Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 35 §. i Riddarhus-Ordningen synes närmare bestämma detta, då den säger, att ”hvar och en anteknad och närvarande Ledamot äge rättighet att mundtligen eller skrifteteligen väcka alla sädann frågor, hvilka enligt Gruridlagarne kunna i Ständens Plena upptagas”, Här är Lagstiftarens mening tydeligen uttryckt, och då det gifves Frågor, hvilka icke kunna i Ståndens Plena upptagas, så måste rättesnöret derföre hämtas af de öfriga föreskrifter i Grundlagen, angående de ämnen hvilka ej få under öfverläggning förekomma. Jag finnér ingenstädes uti dessa Stadganden, angående yttrande Rätten, någon anledning att det skulle vara til* Ven 13 Februarih låtit att disscursive eller såsom Exempel anföra hvad som ej för öfrigt kan blifva ämne för öfverläggning, och att detta ännu mindre kan vara tillfället, då fråga är om Motioner, sorn till Utskott skola remitteras, synes ännu tydligare, om man blott betänker hvad som är dessa Remissers beskaffenhet och påföljder. Då ett Stånd bifaller Remiss af en Motion, har det väl icke derföre lemnat sitt bifall till sjelfva frågan utan blott tillåtit att den må komma till pröfningmen det kan likväl icke anses annorlunda , än att Ståndet har godkändt både lagiigheten af Ämnet och af Formen. Således om uti en Remiss, där man hämtadt skälen för sitt Förslag af speciela Facta eller PerSonliga förhållanden, någon skulle begagnat denna frihet för att på det orättvisaste och mäst såyande sätt angripa en Person till sin heder och ära, elier om man genom falska framställningar ef händelser eller anledningar, kastat skugga på Regeringens företag och förringat Dess anseende 3 så kan en Författare för allt sådant icke mera tilltalas 3 ty Ståndet som ensamt har ProfOingsrätt-en, har redan dömdt och godkändt hans Anförande; dä det beviljat Remiss.
Banko för hvarje felande kanna bränvin utom ränta å det obetydliga förskott, Leverantören vid kontraktets ingående erhåller. — Då dessa skadeersättningar, hvilka hufvudsakligast ingå tili de Handlande i Staden Sölvesborg, der denna handelsgren har sin uppkomst, till större delen exekutift uttagas, förökas äfven derigenom Bondens kostnader i och för godtgörande af de skulder han iråkat. Att desse kostnader dessutom i sednare tider eller från och med 1840 tilltagit, bevises af den mängd lagsökningar, . som derefter endast å härvarande Landskansli blifvit anställde. 1839 års Diarium öfver utsökningsmål hade vid årets slut 3,168 nummer, hvaremot lagsökningarne sistlidet år uppgingo till icke mindre än 7,208. 3:0. När in gar ne. Jordbruket har sedan min sist afgifne berättelse icke hunnit någon högre ståndpunkt. Allmogen vidblifver sin gamla tro och följer sällan en och annan 5 ståndspersons föredöme, att indela jorden i växelbruk samt till trädesjord; — dock har jordbruket under de fem år denna berättelse omfattar icke fallit. Tvärtom synes en och annan nyodling, ehuru icke så som tillfället lemnar. Det fortgående skiftes verket visar mera allmänt sina fördelar, och synnerligast inom Bräkne och Listers häraders område, der väl afdelade jordrymder förekomma infredade med nu mera än tillförene begagnade, väl uppförde stengärdesgårdar. Omnämnas bör äfven, att inom Länet blifvit inrättade å Holje egendom i Listers härad och å Carlsnäs gård i Medelstads härad Benkfossningsmachiner i och för kreatursbens beredning till gödningsämne, ehuru desamma icke blifvit anlagde i större skala än endast för egarnes eget behof. I öfrigt åberopas sist afgifne berättelsen, eller att höst-råg, potates och korn äro de hufvudsakligaste säden, som begagnas. Hvete odlas mest inom Hoby, Åryd och Asarums socknar. Vår-råg, bafra och ärter sås nästan endast för jordbrukarens eget behof, äfvensom vicker, lin och hampa.
