Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre af Wetterstedt, och af Ledamöterna, Herrar Cuiitracts-Prostarne Ahnqvist och Rönbeck, Herr Radmannen Fredin, samt Riksdagsmannen Nils Månsson från Malmöhus, Eric Johansson från Stora Kopparbergs och Anders Carlsson frän Skaraborgs Län , den sistnämnde såsom Suppleant för Riksdagsmannen Lars Carlsson från samma Län; och uppläste undertecknad till justering ett, förnyadt project till hvar uppå ofvanberörde inom tvänne af Riks,-Stånden gjorda anmärkningar vid Oecuhomie Utskottets förra Betänkande i målet; hvilket Project de af Beredningens Ledamöter, som bivistat Utskottets Plenum densSnle dennes , funno vara författadt i enlighet m®d då framställda Propositioner och PluralitetenS', tagna Beslut, men samtlige d« nu närvarande och Den 5 Augusti och ofvan uppräknade 7 Herrar Ledamöter af Beredningen yttrade sig, nu för deras enskilda del , till Protocollct, »ålunda: ”Emedan vi så mycket mindre kunna instämma Mti de ändringar Pluralitéten af Höglofl. Allmanna Besvär»- och Oeconomie-Utskottet, vid hållet Plenum den 28. af innevarande månad, gjort uti Beredningensprojecterade Utlåtande öfver anmärkningarna emot Betänkandet, angående jemkning uti extra roteringen, som vi, för vår del, anse t frågavarande ändringar helt och hållet afvika från det af Utskottet förut stadgade och af Två Riks - Stånd bifallne Utlåtande i målet, samt vår härom fattade och uti det af oss projecterade svaret å anmärkningarna uttryckte öfvertygelse; — få vi i egenskap af Oeconomie-Utskottets Medlemmar äska, att följande särskilta mening mätte, för vår räkning, uti detta Protocoll inflyta och, sedan densamma blifvit uti Utskottets Plenum uppläst, Expeditionen till Riksén* Höglotl. Ständer åtfölja.” ”Med Herr Öfverste - I.ieutnanten von Heyne äio vl alldeles ense derom, att, jemlikt j, punkten af Oeconomie-Utskottets Betänkande, den 10.
S. D. Till Revillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterades Herr Hiessleiters Memorial, om medel emot brån vinets omåttliga förbrukning, jemt# H err Ekermans yttrande i ämnet. S. D. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten blef HerrLefflersMemorial, angående straffbestämmelser för dem, som, genom fylleri och en oordentlig lefnad, förorsaka, att de» ras hustrur och barn falla allmän Fattigvård till last, jemte det skriftliga vttrande Herr Helsin gins i ämnet afgifvit, remitteradt. STOCKHOLM, tryckt hos Jon, Haeggström, 183g. frötVt Jr. d. i o Dec. /jmx, S. D. Biföllos Stats-Utskottets Memorial N:o 3, i anledning af Kong]. Maj:ts Nådiga Berntss, angående sökt befrielse från Tiondes utgörande för Alun - tillverkningen vid JLowers Bruk, samt om uppmuddring af hamnen vid Degerhamns Lastageplats å Öland, och N:o 4, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Berntss uppå Fändriken A. W. Munthes underdåniga Besvär, rörande utbekommande af skogs-åverkans böter. S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterades Herr Westmans muntliga Motion, om förslag till besparing uti transport-kostnaden för den Salpeter, sorn till Kronan erlägges. S. D. Bifölls Bevillnings-Utskottets Memorial af den 3 dennes, (N:o 1) om antagande af ökad Gancellie - betjening. S. D. Vid Banco-Utskottets no föredragne Memorial af den 27 sisth November (N:o 3), angående tryckning af den från Banco-Fullmägtige till Banco-Utskottet vid denna .Riksdag afgifna Berättelse, lät Ståndet bero> utom hvad anginge hemställan, att den för ifråga Si/i. tilt R, St.
