Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jag vågar således tro, att hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del innehåller, förtjenar Utskottets närmare pröfning, och ej tål nedsättning. Af hvad jag nyss haft äran nämna, lärer hvarje opartisk lätteligen inse, att de hos Generalerne anställde Adjutanter, serdeles till så inskränkt antal Utskottet hem25 H, 4 5o Den 21 Maji f. m. ställt, icke komma att sakna trägen sysselsättning, hvadan jag ej kan undgå att fasta uppmärksamheten på det ringa arfvode, sora serdeles åt första Adjutanten är projecteradt. Att i stället för hvad Konungen äskat, nemligen att alla 9 Generalerne, vid upphunnen hög ålder och viss tjenstetid , skulle komma i åtnjutande af pension, blott 2:ne förunnas denna förmon, synes mig så mycket mindre rättvist, som denna framställning grundades på hvad samtlige Landshöfdingarne vid sista Riksdag tillerkändes, och för hvilka ej gjordes sådant undantag som det ifrågasatte. Vid sakens närmare eftersinnande torde man finna billigheten af, att de fatiguer och ansträngningar, som vanligen åtfölja militärtjensten, åtminstone erhålla lika belöning som hvarje annan tjenst i samma förhållande. — Det minskade antalet pensioner skuMe dessutom ofördelaktigt äfven inverka på lägre grader af Armeens befäl, derigenom att befordringar eller transporter blefvo vida trögare än hittills. — Örn RegementsCheferne för närvarande ej äro väl lönte, så hafva de åtminstone utsigten att medelst någon utaf de 24 Generalsplatserne erhålla framtida bergning, äfvensom ytterligare uppmuntran i tjensten.
Stats-regleringen vid innevarande riksdag måtte uppgöras sålunda, att en mindre^del än hittills af allmännna bevillningen tages i anspråk för de ordinarie statsbehofvens fyllande; 8:o Herr Gripensvärds, Jakob Olof, den 31 sistlidne December f. m. på bordet lagda motion, angående upphörande af den så kallade mötes-afgiften för soldaten ; 9:o Herr Stjernsvärds, Gustaf Mauritz, den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, att ett årligt anslag af 6000 R:dr banko måtte stallas till Kongl. Majrts disposition, för att användas till stipendier för officerare af landt-arméen, som kunna erhålla tillfälle att ingå i aktiv utländsk krigstjenst, tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden; lOto Herr Stjernsvärds, Gustaf Mauritt, den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt utgifning af hittills ofulländad militär-författnings-samling; lito Densammes den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda anförande, i fråga om Kongl. Majrts nådiga proposition, angående statens medverkan för anläggandet af jernvägar i riket; 12:o. Friherre Hermelins, Carl, den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående förändring uti Häradshöfdingarnes allöningssätt; ' 13:o Densammes den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående förhöjda arfvoden för Hofrätternas adjungerade ledamöter; 14:o Herr von Hartmansdorffs, August, den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående anslag å 2:dra hufvudtiteln; 15:o Densammes den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående anslag å 4:de hufvudtiteln, tillika med ett af motionären nu afgifvet yttrande i ämnet; 16:o
Utskottet ej ansåg det tillhöra dess befattning, att dertill uppgifva något förslag; och beträffande Malmö Stads RiksdagsFullmågtigs förslag, att Staden skulle alldeles befrias ifrån återbetalningsskyldigheten af dess från Riksgålds-Contoiret erhållne lån, samt hans tillika gjorde hemställan, om icke Staden emedlertid mätte frikallas från räntas erläggande derå, intill dess Kongl. Maj:t i Nåder täckts låta till verkställighet befordra Riksens Stånders vid 18O9 och 1810 årens Riksdag tagne beslut, om Casserners och andre för Militairen nödige byggnaders anskaffande på Statens bekostnad, uti de Garnizonsorter, som ännu icke åro försedda med tillräckliga byggnader af detta slag; så fann Stats-Utskottet sig icke kunna, i då varande ställning, styrka till bifall å en sådan hemställan; men angående Capital-afbetalningarne på ifrågavarande lån, så emedan händelsen med Malmö Discont skulle hafva förorsakat Stats^Utskottets Betänkanden. 8i3 en» särdeles för Malmö Stad, menlig stagnation i handel och rörelse, trodde Utskottet, i betragtande deraf, sig böra hemställa, om icke ett anstånd på 3:ne års tid, med erläggandet af de 2 proCent, hvilka årligen skola på Capitalet afbetalas, kunde Staden beviljas, så att första terminen härtill, hvilken eljest skulle inträffa d. 3 Dec. 1818» framflyttades till samma dag år 1821. Och hafva, enligt hvad Riksgälds-Contoirets Räkenskaper utvisa, de förfallne Capital-afbetalningarne blifvit behörigen verkställde, hvarigenom Capital-skulden nu mera år minskad till 48,000 R:dr.