Fröken Prydz står ännu midt i sin utveckling, och vi hoppas, att hon ännu i framtiden skall ge oss mycket och äfven — såsom hittills — alltjämt bättre och bättre. A. B. K a m r a t e n är obestridligen vårt lands förnämsta ungdomstidning och den enda, som utkommer hvar fjortonde dag hela året om. Hemlig sorg. J$akom jag din dunkla ögonfrans glimma ser en pårlklar Den jag tår. sorg, som speglas af dess glans, känner ej och ej förstår, och dock den mig till hjärtat Mitt eget sinne den beskär ett kval, hoars namn jag fastån jag fattar, reflexen som Kom, går. icke vet, att det är af den hemlighet, nyss ditt inre sönderslet. älskade, att gråta ut invid det hjärta, som år ditt, likt sensitivan dig ej slut, men bikta mig din smärta fritt! Ditt ve jag Må — bära skall som mitt. sorgen kring min egen själ sin djupa midnattsskugga slå, dess törne stinge röd min hål! Jag skall ej akta stort — därpå, blott dig jag ser i solljus gå. E. N. Söderberg. Järnvägskvinnor. * ffj|a där skulle jag ha en af mina flickor, » * WP sade min vän häradshöfdingen, då han efter middagen i min lilla ungkarlsvåning njöt af sin cigarr och tankfullt blickade ut öfver gatan, in i den motsatta våningens fönster. V i hade Dyss diskuterat en fråga angående gift kvinnas äganderätt, och jag trodde, att hans yttrande utgjorde en fortsättning häraf, oaktadt jag icke rätt insåg sammanhanget. Min vän har för vana att tänka högt och tycker ej om, att man då svarar onödigtvis. Jag intog därför en afvaktande hållning, och vi fortforo att i den tilltagande skymningen blossa på våra cigarrer utan nå- got synnerligt lifligt meningsutbyte. Plötsligt blef det ljust i våningen midt emot, dit min vän oafvändt riktade sina blickar. Lampor tändes, dörrar slogos upp, och in flög en mängd unga flickor, ifriga och glada, sökande hvar och en sin plats vid de långa skrifbord, som voro ställda i vinkel med fönstren och långt utåt golfven i de stora rummen. Pennorna doppades, och snart voro de unga damerna i fullt arbete.
Så vida Utskottet, genom hvad redan blifvit anfördt, lyckats rättfärdiga sig för den fullkomligt ogrundade misstankan, att uti ett så kalladt Stryp-system, eller skadlig indragning af rörelse-capitalet, hafva sökt ett fortfarande stöd för Bankens silfver-utvexling, hvilken afsigt icke ingått, eller, utan en knappt förlåtlig kortsynthet, kunnat ingå i Utskottets plan, vågar Utskottet äfven hoppas, alt, vid den närmare uppmärksamhet, som derefter egnas åt hvad Utskottet föreslagit och här nedan, till svar å de vid serskilde punkter af förslaget framställde anmärkningar, ytterligare vill anföra, skall vinnas den öfvertygelse, att ej heller några af de tillstyrkanden, Utskottet gifvit, verkligen kunna anses ledande till ett sådant system. Och finner Utskottet, som icke eger att sig utlåta i fråga om det af Herr Friherren uppgifna förslag, angående silfverlån för Statens räkning, utländske lån, till uppfyllande af Bankens behof, icke ega något företräda framför de af Utskottet tillstyrkte crediliv i utländskt mynt, alt begagnas Banco-Utskoltets Utlåtande IV.-o 16. 3 i för den händelse och i den mon, påkänningar S Bankens metalliska cassa skulle sådant fordra. För XJtskottet återstår nu att upptaga de till sista classen hörande anmärkningar, eller sådana, som röra enskilde punkter af Utskottets förslag:
Län motion, om be villning å han iel och rörelse; Allmänna Besvärs• och OeconomieUtskottet: Per Jöns ons ifrån Skåne motion, 0111 försäljning till Skatte af de af Presterskapet i Skåne innehafvande Stom-, Annexoch Mensai-hemman; samt Stats och Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Bengt Gudmzmssons ifrån Halland memorial, angående Kyrkohemmanén i Bal land. S. D. Sedan Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående Curhtisafgiftens fortfarande, blifvit tili BevillningsUlskottet remitterad; så Beslöt Ståndet, att en af I. O. Dahlberg ifrån WesterNorriand väckt motion, att Curhusafgiften i Medelpad kunde användas till inrättande af ett Curhus i Sundsvall, jemväl skulle till berörde Utskott, öfverlemnas. S. D. Sedan Ståndet denna dag] till StatsTJtskottet remitterat Kongl. Majtts Nådiga Proposition^ om rotefrihet för Gapelansboställen och om befrielse ifrån öfverrotering på åtskillige hemman i Jönköpings och Kronobergs Län, ra. m., så beslöts, att ett af samtlige Riksdagsfullmägtige i från - * Prat. Utdr. d. 10 Mars 1834. *7 från Jönköpings Län, rörande della anine, ingifvel memorial, jemväl skulle till samina Utskott öfyerlemnas. den 10 Mars 1834- F v å n H eder v ä r d a Bonde-St Indet. S. D, Wid förnyad föredragning af StalsUtskottets, den 8 i denna månad, på bordet lagda memorial, N:o in, om tillökning med t vän ne Cancellister af Utskottets betjening, fann Ståndet för godt att detsamma bifalla. S, D. Föredrogs ånyo oell bifölls BcviilningsUtskottets, sedan den S idenna månad på bordet b vilande memorial N:o 1, om antagande af Irenne Cancellister, utöfver den i Riksdagsordningen bestämda personal. S. I>.
