Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit föreslagna tullfrihet för vissa större förnödenhets-artiklar, .såsom Fisk-varor och Salt, har Utskottet ännu mindre ansett skäl förefinnas till nedsättning i tullen å förevarande artikel, deraf en hufvudsaklig del af tull-intraden påräknas och som i vida mindre mån än de förenämnde kan anses utgöra en nödvändighets-vara i egentlig mening för den minst bemedlade befolkningen, och som dessutom en förhöjning af tullen på caffe i Norrige, hvarigenom det af kommitlerade i detta hänseende anmärkta menliga förhållande undanrödjes, blifvit af Norrska Regeringen föreslagen, har Utskottet häraf hemtat ytterligare anledning alt hemställa, det, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, tull-afgiflen vid införsel af Caffe må fastställas till 10 öre skålpundet. Med hänsyn till behöfligheten och fördelen af Svenska handels-dlottans tillFartyg och ökande och för att undanrödja det lika obilliga, som för Svenska sjöfartens täflan Båtar. med den utländska menliga förhållande, att samma fartyg för att segla under svensk flagga, måste erlägga afgifter, hvarifrån det, med åtnjutande af lika rättigheter, vore såsom utländskt befriadt, hvilket missgynnande förhållande ytterligare blifvit ökadt, sedan kust-farten härstädes för flera nationers fartyg upplåtits, hafva så väl kommitlerade, som äfven Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen uti sitt i ämnet afgifna utlåtande, tillstyrkt borttagandet af all tull-afgift å Fartyg och Båtar, utländska, med tillbehör, såväl seglande som ångfartyg. I sammanhang härmed hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen 20 Bevillnings-Utskoltels Betänkande JYi 10. hemställt att, då de inhemska skepps-varfven syntes hafva skäliga anspråk att icke hetungas med tull—afgifter för de materialier och förnödenheter af utländsk tillverkning, som erfordrades för den fullfärdiga vara de åstadkomma och hvilken skulle åtnjuta tullfrihet, men ett sådant missförhållande endast vore till en del undanröjdt genom det i 10 § (nuvarande 13 §)
Herr I'riller re /Zer/ee^teöz-r ^ Herr l?rillerre 7/r/'S^ T^oeneö/nr/Zt^ 6/'nö^e. 1. k. O6p3rtem6nl3-6?iefen, 8t3t5-kläijet a/ ZZ7'/rAc?erZ, u^^läste ett^ jemlilit XonL;!. lVlaj:t5 förut merlrlelrlts lVruliAs Ilöslnt, förluttarlt uiirlsröäui^t för8l3A till Kon^l. Nsj:t8 l>lgs1i^3 8!ir!kvel86 till kiliel.8 8täncler, i anlecl»inA ak eleisa liva Xou^l. Najrt anmälelts llealut om I^on^I. l^lumer-I^otteriet8 usljlliörancte; oell täelitea I^on»l. Nsj:t, np^L unclertiäni.^t tillat^rlisrläs »k 8tÄt3-käclet8 I^eäamöter, lXäeliZat förordna > stt I^onZl. I^la^ta 8!irlk - /vo/- » /. §/tvr/ve/«6, ^v. o g o. 43 veiss i nyssnämnds ämns slrulle, sadan densamma är vict detta ^rotosoll bilaed, under innevarande dae tili kilsets ständer »Kardas. Ilx Drotoeollo, ^Vr/s «/ ^6^6/r. ^:o 90. ^nk. till tltsk. dell 25 Octodei', kl. 12 k, nr. /tro/r^/. K/r/Z/rie/ss
Dervid borde ock lämpligen ifrågakomma att bringa Sveriges enskilda militär-inrältningar till den största fulländning, som läte förena sig med de skalldragandes förmåga och landels framåtskridande i industriel!: och socialt hänseende. Del vore derför, som motionären ville föreslå Rikets Ständer, att besluta, att uti en underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. May.t täcktes låta af sakkunnige mån anställa undersökning om lämpligaste sättet att åt konskriptions-systemet gifva en större utsträckning och att för bildande af den Svenska arméen i krigstider förena nämnde system med användningen af den stående arméen och att Kongl. May.t sedermera måtte för Rikets Ständer framlägga de nådiga förslag till försvarets ordnande, sorn af sagde undersökning kunde föranledas. De särskilda omständigheter, som företrädesvis borde utgöra föremål för ofvannämnda undersökning, ansåg motionären icke tillhöra sig alt uppgifva. Icke desto mindre ville han antyda några af de Irägor, som omedelbart bildade omfånget af den afsedda undersökningen <>ch hvilkas inverkan på ändamålet af motionärens förslag framstode uppenbait äfven för den, sorn saknade insigt i krigareyrket, nemligen: a) kostnaderne för indelningsverkets upprätthållande, upptagande särskildt den aflöning af alla slag, som tillgodokommer befälet, och särskildt kostnaderne för gemenskapen; - b) kost - Sammans.
