Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskottet, uti sitt förr afgifna Betänkande, i allmänhet framställt sina åsigter, huru vida brännvinsskatten skall utgå under annat namn eller helt och hållet upphöra, samt i hvad män och på hvad sätt nedsättning af bevillning för brännvinstillverkningen kan ega rum; Och Högv. PresteStåndet funnit skäligt, att till Höglofl. Bevillningsutskottets vidare bearbetande och beredning öfverlemna dessa frågor, torde do öfriga RiksStånden äfven vidtaga samma åtgärd, för att, sedan Bevillnings-Utskottet med sitt Betänkande inkommit, bestämma de blifvande afgifterna för brännvinsbränningen. Tolfte Momentet. Emot Utskottets förr afgifna yttrande; att med brännvinsförsäljning af dem, som icke hafva minuteringsrättighet, måtte hädanefter förhållas efter hvad som nu stadgadt är, uti Kongl. Förordningen den 20 Dec. 1815, Art. 2, § 1, Mom. 1, hafva ät - Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, skillige anmärkningar blifvit gjorda; och, ehuru Utskottet icke kan frångå den öfvertygelse, att försäljning af brännvin icke bör i allmänhet vara tillåten till mindre belopp, än en kanna, tror likväl Utskottet, att undantag från detta stadgande bör ega rum, icke endast för dem, sorn erhållit minuteringsrättighet, utan äfven i vissa fall för jordbrukare, hvilka, Utskottet tillstyrker, måtte tillerkännas rättighet att försälja minst ^ dels kanna till underhafvande och de per» söner, som hos dem verkställa arbete; men deremot har Utekottet icke kunnat fästa afseende å hvad Herr Ehinger nu hemställt, om icke handlande i småstäder må vara tillåtet, att sälja brännvin stopeller half» stoptals, utan att derföre behöfva anmäla sig till särskild beskattning såsom brännvins» minuteurer. — Trettonde Momentet. Emot detta Moment bar, i Högv. Pre» steStåndet, Herr Doctor Stenhammar anmärkt, att
Maj:ts disposition en å Riksgälds-kontoret anvisad summa af 30,000 R:dr årligen under innevarande statsregleringsperiod, för att i mån af behof användas på det sätt, att, der församlingar, hvilkas lärare redan i lön åtnjöte 400 R:dr eller derutöfver, förbundo sig att höja lönen utöfver då utgående belopp, ett statsbidrag till lika belopp med församlingarnes sålunda lemnade ytterligare tillskott finge, efter E. K. Maj:ts nådiga pröfning, anvisas; dock att Statens bidrag för detta ändamål ej skulle öfverstiga 50 R:dr om året för hvarje lärare; och har E. K. Maj:t nu hemställt, att enahanda anslag måtte jemväl för år 1867 anvisas. Med bifall tillE. Iv. Maj:ts berörda nådiga framställning hafva Rikets Ständer för år 1867, till E. K. Maj:ts disposition, å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp al 30,000 R:dr, för att, under hittills gällande vilkor, användas till löneförbättring utöfver minimilönen åt examinerade folkskolelärare. 76:o. Till understöd åt sådana församlingar, hvilka till följd af medellöshet icke kunna till erforderligt belopp bekosta aflöning åt sina folkskolelärare, har E. K. Maj:t begärt för år 1867 ett belopp af 20,000 R:dr; och hafva Rikets Ständer anvisat det begärda anslaget, 20,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. 77:o. Vidare har E. K. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja dels till undervisning i trädgårdsskötsel vid folkskolelärare-seminarierna för år 1867 ett extra anslag af 3,000 R:dr och dels för inköp och tillredning af jord dertill, för cu gång, 10,000 R:dr; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt de utaf E. K.