Krigskollegium haft att dertill disponera endast ofvan upptagna 3,091: 32. — 3,091: 32. — har Kongl. Kollegium alltså, utöfver de för detta ändamål disponibla, tillgångar utgifvit 251: 15. — 402: 20. 9. Häraf är dock, till ersättning af Underhålls-afdelningen debiterade, å räkning med nya mötesoch passevolans-fonderna samt anslagen för exercis-sqvadronernas underhåll och beväringsmanskapets vapenöfningar 222 2. 6. 216: 1. 4. — 104 — efter afdrag hvaraf, hos Utrednings-afdelningen återstår en å nu ifrågavarande anslag oersatt nettobrist af R:dr 29: 12. 6. 180: 25. 5. Å detta förhållande hafva Revisorerne desto hellre bordt fasta Rikets Stånders uppmärksamhet, sorn de hos Utrednings-afdelningen sålunda yppade anslagsbrister icke, i likhet med uppkomna brister ä öfriga, af denna Afdelning förvaltade, statsanslag, blifvit i hufvudböckerna bland ändra fordringar, i afvaktan på godtgörelse, balanserade. §. 3. För båda revisionsåren förekomma bland inkomsterna åtskilliga, icke obetydliga, summor, hvilka, enligt derå afgifna reversaler, influtit såsom betalning för Kronan tillhöriga, å auktion försålda, persedlar, såsom exempel hvarå, må nämnas ett från Stockholms Utredningsförråd år 1849 lefvereradt belopp af 1,068 R.dr 31 sk. 0 r.st. Då auktion sprotokoller och öfriga handlingar, hvarmed uppbörd af dylika medel hör till riktigheten bestyrkas, likväl icke funnits räkenskaperna bilagda, kunna Revisorerne icke undgå att derå, för framtida rättelse, fästa uppmärksamhet. §. 4.
Sedan Herr Grefwe» och Landt-Marskalken tillkännagifwit alt Nidderffaper och Adeln t eftermiddag kl. 5 ffulle samlas till ett upläsningsplenum, hwarwid ingen discussion ffulle förefalla. Ätffiljdes Ridderffaper och Adeln klockan Z till 2» In krotocolli A. 6. LilvsrslolPs, ThorSdagen den 7 December. Plenum kl. 5 eftermiddagen i Uplästes följande: Utdrag af Protokollet hållit hos Högwördige Preste - Ständek sven 8 2 Rowember ^8^9» S. D. Preste-Ständet biföll till alla delar hwad Riksens Högloft. Ständers StarS.Ukffott Uti MemoFjerde Banvet N:o rial 4V2 Den 7 December. rial af deri 17 dennes hemställt, i anledning as Herr Friherre kuöbeclrs förslag, att inom witza Prv» vinccr urrätta, förlägga och underhälla 1,000 L 1,200 Man Soldater utan Kronans synnerliga kostnad, och pä det sätt att Kronans odelbara Parker och Allmän, ningar m. m. skulle till detzaö underhäll och boställen omvändas. Hwilket skulle de Respective Medständen samt Stats-Ulffoctel wördsamt och wänligeu meddelas. k7r 8us>ra. Lx?rotoco!Io I.