Ilofliällningns bebof, sä snart närmare utreöt blifvit, saväl bvilka gf kronans b^pgnaöer i bufvuöstaöen voro till Ron^I. l^lapts enskilöa öisposition försäöant änöamäl slällöe, som oek beloppet af öe anslag bvilka framgent komms att för nämnöe b)gnaöer utg, ett förslag i öetta bäuseenöe mätte viö öen kommsnös Riksöagn varöa Rikets stänöer meööelaöt. Lti unöeröänig memorial öen 28 näslliöns kuni samt öen 4 innsvaranöe Röi, liaöe Riks-älarskalks-Rmbetet numera insänöt ös i omformälös Iiänseenöe inforöraöe uppgifter, bvaraf inbemtas, att kostnaöerne för branöväsenöets unösrliällanös oell öen ^ttre I^sbällningn ä 8toekbolms 8loll, uti meöeltal för fem är, uppgng till 5,791 R:ör 11 sk. 5 rst. 6:co ärlign, älvensoin alt, utom Ron^I. 8Ioltet oeb Ilof8tallet, föl^anöe af Rronans i bufvuöstaöen befintlig b^gnaösr för öst närvaranös kunöe för öen Ron^I. Rof-bällningn anses fortlaranöe erforöras, nemlign: Rrins Larls, numera krins Lustaf Ralats, R. cl. Inöebetouska Huset, Ofver-IIof-8taI!mäslare-bo8täIIet, Lnöer-lStsllmästare-bostället, R. ö.
Skulle nu betänk, antagas, så blefve följden, att reglementet för denna brandstodsförening skulle, i hänseende till uppbördssättet, upphäfvas, och föreningen åläggas en icke förut vidkänd afgift af 1 proc. Hvartill skulle sådant gagna? Onödiga kostnader utan annan anledu. än att få allting skuret öfver en kam! I afseende på verkställigheten förekommer äfven en annan omständighet. Här 182 Den 9 November e. m. föreskrifves, alt debiteringslängden skall före den 1 Aug. tillställas vederbör, häradsskrifvare. Detta går an i de län, hvarest privatbanker finnas och brandstodsföreningarne förskaffat sig creditiv på desamma, emedan de brandstodsersättuiogar, som under äret förekomma, då tagas på credilivet; men i de landskap, hvarest privatbanker icke finnas, är det icke möjligt, alt så länge uppskjuta ersättningens utbetalning, emedan den brandskadade ej kan vänta så länge. Der måste följaktligen penningarue antingen upplånas eller särskild brandslodsdebitering göras för hvarje brandskada. Förslaget passar således ieke till dylika förhållanden. Ilr Lagergren, Anders: Utan att vilja inlåta mig i frågans administrativa väsende, mäste jag likväl bekänna, att jag, på de skäl Gr. Mörner anfört, vill tillstyrka bifall till detta betänk. Som vald direcleur uti en bland brandstodsföreuingarnc inom Nyköpings län, får jag nämna, att inom föreningen mycken fråga uppstod, huru med debiteringen och uppbörden af medlen skulle tillgå; och funno samtlige bolagets directcurer det blifva svårt att få debitering af uppbörden pä annat sätt verkställd, än genom kronofogden och häradsskrifvaren. Man tvekade visserligen icke i den förmodan, att desse tjenstemän skulle, med villighet för länets allmänna bästa, en sådan uppbörd sig åtaga; men angenämt hade det likväl varit alt veta, att sådant cj berott af deras godtfinnande, hvarföre det hade varit väl om ett stadgande som detta ägt rum.
