, än beskattning efter productionen. Den hafva TJtskin ej velat antaga, de hafva velat blifva vid pannbeskattningen; men det tror jag ej kan fylla samma rättvisa ändamål. Skatten borde erläggas, ej efter den production, som uppgifves, utan efter den, som kan åstadkommas. Detta har varit de grunder, hvarifrån jag, äfvensom de personer, hvilka i något afseende varit med mig liktänkta, utgått. Här har blifvit framstäldt, att om man skulle låta förleda sig att ingå på den vägen, att brännvinsbränningen blefve en fabriksnäring, skulle fylleriet tilltaga. Detta har äfven varit ett skäl, som inom Utskin blifvit af den öfvervägande åsigten begagnadt; men jag torde få fästa uppmärksamheten derpå, att så länge det brännes med en mindre fullständig redskap, blir varan ej duglig till annat än att supa opp; men införes ett bättre system, kan man hoppas, att här som i andra land den fabrication, som uppkommer, kan ingå i verldshandel och ej behöfva consumeras på krogen. Med Hr Tham kan jag ej instämma deruti, att någon jemnförelse emellan Sverige och andra länder ej i detta afseende skulle kunna äga rum. Jag ser ej, hvarföre varan från det ena landet skulle ratas mera än från det andra. Orsaken, hvarföre ej redan Svenska fabricationen i denna väg utgör ett ämne för den större handeln, tror jag vara, att vår vara är dyrare än andra länders i anseende till productionen och för mycket voluminös för en längre transport. Afhjelpas dessa båda olägenheter, torde hindren till en del vara undanröjda. I öfrigt vill jag ej ingå i någon vidare recension af betänk., som af värda talare redan skett. Det har så många brister, att den, som deltagit i dess uppgörande, väl känner dem, och R. o. Adis ledamöter torde vara dermed väl bekanta.
I denna händelse kan jag för min del ej ingå på att öfverlåta tolkningsrätten till administrerande Verk. Utskottet säger: Motionairens afsigt uppf ylles lämpligast derigenom, att åt sjelfva Författningen gifves ali möjlig fullständighet, tydlighet och bestämdhet, samt vidare, att, när så sker, hvartill hvarken Utskottets uppmärksamhet skall uteblifva, eller Rikets Ständers egen omsorg Den i Augusti, 9 lärer komma att saknasnågon hufvudsakligt vigtig förklaring eller annaii tolkning än den., hvilken kan med Embetsverks profningsrätt förenas, icke torde blifva erforderlig. Jag misstror ej Utskottet för brist på uppmärksamhet, ej Stånden förfelande omsorg, men äfven under de förra Riksdagarne behandlades Bevillningsfrågan med all uppmärksamhet och omsorg; de dåvarande Utskottsoch PleniLedamöter voro visst inga idealer, mendet är icke heller nu händelsen. Skola vi aldrig af erfarenheten lära, hurudant resultat uppstår, möjligtvis och vanligtvis, då så utvecklade detaljer skola utarbetas detacheradt först på fyra kamrar, och sedan genom ett öfverröstadt Utskotts jemnkningsbetänkande, och slutligen genofn Nämndvotering ? Skola vi aldrig öppet erkänna, att ett sådant verk ej ens kan ha pretention på den redaclions fullkomlighet, som med skäl begäres af en förordning, utarbetad inom ett fåtaligt Canzli ? Och månne man ej det oaktadt allmänt erkänner, att, vid alla speciella måls afdömmande, behöfves ofta en tolkning, som öfverstiger lagskipningens, och ingår på lagstiftningens, gräns. RegeringsFormens q §. omtalar förfrågningar om allmänna Lagens rätta mening, och stadgar formen för interims-lagstiftning i sådan händelse. Kongl. Maj:ts Bref lill KammarRälten, som beledsagar dess instruction, omtalar i Mom. IO Den i Augusti. 4 enligt Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 5 anmärkningsmål, der mellan anmärkningsförfattaren och redogöraren uppkommit fråga om olika begrepp rörande någon författnings rätta mening och förstånd.