I följd häraf lärer det ej kunna påstås, att tiden för en gählenärs hållande i fängelse, genom Utskottets förslag, skulle vara obegränsad; äfvensom Utskottet, med anledning af hvad för öfrigt blifvit anfördt, får erinra: att Concurs-lagen stadgar strängt ansvar för gäldenär, som i concurs undandöljer egendom eller annorledes bedrägligen sig förhåller; att den omständighet, att concurs förorsakar kostnader och besvär, ej synes utgöra giltig anledning alt frånträda den af Utskottet antagna princip; att emot fördelen för gäldenär att under bysättningstiden få afräkna en del af skulden gälla till stor del samma skäl, som blifvit anförde emot bestämmande af viss tid för bysältning; att Utskottet i sitt förslag hyllat den grundsats, att bysättning för samma skuld ej må kunna förnyas, med mindre laglig anledning är för handen, att gäldenären erhållit nya tillgångar, som undandöljas; och att stadgande om någon tids rådrum, hvarunder en frigifven gäldenär ej skulle kunna för annan gäld åter bysätlas, icke vore lämpligt, emedan fordringsegares rätt i allmänhet att få gäldenär bysatt derigenom skulle utan skälig anledning minskas; åberopande Utskottet derjemte, hvad förra Betänkandet innehåller, angående det orättvisa deruti att frånkänna egare af en ringa fordran den rätt alt använda bysättningstvånget, som en större fordringsägare är medgifven. Utskottet öfvergår härefter till upptagande och besvarande af hvad emot hvarje serskildt § i förslaget blifvit anfördt. § *• Herr af Grubbens har yrkat ett tillägg till denna §, hvarigenom skulle uttryckas, att borgenär först efter anställd utmätning egde att njuta by - 4 Lag-Utskotlet» Utlåtande, N\o 157. sättning å gäldenär; men som derigenom skulle upphäfvas den strängare execuliva kraft, som, enligt Kongl. Förordningen den 19 Maj 1706 är löpande skuldsedlar tillagd, lärer detta yrkande ej böra bilallas. § 2.
leke förty är det stora människomassor, som hvarje afton trängas i » the Strand ». Den som vid åttatiden på kvällen, då teatrarna börja, eller efter kl. elfva, då deras föreställningar sluta, besöker denna trakt, märker nogsamt, att världsstadens jättepulsåder där nu klappar ifrigast, — ett feberaktigt pulserande, som möjligen har sin like endast under de trägnaste förmiddagstimmarne å Cheapside, en af Citys förnämsta kommunikationsled. Hvad som vid åsynen af teaterbyggnaderna först väcker vår uppmärksamhet är deras ringa omfång och obetydliga utseende, hvilket naturligen framför allt gäller om de äldre. I » the Strand » stöter den ena teaterbyggnaden tätt till den andra, men gatornas utseende skiljer sig ändock föga från andra större hufvudstadsvägar. Annorstädes är man van vid ståtliga teaterpalats, präktiga portaler, rymliga täckta körbanor och breda uppfartsvägar för ekipa-gerna. Blott de eleganta vagnarna äro ofta tunnsådda. Sådana ses däremot i långa rader äfven utanför de mindre ansedda teatrarna, men den festklädda publik, som åkt i dem, får själf se till huru den från trottoaren kan tränga sig fram till den oansenliga ingången. Och vid representationens slut kunna de få stå både länge och väl under bar himmel, väntande på att det skall blifva plats för vagnen att köra fram. Äfven teatersalongen är vanligen af ganska anspråkslösa dimensioner, men i stället både smakfullt och hemtrefligt dekorerad och möblerad. Där träder nu Mr. Bull in. Hatten på hufvudet, käppen i handen och Öfverrocken ännu på. Den tager han först af, när han Väl, kommit på sin plats, — förutsatt nämligen att temperaturen ej är för låg. I sistnämnda afseende lemna många London-teatrar mycket öfrigt att önska, och det är därför ingenting ovanligt, att Öfverrocken behålles på under hela representationen. Ännu bättre insvept visar sig Mrs. Bull i sin präktiga operakappa och med den dyrbara spetshufvan öfver hår och panna.
