Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen, och då samtlige med indelning försedde Förste Landtmätare, med undantag endast af Förste Landtmätaren i Westmanlands län, hvars indelning utgjorde 1,304 Riksdaler 99 öre, förklarat sig villige att, emot tillträdande af den nya, i penningar utgående lönen, afstå sin indelning, hemställde Stats-Rådet, det Kongl. Majit måtte föreslå Rikets Ständer, alt den kontanta anslags-summan för Landtmäteri-Staten, 71,537; 91, Bil. N:o 4 lill Kongl. Maf-ts Nåd. Prop. N:u i, om Statsverket 1859. 9 $i, finge i nästa Riksstat ökas med 16,082: lo, motsvarande de öfrige Förste Landtmätarnes fordna indelningar, och således, med tillägg af de nu ifrågasatta förhöjningarne till skrifvarebiträde och gratifikationer, 1,325 R:dr, blifva inalles 88,945 Riksdaler 1 öre, hvaremot i kolumnen för indelta räntor, nu innehållande 17,387: 9, endast borde upptagas ofvanberörde 1,304: 99 öre; blifvande slutsumman 90,250 Riksdaler. b) Öfver-Direktörens vid Landtmäteriet underdåniga memorial af den 19 nästlidne September Stats-Rådel hemställde i underdånighet, att Kongl. Maj:t, —, täcktes i nåder äska att, med bibehållande under förändrad rubrik: ”Till bearbetande af Rikets ekonomiska karteverk’"' af det på ordinarie stat under rubrik: ”För socknekartors upprättande nu uppförda reservationsanslag af 6,000 R:dr, Rikets Ständer mätte till enahanda ändamål för nästkommande statsregleringsperiod till Kongl. Maj:ls disposition fortfarande anvisa ett årligt extra anslag af 15,750 Riksdaler, eller för tre år tillsammans 47,250 Riksdaler. Lands-Slalen: a) Ett den 15 April sistlidet år af dåvarande Landshöfdingen i Norrbottens län, numera General-Direktören A. E.
Derefter sattes i fråga huruvida Tryckfrihetsmål vid alla tillfällen skola, af Jury afgöras, hvilken mening af Beredningens pluralitet blef antagen, men hvaremot yttrades följande särskildta tankar-, nemi.: 1 :o Att Domaren måtte bestämma när han anser målet af den 1 Stycket fr. o. m. orden Sedan Beredningen t. o. ra. nätt opp de flesta rösterna, är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 361. 2 Ordet vid är tillskrivet ovan raden. 3 Här har ursprungligen stått: Då Beredningens Ledamöter enliälj?) deruti instämde, att Tryckfrihets brott ej äro af den liandgripeliga beskaffenhet, sora medgifver en kraftig tillämpning af lagens bokstaf, utan ofta bero af ett tvetydigt ordaförstånd, som skulle gifva en vådelig utsträckning åt Domarens pröfning; men att ett Domslut grundad! allenast på öfvertygelse är enda medlet, att vid sakers vrängda framställning (förena rättvisa med) åstadkomma billigt straff och hastig Lagskipning, så kunde den anklagades säkerhet och lagens krav ej bättre förenas, än om parterna gemensamt valde Domare, som afgjorde tvisten efter öfvertygelse: hvadan Beredningen enhälligt antog, att alla Förbrytelser (emot Tryckfrihetslagen etc. se ovan i texten!) — Detta har sedan ersatts med den text som återfinnes ovan. Den 11 Juni 1812 175 tvistiga och tvätydiga beskaffenhet, att han ej pröfvar lagens bokstaf tillräcklig för sin åtgärd. 2 :o Att (domarens pröfning eller ock) bägge Parternas gemensamma önskan må föranleda målets hänskjutande till Jury. 3 :o Att endera Partens önskan må bestämma Nämndens begagnande.
