Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det bör icke eller undfalla Utskottets uppmärksamhet, att då öfverskottet i försäljningssumman emot värdet af ett äldre Skepp och en Fregatt upptages till 204,673: 27, 3, 96 Den i4 Maji. skulle efter samma beräkning öfverskottet vid försäljningen af ett nytt Skepp och 2:ne Fregatter endast hafva utgjort 109,967: 34» 3; ett missförhållande, som alltför starkt faller i ögonen, för att kunna blifva obe-' märkt. Resultatet af denna sednare handel hade således blifvit flere 100 procents förlust, i jemförelse med den föregående, och synes en så uppenbar misshushållning, äfven om ingen återgång af handeln ägt rum, föranleda till helt andra åtgärder från Rikets Ständers sida, än en afskrifning af förluster, der en behållning för StatsYerket, till Flottans behof, af minst 5oo,ooo R:dr bordt förefinnas. Men innan en sådan beräkning på vinst godkännes såsom förenlig med Statens verkliga fördelar, måste den frågan afgöras, huruvida Konungens begränsade magt sträcker sig ända derhän, att, utan den andra Statsmagtens begifvande, kunna afhända Riket dess försvarsmemedel, vare sig till sjös eller lands. Jag anhåller om återreraiss af Utskottets Utlåtande, och att dessa jemte öfrige anmärkningar måtte af Utskottet upptagas till den grundlagsenliga påföljd, som kränkningen af Nationens rättigheter och Kronans värdighet påkallar. Herr Hjerta, Gustaf, hade inlemnat ett så lydande Anförande: Jag Den 14 Maji» 97 Jag anhåller om återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Utskottet har visserligen visat en stor talent i det beskrifvande maneret, men, som mig synes, icke följt någon plan, eller kommit till det resultat, man med de billigaste anspråk, haft skäl att vänta. Att utreda förhållanderne, granska redovisningen, föreslå åtgärder och vilkor till betryggande af StatsVerkets framlida säkerhet och bästa, äro de pligter, som Grundlagen ålägger Rikets Ständers Statsutskott, och det är på denna grund jag begär en fullkomlig omarbetning af Betänkandet.
Jag menar Konung Fredrik II i Preussen; han tänkte helt annat om Magazins-inrättningar, men yttrade sig derom ej i klingande tal; utan han viste i verkställigheten, att de voro af oumbärlig nytta. Då åren 1772 och 73 de flesta Euro' pas Länder hemsöktes af en i långliga tider icke känd hungersnöd; då äfven i Tyskland, särdeles det Norra, bristen på lifsmedel var så stor, att den derstädes aldrig förr försökta utväg, att med barkbröd uppehålla lifvet, måste tillgripas, och då många hundrade af svält tillsatte lifvet, öppoade Konungen i Preussen sina väl försedda Den 4 April. 67 Magaziner; ingen af hans undersåtare led någon brist , icke en gång i dess spridda Stater; alla hade brödfödan,.ja kunde äfven något deraf meddela åt sina närmaste grannar. Det var likväl en folkmängd af 7 å 8 millioner, som deraf skulle uppehållas. Jag tror icke mera behöfva anföras, att visa nyttan af en sådan hushålls-anstalt och nödvändigheten af dess inrättande. Jag har i mitt Fädernesland sedermera öfverlefvat en lika svår och bedröflig tid; den inföll efter 1783 års alldeles felslagna skörd. Det torde ännu för mångå vara i friskt minne, huru svårt tillståndet var, isynnerhet bland den torftigare classen; året förut eller året 1782 var likväl ett af de mest välsignade; men af dess rika öfverflöd var ändå intet öfrigt, att ersätta bristen i det derpå föl jande. Detta torde hafva gifvit Högstsalig Konung Gustaf III. anledning att tänka på Magaziners inrättning, fast ock ett annat syftemål dertill torde äfven bidragit. Mycket vore att här tillägga, och i enskildta detailer andraga; men jag har största skäl frukta att åstadkomma ledsnad, och slutar således med en enda anmärkning: — Den värde Ledamoten tror sig ej bordt vänta, att få höra talas ommagtspråk, som SpannmålsDirection skulle vara underkastad I en så liberal Regering, som vår nuvarande, och under en så mild och rättvis Konung, kunna visst inga magtspråk äga rum, och det vore ett brott, att sådant ens misstänka.
