Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
sonlighet, minst en s i stor och rik som 8onja Kovalevskys, kan nöja sig med att få, endels, där hon ger helt. Ej heller förringade han storheten i den känsla, han ej delade, utan talade om Sonjas hängifvenhet som den största, han mött i sitt lif. Lika litet misskände han arten af de lidanden, hvilka hans uppriktighet v&amp;lla.de henne. Tvärtom ökades standigt hans djupa beundran, aktning och sympati, allt under det han erkände betydelsen af det skal, p&amp; hvilket hon grundade sitt afslag. Viss om att ge och f i lycka i en ömsesidig kärlek, s h d e hon för dennas kraf giirna offrat allt, ocksa vetenskapen, om s&amp; hade fordrats, men h m fordrade aldrig detta; endast att hon, om det visade sig absolut nödviindigt, skulle uppge siii plats vid Stockholms högskola. Hon ville emellertid ej afventyra sitt barns och sin egen framtid i ett - iiktenskap, för hvilket hon kanske mitste lämnia sin anst ' allning, utan visshet att ej en dag bittert ångra, att hon förlorat denna möjlighet till oberoende för sig och dottern, Bvilken låg modern s % innerligt om hjärtat, akt hennes kiinslor och hennes uppfostran ständigt %terkommo i motiveringen till hennes afslag. Men slutligen när $onja, efter hvarje nytt sammanträffande, fann sig bli allt mer oumbiislig för honom, som redan länge varit det för henne. medgaf hon vid det sista afskedet att söka satta sig in i tanken p&amp; ett gifierma under sommarens lopp. Hennes ifver under sista * sjukdomen att snart bli frisk igen, stod i närmaste s a m b a med dessa hennes framtidsplaner. Döden kom emellan och hindrade henne att ingii denna kompromiss mellan idealismens absoluta kraf och lifsförhållandena, en kompromiss, som med hennes natur helt visst blifvit ödesdiger. Döden gaf henne äfven hvad lifvet ej hann ge: den främstajdatsen i den efterlefvandes minne och lif. &gt;~Döde~z befriaren, som hennes aning såg, nar hon skildrade George Eliot, blef siledes ocksi hennes räddare undan ett troligen olösligt problem.
Justerades Protokollet för den 26 sisth Nov. f. m. 250 I)eii 10 December f. m. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan Frih. Armfelt, Magnus, hvilken varit Suppleant uti LagUtskit, numera blifvit vald till Ledamot i samma Utsk., en Suppleantplats derstädes vore ledig; och anmodade H. Exc. 11. o. Adms Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en Suppleant i meranämnde Utsk. efter Frih. Armfelt. Uplästes ett från BorgareStåndet ankommet Prot.Utdrag för den 7 dennes, af innehåll, att BorgareStåndet med särdeles nöje skulle se, att MedStåndens Ledamöter, så ofta de dertill hafva tillfälle, besöka den för BorgareStåndet uti Börshuset inrättade klubb, hvilken hålles öppen alla aftnar. Jemte Prot.Utdrag för den 3 dennes, hade från BondeStåndet ankommit en utaf Josef Smedberg från Elfsborgs Län väckt, till StatsUtskit remitterad och med de öfriga RiksStäuden kommunicerad motion om anslag för en kommunikationsled mellan Falkenberg och sjön Asunden; och blef denna motion nu K. o. Ad. föredragen, samt ansågs ej erfordra någon annan åtgärd än att läggas till liaudlingarne. Föredrogs Konst.Utskits den 26 och 30 sisth Nov. på bordet lagde mern. n:o 2, med upgift på de från sisth Riksdag hvilande förslag till ändring i Grundlagarne. Härvid förekom först Punkten n:o 1, innefattande K. Propos. af den 6 Okt. 1857, ang:de ändring af 5 o. 6 §§ Reg.Form., i alside å StatsRådets sammansättning. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig:
