Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan år 1848, hvarom den sednaste underdåniga berättelsen i detta afseende lemnade uppgifter, har arbetarnes antal således förökats med 480 personer, ylleväfnadernes belopp med 186,780? alnar och värdel med 1,088,328 R:dr 42 sk. Fabriksidkarnes antal utgör 136, deraf 21 förut varit fabriksarbetare. Under åren 1849 och 1850 hafva några märklige uppfinningar eller förbättringar uti ifrågavarande industri icke uppkommit, men tvänne nva strumpfabriker hafva inrättats, som år 1850 sysselsatte 39 personer och hade ett sammanräknadt tillverkningsvärde af 2,927 R:dr 7 sk. Dessa inrättningar hafva likväl sedermera betydligt utvidgats. Pappersfabriken, Sockerbruket och Snusfabriken drifvas med fortfarande kraft och verksamhet samt kunna mäta sig med de bättre så insom utländska verk af samma beskaffenhet. Ett Bomullsspinneri, som anlades Ar 1847 och bedrifves med vattenkraft, hade år 1850 Irenne spinstolar med 4,992 spindlar, en fläcktmachin, tre rensmachiner, tre sträckstolar, 28 stycken kardmachiner, tre stultstolar, sex förspinningsstolar, 13 stycken haspelstolar, två bundtprässar och en slipmachin samt sysselsätter 35 mansoch 115 qvinspersoner, och tillverkade nyssnämnde år for ett värde af 343,325 R:dr 46 sk. 8 rst. Banko. Motala verkstads i denna stad varande afdelning sysselsätter mycket folk oell skötes med fortfarande kraft och ordning. Handelsrörelsen synes icke sedan år 1847 hafva undergått synnerlig förändring. Staden hade år 1850 lern egne ångfartyg och 18 st. andra fartyg med 737^ lästetal; år 1847 anlades genom ett särskildt bolag en reparationsdocka utan Berättelse öfver Östergöthlands Län för åren 1848—1850. 2 10 bidrag af Staten. Der sysselsättas 50 personer och under år 1850 blefvo trettiotvå särskilda dels indels utländske fartyg der reparerade.
Ständers särskildta Utskott anför i dess Betänkande pag. ao8, att genom det föränderliga värde af Rikets Creditmynt, som ofta inträffat, lönerne vid åtskilliga vigtiga Embeten sluteligen blifvit så försämrade, att deras innehafvare varit nödsakade bereda sig utkomst dels genom biförtjenster och dels derigenom att de sökt sig löner i flere Verk, hvaraf de följder uppkommit, att icke allenast Statens tjenst på ena eller andra 9* Den i{ October e. m. stället blifvit försummad eller mindre väl förvaltad, utan ock att Tjenatemännen genom åtskillige delade befattningar ej sällan blifvit hindrade att förvärfva sig de insigter, sorn för utöfvandet af en enda erfordras. Det har icke tillhört Utskottet att utsträcka denna åsigt af tjensters förening äfven till enskilde Verk, men tillämpningen dit blir densamma och olägenheten bör si mycket mera afhjelpas då den drabbar på en gång de allmänna och enskilda Verken. Ehuru stora orsaker Ridderskapet och Adeln än kan hafva att vara nöjde med nuvarande RiddarhusSecreterares förvaltning af sin tjenst, kan dock i framtiden hända, att samma menliga följder, som erfarenheten visat att flere tjensters förening medfört för Staten, äfven kunna drabba Riddarhuset, Och det är dessa olägenheter, som antagandet af Förslaget äfven skulle afböja. Förslaget innefattar äfven en billighet till förmohn för tjenstsökande i allmänhet i så måtto, att det tillstyrker att icke på en person hopa tjenster, som hvardera kunna underhålla dess innehafvare. Det tyckes ligga en inconseqvens deruti, att man klagar öfver för stort antal tjenstsökande och vill rigta en del af den bildade Classens barn till Näringarne, under det man på samma gång tillåter tjenster att förenas, utan att sådant af behofvet påkallas. Ben i5 OctoLcr e. m. 95 Möjligheten af Förslagets antagande anhåller jag få visa genom en kort calcul af RiddarhusSecreterarens inkomster och genom en jemförelse mellan dem och de som njutas af andre Tjenstemän.