Men, huru kan man annars med kännedom vin TullnärerS beroende af ett Förmanskap, som sjelf delar winsten af en sakfall) mans olycka, i allmänhet begära eller wänta ett åsidosättande af egne fördelar och bland besia ända till sjelfwa begreppet om widare bibehållande inom tjcnsten och Tullwerket. Lat i fragg om uopkommen twist emellan Sä« tene, Frälse, Rä- och Rörs Hemman och annan Bonde, under sanuna.Lag och samma Oswerhet, Frälse, In - 244 Den 4 November Jnspeckoren wara Ordförande och haftva Frälse-LänSmän till Bisittare; hwilken är som ej finner det olämpliga i denna uppställning, och hwem kan dock motsäga att jämnförelsen är träffande. Dä således all mindre säkerhet för den allmänna rättwisan bör undanrödjas, magar jag underställa, om ej med upphäfwandet af deffe flags Tull-Rätter, de frågor som i en eller annan matto bära namn af Tullärender eller Confiscations-mäl, kunna ransakaS och afvömmas wid Städernas Rädstuftvu - Rätter, med Appellations-Rätt Lill de Collegier, hwarest malen efter deras olika bestaffenhet böra efter redan gifne Författningar widare bandleras. st. v. Winberg. Afstriftens rigtlghct intygar stoli. I^olmborAston. ^err LöäerKMm, Larl, hade inlämnadt ett Memorial, hwilket upplästes, sä lydande.
Om fältet vid Bornhöfd varit sönderstyckadt genom våra laggilda Svenska gärdesgårdar, så hade måhända äfven det skickligaste och raskaste cavallen derstädes föga kunnat uträtta. Enär återremiss utan tvifvel kommer att äga rum, tror jag det vara lämpligast att nu ej längre uppehålla R. o. Ad. och att först inom Utsk. upptaga de öfriga anmärkningarna. Frih. Cederström, Jacob: Den siste värde talaren har ansett sig befogad att mot mig anmärka, det jag skulle hafva beskyllt StatsUtsk. för afsigt att göra landets försvar omöjligt. Jag har erinrat om ordforms i StatsUtsk. bekännelse om Utsk:s afsigt att göra nuvar. statsskick omöjligt, och att jag fann Utsk:s grunder för reglerm af 3:dje hufvudtiteln äga det närmaste sammanhang med det af Gr. Horn tillkännagifna ändamålet i och för reglerm af aldra hufvudtileln, nemi. alt göra närvar, statsskicket omöjligt. Ilär vid 3:dje hufvudtileln gäller det att göra försvarsverket likaså. — Att göra försvarsverket omöjligt, har han ansett förrädiskt; men han har dertill lågt, att det skulle vara tillåtet att göra den närvar, ministeren omöjlig. Att göra statsskicket omöjligt, måste väl jemväl innefatta det dermed förenade försvarsverket likaså. Jag lemnar derhän hvad talaren menar med det tillåtna att göra ministeren omöjlig; 5o4 Den g Maj e. no. ty del hör icke hit. Men, i anledn. af hvad han yttrat i afseende på sjelfva förslaget eller förslagsfrågorna, huruvida nemi. indeln:s-verket holde successivt indragas och bevär:n utbildas genom ökad exercis, har jag begärt ordet, för att förklara, att indeln:s-verket tillhör icke enskildt armeen; det tillhör så väl civilsom krigsstaten.