Ansiktet hade mjuka nästan barnsliga drag med frisk hy, och det hvita håret, som han bar tämligen långt, gaf honom ett kokett patriarkaliskt utseende. Han var en fin, tillbakadragen natur, med konstnärlig anläggning. Egentligen hade han aldrig velat bli köpman utan otvifvelaktigt blifvit musiker, om han haft sitt fria val. Men som ende sonen var det alls icke tal om annat, än att han skulle bli delägare i firman och fadrens efterträdare. Uteslutande köpman blef han dock aldrig, den gamla kärleken till musiken satt alltjämt kvar. På förmaksväggen öfver soffan i det gamla präktiga hemmet vid Södra Hamngatan voro kopparstick af Mozart och Beethoven insmugglade bland familjporträtten. Han försummade aldrig någon konsert, och hans namn stod alltjämt främst på listorna för alla musiktillställningar. Gasterande konstnärer och konstnärinnor inbjödos ofta till hans gästfria hem. Fiolen lades ej heller å sido. Hvarannan lördag var det kvartettsoiréer i det Säfveska hemmet, vid hvilka gubben Säfve själf spelade andra fiolen med ett intresse och en andakt, som åtminstone ej understeg det intresse, hvarmed han om förmiddagarne på kontoret studerade de utländska kursnoteringarna. Under dessa musikaftnar låg det en alldeles säregen trefnad öfver rummet och sällskapet. Matsalen, som var mycket lång men tämligen smal, hade tapeter från århundradets början. Det var fortlöpande bilder, en hel berättelsecykel, hållen i bjärta färger, föreställande stela, hårdt snörade och vidkjolade damer med plymer i håret och herrar med knäbyxor och stångpiska på egendomligt skapade hästar. Dessa damer och herrar sköto med bågar och pilar efter hjortar och andra behornade djur, som oförsiktigt sprungo omkring bland jägareskaran, och efter fåglar, hvilkas vingar behändigt snuddade förbi hästarnes hufvuden. Om dagen var matsalen tämligen mörk, men soiréeaftnarne tändes alla ljusen i kronorna och de två stora kandelabrarne. Flygeln och notställarne intogo hedersplatsen i rummet, salens rottingstolar ställdes i en halfkrets kring de spelande, och redan från det ögonblick, man började stämma instrumenten, rådde en högtidlig tystnad.
Vidare påbjudes att otn flere skolepiltar sammanrota sig att visa vanvördnad mot sina lärare, skola de straffas enligt allmän lag (1 Sect. Cap. 10 §. 5.) Då naturligtvis till ett sådant brott, intet annat lagrum än det om myteri kan vara tillämpligt, måste man ju medgifva, att det där stadgade straff är förträffligen användbart i afseende på gossar af 10 a 12 års ålder. Ändligen torde det icke böra undgå Riksens Ständers uppmärksamhet, huru Comitéen yrkat att en Skol-revision må nedsättas huru denna revision må förses med en Secreterare och huru Hans Kongl. Majt må åt honom, förmodligen af statens medel en lön anslå (5 Sect. Cap. 2 § 7), som må med annan innehafvande lön kunna förenas. Huruvida denna åtgärd är förenlig med Riksens Ständers fattade beslut otn de på stat lönade embetsmännens förminsk-, ning Den 24 Februarii. 641 ning, öfverlemnar jag åt någon annan att bedöma. För att fullända taflan, utbeder jag mig tillstånd att slutligen anföra några ord om historien af ifrågavarande skolordnings uppkomst. Den är utarbetad af en Comitée, tillsatt med anledning af ett utaf CanzliRådet Silfverstolpe ingifvit underdånigt Betänkande, om hvars värde längesedan hela Sverige hunnit att bli ense. I andra länder anförtros gemenligen uppgörandet af dylika arbeten åt ,tidens djupsinnigaste philosopher. Jag hyser varm respect för de skarpa tänkare, som lågt verksam hand vid utarbetandet af denna skol ordning. Annorstädes börjar man vanligen med att bestämma sig ett mål ditåt man vill, ott fastställa en princip efter hvilken man har att gå, vare skolarcher företogo sig först att reglera skolstatens aflöning och visade åtminstone dermed att de icke voro svärmande idealister. Derefter uppsattes skollagen i project och utgafs i tryck till allmän granskning. Högvördige PrästeStåndets Pastoral-Utskott vid sista Riksdag togfden också till skärskådande, jag vet ej, om på Utskottets anmärkningar mycket afseende gjordes.