Utskottet af alla dessa hos Hedervärda BondeStåndet gjorda anmärkningar, har Bonde Ståndet yttrat sin förmodan att Utskottet icke lärer underlåta, att bereda sig det sammanträde med BevillningsUtskottet, sorn kan vara nödigt, i anseende till det sammanhang Bevillningens reglerande för Bränvins-bränningen äger med bestämmande af grunderna för utöfningen af denna rättighet. Häremot har Väliofl. BorgareStåndet, genom Protocolls-Utdrag|af den 15 sisth Juni, gifvit Utskottet tillkänna , att Ståndet bifallit ifrågavarande Betänkande , dock med den anmärkning i anseende till ny redaction af det bibehållna stadgandet uti Kongl. Kungörelsen den 9 October 1812, som i 2 §. 1 Mom. innehåller grunden för Bränvins-bränningens begagnande, att ordalydelsen blefve denna: för 80 mantalsskrifna personer af manoch qvinkön sammanräknade, får begagnas en panna etc. etc.; äfvensom 4 §. 3 Mom. borde, om tillämpning skulle kunna äga rum , hafva det tillägg: att i Städerna bör alltså innan Mantalsskrifningen inträffar, Bränvins-bränningen för följande äret vara reglerad; hvarjemte Väliofl. Borgare-Ståndet förklarat sig anse det vara betänkligt , att förändra hvad Kongl. Förordningen af den 24 Augusti 1813 stadgar angående vittnens afhörande i de mål, hvarpå 7 Mom. i Utskottets afgifna Utlåtande har afseende. Utskottet har noga granskat och öfverväga! allt, hvad dessa sålunda gjorda anmärkningar innehålla; men, jemte det Utskottet, i anledning af en del bland dem, nu får till Riksens Höglofl. Ständers bedömande öfverlemna några förändringar och förklaringar uti vissa delar af dess förut afgifna Betänkande i detta mai; hoppas Utskottet att Riksens Högloil. Ständer lära täckas tillåta detsamma, att, till besparande af en dyrbar tid, förbigå all vederläggning af de anmärkningar, dem
—* Efter uppräknandet af de personer, hvilkas efterlefvande anhörige kommit i åtnjutande af sist omförmälde pensioner, hvaraf beloppet genom dödsfall och andra omständigheter fö'r närvarande utgjorde en totalsumma af 1330 R:dr, fortgår Herr Grefven vidare i det andragande, att, när en årlig inkomst af 8069 R:dr utaf Canalens skogar och område m. m., samt en annan af Canal-afgifter, Sorn redan stigit till 12,000 R:dr, funnits, af hvilken Ca. nalBolagets tillhörighet det kunde anses vara en ovilkorlig skyldighet att meddela något åt dem, som dyrt och oersättligt fått betala det nit, de uppoffringar och otaliga mödor, sorn bidragit dels att skaffa, dels att förbereda Bolagets och det Allmännas fördelar ; Herr Grefven således ej kunnat och ej eller nu kunde lämpa sig efter den mening, sorn BatifcoFull-* Bihang till Rihs. St, Brot, 1823. 5 tc -Sami. N.-ö 24, 370 BantarJ iaiottits Borijnlondm. xnägtige yttrat, uti PxoteeollsU tdrag af den 1.6 November 18ao, di fråga icke varit om n»got, sorn borde anses för misshushållning, och visadt vore, om framtida tillgång och sä* kerhet funnes för en dylik utgift; äfvensom Herr Grefven förklarat, att, i allt som rörde honom enskildt, hän gerna skulle rätta sig efter andras nöje elter missnöje, men der pligterne talade, icke kunde göra afseende på de känslor, som uti Herrar BancoFulImägtigea yttrande röjde sig. Herr Grefven trodde, att något högre ålåge honom , än att söka andras nöje eller missnöje, vore dessa hvilka sora heldst, och att med alla fel, Herr Grefven lunde hafva begått, det likväl va«it utan annan ledare än känslan af pligt, sorn mäst föl. jas, om påföljden ock blefve hvilken gora heldst; samt att det ock varit på dessa skäl, som
Af beviljade kreditiv eller förlag begagnadt: Af Diskontverken 22,147,454: 17. » Kommerse-Kollegium och Jernkontoret 2,565,507: 05. » Filialbanker 7,550,350: 31. Till lån å fast egendom samt mot lånebanko-obligationer 7,584,438: 11. Diverse outtagna räntor, förskott och bokförda värden ... 784,503: 35. 