Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sker det ej; varde afgiften hos honom ofördröjligen utmätt, och miste han all rätt alt under det löpande året bränvin tillverka. § 30 (46). Till säkerhet för afgift, som ogulden är, äge Kronan pariträtt i den skattskyldigas bränvinstillverknings-redskap samt ali i bränneriet till mäskning och jäsning inrättad 14 redskap, jemte det i bränneriet eller å det ställe, der bränneriet befinnes, varande bränvin och de kärl, hvari detta . förvaras. § 51 (47). Varder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse förstördt, må i förhållande till tiden, hvarunder bränvinstillverkning måst till följd deraf inställas, afkortning eller återbäring af bränvinslillverknings—afgiften beviljas. Om sådan afkort ning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersökningsbandlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Konungens Befallningshafvande, hvilken ansökningen pröfvar och sitt beslut Kammar-Rätten underställer. När bränvinstillverkningen af Konungen inställos under tid, då den enligt denna författning eljest tillåten är, äge tillverkare att återfå den till verknings—afgift, han för sådan tid förskottsvis erlagt. § 52. Den, som under månad, hvarför han till hränvins tillverkning i Större bränneri sig anmält, destillering enligt 18 § utöfvar, skall, inom 8 dagar från månadens utgång, hos den, som äger i orten kronoutskylder uppbära, förete kontrollörens bevis öfver den tid, som för destilleringen åtgått, och erlägga den i nyssnämnda § stadgade afgift. § 53. Den, som destillering, såsom särskild näring, enligt 20 § utöfvar, skall, utom den bevillning, som Taxeringskommitté kan, enligt bevillning s-förordningen, honom ålägga, i ersättning för det arfvode, som efter 66 § till tillsyningsman utgår, gälda en afgift, som för hvarje kanna af den vid destilleringen använda pannas rymd under en månad sålunda beräknas: Banko R:gds R:dr,sk. r:st.
'Vid sistlidne Riksdag anvisades af Rikets Ständer ett belopp af 600 R:dr, att intill nästa Riksdag utgå, såsom arfvode till' fyllnad uti en Protocolls-Secreterare-lön; och har Kongl. Maj:t, då den ifrågavarande lönen visat sig allt mer och mer af, behofvet påkallad, funnit Sig böra föreslå, att desse 600 R:dr måtte å stat] uppföras, hvarigenom dock ingen lörhöjning erfordrades uti de för Expeditionen redan anslagne 14,824 R:dr 32 sk., enär nämnde 600 R:dr voro deruti inbegripne. På grund af hvad Kongl. Maj:t sålunda förklarat, och då efter den reglering af göromålen inom Stats-Expeditionerne, som af l)epartemental-Styrelsens införande blifvit en följd, numera så lång tid förflutit, att behofvet af ökadt arbetsbiträde inom Ecclesiastik-Departementet kunnat närmare än vid sistlidne Riksdag utrönas och pröfvas, tillstyrker Utskottet bifall till hvad Kongl. Maj:fc i denna del föreslagit. Bih.. till R. I anledning af Kongl. Majits vid sistlidne Riksdag adåtne Proposition om ett tillökt anslag för Riks-Archivet af 2,500 R:dr, till löner åt Två ordinarie tjenstemän och En vaktmästare, äfvensom till arfvoden åt biträdande personer, förklarade Rikets Ständer sig då icke kanna bifalla nya löners uppförande å Riks-Archivets Stat, men beslöto deremot, i sammanhang med den tillika väckte frågan om beredandet af en tjenlig och rymlig local för handlingarnes säkra förvarande, att till Kongl. Majits disposition, till arfvoden åt tjenstemän och biträden vid Archivet, intill nästa Riksdag å Riksgälds-Contoret anvisa ett årligt anslag af 2,500 Ridr, att utgå från och med den tid, då den nya localen blifvit till Riks-Archivet öfverlemnad.