Lön ej blifva högre, rnen väl lägre, än 3,ooo Rjdr, och således GeneralAdjutantens hela Inkomst högst 6,600 R:dr ari., hvilken Utskottet ansett böra honom tilläggas, icke endast såsom ersättning IOO Stats-Utskottets för vid tjensten anvSnd arbetstid, utan äfven såsom tillgång för de med dess befattning förenade många och betydliga utgifter. Då, enligt skedd uppskattning, cn och annan RegementsChefs-Indelning, med afkastning af Boställen, uppgår till sistnämnde Summa, och derutöfver; och då, enligt hvad Utskottet i förra Betänkandet uppgifvit, General Adjutantens nu åtnjutne Löneförmoner, bestående af f. d. Adelsfane-Regeroentets Chefs-Indelning och de å GeneralAdjutantsStaten varande Taffelpenningar utgöra minst 6,800 R:dr åri., synes hvarken Herr Rosenqvists eller Eric Carlssons Förslag åsyfta någon besparing, utan snarare leda till förhöjning i Utgift; och då Utskottet lika litet kan medgifva en sådan förhöjning, som instämma uti Casper Wykmans förslag till nedsättning af GeneralAdjutantsArfvodet, hemställer Utskottet, att det å Stat må få uppföras till det af Utskottet förut föreslagne belopp. 4:o Att på IngenieurCorpsens Stat GeneralQvartermästare-Lönen må oförändrad qvarstå, har, hos H. Ridd. och Adeln af Herr Grefve Horn, C. F., och hos H. BondeStändet af Casper Wykman blifvit yrkadt; och får Utskottet, i afseende på denna anmärkning, åberopa hvad Utskottet, så väl i förra Betänkandet, som nu här ofvanföre i t:a och 2ta Puncterne anfört.
Ombud emot ()uitto, och anteckning deraf sse sä uti Läne-Boken som (^uittencc-Boken, pä satt kormulaircrne innehalla. 10:0 Antecknings-tiden til desse Län blifwer Sex weckor, räknadt ifrän den dag, dä enligt wederbörande kaswrs intygande Kungörelsen härom blifwit ä Predikstolen i hwarje Församling »plast. n:o. Till nödig LontroIl8 winnande bör efter hwarse Mänads förlopp Lollrnionering anställas emellan Läneboken i Stats-Lomo^et och deni RiksgäldsLontoiret, i närwaro af en Stars-Lomoiret!! Ledamot och en af Riksgälds-Lonroiiets Fullmägti» ge, hwilka böra til hwardera af dessa Werk inlemna Berättelse om förhällandet, som mi kroro. collet intages. 12:0. Uti denne Läne-^onä anser ock Stats-Utssotttt, at Riksgälds-Sedlar, efter den fastställde Ke». 1isS7 Den 2Z Mars. m. rov? lisations-grunden äfwen mäge insättas och snwänbas, afwensom de pLNiouffe Länen, om nägon Längifware det ästundar. Desse äro de omständigheter, som Stats-Utssotter ansett bora iakttagas wid denne Läne-Ope. r^ion, och hemställer Slars-Urffottet i öfrigt, at underdånig anhållan hos Kongl. Maj:r marte göras om Nådig Kungörelses utfärdande härom til Allmänhetens underrättelse, afwensom at Statsc >ruoiret matte undfå Nådig Befallning och Föreffrift i hwad pä deh algard ankommer. Slockholm den i8:de Marni i8ro. Pä Högloft. Ridderssapets Pä Högwördige Prästrock) Adelns Ledamöters Ständers Ledamöters wägnar wägnar Llaes kleming. Pä Wällofi.
5. samt till byggnad och reparation å Kongl. Slottet, samt Kronans publique hus och byggnader i Stockholm och Landsorterna - " 82,000. Tillsammans 35,471. 38- — Nionde Hufvud-TitelnVid 1812 års Riksdag kunde endast å -denna Titel uppföras de då varande be spa - Den 4 Augit sti spafingar å Allmänna IncUagnihgs Staten, ejnedan besparingarne på Hufvud - titlarna, såsom beroende på afslutade räkenskapér, då ickö voro kände och dessutom icke kunde, såsoiii osäkra och tillfälliga, upptagas eller beräknas såsom en ständig fond för denna Titel, då deremot en på allmänna Indragnings Staten inträffad besparing dfvergår till inkömst ifrån att förut vara utgift. De besparingar å Allmänna tndräghings» Staten, som då påföfdes gide Hufvud-titeln, utgjorde: Men på det den af Riksens Ständer påräkhade fond till understöd för Jordbruket, handeln och näringarna *nå ined säkerhet vara att tillgå och det åsyftade biträdet icke bero af ovissa tillfälliga besparingar, sdni det fena året kunna inträffa, men ett annat år deremot icke upgå till det belopp söm behofvet fordrar; så hafva Riksens Ständer beslutit, att Nionde Hufvud-titeln skulle upptagas till fen bestämd summa i Contanta penningar af 100,död R:d* Ta nco om året. De på denna Titel förut Uppförda Indelta rentor och Spannmål hafva deremot: - emot blifvit dels öfverförde till Tredje Hufvud-Titeln, dels upptagna såsom tillgång för de Ordinarie Stats-Utgifterna ibland Stats-Verkets inkomster, på sätt ofvanföre är anfördt. Allmänna Indragnings-Statert. Härpå hafva följande tillökta utgifter blifiVit uppförde: Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningens Pensions-Stat 13,866. 30. Till expectance-Iö-ner för lönlösa Officerare efter nu öfver ståndne krig 10,000. — Tillökning å anslaget för LagComitéen - . - 4,000.