Stånd beslutat e.t tillägg dertill af orden ”för högst fem år”, som de öfriga två Stånden deremot icke godkänt. Visserligen medgifver äfven jag, att brist bade varit, om Utsk:n uppgjort och afgifvit en votertspropos. i nämnda afseende; men då detta ej skett och jag ej kan inse den stora vigten deraf, att just till 5 år bestämma hvarje sockennämnds tjenstgöringstid, enär denna nämnds göromål ovedersägligt korinne att erfordra en ännu längre tids erfarenhet, så finner jag icke heller oundvikligen nödvändigt alt genom votering afgöra berörde redaclions skiljaktighet, helst ifrågavar. tillägg allt förgerna kan uteslutas eller förfalla och 8 §:ns i mom. blir det oaktadt lika riktigt. Till förekommande af den tidsutdrägt och omgång, som en votering i förstärkt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. måste medföra, anhåller jag således, alt R. o. Ad. matte Inta bero vid Ulsk:ns åtgärd och lägga betänk., så vidt det rörer 8 §:n i moni., till handlingarna. Frih. Gederström: Den siste värde talaren har ett eget sätt att tillämpa grundlagen. Att lägga 8 §:n i mom. till handlingarna, skulle efter vanlig form betyda detsamma som alt §:n skulle ur lagen försvinna. Nu hafva deremot alla fyra Stånden beslutat att samma § skall finnas, och det vore således otillständigt att lägga densamma tili handlingarna. Det är klart sorn dagen, att när två Stånd stannat emot två i fråga om redactionen, så skall ock afgöras hurudan denna redaction skall blifva, oell det sker genom förstärkt Ulsk. efter y j §:n. På sådan grund förnyar jag min anhållan det R. o. Ad. måtte besluta att ålägga Utsk:n att uppgöra och lill RiksStm öfverlemna voterrs-propos. på de begge alternativa besluten, för alt skilja dem emellan. Hr Palmcrantz:
Ty att det är hennes verk — det bestrides af ingen. Ar efter år har h o n ^ å egen bekostnad företagit långa och dyrbara resor till den gamla o c h nya världens alla delar, alla förnämsta städer framför allt, där myntningens o c h medaljeringens konst utöfvas, för att studera de tekniska framstegen på olika områden. Hon har med kvinlig list, smidighet o c h ihållighet skaffat sig tillträde, där yrkeshemlighetsmakeriets skarpaste " kontroll stängt alla vägar för männen, för de andra. Och sedan hon så samlat sina erfarenhetsskördar, har hon här hemma omsatt dem i praktisk tillämpning. Hon har aldrig skytt, att själf i verkstaden o c h smedjan öfvervaka grofarbetets gång o c h att med samma hand, som nyss under loupen med underbar precision förde stickeln till minutiöst utarbetade detaljer, taga uti det glödande järnet för att reglera dess härdning. Att här k o m m a med någon fullständig förteckning på Lea Ahlborns verk kan ej falla oss in. De äro därtill såväl allt för många som förr tillräckligt kända. Vi vilja endast i all korthet erinra o m några af de i ett eller annat hänseende märkligaste. Förutom de redan förut omnämnda samtliga myntstämplarne uppgå fru Ahlborns svenslm medaljer till öfver 300, ett helt historiskt galleri, där gången och innevarande tid mångfaldigt representeras, öfver samtliga regenter o c h regentinnor af det Bernadotteska huset har hon graverat minnespenningar; särskildt erinra vi om den synnerligen vackra medalj, Stockholms stad lät prägla vid det nuvarande konungaparets silfverbröllop. Förmälningsmedaljen öfver kronprins Gustaf och Viktoria är o c k mycket, känd o c h populär. Den största svenska medalj, som någonsin präglats, o c h obestridligen ett af konstnärinnans allra yppersta alster på detta o m - råde är medaljen öfver Upsala universitets 400-årsjubileum, som håller 3 ^ t u m (1 0 | centimeter) i genomskärning. Vegamedaljen är likaledes i godt minne som ett synnerligen lyckadt konstverk. Huru vidt fru Alhborns rykte trängt utom fosterlandets gränser, bevisas främst af de smickrande uppdrag, somfjärranifrånkommit henne till del.
IV. B. 490. V. 137. A. 138. -— N:o 19. angående återlemnande af Pehr Jönssons från Christianstads län inom Hedervärda BondeStåndet väckta motion, om rättighet för de härader, motionären representerar, att disponera den derifrån utgående kurhusafgiften, emot skyldighet att underhålla eget lazarett. II. B. 321. A. 322. — N-.o 20. angående återlemnande af Malts Pehrssons från Stockholms län motion om nedsättning i personliga skyddsafgiften. II. B. 321. A. 322. — N:o 21. i anledning af 1841 och 1843 årens Revisionsberättelser, angående Riksgäldsconloret och f. d. Filialdisconternas utredning. II. B. 519. III. A. 10. IV. E. 3. — N:o 22. angående föreslagen afskrifning af ett i Riksgäldscontorels anteckningsböcker rörande leslameutsbevillningen balanceradt mål. II. B. 519. lil. A. 10. — N:o 23. i anledning af Rikets Ständers åren 1841 och 1843 församlade Revisorers berättelser, angående granskningen af de under Kongl. CommerceCollcgium ställda fonder och medel. II. B. 519. lif. A. 10. E. 288. IV. U. 35. A. 109. — N:o 24. angående föreslagen nedsättning i räntan för Ulldiscontcreditivet samt begagnandet af en del ulaf samma crediliv för Manufactur-discontfondens förstärkning. II. B. 519. lil. A. 10. E. 288. X. U. 560. A. 564. — N:o 25. angående pension för aflidne Cassören vid Riksgäldscontoret J. Zengerieins enka och oförsörjda barn.