De frälsta regenterna lofvade sina undersåter guld och gröna skogar; men det var naturligt, att dessa i nödens stund gifna försäkringar, såsom skett, af de flesta skulle brytas mot ett folk som det tyska, bland hvilket endast den lärde tänker, och der derföre vackra ord och rhetoriska figurer, som få namn af principer, lätt tagas för handling. Så styrdes man efter principer, hvilkas vetenskapliga giltighet de lärda till punkt och pricka bevisade, medan folket stod på samma punkt som förut, och den gnista af nationalmedvetande, stridens gemensamma ansträngningar upptändt, åter slocknade. Det gifves en vanans makt, hvilken fängslar menniskan vid den fläck af jorden, som sett henne födas. Denna känsla har hon gemensam med en del af djuren. Den kan, äfven om den, såsom alltid fallet är hos menniskan, är förenad med kärleken till ostörd ro i hennes inskränkta och lokala vanor, icke för sig, såsom en omedelbar naturlig drift, få namn af kärlek till fäderneslandet. Detta namn förtjenar blott den känsla, för hvilken fäderneslandets språk, seder, lagar, dess ära och oafhängighet äro kära och dyrbara, och som älskar fädernejorden, emedan allt detta är fästadt vid densamma. Ett folk kan retas till sjelfförsvar emot förtrycket, det inhemska eller utländska, då detta intränger på den enskildas häfdvunna besittningsrätt, störande och hämmande vänder sig emot hans seder och fredliga vanor. Men icke bevisar modet att försvara sig mot detsamma, att detta folk eger fäderneslandskärlek i ordets högre betydelse. Hvar och en försvarar dervid endast sitt enskilda intresse, icke något för alla gemensamt. Af denna art förnämligast skulle vi anse den anda hafva varit, som hänförde Tyskland under det såkallade befrielsekriget, jemte hvilken dock den nämnda oviljan öfver furstarnes förnedring visar ett drag af allmänt intresse. Den bildade tysken behagar sig dessutom i enthusiasm, äfven om den är konstlad, och denna fann i sagda krig en ymnig näring. Ty aldrig har väl ett folk stridt under en sådan pomp af tal och sånger, som då det tyska.
Jag anhåller för öfrigt få instämma uti deras mening, som önskat, att denna sak måtte öfverlemnas till ett Särskildt Utskott. Herr Cederfchjnld: En värd talare har trott mig hafva klandrat , att tackjern blifvit uppförde till 30 procents utförseltull, hvarvid han påmint, att det är en vara, som bör inom landet förädlas. Det är just det jag påstod, och derföre klandrade jag ej tackjernets utsatte utlörseltull, utan endast att det är belagdt med 100 procent i införseltull; ty jag trodde införseln böra uppmuntras, i mon som varan var skicklig, att här kunna förädlas. I öfrigt har samma talare upptagit min anmärkning rörande Socker, och sökt visa , att den föreslagne tullen är lägre än den nu varande. M^n jag får påtninna, stt denna beräkning är en följd af samma förvillelse jag förut omnämnt, att man nemligen rättar sig efter gamla tullvärdet j taxan. Der står rätt ficker till 2 sk och toppficker till 12 sk., då detta likväl är vida mindre än verkliga värdet. Sålunda blifver förhållandet helt annorlunda , då man beräknar varan efter det värde den verkeligen h3r. Men då jag nu kommit att tala om varuvärdet, får jag blott i protocollet förvara min tanka om en fråga, som förevar i förra plenum, nemligen om fättet att utröna värdet, hvilken sak till Kongl. Majit öfverlemnades. Jag har trott mig finna, att det simplaste sättet vöre, att importeuren finge erlägga tullen in na - 566 P<”ii 18 -iiigut&i /. m. Jura, nemligen till vissa procent af var-umång-f ders» och alt Statens andel såldes på auctionr Hvad beträffar , att ett Särskildt Utskott skulle nedsättas, för att granska anmärkningarne, så ö.fverensstämraer ej detta med min ö£r vertygelse. Jag skulle tro, att det icke vöre Riksens Ständer tillständig!, att tillsätta ett Särskilt Utskott, för att granska hvad ett annat