N:o 167, fästade dervid upmärksamheten derpå, att delta Utlåt, redan i detta Plenum komme att föredragas, samt hemstälde derjemte om R. o. Ad. behagade bifalla att ifrågavar:de förslag till inbjudning upfördes näst efter nämnde utlåt., ifall det icke i dag blefve afgjordt, men i annat fall främst å föredragms-listan för nästa Plenum, hvilken propos. besvarades med starka Ja, jemte ett eller annat Nej; hvarpå Or Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Frih. Tersmeden: Som öfverläggningen i denna fråga har uptagit 2:ne plenidagar och egentligen innefattar discussion öfver redaktionen af en mängd serskilda punkter, så hemställer jag om icke med samma skäl som i fråga om tullbevillmn R. o. Ad. ville besluta, att discussionen öfver detta Betänk, finge ur prot. utgå. 21* 524 Den 21 Juni f. m. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider öfverläggningensuteslutande från prot. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan Hr von Hartmansdorff, sorn deltagit i större delen af de discussioner, hvilkas uteslutande utur prot. Frih. Tersmeden föreslagit, bestridt detta förslag, frågan derom komme att förfalla. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 17 dennes e. ra. på bordet lagda utlåt. N:o 167, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om beviljande åt staden Örebro, dels af ett anslag ulan återbetalningsskyldighet, och ett amorteringslån för verkställande af ny tomtreglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån. 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 11 på aftonen. In fidem protocotii, Alberl Munck, Onsdagen den 21 Juni 1854*. Plenum kl. 10 f. m. Just. 2:ne prot.-utdr. för d. 17 och 19 dennes, samt pleniprot. för d. 22 April e. m.
Det låter väl icke förneka sig att, derest man vid frågans bedömande finge afse endast det ena af de förenade rikena och dess fördelar, den af Herr Rydin vid 4:de § gjorda an märkning förtjenade synnerligt afseende; ty visserligen skulle Svenska bomulls-handteringen hemta stor fördel af en rättighet att till Norrige tullfritt införa sina tillverkningar, i stället att för desamma erlägga half tull, såsom förslaget innehåller; men då Norrska bomulls-tillverkningen, oaktadt dess på sednare tiden gjorda betydliga framsteg, ännu är den Svenska 16 Bevillninys-Utakotlcts Betänkande M 6. mycket underlägsen, och dä införselstullen å bomullsvaror i Norrige inbringar en stats-inkomst af icke mindre än omkring 800,000 R:dr Runt, finnér man lätt grunden, hvarföre fullkomlig tullfrihet för Svenska bomullsvaror, då de i större qvantiteter införas, icke kunnat från Norriges sida medgifvas. De anmärkningar åter, hvilka Herr Ekelund vid förslaget framställt, äro mindre riktade emot ifrågasatte förändringar i den nu bestående mellanrikslagen, än emot samina lags tillämpning vid de förändrade förhållanden, som med antagandet af en friare tull-lagstiltning härstädes inträdt. Ty redan nu få utländska väfnader af alla slag, således äfven de tillförene förbjudna, till viss bestämd qvantitet tullfritt införas landvägen från Norrige. I denna för alla inoch utländska varor, undantagande de i 3 § omförmälda, ömsesidigt medgifna frihet, hvilken uteslutande afser tillfredsställandet af gränsboernas behof att förse sig med sina förnödenheter, lärer en återgång icke med fog kunna ifrågasättas. Välbetänkt synes ock förslaget att förändra qvantiteten för den tullfria införseln af väfnader från alnar till skålpund. Icke nog dermed att denna förändring öfverensstämmer med den i bägge