40,632,252: 99. Skulder och kapital-öfverskott: Depositioner af allmänna verk och enskilde personer 9,138,982: 33. Härjemte få Revisorerne meddela ett efter Tab. "VII i Finans-Komiténs underdåniga berättelse upprättadt sammandrag af den i meranämnde öfversigt af Bankens hela ställning intagna utredning öfver Bankens utgifter och förluster å ena samt inkomster och vinster å andra sidan under år 1863. Inkomster: Af utlåning och kreditiv: af räntebärande obligationer 510,294: 34. Diskontverken levererad behållning 1,110,03 5: 63. » lån på lånebanko-obligationer 555: 38. » kreditiven till Kommerse-Kollegium och Jern-Kontoret 83,469: 46. » försträckningar till Filialbanker 235,048: 59. » lån på fast egendom, till städer och korporationer samt till skiften och odlingar 319,864: 45. Summa R:dr 2,432,534: 76. Utgifter-. Välgörenhetsbidrag 17,350: — Afskrifningar och förluster 3,814: 78. Bankens räntefordran utöfver dess ränteskuld den 31 December 1863, jemförd med förhållandet vid 1862 års slut, har minskats med 53,957: 07. Bankens Enligt g 3 i Bankoreglementet af den 30 Nov. 1863, utgöres reservfonden af Reservfond skillnaden emellan beloppet af högsta tillåtna sedelutgifning och beloppet af beräknad sedelstock.
Dessutom är det härvid, att anmärka att om i fordna tider skäl till klagan inom provinsen förefunnits i detta afseende så är emedlertid nu jägarnes upförande sådant, att någon anmärkn. ej mot dem kan göras. Vidare säger Utsk.: ”denna trupp tillkom under förhållanden, som numera icke förefinnas, och hvarigenom dess tillvaro, helst sedan flere jägarekorpser blifvit inrättade, icke är behöflig.” Utsk:s mening med yttrandet ”förhållanden, som numera icke förefinnas,” är väl något mörk, men af diskussionen inom Utsk. slutar jag, att meningen varit den, att enär Wermland förut varit en gränsprovins emot Norrige, så hade förut funnits skäl för regdets bestånd, hvilka nu, sedan detta förhållande uphört derigenom alt Norrige är med Sverige förenadt under en Konung, icke mera förefinnas. Huru skeft detta raisonnement är, inses lätt när man ihågkommer, att en jägarekorps’s tillvaro måste i främsta rummet bero af arméens organisation i sin helhet och icke af lokala förhållanden inom den provins, der korpsen är stationerad, hvarförutan Utsk. förbisett, att, då Wermlands fältjägare-regde upsattes, fanns icke beväringen och således icke heller då något behof, att äga en bildad slam i och för denna beväring. Detta är likväl en sak af högsta vigt att fästa sig vid, såvida man tänker på landets sjelfförsvar. Men har Utsk. förbisett detta, så har det deremot sagt, att flere jägarekorpser i sednare lider blifvit inrättade. Jag har redan upgifvit den effectiva styrkan af jägare, utgörande omkring 2100 man, hvaraf Wermlands jägare upgå till 600 man, Norrbottens och Westerbottens jägare till 943 man och Jemtlands jägare till 556 effective och Den 13 Mars. 421 inga af dessa korpser utgöra nyupsatta trupper. Hvarifrån Utsk. fått dessa nya jägarekorpser, är mig obekant, ej heller uplyser betänk, hvarest källan är lill dessa fantasi-korpser; nog af, de finnas ej, och således ej heller detta skäl till reg:tets indragning. Ytterligare har Utsk. sagt:
Den under sednare tider medelst stats-anslag uppmuntrade och numera till en af vetenskapsmän väl vitsordad fullkomlighet uppdrifna inhemska tillverkningen af skeppskronometer-ur saknar för närvarande allt skydd af tull-lagstiftningen emot täflan med ullandels, af flera fördelar och synnerligen en starkare afsättning, gynnade fabrikation. Sedan slats-anslagen numera upphört och kronometer-fabrikationen följaktligen blifvit lemnad utan allt stöd af det allmänna, måste tiden vara inne för tull-lagstiftningen att egna nämnde fabrikation samma uppmärksamhet, som öfrige inhemska näringar; men då en lill 25 procent af varuvärdet antagen tullsats skulle, mod afseende 60 Bevillnings-Utskotlels Betänkande, N:o 3. å artikelns stora värde i förhållande till varans ringa volym, motverka tullsatsens ändamål, föreslår Utskottet, att under hufvudrubriken »Ur» må intagas en ny rubrik »Skeppskronomeirar» och derå bestämmas 15 R:dr införsels-tull pr stycke eller 5 procent af varuvärdet. Urband och ' Till undvikande af värde-förtullningen, som nu är stadgad för Urband och UrUrkedjor. kedjor af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, förnyar Utskottet det vid sistlidne riksdag gjorda förslag, alt nämnde ärliklar må tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, der detta ej kan med säkerhet urskiljas, efter del i dem ingående ämne, som drager högsta tull-afgift. Verktyg. På de vid artiklarne Redskap och Machinerier här ofvan anförda skäl, hemstäl ler Utskottet, att införselstullen å Verktyg för slöjderne och handlverkerierne, ej kpecificerade, må nedsättas från 15 lill 5 procent af värdet. Vin. Bland andra åtgärder till nykterhetens befrämjande har Herr L. II.
