Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, till enahanda belopp, som de vid samma häkten förut varande Waktkarlar åtnjuta, eller 58 R:dr 16 sk., nied derunder begripne 6 Tunnor Spannemål för hvardera. b) Enligt E. K. M:ts Nådiga Bref af den' 5 Augusti 1817 och den 24 November 1818, hafva i Walla Tingslag af Wadsbo Härad samt i Barne, Gudhems och Kinne Härader, alla belägne uti Skaraborgs Län, Krono-Länsmän blifvit anställde, hvilka, i brist a£ Boställen, hittills uppburit en årlig Lön af 40 R:dr; äfvensom, i följd af E» K. M:ts Nådiga Förordnande den 30 November 1819, ett särskildt Länsmans-District är vordet inrättadt för Östersunds Stad samt Brunflo och Marieby Socknar uti Jemtlands Län, med en Extra Lön till nyssberörde belopp; och komma dessa 5 Länsmans-Löner äfvenledes att för framtiden å Stat uppföras. c) Som E. K. M., under den 10 Juri ii 1817, i Nåder förklarat, att uti Jönköpings Län, efter aflidne Lands-Gevaldigern Ahlström, som, på Länets Indragnings-Stat, i lifstiden årligen åtnjutit 50 R:dr indeld Lön och 10 R:dr contant, en Enspännare, utom den i samma Län förut tjenstgörande, ytterligare skulle få anta-' gas, hvilken komme att uppbära lika Lön med hvad för den sistnämnde och Cancellie-Wakt» mästaren blifvit anslaget, eller 70 R:dr, med derunder begripna 7 Tunnor Spannemål; så Underdåniga Skrifvelsert hafva Riksens Ständer för denna Lön beviljat anslag på ordinarie Stat. d) Så väl af den anledning, att E. K. M.’, uppå särskild underd. anmälan, uti Nådigt Bref af den si November 1821, bifallit, att en lön af 16 R:dr om året för en Skarprättare uti Kronobergs
Besv. o. Ekon.Utskis d. 13 och 17 sist). Maj på bordet lagda Betänk. JV2 90, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet, alt vid Gudstjensten eller andra presterliga förrättningar begagna äldre andaktsböcker. Den vid detta Betänk, fogade reservation af Frih. Hjerta, Fredr. Philip, uplästes på begäran af reservanten, som derefter yttrade: På de uti min reservation anförde och nu upläste skäl får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade för vinnande af ett annat beslut, återremittera Betänk. Den 1 Juni. 25 Frill. Posse, Joh. Aug, anförde dels ranndtligen dels skriftligen: Uti det nu föredragna Betänk, liar Ekon.Utsk., utan mycken utredning af ämnet, afslagit den väckta motionen, och Betänk, liar derefter blifvit godkändt både i Borgareoch BondeSltn. Det synes således som skulle saken anses vara af föga vigt, och efter vanlig riksdagstaktik borde äfven B. o. Ad. med saken icke taga någon befallning, efter del i allt fall icke kan leda till något resultat för det närvande. Del synes mig likväl vara ett högst olämpligt sätt att gå till väga, att det ena Ståndets beslut i en fråga skall bestämmas af ett annat Stånds förut fattade beslut, och icke af det rätta i sjelfva saken. Det synes väl vara obestridligt, att då ett Stånd skall utlåta sig öfver en framsläld fråga, afsigten är att, efter mogen pröfning, uttala hvad i saken är rätt och ändamålsenligt, på det att sålunda det rälta, insedt och erkändt, förr eller senare mä vinna seger. I enlighet med denna åsigt anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte egna denna fråga sin upmärksamhet; och då jag hoppas kunna ådagalägga dess stora vigt och betydelse, hoppas jag ock att R. o. Ad., oafsedt från hvad andra Stånd beslutat, uttalar sin mogna öfvertygelse.
