Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär en Köpman öfverlater sitt Fartyg med en kostsam last u:i en Skeppares vård, tyckes det som han bordt noga känna denna persons skicklighet , ty Godsägaren är i samma tillstånd, att genom dennes försummelser förlora sitt Fartyg och sina Varor, likasom då danne försummar att föra sin Märkrulla, och i bägge fallen utan någon ersättning, annat än genom Skepparens snart sagt ingen förmögenhet och dess frånskiljande från sig. — Man har en Lag i America, som skingrar alla Slags missbruk utaf en Skeppare mot sin Reddare och tvärtom — nemligen: Att Skepparen vid emottagningen af ett Fartyg ovillkorligen skall blifva ägare af en viss del uti detta Fartyg-, Det säger sig då sjelft, att han uppfyller alla sina åligganden ©ch noga navigerar — emedan försummelser af honom, drabbar så väl honom sjelf, som dess Hufvud-Medinteressent — Märkligt nog att ett sådant vidtagande af så få våra Köpmän blifvit eftertagit, som skulle så mycket bidraga tili deras vinst. Dock uti sjelfva saken k3n det corrigera sig sjelf, ty ett godt Handelshus har vanligtvis bra och ordentliga Skeppare — ett ordenteiigt förlorar ingen ting mera i sin Credit genom slurf viga tjenare. — Vid utöfningen af Visitationer pä Sjön möter det stora hinder, i fall Oeconomi* Utskottets tillstyrkte förändring antages, att en lang tid, ja! flera timmar skulle åtgå att genomögna aila möjliga Corjnaisscmenter, ofta flera Den 4 April. hundrade, uppgöra deröfver en Märkrulla, för att om Instructionen så befaller, insända dylika till Tullkammarne såsom Controllör , hvilket dels gjorde besvär för den sorn visiterar och möjligen ändå större förlust för den som blef visiterad — ty ingen utom den som farit til! Sjöss kan känna, att blott 2 timmars uppehåll i en segling, kan genom vindar och väderlekens förändringar förorsaka resans förlängande af veckor till och med månader , då i stället, utom detta uppehåll, Fartyget kunnat varit å distinerad ort.
Utskottet må äga tillfälle att anslå de dertill nödiga medlen; samt om remiss af några StandsLedamöters Memorial. — Om återremiss af Lagutskottets Betänkande om straff för tjufvar och missdådare; samt angående FSngföring. -— Om deltagande uti Ridderskapets och Adelns remiss till Statsutskottet af Archiater von Schultzenheim® Memorial, om Stat för Hertigen af Södermanland, i händelse han skulle sig förmäla. — Om bifall ti il OeconomieUtskottets Betänkande öfver den af Öfversten Ehrengranat väckta fråga, om inrättningen af LandfbruksScholor. — Af den 8 Maj, om remiss af en StåndsLedamofs Memorial. Om remiss till Statsutskottet af Kongl. Majus nådiga Proposition, om eftergift af det åt Westeroch Norrbottens Läns invånare år lPoq beviljade Lån. Om bifall till Bevillningsutskottets Memorial, i anledning af Grefve Brahes Memorial om Bevillning för Dannemora Bergslags Jerntillverkning.
