Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen slipper lefvande ur mina händer.» Resen lät så innestänga pojken på en stiga samt gaf honom nötkärnor och söt mjölk, att han måtte blifva väl gödd, innan han skulle slagtas och uppätas. Pojken satt nu fången, åt och drack och gjorde sig goda dagar. Det led så någon tid bortåt, och jätten ville veta, om han ännu var tillräckligt fet. Resen gick derföre till stigan, borrade ett hål i väggen, och befallte pojken räcka fram ett finger. Men denne förstod hans afsigt, och räckte i stället fram en ny-skalad ahl-pinne. Jätten skar deri, så att den röda safven droppade utur trädet; då tänkte han att pojken väl ännu måtte vara mycket mager, efter som han kändes så hård i hullet. Tussen lät nu gifva sin fånge ännu mera söt mjölk och nötkärnor än tillförene. Efter någon tid gick jätten åter till stigan, och sade att pojken skulle sticka ut sitt finger genom borran på väggen. Pojken räckte nu fram en kålstjelk, och jätten skar deri med sin knif. Då menade tussen att hans fånge månde vara tillräckligt gödd, eftersom han hade så löst hull. När morgonen kom, sade jätten till sin hustru: »Mor, pojken är väl fet, tag honom derföre och stek honom i ugnen. Emedlertid vill jag fara bort, och bjuda våra fränder på gästabud.» Käringen lofvade göra såsom hennes man hade sagt. Hon eldade så ugnen mycket varm, och grep pojken för att steka honom. »Sätt dig på kak-spaden!» sade jätte-gumman; pojken gjorde så. Men vid det käringen lyftade på grisselskaftet, tumlade han alltid ned, och så gick det väl tio gånger. Slutligen blef jätte-qvinnan vred, och bannades öfver hans oskicklighet; men pojken ursäktade sig, det han icke visste huru han rätteligen borde sitta. »Vänta, jag vill lära dig», sade käringen och satte sig sjelf på grissel-spaden, med krökt rygg och hopdragna knän. Knappast hade hon väl kommit dit, förr än pojken var till hands, fattade skaftet, skjutsade käringen in i ugnen, och tillslöt ugns-munnen.
Ariilleri-Officerare att göra utrikes resor för meriön; inköpandet af Böcker, Chartor, Modeller och Jnsirumenter för Artilleri-Scholorna; möjligheten att anställa ukwidgade Exereiccr och Cxperimcnter. Detza wörö de ögnamärken som söranläto Erercitie - CatzanS npkomst och tillwäxt under General» Befälets oasbrue» na tillsyn; det war långt ifrån att da kunna förutse det Skaten en dag skulle wilja återtaga hwad den gifwik, eller wilia disponera öfwer de besparingar som i det bästa ändamål och i förening tued Fäderneslandets nytta kunde göras as Stats-anflagen. Det hade berott as General en Chef, ej allenast att befalla en Exercice, hwarigenom pä en gäng hrla Catzans besparing hade ätgätt, att ärligen kata alt Det bestädda krutet upskjutaö, eller att Utdela det pä hwarje Compagnie till anwändande efter dest ändamäl. Det torde ej behöfwas säkrare bewis, att dctza me» del werkeligen nu tillhöra Artilleriet och ej Staten, sedan de en gäng genom sormeligt anslag blifwit till Artilleriet anordnade, och akt, om besparing deraf genom BefälerS omsorg skett, nyttan deraf bör tillfalla Staten, derigenom att det pä annat sätt kommer W'p» nct till godo, men ej af Staten ätertageS, dä gästvän deras redan lagligen är gjord. Är detta den uprnuntran, den belöning, Riksens - 6zo Den 12 D erem ber sens Sländcr ämna ät ett wapen, io n, nied o striid ten moda, med beständig arbetsamöet, röker löija .'-e UplySningar och iiirältistilgar loa! teda're ttt^es erfarenhet och Krigs Historia samt andra Läi-ders ,xe^;v l giswa tvid handen?
