Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror tvärtom att detta Stånd dertill har lika mycken befogenhet som hvart och ett af de andra, enär kändt är, att samtlige Ståndens Taleman 350 Den 27 Maj f. m. på sina Stånds vägnar, underteckna sådana underd. skrifvelse!' till Konungen. När nu således ett Stånd, äfven om det icke liar sin tanka uttryckt uti denna skrifvelse, likväl anses såsom en del af den kollektiva auktoriteten R. St:r hafva deltagit uti beslutet, så anser jag det tillkomma enhvar, uti hvilket Stånd som hellst att, i händelse redaklionsfel uti skrifvelsen förekomma, deremot göra anmärkn:r. För min del finnér jag de anmärkn:r Hr von Hartmansdorff framställt vara ganska väl grundade, och jag är öfvertygad om, alt i händelse de komma till de öfriga Ståndens kännedom, så skall pluraliteten inom dessa Ständ dervid fästa sådant afseende, att de åtminstone komma att föranleda, till att några af de förbättringar Hr von Hartmansdorff föreslagit, komma att vidtagas. Af dessa skäl biträder jag således deras mening, som yrkat återremiss, och önskar att dessa anmärkn:r måtte så fort som möjligt de öfriga Stånden delgifvas; icke såsom någon inbjudning att deltaga deruti, hvilket kanhända vore mindre passande, utan genom återremiss på det att de måtte fä kännedom deraf, i händelse de icke följa detta ärende med samma upmärksamhet som Hr von Hartmansdorff. Propos. till godkännade af Utsk:s skrifvelse-förslag blef härefter framställd, men besvarad med Nej, hvarefter detsamma godkändes med de af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändringar. Hr Hjärne: Hr von Hartmansdorff, med hvilken jag sedermera förenat mig, begärde att dessa anmärkn:r skulle meddelas de öfriga Stånden sä fort som möjligt, hvarföre jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhåller om propos. derå..
Wid närmare jemförelse af 2:dra Momentet i 56 §. och 2:dra momentet i 81 Constitubions-TJtskottets betänkanden. 221 Regeringsformen, befinnas dessa Grundlagsrum sins emellan stridiga i så måtto att, då det förstnämnda förbjuder Riksens Ständer att, äfven i händelse ConstitutionsUtskottet afstyrkt en Konungens Proposition, rörande ändring i Grundlagarna, derom vid samma Riksdag besluta, det sednare åter lemnar Riksens Ständer fritt val, att antingen genast afslå Propositionen eller och uppskjuta afgörandet till nästföljande Riksdag. För att afhjelpa denna uppenbara till olikhet eller åtminstone villrådighet i tolkningen ledande motsägelse, troligen uppkommen dymedelst att, vid beredningen af det under 1815 års Riksdag godkända förslaget tili 2:dra momentet af 56 föreskriften i 81 §. blifvit förbisedd, och för att, med återställandet af det äldre stadgandet, tillika gifva det nyare en mera behörig och af sjelfva Grundlagen tydligen deri anvisad plats, har ConstitutionsUtskottet trott lämpligast, att nyss berörda moment, erforderligen ändradt och äfven lill redactionen jemItadt, inflyttades i 81 §. redan förut afhandlande sättet huru med Grundlagsfrågor bör förfaras; Och Utskottet får således, till Grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen öfverlemna det förslag att hela 2;dra momentet af 56 jf. Regerings formen, från och med orden; ”Frågor om förändringar^’ 222 Constitutions-TJtskottets betänkanden. till och med: ”sorn ofvan sagdt är,” må uteslutas, och deremot 81 §• Regeringsformen erhålla följande lydelse: §. 81. ”Denna RegeringsForm samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla Riksståndens sammanstämmande beslut. Ej må frågor derom uti Ståndens Plena -väckas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda ConstitutionsUtskott.