Är pant, derå lån sökes, besvärad med inteckning, egande förmånsrätt framför det sökta lånet, afdrages beloppet af samma inteckning jemte 3 års ränta derå från den del af taxerings-värdet, hvarutöfver lån icke får meddelas. d) Afdenna fond må högst 6000 R:dr till en låntagare utgifvas, samt mindre lån än 200 R:dr ej beviljas. Till innehafvare af förut i Banken belånad fastighets-pant utgifves ej såsom nytt lån större summa, än hvad som utgör skillnaden emellan dess redan innehafvande lån och nämnde maximibelopp af 6000 R:dr. 1 afseende på lån, som af bolagsmän samfäldt sökas, gäller det stadgande, att den bolagsman, som förut enskildt häftar för lån till ringare belopp än 6000 R:dr, kan för sin andel i bolaget erhålla så mycket som fordras till fyllnad i denna summa, eller, om han åtagit sig delaktighet uti ett bolagets gemensamma lån, derjemte ega sin enskilda lånerätt öppen för hvad utöfver hans andel i sådant lån belöper; samt att för öfrigt i de fall, då intressenter antingen redan häfta för fulla låne-beloppet, elfer icke kunna Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. styrka sig vara frie från förmynderskap, uppbörd ni. m., eller på annat sätt brista i erforderliga prestanda, afdrag sker på dessas andelar, utan inskränkning af de öfrigas lånerätt. e) Å lånen beräknas 4 procent ränta. f) Årliga inbetalnings-skyldighelen utgör 6 för 100 om äret af lånets primitiva summa, och fortfar oafkortad till dess allt är liqvideradt; åliggande det dock Bankens Kommissarier, att derförutan, vid omsättningar af beviljade lån, infordra en större inbetalning, derest det skulle befinnas, att den pantsatta egendomen betydligt fallit i värde. Upplupen ränta och förskjutna låne-påkoslnader godtgöras vid hvarje skeende betalning, och hvad deraf sedan öfrigt är, minskar kapital-skulden.
»Räkenskaperna skola inom den 1 April öfverlemnas till Magistraten, »som, med föreläggande af viss tid för revisions-berättelsens afgif»vande, dem inför protokollet revisorerna tillställer.» »Särskilda af staden tillsatta styrelser skola inom den l Mars »till Drätselkammaren aflemna redovisning för de medel, de under »föregående år omhänderhaft, för att i stadens allmänna räkenskaper »upptagas och tillika med dem granskas.» § 86. I sammanhang med föregående anmärkning föreslås att § 86 må lyda sålunda: »Revisionsberättelserna afgifvas vid det »sammanträde, som under loppet af Juni månad hålles.» Förslug lill förordning om Kyrkostämma samt Kyrkooch Skolråd. §. 7. På de skäl som finnas anförda vid reservationen emot §. 11 af förslag till Förordning om kommunalstyrelse på landet, föreslås att ordet »hälftenbrukare» må ur denna § utgå. § 12. Städer finnas, innefattande flera församlingar med många folkskolor, alla ställda under en gemensam styrelse. Frågor rörande sålunde ordnadt skolväsende, måste på gemensam kyrkostämma afgöras. Af sådan anledning föreslås vid § 12 antagandet af följande nya moment: Der i städer som bestå af flera församlingar, fråga till afgörande förekommer, som alla eller flera af dessa församlingar rörer, då skall sådan fråga handläggas å gemensam kyrkostämma, under ordförande af den ibland stadens kyrkoherdar, som Domkapitlet dertill förordnar. 