Markegångspris å 5oo Tun-i lior Spannmål, i anledning hvaraf Stats-Ut-B skottet inhemtat, att Riksens Ständ. vidi' i8i5 års Riksdag beslutit att Landsl öfdi | gen i Christianstads Län skulle förs; ttas i!f lika Lönevilkor, som Landshöfdingen i B kinge Län innehade, i öfverensstämmelse hvarmed Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den 19 Julii i8i5, förordnat att i rörde Spannmåls - belopp, hälften Råg t hälften Korn, skulle tills vidare i penning y utgå efter Länets markegång. Och som fös] detta ändamål en motsvarande minskning! uti Inkomst-beräkningen blifvit iagttagenj och de ifrågavarande 5oo Tunnor Spannmål härefter komma att under den anordnade Kronobonden inbegripas, så erfordras härtill icke något särskildt anslag, utan komma deremot de för detta ändamål hittills pp' förde 2,25o R:dr att indragas. 10:0 Likaledes hav Kongl. Majit 1 Nåder omförmält, att Lönefyllnad fordrädes för Landt-Räntmästaren i Götheborgs oell Bohus Län, som enligt Stat har 80 Tunnor Spannmål på Lön, utan att de äro indold ta men att likväl denna utgift borde komma Stats-Utskottets Betunkanden. i3o3 under särskild pröfning, i sammanhang med den allmänna reglering af Landt-Ränteriernes Lönings-vilkor, som Kongl. Majit till Stats-Utskottet skulle öfverlemna. Enligt Länets Stat har Landt-Räntemästaren i Götheborgs och Bohus Län å Lön sig anslagne 80 Tunnor Spannmål, hvilka likväl ej finnas indelclta, utan utgå från Magazins - Inrättningens förråd, mot ersättning af Stats-Verket. Vid Förslagets upprättande öfver Inkomst-Titlarne är tillgång härtill afsatt-af Stats-Verkets behållne Spannmål, hvarigenom afsiglen med den Nådiga propositionen är vunnen. 11:0 I anledning af Kongl. Majits
StatsUtskottet har vid sina, genom Rikets Ständers underdåniga anhållan hos Konungen, beträffande hus och byggnader i Stockholm, föranledde undersökningar, blifvit fördt på den tanka att det borde finnas en CentralAuthoritet, der alla räkningar bor - 86 Den 12 October e. ni. de vara att tillgå, oell der alla dessa utgifter för allmänna byggnader borde bokföras. ÖfverlntendentsEmbetet emottager och bokför de 25,ooo R:dr, som äro anslagne för Stockholm; KammarCollegium har öfverinspection öfver de 5o,oooR:dr, som äro anslagne för Landsorterna, och RiksMarskalksEinbetet har befattning med den summa, som går till Kongl. Slottet, äfvensom med en del af de 25,ooo R:dr, som äro ställde t under ÖfverlntendentsEmbetet. ÖfverlntendentsEmbetet är organiseradt till bokföring; det har Kamererare och Secreterare. StatsUtskottet är nu sysselsatt med ett Utlåtande, ägande för ändamål att Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t skulle anhålla, att ÖfverlntendentsEmbetet måtte återfå den befattning som det ägde i Carl X.I:s tid, då IntendentsEmbetet var en Surlntendance des batimens, helst det ännu bar alla de Tjenstemän, som dertill erfordras. StatsUtskottet vill föreslå, att om än särskilta byggnader komma att uppföras under tillsyn af särskilte Commilterade, resultaterne dock må ingå i den Hufvudbok, som i ÖfverlntendentsEmbetet skall föras. Detta är hvad jag ansett mig böra anmäla, och hemställer, om icke Herr Hjerta skulle anse den af honom gjorde framställning nu mindre nödig. Herr Hjerta: Den brist jag afsåg i den gamla instructionen, och som vållade, att Den 12 October e. in. 87 jag anhöll, att en förändrad instruetion matte utfärdas, var den jag angaf, att det icke fanns en Centralstyrelse, som hade uppsigt och controll öfver det hela.