Skrifvelse, N.o Ij5. 36g steman, som, efter det den nu fastställda Slats-reglering vidtagit, erhålla löner, under hvilka spanmål finnes beräknad. 5:o JustiticE-Staterne i Orterne. Genom klyfning af Domsagor har, på sätt E. K. M:s Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof innehåller, nya löner och boställspenningar blifvit erforderliga för tre Häradshöfdingar med tillsammans 255 R:dr, hvaremot, medelst indragning af två Lagmans-beställningar, komma att försvinna 697 R:dr 8 sk. i penningar, med 47 tunnor spanmål derunder samt 17 R:ir 30 sk. i indeldta räntor, äfvensom, och då det på Stat ännu qvarstående halfva beloppet af Lagmans-lönen på Gottland 248 R:dr 28 sk. med 23 tunnor spanmål skall, enligt äldre förfoganden, år 1844 in dragas, E. K. M. ansett berörde halfva lön böra försvinna från Andra Hufvud-Titeln och öfverflyttas å Allmänna Indragnings-Staten; hvilka till ordning ledande åtgärder Rikets Ständer bifallit. 6:o Minister-Staten. Af 1837 års räkenskaper, äfvensom andra tillgängliga handlingar, hafva Rikets Ständer inhemtat, att, efter afdrag af sådana anslag för bestridande af utgifter utaf större eller mindre diplomatisk beskaffenhet, som blifvit å Handelsoch Sjöfarts-fonden anvisade, egentliga kostnaden för Kongl. Cabineltct för utrikes brefvexlingen utgjort en summa af . R:dr 390,518: 26. 10. hvaraf å Andra Hufvud-Titeln Minister-aflöningen och Cabi netls-cassan 266,666:32.
Alt tilla telse 11 att utgifva credilsedInr till -|:dclar af aclie-bankens alla behållna säkra tillgångar skulle kunna medföra någon våda, kati jag icke inse; oell Utsk:n synas äfven hafva medgifvit detta. Hvarföre skola då aclie-banker icke tillåtas? Utsk:n anföra: ”alt en sådan tillåtelse vore ett undantag från den allmänna principen om bolagsmäns solidariska ansvarighet; alt det bör vara allmänhetens rätt, då den i allmänna rqrelsen ofta icke kan undvika att emottaga enskilda bankers credilsedlar, att åtminstone kunna med säkerhet och bestämdhet bedömma de rättigheter, som dem åtfölja, hvilket vore lätt att fatta, i det fall att endast en slags ansvarighet funnes för alla banker ; hvaremot, om atne ansvarighetsformer, finge äga rum , det icke gjorde tillfyllest att äga kännedom af lagen, utan man derutöfver borde förvärfva kunskapen om hvarje bolags särskilda stiftelsegrunder; samt slutligen alt de flesta af de redan inrättade bankerna grunda sig på delägarnes solidariska ansvarighet.”' Hvad nu angår principen för bolagsmäns solidai iska ansvarighet, så är den redan af Ul>k.‘n Irånträdd. Allmänna lagen innehåller uti i5 cap. i §:n Handels-b;n: ”Bolagsmän äga svara alla för en och en för alla till then handel, sorn för bolaget slutes Njuta bolagsmän försträckning af andra i penningar eller gods, och reser enl hera bort; söke tå borgenären sitt åter af them, som qvar sitta.’’ Detta lagens rum har alltid varit så lillärnpadt, att hvad en bolagsman å bolagets vägnar aftalat och slutit, har gällt för alla, samt att hvar och en bolagsman, som sökes för bolagets gäld, är skyldig att densamma betala, vare sig med bolagets eller hans egna tillgångar.
Enligt hvad de fråri ofvannämnde Respéctiva Kiks-Stånd till Utskottet aflåtne RrotocollsUtdrag af berörde dag innehålla * har vid Utskottets den 6 sisth Maj i detta ämne gifnä Betänkande blifvit anfördt och anmärkt: hos Höglofl Ridderskapet och Adeln af l:o Herr Öfverste - Lieutenanten Carl Flach , att ehuril han önskade att Bränvins-bränningen måtte få fortfara de föreslagna åtta månader af året, han likväl , i anseende till spannmåls-behofvet och flera andra omständigheter , ansåg denna tid för Brannings-frihet vara alltför mycket utsträckt: att han, utom i allmän näringsfrihet, hvilken'ej torde komina att äga rum, icke funne något enda skäl för Städernas bibehållande vid deras bränningsfrihet, och alltså yrkade att densamma matte upphöra: att hos Kongl. Maj:t i underdånighet borde anhållas, det Kongl. Maj:t, vid tillfällen af Bränvins-bränningens förbud eller tillåtelse, i Nåder täcktes låta så tidigt utfärda Kungörelse derom, att Medborgares rätt ej, på sätt uppgifvet blifvit, framdeles förolämpades: att Utskottets tillstyrkande att försäljning af Bränvin ej må tillåtas å de tider, då bränning deraf är förbuden , skulle medföra kränkning i den lagliga ägande - rätten ; och tordenödig Controll kunna erhållas om, vid inträffadt Brännings-förlrud , hvar och en, som hade Lager af Bränvin, vore skyldig, att hos Konungens Befallnings» - Den 14 Juli. I21 5 fallningshafvande genast uppgifva beloppet deraf, jemte många flera utvägar: att öfverträdelser af Brännings-forbud icke borde, enligt hvad Utskottet föreslägit, efter redskapens storlek, olika straffas: hvaremot högre böter . ansvar och vanära torde bora utsättas för sådana öfverträdelser; och sluteligen att förbättrade Brän vins-redskap , såsom medförande en National-vinst , icke borde beläggas med någon högre, afgift 5 2:0 Herr Presidenten m. m.