117 § 18. Då i en del större församlingar särskild protokollsförande (kyrko-notarie) finnes anstäld, torde början af § 18 böra erhålla följande lydelse; Ordföranden skall vid kyrkostämma föra protokoll eller vara för dess förande ansvarig. Protokollet skall upptaga etc. Förslag (ill Förordning om Landsting. § 2. Af fruktan att den nya institutionen, Landstinget, skulle missbruka sin makt, har Komiténs majoritet i denna paragrafs sednare del förbjudit densamma att inlåta sig på bedrifvande af spekulativa företag. Den hämmsko man derigenom velat lägga på Landstinget, skulle i min tanka föga uppfylla det ändamål man dermed afsett, emedan föreskriften lätt kan kringgås. Uttrycket »spekulativa företag» är obestämdt, kan tolkas på mångahanda sätt och skulle föraideda till llerfaldiga tvister. Innebär det en tanka att
Det 37 året börjar skulden minskas med det första årets skuld; af titelns behållning är derutöfver 3,700,000 r:dr uti accumulerade fordringar. Hvarje följande år minskas skulden med 100,000 r:dr, hvaremot titelns behållning ökas II» Den S Juni f. ra. roed räntan af 3,700,000 r:dr eller, a 5 proc., med 185,000 r:dr, ntom de årliga från staten ingående 100,000 r:dr, eller tillsammans 285,000 r:dr, derifrån dock ränta åden återstående skulden bör dragas. 5:o Vill man vidare fortsätta systemet, kauman, i stället att förut hafva opererat med en årlig inkomst af 100,000 r:dr, nu göra det med hela beloppet 285,000 rtdr, med afdrag af räntan å återstående skulder, och under nya 37 år efter samma princip utgifva räntebärande papper till belopp af circa io,5oo,ooo r:dr, under det titelns belopp uppbringas till lika belopp, hvarigenom näringarna sålunda erhålla icke mindre än 21 millioner r:dr. 6:0 Använder man nu genast eller från början i5o,ooo j-:dr i stället för de af mig endast påräknade 100,000 r:dr, så ökas alla de af mig visade resultater med 5o proc.; man kan då använda 3oo,ooo r:dr till näringarna, årligen utställa i5o,ooo r:dr i statspapper och småningom ända till 3y:de året öka statspapperscapitalet till 5,55o,ooo rtdr. 7:0 Man kan således, följande detta system, först understödja näringarna med ett dubbelt så stort capital, som staten nu dertill använder, och derförutan öka rörelsecapitalet med 5 millioner räntebärande papper, utan att det ringaste öka skatterna. 8:0 Jag har här beräknat titelns fordringar såsom gifvande 5 procts ränta, hvilken måhända kan anses för hög; men jag har å den andra också beräknat ett lika stort motsvarande capital, såsom icke gifvande någon ränta.
Den, som, med bifall till Stats-Utskottets förslag, anser det till exercis för Flottans bemanning bestämda anslag af 45,000, (90,000) R:dr böra sålunda fördelas, att för Linie-Flottan anvisas 25,000 (5o,ooo) R:dr och för Skärgårds-Flottan 20,000 (4°>ooc0 ^:^r> voterar Ja; StaLs-Ulskolteis Memorial, N.o 3oi. 37 den, det <j vill, Nej-, vinner Nej, kommer någon fördelning icke att ega rum. 4o:o Äfvenledes hade Utskottet tillstyrkt, ”alt, jemte det Rikets Stan”der hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att alla de inskränkningar ”uti kostnaderne för Linie-FJottan, hvilka kunna blifva en följd af hvad i ”afseende å Linie-Skeppen blifvit föreslaget, må komma Skärgårds-Flottan ”lill godo, till utgifter i och för sistnämnde Flotta, må, för Stockholms ‘”och Götheborgs Stationer, al anslaget lill Flottans nybj^ggnad och underhåll, bestämdt afsättas ett minimi-belopp af i85,ooo R:dr”; hvilket tillstyrkande Borgareoch Bonde-Stånden bifallit; men Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagit.