St:r, som pröfva och bestämma de utgifter, hvilka utaf denna betalnings-fond skola bestridas, så syne3 det också vara i sin ordning, att utbetalningarne verkställas vid samma Verk, hvarifrån penningarne utgå. R. St:r skola då icke nödgas, att tidt och ofta besvära K. M:t med utfärdandet af anordningar till StatsContoret å utgifter, hvilka redan äro af R. St.'r pröfvade och fastställde, men hvilket åter icke kan undvikas, sedan medlen blifvit från RiksgäldsContoret till StatsContoret öfverlemnade. I stället för att Räkenskaper och anteckningar öfver Riksdagskostnads-medlen hittills blifvit förde på 3:ne ställen, nemi. i RiksgäldsContoret, Kgl. RäuteKammaren och hos den enskifte Redogöraren, kommer Redogörelsen, att fästas vid ett enda Verk. Det är icke sannolikt, att, efter Riksdagens slut, utgifter, i och för Riksdagen, skulle kunna komma i fråga af sådan beskaffenhet, att anledningen icke ens skulle kunna vara känd, innan R. St.T åtskiljas. Och derest någre andre utgifter i och för Riksdagen än sådane om hvilkas, godtgörande föreskrifter blifvit meddelade, skulle förekomma, så äga vederbörande öppet, f Beta ii kan den. 9 att, under påslående Riksmöte, sine anspråk anmäla, då R. St:r komma i tillfälle, att, efter anspråkens beskaffenhet, fatta sine beslut. Men skulle, emot förmodan några sådane utgifter, i och för Riksdags skuld komma i fråga, hvilka böre af K. M:t anbefallas, så kunna de verkställas af StatsGontoret förskottsvis, mot ersättning från RiksgäldsContoret.
_ Uti dessa §§. hafva Revisorerne uppgifvit förteckning på anvisningar å Andra, Fjerde, Sjette, Sjunde och Åttonde bufvudlitlarnes anslag till extra och oförutsedda utgifter, äfvensom på samma titlars besparingar, samt på anförda skäl föreslagit, alt å allmänna indragningsstalen under Nionde hufvudtiteln, som bestrider sådana pensioner, hvilka i följd af författningar ne utgå, hädanefter jemväl uppföres ett anslag till nådegåfvor, gratifikationer och sådana pensioner, hvilka af gunst och nåd tilldelas; hvaremot anslagen till extra utgifter kunde i samma förhållade minskas, för alt derefter användas endast för de öfriga tillfälliga behof, som med hvarje särskild hufvudtitel äga gemenskap. — 312 — Öfver detta förslag liar Siats-Kontoret, uppå erhållen remiss Irån Eders Kongl. Maj:ts Finans-Departement, afgilvit underdånigt utlåtande, hvilket här åberopas, så lydande: (se här ofvan sid. 286—287). Stats-Kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigsle Allernådigste Konung! Eders Kongl. M a j: l s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, P. WESTERSTRAND. G. E. AF TUNELD. L. G. af SILLÉN. Th. NYSTRÖM. Stockholm den 20 Januari 1848. O. F. af Sillen. C. fV. Gråå. - 313 Kongl. Stats-Kontorets underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid 1844 och 184-5 års redogörelser för Stats-verkets spanmål, kreditiv-fonden, undsättnings-anstalterna och f. d. allmänna magasinsfonden. Stor makt i g ste Aller nådigste Konung!
Vidlyftigheten af den discussionen visar nogsamt huru svårt det blir att komma till resultat med hvad man nu så ifrigt, men så sent påtänkt och önskar. Jag vill icke nu motsätta mig remiss till Utsk. Jag har sjelf vid denna Riksdag fått en gång erfara huru det smakade i fråga om ett ämne, som, utan att förändra natur af nytt eller icke nytt, likväl sedan ansågs kunna remitteras blott genom skillnaden att blifva i tryck framställdt, i st. f. att munteligen föredragas. Jag fann detta för min del obehagligt och jag vill icke utsätta någon annan för detsamma. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Hjärne: Jag har icke begärt ordet för att uplysa Frih. Raab om det misstag han gjort i upfattningen af mitt yttrande. Han får läsa det i prot:na framdeles och torde han finna hvad jag funnit under discussionen, nemi. att jag i nästan alla delar instämt med Hr von Hartmansdorff, och af sådan anledn., när Hr von Hartmansdorff nu afstätt ifrån sin begäran att motionen icke måtte remitteras, så afstär äfven jag derifrån. Jag har väl icke begärt detta utan anhållit att motionen måtte blifva lagd till handlingarna, men om den remitteras, så anhåller jag, vid denna remiss det föreläggande för Utsk. att icke inkomma med yttrande deröfver förr än det hvilande förslaget är afgjordt. Derigenom vinner jag del ändamål jag åsyftat nemi. att icke en tidsödande och kostsam discussion här må ega rum, hvilken icke skulle leda till något resultat. Hr von Kramer, Anders Robert: I det jag till lidens vinnande och till undvikandeaf uprepande helt och hållet instämmer i Hr Bildts sista yttrande så väl i afseende på R. o. Ad:s 456
Hvad sålunda hemstäldt och anfördt blifvit har Utskottet i öfvervägande tagit; och om Utskottet, å ena sidan, medgifver, att inkomsterne uti Tingsgästningspenningar och Sakören, hvilka, i Öfverensstämmelse med innehållet af Kongl. Brefvet den 20 Februarii 1753 och Kongl. Förordningen den 30 Januarii 1779, äro Nämndemän tillslagna, uppgå i allmänhet till ett mindre betydligt belopp, så har, å den andra, Utskottet trott sig böra fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet vid de frioch rättigheter dessutom, hvaraf Nämndemän i och för deras tjenstebefattning äro i åtnjutande; och Utskottet får således vördsamt upplysa: 1:0 Alt Nämndemän äro, enligt 3 § af Kongl. Reglementet 1741 > från skyldigheten att erlägga Lagmansoch Häradsböfdings-räntan frikallade. Besv. och thion. Att de, jemlikt stadgandet i Kongl. Brefvet af den 27 Junii 1791 , äro befriade från inqvartering. 3:o Att frihet från skyldigheten att hålloch Krono-skjuts utgöra är dem vorden förunnad, på sätt och med de undantag, hvarom Kongl. Kammar-Collegii Kun•görelse den 3 December 1821 förmäler. 4:0 Att Nämndemän vid extra förrättningar njuta, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Taxa på Expeditions-lösen den i5 Maji 1821, skjuls för en häst, och i dagtraktamente 24 sk. B:co. 5:o Att de, enligt 4 Morn. af Kongl. Kungörelsen den 21 October 1817, erhålla v-id extra ordinarie förrättningar i privata ärenden, likaledes 24 sk. B:co i arfvode för hvarje dag, utom skjuts för en häst. 6:0 Att de, jemlikt förenämnde Nådiga Taxa, undfå i lösen 8 sk. B:co för det usta och 4 sk.
Enär denna Sqvadrons utredning och beklädnad underhålles af Jemtlands Reserv-medels-kassa, men den omedelbara underhållsförsorgen åligger Krigs-Kollegii Utrednings-Afdelning, som förskjuter utgifterna, emot ersättning från bemälte Kassa, har ifrågavarande, af Utrednings-Afdelningen utbetalda, besigtningskostnader icke kunnat i kassaräkningen afföras annorlunda, än såsom ”förskott emot ersättning.” Rörande Revisorernes anmälan, att bland ”debiterade medel” utförts en summa af 1,212 R:dr 13 sk. 3 rst., efter afdrag af 30 R:dr, men att i Underliålls-Afdelningens conto begge dessa belopp med tillsammans 1,242 R:dr 13 sk. 3 rst. blifvit debiterade, har den upplysning bordt meddelas, att afdraget af berörde 30 R:dr skett till undvikande af omvägen medelst särskild afoch påföring utaf summan. Vidkommande den, enligt uppbördssammandraget, utöfver extra anslaget förskjutna summa af 9,151 R:dr 40 sk. 4 rst., hvilken sedermera blifvit slutliga summan af ”debiterade medel” fråndragen, så emedan denna Utrednings-Afdclningens fordran bordt, i enlighet med räkenskapsformuläret, upptagas i uppbördssammandraget, var det äfven nödigt att från de under titeln ”debiterade medel” upptagna summor, bland hvilka omförmälda 9,151 R:dr 40 sk. 4 rst. funnos, afdraga detta belopp till förekommande af dubbel debitering. Sedan Kollegium, efter hvad Kollegium vågar förmoda, nöjaktigt förklarat de särskilda anmärkningar, Rikets Ständers Revisorer i denna punkt af Berättelsen framställt till ådagaläggande deraf, att UtredningsAfdelningens räkenskaper varit förda efter en mindre redig method, anser Kollegium sig, med anledning af detta omdöme, i öfrigt böra underdånigst anmäla, att, vid räkenskapernas uppgörande, de för desamma fastställda formulärer, så nära möjligt varit, tjenat tili efterrättelse.