Något sådant mätte Hr Norin hafva tänkt på och möjligen äfyen andra, som yttrat sig i samma anda, när han säger att 50,000 r;dr äro tillräckliga för Sveriges Kronprins såsom förmäld. Eljest hade säkert den värde reservanten ihågkommit, att det linned en och annan rik handlande, som säkert depenserar detta belopp årligen. Dessutom har detta ordande sin egen märkvärdighet derföre, alt det ganska ofta kommer ifrån BorgareStis medlemmar. De borde likvisst påminna sig, att i händelse en och hvar, som i någon mån kan utöfva lyx, ville derifrån afhålla sig, skulle säkerligen detta Ständ vara det, som förlorade mest derpå. Många fabrikörer, många handtverkare skulle dä gå under, ty medgifvas måste att deras produkter oftast utgöra lyxartiklar och icke nödvändighetsartiklar. Den 1!) Februari f. m. 567 Efter hvad jag nu har sagt, kan jag icke heller neka mig att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på att man åtminstone har satt i fråga, dels att på ett annat sätt bifalla den K. proposm om en så enkel fråga som ett anslag för Thronföljaren, och dels har man försökt att nedsätta ett anslag för en K. person, och denna person är vår nuvar. Kronprins. Hvem minnes icke den dag, då H. K. H. hars till dopet; då var i sanning förtjusningsfebern så stor hos Svenska folket, att jag är säker att man i glädjen förstörde ganska stora summor och jag är fullkomligt öfvertygad att om R. St. dä hade varit i tillfälle att besluta ett anslag ät honom, så hade man visserligen icke ansett 100,000 r:dr vara för mycket. Sådan är menniskan i allmänhet. Man gläder sig oftast åt ögonblickets ingifvelser.
Om detta icke bifalles, tror Utskottet deremot frågan böra afgöras genom votering, efter följande Proposition: 8:0 Den , som godkänner Utskottets Förslag, att Bevillning utgöres efter serskilda bestämmanden af personer i Städerna och på Landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, som icke lämpligen kunna hänföras under de öfriga Bevillningsgrunderna, och att dervid, i afseende på classificationen, gäller hvad fjerde Bevillnings-grunden innehåller, röstar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, så komma personer i Städerna och på Landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, sorn icke lämpligen kunna hänföras under de föregående Bevillnings-grunderna, att utgöra Bevillning efter de grunder, som fjerde Punkten innehåller. Bevillnings-Utskottets Memorial N.o 3’j. Tolfte Grunden; I fråga härom har Välloflige Borgare-Ståndet varit skiljaktigt från de trenne öfriga Stånden, hvilka godkänt Utskottets mening. Med hemtad anledning af de vid Betänkandet, N:o 7, inom Välloflige Borgare-Ståndet i detta hänseende gjorda anmärkningar, hvarom Utskottet, före öfriga Riks-Slåndens beslut, sig utlåtit, anser Utskottet troligt, att de härvid förekommande väsendtliga olikheter i åsigter, icke kunna utan votering atgöras; hvarföre någon annan åtgärd ej synes lämplig, än att till Rikets Högloflige Ständers pröfning framställa en så 3ydande proposition : q:o Den, som gillar Bevillnings-Utskottets Förslag, att de i 1823 års BevillningsFörordning antagna Grunder om värdering af fastighet i Stad må fortfara, med. den förändring, alt minimum af värde är det, hvartill hus blifvit i allmänna inhemska Brandstods-Bolag till försäkring antaget, och att derunder nedsättning på intet vilkor må ega rum, voterar Ja; den det ej vill, röstar Nej. Vinner
Om afsättning å eldfasta leran de 3-8 Den 12 Felruarii. sednare åren betydligen tilltagit, huru många tunnor årligen kunnat lörsäljas inom och utom landet, samt priset derå. 7‘0. Hvilka omständigheter egenteligen vållat vinst eller iörlust, då olika år med hvarannan jemföra6. Dessa uppgifter kunna af Verkets räkenskaper snart inhämtas, och Utskottet blir derigenom i ti) häl le, att på säkrare grunder stadga sin öfvertygelse om bdligheten af Bolagets nu gjorde framställning, till ledning för Rik«ens Ständers slutliga utlåtande, och gör jag mig på förhand öfvertygad derom, att det beslut sorn då fattas, hufvudsakligen skall åse Skånska Stenkols Verkets framtida upprätthållande och bestånd. Grefve Lowenhjelm, Carl Axel: Uti ett föregående Plenum har Herr Hammarskjöld gjordt motion, som enligt min öfvertygelse iörtjenar den mäst deltagande uppmärksamhet. Frågan huruvida en rättvis lagstiftning lian tillåta enskilte penningeinteresset att påföra en ouppfylld återbetalning samma straff, som endast tillhörer de grofsta brott, är vigtig, och har i sednare tider utgjort föremålet för så väl Americanska och Engelska, som ock Den 12 Februarii. 3?9 Franska lagstiftares undersökningar. Uti England ot?h Frankrike har ännu icke mig vetter» ligen något beslut fattats i denna del; och torde detta kunna tillskrifvas de politiska hvälfningar, som absorberat alla både physiska och moraliska krafterna, och således icke lemnat rådrum att med behörigt lugn öfverlemna sig åt förbättringar uti den civila lagstiftningen. Ostridigt är det å eoa sidan att äganderätten behöfver all lagens skydd, och att allmänna crediten, så angelägen att rotfästa i landet, lider af hvarje strafflöst jäckad förbindelse.
