Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o z 5i 41] Härmed förenade sig Herr Hey&en-i skjöld och Herr Kyrkoherden Lyth. Herr af Rolén, J. S.: ”Vid 3 §. 1 och 2 Momenterne , der det tillätes att med stärnpeladt Papper belägga vissa handlingar, sorn äro chartering underkastade , bör, i min tan-' ka, tilläggas, att Chartor å hela ark icke få till beläggning nyttjas. De så kallade BeläggningsChartor äro inrättade just för detta ändamål 5 de stämplas nu mera på ett serskildt slags papper, som icke , lika med vanligt skrifpapper, lemnar rum för möjlighet , att, genom radering eller annorledes, utplåna anteckningen, till hvilken handling Charlata användes. Innan denna anstalt vidtogs , saknades icke anledningar, att hela ark, stun-i dom af betydlig valeur, som en gång varit till chartering nyttjade, blefvo , sedan påskriften å dem utplånats , antingen begagnade för andra gången , eller ock till utbyte root nya chartor antagne. Detta missbruk förekommes, om det förbjudes, att chartera handlingar, genom beläggning af stämpladt papper å hela ark , och jag inser ej , att något giDigt hinder mot ett sådant stadgande kan härledas från den förmenta svårigheten, att å landet alltid ega tillgång till BeläggningsChartor, helst det åligger vederbörande försäljningsman att ständigt, efter behof, hafira stämpladt Papper i beredskap, hvilket, i 4» Bil. lill Bevilln. Utskot. Betänk.
Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, hafva Revisorerne icke haft något att erinra. För inkomster och utgifter redovisas sålunda: Deb et. Balans från år 1861: Tillgångar 2,100: 75. Uppbörd,: Statsanslag 2,550: — Arrenden och hyror 1,099: 8. Kredit. Utgifter'. Aflöning och pensioner m. m 950: — Underhållskostnad 293: 12 Huggning och transport af ved '180: 95. Inköp af materialier och inventarier 828: 87. Diverse verkställda arbeten 4,279: 2. Balans till år 1863: Ulriksdals Kongl, lustslott. Räkenskapen, hvars granskning i Kongl. Kammar-rätten icke föranledt någon anmärkning, företer följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet. Uppbörd: Stataanslag 8,250: — Transport: 8,250: 157 - Transport: 8,250: — Arrendeoch hy resin edel 2,807: 78. För försålda trädgårdsprodukter 3,334: 88. Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Utgifter. Aflöningar, arfvode» och gratialer 8,375: — Onera m. m. 80: 27. Ved och städning 825: 53. Räntemedel 180: — Byggnader och reparationer m. m 3,607: 25. Utfbdringskostnad för stallet 1,221: 3. Härvid hafva lievisorerne icke funnit något annat att erinra, än att slottets inventarie-förteckning ej medföljer räkenskapen. Strömsholms slott. Med anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, upptager denna räkenskap inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1861: Uppbörd. Statsanslag 3,000: — Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Utgifter: Upphandling af materialier . 331: 57. Balans till år 1863: Någon anmärkning vid räkenskapen har ej hos Revisorerne förekommit.
Uti sin stora brist på antagliga skäl, tillgriper Utsk. uppskofsmethoden, och åberopar blifvande representationsförändring; men då något förslag derom ännu icke är anlaget, och den nu ifrågavarande ändringen i alla fall kan blifva gagnelig för nästa riksdag, sä är klokast att laga det säkra för det osäkra. Jag har nu genomgått Utskis belänk., och tror mig hafva vederlagt allt hvad Utsk. anfört såsom skäl för afstyrkande. Jag vill icke uppehålla R. o. Ad. med anförande af skäl för bifall till Hr Lagerheims motion; derföre endast åberopar jag Hr Berg von Lindes reservation, och anhåller om återremiss, med föreläggande för Ridd.Utsk., att taga kännedom äfven om de yttranden, som blifvit afgifne till förmån för förslaget vid de 2:ne föregide riksdagarne. Frih. von Döbeln, Napoleon: Det är med ledsnad jag emotsätter mig den tanka, som Hr Berg vou Linde utvecklat i sin reservation. Jag har ofta haft tillfälle att dela hans åsigter och skulle gerna äfven denna gäng velat deruti instämma. I afseende på sjelfva saken, så vill jag väl icke neka, alt ju förtjensten kan finnas äfven ibland de lägsta numrorna, men i allmänhet får man väl antaga, alt förtjensten är efter graderna. Det Den 2S December. 087 skulle således vara cn inconseqvens att vilja inverka i motsats emot den grundsats, sorn en gäng är anlagen. Dessutom väljes på sätt oell vis ordföranden lill följd af förtjenst; (y elrclorerna veta ju hvilka som, till följd af deras val, komma alt intaga ordförandeplatsen. Således blir hela skillnaden den, att allt efter som de vilja utse en Grefve, en Friherre eller en Adelsman till ordförande, så välja de inom Grefvar, Friherrar eller Adelsmän. Del är ännu alldeles icke afgjordt huruvida val inom alla Stånden bör ske eller icke, men att nit vilja hörja med att välja ordförande inom R. o. Adis ledamöter i Utsk., vore att insmugla principen af val inom alla Stånden.
