Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När man härtill lägger det stora besvär, den möda och de kostnader som förvaltningen af dessa banker raedförer, så måste man finna den allmänt uprepade klagan öfver deras förmodade stora vinst af sin rörelse vara lika orättvis som utvisande en småsinnad afundsjuka. Af dessa skäl och ännu flera, hvilka skulle kunna tilläggas måste jag bekänna mig vara af den mening som finnes uttryckt i Hr Lagergrens reservation och instämmer med honom deruti, att jag anser ”det R. St. böra lill K. M. öfverlemna att bestämma, när de nn oktrojerade enskilda banker, under den gällande oktrojen, skola uphöra med utgifvandet af sedlar å 3 r:dr 16 sk. b:co, och således underkastas det i 8 § af Kongl. Kung. d. 9 Jan. 1846 förekommande stagande, all enskild banks kreditsedlar ej få i allmänna rörelsen ullemnas, lydande å mindre belopp än 6 r:dr 32 sk. b:co, motsvarande 2 r:dr 24 sk. silfver”. Skulle icke Ständerna ingå lill K. M. med en sådan skrifvelse, utan i stället bifalla Utskms afstyrkande af Hr Bergmans motion, så kunde K. M. icke gerna, efter en så tydligen af R. St. uttalad mening, tillåta Privatbankerna att fortfarande utgifva ifrågavartde sedlar, hvilkas indragning, såsom jag förut sökt bevisa, skulle kunna hafva betänkliga följder. 136 Den 6 Augusti. Hr Rosenblad: Frill. Palmstjerna har så fullständigt utred t vådan af ett bifall till Ulsk:ns förslag, all det vore öfverflödigt att utförligare orda derom, men jag ber endast att med några få ord få uplaga de skäl som Hr von Troil anfört till stöd för sitt yrkande om bifall till Utskms hemställan i denna punkt. Hr von Troil omtalar att man borde vara konseqvent i lagstiftningen. Detta är sanni, roen då skulle man också länka sig före innan man stiftade lagar. En god lag skall man behålla, men en dålig lag om den oell nyss blifvit stiftad, skall man uphäfva.
Härvid kunde icke befaras, att skatterne skulle blifva högre, än under nuvarande förhållanden, utom i det, knappast tänkbara, fall, att de till penningar förvandlade räntepersedlarne skulle framdeles falla i värde, och förlusten för staten syntes heller icke kunna blifva af någon betydenhet, om förenklingen verkställes så, att icke mera än ^ eller högst ^ af de persedlar, sorn för närvarande lösas efter markegång, förvandlas till penningar, och att denna åtgärd hufvudsakligen vidtages i afseende på sådana persedlar, hvilkas värde minst är underkastadt förhöjning eller omvexling. Emot en dylik åtgärd vore väl anmärkt, att den proportion, hvari de persedlar, som kunde komma i fråga att bibehållas, ingå i hemmansräntorna, är högst olika ej blott i serskilda provinser, utan till och med för hemman inom samma ort, hvaraf således följde, att den andel af hvarje hemmans ränta, som komme att innefatta persedlar och godtgöras efter markegång, i jemförelse med hvad i penningar utsattes, blefve betydligt olika, samt Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66. 41 samt att med antagande deraf, att räntans bibehållande i persedlar skulle kunna föranleda förändring i dess medelbelopp, de skattdragande i rikets serskilde provinser, genom på dylik grund fotad förändring, skulle blifva högst olika lottade. Dessa inkast skulle otvifvelaktigt förtjena afseende, om grundräntornas belopp för närvarande vore lika; men, enligt hvad kommitterade upplyst, voro dessa belopp högst olika, icke blott uti serskilda provinser, utan äfven vid jemförelse mellan hemman inom samma provins. Denna olikhet, som jemväl vid en ränteförvandling till blott penningar, enligt första alternativet af kommitterades förslag, komme att fortfara, skulle ock, i händelse, enligt samma förslags andra alternativ, alla de räntor, hvilka hittills utgått efter markegång, förvandlas till persedlarne spanmål och smör, blifva större i samma mån, som beloppen af de persedlar, hvilka skulle förvandlas, äro större eller mindre för serskilda egendomar, samt priserne för spanmål eller smör framdeles förändras.