Rörande en af Casseuren vid Stock; 34» Den $ 5 September e. m. holms Stad AuctionsVerk, P. N. Looström, gjord anhållan, om utbekommande af 2000 Enir, som till en Bankens Casseur, mot serskilt Recipisse, blifvit aflemnade. Frän Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeco' nomieUtskotten; Af den 17 denne*: N I anledning af gjorde anmärka ningar vid Utskottens förut afgifne Betänkande» öfver väckte frågor» om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiska och Politie* Författningar, samt om Landshöfdingarnes ratt att utfärda vites-förbud m. m. I anledning af väckt fråga om utfärdande af en Författning, som bestämmer ordningen för stadfästelse och ändringssökande, i afseende på af Landtmätare verkställde Gärdesgårds-del ningar. N:o 185» Angående väckt fragaom Lagfartts beviljande å sådane lägenheter, sorn blifvit inköpta för att derå uppföra Mechaniska Inrättningar. Frän Allmänna Besvärs• och OeconomieUtslottet': Öfver gjorde anmärkningar vid Den 25 September e. m* Utskottets förut meddeldte Betänkande i anledning af föreslagen förändring uti examina för inträde i de civila EmbetsVerken. I anledning af uppgifvet förslag till förändrade grunder för ett nytt Beskattnings-sys terne. Fran ExpeditionsUtsiottet 3 Af den 23 dennes: I anledning af gjord anmärkning vid Utskottets förut meddelte förslag till första §• a£ Rikdagsbeslutet. Justerades följandes Utdrag af ProtoeoIIet, hållit hos Hug« loflige Ridderskapet och Adeln vid ^Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 25 September 1823. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från StatsUtskottet inkomne, samt den' 5, 11 och 16 dennes eftermiddagarne på bordet lagde, Utlåtanden: Af den 2i sistlidne Augusti: Den s 5 September e. m. N:o 448- I anledning af ej mindre Friherre C. H.
Ständer i ofvanberörde deras underdåniga skrifvelse, jemte erkännande, både om rättvisan och behofvet af den föreslagna Löneförhöjningen, densamma till det belopp, Höglofl. Stats Utskottet föreslagit, ovillkoiligen gillat, acil jemväl beslutat, att den ifrån 1816 års Serskildta Utskottets Betänkanden. 475 början skulle komma samtelige vederbörande till godo, samt till denna Lönetillökning nödiga medel anslagit. Någon origtighet med Expeditionen af detta Rikets Häglofl. Ständers beslut, äger således icke rum, och står ännu mindre att förena hvarken med 752 §. Riksdagsordningen, eller med det förtroende och den aktning, Riksens Högloft. Ständers, af Landtmarskalken och Talemännen underskrifva Expeditioner böra äga. Jag för min del afstyrker derföre, att Riksens Högloft. Ständer, innan några grunder för tjunstindragningar hunnit af Utskottet utarbetas, må med någon motion härom besväras, emedan den icke angår det ämne, Serskildta Utskottet egenteligen tillhörer, eller kan tjena till mindsta nytta och upplysning för Högloft. StatsUtskottet, hvilket aldrabäst känner ofta berörde dess tillstyrkande af den 27 Juni 1815, och äfven satt i verkställighet hvad Riksens Högloft. Ständer derom beslutit.” Ut Supra. Ex. Protocollo. /. Askelöf. oooo®cooa -*»>*» 474 Beni. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Rikets Högloft. Ständers A lmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts ytterligare Utlåtande om yrkad befrielse för gifta personer från Beväringsskyldighet en. T ill Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoell EkonomiUtskott har Höglofl.