Jag menar ett uteslutande herravälde öfver håfven, och rika colonier. Och jag vill nu tillägga äfven ett tredje skäl till Englands uppkomst, nemligen underlägsen närings-industri i andra Länder. 1 den mån andra Länder kunnat täfla med England i vissa näringsgrenar, har Ministéren der insett, att Prohibitif-författnin - Den 3o December f. m. 3^1 garne cj borde bibehållas, utan att all täflan bör vara fri. Har det således ej i det rika England gått an, att bibehålla Prohibitif-Systémet, huru skall det då gå an hos oss? Herr Lefren: Jag vill gå ärligt till väga och ej snärja min motståndare. Han liar behagat gifva den tydning åt sina ord, alt England ej ensamt af yttre handelsfrihet haft sin uppkomst, och omtalt de hjelpkällor, som dertill bidragit. Jag tackar för medgifvandet. Jag undanber mig, alt blifva ansedd för den så kallade HandelsBalancens försvarare. Man har läst derom nog i Tidningsblad, ända till dess, att sjelfva ämnet blifvit osmakligt. Jag underställer Herr Tham sjelf, om ej hans diatrib om i8a5 års Handels-Balance innefattar en motsägelse mot hans gjorda motion om silfverköp nu år 1828. Det händer så, när man ej gjort sig reda för saken, innan man talar derom, samt att man, såsom jag redan en gång yttrat, vill lägga kroppåsen på huset, innan grundvalen är färdig. Om detta anses för en tillvitelse mot Herr Tham, så har äfven jag af honom fått uppbära något dylikt under denna discussion, så att det i den vägen kan vara qvitt oss emellan. Den bevisning, som vill hämtas af HallRätternes anteckningar för åren 1823 och 1824» måste uteslutas. Herr Tham har 22* 342 Den 3® December f. m. påstått, att näringarne ej skridit tillbaka efter Prohibitif-Systémets uppbäfvande; och jag påstår bestämdt att så skedt.
Hr Cederschiöld yttrade nemi., att man kan köpa sig fri från prygelstraffet, ehuru, mig veterligen, den nya beväringslagen icke innehåller något dylikt. Likaledes har han yttrat, att det vore orimligt att bibehålla prygel, da man fran skolorna bannlyst hasselkäppen. I skollagen stadgas dock uttryckligen, både att och Den 29 Maj. 551 viel hvilka tillfällen Skol-Collegium eger döma lärjungen att nedflyttas i stryk-klassen, och då lärer han väl få smaka käppen, nu som förut. Hvad saken i sig sjelf beträffar, tillåter jag mig icke att vidare yttra några skäl för afstyrkande af TJtsk:ts framställning, emedan dessa redan blifvit af Frih. Armfelt tillräckligen fullständigt anförda; men på grund af dessa samma skäl kan jag icke annat än på det högsta afstyrka allt afs:de å det förslag, som Gr. af Ugglas framställt. Vi veta ju, att komiterade redan utlåtit, sig i detta ämne, och att K. M:t icke kunnat finna någon utväg att i förev:de afs:de göra någon förändring. Jag anhåller derföre endast om afslag å Utsk:ts hemställan. Hr Cederschiöld, Fredrik August: Jag vill äfven lägga min röst till deras, som begärt bifall till Utsk:ts hemställan. Man säger, att prygel måste bibehållas för discipli nens skull; men man måste besinna, att vid en trupp har befälet skyldighet icke allenast att vidmakthålla disciplinen, utan äfven att befrämja dess moraliska förädling. Detta syftemål torde icke kunna vinnas genom fruktan för käppen, utan snarare derigenom, att befälet litet mera ginge in uti och intresserade sig för manskapets enskilda förh:den, samt genom sitt eget beteende så inom som utom tjonsten söker tillvinna sig dess aktning och förtroende.