Krigs-Hofrättens pröfning framställa, — vore, såsom Krigs-Fiskalen förmodade, med lagens mening öfverensstämmande, det lage Krigsrättens Ordförande och Ledamöter, som uti förevarande beslut deltagit, till last, att hafva ådömt Sandal till och med fem dagars fängelse vid vatten och bröd utöfver hvad rätteligen bort äga rum och att således, antingen nu misstaget gällde fyra eller fem dagar, det efter KrigsFiskalens förmenande icke vore tvifvel underkastadt, det Krigsrätten oriktigt bestämt Sandals ansvar. Uti förklaring medgåfvo Krigsrättens Ordförande och Ledamöter, att genom oriktig tillämpning af de åberopade lagstadgandena flera dagars fängelse vid vatten och bröd, än vederbort, blifvit Sandal ådömde, hvarföre de ock underkastade sig icke allenast att utgifva den ersättning, som kunde Sandal för hans lidande tillerkännas, utan jemväl att godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för Sandals bespisande med vatten och bröd, under de öfverskjutande dagarne; men enär den oriktiga straffbestämningen tillkommit genom verkligt misstag, förmenade de sig böra från vidare ansvarspåföljd befrias, under hemställan tillika, huruvida icke rätteligen bort sålunda förfaras, att, sedan Sandals bestraffning för begge de förbrytelser, om hvilka han ansetts förvunnen, bestämts till sjuttio prygel, dessa skolat förvandlas till 21 dagars fängelse vid vatten och bröd, helst det af Krigs-Fiskalen uppgifna beräkningssätt, enligt hvilket straffet för rymningsbrottet först blifvit förvandladt till böter, icke syntes öfverensstämma med stadgandet i 2:dra § af Kongl. Cirkuläret den 26 November 4 812, att, i stället för gatulopp, prygel skall ådömas och prygelstraff väl svårligen kunde förvandlas till böter. Från Konungens Befallningshafvande i Malmöhus län hade blifvit till Kongl.
Nej, propositionen blifvit af Ridderskapetocli Adeln bifallen. Friherre Rålamb: Emot det af Rid derskapet och Adeln nu fattade Beslut, anhåller jag att få reservera mig, emedan jaganser, att den riitt man härigenom sökt skaffa de aldre slägterne af Adelil fråntages Friherrarne. Herr von Hohenhausen: Jag instäm mer i den reservation som af Friherre Rålamb blifvit gjord, på skäl, hvilka ej röra rangordningen; och ehuru jag anser det vara en obetydlig sak, om Friherre-rätten genom det nu tagde beslutet blifvit förfördelad; kail jag likväl ej annat an finna, det Friherre Bonde, som härstammar från Carl VIII Knutson, har lika rätt att bibehålla sin nu innehafvande plats, som Adelsmannen Herr Lilljehök. Friherre Toll: Då Konungen, efter Grundlagen, äger rätt att upphöja personer till Adengt Stånd, samt Friherrlig och Grefvelig värdighet, har jag trott det ej vara Dc.il Ridderskapet och Adeln värdigt, att taga ett sådant Beslut, som skulle kunna inom Riddarhuset nedsätta dessa värdigheter, enär till exempel en äldre Adlig ätt, som nu skulle intaga säte å främsta bänkafne, blefve, genom sin Konungs Nådiga upphöjelse i Friherrlig eller Grefvelig värdighet, just härigenom i sin repreSeiitations-rätt nedsatt; och på sådan grund får jag mig mot detta Beslut reservera. Friherre nion Knorring, Bernhard, förenade sig nied Friherre Rålamb. Herr von HartmansdorffI afseende på hvad Herr von Hohenhausen yttrade; får jag blott nämna, att det icke fans någon Friherre Bonde eller Sparre förr än Herr Bonde och Herr Sparre förut varit till. Herr vonFrancketi, Augusti Jag hemställer, om icke j då rösterne äro så delade, detta ärende bör afgöras genom votering, hvarom jag anhåller. Herr Printzenskjöld, Carl: Då Beslut i detta mål redan är fattadt, och åtskillige personer mot detsamma sig reserverat, lärer Herr von Franckens begäran om votering böra förfalla.