Ståndet ville förklara att den af Utsk. gjorda anmärknm i afseende på Hr Dalmans motion icke föranleda till någon åtgärd å R. o. Ad:s sida. Hr Dalman: Jag vill icke motsätta mig det förslag, som Hr Gr. Liljencrantz framställt, emedan jag tager för afgjordt att Utsk. är enl. grundlagarna skyldigt att behandla min motion; 382 Den 1 Februari c. m. men sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut derom att f. n. lägga Utsk:s yttrande om min motion till handlingarna, anhåller jag om serskild propos. på remiss till Utsk. utaf det af mig i dag på eftermiddagen först afgifua yttrande, hvilket innefattar en närmare utveckling af de åsigter, som ligga till grund för min motion. Hr Hjärne: Då jag har i mitt afgifua yttrande yrkat återremiss pä det alt Utsk. måtte behandla Hr Dalmans motion, men finner mig mera tillfredsställd med den propos., som Gr. Liljencrantz nu yrkat, så får jag förklara, att jag nu afstår ifrån mitt förra yrkande och instämmer med Hr Gr. Liljencrantz. Gr. Björnstjerna: Jag anhåller att Hr Frih. o. Ordf:den måtte framställa propos. på mitt förslag, att Hr Dalmans motion måtte läggas till handlingarna, emedan, om Gr. Liljencrantz's förslag antages, så lära vi om en månad eller sä hafva att motse en ny discussion i samma ämne, sådan som den, hvilken i dag uptagit Ståndets lid. Hr Dalman: Under den form, som Hr Gr. Björnstjerna begärt propos., kan jag icke medgifva densamma. Det är efter mitt förmenande oformligt att lägga en motion lill handlingarna, i anledn. hvaraf Utsk. yttrat, alt. Utsk. icke f. n. handlagt densamma. Utsk. är, ex nobili officio, skyldigt, att afgifva yttrande öfver motionen, innan någon annan behandling af densamma kan hos R. o. Ad. förekomma.
Utrikes, der dessa fonderade papper äro kända, finnes, nästan i hvarje stor stad och dessa ej långt från hvarandra belägna, en börs, der dessa papper äro försäljbara; i värt land finnes, enligt hvad jag tror, ej mer än 5 städer, der sådan marknad kunde anordnas, och med denna svårighet för försäljning fruktar jag att arbetaren, som hvarje dag kan finna sig uti behof af sina penningar, ej uti sådana papper vill nedlägga deni. Det torde således vara på andra håll, som kapitalerna skola hopsamlas. Mycket kan sägas för och emot möjligheten af sådana kapitalers anskaffande, äfvensom för nyttan af sådan belåning, men intet positivt i dessa hänseenden; likväl finnas några data, som, hvad uuvide period beträffar, äro i detta fall temligen uplysande. Den 15 Febr na ri e. m. Man vet att för många år nästan omöjligt att mot 6 proc. ranta på första inteckning erhålla penningar; det är älven en känd sak och jag har sjelf erhållit bekräftelse derpå, att det oförklarliga faktum existerar att till 6 proc. i inteckning stående, fullkomligt stikta papper upsägas och samma penningar insättas sedan mot 5 proc. på depositionsräkning i någon bank. När nu så sker och då man ihägkomrner, att 5 proc. ej erhålles på kortare depositionstid än 6 månader och då det dessutom ligger en tydlig tendens att flytta sina kapitaler, för att få dem lättare tillgänglige, då bör ej Staten upträda och i någon män ytterligare medverka till rubbning af en redan så osäker ställning. Det finnes en annan sak, som ej torde böra förbises. Under gemensamma öfverläggningen yttrades nemi. af FinansMiuisfern, hvilken hade kontrasignera! denna propos., som till R. St:r aflåta, och hvilken med särdeles talang försvarade densamma, att, om den fråga stäldes till honom, huruvida en uplåning från Statens sida i närvide stund vore möjlig, utan att Staten för dessa penningar skulle behölva lemna alltför hög proc., han ej skulle våga att lemna någon garanti derför.