Riksdag aflöningsvilkoren för berörda Flottans Ma j o ~ _ $kinisl-st(it> Timmermansoch Handlverks-stater i allmänhet icke obetydligt förhöjda, och en sådan förhöjning tillföll alltså äfven Maskinist-staten; men då, i mån sorn ångan alltmera användes såsom drifkraft inom handelsflottan och äfven antalet af Eders Kongl. Maj:ts Flottas ångfartyg ökas, behofvet al maskinister jemväl tilltager och desse i samma förhållanden höja anspråken på vedergällning lör sitt tjenstebiträde, hvilka hittills af skeppsrederierna tillfredsställts, blir det ock oeftergifligt, att, så framt skickliga maskinister skola till erforderligt antal kunna vid Eders Kongl. Majits Flotta fästas, de måste der vara försäkrade om ungefärligen lika aflönings-föimaner med dem, som kunna hos enskilde erhållas. I motsatt fall skulle den dyrbara ångmaskineri-materielen komma att anförtros åt mindre skickliga personers omvårdnad; deraf en oberäknelig förlust lätteligen kunde för Kronan uppstå. Såsom Eders Kongl. Majit täckts inhemta af hvad uti inledningen till detta anförande rörande ämnet förekommer och livarti 1 jag vågar i underdånighet hänvisa, afser emellertid det förslag, jag utbeder mig att nu få framlägga, icke blott att bereda Flottans maskinist-per - 56 Bil. M 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JYs 1, om Statsverket 1859. sonal förbättrad aflöning, utan ock att fä samma personal ökad till sådant antal, som under vanliga förhållanden för Flottans redan befintliga ångfartyg oundgängligen erfordras. Dessa fartyg, inberäknade dem, som nu äro under byggnad, utgöras af 2 linieskepp, 1 fregatt, 5 korvetter. 2 chefsfartyg, 8 kanonslupar och 6 andra fartyg af mindre cert.
Instructionen den 28 April »7,91, att bidrag till deni borde från samma fond årligen lemnäs; hvilket ock skall skett, så länge det varit möjligt, och under hvilken tid Seraphimer-Ordens-Gillet till Lazarettens byggande och underhåll gjort så betydliga utbetalningar att de, jemlikt en redan år 1828 Riket* Ständer meddelad uppgift, utgjort från och med år 1808 till och med år 1825 öfver 828,000 R:dr, hvarigenom Hospitalsfondens capital under tiden minskat# med omkring i3o,ooo Rrdr; att sedan Hospitalen i flera Län blifvit, tili följd af Rikets Ständers yttrade önskan och Kongl. Majrts Nådiga Befallning, indragna och Central-Hospital på andra ställen inrättade, kunde med öfverskottsmedel å Hospitalsfonden icke förstås den behållning, som vid ett eller annat Hospisal serskildt uppkommer, utan öfverskottet i det hela, sedan samtlige Hospitalen erhållit deras förnödenheter: att detta beräkningssStt vore desto billigare, som Hospitalens inkomster, med undantag af någre mindre betydliga enskilda donationer, hvilka ej i något Län uppgingo till årliga underhållskostnaden för dess Hospitalshjon, förnämligast bestodo i arrenden af fastigheter samt Kronotionde och räntor, som framfarne Konungar åt Hospitalen donerat, och af hvilka Kronoräntorne skolat, om också. Hospitalen icke funnits, i alla fall utgå, samt om de ej varit dit gifna, bort utgöras lill Stats-Werket och således icke kommit något
Af afsagade bräder eller brädstumpar af furu eller gran beräknas vid förtullning: 5 tolfter af till och med 1 i alns längdl,;k d i { ,ft 2 d:o af större till och med 4 alnars d:o/111Ia meu 1 af ek oell ask 100 R:dr v. 5 af alm, hok, björk och andra inom landet växande, ej specificerade, trädslag . 100 R:dr v. 5 enträd och enstafrar 100 st. 6 fanerskifvor 100 R:dr v. 20 gevärstocksämnen 1 dussin 12 handspakar • 1 dussin 12 handspaksämnen 1 dussin 4 32 Qrantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Trädvaror: lister, sågade af furu och gran, till och med 8 lt: dr sk. rist alnars längd och 4 tums omfång 1 tolft —-— 2 6 lukter, huggne eller täljde 1 tolft 2 6 sågade master, bogspröt och spiror: af 40 tums omkrets och deröfver, 10 fot från 1 tolft 5 slorändan af 20 till 40 tums omkrets, 10 fot från stor1 stycke 2 — ändan 1 stycke 20 — pumpträd: oborrade, se master och spiror. 8 borrade 1 stycke 16 — ribbor, sågade, längre eller kortare stäfver, laggoch botten-: af till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de senare: 1 tolft 18 af ek 120 st. —_— 40 — af bok, furu eller gran derutöfver: 120 st. 8 “| af ek . 120 st. 2 24 —1 af bok, furu eller gran . 120 st. 1 12 tunnband . ■ • ved: 100 st. -i1 famn 24 — bokoch ek• 1 famn 86 — andra slag Anm.