Statistiken öfver oäkta barn, som årligen födas inom hufvudstaden, lemnar anledning till de sorgligaste betraktelser och bör mana till kraftiga mått och stegs uppsö - 22 Den 1 Maj, kande för att hämma detta bedröfliga bevis på en med hvarje år stigande sedeslöshet. Barnamordens beklagliga tillväxt kräfver ännu större uppmärksamhet i detta hänseende. Och allt detta onda frodas vid sidan af så väl representationens som Begeringens oaflåtliga bemödanden att genom förbättrade uppfostringsanstalter, tillfällen till förvärf och utkomst, o. s. v., — under de sednare åren med synnerligt fästadt afseende på den qvinliga befolkningen, — söka höja sedlighetskänslan, så mycket beroende af sann upplysning, en oberoende lefnadsställning, som leder till äktenskaplig lycka och af välbefinnande i öfrigt.» »Jemte vördsam anhållan om motionens remitterande till Högloft. Stat.s-Utsk:t, får jag lika vördsamt öfverlemna densamma till Hrr Utsk:s-Ledamöters välvilliga behjertande, dervid jag ibland de många kunskapsrika och sakens vigt inseende samt för hufvudsyftet med motionen ömmande män i främsta rummet påräknar den utmärkte läkaren och menniskovännen, som af Högloft. B. o. Ad. undfått förtroendet att med sin erfarenhet och sin menniskokännedom gagna det Utsk., hvilket kommer att, möjligen i förening med Högloft. Ekon.-Utsk:t, behandla ifrågav:de motion; hvarförutan densamma torde de respektive Med-Stånden kommuniceras.»
g e t d&amp;rp %, januari 1868, skref Sophie Leijonhufrud i w Sversku Tidningm~ en artikel, i hvilken hon uppmanade kvinnorna att bilda ett eget pressorgan for reformfrdgans behandling. Uppsatsen signerades med market wEeiwerw, och ej ens Rosalie Roos hade ringaste aning om hvem sorn gomde sig bakom den ar~sprdkslosa pseudonymen. Porslaget att uppratta sarskildt organ for spridande af deras reformforslag kom sA1edes forst frln friherrinnan Adlersparre, men accepterades genast med acclamation af fru Olivecrona, sorn skiifver harem: *) ~ N l g r a dagar efter artikelns publikation erholl jag ett bref friin Sophie (fru Adlersparre), dari hon sager: ' Mgcket liingtar jag hora, om ej kanske samma tankar, sorn dessa sista dagar vimlat inom min hj5irna, ocksB varit p % besok hos dig, om ej bd.gon hemlig sympati hviskat samma ord i ditt ora sorn i mitt -. ord, hvilka till att borja rned forefollo mig sii djiirfva, sb otrol i p, sb hogst omojliga att gora ndgon verklighet af, men sorn dock envisats att stanna och nu ligga sorn andra stackars halfgrodda fron, hvjlka vanta sitt wvardew af dig. Fii se om det k o m e r '. Mitt svar lydde: ' Du sager: jag gar en idC, jag har utkastnt en plan, klad den i ord, utveckla den dt mig. XBval, har jag oratt cm jag sa.ger, att den ror sig omkring en sddan ~Revtte des dezm modesw, sorn vAr Keiner foreslh, och att du har dina sm8 funderingar att I b a din intelligens, din penna tit denna plan for att darjgenom bidraga till dess verkliggorande?