Så blef barnets mor med den största försiktighet förd till Ekeby, och där döptes barnet. Prosten talade då med henne och sade henne, att hon ännu kunde återtaga sitt beslut att gifta sig med en sådan man som Gösta Berling. Hon borde ju skrifva till sin far först. »Jag kan ej ångra mig,» sade hon, »tänk om mitt barn skulle dö, innan det fått en far.» Då tredje lysningsdagen kom, hade barnets mor redan flere dagar varit frisk och uppe. På eftermiddagen kom prosten till Ekeby och vigde henne vid Gösta Berling. Men det var ingen, som tänkte på, att detta var ett bröllop. Inga gäster voro bjudna. Man skaffade blott barnet en far, ingenting annat. Barnets mor strålade i en stilla glädje, som om hon nått ett stort mål i lifvet. Brudgummen var bedröfvad. Han tänkte på, hur hon kastade bort sin framtid i ett äktenskap med honom. Han märkte med förfäran, hur han egentligen knappast fanns till för henne. Alla hennes tankar voro hos barnet. Ett par dagar efteråt hade fadern och modern sorg. Barnet hade dött under ett krampanfall. Det föreföll mången, som om barnets mor ej sörjde så häftigt och så djupt, som man väntat: det låg en glans af triumf öfver henne. Det var, som om hon jublade öfver, att hon fått kasta bort hela sin framtid för barnets skull. Då den lille kom upp till änglarna, skulle han dock minnas, att han på jorden haft en mor, som älskat honom. Allt detta försiggick stilla och obemärkt. Då det lystes för Gösta Berling och Elisabet von Thurn nere i Svartsjö, visste de fleste ej ens, hvem bruden var. Prästerna och herrskaperna, som nog kände till saken, talade föga om den. Det var, som om de fruktat, att någon, som förlorat tron på samvetets makt, skulle illa uttyda den unga kvinnans handlingssätt. Man var så rädd, så rädd, för att någon skulle komma och säga: »Se där, det var dock så, att hon ej kunnat öfvervinna sin kärlek till Gösta; nu har hon gift sig med honom under en skenfager förevändning.» Ack, de gamle voro alltjämt så rädda om denna unga kvinna. Aldrig kunde de tåla, att man om henne sade något ondt. De ville knappast medge, att hon syndat.
N:o i5r, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, Nro 68; Nro 152, i anledning af återremiss af UtskotLets Betänkande Nro 74, angående köpings-pri vi legiér för Trelleborgs by; ]N:o i53, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, Nro 94 5 Nro i54, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o joi; Nro i55, med förslag till samman jemkning af Riks-Ståndens skiljagliga beslut, i anledning af 6:te punkten af Betänkandena Nrris 4l och 110, Nro 156, i anledning af återremiss af Betänkandet Nro 96, i anledning af motioner om inskränkning af Landtmanna-seglationen. Pro'.. XJtclr. den 8 Maj 18/jx. 4o5 Från HögVördiga Preste-Ståndet. S. D. Då nu ånyo föredrogs Expeditions-Utskottets Memoria], K;o 45, lill följd af erhållen återremiss af Skrifvelse-förslaget, N:o 3o4, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga framställning, i fråga om Mötes-passevolansens upphörande och de deraf beslridda kostnaders öfverflyttande på Stats-Verket, ansåg Ståndet, som denna dag bifallit Utskottets förnyade förslag till underdånig Skrifvelse, N:o 321 i nyssnämnde ämne, Memorialet icke påkalla annan åtgärd, än alt till handlingarne läggas. S» D. Kongl. Maj;ts denna dag aflemnade Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående vilkoren för nedläggandet af Norr-Telje GevärsFactori, gifven Stockholms Slott den 27 April 1841, blef, efter uppläsningen, till Stats-Utskottet remitterack S. D. Remitterades till Stats-Vtkottet en af Contracts-Prosten, Doctor Björkman, med åberopande af 56 §.
Rafina befia roetenjlapliga förrättningar fortgått tneb ben roerffantfjet, att omfrittg 56 quabratmit, omfattanbe trafterna frittg Sftälaren, re* bäti btifmit geotogifft unberföfte. Om t) tua b i fåbant affeenbe Ijittittd blifmit åtgjorbt fonimer färjlitb nåbig framftättning att titt fRifetö ©tätt* ber aflåtad. utfträcft fri* fJiebatt toib 1840—1841 ård riföbag yttrabe fRifetd @tänber ben tanbteringcluåfigt, att, berejt jernt)anbteriitgen inom fäberneölanbet jfutte funna beflå t ftriben tneb anbra länberö fabrifation, nöbigt btefiue att, meb un* banrööjanbe af atla trydanbe battb, åt ©meriged jerntitltuerfare förun* nabeö flitt frihet att bebriftua jin näring få forn be meb jin förbet funne mejl förenligt. Söib utfärbanbet af Äongt. ^örorbittngeit om ftåitgjerndfmibet od) ben gröfre jetnföräblingen af ben 27 2tpril 1846 förftarabe Sötigt. 9Raj:t 0ig tuitja fratnbeteö taga i öfiuertoäganbe, otti od) i t) tu a b mån ytterligare utjträdning af bett bå mebgifna frihet i jernfyaitbteringeit lämpligen ftiube ftabgad. ©eban berefter gutlmäf* tige t Sernfontoret f)oé Äongt.