»Men, det var sant», fortsatte han då, mera derför att han ville säga något öfverslätande, än för att han önskade det, »då frun har en gesäll så kunde ju han ta mått på ett par nya.» »Nej», svarade hon då med ansigtet bortvändt medan hon åter satt in stöfletterna i sitt skåp, »nej några nya göra vi icke, di skulle bara bli sämre än dem Fredrikson sjelf förfärdigade, för si han hade ett märkvärdigt handlag den karlen. Det han gjorde blef icke sånt utländskt skokram, som nu står i fönstren och går sönder, bara man ska till att begagna det. Nej några nya göra vi icke, men min mans kunders gamla skodon, dem laga och halfsula vi, om så behöfs. På det viset får jag ju i händerna igen Fredriksons gamla skoarbeten.» Studenten gick fram till henne, tryckte hennes hand till afsked, och skyndade raskt ner för den mörka trappan, öfver den mörka gården utför den mörka portgången. Men icke ens derute på gatan fick han genast igen sin uppslupna vårstämning. Det var alt bra fattigt och ruskigt i de der qvarteren. Rappningen hade här och der fallit af husväggarne, portarne voro smutsiga, fönsterrutorna här och hvar otvättade, grönaktiga. Och bra många bekymrade, trötta ansigten observerade han med ens, besynnerligt nästan blott trötta, utarmade drag. Framför en smutsig liten diversehandel slogos några snuskiga ungar i solkade paltor med märken efter naglar i gulbleka ansigten, och i ett fönster låg en halfklädd qvinna med stora blå ringar under ögonen och tittade ner. Vår student kände sig illa till mods, och ilade så fort som möjligt ner till Drottninggatan; der kunde man kanske träffa någon kamrat och gå med honom in till Lagergrens för att dricka ett glas vermouth och dymedelst komma upp i humör igen. Han hade just en frivol historia om ett fruntimmer, som han gerna ville berätta, en ganska kostlig historia förresten. Och ju närmare han kom Drottninggatans städade, gentila hus, dess belåtnare kände han sig igen.
Stöckholm den 9 Februari 1846. y Bernh. Beskow. 55 — 434 Kongl. Akademiens för de Fria Konsterna underdåniga Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse angånde granskningen af Akademiens räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Till uxiderdånigste åtlydnad af Eders Kongl. Majrts befallning, medelst nådig Remiss af den 19 sistlidne December, får Eders Kongl. Maj:ts Akademi för de Fria Konsterna härmed afgifva underdånigt Utlåtande öfver hvad Rikets Ständers sist församlade Revisorers Berättelse innehåller, beträffande Akademiens räkenskaper för åren 1842 och 1843. Den forsta bland de af Revisorerne framställda anmärkningar är föranledd derutaf, att Akademiens räkenskaper icke äro åtföljda af någon redovisning för hennes enskilda medel, hvilka, enligt Revisorernes förmenande och i likhet med hvad jemväl för Svenska Akademiens så kallade enskilda medel blifvit yrkadt, inför Rikets Ständer och deras Revisorer böra redovisas. I afseende härå får Akademien underdånigst upplysa, att hon, jemte sin fasta egendom i Stockholm, äger en räntebärande kapitalfond, båda delarne, under loppet af omkring 70 år, donerade till Akademien a/ enskilde dess Ledamöter, dels med, dels utan särskilda föreskrifter för deras användande. Afkomsten derutaf har, för så vida den ej åtgått till de genom vissa af donationerna afsedda belöningar och understöd för studerande i Akademiens skolor, till fastighetens utskylder och underhåll samt till ett arfvode af 150 R:dr åt Akademiens Skattmästare, som med dessa medels förvaltning äger det närmaste bestyret, blifvit lagd till kapitalet; hvarigenom småningom bildats den summa af 50,000 R:dr Bko, hvilken, tillsammans med ett af Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års Riksdag beviljadt byggnadsunderstöd, satt Akademien i tillfälle att företaga den ännu pågående, till omkring 74,000 R:dr Bko beräknade, ombyggnad af sin fastighet.