Regeringsformen, att frågan om undersök - 44 Prott-Utdrag den 3 Februarii 1830. liing, angående samtlige Riks-Ståndens privilegier, förmoner, friheter och rättigheter, skall, såsom varande ett ärende af allmän beskaffenhet, utan föregången remiss till vederbörligt Utskott och dess afgifna Utlåtande, af RiksStånden afgöras ; 3:0 Borgare-Ståndet ansåg sig, i anledning af hvad Bevillnings Utskottet, pag. 4, af Utlåtandet hJto 65 förklarat, att BorgareStåndet synes hafya frånträdt åsigten, att i detta fall vilja tillämpa 114 §. Regeringsformen, böra meddela, det Ståndet, i afseende härå, viriblifver sitt förut fattade och i Förstärkta Stats-Utskottet tillkännagifna beslut, angående Tolagsfrågans egenskap af privilegii-mål, och finner sig dertill hemta ökadt skäl af Statsutskottets, den 5 Mars 1810, öfver då väckt flaga om indragande till Kronan af den Städerna förunnade tolag, afgifne och af samtlige Riks-Stånden gillade Memorial, hvaruti innehålles, att, då tolags-in»komsterne genom Städernes privilegier och flera, tid efter annan, utkomne Författningar blifvit Städerne tillagde, att derJ med besörja vissa behof och utgifter, kunde någon ändring eller rubbning deruti icke tillstyrkas. p rot-'Utdrag den 3 Fehruarii 1830. 451 S. D, Vid å nyo skedd föredragning, antog Ståndet till grundlagsenlig behandling vid nasta Riksdag det uti Constitutions-Uiskottefs Memorial, N:o 64, föreslagna tillagg i 14 §. Riksdags-Ordningen. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Constitutions-Utskottets Memorial j N.’o 64, med föreslående af ett tillägg i 12 §. Riksdags ordningen, föredrogs å nyo och förklarades komma att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D.
Skeppsrederierne äro af ganska stor vigt såväl i afseende på den derigenom tillkommande vinst, som äfven i afseende å den tillgång på sjöfolk, deraf kan påräknas, men det är alldeles icke sagdt, alt hvarken skeppsrederierne eller handeln lida af dessa tull-lindringar, ty just genom dem föranledas fabrikanter, att taga råämnet directe frän productionsorlen, och dymedelst erhålla de varan till billigare pris, än om råämnet hämtades från närmare orter eller i andra eller 3:dje hand. Således skulle jag tro, det vara ett misstag af Utsk., att anse vår handel lida af omförmälda tull-lindringar, och då de medföra fördelar för hela riket, kan jag icke finna något skäl, hvarföre hitintills gällande föreskrifter skola upphöra. Jag anhåller på grund af hvad jag nu haft äran anföra, alt R. o. Ad. ville afslå Utsk:s förslag. Gr. Gyldenstolpe: De ifrågavar:de tulllindringarna hafva hitintills fortgått på statskassans bekostnad, egentligen för att uppmuntra handel och sjöfart på aflägsna orter. Denna uppmuntran bör väl icke i all evighet fortfara, helst om den icke gagnat, i hvilket fall jag anser skäl icke vara för handen att bibehålla den. Dessa tull-lindringar utgöra sålunda endast en skänk åt de personer, hvilka åtnjuta dem, och minska ostridigt den inkomst, Staten eljest haft att påräkna af tullen. Om någon hämtar en last, hvarå tullen är bestämd till 3 sk. U, så utgår den icke till högre belopp än 2 sk. 4 eller 5 r:st. och således hafva de personer, hvilka införskrifva sina varor directe från produetionsorten en störe vinst än de, hvilka icke äro i tillfälle till en dylik införskrifning.