Finge denna grundfond en tid framåt orubbadt växa, kunde den med tiden uppnå den styrka, att Förmyndare-Kammaren genom densamma, i fall allmänna räntefoten skulle sjunka, aldrig komme i förlägenhet för sina förbindelsers uppfyllande, eller ock till och med, till gagn för de omyndiga, hvilkas medel den förvaltade, kunde höja räntan å dessa. Slutligen har motionären anmärkt, att då Instrukticnerne af år 1667 och 1764 skulle, såsom nära ingripande i Civil-Rätten, hafva varit föremål för öfverläggningar på Riksdag, innan de utfärdades, Instruktionen af år 1856 till och med lemnade oupplyst, huruvida ens Stockholms kommun blifvit öfver förslaget hörd, eller detsamma understöd!. På grund af alla dessa förhållanden har motionären föreslagit : att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t måtte anhålla, att en revi - 8 Allmänna BesvärsocU Ekonomi-Ulskollels Betänkande N:a 96. sion af de författningar, sorn bestämma Förmyndare-Kammarens i Stockholm verksamhet, befogenhet och skyldigheter måtte företagas; att ofvannämnda uti 1856 års Instruktion påbjudna nya förvaltnings-procent till all kraft och verkan måtte upphäfvas; att Förmyndare-Kammarens förhållande till den allmänhet och de förmyndare, som under densamma lyda, måtte ordnas på ett sätt, som, utan att förminska nödig tillsyn och kontroll, noggrannare bestämde både den förras och de sednares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; att de afgifter från Förmyndare-Kammaren, på hvilka Allmänna Barnhuset för framtiden, och sedan dess skyldigheter mot Stockholms kommun numera blifvit förändrade, kunde anses ega anspråk, äfven på samma gång måtte blifva föremål för undersökning och reglering, samt lagförslaget om allt detta derefter underkastas vederbörlig pröfning och behandling; eller derest allt detta icke skulle vinna Rikets Ständers godkännande, att åtminstone då en skrifvelse till Kongl. Majit måtte i underdånighet allåtas 0111 upphäfvande af meranämnde nya förvaltnings-procent och om den s. k. grundfondens återställande till samma bestämmelse, som år 1764 för densamma anvisades.
Jag skulle derföre tro rättast vara, att, då § blifvit återremitterad af ett Stånd, R. o. Ad. jemväl lemnar densamma en lika åtgärd. Hr Printzensköld: Afven jag delar de åsigter Gr. af Ugglas nu yttrat; ty jag anser det vara en väsendtlig grund för bevilln:n. huruvida denna skall i följd af den ena eller aDdra Taxerings-komitéens beslut, kunna påföras lika skattskyldige lill olika belopp. Jag vill således ej bestrida återremiss. Hvad åter sjelfva saken beträffar så tror jag, ifråga om beskattningen af landets fastigheter, det nära nog vara likgiltigt om det af Bevilln.Utsk. nu afgifna förslag godkännes eller icke; ty jag betviflar ingalunda, att ju icke §:n hädanefter såsom hitintills, kommer att tillämpas på ett sätt, hvarigenom så stora skiljaktigheter undvikas inom komitéerna, att den ena hälften röslar för ett och den andra för ett annat. Men då ett olika förhållande kan, hvad angår städerna, möjligen inträffa, och hvartill anledningen icke heller saknas, skulle det måhända vara både nyttigt och ändamålsenligt, om den af Ulsk. föreslagna §:n blefve af R. St. godkänd. II. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs till bifall å ifrågavar. § frarnstälda propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter II. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkmne föranleda till återremiss, samt då dervid åter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja. § 82. Sedan lindert. Ridd.-Sekret, tillkännagifvit, att Presteoch BondeSl-.n bifallit denna §, blef densamma af R. o. Ad. bifallen. § 83. Underl. Ridd.-Sekret. tillkännagaf att äfven denna § blifvit bifallen af Presteoch BondeSt:n. Gr. Hamilton: Ulsk:s förslag i 83 § är en följd af den förändring Utsk. föreslagit i den 84 §.