I likhet med hvad som vid sednast förflutna riksdag medgafs i afseende på restituerandet af 1836 och följande års bevillning för de löner och traktamenten, hvilka utaf Norska statsmedlen utgått till Ministerstaten, hafva Rikets nu församlade Ständer beviljat restitution af hvad såsom bevillning för de frän konvoykassan uppburna aflöningar, traktamenten och pensioner m. m. blifvit, från och med år 1836 intill närvarande tid, eriagdt utöfver samma bevillnings författningsenliga belopp för Svenska Statsverkets, jemlikt fastställd beräkningsgrund, bestämda andel i de till Stals-Ulskotlels Memorial, M 524. ttt dessa aflöningar och traktamenten m. m. anslagna medel; hvadan de summor, hvilka vederbörande embetsoch tjenstemän eller deras rättsinnehafvare genom behöriga beslut kunna förklaras berättigade återbekomma, böra, pä lika sätt som andra restitutioner af influtna bevillningsmedel, från Riksgäldskontoret utbetalas, sedan besluten härom vunnit laga kraft. § 117. Med afseende å den hos Rikets Ständer anmälda förlust, hemmansbrukaren Petter Svensson den yngre i Mjärdevid uti Slaka socken af Östergöthlands Län lidit derigenom, att 3:ne honom tillhörige hästkreatur, hvilka, under skjutsningen af posten, blifvit smittade af rotz och derföre måst dödas, hafva Rikets Ständer funnit godt för bemälde hemmansbrukare bevilja en ersättning, motsvarande högst tvåtredjedelar af det till 403 R:dr 16 sk. uppskattade värdet å dessa hästkreatur; hvilken ersättningssumma alltså bör i vederbörlig ordning af Riksgäldskontoret utbetalas. § 118. För verkställigheten af den nya reglering af tomterna i Christianstad, som efter den år 1847 der inträffade eldsvåda blifvit fastställd, hafva Rikets Ständer, under följande vilkor och förbehåll, beviljat nämnde stad ett lån å Trettontusen trehundratrettiotre Riksdaler 16 sk., som Riksgäldskontoret bör till stadens Drätselkommission utbetala. l:o. För hela lånesumman skall
Måndag (ju ' dagen): Ostronsoppa; vinkokt skit.ka i m d äppelmos; märgpuid ng med brnnande sas; bjarpar med sailat; glaceko-Tipott. Tisdag (annandag jul): Guldsoppa; vo ' auvent pa kafbre«s; rådturssadel med vin bärsgelé; smö tärta med sylt. OnsdagKöttsoppa med klimp; kallskulen skinka med stufvade tomaier ocb ns. Torsdag: Ärter med f l ^ k; arma ridd * re. Fredag: Wienerschnitzel; l.ngonpäron med grädde Lördag: Ärtpuré; risgrynskorf, brynt i smör. RECEPT:! Vindhöjtlar; | liter mjölk, 213 gr. mjöl, smör som et ' litet hönsägg ocn 4 hela ägg-. Smör och mjöl fräses och spädes med den fö^ut uppkokta mjölkm Fär &lt;j koka lame. Då smeten kallnat. böras äggen, 2 i sänder. Smeien lägges i spr tsen (med grof stjärna och tryckes ut i ess eller ringar. G äddas i rask ugn. 3 Volauvent med bdfbress: Smörd^g utkaflas till en s ' ants tjocklek, och urtagas två lika s ' o a bo ' tnar efter storleken af det fat man vill använd-i. På en af d-ssa bottnar uttagen med mindre mätt en botten, så att af den f ' &gt;rsta kvarblifver en 5 — 6 cm. bred kant, hvilken bestryk s med äggula o c b f a s t s a t t på den största bottnen.