U»j:t, mecl lrif»ll till clen gjorcls »5- skecls-ensökningen, förk!»r»t 8ig gill» oell v»r6er» cle Ilevekelse-grunöer, livilk» för»n!eclt llerr l^rilrerre »8tuncl»n, »tt -less innelnikcle 8t»t8-k.'ulL-l!imf>6t6 kräntrgcl», elluru fö»» f»tt»cle8 i fglin»clen »^ clen »Icler oell tjenstetid, lrvillc» skulle lrerättig» lronom »tt Ilikelläll» lrel» lönen säsom pension; llv»rförut»n I^ongl. N»j;t unöer l)et^g»ncle »f Dess 86rclele8 scelig» v»>Ile!l»g öfver Herr Drilierrens stciclss sc!gg»l»gcl» rscllig» nit oell trollet viel utökningen »f cle kier» lionom i lXäcler »nföitroclcl» vigtig» emlreten oell uppclrgg, 8»mt clen r»ttr»cligllet oell upplysning, Ilvsrköre lr»n sä Som I^ongl. N»j:ts kkäclgifvare 8ig utmärkt, oell lrvsrigenom ll»n förv»rkv»t sig röttmstigt »nspräk p» Xongl.
Till besvarande af dessa anmärkningar har Utskottet skolat anföra: att Utskottet väl icke funnit skäl förekomma att frånträda den förut yttrade åsigten, alt någon återuppsittning af de till Infanteri förändrade Cavalleri-Regementen och Corpser icke lämpligen bör ega rum, och att, då de uti Utlåtandet N:o 237 omförmälde Regementens och Gtfrpsers återför vandling till Cavallen icke vore för Rikets försvar behöflig, men deremot skulle förorsaka en känbar lunga för de rustningsskyldige, desse Regementen och Corpser måtto ålit framgent såsom Infanteri bibehållas; men, enär Rikets Ständer numera beslutat aLl hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t vid nästa Riksdag täcktes för Rikets Ständer framlägga en plan för Försvarsverkets ändamålsenliga organisation, vid hvilket förhållande, och då berörde fråga dervid mäste lill pröfning förekomma, det måhända icke vore lämpligt, om serskildt beslut i denna omständighet nu blefve af Rikets Ständer för deras del fatladt, har Utskottet, som, på förut anförde skäl, fortfarande anser någon nedsättning uti hittills bestämde häst-vacanceafgift icke böra beviljas, funnit sig på det sätt böra förändra sitt förut framställda förslag, att Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte, i stöd af 80 § Regerings-Formen, för deras del medgifva 3o års prolongation af de med de rustande vid Kongl, aldra Lif-Grenadieroch West götha - Stals-Ulskoltets Utlåtande, N'.o 331, 5 Regementen, Smålands Grenadier-Balaillon , Lif-Regemenlets Grenadier-Corps samt de rustande vid Bohus Läns Regemente, som dermed förklarat sig nöjde, afslulade Contraet om dessa Regementens och Corpsers fortfarande tjenstgöring såsom Infanteri, emot erläggande af en bestämd hästvacance-afgift. Vidkommande
N:o 39. Motion N:o 275, om statsanslag åt Hagesta byamän för inhägnad af och skogsplantering å ett flygsandsfält. Stats-Utsk. Utlåt. Motion N:o 488, om skyldighet för köpare af fast egendom å landet att inom viss tid hos Häradsskrifvare!! förete köpeafhandlingar för erhållande af påskrift härom, samt förbud för Häradsrätt att härförinnan meddela uppbud å köpet. Laxfisket i Wiske å. Se Åhsbro. Lekberg, Johan, från Nerikes län, Motion N:o 71, om bränvinsminuleringsoch utskänkningsafgifternas lika fördelande efter folkmängd i stad och på landet. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. ; Motion N:o 103, om hundskattens upphörande. Bevilln.-Utsk. Betänk. Motion N:o 195, att alla kasserade persedlar vid såväl kavallerisom infanteri-regementen skola genom auktion försäljas å den ort, der sådana persedlar förvaras. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 48. —- — Motion N:o 276, om anslag till lön åt ytterligare en Provincial-läkare inom Örebro län med station i staden Lindesberg. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Lekberg, 49 Lellberg, Joban, från Nerikes län, Motion N:o 277, om ändring i Kongl. Resolutionen den 9 December 1766 samt tjenstgöringsreglementet den 1 Mars 1819, i fråga om befrielse för Rusthållare att, då remonthäst utan hans vållande befinries obrukbar, i stället anskaffa annan tjenstbar häst eller klippare. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. Leksands distrikt, örn förhöjning i löneanslaget ål Provincial-läkaren derstädes.