En nedlitande klapp, och hon leninade fröken att svalja den torra iiiaten, s3 godt hon kunde. Se ' n rar det skrifböckerna p9 eiterniicldagen. J ' arait bless6 - skola de aldrig Pra sig ilet? Que nous niinont, qn ' ils fiit. - Förtvifladt! Och anda, hvad hon hade pluggat med det! S9 kom der en stygg tanke. Men om de kunde det, i n sedaii? Vore dc bittre för det. vore det bittre för henne. ; Ja visst, d9 kunde ju Maria och Zeliiin och Signe, som iro fattiga Hickor, ta examen till seminarium och bli I31arinnor. Liksom du ja. Ar du sa lycklig da, att du rill önska dem din lott? Ja, det der \, ar den frestande tanken. som jamt ville komma igen. Gör jag n8gon nytta iiied niitt slafvande? Jag pluggar verb i deni, för att de skola plugga verb i andra, som bter skola plugga verb i en tredje generation. Rundt och rundt g91 det som i en karusell! Det rirkte i hennes hiifvnd, nir hon t9nkte p9 denna olycksaliga cirkel. Men jag gör min p / @, svarade hon sig sjelf. Ja, men Jag arbetar. gör du njttn. ; fragade den envisa, aggaiide rösten. tinkte hon ridare, jag försöker ju, s9 godl jag kan, att beherska mig: jag matte r31 indd lara dem att arbeta, att beherska sig, att ha t5lamod. - Ja iiien, - lat ilet iipproriskt i hennes inre, - 5r det di det, att 1) eherska sig och ha tdlainod? iir det barn, bara det? Och iiiSnnr. du 81 n9gon riktig magnet, som drar dem eiier dig p9 pligteiis vag? Men snart drunknade tankarne i skriiboksr5ttningens enforniighct och i trö~theteii. Vid 7-tiden slogs dörren till hennes rinn hiftigt upp, och in störtade en lang, vYI \ .äxt.
Majit ville betacka den i dol årliga anslaget uppkommande brist, 150,000 Ridr, på det sätt, att den sedan längre tid tillbaka på Handelsoch Sjöfartsfonden årligen afsalia summa 67,500 R:dr, för årliga öfningsexpeditioner, ökades med 82,500 Ridr, hvarigenom för delta ändamål blefve disponibelt det af E. K. Majit här ofvan uppgifna belopp 700,000 Ridr: hvarjemte E. K. Majit funnit lämpligt, att af sistnämnda för personalens öfning beräknade summa årligen afsat tes - Expeditions-Uts leotlets Förslag till underd. Skrijvelse, N:o 144. 25 les för yttre sjöförsvarets behof, hvari äfven expeditioner till handelns skyddande inginge, 590,000 R:dr och för del inre sjöförsvaret 110,000 R:dr. Enär i fråga om della anslag och dess användande meningarne varit särdeles delade, hafva Rikets Ständer ansett sig böra i korthet redogöra för de olika förslag, som vid denna frågas handläggning hos Rikets Ständer förekommit. Sålunda har uti ett af dessa förslag i afseende på den ifrågakomna fördelningen af sjövapnet och flottans personal, en alldeles motsatt åsigt härutinnan blifvit uttryckt, i det i stället föreslagits, att det belopp, som Rikets Ständer komme att anvisa till exercis af flottans bemanning, måtte odeladt ställas till Kongl. Majits disposition och icke pä sätt, enligt E. K. Maj:(s nådiga Proposition syntes vara åsyftadl, fördelas i särskildt anslag för öfning af det yttre och särskildt för öfning af det inre sjöförsvarets persona I.
Det var icke ömhet, som låg i tonen; det var en ovilja, hvilken han förgäfves sökte dölja. »Nej!» ropade Marianne med häftighet, »jag tar aldrig emot någon amma, jag vill amma sjelf.» Vid hans ord hade det rest sig någonting i hennes sinne, något som hon aldrig känt förr, en kraft som vräkte undan alla små bitankar: moderns instinkt att försvara sitt barn. »Vill du inte?» sade han med förvåning. »Nej. Aldrig!» Hennes kinder hade fått flammor och ögonen gnistrade. »Men jag trodde ...» »Du får inte – Börje! Du får aldrig sätta det i fråga mer.» Det nya, som vaknat inom henne, sopade för ett ögonblick bort allt annat: de kalla reflexionerna, skuldmedvetandet, – allt. »Men jag önskar ju ingenting högre», sade han nästan undfallande, »jag kunde bara icke fördraga den tanken att han af en eller annan anledning icke skulle vara välkommen för dig.» »Om jag inte kan vara jemn och glad till lynnet, så får du inte uttyda det som någonting sådant», sade hon. »Kära Marianne!» sade han blott, men det låg så mycken innerlighet i hans ton, att det skar henne i hjertat, ty hon visste med sig sjelf att hon tillagt de sista orden endast för att vilseleda. »Att du skulle behöfva säga mig någonting sådant!» tillade han med sjelfförebråelse, i det han stälde sig bredvid henne och sakta strök hennes hår. »Du måtte tro att jag är en grof natur, som inte är i stånd att förstå dig. Men det är jag inte. Det var väl styrkan af min egen glädje, som kom mig att tvifla på din, när jag såg dig så nedslagen ... Nej, jag skall inte missförstå dig. Jag vill inte att du skall tycka jag är rå», – han böjde sig ned och kysste henne på pannan – »och ännu värre vore det om han skulle komma att finna mig så. Derför skall du uppfostra mig medan tid är. Jag är visst skäligen försummad, men jag vill vara så läraktig.» Han såg ned på henne med en hälften vemodig, hälften skälmaktig min.