Låt fröken Karin B — man, den glada Göteborgstösen, tillbringa sin korta semester i Köpenhamn och njuta af Tivoli och Klampenborg, som fröken Eulalia sett sig trött på, och låt » den lille pigen », som har en sådan » skrrek for alt usedvanligt », komma ut och stärka sina nerver och sitt själfförtroende på en uppfriskande resa till Göteborg. Svårigheten är just för de båda parter, som ha behof af hvarandras hjälp, att finna hvarandra. Men jag tror, att äfven denna svårighet låter sig öfvervinnas — t. ex. genom anlitande af vår goda vän » Iduns » annonsafdelning. Ej. Ca usel. Vaka. är de främmande gått, skrufvade mamma ner 1 salslampan och släckte den. Med ett fryntligt: » Nu ska man kika efter kattsvansarna! » öppnade pappa fönsterventilen och stack ut hufvudel. Blåsten och snön piskade honom i ansiktet. » Syns de? » frågade mamma. » Det finns inte en katt, långt mindre en kattsvan-s på l e t a gatan, » svarade pappa och slrök vätan från kinder och skägg. » Men ännu kunna de godt hinna hem, innan porten stängs. » » Det var ju för eländigt, att Greta, den slarfmajan, skulle glömma portnyckeln. Om de nu komma hem bara en endaste minut efter tio, så — » » Då kan man släppa ner nyckeln på ett snöre, » ifyllde pappa lugnande. » Vill du jag ska läsa litet högt för dig? » frå- gade han, när de äter kommit in i salongen. » Hvad är det värdt? De kunna j u vara här hvilket ögonblick som helst. Se så, nu slår klockan! Det här tycks bli riktigt trefligt. Nu får man naturligtvis springa benen af sig. » » Var lugn, Malin lilla, den kommersen sköter jag, » sade pappa, i det h a n drog fram en anteckningsbok och började göra kalkyler. » Jag begriper inte fru Tibell, som håller kvar dem så oförsvarligt länge, » sade fru Malin, då hon cn halftimme senare kom in från köket. » Kära du, hon kan väl inte köra af dem heller, » invände pappa, som ögnade i en illustrerad tidning. » Kan hon inte?
Med stöd af 56 § Riksd.Ordn. och på grund af det nu utaf R. o. Ad. fattade beslut, att icke bifalla Konungens propus, om anslag till Linie-skeppens förändring till Fregatter och följaktligen Sveriges hufvudsakliga sjöförsvars inskränkande lill kustförsvar, hufvudsakligen grundadt pä skärgårdsflottan, vågar jag vördsammast föreslå all: R. St. ingå lill K. M. med en underd. skrifvelse att K. M. täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer låta öfverlemna ett förslag till rikets sjöförsvar, grundadt på en flotta, så stark att den kan kraftigt upträda i öpna sjön. Denna motion begärdes på bordet. Härefter föredrogs ånyo Gr. von Plåtens, Baltzar, d. 18 dennes afgifna samt samma dag och d. 21 dennes på bordet lagda anförande, innefattande anmärkmr emot StatsUtsk:s nu pröfvade utlåt. N:o 162; och biföll R. o. Ad. att delta anförande tillika med de af Hr af Puke, Folke Magnus, och Hr Råfelt, Anton, i anledn. deraf sistnämnde dag afgifne yttranden kommunicerades de öfriga RiksStm. Föredrogs ånyo och uptogs punktvis lill afgörande StatsIJlsk:s d. 18 och 21 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 163, ang:de ifrågaställde extra Statsanslag lill föremål, tillhörande Civil-dep:tets handläggning. Den 20 Juni f. m. lista punkten ang:de anslag till fullbordande af hamnbyggnaden vid fVisby. Hr Printzensköld, Carl-. Jag är långt ifrån alt vilja afgifva ett yttrande, som åsyftar afslag ä hvad StatsUtsk. i förevaride fall tillstyrkt. Jag vill endast laga mig friheten fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att de ordalag, som StatsUtsk. i detta sitt tillstyrkande begagnat, hvad beträffar vilkoret för staden att utbekomma anslaget, icke äro så tydliga och bestämda, som jag skulle hafva önskat.