Men verkställigheten fordrar en kännedom i ämnets alla delar och deribland en förändrad räkenskaps-method, som Utskottet icke utan allt lör stor tidsuppoffring skulle kunna tillegna sig. Jag har derföre varit af den tanka, att frågan härom borde öfverlemnas åt Ba*ikens Öfverstyrelse för att, sedan aila härvid förekommande omständigheter blifvit utredde, i detta ämne inkomma med ett förslag, som först vid Rikets Ständers nästa sammankomst skulle tagas under pröfning; och att vid denna riksdag gå längre, än till en sådan förberedande åtgärd, tror jag mig icke kunna tillstyrka.* Uti denna reservation hafva instämt herrar Leifelt A., K. A. Almgren, I. F. Kl: mi man oell Ckr. Sundin. Vid 29:de punkten: Åf herr Berg von Linde J. A.: Det förslag till öfverfly ttning å hypotheks-föreningarne af Bankens låne-rörelse mot pant af faslighet å landet, som på grund af ein inom (Jtskottet väckt motion, blifvit af kanslioch finans-afdeluingen framställdt, har Utskottet, med en rösts pluralitet förkastat och dymedelst förqväft. Då emedlertid detta förslag, eller den idé, som ligger till grund derför, synes kunna medföra ett särdeles vigtigt inflytande, ej mindre på Bankens organisation och förvaltning, än äfven på dess verkningar å landets financiella ställning i allmänhet, anser jag mig böra, såsom min reservation, framlägga detta förslag till det afseende Rikets högloft. Ständer kunna finna detsamma förtjena.
Halfvags vande han sig om, och urskilde ännu den röda hufvudduken p % Chwedora, som allt mer och mer fördjupade sig bland trädens. täta stammar. Thadeus var icke mera synlig, ty han stultade vid moderns sida i det höga gräset, men öfver grönskan höjde sig och framträngde till bondens öra barnets galla, genomträngande röst, qvittrande utan %tervando lik en oafbriiteii fogelsång. Den för sin fruktbarhet berömda, vidsträckta köksträdgården gränsade med tv % sidor till gardena och till vägen, der kapellet var uppfördt. Det öfriga af inhägnaden var kantadt med langa rader af lindar, vid denna tid på året öfversållade af viilluktande blommor, kring hvilka svärmar af bin surrade, ined ett ljud likt beslöjade harpor. Der borta, der lindariies grenar glesnade, syntes den i regelbundna qvarter anlagda fruktträdgården, fullsatt nied trad, tyngda af mognaiide frukter, och med buskar, som voro alldeles röda af vinbär och hallon. På andra sidan öppnade sig ett stort niellaiirum utan trad, och der lag fri och öppen den för promenad afsedda trädgården nied sina friska griisinattor och sitt nät af slingrande gangar, korsade af små hvita bryggor, hvilka förenade de båda stränderna af en smal kanal, hvars vattenyta lyste fram har och der mellan gräset, liksom kristallspeglar. I de skuggrika lunderna blandade sig om hvartannat löfverk af de inest olika slags träd, med fargskiftningarne af de blonimande buskarne, och öfver griisiiiattoriia och ~attnet fladdradc otaliga skaror af gula och hvita fjkilar. I bakgrunden af denna sköna trädgard rcste sig boningshiiset, som var ganska högt, ehuru det icke bestod af mer 511 en vaning, och så hvitt att det i solskenet s3g fOrsilfrac1t ut; dess stora, breda fönster stodo öppna, och den luftiga erand dan var skuggad af yppiga slingervaster.