I andra aktens första tablå ser man endast den enkla borgarflickan Maria, som beder för Albertus, hvilken genom det läkemedel, han i första akten lämnat den unga flickan, räddat hennes moder från döden. I den senare tablån kommer Albertus rusande hemåt, alldeles tillintetgjord. Han har nu öfvergifvits af häxorna samt känner ruelse och ånger öfver sitt lättsinne. Han stormar in i sitt rum, som nu upptar ena hälften af scenen, medan den andra föreställer gatan utanföre. Snart samlas folket utanför hans dörr under hotfulla gester och utrop, att de skola förgöra trollkarlen. Albertus tänker af fruktan taga gift, men hindras härifrån af sin tjänare Kobus (hr Söderman), och slutligen kommer Maria (fröken Sparrman) och räddar honom genom att inför folket rena hans hus med vigvattnet och taga honom med sig till kyrkan, dit nu flere kyrkliga processioner intåga för att fira påskens ingång. Härtill har hr Hallen skrifvit en musik, som särskildt i första akten är af alldeles ypperlig verkan,- utmärkt som den är af god karaktäristik, friskhet och lif samt präktig instrumentering. Andra akten är åtskilligt mattare, men vittnar äfven den om sin mästares erfarenhet och rutin. Utförandet var också i denna opera på alla händer tillfredsställande. Äfven här togs priset på kvinnosidan af fru Linden, som gjorde en alldeles dråplig framställning af den lättsinniga borgarfrun Rebecka, riktigt en kvinnlig Mefistofeles. Fröken Sparrman var ganska bra som Maria, och mot fröken Frödin skulle ej heller varit något att anmärka, om hon något modererat sin stämma. Hr Ödmann hade som Albertus fått en ny Faustroll, åt hvilken han förlänade ett utförande fullt af lif såväl i vokalt som dramatiskt hänseende. Hr Söderman var ock utmärkt på sin plats som Kobus. — Det hela gick med god sammanhållning under hr Hallens eget anförande. Bifallet var särdeles lifligt, och en stor mängd inropningar af de uppträdande följde både efter första och andra akten. Äfven hr Hallen och hr Rundberg, regissören, måste upprepade gånger framträda. Salongen var utsåld till sista plats. Bland publiken märktes kronprinsen samt prinsarne Carl och Eugen med uppvaktningar.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Herr Bildis, Didrik Gillis, denna dag väckta motion, om nedsättande af en kommitté för utarbetande af förslag till ordnande af allmänna helsovården m. m.; 2:o Herr Thams, Seb. Matthias, denna dag väckta motion, om åtgärders vidtagande till afhjelpande af åtskilliga vid sjöfarten i de Norrländska farvattnen mötande olägenheter. Lag-Utskottet: l:o GrelVe Taubes, Henning Adolf, denna dag väckta motion, med förslag till lagstadganden i fråga om betalningen af utflyttnings-kostnader och landtinätarearfvoden vid laga skiften; hvarjemte denna motion kommunicerades de öfriga Riksstånden ; 2:o Densammes, denna dag väckta motion, med förslag till förändringar och tillägg uti 1827 års Skiftes-stadga, i fråga om ego-utbyten; 3:o Herr von Köchs, Nils Samuel, denna dag väckta motion, om antagande af de i Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer den 17 September 1847 omförmälda förslag till ny straff-lag, lag om verkställighet af fängelse-straff, och förordning om nya straff-lagens införande, och hvad i afseende derå iakttagas bör; 4:o Densammes, denna dag väckta motion, med förslag till ändring af 23 Kapitlet 1 § Rättegångs-Ralken; 5:o Densammes, denna dag väckta motion, om inrättande af förlikningskommittéer; 6:o Herr Carlheim Gyllenskjölds, Henrik Adolf Oscar, denna dag väckta motion, angående tillåtelse för prest, att, i vissa fall, vid embets-förrättning begagna gamla kyrkohandboken, psalmboken och katekesen. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