Och då jag härtill lägger, att de, som upnått 50 å 60 år, och 30 å 40 år egnat sig åt Bankens tjenst, svårligen kunna söka nya försörjningsmedel, och enär en tjensteman och hans familj, äfven skiljd från sin befattning, har lika behof af föda som förut, och BankoUtskit erkänner att hans aflöning i sin fullhet erfordras för en tarflig bergning, så måtte jag icke gått för långt i min tanka om skälig ersättning, då jag blott begär 2/3:delar af denna tarfliga bergning. Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på, huru t. ex. en kassörs ställning skulle blifva, i händelse af en reorganisation, och han blefve satt på indragningsstat, efter de grunder BankoUtskit synes åsyfta. I enlighet med Utsk:ts förslag skulle hela hans aflöning under tjenstens utöfning blifva 4150. I händelse af försättning på indragningsstat', skulle han erhålla blott den fasta lönen, som nu är och efter Utsk:ts lanke bör förblifva 2250. Sålunda skulle denna tjensteman, oaktadt grundlagens bud att ingen kan skiljas från sin tjenst utan dom och ransakning, oaktadt de löften, man gifvit honom uti fullmakten, att åtnjuta de med tjensten åtföljande förmåner, oaktadt granna förespeglingar om turoch befordringsrätt, skiljas från tjensten vid en ålder då en ny bana är omöjlig att beträda, och dertill tager man från honom nära Den 8 Augusti. hälften af de inkomster, lian beräknat för sitt och sin familjs uppeh alle. Dylika händelser hafva inträffat tvenne gånger under de senaste 20 åren och sist icke längre än för 6 år tillbaka. Att en sådan osäkerhet i tjenstemännens ställning slutligen skall framkalla osäkerhet äfven för Banken, är naturligt; ty om Banken fortfarande skall blifva ett experimentalfält för ständigt återkommande förslager om dess ombildning, och tjenstemännens billiga anspråk på säkerhet för framtida bergning vid hvarje nytt förslag kastas öfver bord, så blir den naturliga följden att inga andra än äfventyrare till sist komma att befolka R.
Denna har emellertid i sig själf så många betingelser för att kunna 95 slå sig igenom, att det ingalunda bör förvåna någon, att k. operans dir. nedlagt så stora kostnader och så mycken möda på dess uppsättning och inöfning. Rik på melodiösa solooch ensemblenummer, har operan tillika en förträfflig instrumentering, bär och hvar med sina ledmotiv erinrande om Wagner. Texten är i olikhet med många andra operatexter spännande, ehuru, såsom riktigt anmärkts, väl orimlig med sina många illdåd och brott. Operan som helhet har emellertid den förtjänsten, att intresset stregras med hvarje akt. Hvad utförandet beträffar, måste erkännas, att hufvudrollerna på det hela taget kommit i goda händer, och hr Henneberg förtjänar en särskild eloge, därför att han inöfvat operan på ett sätt, som gjorde dess värdiga framförande från första stund möjlig. Körer och ensembler gingo utmärkt, och orkestern skötte sin sak förträffligt. Hvad hufvudpersonerna i operan angår, står som sagdt i främsta rummet fru Östberg som Gioconda. Både hvad sång och spel beträffar, gifver hon här en bild af det mest helgjutna slag. Särskildt torde böra anföras den mångskiftande och mycket fordrande fjärde akten, där den uppburna sångerskans framställning står öfver allt beröm. Också var bifallet efter denna akt så stormande och intensivt, att den framstående konstnärinnan gång på gång måste framträda, till och med efter det järnridån gått ned. Fru Edling som Laura sköter sitt mindre betydande parti med förstånd och känsla; skada blott att rösten ej alltid har samma friskhet som förr. Som Giocondas blinda mor är fröken Wolf synnerligen väl på sin plats. Den präktiga stämman gör sig förträffligt gällande och stödes af ett väl genomtänkt spel. En liten anmärkning, som vi skulle vilja framställa, gäller utförandet af Giocondas och moderns duett i slutet af första akten, då de komma ut ur kyrkan, från hvilken orgelsången tonar. Här torde det varit nödvändigt, att de något modererat sin sång, så att ej kyrkosången alldeles öfverröstats.