— Utaf de anslag, som förra riksdagen beviljades till stambanors anläggande, innnestå ännu i Riksgäldskontoret . 3,777,000: — Lägges härtill de vid innevarande riks• • dag anvisade medel för fö r digby g Transport 98,056,544: — Den 17 Maj f. ra. 363 Transport 98,056,544: — gande af vägen mellan Arvika och riksgränsen 2,900,000: — samt för jernvftgsmaterielens komplettering 2,000,000: —, blir summan Rdr Ernt 102,956,544: —: härtill bör ytterligare läggas hvad som, af de redan influtne trafikmedlen redan användts till banornas och materielens utvidgning, hvilket kan antagas uppgå till omkring 5,000,000: — så blifver totalsumman för Svenska stambanorna 107,956,544: —. För denna summa komma att färdigbyggas omkring 101 svenska mil jernväg med dertill hörande materiel. Hvarje sådan mil kommer alltså att kosta 1,068,876 rdr riksm. Af denna summa har till jernvägsstyrelsen återlevererats 1856 350,000, så att återstoden, som kommit Riksg.- kontoret tillgodo, utgör 700,000. Detta är den s. k. vinst, som tages med den ena handen och utgifves med den andra. Om man med dessa siffror uppgör den rätta vinsten, tror jag att man lätt skall finna att den icke uppgår till hvarken 2 eller 3 proc. Dertill kommer äfven att enskilda banor erhållit statslån mot 2 å 3 proc. till ett kapitalbelopp af nära 16 millioner rdr rmt, hvaremot Staten å dessa medel får betala 6 å 7 proc., hvilket således icke är endast en enkel lånetransaktion.
Hon kysste och kramade det lilla tinget utan all besinning, men var ännu för svag och matt att sjelf taga det, utan Albert höll det alltjemnt, tant bien que mal – frukta vi. »Hvad i himlens namn står på!» utropade »Frun», som i samma ögonblick med största skyndsamhet instörtade från yttre rummet, när hon hörde den lilla nyfödda skrika, och det unga Herrskapet tala. »Herre Gud, hvad skall allt detta vara godt för!» sade hon bekymrad, när hon såg Albert vända det lilla stackars barnets fötter upp och hufvudet ned. »Tag för Guds skull hit den lilla! Herrar förstå sig icke på sådan börda! Ja stackars liten», tillade hon med jollrande, pjollrande ton, »hade pappa och mamma fått råda, så hade de väl förstört mitt lilla engla-kryp med sitt smekande och hyssande och kyssande och kramande!» och härmed lade hon det lilla stackars barnet åter i vaggan, der det genast somnade. Men nu förklarade Elina högtidligt, att om än hennes man lofvade att icke mera »rifva upp och släpa på lillan», såsom Mormodern och »Frun» kallade det, så afstod Elina för ingen del och under ingen förevändning att hafva vaggan bredvid sig. Både modern, »Frun» och till och med Albert föreställde henne att hon ännu vore alldeles för matt, och att hon behöfde all upptänklig ro, men det var förgäfves: vaggan flyttades intill Elinas säng, och från den stunden följde Elina troget och oafbrutet, med både uppmärksamhet och blickar, hvarje det lilla barnets minsta rörelse. Hon tycktes hvarken se eller bry sig om Albert eller något annat. Sjelf hade hon beslutat amma sitt barn, oaktadt flera tanters invändningar, men Elina stod fast vid sin föresats, helst hennes moder och Albert höllo sig neutrala, hvilket ungefär betydde det samma som att de gillade hennes beslut. Snart var Elina åter på fötterna, frisk och rask; hennes lilla dotter likaledes, men ingen af dessa brydde sig om allt det stökande och bråk som var i huset för det snart stundande stora »barns-ölet».