D e n vackra naturen på denna nejd, den gamla kyrkan, som låg alldeles invid prestgården, de sekelåriga familjegrafvarne, runstenarne o c h ättehögarne kring dess murar, allt förenade sig att på W e n d e l a s fantasirika o c h svärmiska natur göra ett djupt intryck o c h bidrog helt visst att skapa den romantiska riktning, hennes författarskap sedermera till en stor del tagit. Äfven af faderns musikaliska gåfvor hade dottern tagit förstfödsloarf. H o n hade en skön och välljudande röst, spelade dessutom flere instrument med stor skicklighet, såsom flöjt, fiol o c h guitarr, hvad de två förstnämda åtminstone angår en då för tiden bland fruntimmer än sällsyntare talang än i våra dagar. Emellertid växte W e n d e l a u p p; den gamlas ansigte bär ännu nogsamt syn för sägen, att hon i sin ungdom var strålande skön. Den andliga utvecklingen följde den kroppsliga åt, o c h hon började nu offentliggöra en del k o r - tare skisser o c h tidningsföljetonger, som väckte uppmärksamhet och intresse. Sedan familjen efter faderns död åter inflyttat till J ö n k ö p i n g, ingick W e n d e l a år 1833 äktenskap med då varande notarien i G ö t a hofrätt Qustaf Clemens Iiébbe. I detta äktenskap äro äfvenledes trenne döttrar födda, samtliga rikt begåfvade qvinnor. E n af dem är numera som gift bosatt i K ö p e n h a m n, den dernäst följande, T h e c l a H e b b e, hvilken var en framstående dramatisk sångerska, är sedan åtskilliga år d ö d, den yngsta, Signe, delar, som redan nämts, numera hem med modern i Stockholm och är tillräckligt allmänt känd att här behöfva rosas. När nu fru H e b b e efter ett långt l i f blickar till baka, på hvad hennes penna skapat, kan hon för visso ha skäl att känna sig stolt.
Kommer denna föreslagna nedsättning i tullen till 25 proc. af värdet, att gå i verkställighet, skall densamma komma att medföra stora olägenheter, hvarföre jag tiilslycker, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut. Hr Aminoff, Johan Fredr.: Sedan nu tvenne RiksStånd beslutat, alt antaga en tullafgift å ifrågavar. varor, den ena ä 33g proc. och den andra å 25 proc., samt PresteSt. godkändt den frän Utsk. gjorda inbjudning; så tyckes det icke vara mycken anledn. förmoda, att 40 proc. som R. o. Ad. antagit såsom tullafgift skall göra sig gällande i förstärkt StatsUtsk. Afsådan anledn. och då man icke bör förorsaka tidsutdrägt med voteringar i förstärkt StatsUtsk., som troligen tjena till intet, tillstyrker jag, att R. o. Ad. ville förena sig om antagandet af den utaf BondeSt. bestämda lullafgiften. Hr Printzensköld: Erfarenheten har, emot hvad Hr Aminoff nyligen yttrat, ang:de chancen att förlora eller vinna i förstärkt StatsUtsk., ådagalagt, att ett enda Stånds mening mot de öfriga Ståndens der kan göra sig gällande, och jag uppgifver icke hoppet, att, särdeles uti tullfrågor, de konservativas åsigter skola segra. Hr Aminoff har anmärkt, att 33^ proc. möjligen kan i 134 Den 17 Juli. förstärkt SlatsUtsk. komma att antagas, oell anser derigenom en skälig garanti vara vunnen emot ifrågavar. handtverks undergång. Detta kan dock vara tvifvelaktigt. Jag går så långt, att om också de af R. o. Ad. beslutade 40 proc. bibehållas, så skola, i händelse införsel varder tillåten, åtminstone 25 proc. behöfva tilläggas, för att erhålla 40 proc. af varans verkliga rde; och det är då klart att tullafgiften, i fall 33^ proc. antagas, i verkligheten icke ens kommer att motsvara den föreslagna lägsta tullbestämmelsen 25 proc.
