Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nedsättning tullinkomst. i Förhöjning i tullinkomst. Banko. Banko. Beck . Beckolja Bränvin och Sprit: 8" » 894,600) 8,860) Införseln tillfällig; hvarföre ej beräknas. Fransk Sprit . Bomulls&c.: färgadt, alla slag. » 159,123 5,304 5 Kamel-: ofärgadt &c » 4 — 13 färgad t &c » 152 12 8 Ull-, alla slag: ofärgadt &c » 50,066 3,337 35 färgadt &c » 50,358 4,028 31 — Gryn, a lia slag, &c » 962,881 6,419 10 — Hudar och Skinn: ej hänförliga till Pelsverk: oberedda: torra, osaltade &c. saltade &c. 2,362,884 11,814 7,876 20 13 våtsallade &c. » 2,063,773 10,068 42 — Humle » 107,240 4,289 29 Jern: Gjutet: Tackoch Barlast &c. Smidt eller valsadt: Stång-, Plattoch Band&c. Sk@- 1,050 ej infördt 448 Plåtar: oförlenta dito förtenta Prop. J\s SI. Transport: Ljus: Talgoch Palmetin g" Stearinoch Margarin. » Andra slag » Oljor, alla &c » Salpeter &c. intill slutet af år 1858 »j från och med år 1859 . »( Salt: oraffineradt: Kok T:r Berg » Stearin g" Stål, alla slag » Tjära &c T:r Tobak: oarbetad: Stjelknr ... g" Tråd: Guldoch Silfver-, oäkta Lod Koppar &c.: förgyld &c g" andra slag » Väfnader: Heloch Halfsiden, Leib och Plys g" Summa Utförsels-tull: Trävaror:
Han Den 24 Mars f. m. yrkade nemi. då, i form af en contraproposition, alt Ståndet skulle organiseras genom val och inskränkas till i5o ä 200 ledamöter. Följden af en sådan förändring skulle troligen hafva blifvit den, att Högh Ståndet kommit att representeras endast af embetsman, som innehaft förtroende-sysslor; och jag öfverlemnar till de andra Ståndens samt allmänhetens bedömande, hvad inflytande detta skolat hafva på ärendernas behandling. Ilade jag icke varit tillstädes, och Landtm, icke vägrat propos. pä deu grund, att frågan icke varit underkastad Utskrs pröfning, så hade R. o. Ad. måhända 1111 varit representerade på det sätt, den värde le damoten ännu tyckes hafva i sigte. Gr. Cronhjelm: Då här är fråga om, att R. o. Ad. bör uttala en opinion, anser jag beslutet varn af mycken vigt. Jag behöfver icke nu för R. o. Ad. uttrycka min förut yttrade öfvertygelse om behofvet af en förändrad Representation. Jag vill samma ändamål som Hr Bråkenhjelm; men jag söker det icke på ensidiga vägar, icke derigenom, att något visst Stånd par surprise betages sin representationsrätt. Jag har alltid funnit underligt, att då Nationen (om jag får antaga, att RiksSt. representera Nationen) bestämmer de öfriga Ståndens representationssätt, så skall deremot R. o. Ad:s bero af Ståndets majoritet, och af en majoritet, som vi vid föregående riksdagar sett vara lätt att få åt det häll, de magtägande önskat. Jag tror således, att R. o. Ad. nu bör uttala den opinion, att Ståndets representationssätt bör intagas i grundlagen, för alt icke bero af majoriteten inom Ståndet. Det är ganska gifvet, att om en officerscorps skulle välja sin representant, skulle valet falla på reg:tschefen; det vore svårt för officerarne att frångå honom. Äfven så skulle landshöfdingarna kunna verka i tid och skaffa sig röster af iandtadeln, R. o.