Hvad åter Skånska leran angår, så inhäm« tas af Herr Bergs-Rådet Brolings betyg, hvilket nu ligger på Ridd. och Adelns bord, att densamma är af lika godhet , som de bästa utländska Leror , derom jag äfven sjelf varit i tillfälle att förvärfva mig den mest tillförlitliga visshet, genom flere års fortsatt begagnande deraf, under åtskilige för Bruks-Societetens räkning af mig verkstäldte Smältnings-försök , hvarvid Skånska Leran blifvit begagnad dels till bruk , och dels till tegel för tillfället slagne och brände, och har dervid blifvit anmärkt, att detta tegel alltid längre kunnat uthärda den under smältningen alstrade Slaggens skärande egenskap, än Engelska teglet , ehuru detta varit af den bästa sort, som i handeln vanligen förekommer. Då således är tillförliteligen utrönt, att både Kolen och Leran äro utaf fullgoda egenska - Den 3 November f m. 9 per, att af båda dessa Materialier vid Skånska SteDkols-Verket finnas ganska betydliga tillgångar, för såväl inhemsk förbrukning, som försäljning till andra Länder, om endast tillräck* lige medel kunna samlas och Verket bringas uti vederbörligt skick; så vågar jag hoppas, att Ridd. och Adeln icke för Dess del tillåter upphörandet af en så nyttig Inrättning , utan fast mera bifaller dess upprätthållande , och förnyar derföre med full tillförsigt min förut gjorde anhållan om proposition till afslag å Utskottens Betänkande , och bifall till de af mig framställde punkter. Friherre Toll > Gustaf Philip: Det torde måhända anses öfverflödigt, att jag tillägger något till hvad den siste värde Talaren så fullständigt och väl framställt. Ämnets vigt och den locala kännedom deraf, som af mig bör väntas, gör det likväl till pligt att skåda detsamma från en , ehuru mindre lönande , dock icke mindre vigtig och landsnyttig sida, än den vettenskapliga vi nyss på ett så öfvertygande sätt hört framställas. Jag vågar derföre anhålla om tillstånd att upplysningsvis, få uppläsa , hvad jag rörande detta ämne skrifteligen författat. Härefter uppläste Friherre Toll följande:
M-r/.rL ^-o ^7. 5 D/c/c-aA a/ ^/-c>rseo//sr ö/^s^ r>r/c>> /sau^ tttr NtaL^-^är/eL L L^oe^o/m§ N/orr </§» /k/a^ /F^s. Närvä raucle: Hung bixeelleus 8t ats-iVliuisteru kär Utrikes Xreucleua, Herr k^riberre N^/e^^e^c/,' 8tats-Ilacl60: Herr Driberre Herr b"iil»erre ^a^er^/e/^e^ kriberre non Le^rt^e/r/rsrm^ Orekve oeb briberre 6///e^aa// lillk. Ilok-Lau/lereii //r^ 8tats-8eer6terareu 6,v^v. 8Iutli^eu uppläste 8tats-866r6t6rareu till iusterinA ett, i ökvereusstämmelse mecl kärut kattaclt beslut» uppsatt körsla^ till I^ouzl. lVlaj:ts Nacliga 8krikvelse till Ilikets 8täucler, rörande körläuZuinA ak cle mecl Ilustbullarues viel ätskilli^e aksutue kle^ementer oeb Lorpser akslutacle Lontract om Dästvaeanee-akAikts utAÖrsucle; 00b täektes NouZl. Najit, uppä 8tats-Ilac!6t8 uuLerLaniZa tillstyr Iran, berörcle korslgA, saclaut clet Loues Letta ?rotoeo11 bilazLt, i Naclér Ailla, samt bekalla, att, i euligbet mecl cletsamma, Näclig 8krikvelse skulle till Ilikets 8täuuer expeLieras. Dt supra.