Till hvad om bergsoch brukshandtering samt fabriker, manufaktur och handtverk inhemtas af bifogade, särskildt för landsbygden och särskildt för städerna, upprättade tabell N:o 7 A och B, må tilläggas följande upplysningar. Under ifrågavarande period hafva blifvit anlagda 3 nya stångjerns verk, nemligen Radaholm i Stengårds •t ° hults socken och Mo härad, Skogsforss i Byarums socken af Östbo härad och Wahlaforss i Asenhöga socken af Westbo härad, samt ett manufakturverk, Wikaforss i Byarums socken af Ostbo härad. Utbytet vid grufvor, masugnar och jernverk har i medeltal för året utgjort: jernmalm 46,963 skeppund, deraf 43,200 skeppund från Tabergs malmfält i Tveta härad och återstoden från grufvor i Östra, Westra och Ostbo härader; sjömalm 19,467 skeppund, tackjern 17,987 skeppund, gjutgods, direkte ur masugnarne 638 skeppund, och vid gjuterierna 1,397 skeppund; stångjern! 14,046 skeppund samt jernmanufaktur och ståltillverkning 2,068 skeppund. Vid Bruzaholms jernbruk i Södra Wedbo härad har tillverkningen blifvit betydligt utvidgad; der finnes masugn, stångjernshammare, spikhammare, gjuteri och mekanisk verkstad. Vid Haga glasbruk i Östra härad uppgår tillverkningen till ett värde af 48,360 R:dr, och tillverkningen vid Gyllenforss glasbruk i Westbo härad är äfvenledes betydlig. Vid Klefva nickelverk i förstnämnda härad har tillverkats 3 centner granulerad nickel och 750 centner nickelsten, upptagna i värde till 43,065 R:dr. Vid Husqvarna gevärsfaktori i Tveta härad, der antalet af arbetare i medeltal för året varit 255, hafva under ifrågavarande fem år tillverkats 9,074 infanterigevär, 1,850 miniégevär, 600 par kavalleripistoler och 200 par pistoler för Kongl. Maj:ts flotta.
Att räkningarne emellan Rikets Ständers Bank samt derunder lydande Lånekontor, å ena sidan, samt vederbörande Privatoch Filial-banker, å den andra, minst en gång i månaden, medelst liqvid, uppgöras. b) Alt de öfverskolts-model, som vid sådan uppgörelse finnas hos Privateller Filial-bank, antingen de tillhöra någon af dessa Banker eller Rikets Ständers Bank eller derunder lydande Låne-kontor, skola, såvida liqviden icke kan pä annat sätt afslutas, till Rikets Ständers Bank insändas, för att derstädes på vederbörandes räkning insättas; och må Fullmäktige, derest de finna sådant lämpligt, berättiga vederbörande Banko-Utskottets Memorial N:o 39. 23 Privatoch Filial-banker alt, före afsändning till Rikets Ständers Bank af dess egna sedlar, desamma på ändamålsenligt sätt makulera; samt c) Att, till undvikande i allmänhet al remisser från Låne-kontoren till Rikets Ständers Bank af öfverskottsmedel, tillhörande Privateller Filial-Bank, sådan Bank må, orri han det önskar och Fullmäktige dertill lemna tillstånd, berörde medel på depositions-räkning, utan ränta, hos Låne-kontor insätta; dock vare det Låne-kontor uttryckligen förbjudet, alt för Privateller Filial-bank å Deposilions-räkning emottaga större summa, än Privateller Filial-bank, i följd af förevarande rörelse, har lill godo hos Låne-kontor.” Till fullgörande häraf hafva Fullmäktige, förmedelst Cirkulär den 27 December 1855, anmodat Direktionerna öfver samtlige Privatoch Filial-banker att meddela upplysning, huruvida och på hvad villkor den af Rikets Ständer i omförmälda afseende åsyftade öfverenskommelse må med Direktionerna kunna åvägabringas; hvarefter och sedan yttranden frän bemälde Direktioner inkommit och Under-styrelsen blifvit hörd, Fullmäktige sig utlåtit och, uppå anförda skäl, ansett Postremiss-rörelsens utsträckning till Privatoch Filial-banker icke allenast obehöflig för det allmänna, ulan äfven olämplig för Rikets Ständers Bank.