C och D, bilagda Utdrag ur Götha Kanal-Bolags och Malmö f. d. Diskontverks Räkenskaper_, utvisande nämnde Diskonters skulder och tillgångar den 1 Oktober 1818, då befattningen med desammas utredning af Herrar Fullmäktige öfvertogs, samt den 3i December 1840. Härvid böra dock Revisorerna anmärka, att nästan hela beloppet af de i räkenskaperna, vid sistnämnde tidpunkt, balanserade tillgångar utgöres af fordringar, hvilkas liqviderande alldeles icke, eller till blott en högst obetydlig del , kan påräknas. Diskonternas Revisorerna hafva låtit sig förevisas de af Diskont-Ombudet för Lånebandvarade reverser och öfriga handlingar angående Diskonternas ännu Diarier.C återstående fordringar, äfvensom Revisorerna tagit kännedom om de utaf Ornbudet förda Diarier; och hafva Revisorerna härvid, hvarken i ena eller andra hänseendet* funnit något att erinra. Decharge Slutligen, och då Revisorerna funnit, att, med undantag af hvad Ffä' Htr'ar ofvan blifvit anmärkt, Herrar Fullmäktige i allt öfrigt uppfyllt sina tige. åjjgganfjen mccj fullkomligt nit och vaksam uppmärksamhet förVerkets ändamål, tillstyrka Revisorerna, att Herrar Fullmäktige må erhålla decharge för den tid, hvilken nu fulländade granskning omfattat. — 27 — Till följd af Revisorernas enhälliga öfverenskommelse, äro de emot en och annan af förestående punkter anmälda reservationer endast intagna i Revisorernas protokoll. Stockholm den 14 December 184r * På Högloft. Ridderskapets och Adelns vägnar. Jacob Cederström. R. von Krcemer. Leonnard Fr. Rääf. Fredric Aminoff. J. F. Ehrenstam. G. G. Gedda. På Högvördiga Preste-Ståndets vägnar: JV. J. Ekdahl. Sven Lidman. P. O. Carlander. G. TV. Gumcelius. E. Bergqvist, Johan Ekstrand. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: And. Berg. J. F.
»Är det något som fattas?» »Jo-o, det vill säga – jag vet inte – jag» I detsamma sa fröken eller frun, eller hvad hon var för slag, något som bestämdt skulle ha kommit mitt hår att resa sig, om det inte varit så väl fastsatt med 6 bennålar, och då svepte jag schalen omkring mig och steg upp. »Hysch, hysch», lät det öfverallt. »Moster ska strax tala om samskolor», hviskade Ester ifrigt. »Det må hon», sa jag, »men inte blir det för mig. Jag har fått nog – jag går – jag mår illa – ingenting kan tvinga mig – jag menar – det skulle du göra med.» »Nej tack», svarade Ester litet kort, »jag stannar. Nog märkte jag att hon kände sig sårad, men jag hade bara en tanke, den, att komma därifrån så fort som möjligt. Också riktigt ramlade jag nedför trapporna, till stor förnöjelse för två skolpojkar, som slank in på nedra botten med griffeltaflorna dinglande bak som ett par lösryckta skyltar. När jag kom hem, så satt Villy och Gustaf fortfarande och spelade Halma som ett par riktiga små oskyldiga änglar, omgifna af de sötaste moln af cigarrök. På bordet stod punsch, allt såg så hjärtans hemtrefligt ut, men när jag tänkte på hvad jag nyss hört så Hvem kunde veta, hvem kunde veta ! ! »Redan hemma, gumman?» sa Gustaf fryntligt. Jag knep i hop läpparna och började att ta af mig hatten. »Det var värre än på Varieten, eller hur, tant Lova?» frågade Villy och kisade. Jag teg fortfarande, ty förr hade jag bitit af mig tungan än berättat hvad jag varit med om. »Det blir kanske så godt vi slutar», sa Gustaf, som jag tyckte, litet ängsligt. »Åh», sa jag med dof röst, ja, jag hörde själf hur dof den lät, »har du inte gjort något värre i dina dagar så Spela ni – om ni kan!» Men Gustaf hade i en hast mist all smak för spelet, och Villy kilade sin väg efter en riktigt lam ursäkt. Bestämdt hade de inte dåligt samvete båda två! Jag var som förstenad invärtes.