Herr Xsorgtk, Oski ^xel. Utan att pä liägot sätt inqä i bewi-ning as wösightten att Gr'wa» xa wärk älffade Fädernesland med den A n ö wi nu äga, får jag ödmjuk-! gen hemställa, om ber kan komma under namn af rättwija au i d.nsamma aöra sä» dane indraaningar som Sm-S-U; stortet föreflagit. Det Högwördiga Presie»St-'ndek har, klokt nog wägrat att meddela någor af Bistops lönerne: sädent hade likwäl utgjort en flor bttp-ruig för Sttten att påräkna. Miluairen är pä läiigr när icke sä lönt; en gansta stor del ak densamma tienar mest parhonncur: om fienden framdeles pa ett mägrigt fält stulle anfalla otz sä behöfweö utan tmstmel al! mac Militair. Mät» te jag förr bcgrajwas under ruinerue as milt Fäderneslands arus, än lcfwa den dag tä det ej skulle kunna uprättbälla fin sjelfständighet och sin ära. I anledning häraf får jag ödmjukeligen yrka att icke näe gon indragning af Militairen make äga runi. Herr 742 Den 12 December. Herr Uo tillie b anförde skciftcligen till Prv, rocollet; Som en wärd Ledamot tinder förmiddags Plenum, med hen honom allena tillhörande snillrikhet och skarpsinnighet, behagat tillkännagifwa sikt missnöje öfwer der sätt, hwarmed den först talande Ledamoten yttrade sig rörande Stats.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 27. skiftes gå; och stadgar 58 § att, om landtbo svedjar, utan hemmansegarens ' lof och minne, han skall bota som för olofligt svedjande är vordet stadgadt. Inom Blekinge Län åter är, genom Kongl. Brefvet den 9 April i8o5, det i 1790 års Förordning om skogarna i Riket bestämda och i nu gällande i8o5 års Förordning äfven bibehållna förbud emot svedjande å sandmo, samt stenbunden och bergaktig mark upphäfvet; hvaremot blifvit stadgadt: 1:0 att svedjande vid den bot och den påföljd, Lagen uti 14 Lap. Byggninga-Balken utstakar, på hvad mark det helst vara må, inom eller utom rätter hägnad och beteshage, icke får ega rum, der ek eller bok finnes växande med annan skog, som svedjas vill, samt följaktligen icke eller på de ställen, der endast bokträd finnes eller uti de egentligen så kallade bokskogarne; 2:0 att hemnjansegare och åboer, så väl af skatte, som krono natur, enär desse sednare lof till svedjande erhållit, äro vid vite af o Rdlr Specie förpligtade att sex år efter det skog på svedjelandet blifvit skördad, hålla den svedjade marken med laga hägnad instängd samt för bete af hästar, får, getter och svinkreatur fredad, hvilka vitesböter skola erläggas för hvarje år en sådan hägnads-skyldighet försummas och så ofta dylikt betande nyttjas; och 3:o att på den mark, hvarå uppodling till åker icke genast företages, all plantering af potatoes eller andra växter, sedan rågskörd efter svedjandet är bärgad, icke är tillåten vid vite af 10 R:dr Specie; och är genom Kongl.
Läraren åtnjuter bostad, 1 tunnland jord och 240 R:dr i penningar, samt ett så kalladt Barnhem, i två afdelningar, den ena i Carlskrona med 25, den andra å hemmanet Skärfvaboda i Rödeby socken med 18 barn. Denna inrättning, stiftad i syftning att bereda värnlösa barn ett hem, der de kunde erhålla föräldravård, underhåll och christlig uppfostran, räknar sin tillvaro från 1859, och har några enskilda personers menniskokärlek helt och hållet att tacka för sin uppkomst och sitt bestånd. Inkomsterna bestå hufvudsakligen af gåfvor och derjemte af fosterlöner för barn, dem fattigvårdsstyrelser eller enskilda inackordera, samt afkastningen af inrättningens hemman Skärfvaboda. Hvad rättsväsendet och fångvården beträffar, meddelas väl fullständiga redogörelser i Hans Excellence, Herr Justitie-Statsministerns och Fångvårds-Styrelsens årsberättelser, men då Blekinge, enligt dessa redogörelser, i förhållande till öfrige län, intager ett särdeles ofördelaktigt rum, hvad angår brottmålens antal och antalet af dem, som blifvit i häkte inmanade, synas dessa ämnen icke böra med tystnad här förbigås. Enligt den senast offentliggjorda berättelsen om rättsväsendet, innehar länet, i förhållande till folkmängden första rummet efter Stockholms stad, i afseende på urbota eller vanfrejdande brott och, hvad angår samtlige brottmålen, fjerde rummet, men, om endast landsbygden tages i betraktande, det första. Senaste berättelse om fångvården, eller för år 1860, visar, att Blekinge, i förhållande till folkmängden, innehar rummet näst efter Stockholms stad i afseende på antalet af de i häkte inmanade, äfvensom att under året nykomne allmänna straffoch arbetsfångar samt krono-arbetskarlar de fleste, likaledes i förhållande till folkmängden, blifvit dömde af domstolar och auktoriteter inom Stockholms stad och dernäst inom Blekinge.