Vid jemförelse af de löne-vilkor Bånco-Discontens Vaktmästare redån ega, utgörande 270 R:dr för dem hvardera i årlig lön samt 3o R:dr i skopenningar, förutom serskild discretion af j8o R:dr, till lika fördelning dem emellan, vid de tillfällen de bestrida vaktgöring hos Discont-Verkets 16 ]3anco-Utshotlels Memorial N:o 53, Herrar Revisorer, med de löne-förmoner, deras vederlikar i Banken och vid andre publika Verk åtnjuta, har Utskottet funnit sig icke kunna fästa afseende på Sökandernes anhållan om årlig löne-förbättring på Verkets Stat; roen då Banco-Discontens Vaktmästare, ehuru dem icke tillhörer någon egentlig uppassning hos Utskottet, likväl, under revisionen af Discont-Verkets räkenskaper, fått i så måtto vidkännas ett ökadt besvär, som deras biträde varit nödigt vid uppoch nedhemtniiig af verificationer och Böcker, hvilka som oftast varit behöflige uti Banco-Disconten, samt upplyst blifvit, att Discontens Vaktmästare, vid sistlidne Riksdag, i och för lika beskaffadt besvär, blifvit utaf-Banco-Utskottet tillagde en gratifieation af 6o R:dr, finner Utskottet billigt, att ett lika belopp, eller 6o R:dr Banco, nu må såsom gratifieation förunnas Discontens Vaktmästare att af Verkets omkostnads-räkning utgå, till lika fördelning dem emellan; hvilket dock Utskottet, på grund af 8 §. uti Dess Instruction, anser sig böra Rikets Ständer vördsamt underställa. Stockholm den 3o Sept. 1834. Ankom till Exp.-tJtsk. den 3o Sept. Memorial, i anledning af erhållne återremisser å Utskottets under N:s 34, 35 och 36 afgifne Betänleanden.
Förekom ånyo till behandling utdrag (JV° 262) åf Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll för den 25 uästlidne April, innefattande inbjudning till Med-Stånden att förena sig uti bemälda Riks-Ständs vid föredragning af BankoUtskottets Memorial, JYs 33, i anledning af återremiss af sista punkten i Utskottets Memorial JVe 30, lättade beslut att, med afslag å förstberörda Memorial, i stället bestämma, att Kongl. Förordningen den 26 April 4864 angående en allmän Hypotheks-Bank skulle erhålla ett tillägg af följande lydelse: »Hypotheks-Bankén eger att med Rikets Ständers Bank sluta aftal om ölvertagande af sistnämnda Banks fordringar mot pant af inteckning i fastighet på landet, under vilkor alt låntagarne tillgodonjuta den dem tillförsäkrade rätt och att Banken erhåller Hypotheks-Bankens obligationer till belopp samt med ränta och förfallotid, som genom öfvereUskommelse mellan Bankofullmägtige och Hypotheks-Banken kan varda bestämdt.» Bonde-Ståndet beslöt att, med vidblifvande af sitt vid behandlingen af BankoUtskottets ifrågavarande Memorial fattade beslut, afslå denna inbjudning; och lades Protokolls-utdraget till handlingarne. 348 Prot.-Utdrag den 6 och 8 Maj 1863. Den 6 och 8 Haj. Från Hoglo/l. Ridderskapet och Adeln. SS. DD. Vid föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, Jtä 2, angående vilkoren för bränvinsti Ilverk ning, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas: Utskottets hemställan i anledning af Riksdagsfullmägtigen Anders August Anderssons motion. Bifölls. För ordning sfär slaget. § 1- Utskottets hemställanden och förslag till §:ns lydelse biföllos och godkändes. § 2. Återremitterades. § 4- Utskottets hemställan bifölls. § 5.