Upplästes Kongl. Maj:ts å Rikssalen den 20 dennes gifna nådiga svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna grundlagsförändringar; och blef denna handling remitterad till Expeditions—Utskottet för att tjena till efterrättelse vid riksdagsbeslutets uppsättande. S. I). Föredrogos ånyo och godhändes Stats-Utskottets Utlåtanden: JVS 29, angående rigtningen af södra stambanan samt anvisandet af en förskottssumma utaf två millioner R:dr till arbetenas fortskyndande å densamma under år 1863; och JVS 30, i anledning af väckt motion, angående ersättning af allmänna medel till Klockaren J. Nilsson för liden förlust vid af honom verkställd omläggning af vägen förbi den s. k. Rindboliden. 180 Prot.-Utdrag den 21 Januari 1863. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden: JV& 16, i anledning af väckta uiotioner om förändrande eller upphäfvande af föreskrifterna, angående den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus. Bifölls. M 17, i anledning af väckt motion om föreskrift derom, att arfskiften skola inom viss tid till domstol ingifvas. Återremitterades; och M 18, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning, m. m. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföl/os Banko-Utskottets Utlåtanden: M 14, i fråga om årligt anslag till inköp af böcker för läsebibliotheket vid Tumba; JV2 16, i anledning af lörre Notarien B. J. Bergers ansökning otn förhöj dt årligt understöd; och JVs 17, öfver förre Notarien i Banken G. E Tranas ansökning om förhöjd pension.
» Ja sir du nu, att det inte var så dumt, att jag ropade in dem på auktion, » svarade mannen godmodigt, sträckte sig åter i sängen och såg belåten på, huru hustrun, rask och glad ordnade allt till deras lilla fest. * » Kaffe och socker med mera åt statfolket till jul — 5,25, » läste » frun » ur sin hushållsbok några dagar senare; » det var allt godt pris för så mycken glädje, » tillade hon, vändande sig till sin man. » Du räknar icke allt bröd, du bakade, och middag och kaffe juldagen, » svarade han, men han smålog dervid. » Åhjo », sade hon, » men det har jag fått betaldt för. Sjelfva den der sträfva mor Brita tackade mig och sade, att när hon tände sina båda ljus och satte fram hvit gröt och hvetebröd på bordet, så tyckte hon, att det var den roligaste julafton hon upplefvat. Jag blef riktigt glad, jag. » » Ja, i allmänhet gör husbonden för litet för sitt folk, » anmärkte » patron » och sög med djupsinnig min på cigarren. » Mycket mindre än han kunde och borde, » tog frun i med kraft, » i synnerhet hvad statfolket beträffar. Och det kostar ju så litet, jemfördt med mycket annat, » tillade hon med en hastig blick i sin hushållsbok. Sedan slog hon ihop den och sköt den långt in i skrifbordslådan. Det såg ut, som om hon ej tyckte om jemförelsen. Ä r o de s a m l a d e a b o n n e n t e r n a färre ä n 5,torde p r e n u m e r a » Hvad vi göra för andra, det göra vi för oss sjelfva. » | en meningen, att » tjenstfolk är ett nödvändigt ondt », hör man så ofta uttalas, att det vore lönlöst att försöka påstå motsatsen, men att detta i någon mon beror på oss sjelfva, derom är jag lifligt öfvertygad liksom om sanningen i ordspråket » sådan herre, sådan dräng ». Var tjenstfolket så mycket bättre förr än nu, som många äldre påstå, så voro nog de gamla, i all sin enkelhet, bättre husmödrar än vi.