De uti denna räknings in gående Balance inbegripne Ersättningsmedel, hvilka medel uti i83o årsräkning af misstag blifvit såsom denna fondens fordran debiterade, ehuru de rätteligen utgöra densammas skuld lill Gamla Mötespassevolance-fonden 3,107:3o. 11. _ „ ” , 3,225: 4o. Transport 8,645; 34* 4* a8 Stats-Ulskoltets Berättelse N.o 325. Behållning, anticiperad till Gamla Mötespassevoiance-fonden io. 3. I Lands-Contoren innestående 21: 3a. 10. Oredoviste förskott af f. d. 6:te Commis sariatet . 122:3']. 11. Någon anledning till anmärkning vid denna redogörelse har icke hos Utskottet förekommit. Nya Mötespassevoiance-fonden för år i83i: Denna Fonds i Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar granskade räkenskaper visa, i Debet: Balancc från år i83o: Oredoviste förskott 7,451:20. 11. ~ 150,271:23. b. Ordinarie Uppbörd: Mötes-passevolance-afgift af Rustoch Rotehållarne i Riket 2i5,or)3: — 4* Extra Ordinarie Uppbörd: Ersättningsoch Anmärknings-medel m. m. , 5,358:43. 4• Interims Uppbörd. Centonal-medel 12:40* — Leverering: Gamla Mötespassevoiance-fonden påför för Transport 3]5,]36; 11. 2. Stals.-Ulskoltets Berättelse N:o 3n5. levererad t fourrage, emot ersättning Gamla Mötespassevoluuce-fonden tillhörige medel, levererade lill Carlstads Ränteri den 17 iehruarii i83i Af Södermanlands och Kopparbergs Landtranterier, utöfver årets uppbörd levererade Balance till är i83q.: Öfverleverering af Lands-Contoren Fordringar efter liqvider . .. Balance frän är i83o\
Den enda fördel som de hafva medfört är den, att flera menniskor hafva börjat alt tänka uti den vetenskapen, sorn kallas financerna, så att det numera är en möjlighet att uti den frågan komma med ett större antal uti discussion grundad på sak och förstånd, och der icke blott extravagancer blifva framkastade. Jag öfvergår nu till frågan om proportion emellan Bankens metalliska cassa och den utelöpande sedelstocken. Först är det klart, att när man säger, att en proportion bör finnas emellan metalliska cassan emot sedelstocken, så har della alltid måst referera sig till det maximum man ansett sedelstocken kunna få Den 16 April f. m. 4 27 uppgå till. På annat sätt går det icke an, ,ty den proportion, som är riktig vid delta maximum, blir alldeles oriktig, när det går deröfver. Detta kan mycket enkelt visas. Sjelfva sedelstocken, som är till för alt lätta transaclioner och utbyten af capitaler och varuvärden emellan hvarandra, är enligt alla deras tankar, som i den vägen tänkt och skrifvit, såsom oljan uli ett machineri, för alt lätta rörelsen. Finnes nu mynt i öfverflöd, sä strömmar det ut ur landet om det är fast mynt, men om det är sedelmynt, sä kan det icke utströmma, utan då faller det i sitt värde. Om jag med antagande af denna proportion emellan metalliska cassan och sedelstocken såsom 2 (ill 5, tänker mig först, att det blott vore 2 millioner silfver i cassan och 5 millioner i rörelsen, så vore dessa 2 millioner mycket mera än som behöfdes för att bibehålla de 5 uli rörelsen, emedan behofvet tvang dem qvar. Ökar jag deremot dessa begge summor, så alt jag får 40 millioner på det ena stället och 100 millioner pä del andi a stället, så ser man alt deruti icke läge någon säkerhet, åtminstone i Sverige; ty om vi hade 40 millioner i silfver uti cassan och 100 millioner uli rörelsen, kunde dessa icke bibehålla sig i rörelsen, utan de skulle gå in och de 40 millionerne försvinna ur Banken, emedan återstående sedelstocken skulle mer än motsvara rörelsens behof.