Hon grubblade, så att hjernan värkte, men så klipte hon af med ett nytt argument: ja, oss menniskor kan det nog förefalla, som om vi ibland mäktade utföra ganska vackra och goda handlingar af oss sjelfva, utan hjelp från högre makter, men för Gud är det icke sä, för honom ter sig till och med det bästa hos oss som idel styggelse och ondska. Men — fans det då två slags rätt, två slags godt, det ena slaget för oss och det andra för Gud? Nej — det var bäst att icke tänka, icke grubbla, icke fråga, bara tro, tro! Hon var ännu så ovan, det skulle nog gå bättre för henne, så snart hon hunnit riktigt sätta sig in i, att hon var i sig sjelf platt oduglig till allt, och att, hur hon än ansträngde sig att hålla sina tankar och uppsåt rena och handla derefter, var hon ändå inte inför Herrens ögon annat än ett smutsigt djur, besatt af all slags ondska, ty — » huru kan en af qvinna född vara ren inför hans ögon? För honom äro icke ens stjernorna rena, mycket mindre en menniska, den masken. » Det fann hon således af alla sina böcker, att med viljan kunde hon ingenting uträtta. Hon tyckte, att hennes uppgift då skulle ha blifvit henne dubbelt kär och fått en dubbelt frestande glans öfver sig, om det gält att vinna något, uträtta något vidunderligt stort genom att spänna sin vilja till det yttersta och drifva upp dess kraft till mer än menskligt mått. Det skulle ha varit något att lefva för! Men nu — att bara kasta sig ner framstupa i sin dypöl, ty der låg hon ändå, det var ett faktum — och i hvarje sekund känna på sin uselhet och bara se svart mörker omkring sig och hotfulla eldbokstäfver flammande i mörkret: Utan att du varder född på nytt, kan du icke ingå i Guds rike!
Slottsknecktur har redan vid ett föregående tillfälle blifvit af en värd Ledamot inom detta stånd besvarad, och således återstår för mig endast att tillägga, att Kongl. Majit icke föreslagit till dessa Löner 538 R:dr 3a sk. och 48 T:r Spannmål, utan äro dessa tunnor Spannmål inbegripne uti nyssnämnde penningesumma, samt till qvantiteten uppgifne, enda.< för alt tjena till grund vid Lönernes 1 Bråkning efter markegångspris. Hvad andra Hufvudtiteln angår, har Motionairen börjat med det förklarande att lian anse.r de föreslagne Lönerne för JuslitiasRåden snarare för låga, än för höga. Ehuru jag för min del hvarken har eller kan hafva denna tjenstebefattning i syfte, instämmer jag likväl fullkomligen i Motionärens önskan, att JustitiasRåderne må förses med Löner, motsvarande deras värdighet, och då saken betraktas från denna 6 H. i4 210 Den 17 December e. m. synpunkt, är visserligen icke t. ex. 5,000 R:dr, hvilken summa af en annan värd Ledamot blifvit föreslagen, förmycket; men då fråga torde vara, mindre om alt bestämma Lönerne till deras rätta belopp, än till det högsta, som är förenligt med Statens tillgångar, så anser jag det högst nödigt, att riktig proportion Lönerne emellan icke åsidosättes. En President i HofRätterne och Rikets Collegier skulle efter det nya Löne-reglerings-förslaget icke, inberäknadt taffelpenningarne, erhålla mera än5,oooR:dr, och jag tror att icke någon kan bestrida, att med Presidents-platserne äro förenade vida större utgifter, än med JustitiasRådsplatserne. En President kan, såsom Chef för ett större Embetsverk, icke undgå anse representationen såsom en sig ålagd skyldighet, då deremot JustitiasRådet, såsom endast Ledamot af ett sådant verk, han oklandradt utöfva denna Representation någorlunda efter sitt välbehag.