Herr Coijet, Carl Fredric, ContreAmiral, genom lottning med N:o 456 Herr Aminoff', Feodor, Ofverste. För 25:te BånkmansAfdelningeni N:o 792. Herr Fagerhjelm, Pehrt Assessor, å nyo utvald. För AV. te Bankmans Af delningen-, N:o 862. Herr Gyllenkrook, Goran, Major, å nyo utvald, genom lottning med N.o 873 Herr Håger flyckt, Axel Arvid, Capitaine. Får 29 de Bankmans Afdelningen; Efter Herr Ehrenborg, Casper: N:o 1092. Herr Leijonmark, Gustaf Adolph, Hofjunkare, genom lotti ing med N:oiio2 Herr Friedenfelt j Fullm. Grefve Mörner, Knut, Capitaine. Får 35:dje BånkmansAfdelningeni £f:o i5g4. Herr von Heijne, Georg, ÖfversteLieutenant, å nyo utvald. För 35 \te Bankmans Afdelningen: N:o 1702. Herr Törneblad, Carl Peter, HofRAttsRåd, å nyo utvald. Herr von Rappolt, Fullm. Herr Uggla i Göran Gustaf, KammarRättsRådy å nyo^titvald. 323 Dm i Februarii, För 44:dé Bankmans Afdelningen: Herra/ Uhr, Carl Dawid, Directeur, å nyo utvald. Herr Grefven och Landt-Marskalken låt upplåsa en förteckning på de Herrar Electorer, hvilka, derigenom att de blifvit till UtskottsLedamöter utsedde, upphört att vara Electorer, och upptog denna förteckning följande i4 Electorer: N:o 84. Grefve Lowén, Fullm. Grefve von __ Schwerin, Fredric Bogislaus, 1 o5. — af Ugglas, Gustaf. 69. Friherre Uggla, Fullm. Herr Heijken• — skjöld, Ludvig Detlof. 3i3. von Platen, Fullm. Friherre Rålamb, Claes. 87.
Man talte redan om 1720 års regeringsform, såsom för Sverige den skickligaste constitution. Och det som ännu eftertänkligare var: vissa personer, som antogo ett anseende af ett slags myndighet och djupsinnighet, läto på långt håll förstå, att den unge Konungen vore ej rätt väl, hade hämorrhoidaliska plågor och ofta anfall af dåningar och svimningar, som märkeligen försvagade hans helsa och tankekrafter m. m.; att Hertiginnan varit hafvande och fått missfall, som nogsamt bestyrkte, att man icke mera hade att befara hennes ofruktsamhet; och att Nationen sålunda hade hopp, att genom henne kunna vänta en thronföljare. Ja, det gick så långt, att man påstod, det Hertigen sjelf ingenting mindre hade i sinnet, än att usurpera E. K. M:ts thron; att han, till desto lättare utförande deraf, skulle sammankalla Ständerna; låta dem cassera Konungens testamente, såsom i den delen olagligt, att den unge Konungen blifvit emot regeringsformens föreskrift ansedd för majorenn innan han fyllt tjuguett års ålder; afsäga både 1772 års regeringsform och 1789 års säkerhets-act; samt låta antaga regeringsformen af år 1720. Sannerligen voro icke alla dessa omständigheter, då det ena med det andra sammanlades, så eftertänkliga och så misstänkta, att jag, med all min frimodighet, som aldrig varit vacklande, likväl började frukta för en förestående statshvälfning. Jag tog min själ i min hand, och yppade för Hertigen mitt och alla trogna undersåtares bekymmer och oro. Han hörde mig väl med uppmärksamhet: men förklarade, att han ej kunde sätta tro till detta (såsom han sade) dunkla prat; och att han förtröstade på sitt samvetes vittnesbörd och på sin oskuld, att ej hafva den minsta del i sådana fördömda planer, dem han nog skulle förekomma och tillintetgöra. Ändtligen uppträdde en ny frihets-svärmare: den bekante Thorild.