Till följd af livad jag haft äran i korthet yttra, hemställes vördsamt det måtte Höglofl. B. o. Ad. återremittera Betänk., på det att Utsk. 164 Den 11 Mars f. iu. må komma i tillfälle att föreslå sådane åtgärders vidtagande, sorn leda dertill, att åtminstone den del af f. d. allmänningen Trenningshult, hvilken vid laga Skiftet tillföll boställena och Kungsgården Ollestad och följaktligen ännu tillhör Staten, ställes under dess skogsbetjenings vård och tillsyn, hvarjemte den önskan torde tillåtas mig att Utsk , för det med motionen åsyftade ändamålets vinnande i sin helhet, ville ingå på de af Hr Frih. Alströmer m. fl. i reservationen uttalade åsigter. Frih. Cederström, Kudolf: Afven jag anhåller i likhet med den siste värde talaren, att R. o. Ad. behagade återremittera förev:de ärende. Utsk. har såsom skäl för sitt afstyrkande anfört den öfvertygelse, »att det för den enskilda hushållningens befrämjande i allmänhet är angeläget, att densamma får fritt utveckla sig, utan direkt inblandning deri från Statens sida.» Detta skäl är dock af den beskaffenhet, att knappast någon civiliserad stats regering och representation torde i afseende på skogshushållningen kunna oinskränkt detsamma åberopa. Tvertom har man ansett det vara af högsta nödvändighet påkalladt, att åt enskilda skogsbushållare vissa exempel gifvas på huru en riktig skogshushållning bör tillgå, på det att vinnings-lystnaden och begäret att förvärfva en hastig kapitalvinst icke må förleda den enskilde, att i sådant hänseende för framtiden misshushålla med tillgångarne på ett sätt, som i ett land, sådant som Sverige, hvilket alltid måste hafva stort behof af skog, måste blifva högst kännbart. Yisserligen torde motionärens förslag icke böra direkte eller oförändradt antagas; men det kan ganska väl ske på det sätt, som Frih. Alströmer i sin reservation framställt; och jag anser till och med hans skäl vara så tillräckligt utförda och så klart framställda, att jag icke skulle tvekat att för min del tillstyrka R. o. Ad., att såsom sin mening omfatta hvad han föreslagit.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet åligger, till följd af remiss, att afgifva yttrande öfver en af Olof Olsson från Wermlands län hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 332), deruti anföres, hurusom i vissa orter funnes hemman, som af egare till de bruk, i hvilkas grannskap de vore belägna och till hvilkas drift de ansetts böra höra, blifvit för några decennier sedan skatteköpta, hvarigenom bruksegarne ansvarade för räntorna till Kronan, dem de likväl af åboerna uttoge; att dessa hemman icke finge klyfvas eller skiftas; samt att optionsrätt till åboskapet vore bruksegarne förbehållen; förhållanden, som, efter Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J/s 70. 9 efter motionärens uppfattning, icke instämde med nyare rättsprinciper i fråga om hemmansklyfning, arf, börd, m. m.; på grund hvaraf motionären föreslår, “att Rikets Ständer måtte besluta, att alla kronohemmans-åhoer må ega rätt att bisa sina hemman till kronoskatte, vare sig att lösesumman skall utgifvas till Kronan, för att till dem, som redan tillåtits att, ehuru de icke voro åhoer, tillösa sig kronoskatterätten, återställas eller direkt till dessa, som inlöst kronoskatterätten, gälda hvad de för denna kronoskatterätt erlagt; äfvensom att all optionsrätt, som icke vore annat än emot nu gällande lag förtäckt bördsrätt, som lagligen vore afskaffad, måtte aflysas och upphäfvas.“ Af de yttranden, med hvilka motionären, på sätt ofvan nämndt är, inledt ifrågavarande förslag, hemtar Utskottet anledning till det antagande, att detsamma icke afser åboer å andra kronohemman, än de till brukens understöd skattesålda, och icke heller annan optionsrätt, än bruksegares till åboskapet å nämnda hemman. — Härom gäller nu följande: Genom Kongl.
Maj:t har väl ifrågaställt införandet af ett så kalladt fondsystem, och alt den såsom erforderlig uppgifna summan måtte meddelas i Riksgälds-Conlorets Obligationer, ouppsägbara å långifvarnes sida samt löpande med 4 procents ränta, hvilka Obligationer skulle successive inlösas genom ett årligt anslag af 2 proc. å primitiva capitalet samt med användande af öfriga besparingar och öfverskott i Riksgälds-Contoret; men, om det äfven icke kan nekas, att tillfällen gifvas, då Staten, lill följd af tvingande omständigheter, nödgas skuldsätta sig, äfvensom alt så allmänt nyttiga productiva förelag någongång kunna komma i fråga, för hvilkas tillvägabringande Staten bör, om ej på annat sätt, genom sin credit mellankomma, anser Utskottet likväl en sådan utväg i närvarande fall så mycket mindre böra tillstyrkas, som flera af de föremål, för hvilka extra anslag nu blifvit begärde, i Utskottets tanka, kunna, enligt hvad ofvan är anfördt, till en annan tid uppskjutas och ingalunda äro i productivt hänseende af någon synnerlig nytta. Och har Utskottet härförutan, vid denna frågas behandling, fästat hufvudsaklig vigt dels derå, att, om äfven gällande anledning i öfrigt förekom för ett statslåns upptagande, närvarande tidpunkt, då Rikets penninge-väsende skall regleras, dock är den minst lämpliga att beträda en sådan bana, dels ock dervid, att Riksgälds-Contorets förutegande skuld redan är ett fält för Statens bemödande att ådagalägga noggrannhet i förbindelsers uppfyllande, för att derigenom återvinna en förut mindre väl vårdad credit, och att, innan delta vigtiga bemödande blifvit krönt med framgång, det är ända måls vidrigt, i afseende på creditens återställande, att öppna nya låneförsök för andra företag än sådana, som i 4 Stats-utskottcts VIlat ande N.o 2o3. Sig sjelfva innebära en direct och snar reproductions-förmåga af det lånade capitalet samt sålunda icke erfordra nj^a stats-anslag till amortissement.
Hr von Hartmansdorff, sorn sjelf varit fullmäktig i banken, har sig bekant, att sådana förslag inkomma dels månadsoch dels vecko-vis från lånecontoren i Malmö och Götheborg samt från bancodisconlen här i Stockholm. Ifrågavar. persons befattning skulle blifva, alt, när sådana förslag och rapporter inkcTmma, granska dem och jemföra dem med förut reviderade rapporter, samt på detta sätt conlrollera räkenskaperna och sätta fullmäktige i tillfälle att se om några oriktig heter blifvit begångna. Jag bör gifva tillkänna, att om en sådan granskning ägt ruin, hade också det förhållande, som sednast upptäcktes vid Malmö discont, genast blifvit synligt; men fullmäktige kunna icke sysselsätta sig med en sådan granskning, och den tillhör icke de öfriga embetsmännen. Den ende, som kunde åläggas att verkställa denna granskning, vore bankens secreterare, men han är förut tillräckligt sysselsatt. Jag får derföre tillstyrka R. o. Ad., alt antingen rent af afslå det härom gjorda förslaget, då skyldigheten att verkställa granskningen koramc att tillhöra banco-secrelm, som finge se sig örn huru han kunde hinna dermed, eller också för denna befattning bevilja anslag för en ständig tjensteman; ty derigenom alt olika personer dertill för tillfället förordnades, tror jag icke alt ändamålet kunde vinnas. Hr Stuart, Carl Gustaf: De arne talare, som först yttrade sig i denna fråga, hafva fullkomligen misstagit sig om Utskrs betänk. Utsk. har alldeles icke föreslagit inrättandet af någon ny tjenst. Utsk. har blott ansett fullmäktige i banken böra äga rättighet att tilldela ett visst arfvode åt den person, som vid fullmäktiges expedition biträder med der förefallande räkenskaps-göromål. Erfarenheten har tinder förflutna lider ådagalagt, att misstag, i anseende till saknaden af en sådan person, ägt rum, hvilka misstag kunnat medföra ganska betänkliga följder.