I denna fråga är för öfrigt så mycket ordadt i allmänna tidningar, att jag hade önskat, det anledning ej blifvit gifven till detta ämnes ytterligare omröring. Frih. Sparre, Sixten, förenade sig med Hr Cederschjöld, Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag skulle förgäfves bjuda till att förklara den åsigt, hvarifrån Hr Cederschjöld utgått, om jag ej påminde mig, att den värde talaren under föregående Riksdag både från sin bänk inom Ståndet och uti Constit.-Utsk. förfäktat en opinion, stridande mot den, jag alltid sökt göra gällande. Detta måtte vara anledningen, hvarföre ämnet är ömtåligt. För mig kan det ej vara ömtåligt att rätta ett misstag, ej heller för Ständerna eller för Konungen. Den värde talaren erinrar (Worn, att ingen yttrat sig mot formlösheten vid frågans afgörande under sista Riksdag. Jag var ej inom detta hus närvarande, då denna Den 3 Mars f. m. fråga liar afgjordes, och jag liar afgifvit en reservation deremot, hvaruti jag sagt, att jag hoppades, det Konungen ej skulle sanctionera beslutet. Konungen har ej till detta beslut gifvit anledningen. Han har begärt, att man med rustoch rotehållare skulle få uppgöra contract om passevolancen. Det är tre Stånd, som ändrade frågan från contract till beskattningsfråga. Denna sista fråga har blifvit olagligt behandlad, och jag finner ingen anledning, hvarföre R. St. skulle vidblifva ett beslut, sorn af misstag (jag vill ej säga uppsåtligen) blifvit fattadt. Jag kan på ingen grund frångå min rätt att begära remiss af motionen. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: I sjelfva hufvudsaken instämmer jag med Gr. Horn, att det vore väl, om rättelse kunde vinnas; men jag kan ej gilla den form, Hr Gr. gifvit åt saken, då han yrkar upp rifvande af fordna Ständers beslut och förklarar detta beslut olagligt. Jag skulle vilja medgifva sakens olaglighet inom mig sjelf, men skulle icke vilja framställa och bevisa den uti en motion.
Författningarne af år 1747 och 1751 och obehindradt fortfara till ett fjerdedels mantal, utan föregången undersökning, men derunder till och med IJ16 mantal, af hvad natur som helst, först efter föregången undersökning och pröfning af Härads-rält, samt fastställelse af Konungens Befallningshafvande; alt derest åter något hemman skulle finnas af den godhet, att det än vidare kunde klyfvas, underdånig anmälan derom borde hos Kongl. Majit göras och alt arfvingars utlösen från ohesutna hemmansdelar, i brist af öfverenskommelse, måtte bestämmas efter ordentlig saluvärdering. Landshöfdinge-embetet föreslår, att fyra tunnland sådan jord som är tjenlig att ingå i cirkulationsbruk ocb gifva sex tunnor säd eller motsvarande qvantum hö per tunnland, eller så stort område af sämre jord, som emot det förstnämnda efter uppskattning svarar, måtte anses tillräcklig för besutenhet af alla slags hemman, hemmansdelar, torp ocb intägter, med undantag af boställen; hvaremot pluraliteten af länets deputerade ansågo minimum för besutenhet å hemman och hemmansdelar böra blifva tio tunnland så beskaffad uppskattad jord, som förut nämndt är, eller ock deremot efter uppskattning svarande sämre jord af större område, samt att all klyfning i mindre delar borde underställas socknemännens pröfning till bifall eller afslag. Enahanda förhållande ansågo deputerade böra sträcka sig till intägter; men alt, i anseende till torp, fyra tunnland jord af 1/5 sämre beskalfenhet, än den ofvannämnda, borde anses medföra besutenhet, men icke få upplåtas till mindre areal, utan socknemännens tillstånd dertill. Konungens Befallningshafvande och länets innevånare sammanstämma enhälligt i den önskan, alt uti delta län, der inga egentliga så kallade ödemarker eller öfvergifna och öde lemnade trakter finnas, de hittills gällande författningar, Kongl.