Bäst gick han under de sista sju åren, ehuru blott med tillhjelp af käpp. Deremot ägde han i armarne en sällsynt styrka. Men öfverhufvud fick han ifrån sina dagars gryning vänja sig vid att vara, hvad han intill sitt sista förblef: en sjukling; och denna olägenhet, tidigt betagande honom både förmågan och smaken för barnaålderns vanliga nöjen, befrämjade vändningen af hans sinne åt de stillare fröjder, som för en tankfull och känslofull själ aldrig kunna förblekna. Böcker och bokliga konster blefvo hans allt; hans vettgirighet gick i oafbrutet stigande; och redan i de första barndoms-åren förmärktes, huru hans lifliga qvickhet och träffande omdömesgåfva beledsagades af en synnerlig kärlek för Poesien. Då han skulle öfvertalas att lära främmande språk, beqvämde han sig dertill blott med det villkor, att han fick begynna hvarje språks läsning med dess förnämsta poeter. Således började han Latinens studium med Virgilius och Ovidius, Fransyskans med Racine och Voltaire, Engelskans med Pope, Italienskans med Tasso. Med hvilka han började Tyskans och slutligen äfven Isländskans, har ej blifvit anmärkt; men väl, att han förstod äfven den förra tillräckligt, för att kunna njuta dess skalder, och att han i den sednare var förtroligt hemmastadd. I allmänhet läste han, under hela sin korta lefnad, mycket och mångahanda; men bredvid Poesien utgjorde Historien hans hufvudstudium. Från Greklands och Roms häfder och fornkunskap öfvergick han till Sveriges; med sin forskning företrädesvis rigtad på vår skandinaviska Nords hjeltesaga, diktsång och ålderdomsmärken. På sina hvilostunder roade han sig med teckning och ritande. Huru långt han deri (för sina år) hann, ådagalägges bäst af den underrättelse, att han af kännare uppmuntrades att göra denna vackra och ädla konst till sitt egentliga yrke. Till slikt beslut kunde han dock ej förmås; han svarade alltid, att ”ingen fullkomlighet kan deruti vinnas, utan genom utländska resor”.
Enligt de senaste officiella statistiska uppgifterna finnas i England och Wales ej niiwlrc iir 7,706,545 qvimior, som försörja sig med sina h911ilers arbete. Qvinlipa I I I C ~ I ~ I I I J af J I ~ Futt&amp;år~ ?ss~reLsc~~~ I~ I) e senaste d e n af Irdainöter af fattigv5rdsnäiiinileriin i England afgifvo ett nytt bevis p3 huru stort v5rde nian s9tter p i qvinnans n9rvaro i dylika styrelser. I Bristol Stervaldes dc 4 förut varande qvinliga medlenunarne för feinte g h g e n, nigra iued det högsta afgifna röstetalet, i London Stervaldes eller nyvalilcs 13, i hela England 38 och i Skottland g damer till denna niagtpbliggande l~efattning. hIairen i Bedford yttrade i ett bref till FattigrSrdsstyrelsens Ordförande nied i 86 a afseende qrinnors lämplighet till att deltaga i FattigvBrdsnäninden. &gt;Jag tror, att i somliga föreniugar ett mindre antd af nämndens ledamöter tillhöra det andra könet, och att nämnden, der sa är, finner det mycket förmhligt att hafra nagra Iimpliga och pilitliga damer, som kunna Staga sig arbetshemmens qrinliga innevhnare samt att det risar sig \, an förmhligt och angenämt för förestandarinnan att kanna sig understödd af tv5 eller tre qrinnor med officielt bemyndigande. Man säger mig att fördelarne deraf äro ovedersigliga och icke kunna uppskattas för högt .. Dr; istrcfor~nstnifwanrLn. Den 2 5 sistl. Mars hölls i Westminster T o m Hall i London möte för införandet af: Rational Dress (förnuftig beklädnad) under lady Habmons ordförandeskap.