»Ja-ja», stammade han till sist, »de’ ä’ ente alltid, en kan se opp.» Landshöfdingen blef utan rådjursstek den gången. »Det är nu många år se’n gubben dog», slutade berättaren melankoliskt, »och se’n dess har jagten i grannskapet blifvit alldeles försummad. Se, han hade respekt med sig – Jöns Isaksson – och ...» »Och minnet idealiserar – inte sant?» inföll en af de närvarande. »Jag vet inte det – kanske», sade berättaren eftertänksamt. »Mina egna hågkomster af honom och andras berättelser ha så smält samman, att jag nu inte kan skilja det ena från det andra. Men hvad jag vet, är det, att sådan han nu var, var han en jägare som vi i våra tider skulle få leta efter med ljus och lykta – och derför ska’ vi dricka hans skål här i qväll.» Och den nya jägargenerationen reste sig upp, stötte samman sina glas och tömde dem andaktsfullt för Jöns Isaksson – jägaren af gamla stammen, den gamla goda. Fint folk. Det var lördagsqväll, och fru Löfberg stod på sin bofälliga förstugtrappa vexlande de sista sqvallerfraserna med sin väninna, fånggevaldigerns fru. »Ja, och här om dagen hade hon sagt att...» Hon höll inne ett ögonblick, ty på vägen kom en landstrykare med knölpåk i handen och rensel på ryggen; hon väntade på, att han skulle passera förbi, innan hon fortsatte sitt förtroliga meddelande. Men strykaren stannade. »Ursäkta», sade han och tog hatten af, i det han gjorde ett militäriskt ställningssteg – »skofabrikör Löfberg bor ju här?» Fru Löfbergs ansigte, som sett skarpt och misstroget ut, klarnade plötsligt. Hon märkte, att hon hade med en belefvad karl att göra. »Jag är skomakaregesäll, och jag reser i min profession; herr Löfberg skulle väl inte möjligtvis ha en plats ledig?» »Jo-o. Det har han just för tillfället.» »Det skulle väl inte vara fru Löfberg sjelf jag har den äran att tala med?»
Hån skulle kunna erhållas ; derom våga Förenade Utskotten icke något yttrande; Emedlertid anse Utskotten sig böra tillstyrka, att det ina i underdånighet öfverlemnas åt Kongl. Maj:t, att, uppå Riksgälds-Contoirets gärantie och dess Obligationer, inom och utom Riket upptaga Ett Lån . i Silfver till ett belopp af Två Miliqner Riksdaler emot Sex procents ränta, att efter 5310 års förlopp afbetalas med En femtedel af Capitalet årligen men med rättighet för Riksgälds-Contoixet, att dess förinnan samma Lån efter Sex månaders uppsägning infria; samt att säkerhet må Xångifvarne anvisas, för Capitalet, uti Ktlngs■g^rdarne och de Kronans enskildt tillhörende Skogar och Parker, samt för Räntan uti den inflytande Tull-Uppbörden.
Ständers Lag* samt Allmänna Besvorsoch EkovoviiUtskotts Betänkande, i anledning af yrkad ändring uti nu gällande Lörjattvingar, ruvande skyldigheten att deltaga i Stängsel omkring Skog och Skogsmark. Genom ProtocoIIsUtdrag af den 17 nasti. Februarii, har Ilederv. BondeStåndet till Utskof en remitterat ett af RiksdagsFullmågtigen från Södermanland, Eric Larsson , till Hederv. Ståndet ingifvet Memorial, deruti Riksdagsmannen anmärker skadligheten deraf, att, då Hemmansegare, sorn hafva Skogsmarker, med stöd af Kongl* 204 LagUukottets Betdnkandett.