Jag är långt, långt ifrån Humlegården och dess små barnaidyller, midt inne i en af det mognade lifvets stora dramer, där barnaskrattet förklingar ohördt som fågelkvitter i stormen. Med ens känner jag någonting lent och mjukt som en fjäder vidröra mitt ansikte och ser upp. En liten flicka i blå bahytt står framför mig och ser på mig med stora, leende bruna ögon, medan hon med en liten knubbig hand försöker smeka min kind. Hon är ensam, och hon har behof af att meddela sig med någon. Och då griper hon i brådmogen kvinnlig ömhet efter det första lefvande väsen hon ser. Men jag misstänker starkt, att om där hade funnits en stor hund att tillgå, hade hon först slösat sin ömhet på honom, ty mellan hundar och barn existerar ett mycket gammalt och intimt frimureri. Den lilla afbryter sina ömhetsbetygelser och gör förtviflade bemödanden att krafla sig upp till mig på bänken. Då det icke vill lyckas hennes korta ben att äntra upp på bänkens Chimborazzo, riktar hon på mig en vädjande blick, som endast en jaguar skulle kunnat emotstå. Jag faller till föga och lyfter henne under furstliga hedersbetygelser upp på bänken, där den lilla prinsessans första göra är att lägga ett litet smutsigt finger i den uppslagna boken. Hastigt räddar jag » lifvets stora dram » och räcker i stället fram min käpp. Prinsessan fattar den, men låter den genast falla ned på jorden. Detta är synbarligen för henne ett synnerligen lyckadt skämt, ty hon ger luft åt sin tillfredsställelse i ett högljudt skratt. Därpå börjar hon att berätta en besynnerlig historia för mig med orden » toto » och » tote » och andra kinesiska trollformler. Jag förstår icke mycket kinesiska, men låtsar som jag gjorde det och lyckas synbarligen i mitt djärfva bedrägeri, ty hon ser helt belåten ut och börjar en — antagligen ny — historia, med precis samma ord. Till belöning för min kinesiska språkkunskap ger hon mig därpå en handfull sten och grus, som hon hela tiden hållit omsorgsfullt förvaradt och hoppressadt i sin ena hand. Men nu får hon syn på sin sköterska och släpper sig handlöst ned från bänken.
Skeppsmätares förrättningar skola pröfvas af en i hvarje af dessa Städer tillförordnad Constructions-Officer, men berörde stadgande, hvad Götheborg beträffar, ej sällan orsakat menligt hinder och uppehåll, enär den vid Flottans på en half mils afstånd ifrån Götheborg belägna station, Nya Warfvet, commenderade Constructions-Officer icke alltid är i tillfälle berörde control-mätning genast verkställa, samt en edsvuren Skeppsmätares intyg om fartygens storlek synes böra vara lika tillfredsställande uti ofvannämnde 3:ne städer som i andra Rikets hamnar, helst de på förstnämnde ställen varande Skeppsmätare i allmänhet torde vara mera kunnige än annorstädes, hvilket Motionairen uppgifvit vara fallet i Götheborg, der nuvarande Skeppsmätaren tillika är Premier-Lieutenant vid Kgl. Majrts Flotta; —Rikets Högloft. Ständer alltså måtte hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning der - Kongl. Reglementet föreskrifna control - 8 Allm. Besvärsoch Oeconomie-UIslottets Utlåtande N:o j8. om, att den, enligt Motionairens tanka, högst öfverflödiga control-mätningen måtte komma att upphöra. I anledning häraf får Utskottet upplysa, alt den genom 9 §. 2 Art. af Kongl. Reglementet för Skeppsmätning den 9 Maji 1822 föreskrifna controlmätning af fartyg icke allenast gäller för sådane som äro hyggda och mätte inom Stockholm, Götheborg och Carlskrona, utan jemväl, enligt 10 §. i samma Kongl. Reglemente är utsträckt till alla för utrikes sjöfart begagnade fartyg och båtar, däckade eller odäckade, hvilka till någon af förenämnde 3:ne städer första gången ankommaj i hvilket afseende Tullkamrarne derstädes genast efter ett dylikt fartygs ankomst höra till granskning och påskrift öfverlemna mätarebrefvet till vederbörande Constructions-Oflicerare, hvilken åligger att, utan uppehåll eller kostnad för rederien, förnyad eller controlmätning, med biträde af Stadens Skeppsmätare, verkställa.