När nu icke några väsendtliga olägenheter hittills uppstått af de åtgärder, Konungens Beflude i detta afseende vidtagit, finnér jag icke några skäl, hvarföre man skulle till K. M. ingå med en skrifvelse i ämnet. I det län, jag bebor, har klagan yppats öfver den alltför stora mängden grindar, som der förefinnes, och det är derföre ganska glädjande att erfara, det i andra län raskare åtgärder för dessas borttagande blifvit vidtagna, och man således kan antaga att äfven det län, jag tillhör, skall komma i åtnjutande af den lättnad för trafiken, som beredes genom borttagandet af detta hinder. Klart är, att fall finnas, då grindar måste vara qvar, men i allmänhet hafva vi i Sverige 10 gånger så många grindar som behöfdes, och min öfvertygelse är, att hvad som Den 4 Febrnari e. m. 303 i detta hänseende kan göras, lämpligast uträttas på sätt hittills skett genom Konungens Befh:de. Ju mera opinionen uttalar sig emot dessa hinder, desto mer hopp halva vi att derifrån befrias. Jag yrkar på afslag och förklara.-, att jag icke kan inse, hvartill en återremiss skulle tjena. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Då jag tager för gifvet att R. o. Ad. långt före delta är mätt på denna diskussion, vill jag icke upptaga tiden med någon ytterligare utredning af ämnet, utan vill endast uttala den åsigt, att jag anser det vara lika orimligt att vilja borttaga alla grindar, som det för jordbruket i vissa trakter vore menligt att borttaga all stängsel. Det ena står i sammanhang med det andra, och hvad särskildt beträffar grindarne, har min erfarenhet visat mig, att om en grind för den ringa olägenhet, den förorsakar, borttages, detta ofta kan orsaka uppförande af ofantliga sträckor gärdesgård, till vida större hinder lör trafiken än grinden förorsakat. Man bör icke förbise, att vi hafva 2:ne årstider, och att snömassor ofta hopa sig, som icke utan svårigheter kunna undanrödjas och att vägarne då ofta under flera dagar äro olärbara.
Så långt har jag delat Utsk:ts mening, att intet af de framlagda förslagen kunde af R. o. Ad. gillas, men deremot kan jag icke med Utsk:t instämma i den åsigt, att hvarje åtgörande i och för Riddarhusgårdens ordnande derföre borde afstyrkas. Jag förutsätter nemi., att då R. o. Ad. vid sednaste riksdag lemnat sitt bifall till Gr. Lagerbjelkes i ämnet väckta motion, R. o. Ad. gjort sig beredd på uppoffringen af den hyresinkomst, som ingår af de nu å gården befintliga byggnader, hvilkas borttagande är första vilkoret för gårdens ordnande i den syftning, som motionen innehåller. Till följe häraf får jag förorda det förslag, för hvilket jag i min reservation närmare redogjort och som afser gårdens planering, planterande och förseende med en enkel inhägnad. Härvid får jag dock fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på att det i min reservation upptagna kostnadsförslag^ blifvit uppgjordt med ledning af Professer Scholanders beräkningar; men att det större jernstaket, sorn professorn upptagit till 10,000 rdr, mycket väl kan ersättas af en mindre dyrbar inhägnad, mera afseende gårdens skyddande mot okynne än mot våld. Det torde dessutom icke vara för djerft beräknadt, att de nu på gården befintliga byggnadernas försäljning kunde betäcka planeringsoch planteringskostnaden, och således den enda utgift, som komme att drabba kassan, inskränkte sig till kostnaden för ofvannämnde inhägnad. Derjemte får jag äfven erinra om, att Utslr.ts, så väl som mina egna beräkningar, äro uppgjorda med afseende på kassans 234 Den ,2! Mars. ställning i närv:de stund, men att, redan före t April detta år, ett års kaptitations-afgift influtit och minskat skulden till 32,400 rdr, och att, om förändringen med gården vidtages först efter 1 April nästa år, ännu ett års kapitationsafgift åter influtit och minskat skulden till 21,000 rdr.