Då höres en grann bjällerklang utanför dörren, och in rusar en stor skäggig herre i sjubbskinnspels, omfamnar gumman och kallar henne mor, skakar hand med gubben och kallar honom far, slänger af sig respelsen och visar en tjock guldkedja med berlocker dinglande öfver en välmående mage. Det är Erik, som tjänat förmögenhet i Amerika. Nu ämnar han köpa in herregården och gifta sig med nämdemans Lisa — om hon ännu är ogift — hvilket mor försäkrar, att hon är — och gamlingarna skola bo i ena flygeln. * Skola vi laga flere recept? Ahnej, det får reda sig för den här gången. Annars ha vi Sjömannens jul och historien om den fattige poeten, som just på själfva julafton blef upptäckt af sin förläggare o c b skördade guld, ära och lager samt om den knarrige, halfgamle ungkarlen, som var på väg alt bli människohatare och stängde in sig på julafton, men uppsöktes af en vänlig grannfamilj och släpades in till dem och hade trefligt och blef kär i husets 35-åriga dotter, som var ett bleklagdt och något nervöst, men i allo förträffligt fruntimmer, och hvilket senare recept alltid gouteras af äldsta dottern i familjer, hvars femte lilla yrhätta nyss lemnat pensionen. Det som i synnerhet är utmärkande för dessa julberättelser, är deras naivitet och deras äflan att gälla för » sannsagor ur verkligheten », fastän ingen människa ännu hvarken mött den gamle välvillige och ädle herrn i bäfverpelsen eller hört talas om, att Amerika-Erik kom hem, just som mor rörde de sista sleftagen i julgröten. Och likväl läsas dessa berättelser år från år, läsas med nöje, o c h för dern finnes intet kritiskt hångrin, endast ett hjärtligt leende, en varm, fuktig blick, eller en dallrande tår i en känslig kvinnas öga. Hvadan detta?
Magasins - Directions, lemnadé till Lån åt Bohus Läns Beklädn.-Direction, S. 587 , 85l , 852; ;—; onl ansvarighet för enskildes af publike Ämbetsmän förskingrade; Motion, rem. till Statsoch Lag-Utskotten, s; 1228. Memorial-BÖcker öfver Stats-Utgifterne, deras Beskaffenhet, s. 6, 7. ;— —■ Kongl; Stats-Coiltoirets, önskas åfsliitade hvarje år till d. 1 Nov. s. 24. ;—i Stais - Utskottets arne, N:ö 27 och 28, om anledning till Anmärkningar röot Före2 Sami. 2 B. 91 draganden i Krigsärender; rem. till Corn* stitutions-Utskottet, s. 1273, 1274? 1280. Memorial, Anmärkningar mot, angående hemställan, att få öfverlemna någre Motioner till Särskildta Utskottet; rem. till Stats-Utskottet, s. i3i6. Metaller, om utsträckt Låne-rättighet i Banken å; Motion, rem. till Banco-Utskottet, s. 1265. — om invexling af myntbara , i Riksens Ständers Bank; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. i345. Militias-Boställs, m. fl. Cassör, om rättighet för Riksens Ständer att granska; Motioner, rem. till Stats-Utskottet, s. 1149» 1158 , 11G0. bortarrenderande, om; Motioner, rem. till Statsoch Ekonomi-Utskotten, s. 1218, 1267. Minim.i-Tabellen, om upphäfvande af den så kallade; Motion, rem. till Bevillnings - Utskottet, s. i3o5.