I afseende på de åtgärder, som blifvit vidtagne, i anledning af Rikets Ständers underdåniga anhållan i Skrifvelse Nio 4°4> ”det laga undersökning må företagas till utrönande deraf, genom hvars förvållande olikhet upjrkommit, i köparens och säljarens contract, rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt att, om förlust derigenom blifvit StatsVerket tillskyndad, då emot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust,” hafva Revisorerne blott inhämtat: att, i följd af derom erhållen föreskrift, Kongl. StatsContorets AdvocatFiskal, under den 23 April i83o, till JustitiaeCanzlersEmbetet aflemnat alla till Skeppshandelsfrågan hörande handlingar. Men anse sig Revisorerne, i anledning af Rikets Ständers berörde underdåniga Skrifvelse, böra fästa uppmärksamhet vid den omsländig - ( 38 ) heten att ilen olikhet, hvarpå Rikets Ständer hade afseende, icke äger rum uti contracten om Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, , utan förefinnes uti de om senare handeln, eller rörande Linjeskeppet Försigtigheten samt Fregatterne Camilla, och Euridice uppgjorda contracter, i det orden ”i och för Fartygens utrustandesom stålt i säljarens exemplar, blifvit i köparens uteslutne. .4:0 I underdånig Skrifvelse den i Mars i83o, N:o 400> anhöllo hos Kongl. Maj:t Rikets Ständer, ibland annat, omförenandet af sudaile N. föreskrifter, med rättigheten att af StatsMedlen undfå Förskott, hvarigenom icke allenast Förskottstagarne ovilkorligen tillförbindas att derföre afgifva redovisning, sist ett år efter uppbärandet, vid äfventyr, att i annat fall förskottets hela belopp hos dem varder utkräfdt, utan allt afseende på hvad deraf kan hafva blifvit användt, utan ock det förvaltande
BancoUtskottets den 10 sistlidne December under N:o 88 afgifne, och den 17 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner, om tillåtelse för Slädernes Allmänna BrandstodsBolag, för Skånska Brandförsäkringslnrättningen, för båda BrandstodsFöreningarne i Götheborg, och för BeklädnadsDirectionerne, att Den 4 J a n u a r i i e. in. 4 7 mot ränta insätta sina contanta medel i Rikets Ständers Bank. Företogs till pröfning BevillningsUtskottets den i sistl. December under N:o 54 af" låtne, och elen i5 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens beslut, angående Stora SjötullsBevillningen, samt tili Voteringspropositioner derom. Första Hufvud Af delningen. a) Första Bevillningsgrunden. Herr von Hartmansdorff j August: Utskottet har ansett den första Tullbevillningsgrunden kunna antagas på tre Stånds beslut; men 71 §. RegeringsFormen säger: Yppar sig skiljaktighet emellan flere afl RiksStånden om dessa grunder j sätten af deras tillämpning och Bevillningens fördelning till utgörandej eller skulle } hvad icke väntas börj något Riksstånd allena söka undandraga sig det deltagande uti den fastställda B evillnings summan j som B evillningsUt skottet föreslagitj dä skall hvarje Riksstånd, som ändring uti BevillningsUtskottets Förslag åstundar j meddela de öfrige sina skäl dertill j samt uppgifva det sätt j på hvilket en sådan ändring må vinnas, utan att ändamålet förfelas. Häröfver höres Bevillningsutskott et, hvarefter Rikets Ständer skola till afgörande företaga den eller de frågor j om hvilka skiljaktighet dem emel - 48 Den 4 Januarii e. m. lan uppstått. Bifalla tre Stånd hvad emot BevillningsUtskottets Förslag i en eller annan del anmärkt blifvit, varde Förslaget i dessa delar förkastadt. Afstå tre Stånd livad ett särskilt
I sanning jag vet, hvartill strafflagar eljest skulle ur moralisk synpunkt tjena; och då i allt fall dylika förseelser, som olofligt umgänge emellan könen, merändels blifva ostrafifade såsom brott, kan det ieke skada, att åtminstone en civil påföljd qvarstår och utöfvar den afskräckande verkan, som det criminella, obetydliga och sällan ådömda ansvaret ej kan utöfva. Gr. Sparre har sagt, att de, som nu yrka bifall till förslaget, i framtiden nog vilja gå längre och påyrka oäkta barns arfsrätt jemväl efter fadren. I denna förmodan har Hr G:n måhända rätt; åtminstone skulle jag för min del gerna se, att en sådan utsträckning kunde medgifvas. Men när detta ej. nu låter sig göra, anser jag mig böra vara nöjd med det lilia man fått. En grundsats är åtminstone derigenom erkänd, och om än den icke skulle komma att medföra några stora fördelar för de olyckliga oäkta barnen, har deras räll åtminstone blifvit i lagen erkänd. Ropen på propos. förnyades. Hr Tersmeden, Pehr Reinhold: Jag hade icke ämnat att yttra mig i denna fråga, och derföre ej förberedt mig deruppå; men som jag finner den vara af en särdeles vigt och tillika af en ganska ömtålig beskaffenhet, anhåller jag att få i korthet redogöra för min åsigt härutinnan. Till en början vill jag anmärka, luiru åtskilliga värde ledamöter synas hafva betraktat detta förslag såsom vore det något alldeles nytt och oerhördt, ehuru de borde hafva sig bekant, att ett nästan likartadt förslag vid förra Riksdagen tillvann sig 3 RiksStånds bifall. I sammanhang härmed anser jag mig böra nämna, att Hr Hjerta begått ett misstag, då han sagt, att R. o. Ad. och PresteSt. under den föreg:de Riksdagen motsatt sig det då väckta förslaget om oäkta barns arfsrätt. Så var nemi. icke förhållandet, ty PresteSt. biföll LagUtsk:s Utlåt., deri en sådan arfsrätt tillstyrktes, och den ära som Gr.