N:o 157, hvari Utsk. tillstyrker förhöjning i den Exped.- Sekret. Richert beviljade pension just på grund af ökade lefnadskostnader, och Utsk. säger, att pensionen under nuv:de förhållanden är allt för ringa. Denna åsigt delades af Ståndets majoritet. Jag var likväl af en annan tanke och reserverade mig emot beslutet: men då Ståndet fattat sitt beslut skall jag alltid respektera det. Det gör kanske icke aila alltid. Gr. Lagerbjelke har sagt, att R. o. Ad., då ärendet förevar, kände alla de af mig omnämnda omständigheter, men Gr:n lärer väl icke kunna påstå att detta inträffade med alla närv-.de ledamöter och säkert är, att denna fråga icke underkastades någon discussion. De föreg:de inbjudningarna från MedSt:n har Gr:n äfven afstyrkt bifall till på den grund, att hufvudfrågorna varit så grundligt ventilerade, hvilket uti förev:de fall alldeles icke är händelsen, men sådant kommer nu icke i betraktande. De ömmande omständigheter jag anfört bestå deri, att en man i sina bästa år blifvit genom öfveransträngning oförmögen att sig försörja. Jag anhåller att R. o. Ad. ville behjerta mannens olyckliga ställning och bifalla den begärda förhöjningen i hans pension. Gr. Lagerbjelke: Man har väsendtligen missförstått mitt yttrande, ty jag har endast sagt eller min mening har endast varit, att om förhöjda lefnadskostnader skulle föranleda förhöjning i redan vid löregide Riksdagar beviljade pensioner, så borde alla pensionärer erhålla sådan förhöjning, hvilket torde likväl vara något svårt att åstadkomma. Här är hufvudfrågan: bör R. o. Ad. vidblifva eller frångå sitt fattade beslut. Så vida icke några särdeles bevekande skäl förekomma, bör Ståndet vidblifva sina fattade beslut, ty hvarthän skall det eljest leda, att på inbjudning frånträda ett fattadt beslut. Det vöre ju detsamma som om beslutet aldrig blifvit fattadt utan saken skulle ånyo påbörjas. På sådant sätt skulle tiden onödigt förspillas hvilket synes mig mindre lämpligt. En värd talare har yttrat, att man bör hafva aktning för Ståndets beslut.
För densamma finnes en Lärare, aflönad med 316 R:dr 32 sk. Lärjungarne hafva utgjort omkring 50. Behållningen af Skolfonden vid 1847 års slut uppgick till 1,601 R:dr 3 sk. 3 r:st., och af Skolans Beklädnadsfond för fattiga barn till 2,115 R:dr 21 sk. m) Kongl. Andra Lif-Gardets och Kongl. Svea Artilleri-Regementes gemensam - 38 ma Skola. Den förestås af en Lärare med 350 R:dr lön. År 1847 hafva 48 gossar der blifvit undervisade. n) Skeppsholms Församlings Skolinrättningar, hvaruti för hvarje år omkring 25 gossar och ett lika antal fattiga flickor njutit undervisning samt till en del erhållit beklädnad. o) Tyska National-Lyceum. Detta Läroverk har under åren 1843—1847, likasom förut, omfattat både Folk-Skola (uti den fjerde eller förberedande klassen, der äfven flickor intagas), och Borgar-Skola, stående emellan Apologist-och Lär dom s-S k olan, der, jemte Latinska språket, de i högre Apologist-Skolan förekommande ämnen läsas. Lärarnes antal och löneförmåner hafva icke sedan sista Berättelsen undergått förändring. Elevernes antal har utgjort i de 3 första klasserna 30 och i förberedande klassen 28, eller tillsammans 58. p) Nya Elementar-Skolan har, utan väsendtligt förändringar i sin form eller läromethod, fortfarande varit i verksamhet för sitt ändamål, att i ett och samma Läroverk undervisa såväl de gossar, som endast söka allmän medborgerlig bildning, som dem, livilka derjemte önska grundläggning för de så kallade gamla klassiska språken. Lärarnes antal och löneanslag hafva varit oförändrade, likasom Lärjunge-antalet 100, hvilket är det högsta Skolans nuvarande lokal inrymmer. Skolans inkomster år 1847 utgjorde tillsammans 9,003 R:dr 40 sk., och dess utgifter 8,770 R:dr 22 sk. q) Vexelundervisnings-Sällskapets Skolinrättningar. Dessa bestå af: