Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Möter oss derföre långifvare' i våra önskningar, skola vi äfven fortsätta betala deras Bevillning, och på sådant sätt, äfven framdeles fritaga dem från förbindelser, detn de alltid funnit tunga, onödiga och besvärliga att bära De publika Cassorne kunna göra början härmed, och efter 5 år böra de lämpa sine utgifter, elter 4 piocents ränta Intill dess kan Banken tom ersättning för sin irångsrieahård* het emot jordbruket, betala af sine iäntor oeana skillnad. Jag vågar således ödmjukast föreslå, att Blksens Ständer mätte nedsätta den lagliga räntan, å de i jord intecknade summor, från 6 till 4 procent. Högre ränt» kan icke jordbruket bära, och Cassorna böra ftamför allt ihågkomma, att intet jordbruket är till för deras skuld, ty hvar skulle Cassotna med säkerhet placera sina penningar, om icke jordbruket kunde använda dem. Jtg finner ganska väl, att till vinnande afen hufvudsa klig förbättrings allmänna ställningen, jemväl de brister borde afnjdpas, sorn'uppkommit genom myntets obestämda vär - Den Io Februarii, d<? och gerom intecknlngslagarnes ofullkomlighet, men som dessa bsister lära af andra väckas, vill jag ej nu med mine åsigter öfver dessa ämnen uppehålla Höglcflige Ridderskapet och Adeln. Jag har härmed sökt bevisa, att den höga räntan, i förening med dryga Statsbördor, monopotier och näringstvång, egentligen vållat det onda, då kronoutlagor och räntor medtaga största delen. Att nedsätta räntan, är enda sättet, att bibehålla Capital värdet; och att således ytterligt ökade låneburäden ingalunda hjelpa förlägenhet för framtiden; de kunna blott för någon tid uppskjuta den. Jag säger derföre icke att jordbruket ej behöfver några länebiträden; utan tvärtom ämnar jag i ett betänkande framlägga en plan, hvarigenom josdbruket kan tå njuta samma förmåner af vår lånebank, som öfrige näringar, likvist utan Spar.nemåhDirection.
Beefwet den 14 Dec. 176; förestrifwer, besöka Marknader, icke böra till detta slags Handlande utsträckas, may deremot weim hos Eder Kongl. Majit nedl-asLderas - 944 Den r Julis. ras underdåniga önskan om en sadan förändring af stadgandet i ofwanberörde 1748 ars Kongl. Förordning, alt past för Ziguenare och Sköljare af wederbörande, wid skarpt answar icke ma meddelas i hwad afsigt soin halst, att biwista Marknader, sa ivida de icke kunna uppwisa wederbörande Pastors, under strängt answar meddelte Bewis, öfwer en god Christendoms - kunskap, och en ster-arig förd oklandrad wande!, samt att »red skärpande af Embetsech TjenstemänS answar för Författningarnes efterlefnad, noaa hand hålles deröswer, att dylike persones kringstrykande ma upphöra och den brottslige till laga answar befordras; ej mindre an att de. till försäljning af Glas, Stenkärl, Porcela ner, eller Manufactur-Smide», enligt ferskildle tillåtelser, utsände Karlar, icke ma, sa länge detta tillstånd får fortfara, äga rum inom Länet der Bruket eller Fabriken är belägen, utan wederbörande Pastors och Bruks - eller Fabriks - Jdkarcns answarige Betyg öfwer den kriugwandrandes hemwist, Chrisiendomskunskap och förde hedrande wandel, samt att da de färdas utom Länet i samma ändamål, Pasiet bör wara grundadt pa dulike answarige Presters, Bruts, och Fabriks, Jdkares till Konungens Befallningshafwande ingifwande och der till förwarande, samt Pasiet till åberopande i betyg. Harwid fa afwen Riksens Ständer yttra den underdåniga önskan, att wid utfärdande af Past i allmänhet, och i synnerhet at ringare Handlande och Närings-Idkare, den största grannlagenhet af wederbörande matte iakttagas, sa att det asyftade ändamålet ma winnås; i hwilket afseende aswen ofwanberörde Handlande personer, till förekommande af mMruk, skulle förpligtas att förskaffa sig hwav sitt Den i Julik. 945 sitt Pass, hwaruti utsattes, ej mindre deras resetour, än den tid, hwartill Pasiet högst ma gälla; Hwilket allt Riksens Stander härmed fa Eder Kongl. Maja i underdånighet underställa.