UppsUttnini afseende ä den för en allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden 9enbosmllZ6enS liefnnna boställsuppskattningen, anhåller jag tillika få upplysa om det skick, os a en. hyai Titi samma fråga sig för närvarande befinner. Sedan nemligen Krigs-och Kam mar-k ollegierne erhållit Eders Kongl. Maj:ts befallning att inkomma med betänkande, huru en förnyad uppskattning af indelta Arméens boställen kunde pä tillförlitligaste sätt verkställas, äfvensom med förslag till instruktion derför, hade kollegierne sådant fullgjort, samt för uppskattningens verkställande förutsatt, att kartor öfver boställena skulle vara att tillgå. Då emedlertid, efter frän regementena erhållna upplysningar, det befunnits, att kartor saknas för ett högst betydligt antal boställen, har frän Ofver-Direktören vid Landtmäteriet blifvit infordrad uppgift öfver kostnaden, dels för kartläggande af Arméens boställen, hvilka saknade karta, dels för revidering af redan befintliga, möjligen bristfälliga, boställs-kartor; och inhemtas af denna uppgift. att af Arméens boställen icke mindre än 1,145 sakna karta, antingen helt och hållet eller till vissa delar, samt att kostnaden för erforderliga nya kartors upprättande anses approximativt uppgå till 329,354 R:dr, samt för kartors behöfliga renovering till 36,572 R:dr, eller tillhopa 365,926 R:dr; dock förmodas den ofvan beräknade kostnaden för nya kartors upprättande kunna till någon del nedsättas, då det antages att flera kartor öfver Arméens boställen till följd af laga skiften under sednare åren blifvit upprättade för kostnad, som till stor del redan utgått. Jag anser obestridligt vara att en fullt tillförlitlig uppskattning af boställena icke kan utföras, med mindre än att fullständiga kartor, der sådana saknas, varda öfver dem upprättade. Dels ur denna synpunkt, dels ock derföre att det bör för Staten vara af vigt att känna egorymden af den jord, som är dess tillhörighet, vore det önskvärdt, om en kartläggning, der en sådan hittills alldeles icke eller ock Bil.
Detta allt stadgas i nämnda höga författning, oell likväl tillätes både calboliker oell metodister att bålla gudstjenst på Svenska språket. Meningen dermed är val icke annan än ett lyst uppbafvande af förbudet mot proselyters anvärfning. — Eller gilves redan catbolsk oell raetodistisk församling af Svenska undersåtare, sorn tarfva en sådan gudstjenst? Och deras kyrkor slå öppna för hvem som helst. Hvad metodisterne särskildt angar, tviflan jag ej, att en sådan församling redan är upprättad, ehuru utan att formligen vara skiljd från statskyrkan. Deras ledare inberättar församlingens tillstånd oell behof till congregalionen i London; lutherske christne bevista hans gudstjenst; de inlåtas der med förnöjelse. Han öfvar sin bigt och classledning; han har sina conventiklar och privata sammankomster i husen; han är oinskränkt herre öfver de honom undergifnas samveten; han är djerf och ofördragsam och har icke otydligt låtit förslå hvarthän han syftar. Någon förföljelse mot honom kan ej rimligen påstås, ehuru han gifvetsig skenet af alt vara förföljd; snarare torde statskyrkans nitiske prester hafva att frukta något dylikt af metodisterne, om de icke foga sig efter sektens meningar. Sannerligen, om ingen annan våda ännu vore att befara, så vore det vådligt nog att på sådant sätt eludera K, M:s lagar och författningar. Hvad skall trygga kyrkans och statens bestånd, om ej lagarne hållas i helgd och aktning? Metodisterne hafva dessutom genom nykterhetsoch missionssaken satt sig i beröring med de flesta s. k. läsare i Sverige; och desse hafva i den grad blifvit intagne af raetodismen, att mången rätt.kafFens man fått uppbära deras förebråelser och blifvit ansedd och förkastad såsom en förföljare, för det man dristat sätta metodismeos läror, kyrkobruk och syften i ljuset.
Betänkandet N:o 35 ogillades och Utlåtandet N:o 83 bifölls. S. Dt StatSrUtskottets, uti dess, i sammanhang med Betänkandena, angående Utgiftstitlarne, under pag. 1293 och 294, på föreslagna tillökningar, emot hvad 1823 års Statsreglering upptager, meddelade summariska uppgift, gjorda hemställan, att ett förslags-anslag till godtgörande af den utgift, som Riks-markegångens möjliga uppstigande öfver 6 R:dr per tunna kan förorsaka för den del af spannmål under lönerne, hvartill saknas tillgång, må beräknas till 40,681 R:dr i penningar och å Stat uppföras, blef, vid nu förnyad föredragning, bifallen. 36 Prot. Utdrag den 6 Nov. 182g. Från Höglofi.