Hvad derefter särskildt vidkommer telegrafstationerna i Götheborg och Stockholm, så voro väl i början lokaler för dem kostnadsfritt tillgängliga, nemligen i Götheborg uti stadens nya börsbyggnad och i Stockholm uti det Kronans hus, som då innehades af f. d. Bergs-kollegium; men i den inån korrespondensen ökades och flera linier måste å dessa stationer förenas, blefvo dessa, redan i och för sig trånga och otillfredsställande, lokaler alldeles omöjliga att begagna, hvadan å båda ställena andra rymligare och för ändamålet mera passande måste mot hyra anskaffas. Den årliga hyreskostnaden för den nuvarande stations-lokalen i Götheborg utgår med 750 R:dr Runt och för 318 — den i Stockholm, hvilken blifvit i sammanhang med Telegraf-styrelsens egen och dess underlydande kontors lokaler förhyrd, med omkring 1,500 Ridr samma mynt. Då emellertid till Telegraf-styrelsens kännedom kommit, att en särdeles lämplig lokal för Götheborgs station skulle kunna kostnadsfritt beredas i den del af f. d. Ostindiskä kompaniets hus derstädes, som tillhör Kronan, så ingick till Eders “Kongl. Majit Telegraf-styrelsen redan den 28 Augusti detta år med underdånig framställning härom, hvilken ännu lärer vara på Eders Kongl Majits nådiga pröfning beroende. För den händelse åter, att Eders Kongl. Majit skulle i nåder pröfva skäligt att Stockholms stad tillförbindes antingen helt och hållet eller till en del ersätta kostnaden för härvarande stations-lokal, får Telegraf-styrelsen, jemte upplysning att samma lokal enligt behörigen intecknadt kontrakt blifvit förhyrd på tio års tid, räknad från och med den 1, Oktober 1857, underdånigst hemställa, att Eders Kongl. Majit täcktes anbefalla Sitt Ofverståthållare-embete att till stadens Magistrat och Borgerskapets äldste göra den framställning i förevarande afseende, som kan finnas nödig.
A i i:sta afdeln. af utlåt. Ropades ja och nej. Frih. Boye begärde votering. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då under discussionen blifvit omnämndt det förbud, som R. o. Ad. beslutat böra äga rum i afseende pä tackjern, hemställer jag, huruvida det icke är nödigt aLt anmärka sådant i ja-propos:n. »9a Den i5 December f. m. Hr Le fre'n: Jag hemställer till Frih. Boye, som begärt votering, att antaga till contrapropos. PresteSCs prot.- utdr. Derigenom vinnes alne Stånds sammanstämmande beslut för den mening, jag tillhör. Jag anhåller, att prot.- utdr. må ännu en gång uppläsas. Gr. von Fersen: Gr. Horn har riktigt anmärkt, hvad som bevisar min i ett föregående plenum yrkade sats, att nemi. den speciella frågan icke då bort upptagas, utan i sammanhang med den nu förevar, förekomma. Jag tager mig nu friheten föreslå, att ja-propos:n må förändras, så att den kommer i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s redan fattade beslut. Upplästes den del af PresteSt:s prot.utdr. af d. 11 dennes , hvilken innehöll PresteStts beslut, att R. St. må yttra, det de anse, att förbud må kunna äga rum i vissa fall, när omständigheterna så fordra, men att alla varuartiklar böra i tulltaxan med åsatt lull intagas, för att icke, genom följden af saknad tullbestämmelse, lägga något band på K. M:s höga rätt att upphäfva införselförbud. Hr af Billbergh: För att bilägga ali tvist, hemställer jag, huruvida man icke helt enkelt kan antaga sednare delen af PresteSt:s beslut, nemi.: ”att alla varuartiklar böra ”i tulltaxan med åsatt tull intagas, för att icke genom Följ"den af saknad tullbestämmelse lägga något band på K. M:s ”höga rätt att upphäfva införselförbud.” Man behöfver då icke särskildt tala om tackjern; och att uttrycka, hvad i detta fall är K.
Jag torde till slut få förklara, att jag med missnöje ansett mig nödsakad rikta dessa anmärkmr mot den högaktade motionären, hvars vänskap jag under 40 är räknat för min ära; underslällandes dock hans eget bepröfvande, om det varit han, som med sådan fråga bort framkomma, och om denna tid och detta rum varit de mäst passande. Detta Ilr Rääfs anförande hade blifvit afbrutet, derigenom, att H. Ex. Justitioe-Statsministern m. m. Frih. Lars Herrman Gyllenhaal ankom och ä K. M:s höga vägnar aflemnade 15 Dess nåd. propos:r och 4 Dess nåd. skrifvelse!’ till R. St. Gr. Den 14 Augusti f. m. 161 Gr. Frölich, David, npplästR följande: I anleda, af IIr Presidenten Westers!rands motion hafva redan liera nnmärkn:r och reflexioner blifvit gjerde, mea ämnet synes ännu pä långt när icke hvarken uttömdt eller från några af de vigtigare synpunklerne tillfyllest betraktadt. Att motionären biirjal nied en grundlagstolkning, tror jag nian bör anse säsouv ett lofvärdt bemödande att stilla deras farhågor, sorn i sin ultra conscrvatism anse grundskalterues vidrörande som ett helgerån: men i den män erfarenheten redan synes hafva visat, att detta bemödande ej lyckats och sakens natur nödvändigt mäste framkalla ett motstånd, som ej med blotta vänliga ord kan besegras, tror jag grundlagstolkningens onödighet bladet omdöme derom, som längst bibehåller sig; ty Svenska folket lärer lika litet tillåta någon skef borlresonering af grundlagens ord, rörnle dess urgamla sätt att sig sjelf beskatta, ord, hvilka otvetydigt innebära, att de äga ändra oell upphäfva hvilka skatter som helst, vare sig ordinarie eller icke ordinarie, som det knappt är all förmoda, att någonsin mera, efter det ”rätt och sanning” en gång spridt sin välgörande inflytelse äfven lill K. Statscont:s spher, några derifrån afvikande tolkningar i framliden skola vidare försökas, än mindre alt de kunna vinna burskap.