Men det blef slutligen omöjligt, och en förmiddag, då han råkade henne ute, och proponerade att på eftermiddagen besöka henne »för att hon skulle få öfva sin kritik», svarade hon ett hastigt: — Nej, det är inte värdt; utan att ge honom något skäl för sin vägran. — Är ni ond på mig? frågade han med ett tonfall, som för henne hade något ytterst intagande. Det var så ungdomligt, och det tillika med hans sätt och utseende hade ofta kommit henne att glömma, att hon hade att göra med en man, nästan jämnårig med henne själf, och ej med en ung gosse. — Nej, jag är visst inte ond, men det är bäst, att ni inte kommer upp till mig mer! — Har man också varit så vänlig och trakterat er med skvaller och utläggningar! Jag trodde inte, att ni brydde er om sådana där tarfligheter. — Jag har ingenting hört, svarade hon kallt. — Jaså, man pratade således! — Är det därför att? Han måste ha läst svaret i hennes ansikte, ty han sade häftigt: — Det är för sent, mycket för sent. Jag måste råka er, tala med er, säga er ... — Nej, nej, hade hon svarat, nästan ångestfullt. Säg ingenting, det är ju bra, som det är! Han såg förbluffad på henne. — Bra? Ja, men det kan inte fortfara. Jag kommer upp i eftermiddag vid vanlig tid. — Kom då! hade hon svarat. Hon väntade honom med en nervös oro, som hon omöjligt kunde betvinga. Tusen stridiga känslor och tankar jagade genom hennes själ. Hade hon handlat orätt mot honom, hade hon, när hon först råkade honom, känt sig så död, så fullkomligt död, att hon alldeles glömt bort, att han lefde, var ung, hade lifvet framför sig? Hvarför kom han icke, så att det å ömse sidor blef sagdt, det som måste sägas, hans fråga och hennes nej, bestämda nej. Det var bra hårdt, att det skulle sluta så, att hon skulle gå miste om hans vänskap, vara tvungen att låta honom försvinna ur sitt lif. Han hade varit så mycket för henne, gifvit henne nya intressen, själfförtroende! Men hur hade hon egentligen tänkt sig, att det skulle sluta? Hon gick fram och åter i rummet och försökte analysera sina känslor, vara fullständigt uppriktig mot sig själf.
N:o 2 B) beräknade till utsäde nödiga qvantum årligen omkring 2,400,000 tunnor, så skulle hela det årligen skördade sädesbeloppet uppgå till 15,618,831 tunnor. Då nu de här ofvan upptagne behof, som genom hvarje års skörd i medeltal skola fyllas, uppgå till endast 15,246,043 tunnor, så antyder beräkningen ett årligt öfverskott i medeltal af 372,788 tunnor. Det ligger ock i sakens natur, att i de enskildas spanmålsbodar, i de handlandes förråder, i kommunernas och statens magasiner måste finnas sädesupplag, hvilka med vida mera sannolikhet öfverän understiga detta beräkningens öfverskott. Jernvägsundersöknings-Komiténs beräkning, att ensamt från 16 län skulle finnas disponibla utöfver konsumtionen icke mindre än 1,479,500 tunnor spanmål, gifver en ökad bekräftelse åt tillvaron af ett skördarnes öfverskott utöfver de ofvan specificerade behofven, hvilket torde vara vida större, än hvad här beräknats. Då alltså undersökningar, som af olika personer och myndigheter med den största sakkännedom blifvit utförda vid skiljda, men dock ej från hvarandra allt för aflägsna, tidpunkter och för olika ändamål, dock så nära med hvarandra öfverensstämma, som af det ofvan anförda ådagalägges, och då i afseende på uppgifterna om skördebeloppen både Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Hushållnings-Sällskapen i de flesta län äro ense derom, att summorna äro snarare för låga än för höga, så torde med temlig säkerhet Tab. Litt. K. Förbrukningen af säd och potatis till bränvinsbränning *). 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 1856 tunnor 1857 » 1858 » 1859 » 186 Summa Medeltal Hvete. Råg. Korn. Blandsäd. Summa säd.
Herr von 8 ebni tsenbeim, Lonrack Ibcocior, anmärkte, at, om denna fräga ladcs pä bordet, sä blcfwe den ej med de andra Ständen meddelad, och anhöll derföre om Herr barons och Landtmarstalkcns proposition, om en sädan Lommunication l enlighet med Friherre Legerströms begäran. Fri - 230 Den 23 Maj. Friherre eberström crindrade, at det af honom föreflagne steg fordrade skyndsamhet, r anseende til Rikets närwarande belägenhet, och äsyftade ej någon waraktig inrättning, som kunde fordra en längre betänketid. Begärdes ä npo pä bordet. Herrl^oos, Larl ^äam, upläste til Urowcoller följande: Wördsamste Memorial! Hos Herr ltaron och Landtmarskalken samt Högloft. Ridderskapet och Adeln får jag til tids minnande ödmjukast hemställa, om det ej är nyttigt och nödigt sätta et Utskott, hwars enda göromål borde blifwa, at påtänka samt upgc nya lämpeliga tilgängar til minskning af mäc stora Riksskuld, ritan at som hittils endast genom manliga bcwillningar lägga hela denna börda pä nationen, och om hwar och en medborgare blefwe berättigad at inlemna stna malmenta tankar i dylika ämnen direkte til detta Utstött, och nämde Utskott bleflve auroriserLgt at bedömma, hmilka upgifter som ansägos lämpelige och förenligc med ändamälct och warande npttige författningar och säledes wärdige at komma under Ständernes midare pröfning; deste och inga andra Förslag borde nämde Utskott utarbeta och förbättra samt sucLossive inlemna til H rus afgörande.
Det visar sig af alla beräkningar öfver sådana praestationer, som utgå in natura. Alla beräkningar öfver roteringsskyldigheten upptaga den åtminstone tili 5o proc. mer, än någon rotehållare ville betala såsom ersättning i contant. Der se vi det bästa practiska beviset, att detta system ej är lämpligt för oss. Men detta ät, systemet i sin helhet, hvaremot det här gjorda förslaget hvarken är hackadt eller malet för någondera sidan, då det undanrödjer den grundsats, hvarpå rättvisan af hela det gamla systemet hvilar, att räntegifvaren ej kan prejas, då han har sin uppsägningsrätt och ej behöfver transportera sina räntepersedlar längre än 6 mil, hvilket ej är längre, än han vanligen har till sin afsättningsort, och ej 1Ö8 'Den »2 Mars f. m. heller ränletagaren kan blifva lidande, då uppsägningsrätt är honom förbehållen. Jag får anmärka, att StatsUtsk., som alldeles icke fullständigt behandlat frågan, har föreslagit en concession, som i832 kostade Kronan 120,000 r:dr btco,. Denna förlust var följden deraf, att Kronan afsagt sig rättigheten att in natura utfordra sina behållna räntor, och derigenom har den af Hr Stuart omnämnda skiljaktighet uppkommit, att i samma by räntegifvare, af hvilka den eria haft att erlägga Kronan behållna och den andra indelta räntor, fått betala olika. Detta har varit detsamma som en lindring på alla andra skattskyldigas bekostnad, och jag önskade, att, i händelse af återremiss, StatsUtsk., som äger tillgång till i832 års afslutade rikshufvudbok, behagade upplysa, hvad skillnaden varit emellan det pris, Kronan fick betala för sina requisitioner och hvad Kronan erhöll af iantegifvarne. Då får man se hvilka förluster det omogna beslutet år 1829 förorsakat Kronan, och då få vi jemväl se, hvad räntetagarne genom antagande af Utskrs förslag skulle förlora. Jag anhåller, att, i händelse af återremiss, dessa anmärkntr må få densamma åtfölja. Gr. Posse, Arv.:
Westerviks dito 11,603:62. Söderköpings dito : 2,982:94. Wadstena dito 4,788:33. Skenninge dito ■ 830:63. Balans till år 1860: Tillgångar: Kontant Utlånta Konsistorium: behållning. medel. Fordringar. Summa. Folkskolelärare - seminarium 439:40. — 439:40. Stipendier för folkskolelärare-elever 307:59. 307; 59. Piperska stipendie-fonden — 4,372:31. — 4,372:31. Schediugska dito * — 2,704:45. 2,704:45. Falkenbergska dito — 750: 750: Fordringar. Summa. Norrköpings elementarläroverk: Westerviks elementarläroverk: Söderköpings elementarläroverk: Wadstena elementarläroverk: Skenninge elementarläroverk: Transport: 155,501:82 — 220 — Transport: Eksjö elementarläroverk : Egna kassan Premieoch fattig-dito Bibliotheksdito Kontant behållning. Utlånta medel. Fordringar. Wimmerby elementarläroverk: ’ § I Vid räkenskapen för Linköpings elementarläroverk saknas den i Kongl, cirkulärbrefvet den 17 September 1856 anbefallda förteckning å de gåfvobref, testamenten och andra urkunder, scm grundlagt stipendie-fonderna. § 2. Af den vid Norrköpings elementarläroverks räkenskap fogade förteckning å de till grund för stipendie-fonderna liggande urkunderna inhemtas, bland annat, att kapitalbeloppet å Nyströmska stipendie-fonden uppgår till 9,500 R:dr R:mt och att grundfonden till Tihlanderska donationen är 2,050 R:dr R:mt; men redogörelsen upplyser icke af hvad anledning läroverket under revisionsåret af den först omförmälda fonden haft en inkomst af endast 270 R:dr och af den sistnämnda blott 63 R:dr R:mt. § 3.
Denna Domstol, som Riks-Rält kallas, skall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea IIof-Rätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterna uti alla Rikets Kollegier, fyra de äldsta Stats-Råd, Högste Refälhafvaren hvarje af Rikets Kollegier; man vid tilltal emot Reg erings-Riiltens Ledamot tage, i stället för Stats-Råd, fyra de äldste Juslitie-Råd säte i Ri/es-Rätten. Då antingen Justi ti e-Kansleren’ eiler Justitie-Ombudsmannen finner sig befogad att åtal inför Riks-Rälten anställa, äske han hos Presidenten Rikets tjenst. Riksdags-Ordningen : §• 41. Stats-Rådets, Högsta Domstolens och Rc.gerings-Rältens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-Kansleren och Justitie-Ombudsmannen, kunna ej säte och slämma i sitt stånds plena förnekas öfvervara. Det sålunda anförda förslag hafva Rikets Ständer antagit att hvila till slutlig pröfning å nästa Riksdag; men emedlertid, enär tillförene betänklighet inom Riks-Stånden sig yppat mot bifall till grundlags-ändringsförslag innan tillfälle varit för erforderlig åtgärd till stiftande af den särskilda civil-iag, hvarförutan grundlags-stadgandet komme att sakna tillämplighet, och det jemväl synes kunna antagas, att granskning af ett utarbetadt och till Rikets Ständer frandagdt förslag till den Lag, hvarpå tillämpningen al ett hos Rikets Ständer ifrågaställdt grundlags-stadgande skulle bero, kan komma alt både säkrare vägleda uppfattningen af skälen för bifall till samma grundlags-stadgande och tydligare ådagalägga de betänkligheter, som möjligen kunna deremot förekomma, samt i öfrigt det måste betraktas såsom en förmån, om, derest grundlagsförslaget antages och får egenskap af gällande Lag, tillämpningen deraf kunde skyndsamt inträda; få Rikets Ständer, med förevarande anmälan i ämnet, underdånigst anhålla, det E. K. M:l täcktes låta utarbeta samt vid början af nästa Riksdag lill Rikets Ständer framställa Nådigt förslag till den särskilda stadga, som uti det ifrågasatta nya momentet af 17 §.
Det är visserligen mitt fel att icke hafva i tid gjort anmärkn. mot den första voter:s-propos:n ; men då jag begärde votering på bifall till Utskrns betänk., kunde jag icke föreställa mig annat än att denna propos. ovilkorligen skulle blifva /»-propos., och voteringen om kontra-proposm endast vända sig mellan de amendemenler, som blifvit framställda. För min del finner jag åtminstone den nu begagnade melhoden högst förvillande. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att det, under hela riksdagens lopp, vid de voteringar, som hos R. o. Ad. förefallit, varit iakttaget, att, då endast ett emot Utskms betänk. 206 Den 12 Augusti f. m. stridande förslag ifrågakomrait, bifall till Utsk:ns betänk, intagits i ja-propos:n, och det motsatta förslaget i nej-prepos:n; men att deremot, då flere förslag ifrågakomrait, alltid det förslag, som af Landtm, ansetts besväradt med öfvervägande ja, blifvit upptaget uti ja-propos:n vid voteringen om hufvudsaken; hvilket förfaringssätt syntes vara desto naturligare, som den eller de ledamöter som begärde votering endast kunde tillkomma att uppgifva kontra-propos:n; men deremot ja-propos:n vid voteringen i hufvudsaken borde innehålla det beslut, hvars upphäfvande genom voteringen vore åsyftadt. Frih. Alströmer, Jonas: Jag skulle tro att då en propos. en gång är begärd, så bör man också få den framställd. Här är af Hr Dalman begärdt propos. på bifall till Utskrns betänk., och då måste den väl äfven framställas; ty eljest vore de, som ön skade bifall, derifrån alldeles förhindrade. Frih. Cederström: Det är i afseende på Frih. Alströmers yttrande, jag begärt ordet. Hr Gr. o. Landtm, har tydligen framställt förhållandet hafva varit: att Hr Gr. o. Landtm, först framställde propos. på bifall till (Jtskms betänk., hvilken besvarades med blandade ja och nej.
Bergströms afflyttning från Rödön, vaccinationen afstadnat, så valdes i hans ställe klockaren Nils Månsson i Rödön \till vaccinatör/ hvilken offentligen tillsades, at denna vigtiga tjenst sorgfälligt handhafva och sköta, äfvensom de föräldrar, som hafva ovaccinerade barn, anmanades åt sina barn, efter vaccinatörens pålysning, anmäla, samt hans föreskrifter i öfrigt noggrant efterkomma. 2:do Så vida nuvarande kyrkovacktaren J. Asps hustru numera är vorden så gammal och orklös, at hon föga el. intet kan til sin försörjning och skötsel sielf bidraga, så beslöts det skulle hon til vanligt underhåll af församlingen emottagas, och åtog sig frivilligt, afsked. sergeanten Grip at emot undfående af kyrkvacktarens halfva lön, honom sjelf, under ett års tid underhålla o. understundom i tjensten biträda, mot villkor, at efter Asps frånträde, som troligen snart inträffar, erhålla kyrkvacktare sysslan i Rödön, hvilket församlingen otvunget medgaf. 3:o Slutligen förmanades församlingens husfäder, som nitälska för den sanna christendomens tilväxt, at tilhålla sina barn o. tjenstehjon at flitigare och allmännare än nu sker, bevista veckooch passionspredikningar, samt därvid utlyste catechismi förhör, samt at äfven sjelfa därutinnan föregå dem med goda efterdömen. Den tid som härtil \användes/ synes visserligen för jordiska beräkningar och göromål vara förlorad, men det är ett utsäde för evigheten som bär oförgänglig frukt, och olyckl. den husfader som, för en obetydlig lekamlig vinst, hindrar o. afhåller sina omgifvande at söka näring för sitt andliga o. eviga lif. Ve den människa genom hvilken förargelse kommer! År och dag som ofvan Uppläst o vidkändt af Nils Johansson i Wejmon P. Staaff Lars Erson i Häste Obs. Påminnes om den dåliga reparationen å skolebyggnaden i Rödön. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 49–51, ÖLA. Bladet s. 51–52 skadat.
Det kunde till oell med vara skadligt, ty om det finnes någon makt, sorn med uppmärksamhetens öga tror sig böra följa våra tillgöranden, så skall en sådan exercis, i vår sluddrande tid, snarare gagna denna makt i och lör attacken, än den gagnar oss i och för försvaret. — Att sjelfva exer - Den i3 N ov e mb er. eisen för resten ej allenast vore oskadlig, utan lill och med nyttig, iir medgifvet; också var en sådan beräknad i den högre begärda summan till exercis med floltans bemanning. — Jag reserverar mig högtidligen emot dess fel och dess bristande upplysningar till Stånden; och om flottans befäl hädanefter af okunnighet felar, så lägger jag dessa fel på t84° års StatsUtsk:s skuldror. Jag reserverar mig äfven emot den fördelning StatsUtsk. gjort, då det föreslagit att ett minimibelopp af i85,ooo r:dr skall afsältas för Stockholms och Götheborgs stationer, hvilket beslut det Högv. PresteSt. nu bifallit, utan att låta ett förstärkt StatsUtsk. deröfver votera; jag reserverar mig emot bemödandet alt så synbart vilja nedsätta konungamakten; jag reserverar mig emot delningen såsom skadlig, och för det att alltför litet blir öfrigt för Carlskrona station, äfven förutsatt alt blott en seglande flotta af större fregatter skulle underhållas; jag reserverar mig äfven derföre) att om man af det Iilla, som kan tillfalla Carlskrona station, afdrog enl. Utskts medgifvande en summa till förstärkning af det onekligen så vigtiga exercisbehofvet, så blef intet öfrigt till byggnader och reparationer; jag reserverar mig ändlligen emot delningen derföre alt roddflottan ej behöfver så mycket. Jag anhåller alt bär få göra en anmärkning.