Emellertid afled Levin den 20 December sistnämnda år elfva timmar före Thomaedagens ingång, till följd hvaraf Levins sterbhus, som, derest han upplefvat den 21 December, fått till den 14 Mars 1866 innehafva bostället, hvars årliga afkastning ansåges belöpa sig till 3,000 Riksdaler, nu måste afträda detsamma fardageu sistlidna år. Genom den tillfällighet, att mannens frånfälle inträffat straxt före Thomtedagens ingång, hade enkan sålunda gått miste om ett års afkastning af bostället, en förlust så mycket mera kännbar, som hon med en af sjukdom försvagad helsa jemte fyra ogifta döttrar befunne sig i särdeles torftiga omständigheter, sedan boet, efter mannens död, måst till borgenärers förnöjande afträdas. På grund af de utaf motionären åberopade förhållanden, hvilka blifvit med företedda handlingar styxHita, hemställer Utskottet, att Häradshöfdingen Levins enka, Wilhelmina Mathilda Levin, född Grönblad, måtte beviljas en årlig pension af 300 Riksdaler. 57:o. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottets behandling remitterad motion (N:o 120) har Herr von Ehrenheim, P. anhållit, att Rikets Ständer, som vid flera föregående tillfällen bebjertat det behof, hvaruti aflidne förtjente embetsmäns enkor och oförsöijda barn sig befunnit, måtte bevilja en årlig pension af 500 Riksdaler åt enkan efter aflidne Häradshöfdingen i Bro, Håbo, Åsunda och Trögds häraders domsaga Fredrik Wilhelm Strandberg, hvilken, född 1793, år 1819 inträdt i Statens tjenst och under största delen af sin derefter följande lefnad med oförvitlighet och redbarhet förestått mödosamma domareembeten. Vid sin i Juli månad sistlidna år inträffade död hade han efterlemnat, jemte enkan Fredrika Strandberg, född Wanström, en son, född år 1845, men som ännu icke utan allt understöd från hemmet kunde sig försörja, två yngre Bilt. till 11.
Utskottets pluralitet följakteligen i denna punkt sammanträffat med Herr Grefve von Fersens åsigler, liv lk 1 äfven öfverensstämma med Utskottets deruti, att Herr Grefven icke föreslagit några nya grunder för den såkallade Allmänna eller serskilda Be. v ritningen;: hvaremot Herr Grefven egentligen, genom begagnandet af en annan form för ärendenas behandling, synes hafva funnit utvägar lill lindring i den directa beskattningen; att för öfrigt de af Utskottet såsom ännu mest tjenligeansedde grunder för allmänna bevilluingen, vid tillämpningen kunna lenina rum för en mycket nedsatt eller lindrig beskattning, i fall omständigheterne det medgifva, men att, då sådant först sedan Rikets S auder gudkänt dessa grunder, och Jemlikt 62 och 70 Rege - BevillningsUlskoltcts Utlåtande N:o i5. 3 ringsFormen samt 3o oell 3i §.<§. Riksdagsordningen pröfvat StntsVerkets behof och fastställt bevillningssummans belopp, kan komma i fråga, och Utskottet derefter blifva i tillfälle att lill Rikets Ständer afgifva beräkningar öfver alla BevillningsTitlarne i ett sammanhang, Utskottet förmodar sig nu hafva tillräckligen utvecklat skälen, hvarföre Utskottet icke kunnats afvika från den allt hillils följda, i Utskottets tanka alldeles grundlagsenliga ordning för ärendenas handläggning. I den ordning, som dels det klandrade Betänkandet och dels den vidtagne uppställningen af anmärkningspunkterne föranleda, förekommer nu lill besvarande frågan om återgående till 1810 års BevillningsSystem, uti hvilket en Ledamot inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Ilerr Friherre Jacob Cederström,) förmält sig hafva, genom väckt motion, föreslagit den förändring, att, i stället för behållen inkomst, skulle beräkningen ske efter bruttoinkomst, emedan den, i Herr Friherrens tanka, vore lättare att beräkna, än den behållna, såsom beroende af hvars och ens sätt att classificera sin inkomst; hvarjemte Herr Friherren, sorn förment det