Herr Bergs Rådet von Stockeström och Herr ^88e88or 6-rNn förmenade, at Presidentsvsilorne, ritom den,i Krigs-eolle.alum, icke borde bland Förtroendetjenster räknas Herr brot'088Ol-n Doctor V/ijXman instämde häruti blott i afseende pa Presidents Ämbetet i Kongl. StatsLontoiret. Wid 52 yttradeLedamöterne af BondeStändet sig finna, at deras Stand borde fä wälja Taleman af egna Ledamöter, och en ofrälse Man til becreterLre. Wid 114 §. anförde Riksdagsmannen l^Ltts kebr88on, hwarmed de öfrige Ledamöterne af Bonde-Ständet sig förenade, at ehuru berörde Z. Ämnade anledning at hoppas billiga jemkningar i de Den L Junis. 385 de andra Ständens privilegier, trodde Riks dagsmannen likrväl, at innan sädane je»nkningar »verkligen ägt rum, krivilegiernc icke borde i Grund Lagen bekräftas; til hwilken reservation han funné sig sä mycket kraftigare föranlaten, som hans Ständ, i desi nu »varande betryck, gjorde sig förhoppning, at all jord stulle nägorlunda jemnlikt deltaga uti Rikets tryckande bärdor, äfwensom i förswars-ansialter, hrvarigenorrr Riket »vunne en förökad styrka. dir su^ra. In liäem HANS ^ärta." Och sedan Herr Laron och Landtmarstalken förmält at Lonstimtions-Utstottets Ledamöter, icke nog förmätne^ at tiltro sig hafrva gjort et fullkomligt arbete, »vid stutiusterinZen g-ort, efter inhämtade uplysningar, nägra rättelser af icke särdeles stor betydenhet, hwilka ästadkomme nägon olikhet emot de redan utelöpande afstrifterna, uplästeS följande Forstag til Regeringsform : Wi efterstrefne Swea Rikes Ständer, Grefwar.
Som, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, de i Sverige och Norrige betydligt skiljaktiga tullsatserna å tobaksblad skola hafva framkallat en, för Svenska statskassan likasom för våra tobaksfabrikanter, högst betänklig smuggling, hvilken visserligen synes kunna afböjas genom införselsafgiftens nedsättning till likhet med den norska; men då en sådan nedsättning å en vara, hvaraf införseln uppgår till omkring 2fs millioner skålpund, skulle medföra en statsförlust, hvilken svårligen torde kunna godtgöras genom smugglingens upphörande, samt härvid tillika förekommer, att E. K. M:t möjligen, genom underhandling med regeringen i de stater, hvarifrån införseln af tobak till största delen eger rum, skulle kunna, emot nedsättning af den härstädes nu stadgade höga tullsats å tobak, bereda motsvarande förmåner för våra exportartiklar, få Rikets Ständer underdånigst hemställa, det E. K. M:t täcktes i afseende å tullbestämmelserna för Tobaks-blad och stjelk vidtaga de förfoganden, hvartill, å ena sidan, Norska tulllagsliftningen och, å den andra, diplomatiska underhandlingar i omförmälda hänseende må kunna föranleda. Då tull-lagstiftningen för Kin, Bränvin och Sprit måste i väsendtlig mån blifva beroende af de beslut Rikets Ständer komma att fatta angående den inhemska bränvinstillverkningen och skatten derå, hafva Rikets Ständer uppskjutit pröfningen af tullbestämmelserna angående ifrågavarande artiklar intill dess beslut i nyssberörde hänseende blifver fattadt; men då det är vordet upplyst, att nuvarande förtullningssätt per kanna så väl för bränvin och sprit, som för vin, i afseende å spirituosa både på buteljer och ännu mera på fat, gåfve anledning till ganska väsendlliga misstag vid 312 Expedilions-Vtskottets Förslag till underd.