Det är således icke till följd af val, som dessa ledamöter blifva utsedde, men man kan med full visshet antaga, att en ledamot, som anmäles till intagande i sällskapet, också har sådana egenskaper, att han skulle blifvit utsedd, i den händelse ett allmänt val försiggått. Jag inser ganska väl, att den erfarenhet, jag samlat i 3:ne af Rikets län, icke kan bevisa, att förhållandet är lika i öfriga delar af detsamma. Jag tror, att i de län, der större posséssioner finnas, der personer med större bildning bo, måhända ett annat förhållande eger rum. Måhända kan man der både finna lämpliga personer och nog värma för saken, för att lyckas genomföra det ifrågavande förslaget. Upland, Södermanland, Westmanland, Wermland, Nerike m. fl. län stå måhända på den punkt, att de kunna anses mogna för införande af dylika kommunala inrättningar. Jag vill således icke föreslå, att Utsk. skall afslå de ifrågavande motionerna, utan att de lagas i öfvervägande, jemföras med hvarandra, och att de må leda till ett af motionärerna önskadt resultat. Men jag yrkar att, i händelse Utsk. tillstyrker och R. St:r finna för godt att bifalla ett förslag i demina syftning, dess ordalag icke måtte bestämdt föreskrifva, att dessa inrättningar skola vidtagas samtidigt och öfverallt, utan att man måtte lemna länen och socknarne frihet, att efter hand, och i den mån behofvet af sådana kommunala inrättningar blifver erkändt, låta dem träda i verksamhet. På sådant sätt hafva våra Hushållssällskaper upkommit. Ett län har börjat dermed, nemi., om jag ej missminner mig, Wermlands län, och sedermera hafva andra län tillegnat sig en inrättning, som de funnit nyttig, och saken har haft den framgång, att Hushållssällskaper nu finnas i alla län. Jag föreställer mig, att, ifall de nu gjorda förslagen befinnas vara riktiga och tillämpliga, samma utgång skall med dem ega rum, så att de län, som äro mogna derför, genast tillämpa desamma. De öfriga må se sig före hvad nytta inrättningen kan medföra, och sedan fatta sitt beslut.
Då Landtbruket är det vigtigaste af alla Näringar, och letnnar så stort utrymme för dem, som der till vilja använda sig, föreslår jag vördsammeligen, att det andra af ifrågavarande Stipendier, måtte blifva dess idkare förbehållit. Den practiska Landtbruksskola, jag i 5:te Momentet af min Motion vördsamt föreslagit, hafva Utskotten så mycket mer ansett öfverflödig, som 1811 års Kongl, Kungörelse ålägger LandtbruksAcademien , att förbättra den Landtbrukande Classens undervisning. Då likväl sedan 181 1 ingen Academiens åtgärd, till bildande af unge Landtman blifvit bekant, synes mig, att tankans återförande på detta ämna, icke kan vara alldeles obehörig, ty äfven jag föreslog, att denna anstalt skulle ställas under Academiens ledning, och jag önskade blott det nya, att Academien , genom anslående af något, Kronan tillhörigt Hemmar,' matte sättas i tillfälle, att inrätta den åsyftade undervisningsanstalten , hvilken ingalunda skulle bestå i nya rön med frön och plantorp hvaraf ingen bildas till Landthushållare, utan Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. VIII, Band. 4 5» Den 5 September f m. i handläggningen vid ett systematiskt uppstäldt, fullständigt Landtbruk. Det är mig ock bekant, att månge hysa den tankan, att ingen undervisningsanstallt tor det egenteliga Landtbruket är iämpelig, och att de skickeligheter som för dess idkare fordras, äro så Mechaniske att de icke genom någon Skoleuppställning kunna inhämtas.