Till följd af erhållen nådig befallning att sedan Sala silfververks delegare blifvit i ämnet hörde, med underdånigt tillåtande i anledning af förevarande ärende till E. K. Maj:t inkomma, hade Kammaroch Kommerse-kollegierne härefter, jemte öfverlemnande af bemälde delegares infordrade förklaring, sådant ullåtande under den 12 Oktober sistlidet år algifvit. Bergslags-intressenterne hade i sin berörde förklaring fortfarande bestridt Statens rätt all, emot tillhandahållande åt Bergslaget af årliga värdet af den spanmålsqvanlitet, som motsvarade skilnaden mellan 1,100 tunnor och den bildade ränte-ersältningslöndens afkastning, när sorn helst återtaga dispositionsrätten öfver de under arrendet inbegripna räntorna, samt ansett sig kunna yrka alt orubbadt varda bibehållna vid lillgodonjulande af 1743 års kontrakt, men likväl, för att gå E. K. Majlis nådiga afsigt saint Rikets Ständers och räntegifvarnes sammanstämmande önskan till mötes, medgilvit att afstå fördelen af ifrågavarande spanmåls åtnjutande in natura och öfriga persedlars uppbärande efter årligt markegångspris samt att efter ränteförenklingens grunder i stället emottaga lösen för vissa persedlar eller tio års medelpris och för de öfriga i fix penningeränta, emot erhållande af ersättning för förlusten, beräknad på följande sätt: De så kallade Konststats-medlen bestodo, enligt en emellan Bergslaget och allmogen ingången förening, som Kongl. Majit den 22 November 1803 stadfästa), dels af grufvedrängs-hjelpen, 518 tunnor spanmäl, hälften råg och hälften korn, hvilka årligen vid Thorne dag in natura till Bergslagets magasin levererades, dels af lösen efter årligt markegångspris för 1,017| jordeboks-, 1,015gökeoch 2,031| drängedagsverken.
Klintens bana, om försäljning till skatte af, se Elfsborgs kungsladugård. Klippare, örn ändring i föreskrifterna för rusthållare att anskaffa — Bd. 277 8 — 38 — b. 24 Jan. b. 21 Jan. b. 24 Jan. b. 21 Jan. Klockare, om reglering af deras aflöning — Rd. 11 8 — 21 — b. 3 Jan. b. 7 Jan. b. 7 Jan. g. 7 Jan. » om upphäfvande af eller ändring i stadgandet angående dess ■ skyldighet att fortskaffa Kläggen, Flaten och Kihlen i Wermland, om anslag till en båtled genom sjöarne, och till 65 IL W — o 5 K. rt 3 cro. co ** t-H 2. “ CO U, re —. r* f* Motioner inom fciks-Stånden. Elfte Samlingen.) Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Éiks-Ståndens Beslut, Underdånig Skrifvelse. CO n. CO 05 re co N:o N:0 N:o Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareSlåndet. BondeStåndet. N:0 § vägbyggnad mellan Östmarks (A. 214. P.j kyrka och Norska gränsen — 144Bg.249, 4 i 141 13 Se Stats bidrag till vägar Klärntnmg, om upphörande å sök( Bd. 435 j nedagar af, se Kyrkolagen. Knektekontrakter, om den förändring i 1688 års, att rotehållare må bosätta nummerkarlen hvar som helst utom roten, men inom kompaniets stånd Koch, om pension åt enkan efter f. d. Qvartermästaren Gustaf. Bd. 493 4 i 153 F.9 Se Nionde Hufvud Titeln. Kollega, som befordras till Lektor, angående dess lönetur, se Lektor. Kolning och bränntorfsberedning, om anslag till arfvoden å två deri kunniga personer