Men Fröja stirrade på marken; hon lyfte icke en enda gång sin blick. Han bad henne göra det och sade, att hans kärlek ej hoppades mer än det enda ögonkast, hvarom han bad. Men ögonlockens fransar förblefvo orörliga. Han förde henne då till hennes bädd, och bröderna bjödo henne god natt. När de om morgonen sökte henne där, var hon försvunnen, och de efterletade henne länge och förgäfves. De ropade, men fingo intet svar. Flere dagar förledo med ängsligt sökande. Det var den tid på året, då nätterna äro som längst. Så kom aftonen af årets kortaste dag. Pinglor hördes i skogen, en jättegård måtte finnas i grannskapet, och bröderna gingo, för att söka härbärge, åt det håll, hvarifrån pinglandet ljöd. De kommo till ett glad (öppen plats i skogen), begränsadt på en sida af ett lodrätt bärg. Mot en dörr i detta gick en skara getter med klingande skällor, och bakom dem två kvinnor, den ena en jättinna, den andra klädd som getpiga. När hjorden drifvits in, öppnade jättinnan en annan dörr, och vinterkvällsolens röda sken föll in därigenom och belyste hennes sal. Bröderna gingo fram och bådo om natthärbärge. Hon mottog dem vänligt, när hon hört, att de voro Valands brorsöner. »Han har nu länge varit den bäste af alla jättar», sade hon. Bröderna sågo, att getpigan var Fröja. Jättinnan hade funnit henne i skogen och gifvit henne tjänst. Svipdag och Ull låtsade icke känna henne, och hon syntes ej häller känna dem. Jättinnan var litet misstänksam i den punkten, men lugnade sig snart. Vid aftonmåltiden betraktade hon sina gäster, och de syntes henne vara vackra ynglingar. Mäst tyckte hon om Svipdag, som vid bordet var munter och infallsrik, och det föreföll henne, att hon ej kunde önska bättre än att han stannade och blefve hennes man. Hon berömde sin gård, sina hjordar och egodelar och sporde, om det icke vore tröttsamt i längden att drifva omkring i världen på äfventyr.
Beträffande åttonde punkten, som likaledes blifvit, i sammanhang med 6:te punkten, af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterad, af Preste-Ståndet ansetts böra ur Betänkandet utgå, men af Borgareoch Bonde-Stånden bifallits, och således af tvänne Riks-Stånd blifvit godkänd, anser Utskottet sig icke heller böra frånträda sitt i denna punkt framställda förslag. Stockholm den 25 Februari 1860. Ank. lill Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1860, kl. 8 e. ni. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från Regements-pastorsbostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare-korpsers mötesplats å Frösön. (I. A.) Hos Kongl. Majit hade, enligt hvad högstberörde nådiga framställning, införd Under N:o 41 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller vid inne - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 63. 3 varande riksdag innehåller, blifvit i underdånighet anmäldt, att den till Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare-korpser å Frösön nära Östersunds stad upplåtna mötesplats, innehållande en vidd af 42 tunnland och 16 kappland vore för dessa korpsers samtidigt inträffande vapenöfningar otillräcklig, enär å densamma saknades nödigt utrymme ej allenast för målskjutningsbanor och skottvallar utan ock för kokstäder, marketenteri, väg till vattningsställe m. m. — I anledning deraf hade föreslagits dels att en, regements-pastorsbostället Westerhus tillhörande, skogstrakt, hvarå, efter öfverenskommelse med nuvarande boställshafvaren, Flästjägare-korpsens lägerplats och vattningsväg samt begge korpsernes skjutningsbanor nu finnes inrättade, äfvensom ock en under samma boställe lydande torplägenhet norr om berörda skogstrakt samt den odlingsmark, som ligger norr om Fältjägare-korpsens baracker, eller samtliga å en häröfver upprättad karta med Litt.