Men aldrig förekommer något dylikt mellan Erik och dig. » Blenda log o c h höjde en smula på axlarne. » Därvidlag kan j u ingen jämförelse komma i fråga », genmälde hon. » Vårt förhållande är så lugnt o c h stadigt, så mjukt och sött s o m en blancmanger, då deras däremot är bara eld och lågor. Jag undrar just, hur Erik skulle se ut, om han skulle visa någon känsla, vare sig ond eller god. Det har han bestämdt aldrig gjort i hela sitt l i f. kanske därför att han inte hyser några, » tillade hon med en half suck. » Så du talar, » invände Elsa. » Han, som är den bästa människa j a g vet och håller af dig så mycket. » Blenda höjde åter på axlarne, och i detsamma återkom Nils, men ensam, ehuru musiken tystnat. » Hvart gick Isabella? » frågade Elsa. Idun UTGIFNINGSDAGAR PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN - KR. 5: - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. - » 5: - IDUNS MODETID, UTAN PL. 8 JULI UTGIFVARE: HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. KOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÄNL. VILLKOR. STOCKHOLM, LÖSNDMEMRPRIS: 8 ÖRE. SVENSKA REDAKTIONSSEKR. HOFBOKTRYCKERI. PARISSALONGER. IDA THOKESEN. Man. EMMA SPARRK. ä r o AGNES KJELLBERG-FRUMERIE. MARTHA AMKEN, F. SPARRE. M e n här gäller det, s o m sagdt, salongerna. Å t e r s t å till sist att på gamla Salongen. Paris, j u n i 1899. THEODOR DIKTER AF ÖFVERSATTA BLAD. AF FRITT SIGRID ELMIII. EROTION. skänk. SWINBURNE.
För min del kan jag ej riktigt inse, hvarlöre de af R. o. Ad. i afseende på de löreg:de momme beviljade återremisserna skola förorsaka äfven en återremiss af den nu föredragna punkten. Jag kan nemi. ej fatta på hvad grund de, under Direktionen ställde, enskilda donationsoch testamentsfonder böra bidraga till 2:dre Kanslistens aflönande. Denna tjensteman Ur anställd uteslutande i och för vården om R. o. Ad:s Genealogiska tabeller samt för att näst RiddarhusSekretm under Riksdagarne vara närmaste föreståndare för Ståndets kansli; han har ej det minsta att göra med handhafvandet af förbemälde fonder, och derför anser jag det vara mindre rättvist, att låta dem, i och för nämnde tjenstemans löneförhöjning, vidkännas några utgifter. Då någon invändning mot billigheten af den för 2rdre Kanslisten föreslagna löneförhöjning i ans:de till beloppet icke är gjord, torde de dertill erforderliga medel böra endast på Riddarhuskassan anvisas, och anhåller jag derför om bifall till det af Utsk:t tillstyrkta beslut. Gr. Lagerbjelke: Ibland de skäl, hvilka anfördes för att motivera en återremiss af förevrde Utsk:s-Bet:des föregrde punkter, V8r äfven det, att man önskade, att Utskrt skulle vid löneregleringens upgörande taga i betraktande de inkomster, som Riddarhustjenstemännen under Riksdagen hade att påräkna, för att man sedan, med kännedom om hela deras inkomst af tjeasterne vid Riddarhuset, skulle rättvisligen kunna upgöra deras lönebestämmelser. Detta skäl gör sig lika gällande nu, hvad rörer 2:dre Riddarhus Kanslislen, som för Fiskalen och l:ste Kanslisten. Jag anhåller derföre vördsamt, att äfven denna punkt måtte återremitteras. Sedan propos. å bifall till Utsk:ts förslag i den förevarande punkten blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos, på återremiss deraf och besvarades med ja. t) o n 11 April f. m. 6:te punkten, angående tiden för den föreslagna nya löneregleringens tillämpning.