Jag anser det vara rigtigt, att Academien, om hon verkligen har en fordran af Staten, i vanlig rättsväg utsöker den, men ej, att vi nu befatta oss med Academiens interessen, hvilket tillkommer oss i annan ordning. Jag tillstyrker derföre, att Utskottets Utlåtande måtte bifallas. Herr Crusenstolpe: I afseende på Herr Hjertås anmärkning håller jag mig blott till det gamla ordspråket: ”Bättre är hafva en ”fogel i handen, än tio i skogen.” Man vet aldrig hvad som kan hända, och svårt är nu att bedömma, huru liberal man i en framtid blir mot Universiteterne. Det betviflas visst icke, att Lunds Academi skall vinna, om hon har rätt; men det tyckes ej eller vara för mycket begärdt, då man nu endast fordrar en undersökning om rätta förhållandet med Academiens pretentioner. Herr von Hartmansdorff, August: Jag instämmer så mycket häldre med Herr Hjerta, som jag anser det vara vigtigt, att Ständerne akta sig för sammanblandning af \ 4o6 Den 3o Januari!. rättsfrågor med Statsanslag. Om Academien har laglig rätt till grund för sitt anspråk, kan hon nog göra det gällande genom Domstolarnes försorg. När Läroverks-Commileens Betänkande inkommer, sättes Ridderskapet och Adeln i tillfälle, att visa sin välvilja och omvårdnad för vetenskaperne i allmänhet, och Academierne deribland. Jag tillstyrker alltså bifall å SlatsUtskottets Utlåtande. Herr von Troil, Emil: Jag erkänner alt det synes mig besynnerligt, alt det af Lunds Academi framstäldte ersättningsanspråk, i afseende å ett Tionde-anslag, som år 1718 skall blifvit Academien frånkändt, kan, på sätt StatsUtskottet sig utlåtit, betragtas såsom en rättsfråga. Om så vore, skulle Rikets Ständer kunna dömmas, att ersätta Academien ifrågavarande Tionde-anslag; men en sådan åtgärd skulle åter strida emot 1 §. i Riksdagsordningen.
Hr Hallenborg väckt verkligen innebure ett förtydfigaande af lagen, så skulle jag ej ^motsätta mig en återremiss; tverlom, jag skulle då yrka den, ty jag önskar intet högre, än att lagen uti ifrågavar. fall må blifva så tydlig sorn möjligt; men sedan jag har fått tillfälle alt taga kännedom af Hr Hallenborgs förslag, så finner jag, att det samma, långt ifrån att förtydliga lagen, gör den ännu mera t vetyd lig. Hr Hallenborg har föreslagit, alt det skulle stad - Den 4 November f. m. 91 gas, att ingen finge klandra Konungens enskilda gerningar, det skulle vara i ordet ”enskild,’’ som säkerheten boide ligga; men månne ej vid lagens tillämpning då skulle uppkomma den följd, alt man ansåge det straffvärdt att klandra de gerningar, som Konungen gjorde i enskildt» lifvet, men alldeles icke straffvärdt att klandra de åtgärder, som Konungen personligen i egenskap af Konung vidtoge, Med den lydelse, sorn lagen nu åger, bör deremot ingen tvetydighet äga rum; ty det slår Konungens person eller gerningar; det är således Konungens gerningar oell ej någon annans, som menos. Jag tillstyrker bifall lill betänkandet. Hr von Hartmansdorff, Au g., anhöll alt få veta hvad beslut de öfriga Stånden i detta ämne fattat. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att LagUtsIcs betänk. N:o i a5 blifvit bifallit af Presteoch 13orgareSl:n , inea ålerremiltcradt af BondeStåndet. Hr von Hartmansdorff: Då betänk, redan är bifallet af Ivaline Stånd, torde R. o. Ad. finna att, örn det än skulle förkastas af BondeSt., då det efter ålerremissen ånyo inkommer, och 0111 R. o. Ad. emot all förmodan ej skulle godkänna betänk., så, enär tvänne Stånd stadna emot två, peli det ej lärer vara någon anleda., alt de Stånd, som redan fattat sina beslut, skola derifrån afstå, lärer frågan komina att förfalla.
Till dessa räknar jag i främsta rummet, att i öster och norr om denna jernväg utbreder sig ett fastland af ganska stort omfång, folkrikt och fruktbart, hvilket saknar all annan farled än landsvägen, då deremot jernvägen vester om Sigtunafjärden mellan Stäket och Örsundsbro till nära nog hela sin längd kommer alt genomgå nästan kringflutna och från segelbara vatten föga aflägna trakter. Nämnda vidsträckta fastland öster om Sigtunafjärden skulle, derest den vestliga rigtningen antoges, hell och hållet gå miste om jernvägskommunikation, då deremot trakterna vester om samma fjärd under vintertiden, då jernväg för dem egentligen voro behöflig, på den hittills brukliga vintervägen öfver Sigtunafjärden (hvilken, enligt sednaste Jernvägs-kommittés eget påstående, redan nu begagnas af 90/iOo af resande från Håbo och Bro härader), skulle äfven kunna göra sig Lill godo en jernväg öster om denna fjärd.» »Hvad de Norrländska landskapens behof och fördelar beträffar, synes mig icke rum för tvekan återstå, alt ju stambanans dragning i nordligare rigtning, på sätt föredragande Departements-chefen föreslagit, öfver Upsala och Sala till Storvik, framför rigtningen Örsundsbro—Sevalla — Sala—Korssnäs, vore af öfvervägande gagn. Hela Norrlands vintertrafik söker Stockholm, antingen direkt eller ock på en omväg, förnämligast öfver Sala och Upsala, såsom hvar för sig icke obetydliga markuadsplatser för den Norrländska varuafsättningen.
N0rcleiiin.11; ~ Anlin, fi: ökeri, Stocltliolin. B: I,ztlzesii~u, N. A., lelitoi., Rlinrn. Nordeiif~lk, J., friherre, Löfst; al Enhttittsoii, M: tliii, fröken, ICdreholiii, liiiran. Kordeiifeldt, Iiigeborg, Fr6lteii, BjöriieRö 11 ö. Msnritzoii, h u a, fröken, Vedsteua. borg. Nordeiifddt, L. M., 1: iiicTi; iiiKteridirelc ' M~leetlis, Cecile, fru, Stocltlioliii. Melin., Augiista; fru, Göteborg. tör, Stoclrliolm. n Nord~.nskjöld,: \ iiiin, frilici~riiiii: ~, SI: oclzholiii. Nordensou, 13ertlina, fru, Stocl; lioli.ii. Nortleiisoii, Jeiiiiy, fru, Liiiliöping. Mordiri, Elisnbetli, fru, Veiiersborg. Nordliiud, Arl: is, Fröken, rC; tockholiii. Nord l iiiid, Cnrl, kmirerare Kiirrgriif\ rall. 3orclsl~ecl~, Sopliis, Frölieii, Sundby herg. Nordströni, A., kniiirer, H ' cri~össiicl. Nordströiii, Emilia, frii, Filip~t~nrl. ' Nordströin, Linn6a, frökeii, Jönköpiiig. Nordströiii, RC: iri: c, frökeii, Stoclzlioliii. D Norell, hl: iria, fröken, I \ Tor6ei?, A. G., professor, Ups: iln. N o r h s, Gercln, frii, Stockholiii. Norrboin, El.ildn, frii, Qviwitorp, Tomlingn.