— Men ett straff i tiden skola de dock icke undgå, det, att efterverlden skall fälla den dom, ”alt den minister, under hvilkens tid den s. k. cabinettscassans skuld blifvit gjord, har bedragit både sin Konung och dem, hos hvilka han uppnegocierat medel;” — Konungen nemi derigenom, att han icke upplyst Honom derom, alt Han såsom Sveriges Konung icke kunde göra lån eller skuld, ulan Dess Ständers samtycke, något, hvilket han såsom minister både kände och borde känna; långifvarne åter derigenom, alt han hos dera gjort lån på en credit, hvilken han ingen lätt ha - 664 Den 27 Februari f. m. de alt begagna. Jag beklagar både den förre oell de bedragne. Den förres olycka var, att han bibehöll den gamla surdegen, öfverlefvorna af Sveriges olyeksgenier, tjenstandar från den samvetslösa oduglighetens tider, ännu så menlösa i minne. Jag kan icke mera än säga, ”det var olyckligt!’’ Eft.erverlden skall icke derföre säga, ”alt vi velat pungslå Svenska folket”, ty klart är af 76 §:n Reg.F:n, att utan Ständernes samtycke hvarken utrikes ministern eller någon annan kan under den ena eller andra cassans namn belasta Riket med någon gäld, för hvilken del står i betalningsskyldighet, och att således ifrågavar. skuld icke är Rikets utan hela ansvaret för densamma hvilar på den eller de ministrar, genom hvilkas förvållande skulden blifvit gjord. Har skulden blifvit gjord utan R. St:s samtycke, får den också betalas utan deras biträde, och hvem helst än förlusten genom ministrarnes oredliga förfaiande vid denna skuldsättning kommer att drabba, kan den aldrig med rättvisa komma att drabba Sveriges Rike och Svenska folket. Man torde kanske framkasta: ”Det är visserligen sannt, denna skuld liar blifvit gjord utan Ständernes vetskap och samtycke, den är således, på grund af 76 §:n Reg.F:n, icke Rikets, och R.
franiåt; guld hittas äfven i gedigna klimpar, så att efter 12 års friiiva.ro de båda resenärerna, och med dem Johns far, kunna återvända till hembygden som välburgna och erfarna män. Boken kan tryggt sättas i händerna p i tiotill tolf-kriga barn, livilka skola läsa den med verkligt nöje, - icke blott ssluka&gt;i den - livilket i och för sig gör den värd ett erkännande. ' Illiistrationeriia äro, med undantag af titelplansclien, Neds porträtt, temligen obetydliga ocli kunde saklöst varit borta. Viigvisnrm af Fednzore Cooper. F r i bearbetning för ungdom af Pcud Moritz. Med fyra planscher i färgtryck. Öf versättning af Hjalmar Barkht. DB man ser gamla framstiiende författares verk moderniserade och bearbetade för iingdom, kan man ej afhålla sig frbn att undra, hvad förf attarna själfva skulle sgga om denna on~gestaltning af deras arbete. A t t livarkeii Cooper eller hans gamla vänner och beundrare skiille lcänna sig fiillt nöjda med den nya form, i livilken den s$ omtyckta Vägvisaren liar uppträder, därom äro vi öfvertygade. Men de unga däremot, som ej uppdraga några jämförelser mellan originalet och bearbetningen, skola helt visst finna ett oblandadt nöje i de liar s&amp; lifligt skildrade händelserna, som. i rask fart följa p i hvarandra. De böra också med intresse i Vägvisaren kunna kanna igen urtypen till de djhrfva och ädla jägare, mekl livilka de gjort bekantskap i sal många sindianböcker D. Boken kan rekoinmenderas å t barn mellan 12-14 år. Öfversättningen ar god. Lusning för gossar. Utgifven under medverkan af kontraktsprosten doktor Marc. Wester. Fritzpatrick Tmpperir. Berättelse fr %n klippiga Bergen och Nordamerikas prärier af Oskar .Höcker. Från tyskan öfversatt af Ebba Wester. Pris: kart. i klotb.