Vidare förmäla Revisorerne , att Eder Kongl. Maj:t genom Nådiga Bref till Stats-Kontoret, uppå ej mindre Tredje Hufvud titelns besparingar, än ock Åttonde Hufvudtitelns summa, hvarunder anslaget till Extra utgifter finnes uppförda beviljat Extra Pensioner eller Gratifikationer till åtskillige personer, nemligen dels Embetsoch Tjenst-män dels ock sådanes Enkor, af hvilka sednare en del tillika njutit Pension till det belopp, sorn efter Författningarne deni tillkommit utaf Allmänna Pensions-Staterr under Sjunde Hufvud-titeln. Då bestämda anslag under visse HufvudTitlar finnas för de serskilde utgifter , som tillhöra Stats-Verket, och deribland under Sjunde Hufvud-Titeln den Summa, hvilken till Pensioner i allmänhet bestås, anse Riksens Ständer Revisorerne icke hafva saknat anledning till denna deras framställning, och få hos Eder Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, att någre Pensioner eller Gratifikationer ej måga under någon annan Hufvud-titel än den Sjunde samt utaf 0 ' den till Åttonde Hufvud-titeln hörande Extra Underdåniga Skrifvelser. 4*7 Utgiftssumma beviljas, oell hvarvid EderKongl.' Majit i Nå der, hvad den sednare beträffar, lärer täckas taga under noggrann pröfning de skäl och omständigheter, sorn kunna sig förete att utaf Statens knappa tillgångar sådane Gratifikationer anslå 5.
Nå väl! bar jag då haft orätt deruti, alt det strider emot sanningen? Jag har sagt, att det strider emot ära och tro. I förlitande på att detta medgifvande —att afstå från sjelfskrifvenheten — icke skulle begagnas på annat sätt, än R. o. Den 2^ Maj. Ad. dermed haft för afsigt, fattade R. o. Ad. sitt beslut. Nå väl! huru har delta medgifvande blifvit begagnadt? Har jag lätt eller orätt uti hvad jag derom sagt? Jag må här bedömmas huru man behagar. Det gifves en känsla för sanning och rätt, samt ett allmänt förnuft, till hvilka jag appellerar, och jag får förklara, att jag lika litet later kufva mig af 1B40 års terrorism, hvartill Gr. Anckarsvärd i dag visat sig höra, som jag kunde kufvas af i8i5 års terrorism, i spetsen för hvilken Grevesmöhlen stod. Sedan jag nu skakat af mig det personliga, uther jag mig att få upptaga något af discussionen. Man har sagt, att det skulle vara inconseqvent och olämpligt af Ständerna att ingå till K. M. med en underd. anhållan, att K. M. ville låta utarbeta ett nytt förslag till representationsförändring. Jag medgifver alltför gerna, att det vore inconseqvent af de ledamöter, som måhända i förstärkta Const.Utsk. tillstyrkt bifall till detsamma och lagt det på bordet, sedan det var under bordet, men deremot kan jag icke annat finna, än att af de 3 Stånd, hvilka afslagit Const.Utsk:s förslag, vore det conseqvent, att hos K. M. anhålla om nedsättandet af en comité' för att frambringa ett klokare förslag. Yi böra lära Utsk:n att vi icke uti dem äga några husbönder, utan alt det är vår vilja, som afgör sakerna. Jag fortfar att yrka återremiss på betänkandet. Frih. Sprengtporten: Sedan Frih.