Ridr 12 sk. i rist. XLIV. Sällskapets Pro Patria Barnoch Barnbördshus: År i832 ejde Inrättningen, utom fastighet till ett värde af i5,ooo Kiär. en Capital - — 87 - Fond af 17 761 Ridr 3i sk. 8 rist. Inkomsterne, hufvudsakligen bestående 1 läkemedel, sammanskott och enskifta bidrag, voro 2,180 Numera lemnäs från Inrättningen underhåll för ett större antal barn, än förut, i följd deraf, att fosterlönen för barnen blifvit nedsatt till lika belopp, som af allmänna Barnhuset erlägges. Antalet af Barn, för hvilka fosterhjeip qvartaliter utdelas, uppgår vanligen till 20 _ A Barnbördshuset hafva årligen 100 å 200 Barnföderskor blifvit vårdade, hvaribland de i allmänna rummen, utan annan betalning än för födan; hvarjemte under den förflutna tiden någre Barnföderskor för styrkt fatthjdom undfått fri kost. — Enligt dertill år 1772 erhållit Nådigt tillstånd lirock Säl Iska pat lätit under sednare åren utdela 80 större och 20 mindre Ve loiiiiigs-Medailler, merendels för långvarig och trogen tjenst. XLV. Allmänna Barnbördshusets inrättadt år i775. Det lyder i vetenskapligt afseende under Kongl. Sundhetskollegium, men i ekonomiskt under en särskild Direction, och styres närmast af Artis Obstetrici® Professorn vid Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, hvilken å stället håller offentliga föreläsningar under 6 månader af året. — Oberäknad! fastighets värde å 3o,ooo Ridr, hade Inrättningen år i832 en till 54,666 Ridr 32 sk uppgifven Capital-Fond.
Man kan vara utan en förhöjd titel, och ändå få lof att stå efter, den, som skall stå framför en. Här har äfven blifvit sagdt, alt man betager Konungen all möjlighet att belöna förtjensten, om man bifaller den förändring, som här blifvit föreslagen. Månne icke ifrån en Konung ett öppet bref, med tillkännagifvande af hans välbehag, är större belöning än någon titel, som en Konung skulle utdela? I min tanka vore det en vida större belöning och har äfven i Sverige varit det. Hvad hoftjensterria angå, så äro de här alldeles icke i fråga. Inför Sveriges Rikes Höglofl. Adel måste man använda förnäma liknelser. Före slaget vid pyramiderne sade Napoleon till sina stridskamrater: ”Fyratio sekler betrakta eder i dag”. Tillåt mig att säga: tre Stånd betrakta eder i dag. Såsom jag förmodade och fruktade, all jag skulle råka i minoriteten inom detta Stånd, hvilken fruktan jag hoppas dock måtte få vara förgäfves, så har jag på papperet nedlagt grunderna för min önskan, att se detta förslag af R. o. Ad. gilladt. Frih. Ridderstolpe uppläste derefter följande: Svenska nationalkarakteren undergräfves af tvenne uselheter.- fylleriet och Jliirdcn. Nu är här endast den sednare inför rätta. Om redbarhetens tid skall i Sverige återkomma, böra lagstiftarena undanrödja allt som ger näring åt det barnsliga sinnet för skenbarhetens ytlighet. Den som önskar att se rätt bör undvika synvilla, och nationerna böra, likasom de enskilda, frukta för att fläckas af löjlighetens stämpel. Hvad kan vara löjligare än titelraseriet. När man i Sverige frågar efter kronolänsmannen, får man till svar: der finnér ni Hr commissarien. Man söker Hr kronobefallningsmannen: Hr assessorn sitter å kronofogde-contoret.