TURE (ser på klockan; därpå till Nu måste vi gå! AXEL. Hustrun). Hvart ska ni gå så hastigt? Vi ska gå till läkarn med barnet! AXEL. TURE. Herre Jesus, har ni barn också? HUSTRUN. tog ohälsa, då vi måste flytta ut i köket, när auktionen skulle hållas. Ja, det ha vi! Och vi ha ett sjukt barn, som allt detta! För min skull! För att jag skulle bli Och detta för min skull? Jag blir galen af AXEL. en berömd man! Hvad kan jag göra för er? Men hade jag haft det bättre, om jag stannat hemma? 82 lärare, som med all säkerhet kunnat vara er till mindre nytta än nu! Hör nu! Gå till läkarn, ut något åt er. Sämre, ty då hade jag ännu varit en fattig skol men kom igen om en stund, så skall jag ha tänkt Ser du, han vill hjälpa oss! TURE (till Hustrun). Men han borde kunna det också! TURE. HUSTRUN. Han kan hvad han vill! villan bli värre än den första! Å, Herre Gud, att ni har ett sjukt barn också! Och för min skull! Lita inte på det bara, ty då kan den sista AXEL. Å, det är väl inte sa farligt, som det låter! HUSTRUN. Ja, säg du det, som ingenting förstår... TURE. (Lindgren i dörren.) TURE. Adjö då så länge, Axel! herrn! Han presangtera oss inte, du! för kammar HUSTRUN (till Ture). 83 Ä, prat, hvad skulle det vara för! TURE. Fjärde scenen. AXEL. LINDGREN, något tarfligt klädd; omornad, orakad och med ett supigt utseende. AXEL (studsar vid Lindgrens inträde). Känner du inte igen mig? LINDGREN. så betydligt! Jo, nu gör jag det; men du har förändrat dig AXEL. Jaså, du tycker det! LINDGREN. tre år kunna göra så mycket... Ja, det tycker jag, och jag är förvånad att AXEL. sitta ner! Tre år kunna vara långa! Ber du mig inte LINDGREN.
Tillstyrker Constitutions Utskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit: eller tillstyrker, eller afstyrker Utskottet en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition; varde Utskottets yttrande öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka genast vid samma Riksdag derom öfverlägga, men icke vid densamma besluta. Göras i Riks Ståndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions Utskottets yttrande, hvile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas. Göras åter i Riks Ståndens plena, emot Utskottets yttrande anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks Stånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions Utskottet hänvisade. Utskottet åligge då, att samtelige Riks Ståndens tankar till ett helt Utlåtande i möjeligaste måtto sammanjämka, och, om oförenlige skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks Ståndens behandlande anmäla. Förena sig derefter samtelige Riks Stånden om ett enahanda Utlåtande, hvile det till sluteligt antagande eller förkastande, på tid och sätt, som ofvan föreskrifne äro. Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktige från de öfriges, och samma Stånd sig icke efter de öfrige fogar, varde Constitutions Utskottet, genom val af Riks Ståndens plena, till Trettio Personer af hvarje Stånd förstärkt till en Nämd, hvilken, på sätt 73 § Riksdags Ordningen stadgar, skiljaktigheterna afgöre, och det dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet hvile sedan såsom ofvan sagdt är. 266 Den 7 Juli 1812 58. Justeradt d. 20 Juli 1812. A. G. Silverstolpe. Tisdagen d. 7 Juli kl. 11 förmiddagen sammanträdde R. H. S.