Maj:t, i öfverensstämmelse med de af Stats-Contoiret yttrade åsigter, att, då Magazins-fonden, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers Beslut, fortfor endast för sin utredning, men Creditivet i Banken blif* vit bestämdt att, i händelse af missväxt, användas till landets bispringande, den sist - i4 Kongl. Maj:ls Nådiga Propos. N.o /j.6. nämnda fonden borde blifva den, som af Läns-Styrelserne fordrade redo för hela undsättnings-åtgärden , och med Contant godtgjorde den förra de derifrån lemnade förskott, utan afseende derpå, om de till fullo utgått eller ej, emedan om dessa försträckningar ej skett, Magazins-fonden i allt fall bade kunnat till höga pris och för contant betalning föryttra sina spannmåls-tillgångar, och det således vore obilligt, att den, genom deltagande i en undsättnings-åtgärd, som för den numera var fremmande, skulle blifva lidande derpå, att mera Spannmål blifvit reqvirerad, än som sedermera funnits behöflig. På sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Stats-Contoiret af den 10 sistl. April närmare utvisar, förordnade Kongl. Maj:t härjemte i Nåder, att en liqvid skulle upprättas emellan bägge fonderna, hvaruti Creditivet debiteras, efter fastställda pris, för all den spannmål, som från Krono-Magazinen blifvit till undsättning utlemnad, och crediteras för hvad derå redan blifvit inbetaldt, hvarefter återstoden borde contant betalas genom öfverföring från Creditivets till Magazins-fondens räkning i YexelBanken och alla så väl öfverblifna spännin åls-behållningar i de undsatta Länen, sornobetalda fordringar derstädes blefve Creditivets tillhörighet, att för dess räkning realiseras och indrifvas. Kongl. Maj:t kan ej Kongl.. MajUs Nådiga Propos.
För stadens förskönande och allmänna förbättringars införande har äfven under dessa fem år ganska mycket blifvit åtgjordt och förberedt. Deribland må nämnas: fortsättning af granitkajen vid Blasieholmen Öfver-SCålhållare-EmbelcCs und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Stockholms stad. Innevånare. utefter Nationalmuseitomtens hela vestra sida samt, efter det bro emellan Blasieoch Skeppsholmarne blifvit påbörjad *), intill vestra sidan af denna bros norra landfäste; börjad omläggning af så väl den från Norrbros södra landfäste fram emot Skeppsbron ledande kaj mur, hvilken sommaren 1860 till någon del nedrasat, som ock af denna murs fortsättning till Logårdstrappan; betydliga reparationer å den från brons södra landfäste, i vestlig riktning fram emot Kongl. Kanslihuset, ledande kajmur; kaj anläggningen från slussen fortsatt längs
Och vill Kongl. Majit alltså, med hänvisande till hvad här bilagde Stats-Råds-Protokoll, rörande det af Chefen för Ingenieur-corpsen i ämnet afgifna förslag innehåller, nu af Rikets Ständer, i och för underhållet af ett Sappör-kompani af 120 man, försedt med nödig Befälsoch Civil-personal, samt för öfrigt så organiseradt, som i berörde protokoll omförmäles, i Nåder äska ett årligt anslag af deraf Kongl. Majit anser ett belopp af 3,914 rdr, eller hvad som beräknats vara erforderligt för truppens beklädnad, böra afskiljas och tilläggas anslaget till Försvarsverket i allmänhet, samt återstoden 13,586 rdr sammanföras med anslaget för Ingenieurkorpsen, hvilken korps åter, då den, om Rikets Ständer bifalla hvad nu begärdt blifvit, kommer att med trupp förses, lämpligen kan under rubriken Värfvade Arméen upptagas; hvarjemte Kongl. Majit begär Rikets Ständers medgifvande dertill, att, till bestridande af kostnaderne för det föreslagna Sappörkompaniets första uppsättning, hvilka beräknats uppgå till ett belopp af 16,360 rdr, må användas första årets underhålls-anslag för Kompaniet, hvarigenom beviljandet af särskildt anslag härtill kunile undvikas. Fält-Läkare-Staten. Den i sednare tider yppade svårigheten att hålla Arméens lägre läkare-beställningar fulltaliga, har föranledt Sundhetskollegium, att hos Kongl. Majit i underdånighet föreslå åtskilliga förändringar i Fält-Läkare-korpsens nu varande organisation, åsyftande, att genom Transport rdr S92: 20. 320: — 17,500: — 18,712: 40. Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. om Statsv. 1850. Transport rdr 18,712 ökade utsigter till befordran och i allmänhet förbättrade löne-och pensionsförmåner, uppmuntra yngre Läkare till inträde i korpsen och qvarstannande dervid.