Styrning, rodd och lodhyfning måste läras på vattnet, men kan dock lika väl ske å lämpligt fartyg vid stationen, sorn ute på sjökommendering. Sedan stationsundervisningen blifvit bibringad, är några månaders tjenstgöring ombord å inmönstradt, fartyg tillfyllest för att inlära routine ombord samt kanonernas handterande på ett inne i skärgården rörligt fartyg. Manövern med landstigningskanonen kan fullt väl inöfvas vid stationen. Om man nu antager att rekryten, såväl vid Flottan som Skärgårdsartilleriet, kail på ett års tid inhemta hvad å stationen bör inläras, och att således tiden och kostnaden för denna stationsundervisning äro lika vid båda vapnen, måste man dock för rekryten vid Flottan beräkna minst trenne års sjökommendering, innan han kan anses hafva förvärfvat örlogsmatrosens mångsidiga yrkesskicklighet. En båtsmans sjöaflöning jemte portion för 3:ne års tid kan icke beräknas till mindre än 660 rdr. Yid Skärgårdsartilleriet deremot bör en rekryt, sedan han erhållit ett års undervisning å stationen, med sex månaders sjökommendering eller inmönstring å fartyg, kunna inhemta den vana och de kunskaper, som erfordras för att göra honom tillfyllest tjenstbar å den flytande lavetten. Båtsmannens sjöaflöning och portion under sex månader, hela tiden å svenska farvatten, belöper sig till högst 100 rdr. Alltså erfordras för rekrytbildningen vid Flottan ungefär 4 år och 660 rdr, för d:o vid Skärgårdsartilleriet 1| år och 100 rdr. Bil. I. Efterföljande utdrag ur det program å läroböcker och lärokurser, som är faststäldt för undervisningen vid Flottans underofficers-skolor, visar hvilka lärdomsprof hvarje matros och kanonier måste genomgå, innan han kan blifva befordrad till Understyrman eller Underkonstapel, d. v. s. till lägsta graden underofficer. I den så kallade Förberedande klassen erfordras: a) Arithmetik. Allmän kurs t. o. m. sammansatt Regula de tri och Intresseräkning. Större kurs.
Hwad angar det förra eller de til befarande stadlige följderne af Stais-Lontoirets pennkngeupläning med för längifwarne betingade förstora fördelar; sä är det wisscrligen utom all fräga, at mängfaldige, om icke de fleste possessioricter bade pa landet och i städerne innehafwa intecknade län pä deras egendomar, säsöm ock at en gansta betydlig del af desse länsummor tilhöra private personer eller penningmän, hwilka hittils,^ i brist af förmånligare tilfällen, warit föranlätne sälunda placera fina penningar, stundom äfwen mot ö procents ränta, merendels med owisshet om länens äterbekommande wid inträffande egna behof, utan lagsökning och panternes försäljning, lika osäkre om möjligheten at pä de intccknade reverserne kunna erhälla län, ofta underkastade olägenheten, at warda inwecklade iconcnrser: rnen altid stpldige atwidkännas stadgade utstylder pä deras sä beskaffade cLpitLlsr. Jemförom nu detta förhållande emot de ifrägawarande wilkoren wid tilgörande upläningar pä Stats Lontoirets reverser, at nemligen längifwarne derföre stola undfå 6 procents ranta, Riksens Ständers försäkran om betalning, frihet för Bewillnings - afgift, samt Lilgäng at Den 23 Maj, 2Z9 pä defle sedlar gora län i Riks-vlsconten, och med detsamma tilfälle at, wid alla inträffande förtjenst gifwande händelser, begagna silke reversers innehall. Och hwilken kan rväl wid en siik enkel jemförelse stadna uti mindsta twekan eller twifwclsmäl derom, at sistnämde utläningswilkor äro i alla afseende» förmänligare, än utläningen pä fastigheter emot inteckningar?