Men tvid försäljande af denna egendom', denna pant, ivar. da sedermera alla dessa Contracter, oaktadt de iakttagit, hwad Lagarne i thy fall förestrifwa, och hafna anledning att trygga sig wid alle deste Laga åtgärder, ckk-.val därade af ett Documenk, ofta för Secler ti,',bakars uchifwit, hwarigenom de alle, ehuru man a ömse sidor handladt redligt, blifwa försatte u i ett obotelig! lidande. Och manne ej Lagstiftaren bör förekomma en sadan för allmänna wälsärden stavelig osed, Jo! det är ett anspräk hwartill Samhället har desto större rätt, som dylika lösningswilkor äro blott sgller och rännsnaror, ej för samtiden, dä de tittdanades uran för efterkommande»,'; och ej någon egenteligen genom ett förbud deremot lider, men en straffwärd egennytta derigenom förekommes, hälst för den olunnigare delen medborgare, hwilka icke inse den stadeliga inflytelse, som genom bejakande till ofwanberörde wilker tillskapas för deras askomlingar, emedan i händelse egendomarne skulle mot hwad Seclers erfarenhet hittills wisat, falla -i ivärde, ej någon som innehar ett Document, angående Lösningsrätt, lärer deraf begagna sig, och ömsesidiga rättigheter och förbindelser för ingen del äro motswarige. Icke är det owanligt, att Lagstiftaren i fädane fall stadgar förbud. Wära Taxor för wista näringsgrenar, Lagens stadgande att ej högre ränka än 6 ProCent sär wilkoras för Penninaelän. Och Åtskilliga - 7zo Den i4 November» ga Oeconomista förcstrifter styrker denna sanning, och att Lagstiftaren alltid derom warit sorgfällig, att förekomma en okostig winst och ett straffbart ockrande pä medmennistorS bekostnad.
BetHnfiiindcn, reslagne stadgandet må sträcka sig till $ rott måls prptocoller, utan yrkat, att de, för så beskaffad försummelse stadgade bo* ter, böra födubblas, samt belt ocb hållet tillfalla den tilltalade, såsom ersättning om Brottet varit af den beskaffenhet, att lian under tiden mast sitta i fängelse; peli vidkommande sluteligen Rådmäns och Kämner^rs befrielse att deltaga uti förenämnde Böter och sådane, sorn åläggas för försummelse att insända Domböcker, så har Herr Bagge, med åberopande af de skäl Motionairen anfört, hemstäldt att lians förslag måtte antagas åtminstone för närer i allmänhet, samt Rådmän i 3:dje 4:de och 5:te Glassens Städer, så vida cle ej vidtaga något beslut, hvarigenom Ordföranden sättes ur tillfälle, att antingen tillhålla underhafvande, eller ock sjelf full-, göra sine pligter. Med sednast: delen af Herr Bagges yttrande hafva flere Yällofl. BorgareStåndets Ledamöter sig förenat*, under yrkande af Rådmäns och Kämnere rs fullkomliga befrielse från deltagande uti ifrågavarande Böter, och derföre, såsom ytterligare skäl hufvudsakligen anfört: att i lägre Cl asser-, nes Städer sällan eller aldrig finnes Littera te-Rådmim: att när ffäradsNämpden är fri från ansvar i förevarande fall, derföre, att den ej kan controllerä huruvida
Natio nal-museibyggnaden utgöras af följande belopp: 28 Stais-Ulslioltets Vllåtande N;o 19$. a) för inredning m. m. af 1:a Våningen 80,010 R:dr 30 öre » 2:a d:o 81,071 » 15 » » 3:dje d:o 45,065 » 85 a » Trapphuset (dervid jemväl inräknadt 20,000 R:dr för inköp af en samling gipsafgjutningar .. 41,694 » 46 » » Källarvåningen 1,529 » — » 249,370 R:dr 76 öre b) fur omgifningarnes ordnande 95,657 » 15 » c) för gipsorneringsm. fl. af komité rade föreslagna ar beten 42,723 R:dr 56 öre för åskledare, vattenledning m, in. 40,509 * 52 » 83.233 *> 8 ir d) ersättning till Stats-kontoret för ett derifrån utgifvet-förskott 5,026 » 76 v e) af Ofver-intendents-embetet föreslagna byggnads-arbeten 38,515 R:dr till underhållskostnaden samt inköp af mattor 19,025 » aflöningar och arfvoden 12.580 » 70,120 » — » f) arfvode till Geheime-rådet A. Stiller 20,000 — » eller tillsammans 523,408 R:dr 35 öre: hemställande Utskottet, i öfverensstämmelse med sina förut afgifna yttranden, 8:o att berörda summa, 523,408 R:dr 35 öre, må af Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition å Riksgäldskontoret anvisas samt att deraf må, på sätt Kongl. Majit begärt, under loppet af innevarande år utgå 73,000 R:dr, samt återstoden, i mån af behof, under åren 1864, 1865 och 1866.