Man lemnar derhän, om församlingen har en kyrkoherde eller ej; det anser man likgiilligt; men deremot, tvistar man, om lönens användande under nådåren, antingen lill skoleller byggnadscassor eller till presterskapets enke-och pupillcassor, med ettord, till föremål, främmande för pastoratet. Vill man icke, hvilket jag tror vara det rätta, att inkomsterna skola tillfalla kyrkoherden, så anser jag mindre oriktigt, att man öfverlemna!' dem åt en cassa, inrättad till förmän för preslerskapet, emedan det icke kan nekas, att den presterskapets medlem, som söker befattningen, lider derpå, att han icke får tillträda sitt embete förr än ett år sednare än han utnämndes, och så vidare för alla andra, hvilkas befordran fördröjes. Under nuvar. omständigheter tror jag således, att man kan bifalla Utsk:s betänk. Vill man åter göra cn förändring i sjelfva grundsatsen, hvilket enligt min tanka vore det rättaste, så bör man återremittera betänk. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Utsk:s betänk, förutsätter, att i de stift, der byggnadscassorua äro så stora, att de icke skulle behöfva förstärkning, vissa lägenheters inkomster skulle gå till stiftens pensionscassor. För min del skulle jag tro, alt det ändamålsenligaste vore, om inom hela riket en pensionscassa kunde inrättas fiir hela ecclesiaslikslaten. Jag skulle tro, att alla tillgångar derigenom skulle blifva mycket tillräckligare och ändamålet bättre vinnas. Det skulle möjligen kunna ställas så, att, i en framtid åtminstone, de extra nådåren kunde upphöra, och de som hittills deraf njutit förmån, nemi. enkor och barn, derigenom fä en säkrare tillförsigt om sin inkomst än hittills. Af denna anleda, skulle jag tro, då en återremiss i alla fall torde ske, att det vore rättast, om Utsk. ville göra något tillstyrkande i detta afseende, att det åtminstone ställes sä, att dessa inkomster för stiftets pensionscassor icke komma att bestämmas för all framtid, utan endast temporärt, till dess möjligen en allmän pensionsinrätlning för hela ecclesiaslikstateu kan hinna blifva organiserad. Frih. Cederström, Jacob:
Pi este-Ståndet har beslutit, ali i andra mom. näst efter orden: ”sistnämnde belopp” skall tilläggas: ”Enahanda ansvar drabbe äfven den, sorn under de månader af året, under hvilka bränvinsbräuningen ej är tillåten, beträdes nied alt densamma utöfva;” äfvensom att sista momentet bör redigeras till öfverensstämmelse med Ståndets beslut vid 1 §.; hvaremot de Irenne öfrige Stånden utan förändring Utskottens förslag bifallit; vid hvilket förhållande, och då i Följd afPresle-Slåndets beslut vid 1 §. någon ändring deruti icke egt runi, Utsko-tten anse detta Stånds serskilda meningar böra förfalla. 4i §. Af Höglofl. Ridderskapet och Adelil har beslut blifvit fattadt om följande förändring: "Egare af Ätlike-Fabrik vare ej berättigad, att branvinsbränning^ utöfva, så vida han ej är innehafvare af jord för hvilken en sådan rättighet honom tillkommer; börande i sådan händelse bränvins-bränningen verkställas i' någon från Ätlike-Fabriken afskiljd byggnad. Beliädes egare af Ätlike-Fabrik att hafva inom de byggnader, som fötr ättikeberedningen äro inrättade eller med de pannor, som dertill begagnas, tillverkat bränvin eller afyttrat förbränna, eller &c.” ”Apothekare, som nyttjar distilleringspannor till större rymd eller ental än tillåtet är, för andra än pharmaceutiska behof, böre första gången, såsom för olaglig brän vinsbränning, rnen andra gången dubbelt. Beträdes han dermed tredje gången, vare jemväl sitt privilegium förlustig. Uti första momentet har Ilederv. Bonde-Ståndet antagit enahandaförändring, som Höglofl. Ridderskapet och Adelil, deruti Vä Hofi-. Borgare Ståndet efter Hederv. Bonde-Ståndets inbjudning sig förenat; och har Högv. Pi este-Ståndet gillat Utskottens förslag olörändradf. Då sålunda Irenne
N:o 149- 355 väl Rikets Ständers som Justitiae-Ombudsmannens ofvan omförmälda underdåniga framställningar, rörande behofvet af en närmare bestämd Taxa på lösen för Fullmagter och andra Expeditioner inom Stats-Expeditionerne af E. Ii* Maj:ts Cancellie; lärande E. K. M. dervid i Nådigt öfvervägande taga, om och huruvida , på sätt dels vid sistlidne Riksdag och dels vid den innevarande blifvit föreslaget, såsom tillägg i Expeditions-Taxan må stadgas: att uti Expeditioner, som emot lösen utlemnas, minst sju stafvelser böra beräknas för hvarje rad; att RådstufvuRätter i Städerne af alla de ofrälse Sterbhus, hvarifrån Bouppteckningarne skola till dessa Domstolar inlemnas, och der desamma icke genom RådstufvuRättens egna medel blifvit förrättade, må för Boupptecknings inregistrerande och förvarande, jemte påskrift å det exemplar, som utlemnas, åtnjuta enahanda arfvode, som för Häradshöfdingarne bestämdt är; att Magistrats-Secreterare och Notarier vid RådstufVu-Rätterne äro berättigade att, för Communicationsoch Remissorial-Resolutioner i enskilda mål, uppbära lika lösen, som vid Lands-Cancellierne erläggas; samt Executions-Gevaldiger i Städerne, utom Stockholm, må för enskilda utmätningar, sorn af dem förrättas, erhålla ett arfvode af sk., hvilket arfvode, för hvarje utmätnings-författning, bör, i sammanhang med den tili betalning ådömda summan, hos Gäldenären utmätas, Beträffande åter den tillika väckta frågan, om, och till hvad belopp, arfvode för fortskaG 356 Exp. Utsl\ Förslag till lind.