Trasenberg kallar, och med skuffningar och slag hotad, i thy och då enligt 1 Cap. 5 § Utsöknings-Balken slike mål vid Härads-Rätt i orten uptagas böra, får jag med åberopande af 18 Cap. 8 § jemförd med 4 Cap. 35 § och 9 Cap. 15 § Missgärnings-Balken, göra påstående, det Trasenberg måtte åläggas böta ethundrade Daler Silfvermynt; eller i brist af böter, straffas med fängelse, vid vatten och bröd, samt göra offentelig afbön; och får jag såsom närvarande åsyna vittnen i ödmjukhet åberopa Nämndemannen Jöns Ersson i Stubberyd och Qvinspersonen Sofia som sig ock Odalsvärd kallar. Tit. ödmjukaste tjenare Anders Muting.” Trasenberg afhörde med stigande förundran detta stränga påstående, och ville mundteligen göra invändning om Domstolens behörighet, men afsnästes, och frågades om han erkände sig hafva öfverfallit Krono-Länsmannen; hvilket han nekade med en sanfärdig berättelse om förloppet. Vittnen måste derföre til uplysande af saken afhöras, och Sofia Odalsvärd inkallades. Blyg och rädd berättade hon, efter aflagd vittnesed och påminnelse om edens vigt och värde, huru hon väl sett at Trasenberg tagit Länsmannen i armen, men hvarken fett honom skuffas eller hota honom med något slag. – Nämndemannen Jöns Ersson berättade detsamma, likväl med tillägg at han tydligen kunnat förmärka at Trasenbergs afsigt varit at hota, Länsmannen med hugg och slag.
Aulins vid Landsne-Rontoret~ikrona Rådstufvu-Rält aiihängiga konkurs af Låne-Kontorels fordran, 270 Matmo, /fårf-R:dr 13 sk. med ränta, som i följd deraf underkänts, är genom Malmö WJungbeck. Rådstufvu-Rätts den 15 September 1851 gifna, laga kraftvunna Utslag sålunda afgjord, alt Rådmannen Jungbeck förpligtals alt hålla Kontoret skadeslöst för den del af nämnde fordran, som icke kan utgå af Aulins medgäldenärers, jemväl till borgenärers förnöjande afträdda tillgångar. §• 24. Decharge åt Decharge för 1851 och 1852 årens förvaltning af Låne-Kontoret i öfver hLäneMalmö är af utsedde Revisorer, efter verkställd granskning, Direktionen 'Kontoret i öfver nämnde Läne-Kontor meddelad och af Fullmäktige, jemlikt 5: te punkMatmo. ten j Revjsorerries Instruktion, godkänd. Löne-staten Sedan Rikets sednast församlade Ständer, i sammanhang med beslutet Låne-Ronior.°m inrättande af ett Låne-Kontor i Wisby för Gottlands Län, föreskrifvit, att omkostnaderna för detta Låne-Kontor, i ett för allt, ej finge öfverstiga 3,000 R:dr B:ko årligen, af hvilken summa anvisades till hvar och en af de utaf Rikets Ständer förordnade Direktörer 200 R:dr, eller tillsam - 17 mans 800 R:dr, inberäknadt så väl ljuspenningar, sorn resekostnads-ersättning; hvaremot åt Banko-Fullmäktige öfverlemnades all, efter Direktionens hörande, bestämma lönevilkoren och öfriga förmåner för icke allenast BankoOmbudet, utan äfven Tjenslemännen och Vaklbetjenteu vid Låne-Kontoret, under förbehåll likväl att det för Kontoret anvisade anslag, 3,000 R:dr, jemväl afsedt för alla utgifter i öfrigt, ej måtte öfverskridas; sä hafva Banko-Fullmäktige, efter inhemtande af