Sedan klaganden erhållit del af detta utlåtande och deröfver afgifvit påminnelser, i hvilka han fortsatte sina förut framstälda påståenden, aflät Justitie-Ombudsmannen till Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern den 30 Mars 1861 skrifvelse i ämnet och anförde hufvudsakligen, att den omständighet, hvilken sålunda blifvit i nyssberörda utlåtande påpekad, visserligen icke undgått Justitie-Ombudsmannens uppmärksamhet, men att han uti densamma, ensamt för sig betraktad, ej funnit någon grundad anledning att expediera och låta Lindblom, såsom förklarande uti i fråga varande mål hos Kongl. Majit, erlägga lösen för Kongl, Majits nådiga utslag, emedan vid det tillfälle, då utslagets expedierande, på sätt som skett, af Föredraganden beslöts, det för denne antagligen icke var kändt, om förklaranden önskade att emot lösen bekomma utslag i målet eller på hvad sätt han ämnade detsamma använda, att dét aldraminst förefanns anledning att förmoda, det förklaranden, derest han icke i alla händelser varit förpligtad att lösa det nådiga utslaget, skulle hafva funnits hågad att Utgifva utslagets lösen, Tio Riksdaler 50 öre, allenast för möjligheten att utbekomma Tre Riksdaler 50 öre, eller hans andel af de medel, som i och för målets underdåniga fullföljd vore af vederparten i Landtränteriet nedsatta; att då Justitie-Ombudsmannen ej ägde rätt att föreställa sig, det Föredraganden skulle hafva så missförstått ändamålet med Justitie-Ombudsmannens begäran om Kongl. Justitie-Revisionens yttrande i ämnet, att han kunnat förmoda det ofvan anförda utlåtande innefattade sådan utredning af ämnet, som Justitie-Ombudsmannen åsyftade, och Justitie-Ombudsmannen dessutom i nu gällande författningar icke funnit något stadgande, som uttryckligen ålade förklarande part att i sådana mål, som det i fråga varande, lösa utslag, Justitieombudsmannen fastheldre antagit
Skulle man sålunda ifrån bränvinels missbruk vid auktioner, lill följd af bristande upsigt från kronobetjeningens sida vilja deducera sig till att auktioner icke skulle få hällas på Lördagar, så skulle man med samma skäl kunna komma derhän i sin slutledning, att de icke borde få hållas pä någon dag i hela veckan. Den princip, som man här håller fram tyckes egentligen icke vara någon princip, utan helt enkelt en rädsla derför, att man icke kan vidmakthålla författningens efterlefvande. Sådana skäl kan jag för min del icke gilla, utan jag förtröstar på den verkställande maktens kraft att ingripa i sådana förhållanden och vidmakthålla lag och ordning. För den skuld tillstyrker jag afslag på detta Betänk, och anhåller om återremiss. Hr Ribbing: I anledn. af hvad den siste värde talaren nämnt, att R. o. Ad. yttrade sig på grund deraf, att man ansåg fylleri vara oskiljaktigt ifrån auktioner, får jag förklara att jag icke alls har talat derom. Icke heller kan jag inse att hvad som af Utsk. blifvit föreslaget skulle innebära ett alltför starkt ingrepp i enskildta förhållanden. Denna fråga synes mig vara likartad med hvad som är oss alla bekant, nemi. att marknader icke få hållas på Lördagen. Hvad är nu en auktion annat än en liten marknad. Det. är således fullt consequent med det förhållande, som utgör föremål för Utslos här framställda förslag. Man har talat om att det är bristande uplysning som skulle föranleda de nu klandrade oordningarna. Den värde talaren må väl ändock icke bestrida, att en stigande uplysning eger rum äfven omkring de orter, der Sabbathen icke hålles i helgd, och det är mången uplysning som kanske just går derpå ut. Jag tror mig icke böra förbigå den enkla om än måhända enfalldigt ansedda anmärkn., att, då alla andra bud börjas med: "du skall” så börjas likväl budet om Sabbathen endast med: ”tänk på alt du helgar hvilodagen”, och detta skedde, på det att vi skulle påminna oss när hvilodagen instundar och bereda oss att den värdigt begå.
Anslagne, men ej liqviderade puemier lör Salpeterplantladors anläggande efter Österbottniska methoden . 7,545: —- — Skuld till andra Verk. Wadstena Krigsmanshus-Cassa 16:42. 11. |22<306:38. n. Summa R:dr 675,846: i4« ']• Credit. Balance från Sr i83o. Fondens skulder. öfverlevereringar 107:— 6. Skulder till Landt-Ränterien för förskott och öfverlevereringar .. 26i,494: 34* 5. Anslagne, men ej liqviderade praemier för Salpeterplantladors anläggande efter Österbottniska methoden ... Transport 269,146:34* n* Skuld till andra Verk. Wadstena Krigsmanshus-Cassa 16: ig. 163* 6 1 Utgift. Årliga arfvoden och resepenningar samt Verkmästares löner 12,374: 19 1. Provisioner 756:18.— Krono-utskyldsersättning till Verkmästare och Drängar . , 269:20.— Pensioner och gratialer 640: 8. 11. Gratificationer och liedersbelöningar 70: — Uppbördskostnader 6g3: 29. 7. Skrifmaterialier och expenser 27: Remisslage — 2. 3. Upphandling af Salpeter 39,022:44. 11. Balance till år i832. Fondens fordringar: Innestående Salpetermedel i landet 3o5: i3. 11. i Landt-Ränterien 26,171:36. 2. c , L. 26,477: 12. r. Utbetalde och olitjviderade förskott 64,094:32.11. Fordringar för anskaffade och afsände Sal petersjudningspannor af koppar 21,007:16. 6.