Ty att det har är sjelf-motsägelse i orden, i ordalydelsen, det är onekligt. Tolkningen är den, att Heine var på en gång en stor frihetsdyrkare och en utpräglad aristokrat. Han hade hela en frihetstörstande naturs kärlek till friheten, trånade efter frihet, saknade och älskade den af hela sin själ, men lian hade på samma gång en stor naturs kärlek till mensklig storhet och en fin naturs rent nervösa rädsla for allt medel måttighets-regemen te. Med andra ord: Det var i Heinrich Heines själ icke en konservativ blodsdroppa. Hans blod var revolutionärt. Men der var i hans själ icke heller en demokratisk blodsdroppa. Hans blod var aristokratiskt, han ville se geniet erkändt som ledare och herskare. Han applåderar när han i sin historiska återblick eller framtidsdröm ser en u.sel kung eller kejsare blifva guillotiuerad. Men han vill gifva C ?esar det Gassar tillhörer. Apodote ta kaisaros kaisari är säkert det af Jesu ord i det nya testamentet, som har slagt djupast rot i hans sinne. — Han fruktar icke ett fri-hetstillstånd, mot hvilket allt, hvad vi hittills haft af frihet på jorden, är barnlek, men han tror det icke möjligt att allmänbildningens kälkborgare-idealer bära friheten i sitt sköte. Han afskyr all medelmåttighet, äfven den liberala, äfven den republikanska som den stora personlighetens och den stora frihetens fiende.Deraf hans misstro till de nordamerikanska fristaterna, hans brist på svärmeri för deras frihet: Manchmal kommt mir in den Sinn Nach Amerika zu segeln, Nach den grossen Freiheitsstall, Der bewohnt von Gleichheitsflegeln. När Heine tillber marseljäsen så är det derför att sången är honom en symbol på den stora revolutionen.
RegementsChefer med bibehållande af deras Indelningar vid Regementerne; och hafva flere instämt uti Herr v. Heynes, genom dess vid Utskottets Betänkande fogade Reservation, yttrade tanka , att, då Generaler på detta sätt tillsattes, de i stället till RegementsBefälets förande förordnade Öfverste Lieutenanterne kunde erhålla en Contant lönetillökning, hvardera af 2000 R:dr; hvarjemte Herr Prosten Forsslind ansett, att, i stället för 6 FördelningsGeueraler, lika många GeneralAdjutantsbeställningar borde inrättas, hvartill de utmärktaste BataillonsCheferne kunde befordras, hvilka, ulan att vara besvärade af FördelningsGeneralens höga rang och dermed förenade större representationskostnad, endast för tillfället åtnjöte det anseende, som hval je serskildt uppdrag klafver och vore med denne lika användbare go Stats-Utskottets vid Mönstringar, Inspectioner och större Öfningsläger under freden, eller vid ett krigsutbrott lika förberedde att uppträda såsom Härförare; och vore de uti detta sednare fall så väl under det pågående kriget som efter den återstälda freden ovilkorligen berättigade till en mot deras vigtiga befattningar svarande högre aflöning; men de kunde uti det förra, under nfvagtan och viss förhoppning om en Öfverste-Indelning, såsom deras yttersta belöning, under tiden möjligen åtnöjas med 2000 R:dr i lön och 1000 R:dr uti Reseoch Fouragepenningar; hvaremot af de 6 föreslagne Generalslönerne öfverblefve en tillgång af 18,000 R:dr, hvarmed en nödig förbättring uti BataillonsChefernes nog knappa lönevilkor kunde tillvägabringas.