Likwäl tillstode han arr irisiapuncter hade förefallit honom något besynnerliga såsom till exempel den, att den som dör af fylleri bör i tysthet bcgrafwas, Herr ^lsnnerstam utbad sig i anledning af Kerr Gres,oens anmärkning om dek förestagna särskilta begrafningsfäktet, fä tillkännagiswa, alt detta momeiit blifwit as Presteständets ledamöter i Utskottet fhrestagit såsom ert medel, i deras tanka werksamr pä allmänna opinionen, emot fylleri. Likwäl, ehuru detta icke more en ny upfmning af Lag-Utskottet, efter som en tyst begrafning omralas och fyrestrifwes i Kyrkolagen, more han öfwertygad, att detta moment kunde utan saknad ur den ifrägawarande författningen försvinna. Herr von Lclrultronkeim, Oavist, ansäg betänkeligt, art bifalla Utskottets sörstag, afiven i oeconomistt afseende, emedan, dä bonde eller torpare, som kunde wara den enda mannen uti huset, blek för dryckenskap satt pä tucklhus eller fängelse för westor, mannder och är, hwem skulle wal da stöta hemmanet elter torpe ? Ha» ansäg derföre tienligast, ait malek matte hänstjutas til! Hans Majtt för akt öfrmrlemnas ät Lag-Comi:Len. ZZ2 Den i8 Julli. Zerr L^ndt Narstalken erinrade, att Lag* Utstvkrel wisterligen borol msända detta proeot, emedan mälet ivar till vest handläggning hanwifadt; men han hmm lde nu, örn icke Ridderlkapek och Adeln, Utan ark lemna bifall till projeetet, stulle behaga, säfo.n ttoar pä den Kongl, proposition, hwilken dertill gifwit anledning, i underdånighet ät Hans Maj:r öfverlemna, at utfärda de författningar som til! andamälel kunde finnas tjenligaste. Ropades Ja-!
Våren är så härlig med sin unga, friska grönska, men det är » lögn alltsammans. Bara ett vackert skal! » Tallame deruppe på berghällen få allt magrare näring, då jordskorpan är för tunn och träden bli för stora; de äro » skogens proletärer, af omständigheterna dömda till ständig nöd ». Längre ned stå björkarne i sin fagraste knoppning, men dem tappar man saften ur, ty af saften gör man vin. Blåsip-porna skjuta upp, men barnen plocka af dem, och under ifvera trampa de sönder de små myrorna i massor. Tussilagerna, hästhofvarne, brösta sig på dikeskanten, ensamma herrar, då de förqväfva all annan växtlighet. Elfveri ligger spegelblänk, men förtiger, hur mycken kloaksmuts, den mottager i sitt sköte. Och lärkorna qvittra — hvem vet! kanske en sorgesång, ett dödsqväde öfver en kamrat, som kom för tidigt och frös ihjäl. Midt i denna vårnatur sitter Saxon och skrifVer bref. Han berättar om sitt lif, om sin barndom i den lilla bondsocken, hur han sedan stängdes in med sina högtflygande drömmar bakom disken i en krämarbod, hur ondt han slet, hur han läste och pluggade och slutligen nådde målet, litteraturens knaggliga stråt. Men hans böcker fingo ej förläggare. 1 stället blef han tidningsredaktör i en småstad, ett litet kråkvinkel. Och nu skulle han lefva! Allting var så stort, så ofantligt stort, tyckte han. Och dock var det så smått, så » helvetes smått ». » Får jag bara äta mig mätt, skratta ut dem, som gå och idealisera, och kittla den bildade och förmögna brackianismen, så är jag belåten », slutar han. Och han ger oss hela kråkvinkel.