Någon annan rubbning i gällande föreskrifterna om tiden för slutredovisningen torde genom denna förändring icke erfordras, än att denna bör kunna vara verkställd den 31 December i stället för den 30 April och således fyra månader tidigare, hvaremot sluiliqviden för grundräntorna lämpligen bör framflyttas till den 1 Augusti. Den tillökning i göromål, som såmedelst tillskyndas de tjenstemän, som med debitering och uppbörd af Kronans räntor hafva befattning, blifver icke stor, emedan, hvad debiteringen beträffar, den uppbördsbok, som öfver grundräntorna skall upprättas, icke blifver särdeles vidlyftig och det förökade Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 199 arbetet dermed möjligen ersättes genom den jemnare fördelning af göromålen, som genom nu föreslagna förändring skall komma häradsskrifvarne i riket till del, samt, hvad uppbörden angår, tror jag den skulle snarare och lättare försiggå i tvänne omgångar, än då den, som nu är fallet, skall på en gång uttagas med de stora restantier, som åtminstone i min ort uppstå. Att framflytta taxeringsarbetet kan icke heller medföra någon svårighet, emedan bevillningsberedningarue kunna hållas i Mars, taxeringskomitéerna emellan den 15 April och den 15 Maj samt pröfningskomitéen omkring den 15 Juni. I sammanhang härmed, och som genom den föreslagna förändringen de skattskyldige vinna en icke obetydlig förmån, hvilken de också i nu tryckta tider för landets modernäring, jordbruket, behöfva, hemställes om icke till förekommande af det sjelfsvåld, som flerestädes inrotat sig, att icke vid uppbördsstämmorna betala utskylderna, de s. k. stämmoböterna kunde höjas till dubbla beloppet af hvad de nu utgöra; och har jag skälig orsak till denna hemställan i det kända förhållandet, att mången skattskyldig uraktlåter betala vid stämmau, dels derföre att kronobetjeningen är skyldig utan ersättning affordra honom liqviden i hans hem och dels emedan stämmoböterna äro så små, att räntan på utskvlderna, i fall dessa gå till högre belopp och hos den skattskyldige få innestå någ-on tid, vida öfverstiger dem. I detta sednare fall torde det anses lämpligt.
Sedan Kongl. Maj:t under den 21 Maj 1830 stadfästat Rikets Ständers beslut, tillkom det fullmäktige i riksgälds-kontoret att bringa det till verkställighet, men denna uleblef. Vid början af 1834 —1835 årens riksdag an - malde fullmäktige, att det icke lyckats dem att på de af Rikets Ständer fastställda vilkor upptaga ifrågavarande lån. Det synes dock, som fullmäktige i sådant afseende icke gjort hvad de kunnat och bort göra; ty om fullmäktiges förhållande yttrade utskottet, att fullmäktige väl uppfyllt ordalydelsen af de föreskrifter, Rikets Ständer gifvit dem, men icke befordrat Rikets Ständers afsigler med det nit och den omtanka, som af fullmäktige kunnat förväntas. Emedlertid afläto Ständerna den 18 Aug. 1834 underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, med anmälan att, då det om berörde lån vid föregångna riksdag fattade beslut sedermera icke kommit till verkställighet, och med säkerhet kunde antagas, att ett utländskt lån blefve så kostsamt, att de, till hvilkas förmån upplåningen skedde, svårligen skulle finna sin räkning vid att anlita de derigenom beredda tillgångar, derest riksgälds-kontoret skulle hållas skadeslöst för förlust på låneoperationen, samt statens skuldsättning utrikes till förmån för enskilde i allmänhet icke syntes vara nyttig, utan skadlig, och endast böra ifrågakomma, då ett större ondt derigenom kan undvikas, hade Rikets Ständer, då allmänna förhållanden under dåvarande tidpunkt dessutom icke påkallade någon dylik åtgärd, funnit det vid föregångna riksdag fattade beslutet om lånets upptagande böra till all kraft och verkan förfalla. I anledning af denna underdåniga skrifvelse fingo Rikets Ständer inom kort mottaga en ny framställning från Kongl. Majit. Uti skrifvelse af den 4 October sistnämnde år förklarade Kongl. Majit sig icke kunna erkänna giltigheten af de sålunda anförda skälen, emedan de voro stridande mot de åsigter, som vid 1830 års riksdag föranledde beslutet om ett låns upptagande till förmån för fastighetsegare.