I tre gånger hafver du gäckat mig, och icke sagt mig, hvarutinnan din stora starkhet är. Och som hon alla dagar låg honom uppå med sådana ordom, och lät honom ingen ro få, vardt hans själ uppgifven allt intill döden. Och sade henne allt sitt hjerta, och sade till henne: På mitt hufvud hafver aldrig någon rakoknif kommit, ty jag är en Guds Nazir af moderlifvet; om man rakar håret af mig, så går min starkhet ifrå mig, så att jag varder svag, lika som andra menniskor. Då nu Delila såg, att han hade uppenbarat henne allt sitt hjerta, sände hon bort, och lät kalla de Philisteers Förstar, och sade: Kommer än en gång hitupp; ty han hafver uppenbarat mig allt sitt hjerta. Då kommo de Philisteers Förstar upp till henne, och hade penningarna med sig i sine hand. Och hon lät honom sofva på sitt knä, och kallade en, som rakade honom bort de sju lockar af hans hufvud; och hon begynte till att tvinga honom, och hans magt var gången ifrå honom. Och hon sade till honom: De Philisteer öfver dig, Simson! Som han nu vaknade af sinom sömn, tänkte han: Jag vill gå ut, såsom jag i flera resor gjort hafver, jag vill slita mig lös; och visste icke, att Herren var viken ifrå honom. Men de Philisteer grepo honom, och stungo honom ögonen ut, och förde honom neder till Gasa, och bundo honom med två kopparfjettrar; och han måste mala i fängelset. Och hans hufvudhår begynte åter växa, der han rakad var. Då församlade sig de Philisteers Förstar, till att göra sinom gud Dagon ett stort offer, och göra sig glada, och sade: Vår gud hafver gifvit oss vår fienda Simson i våra händer. Sammalunda när folket såg honom, prisade de deras gud: ty de sade: Vår gud hafver gifvit vår fienda i våra händer, den vårt land förderfvade, och slog många af oss ihjäl. Då nu deras hjerta väl gladt var, sade de: Låt hemta Simson, att han må spela för oss.
Seraphimer-Ordens-Gillet aflemnade, synts hafva bordt fästa dess uppmärksamhet och föranleda till undersökning, hvaruti skillnaden bestått och på hvad sätt den för framtiden kunnat undvikas. Och ehuru, hvad sjelfva Räkenskaps-lormen angår, Utskottet är öfvertygadt, att de af Kongl. Seraphimer -Ordens-Gillet upprättade och Utskottet meddelte nya Formuhurer tjU framtida Redogörelser vid Läns-Lazarettcn, skola bidraga till öfverensstämmelse samt mera redighet och säkerhet i redovisningen , har Utskottet likväl ansett någre anmärkningar vid desse Formulairer kunna göras, hvilke , upptagne uti ett härbos bilagdt förslag, Utskottet skolat till Riksens Höglofl. Ständer öfverlemna , för att, i händelse de af Riksens Höglofl. Ständer varda godkände, hos Kongl, Majrt i underdånighet anmälas, med anhållan, att Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet måtte deraf lemnäs del till vederbörandes förständigande. Vidkommande åter det årliga bidrag, sorn Läns-Lazarefterne från Allmänna Hospitalsoch Barnhus-Fonden fått årligen emottaga, JBetänkanden. 341 sedan Riksens Ständer vid 1815 Ars Riksdag, beslutit utgörandet af en frivillig afgift till Veneriska smittans hämmande, har Ståts-Utskottet inhemta!, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 8 Julii 1818,' täckts gifva Kongl. SeraphimeivOrdens-Gillet tillkänna de vilkor, hvarunder Riksens Ständer, enligt deras underdåniga skrifvelse den 2 samma månad, i stal let åtagit sig den bestämda afgiften af 3 sk, på hvarje Mantalsskrifven person, och bland hvilke vilkor äfven innefattas det, ”att de från Kongl, Seraphimer-OrdensGillet dittills utgångne bidrag till Läns-Lazaretten ytterligare skulle fortfara, beräknade efter de sjukas antal inom hvarje Län, men att Kongl.