BehhJlning f r h h 1895. kr. - Under Aret influtna rantor ... s 3,019: 05 Summa kronor 52,169: 03 Debet. Gnder h-et utbetald lifriinta kr. 1,651: - BehBlIning till %r 1897 . B 30,618: 05 Summa kronor 52,169: 05 Denna behillning iir saunda placerad: Sktiebolnget Bergman-Hummel &amp; C: o 4 I /:! % obligationer kr. 2,000: - Andel i en af Koppaxbergs-Hofors Sdgverks-Aktiebolag utgifven forbindelse D 2,000: - PA deposition i Stockholms Enskilda Bank .. s 25,000: - Allmanna Hypotelrsbankens 4 % obligationer D 20,000: - En inteckmd skuldsedel .. 1,150: - PA uppoch afskrifningsrakning innestdende ro 36s: 05 Summa kronor 50,518: 05): Leijonhufvud-Adlersparreska Stipendiefonden Credit. BehAllning fr4.n A.r 1895 . kr. Diverse utgifter for fru Adlerspmres bo kr. 1 %: 56 Beh %llning till iir 1897 .. B 5,110: 32 Summa kronor 5,238: 88 Behiillningen iir placerad uti: En intecknad skuldsedel . kr. Samtliga i berlttelsen ornnaunda vkdepapper, hvilka vi funnit forvarade i sty~elsens kassafack i Stockholms Enskilda Bank, aro efter v k ofvertygelse fullt betryggande och alla utgifter haf va blifvit styrkta med oss forevisade verifikationer. Dti styrelsen dgrjamte efter v %r uppfattning pii ett mycket beromvardt satt iakttagit)) Forbundets * ekonomiska intressen, ar det oss ett noje att tillstyrlm densamma full och tacksam decharge for 1 896 h s forvaltning.
Att han känt en isländsk variant eller genealogi är säkert, emedan han själf anmärker, att Varmunds son äfven kallats Olavus Mansuetus, hvartill man i Fornaldar sögur finner motsvarigheten i Vermund vittres (vises) son Olof lítilláti. Att Saxo äfven känt och företrädesvis begagnat sig af en engelsk Varmund-Offa-saga är öppendagligt och skall nedanför närmare framhållas. Binamnet lítilláti, »den som gör sig obetydande», »den som föga låter höra af sig», syftar otvifvelaktigt på det tillstånd af tillbakadragenhet och tystnad, hvartill Uffo enligt Saxos berättelse dömt sig under sin gossetid, tilldess han fick tillfälle att utplåna den skam Frovinus’ söner dragit öfver det danska namnet. Af en liknande orsak kan Rökstensinskriftens författare ha gifvit sin Varins son epitetnamnet Vamuþr, Vámódr, »den velynte», »den harmsne», emedan detta (som förekommer bland Goterna, men, såvidt jag vet, icke bland Skandinaverna som verkligt namn) kan syfta på den harm och smärta, hvarpå Varmunds son rufvade, innan han plötsligt afslöjade sig som hjälte och vardt den goda kämpesedens hämnare.9 Då Saxo säger, att Uffo äfven varit kallad Olof, sammanställer jag här några uppgifter ur isländska skrifter till jämförelse med uppgifter hos Saxo, hvilka visa, att en Asmund varit identisk eller förblandats med en Varmund, och en Uffo varit identisk eller förblandats med en Olof. Romunds saga: Asmund, egare till skeppet Gnod, fader till Olof i Gardum. Grimm Lodinkinns saga: Asmund, egare till skeppet Gnod, fader till Olof lidsmannakonung. Saxo I, 46: Asmund, fader till Uffo. Saxo I, 161: Vermund, fader till Uffo. Fornald. S. II: Vermund, fader till Olof lítilláti. Saxo I: Asmunds son, som kämpar med Hadding, kallas Uffo. Romunds saga: Asmunds son, som kämpar med Hadding, kallas Olof i Gardum.