De städer, som hafva egen jurisdiktion, utse genom omedelbara val kamarens öfriga trettio ledamöter. § 7> För val till ledamöter i första kamaren skall hvarje län och Stockholms stad utgöra serskildt valdistrikt. Hvarje län utgör ock serskildt valdistrikt för den afdelning på landet, som eger genom omedelbara val utse riksdagsmän i andra kamaren, men för den afdelning, som väljer genom elektorer, skola samtlige länen fördelas i sjuttio valdistrikter, som hvartdera utse cn riksdagsman. Huru denna fördelning skall ske, så ock huru stort antal riksdagsmän de öfriga ofvannämnda valdistrikten ega att hvart för sig utse, äfvensom huru de trettio riksdagsmän, som väljas af städerna, skola på dem distriktvis fördelas, derom stadgas i serskild lag, hvari ändring ej må ega rum utan genom Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut. B. Valrätt. % 8. Valrätt tillkommer, med nedan stadgade undantag, hvarje svensk man af kristen trosbekännelse, som antingen a) eger eller med stadgad åborätt, eller såsom fideikommiss, innehafver fast egendom, lill visst mantal satt, eller för bevillnings erläggande uppskattad till minst 300 riksdaler *) på landet eller minst 450 riksdaler i stad; eller ock b) efter kontrakt, som icke kan af jordegaren godtyckligen uppsägas, för lifstid eller minst tio år arrenderar och minst ett år före valet sålunda innehaft fast egendom på landet, —.derest egendomen, om den tillhörer kronan eller allmän inrättning, uppgår i mantal till minst ett helt hemman eller i uppskatlningsvärde till minst 8,000 riksdaler, samt, om den tillhörer enskild person, uppgår i mantal till minst två hela hemman eller till minst 16,000 riksdaler i uppskattningsvärde; eller ock *) Med riksdaler förstås i detta förslag den sednast antagna myntenlieten, motsvarande riksdaler riksgiilds. Kongl. Majus Nåd.
Landtm:s härefter i afseende på ”ben, andra slag, oarbetade, krossade samt förmalde eller s. k. benmjöl”, framställda propos. först till bifall å Ulsk:s förslag och sedermera till bibehållande af 1845 års tullbestämmelse, besvarades med blandade ja och nej, hvarefter Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna del, samt då denna propos. nu besvarades med starka ja, blandade med nej, förklarade det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Frih. Gyllenhaal, Carl Henrik, begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voler.propos.: Den som bifaller att, såsom Revilln.Utsk. föreslagit, artikeln ”ben, andra slag, oarbetade, krossade samt förmalde eller s. k. benmjöl”, åsättas ett tullvärde af 15 sk. och en utförseltull af 5 sk. pr LS>, voterar i*; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, beslutar R. o. Ad. att förenämnde artikel åsättes 12 sk. tullvärde och 3 sk:s utförseltull. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 38. Nej — 14. öde punkten, ang:de den i Utsk:s betänk, pag. 16 och 17 tillstyrkta nedsättning i införselafgifterne å arliklarne bensvärta benkol, bister m. fl. rå- och beredningsämnen för näiringarnc. Hr von Hartmansdorff: När man efterser anledn:n till detta förslag, så finner man i betänk, följande förklaring: ”att nu gällande införselafgifter å följande rå- och beredningsämne för näringarne och konstfliten må nedsättas”. Nu skulle man likväl icke tro, att bland sådana rå- och beredningsämnen, matvaror skulle förekomma, men likväl finnes deribland cacao. Man skulle icke heller tro, att ibland nedsättningarne kunde förekomma någon förhöjning.