Jag har icke hört något egentligt skäl för att bibehålla Stockholm och Götheborg vid den förmån, de hittills åtnjutit, men deremot hört sägas, att man ej funnit någon anledning till en sådan exception för dessa städer. På denna grund förenar jag mig med de ledamöter, som yrkat bifall å betänkandet. Ilr von Hartmansdorff: Det är alldeles icke sagdt, att en fråga hinner fullständigt utredas från den ena riksdagen till den andra derföre, att R. St. derom anhålla; ej heller derföre, att K. M. anbefaller en sådan utredning. Ofta händer, att vederbörande embetsverk icke medhinna undersökningens fullbordan, men att Konungen likväl meddelar R. St. alla de upplysningar, som emedlertid hunnit inkomma. Jag vill såsom exempel anföra ett mål, angrde städernas inqvarteringsskyldighet, hvilket jag tror hafva vid alla riksdagar sedan 1818 blifvit R. St. meddeladt, fastän icke så fullständigt utredt, som man ansett nödigt. Bland de ärenden, hvilkas föredragning är mig anförtrodd , får jag nämna en undersökning, som R. St. begärt och hvarmed man hållit på i 4^0 år, utan att den blifvit så fullständig, som R. St. önskat, emedan undersökningskostnaderna skulle ölverstiga sakens värde. Undersökningshandlingarna hafva derföre blifvit till R. St:s StatsUtsk. öfverlemnade, på det att de upplysningar, som kunnat vinnas, åtminstone måtte komma R. St. tillhanda. I alla fall skulle det vara obilligt, om R. St., inseende, att en undersökning vore ofullständig, ändå skulle endast på den grund, att närmare upplysningar icke från Regeringen inkommit, vilja besluta derpå löst, att en till beloppet obekant afgift skall betalas. Jag skulle önska, att R. St. icke genom sina beslut mätte gifva exempel på ett sådant förbiseende af rättvisa , och anhåller derföre örn propås, till återremiss af detta betänkande. Frih, Ehrenborgh: Jag bekänner, att jag icke kan dela de åsigter, Hr v. Hartmansdorff velat göra gällande. Don a8 April c. m. 38g Jag har alltid varit af den tanke, att R.
Revisorerne, som anse, att de för omförmälda utrednings uppgörande uti Banko-Reglementet stadgade grunder icke blifvit rätteligen tilllämpade, samt att ett betydligare belopp, än det bär ofvan uppgifna, bordt lill Riksgälds-Kontoret öfverlemnas, få för öfrigt, i afseende på denna fråga, hänvisa till det yttrande, hvilket förekommer i Revisorernes Berättelse angående granskningen af Banko-Verkets tillstånd och förvaltning. Uppköpta elier Enligt den i 1843 års Revisions-berättelse (sid. 40—42)> införda belånade, rån-specifika uppgift på de obligationer , som, för förräntandet af Rikstebarande gnids-Kontorels i Banken innestående kontanta behållning, under åren rappe. 1841, 1842 och i843, blifvit uppköpta, utgjorde sammanräknade kapitalbeloppet af alla dessa obligationer, utom de redan under samma år till betalning förfallna och inlösta, R:dr 2,465,838: 42- 8, af hvilka obligationer sedermera blifvit infriade: efter å Riksgälds-Kontorets sida verkställd uppsägning, Skånska Hypotkeksföreningens obligationer med 4 procents ränta, lydande å ett kapitalbelopp af ... R;dr 35o,ooo. samt efter utlottning, 3 st. af Bruksägares Hypo theks-kassa på Tyska språket utfärdade 4 procents obligationer å tillsammans 4>ooo Mark Hamb. Banko, motsvarande, efter 128 sk:s kurs,*. Under loppet af sisth år, har Riksgälds-Kontoret icke varit i tillfälle fortsätta omförmälda obligations-uppköp, utan tvertom, på sätt nyss är anfördt, måst uppsäga en betydlig del af de förut uppköpta obligalionerna, för att bereda erforderliga tillgångar till de Kontoret åliggande utbetalningar.