Af samtlige Borgareoch Bonde-Ståndens Ledamöter, hvilka åberopade Afdelniugens förslug, så lydande: ”1 fråga dels om inlevererandet till Riksgälds-Contoret af Stats-Verkets extra-ordinarie inkomster och derå uppkommande restantier, dels om anvisande å nämnde Contor af ett creditiv för Kongl. Stats-Contoret, hafva tvänne Riks-Stånd stannat emot två. I betraktande af den tid, som (ordessa frågors pröfning och afgörande af Rikets Ständer redan åtgått och an vidare erfordras, samt enär de beslut, hvilka angående tulloch bränvinsbevillningens utgörande varda vid innevarande Riksmöte fattade, icke lära komma att tillämpas förr, än ifrån och med år 1846, har Utskottet till en början trott sig böra hemställa, att Borgareoch Bonde-Stånden måtte medgifva den förändring uti Utskottets, af bemälde arne Riks-Stånd godkände, förslag, rörande tiden för så väl dessa bevillnings-medels, som Salu-Accis-, Postoch Chartae-Sigillatas-medlens inlefverering till Riksgälds-Contoret, att verkställigheten häraf icke kommer att vidtaga förr, än från och med år 1846. Vidare och enär förenämnde frågor, såsom inverkande på Statsoch Riksgälds-Verkens inkomster, jemlikt stadgandet i 69 §. Regeringsformen, måste i sakens nuvarande skick, genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott afgöras, har Utskottet för berörde omröstnings verkställande skolat föreslå följande Voterings-proposition: Den, som bifaller nedannämnde af Stats-Utskottet uti utlåtandet, N:o 66 och detta memorial framställde förslag: 1:0 Att, från och med år 1846, den efter afdrag utaf förvaltningskostnader, restilutioner m. m., uppkommande behållning af Tull-medlen må ifrån Tull-Verket omedelbarligen inlevereras till Riksgälds-Contoret, i enahanda ordning och inom samma tid, som, i afseende å dessa medels aflemnande till Kongl.
I sådant afseende infordrades yttrande från Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, hvilken dervid, på liera anförda skäl, förklarade, att förslaget om saltvattens inledande i en cistern genom lager af sand och kolstybbe icke vore ändamålsenligt; att vattenledningen från Lyckeby-å hade företräde framföre en dylik ledning från Augerums källa, samt att Kapitenen Carlsunda plan för förra ledningens verkställande vore användbar, men att de dertill hörande kostnadsförslag borde omarbetas efter sedermera förändrade pris; hvarjemte Styrelsen åberopade Kongl. Vetenskaps-akademiens ofvan anförda yttrande om vattenledningens nytta och nödvändighet. Vidare hördes Carlskrona stads innevånare och åtogo sig att för en sådan anläggnings underhåll årligen erlägga 12 sk banko för hvarje mantalsskrifven person, hvarigenom ungefär 1,100 R:dr samma mynt om året skulle sammanbringas, och slutligen uppdrogs åt Majoren Wallenstrand att utarbeta de af Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader nödiga ansedda nya kostnadsförslag, vid hvilkas upprättande denne, med några mindre, af uppgifna orsaker påkallade, afvikelser, hvaribland den, att den stora vattenreservoiren borde, för bättre utrymmes skull, förläggas, i stället för å stadens Stortorg, på det berg, hvarest Amiralitets-kyrkans klockstapel är uppsatt, följde Kapitenen Carlsunds merberörde plan och sålunda kom till en kostnads-summa, 6 Bil. JYi 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1. uppgående lör hela anläggningen till 333,698 R:dr 29 sk. 1 r:st. banko, men till 233,098 R:dr 29 sk. 1 r:st. samma mynt, då värdet af de redan upphandlade jernrören afräknades. »Då ärendet i sådant skick den 15 Augusti 1844 i underdånighet föredrogs, förklarade Kongl.