Det fatt, att i Dag*portionené värDe ingår, ej allenafl h^aD beflånDöDelarne af portionen verkligen fojla, utan äfven foflnaDen för veD*åtgången, färlenö begagnanDe m. m., famt att Det portionö* od> rationé*värDe, ) 29 forn fålunDa befläntmeö, måtte vara oberoenDe af Den, enligt kongl, kungörelfen Den 20 ©eptember 1815, kammarkollegium tillfom* manDe granjfningö* och pröfningé*rätt af marfegångö*taporna, i hwaD kronans rätt rörer, och följaktligen ej funna af betnälDe Sollegium jemfaS och nebfättaö. §. 11- 3 anleDning af fXifetö ©tänDerö viD fijla fHiföDag gjorba un* om wetv tcrncé DerDåniga anhållan, hav väl kongl. $ftaj:t behagat till Dfj i 9eåDer <•»"*«««. öfverlemna ett upprättaDt Sörjlag å ^3enfioné*belopp för De till kongl, bofven hövanbe perfoner, jemte uppgift på Defammaé befattningar och löne*vilfor; men, viD jlutlig pröfning af Denna fråga, håfve ‘SBi an* fett anleDning icfe vara för hanben, att för närvaranbe betämma några grunDer för «£>of*©tatS*perfonalcnö penftoneranDe. §. 18. 2Då ej allcnaft Sufets ©tänDer viD feDnafle DufSDag, utan äf* Slngäcnöe ven ©eras fXeoi förer funnit åtjfilliga förvaltanDe QBevtrS hufvttb*3r'Itar&T böcker od> rebogörelfer i mer eller minbre mon fafita
Då jag för min del icke älskar onyttiga strider, ämnar jag visserligen icke vid detta tillfälle till någon egentlig granskning uptaga den ifrågavar:de motionen; men jag önskar endast, att med några erindringar beledsaga densamma, innan den remitteras till Utsk. Med motionären delar jag fullkomligen den öfvertygelse, att det vore önskligt om alla de möjliga förvillelser, som kunna spridas genom kolportörer, kunde undvikas. Denna önskan, att befordra det goda, är visserligen gemensam för oss alla, och då vi veta att vår troslära, sådan den fram - Den 12 November. 116 träder i våra bekännelseskrifter, är grundad på den Heliga Skrift, vore det jemväl önskvärdt, att inga andra läror utspriddes, än sådana, som stå i öfverensstämmelse med denna efter min öfvertygelse rätta. Men att önska är ett, och att vidtaga otjenliga medel för sin önskans genomdrifvande, ett annat. Den Allsmäktige Guden har tillåtit, att ogräset får växa ibland hvetet, tills skördetiden kommer. Han har ock sagt, att alla menniskors tankar skola varda uppenbara, och deraf är alltså gifvet, att det måste förefinnas en fri och öppen strid emellan det rätta och orätta. När Gud skapade menniskan till ett andligt väsende, gaf Han henne äfven rättigheten att pröfva hvad som är godt eller ondt, att pröfva sanningen och lögnen. I samma mån, som denna fria pröfningsrätt genom yttre våldsmedel undertryckes, i samma mån förfaller ett folk i andligt mörker, sedligt elände och medborgerlig vantrefnad. Tviflar någon på sanningen af detta påstående, ber jag honom kasta en oväldig blick på historien, och i synnerhet på den tid, hvari vi lefva; han skall då finna, ty det framstår uppenbart, att i de länder, hvarest den fria striden mellan sanningen och lögnen är hämmad, just de olägenheter inträdä( som jag nyss omnämnt. Så se vi t. ex. i Frankrike, der religionstvånget visserligen blifvit ersatt genom lättsinne, huruledes, till följd af detta lands antecedentia, ställningen derstädes är sådan, att ingen, alltifrån regentcn till den ringaste medborgare, är säker om morgondagen.