DomareCorpsen i detta fall dela lika interesse med hvarje rättänkande inom den administrativa Corpsen af Embetsman, att sjelfve böra önska en sådan controll, sorn aflägsnar Sjelfva misstankan, att Köpehandlingar, öcharterade eller med åsatt för ringa charta, skola kunna utlemnasU ”Instämmande med Utskottet uti deii meningen, att öfverflyttandet på Kronobetjeningert , att serskildt uppbära och redovisa denna uppbörd, skulle förorsaka eii mångfald af svårigheter , såsom tidsutdrägt med medlens uppbärande, äfventyr af bristande tillgång samt ökade göromål för de Tjenstemän, hvilka förut ärö belastade med vidlyftig redovisning, jemte det, att nya Controllör skulle stadgas, till förekommande af möjliga missbruk under ett sådant förändradt uppbörds-sätt med dessa medel* bär jag föreslagit den enklare, och, efter min tanka, säkrafe controllen, med bibehållande för öfrigt af närvarande Stadgande, angående charteringen afKöpebch Faste-bref, att, likasom a:dra, 12:1» 48 Bil. till Bevillnings-Utskotlets Uti. N:o 2g. och i3:de Momenterna uti io:de §. förmå, att Fullmagter skola företes innan någon inställes i tjenst, samt att Arrendeoch Hyres-Contracter skola uppvisas vid Mantals-skrifningarne, i ändamål att controllera dessa Handlingars chartering, så skulle äfven eLl nytt Moment i samma §. införas, som stadgar, att Köpeoch Faste-bref skola, vid Mantals-skrifningarna, för samma ändamål, uppvisas.” ”1 fall respeetive Stånden skulle behaga lemna mera uppmärksamhet åt detta Förslag, än Utskottet, tager jag mig den friheten vördsamt föreslå, att delta nya Moment må erhålla följande lydelse:” ”Efter slutet af hvarje Ting åligger det Domare att in d upp lo till KronoFogden aflemna uppgift på de vid Tinget lagfarne
H. StatsUtsk. har, efter ett s. k. öfvervägande af motiverna, som föranledt till det af K. M. i nåder föreslagna, ökade anslag af 35,000 r:dr för flottans exercis, val benäget medgifvit nyttan och vigten af den ifrågavar. utgiften, men icke dessmindre helt knapphändigt afpruta! en summa af l5,ooo r:dr; och såsom skäl derför har blifvit anförd den grundsats, Utsk. hittills följt, att, så vidt möjligt ar, inskränka utgifterna inom de för handen varande statsverkets nu beräknade tillgångar? Jag kan deremot, för min ringa del, icke anse detta Utsk:s yttrande innefatta skäl till förenämnde afprutning; ty om jag äfven för ett ögonblick skulle antaga, att H. StatsUtsk. med allvar skulle ansett den anförda grundsatsen innefatta ett hushållningssystem, kan jag likväl icke deraf finna ett nöjaktigt skäl för den tillstyrkta afprutningen, helst jag i statsceconomiskt hänseende anser, att nekandet till det hela af en erkändt nyttig och högst nödvändig utgifts bestridande är och förblifver en för landet högst förderflig misshushållning. H. StatsUtsk. har icke upplyst, huruvida den runda summan af 20,000 r:dr, som benäget blifvit tillstyrkt, kan uppfylla det åsyftade ändamålet; icke heller synes det, som D e il aS Maj f. m. 315 StatsUtsk., vid granskningen af Storamirals-embetets afgifna och disk. meddelade förslag, skulle hafva påfunnit någon annan grund att med en mindre summa åstadkomma samma resultater; och härutaf föranledes jag att tro, det H. StatsUtsk. icke gjort sig reda för det system, som ligger till grund för berörde förslag. Jag tror, att intet annat system, grundadt på mindre anslagssumma, än den af K. M. föreslagna, kan uppfattas, om annars det stora ändamålet: flottans tjenstbarhet, skall vinnas; äfvensom, att endast och allenast genom en systematisk behandling stora resultater med små tillgångar kunna erhållas. Jag är fullt öfvertygad, att om R.