Majit i Nåder förordnades till omförmälde Ledamots-befattning, icke kunde längre lid bestrida den dermed förenade trägna tjenstgöring, utan att derföre komma i åtnjutande af serskildt arfvode, samt utaf de lör Hof-Rätten anslagne så kallade adjunctions-medel, 600 R:dr Banco, större delen, jemlikt flere tid efter annan meddelade Nådiga föreskrifter, blifvit, tilljberedande af Cancelliegöromålens obehindrad© gång, använd©, så alt deraf icke återstod högre belopp än 200 R:dr nämnde mynt, att emelian fyra af de vid Hof-Rättennu anställde adjungerade Ledamöter fördelas, hade Hof-Rätten’ i underdånighet anhållit, att ett serskildt arfvode, svarande emot hälften eller åtminstone en tredjedel af en Assessors lön i Hof-Rätten, kunde i Nåder varda anslaget, att uppbäras af den, som Liefve till bestridande af förenämnde1 Ledamots befattning förordnad. Vid föredragningen af detta mål, har Kongl. Maj:t i Nåder förklarat, att, enär hvarken uti Grundlagarne, eller genom någon annan Författning stadgadt finnes, huruvida den Embetseller Tjensteman , sorn till Rikets Stat'AjZikottets XHtiårnnde Nio 3gf.. Ständers Juslitioe-Ombudsman blifvit förordnad, är skyldig eller icke, att till den, sorn under tiden bestrider dess förut innehafvande tjenst, afstå någon eller någre af de till denna senare tjenst hörande löneförmoner; och Kongl. Majrt ansett al vigt, att icke allenast för det närvarander utan jemväl för framliden, det blifver bestämdt, huru i detta afseende förhålläs bör;: så hafva, af sådan anledning, handlingarne i frågan blifvit till Rikets Ständers. Stals-Utskott öfverlenmade.
Dalman: Enl. mitt förmenande, eger man ej rättig het att gifva den tolkning åt det af PresteSt:t i förev:de fall fattade beslut, som skulle det Högv. Ståndet hafva bifallit Utsk:ts förslag, ty, Mine Hrr! »att första gången någon punkt i ett Betänk, föredrages lemna denna utan anm.» är ingalunda liktydigt med att 222 Den 19 September f. m. hafva definitift godkännt förslaget. Då vi således icke hafva oss bekant att 3 Stånd bifallit ifrågav:de §, och då det således på intet sätt är mot grundlagens föreskrift stridande, att vid §:n vidtaga de förändringar, som kunna anses vara af behofvet påkallade, fortfar jag i den anhållan, att nämnde g måtte få ett tillägg af följande lydelse: »Borgenär skall sin fordran uti bevakningsinlagan till visst belopp i penningar upgifva». Skulle, på sätt Gr. Sparre förmenat, ett sådant tillägg ej vara lämpligt vid den 80:de §:n, så öfverlemnar jag helt och hållet åt Utsk:t att bestämma hvilken plats för detsamma vore lämpligare. Jag fordrar endast att det måtte i förslaget på något ställe inflyta. Gr. Sparre: Vid föredragningen af Utsk:ts Betänk. N:o 33 ang:de konkurslagen, blefvo de flesta af förslagets §§ af 3:ne Stånd godkände. PresteSt:t begagnade ej uttrycket »godkänd», utan begagnade i stället det uttrycket, att »lemna vissa §§ utan anm.» Vid sådant förhållande betraktade Utsk:t denna åtgärd, på sätt Utsk:t sid. 2 tillkännagifver.