(R:gs A.) Sedan Utskottet afgifvit Betänkandet N:o 366, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående upptagande af ett lån till befrämjande af Hypotheksföreningar samt serskildt Betänkande, N:o 367, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Elfsborgs Län Ariders Danielssons, vid remmitteringen af högstberörde Nådiga Skrifvelse, afgifne Uppoell Utlånings-Förslag, till förmon för skuldsatte jordegare; så hafva båda dessa Betänkanden, den 22 sisth December, blifvit bi fa 11 ne af Borgare-Ståndet, men, i anledning af gjorda anmärkningar, från de 3:n« öfrige Riks-Stånden återremitterade. Och har Preste-Ståndet, hos hvilket i sjelfva hufvudsaken någon anmärkning icke är vorden framställd, beslutat återremissen endast på den grund, att, enär Anders Danielssons förslag icke vore att anse såsom en motion, yttrande deröfver bort afgifvas uti Betänkandet, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse; äfvensom Bonde-Ståndet anmodat Utskottet, att på en gång och i förening med Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse taga under öfverläggning och pröfning de, i anledning af samma Skrifvelse, af Anders Danielsson och Johannes Svensson afgifne anföranden. Inom Ridderskapet och Adeln hafva flere Ledamöter instämt uti Hr Oxehufvuds vid Betänkandet N:o 366 fogade reservation. Tvänne Ledamöter hafva ogillat lånefrågans klyfning i 2tne Betänkanden; och en Ledamot har ansett, det någon skillnad icke bör göras emellan In» och Utländskt lån. En Ledamot har yttrat, att, om det åsyftade 2 millioner Rrdrs lånet, i händelse Bankens Silfverfond skulle nedgå lill minimi-beloppet, icke kan erhållas, realisationens bestånd i sådan händelse möjligen kan comprometteras. Detta förhållande vore man i tillfälle att afhjelpa genom Bili. till R. St.
Äfven Atskilliga hnfvudstadsvyer och landsortstyper äro utmarkta; bast kanske ändå den dråpliga Mari och hennes Anderson. A t t vid anmälan eller granskning af ett verk, tillhörande den nutida skönlitteraturen, utförligt redogöra för dess in~iehhll och omnamna alla märkligare personer och händelser. synes m h g e n med rritta. vara ett mindre grannlaga beteende mot shväl författare som förläggare. Allraminst borde detta ske, då det a r fråga om en bok, soin på hvarje blad bär spåren af varm, djup, seark kansla, af finhet och förstående i själslifvets analys jämte ett allvarligt, sofrande arbete för att finna iittryck för alla de ständigt skiftande stämningarna. Man erinre sig den egendoinliga och intagande episoden vid den stackars föroIyckade Dillners första införande i berättelsen, hans ödesdigra ocli halft ofrivilliga, halft omedvetna ingripande i Holgers ocli Ninas lif, lians sjukdom och död, livilket allt soin i en brännpunkt sailllar ocli bildar Gott ' Dills rörande saga. Det som just gifver boken .dess så underligt fängslande behag, ä r a t t förf. ' låter oss likasorn se in i den dolda verkstad, där alla dessa olika karakterers böjelser, intryck ' och erfarenheter förarbetas, dar de sainmansn~alta för att, när tiden ä r inne, framträda i dagen som den beslutna, den fullbordade gärningen. Förf. liar äfven på nier än ett ställe påvisat konsekvensernas oböjliga lag: wså som di1 handlat i ' tanke, ord och gärning, så- dan inåste följden bliw, ocli p % ett ställe kallas ock wkonsekvenser det enda förfärliga på jorden ». Ninas karakter förefaller läsaren mera naturlig, inera följdriktig och ä r en illustration till den iiniiii mångenstädes giingse teorien om den w Iiej dlösa själfutplilnelsen w; Holger däremot, den rikt begåf vade, högsinnade mannen, bär nästan alltigenoni i sitt förliållande till Nina som en bindel för ögonen af föriitfattade meningar och fördomar.