I de delar af dessa anmärkningar, deruti jag varit af lika mening med en eller annan af öfrige herrar reservanter, torde repetitionen ursäktas, emedan jag, 96 Reservationer vid Lag-Utskottets Belänkandi, N:o 58. före det påskyndade nedskrifvandet af dessa rader, ej varit i tillfälle att se reservationerna. Af Herr Prosten Odelberg.: 2 Kap. 7 §. Lika med Herr Doktor Säve, anser jag, att Utskottet bort vidblifva det föreslagna tillägget om ensamhetsfängelsets användande företrädesvis på dem, som första gången, eller på kortare tid, till straffarbete dömas. Med iakttagande af denna regel, skulle man ej endast kunna göra den kortare tidens bestraffning mera allvarlig, utan äfven äga säkrare hopp om vissa förbrytares förbättring. 9 §. Af de skäl, Herr Doktor Säve anfört, hade jag önskat, att denna g fått behålla sin inom Utskottet ifrågasatta, men genom votering underkända, lydelse: »Enkelt fängelse ådömes på minst sexton och högst etthundraåttatio dagar, derest ej, för särskilda fall, längre tid i lagen stadgad är, och fängelse vid vatten och bröd — räknad.» 7 Kap. 5 §. Jag hade ej trott, att någon lag, såsom här likväl skett, bort befatta sig med att urskulda det sjelfviska, fega, oädla, okristliga, som ligger der uti, att, i gemensam fara, den starkare olycksbrodren, för egen räddning, uppoffrar den svagare. Jag hade föreställt mig, att för sådana bedröfliga fall öfverhetens benådningsrätt varit tillräcklig. Hela paragrafen hade kunnat utgå. Skulle emellertid något i förevarande hänseende stadgas, vore det vida lämpligare, att behålla Lagkommittéens uppställning: »Har någon, för att afvärja trängande fara för lif eller helsa, såsom i hungerseller annan svår nöd, tillgripit annans egendom eller derå skada gjort, enär räddning ty förutan ej ur den fara möjlig var; derföre skall han ej till straff fällas.» 9 Kap. 3 §. I stället för den här befintliga hänvisningen till kyrkolagen, hade Utskottet en gång antagit följande: 3 §.
Den 3i December hvarje år borde Banken uppgöra slut-räkning med Bolagets Contoir, som genast lät komma till allmän kännedom, så väl Bankens hela fordran till capital och räntor, som ock en reparation, utvisande huru stor andel deraf tillkomme hvarje stad att återgälda, i mon af dess samtliga egendomars summariska värde, enligt de till Contoiret inkomna uppskattningar. Den sålunda för hvarje Stad fastställda skuld komme sedermera alt af Stadens Magistrat, genom dess Uppbördsman, vidare fördelas å hvarje en - la Banco-TJtikottets Betänkande JV.o Sy. skilt! husegare, i förhållande efter värdet af hans hus, relativt till Stadens hela ansvarsi-summa, samt derefter uppbäras och redovisas; då slutligen penningarna, behörigen deponerade i Banken, finge, å Bolagets räkning, crediteras. Och om i öfrigt denna uppbörd tillädes enahanda förmonsrätt i gäldbundet bo, som Kronans räntor, Liefve derigenom Bankens säkerhet än ytterligare förvarad. Banco-Utskottet inser nogsamt, att betydliga fördelar och besparingar skulle uppstå för Städernas allmänna Brandstodsinrättning genom en sådan Reglering, som Molionairens förslag innefattar.
Mom. 4 godkändes, med förändring, i början, af ordet »räkenskaperne» till »kyrkoräkenskaperne» och, vid slutet, af orden »kyrkooch skolräkeuskaper» till »kyrkoräkenskaper». Gr. Sparre: Till följd af det beslut, R. o. Ad. förutfattat, synes mig BorgareSt:ts redaktion i fråga om lista momit vara lämpligare än den, som här förekommer, och hemställer jag således att orden »kyrkostämman meddelar» måtte utbytas mot »som kan varda meddelad». Hr Hjärne: Om jag hörde rätt, begärde Gr. Sparre någon förändring i enlighet med BorgareSt:ts beslut ang. lista mom:t, men derå har BorgareStst icke gjort någon förändring i sak, utan endast i redaktion. Då, i min tanke, komiterades redaktion af g:n ganska väl inpassar med R. o. Ad:ns beslut, anhåller jag om bifall till komiterades förslag. Gr. Mörner: Skillnaden mellan BorgareSt:ts och komite rades förslag är den, att i detta sednare finnes bestämdt, att föreskrifter ang. uprättandet af räkenskaperne för skolans medel skola meddelas af kyrkostämman, då deremot, enl. BorgareStits beslut, det blifvit lemnadt obestämdt, hvem som skall meddela föreskrifterne. En sådan redaktion står bättre tillsammans med R. o. Adms beslut att i stad omsorgen om folkundervisningen kan updragas åt kommunalstämman, och jag får derföre förena mig med Gr. Sparre. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall till densamma med förändring af de i lista mom:t förekommande orden »kyrkostämman meddelar» till orden »som kan varda meddelad»; framställde H. Exc. först propos. på bifall till g:n oförändrad, dervid svarades nej, och seder - isa Dali 10 Oktober f. tn. mera propos. på antagande af g:n med ofvanberörde förändring, hvartill svarades ja.