Något spår till missämja mellan infödingarne och oss egde aldrig rum, och jag har allt skäl att förmoda, att de länge skola hafva vår öfvervintring i kärt minne, i synnerhet som jag för att ej bortskämma fångsten på det allvarligaste förbjöd allt obehörigt intrång i deras säljagt. Troligen vore det omöjligt för en tschuktsch att intaga en europeisk arbetares ställning. Det har dock händt, att tschuktscher följt med hvalfångare till Sandwich-öarna samt utbildat sig till dugliga sjömän. Under vår öfvervintring fingo ett par unga män vanan att dagligen inställa Tschuktschiska bensniderier. Sälar, hvalrossar, en sjöbjörn? (nedersta figuren till venster). De fyra nedersta nat. storl. de öfriga 2/3 af nat. storl. Tschuktschiska bensniderier. Fiskar, fluglarver (gorm), blötdjur och hvalar. N:r 1–9 o. 14 nat. storl., n:r 10–13 2/3 af nat. storl. sig om bord och der, i all maklighet förstås, tillhandagå med åtskilliga göromål, såsom vedsågning, snöskottning, hemtning af is o.s.v. De fingo i ersättning mat af det som blef öfver och underhöllo derigenom till stor del ej allenast sig sjelfva utan äfven sina familjer under den tid vi vistades i deras granskap. Om man jemför hvad jag här anfört med sir Edvard Parrys mästerliga skildringar af eskimåerna på Winter Island och Iglolik och dr Simpsons af eskimåerna i nordvestra Amerika eller med de talrika berättelser vi hafva om eskimåerna på danska Grönland, så skall man finna en mycket stor öfverensstämmelse i tschuktschernas, de vilda eskimåernas och grönländarnes naturanlag, lefnadsvanor, fel och dygder.
Segelfartyg: 1 linieskepp i tjenstbart skick, med 66 kanoner; 1 dito i användbart skick, inredt till sjukskepp; 6 dito ur tjenstgöringsstånd; 2 fregatter, hvardera om 36 kanoner 1 fregatt med 32 kanoner i 1 tjenstgöringsstand; 1 dito i användbart skick, om 50 kanoner; 1 dito ur tjenstgöringsstånd, om 44 dito; 2 korvetter i tjenstgöringsstånd, om 18 kanoner hvardera; 1 korvett i dito, med 36 kanoner; 1 dito af jern och i godt stånd, om 8 kanoner; 1 dito af trä ur tjenstgöringsstånd; * 3 briggar, om tillsammans 24 kanoner och i godt skick; 1 brigg i användbart skick; 4 chefsfartyg i godt stånd; 10 kanonskonertar i tjenstbart skick; 1 kanonskonert i användbart dito 1 dito, till tjenstgöring oduglige. Roddfartyg: 40 bombkanonslupar, deraf 30 äro i godt och 4 i användbart stånd samt 6 erfordra reparation; 12 landstignings-bombkanonslupar, af hvilka 8 äro i godt och 1 i användbart skick samt 3 tarfva reparation; 2 rodd-bombkanonbåtar i godt skick; 8 mörsarefartyg, deraf 6 i godt och 2 i användbart skick; 12 kanonslupar, hvaraf 6 äro i godt stånd, men de öfriga befinnas oanvändbara. 185 kanonjollar, deraf 80 äro i godt stånd, 13 i användbart skick samt 12 odugliga. Utom här ofvan upptagna fartyg, finnas vid Kongl. Flottans båda stationer och depöten 5 mindre ångslupar, åtskilliga rekognosceringsoch avisofartyg, artilleripråmar, lastdragare och roddfartyg m. fl. af smärre certer. § 2. Efter tagen kännedom om hvad såväl Kongl.