Diskont-direktionen förmält, att någon anledning sig icke företedde, det gäldenärerne sjelfve skulle kunna ifrågavarandeYänta godtgöra samt att Diskont-direktionen fördenskull och med afseende å här ofvan anförde omständigheter ansåge sig ega på billighet grundade skäl att understödja Hof-kirurgen Ilerrberts förenämnde ansökning. På grund af hvad sålunda förkommit och då Diskont-verket blifvit godlgjordt för hela sin kapitalfordran, hvilket ingalunda kunnat emotses, utan Ilerrberts frivilliga mellankomst, finner Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka, alt upplupna öfverräntan å källarmästaren A, O. Nicodemis till kapitalet fullt liqviderade Diskontlån måtte eftergifvas och få i räkenskaperna afskrifvas. Stockholm den 29 Juni 1848. Jlih. lill R. St. Antom till Exp.-Utsk. den 4 Juli, kl 5 e, m. Berättelse, angående förrättad revision af Banko-Diskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1847. Sedan Utskottet, genom dertill inom sig utsedde Ledamöter, ombesörjt vederbörlig granskning af Banko-diskontverkets samt Handelsoch Närings-diskonlens härstädes förvaltning och räkenskaper för nästlidet år, får Utskottet härmedelst, till fortsättning af den uti Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse intagne redovisning för hufvudresullaten af 1848 och 1846 årens Diskontrörelse, meddela följande öfversigt af samma rörelse för år 1847. A. Banko-Diskontverket. De för utlåningen tillgängliga fonder, utgörande: för lån på namn och reverser 5,800,000: « belåning af publika papper 300,000: tillsammans . - r:dr 6,100,000: hafva befunnits för sine ändamål tillräckliga, så att under hela sistlidet år beviljade lån genast kunnat utgifvas. Vid årets slut utgjorde summan af utestående: Och voro således vid nämnde tid . ouliånade r:dr 1,359,158: 24. 1.
Enär i allmänhet ekonomiska ärenden Konungens Befallningshafvande tillhöra, kunna Utskotten icke medgifva olämpligheten deraf, att äfven mål och frågor, sorn angå fattigvården, af Konungens Befallningshafvande behandlas. Skulle, såsom Herr Prosten Runsten föreslagit, berörde mål komma att i stället till under - 14 Lagsamt Allm. besvärsoch Ekon.-Utskottens Betänkande, M 'JO. domstolarne hänskjutas, kunde, i anseende dertill, att desse blott vissa tider af året hafva sammanträden, den skyndsamhet vid malens handläggning och afgörande icke iakttagas, som hos Konungens Befallningshafvande är möjlig. I anledning häraf och då Utskotten sakna skäl att uti 23 §. tillstyrka någon förändring i den af Herr Prosten Runsten föreslagna syftning, få Utskotten hemställå att bemälde Herr Prosts ifrågavarande yrkanden må lemnäs utan bifall. Och då föreskriften derom, att besvär öfver Konungens Befallningshafvandes utslag i mål och ärenden af nämnde beskaffenhet skola hos Kongl. Kammarrätten fullföljas, torde hafva i sednaste Fattigvårds-förordning tillkommit (Tels med afseende å den olika mängd af göromål, hvilka tillhöra det ena eller det andra af Rikets Kollegier, dels af det skäl att berörde mål och ärenden vanligast angå skyldigheten att till fattigvården bidraga, hvilken skyldighet till en del är såsoin en beskattningsfråga att anse, dels ock emedan omförmälda skyldighet är beroende af rätta mantalsskrifningsorten, rörande hvilken fråga, i händelse af tvist, besvär öfver Konungens Befallningshafvandes utslag likaledes böra hos Kammarrätten fullföljas, anse Utskotten Peter Gabrielssons motion i denna del icke böra bifallas. Beträffande slutligen Peter Gabrielssons yrkande, att Rikets Ständer, med åberopande af de utaf honom mot Fattigvårds-förordningen nu framställde anmärkningar, måtte hos Kongl.