Ridderskapet och Adeln. SS. DD. Vid förnyad föredragning af Stats-UIskottets den 20 och 23 sistlidne Maj på bordet lagda Utlåtande N:o 62, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o. Bifölls lista punkten. 2:o I fråga om 6:te punkten afslogs det af Utskottet tillstyrkta anslag för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm; meri fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, för fortsättande till Örebro af den, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, sorn, utgående från Göteborg, skulle, i riktning genom Westergötland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, anvisa 13,000,000 R:dr, med öfverlemnande till Kongl. Majit, att bestämma de punkter, öfver hvilka banan bör dragas, äfvensom för fullbordande af bangården jemte verkstäder i Göteborg 465,000' R.dr. 3:o. Afslogos, 7:de och 8:de punkterne. I fråga om 9:de punkten beslöt Ridderskapet och Adeln att, för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja-sjön, anvisa en summa af 4,365,000 R:dr; för fullbordande af bangården jemte verkstäderna i Malmö samt återstående bangårds-arbeten vid Lund 260,000 R:dr, samt till påbörjande och grundläggning af sådane arbeten å norra delen af samma bana Prot.-Utdrag den 8, 9, 10, 12 och 13 Juni 1857. 3 59 från Falköping till Jönköping, som fordra en längre tid för deras fulländning, 4,300,000 R:dr, eller tillsammans för södra stambanan Fem millioner Niohundra Tjugufem tusen R:dr Riksmynt. 5:o Afslogos 10:de och H:te punkterne.
Att de§a Kongs, och Kongs. Ladugärdar komma, enär nu gällande Contract till ända lupit, pä allmän Auction till Arrende utbjudas i enlighet med de grunder, som i Kongl. För. ordningen af den 17 December 1799 finnas utstakade: dock, till erhällande af större winst för Kronan, i förening med en ökad befolkning och widsträktare odling, böra de större Kongs, eller Kongs.Ladugärdarne, klufna i mindre de. lar af ett eller twänne Mantal, till arrende utbjudas, pä det sätt, att wid samma tillfälle egendomen mä utbjudas bäde ostyckad och efter skedd klyfning, sä att det af dä gjorda anbud, hwilket tillskyndar Kronan den största winst, mä kunna antagas. Arrende Summan mä, antingen i spannemäl in natura, eller i penningar, efter örtens ärlrqa markegäng, fä erläggas, eller ock, der omständigheterna sä erfordra, i hö, hwilket al. tid bör lösas ester ortens ärliga markegängs - Den 12 Nowember. 356 pris. De särskilda Kongsoch Kongs Ladugär. dar manligen ätföliande skyldigheter mä upphöra och ifrän arrende, wilkoren uteflutaS. De Kro, nodagswerken, som warit Kongs, och Kongs» Ladugärdarne anslagne, stola af Hemmansägaren sjelf fä lösas, och sedan de blifwit reduce. rade i spannemäl efter det ärets markegäng dä Contractet derom ingecks derefter till Kronan betalas i penningar efter ärligt markegängs-priS. Äberopandes Wi Ost för öfrigt, hwad mindre omständigheter beträffar, Wär till Kongl Maj:t härom afgifna underdäniga strifwelse af den 18 sistlidne October. I anledning af hos Kongl. Majk gjord underdänig ansökning, hwilken till Märt Stats.
Derförutan har blifvit yrkadt, att då, genom den minskning i import, som, i följd af den närvarande ringare exporten, måste under de nästföljande åren förutses, minskning jemväl i tull-inkomsterna måste uppkomma, derest afgifterne lemnades oförändrade, sådant måtte förebyggas genom förhöjning af 1 sk, i införsels-tullen å kaffe, eller till 4 Per Sft och har, i afseende på den i allmänhet beviljade tull-lindring vid direct införsel från vissa länder utom Europa, annan förändring icke ansetts böra ske, än att, om Förenta Staterna skulle uppsäga den med Sverige och Norrige nu kraftegande handels-tractalen, och derigenom den deraf för vår flagga härflytande fördel upphöra, sådan lindring för införseln från delta land borde alldeles upphöra; i anledning hvaraf yttrande blifvit af Herr Fåhreeus, O. 1., algifvet. Af Herr Palander, C. IV., som, med åberopande jemväl deraf, att, sedan utgåendetullen å kreatursben blifvit förhöjd till 3 sk. per LM, skeppningen deraf måst till stor del upphöra och en mängd fattige, hvilka samlat denna artikel, derigenom blifvit beröfvade en tarflig utkomst, föreslagit, att utförsels-luilen å denna vara, utaf hvilken jordbruket och näringarna drogo högst ringa fördel, måtte nedsättas till dess förra belopp, eller 1 sk. per Ltt. Bevillnings-Vtskottesl Betänkande, N:o 11.