Men hvad äro väl i grunden sådana spekulationer annat än en planmässig och med kraft, men konsiderationslöst drifven afverkning och ödeläggelse af våra skogar — kanske till största delen för utländsk räkning — till hvilkas bevarande jag derföre tror def, älven af detta skäl, vara af högsta vigt att vidtaga nödiga åtgärder; och bland dessa anser jag såsom en af de vigtigaste, att, såsom Utsk:t föreslagit, af kronans skogar i de norra länen alsättas vissa trakter, hvilka dertill äro tjenliga, innan dessa genom en fortgående sönderstyckning af nybygges-upplåtelser blifva alldeles olämpliga att under statens vård bibehållas. Uti det förslag, som Utsk:t i sådant afseende framställt, tror jag emellertid att några smärre jemkningar med fördel skulle kunna vidtagas, och ehuru dessa icke äro af någon afgörande betydelse, hemställer jag likväl, att de måtte i förslaget inflyta. Detta skulle då, enligt min åsigt, böra få följande lydelse: »Om icke de delar af kronans öfverloppsmarker, samt sådana trakter af oafvittrade skogar i St. Kopparbergs, Gefleborgs-, Vester-Norrlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens län, hvilka finnas dertill tjenliga, böra såsom kronoskogar bibehållas, och ställas under vård och förvaltning af Skogsstyrelsen, samt behandlas efter sådana, på vetenskapliga reglor grundade, och efter öfriga förhållanden lämpade hushållningsplaner och afverkningsmethoder, som afse skogens framtida bestånd och högsta afkastning; dock att hinder deraf icke lägges för afvittring och skogsanslag åt redan anlagda hemman och nybyggen.»
För den händelse, att man skulle hysa farhåga för verkställbarheten af förslaget, att från bangården vid Fatburs-sjön föra jernvägen genom en tunnel ned till Mälaren vid Eagvaldsbacke, får jag erinra, att detta arbete ieke torde blifva serdeles svårt. Vi känna ju, att uti Lyon går jernvägen genom en tunnel under hela staden, och vidare på en bro öfver Ehonefloden. Jag har nyligen läst uti ett arbete, kalladt »Annuaire des deux Mondes», hvars trovärdighet är allmänt erkänd, och jag har sedermera funnit bekräftelse derpå genom de sednaste utländska tidningarne, att det i Sardinien å bane bragta förslaget att sammanbinda Susa i Piemont med Baroche i Savoyen, genom en tunnel af en mils längd, hunnit så långt att arbetets utförande blifvit påbörjadt. Vid betraktande af dessa stora företag, och de många tunnelar, som äro anlagda på de Europeiska jernvägssträckningarne, torde man icke böra anse det här väckta förslaget så afskräckande. Hvad åter angår banken öfver Mälaren, tror jag icke att densamma, efter Ofverste Ericsons förslag, kommer att hindra sjöfarten. Jag har visserligen hört Gr. v: Eosen yttra, att det skulle vara serdeles farligt att föra en jernväg öfver en bank med tvenne rörliga broar; men jag föreställer mig, att då sådant vid jernvägsanläggningar i allmänhet icke kan undvikas, denna omständighet icke bör afskräcka oss från företaget, helst olyckshändelser torde kunna förekommas genom iakttagande af behöriga försigtighetsmått, såsom signaler m. m. Vidkommande svårigheterna för kommunikationen emellan staden och Eiddarholmen, så har Öfverste Den 12 Juni e. m. 223 Ericson uplyst, att meningen är att under sjelfva jernvägen bereda en serskild passage för fotgängare, så att det endast blefve vagnar, som behöfde öfverfara jernvägen, och, som vi veta, är åkdonstrafiken till .Riddarholmen icke serdeles vigtig.