Utlåtande, i frågan om medels\ anskaffande till Canaloch Slussbyggnaden vid Säffle i Wermland} medelst anticipation ä i835 års anslag till vattencommunicatiorier och andre allmänna byggnader, Sedan Bolaget till Canaloch Slussbyggnaden vid Säffle ['Wermland; ali November månad sistl. år hos Kongl.,.Maj;t i underdånighet anhållit ©111 utbekommande af någon del utaf det anslag, 7/p000 Bdiy-Kongl, Majrt redan år i83a förklarat böra utgå till nämnde Canaloch Slussbyggnad, roen StorAuiirals-Embetets 3:dje Afdelning, uti häröfver in ford rädt Utlåtande, underdånigst anfört, att så val 1S33 års som detta årets tillgångar blifvit använde till andra redan påbörjade företags fortsättning och fulländning, och att annan tillgång för Canalhyggnaden vid Säffle icke funnes än medelst anticipalion å nästa års anslagssumma; så har Kongl. Majrt,. Bih. till R. St. Ajd, a Rand4 cpde Häftet. Stats-UlsKotlets Utlåtande N‘.o 202. ehuru Rikets. Ständer vid sista Riksdag Beräknat det årliga anslaget till strömrensningen alt utgå till och med år 1835, då, i händelse Rikets Ständer icke blifvit till Urtima Riksdag sammankallade, ny Stats-Regje». ring vid Lagtima Riksdag egt rum, nu genom Nådig Proposition, införd i 1 Sami. 1 Afd. 10 Häftet under N:o 42>dill Stats-Utskotlets ompröfvande och afgörande öfverlemnat, huruvida något hinder förekommer att, på sätt StorAmirals-Embetets. 3:dje Afdelning föreslagit, för ofvannänmde ändamål anticipera å strömrensuingsanslaget för år 1835.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Memorialet N:o 11 framställda förslaget till ändring i 15 § Riksdags-Ordningen, om hemmansegares representationsrätt, De till Konstitutions-Utskottet ankomna utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 7 och 18 nästlidnc April, angående behandlingen af Utskottets i Memorial N:o 11 framställda, förslag till ändring i löt; Riksdags-Ordningen, om hemmansegares representationsrätt, utvisa, att Riddcrskapet och Adeln samt. Presteoch Borgare-Stånden antagit förslaget alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; men att Bonde-Ståndet afslagit detsamma, såsom hvarken nödigt eller nyttigt. Utskottet, som finnér dessa skiljaktiga meningar oförenliga, får sådant till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla, med inbjudning till Bonde-Ståndet, att i förevarande fråga efter de öfriga Stånden sig foga. Stockholm den 4 Maj 1860. Konstitutions-Vtekottete Memorial N:o 22. 3 JW Ank. till Exp.-Utak. den 14 Maj 1860, kl, 1 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till den ändring i 31 § Regerings-Formen, att äfven andra af städernas innevånare, än bor. ger skåpet, må ega att deltaga i val till Borgmästare. Genom stadgandet i ofvannämnda §, tillförsäkras städernas borgerskap, att framgent få åtnjuta den rättighet, de vid Regerings-Formens fastställande innehade, att till Borgmästare-tjenster föreslå tre behöriga män, af hvilka Konungen egde utnämna en. För att kunna fatta ett grundadt omdöme, huruvida denna rättighet äfven hädanefter bör vara ensamt uteslutande förbehållen borgerskapet eller utsträckas jemväl till andra uti städerna boende personer, erfordras att för sig hafva gjort klart, hvad uttrycket: Borgerskap, egentligen omfattar. Under olika tider hafva dervid varit fästade väsendtligen olika begrepp. Af ålder förstods med benämningen:
Ehuru Utskottet icke kan annat än finna det omförmälda förhållandet i afseende å Barnhusets ekonomiska ställning högst beklagligt samt frågan om förbättring härutinnan utgöra en särdeles vigtig angelägenhet; så och då likväl, hvad först beträffar det af Revisorerne antydda behofvet af en betydligare inskränkning i utgifterne för tjenstemän och betjening, Revisorerne icke i sådant afseende framställt något förslag och Utskottet, vid betraktande af de ändamål, hvarföre nämnde utgifter, tillsammans 9,574 R:dr 33 sk. 6 rst., ansetts erforderlige, icke finner någon anledning att betvifla Direktionens i den underdåniga förklaringen meddelade uppgift, att vid ordnandet af tjenstemännens antal och löneförmåner, synnerlig uppmärksamhet blifvit egnad åt behofvet af sparsamhet med inrättningens knappa tillgångar, samt, vidkommande derefter fråga/i om afskrifning af det Barnhuset af Rikets Ständer beviljade lån å 50,000 R.dr, Utskottet icke fått emottaga någon nådig proposition eller hos Rikets Ständer väckt motion om nämnde medels afskrifning, hvadan det icke tillkommer Ut - Stats-Ut skottets Utlåtande, N:o 201. 23 skottet att derom till Rikets Ständer meddela något yttrande, anser Utskottet sig endast böra det af Revisorerne framställda förhållandet till Rikets Ständer inberätta. § «*• (1853 års Rev.-Ber. pag. 140, förkl. pag. 233).