Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tillkommer ingalunda Rikets nu församlade Ständer. Först de nästsammanträdande äga dertill ovillkorlig rätt, och det med sitt enstaka nej. Men oss tillhör, såsom jag förslår de oförtydbara orden uti nyssnämnda § af Reg.F:n, att lägga målet på bordet hvilande lill nästa liks - Den 21 April f. ra. 249 riksdag, antingen i det skick det nu är, eller ock, sedan det till RiksSttn återkommit, efter återremiss lill Const.Utsk., med de anmärknir Stånden dervid göra och, efter det bemälle Utsk. ytterligare belmndlat dessa anmärkntr, i den ordning merberörde lagbud föreskrifver. Man bar trott sig få ett skäl lill belt och hållet dödande af TJlsk:s arbete deri, att 3:ne Stånd vid ärendets första föredragning i Stånden ansett, att valen skulle ske slåndseller classvis, då deremot Utsk:s förslag nu innehåller, alt de skola ske samfäldt; meri huru vill man att ett sådant förmenande skall kunna bäfva det verkliga skäl, som ligger deruti, alt frågan är i lagenlig form så afgjord, att valen skola ske samfäldt? Man bar jemväl yrkat förkastande af Utskrs förevarande förslag på den grund, alt man anser det icke vara högst nödigt och nyttigt. Man tror sig säkert benita stöd för detta yrkande af 81 §:n i Reg.Fm; men jag bestrider en sådan tillämpning af denna §. Denna § tillägger Const.Utsk. rättighet, att bos R. St. föreslå de ändringar uti grundlagarna, som det (Const.Utsk.) anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. Men att af denna Utsk:s rättighet vilja draga den slutsats, att Ständer* ne äga rättighet att afstå ett Const.Utskts förslag såsom onödigt eller onyttigt, vid den riksdag det framträder i ljuset, det är en uppenbar orimlighet och synes endast ådagalägga en fruktan att det ljus, som deröfver kan spridas lill den påföljande riksdagen, skall ställa det i en fördelaktigare dager, än den närvar, stunden deråt gifver.
Banko-reglementets 158 § 1 morn. innefattar bland annat den föreskrift, att, om betalning eller omsättning af lån med omsättningsrätt efter förfallodagen uteblifver utöfver den i !71 § medgifna Beståndstid, skall beloppet utan uppehåll utsökas; och i afseende å här nämnda anstandstid stadgar 6 mom. af sistberörde §, att för omsättning af dylika lån efter förfallodagen bibehållas två så kallade respitmånader för de lån, som varit upptagna på sex månader, och en respit-månad för de lån, som varit upptagna på kortare tid. Del torde icke gerna kunna förnekas, att ett stadgande, hvilket såsom detta uttryckligen tillstädjer dröjsmål med betalningen af förfallen skuld, måste motverka punktlighet och ordning vid affärsförbindelsers uppfyllande; och måhända har den tillåtelse, som allt ifrån Diskontens första inrättande varit dess låntagare förunnad att kunna å förfallodagen uteblifva med utfäst betalning för alt först vid lägligare tillfälle densamma erlägga, icke förfelat att i sin män underhålla den oordentlighet i liqvider, som inom vårt land så allmänt och så rättvist öfverklagas. Såsom ett medel att förmå Diskontens gäldenärer till ordentligt fullgörande af sina förbindelser var fordom för den försumlige stadgad påföljden att efter förfallotiden intilldess Banko-Utskottets Betänkande JVI 25. 31 liqvid skedde betala en mycket hög så kallad straffränta, ursprungligen 12 procent å lånesumman; men denna påföljd, i och för sig olämplig, har genom Rikets Ständers lid efter annan vidtagna beslut blifvit allt mer och mer modifierad, så att efter 1847 —1848 årens riksdag öfverräntan utgjort, hvad den ännu är, blott 6 procent, eller samma belopp, hvartill, enligt Utskottets ofvan afgifna förslag, ordinarie räntan för lån från Allmänna Diskont-fonden skulle komma att bestämmas.
Ständer vara af sådan vigt för allmänna hushållningen, att detsamma, äfven med någon uppoffring för statsverket, bör befrämjas, och då de ifrågaställde åtgärderne, derest de skulle befinnas tjenliga, torde till någon del kunna bringas till verkställighet utan synnerliga kostnader samt, efter hvad Rikets Ständer inhemta!, någon utgift icke under loppet af flera år varit an visad på det kontanta penninge-anslag, 3,700 R:dr, som ”till befrämjande i allmänhet af bergsbruket"' finnes i Riksstaten uppfördt, hvadan Rikets Ständer ansett denna tillgång lämpligen kunna för ofvan omförmälda ändamål användas, få Rikets Ständer, i underdånighet hemställa, det E. K. Maj:t täcktes, efter inhemtande af vederbörandes underdåniga utlåtande, vidtaga sådana åtgärder, som pröfvas lämpliga på det dels en förbättrad och till större besparing ledande kolningsmethod, dels ock kännedomen om torfjords ändamålsenliga beredande till godt brännmaterial, må blifva i landet allmännare utbredd, med anhållan tillika, att de kostnader, som för sådant ändamål lill en början kunna ifrågakomma, måtte af ofvannämnde anslag bestridas. 35:o. Till förrättande af vetenskapliga undersökningar rörande fskerierna beviljades vid förra riksdagen ett extra anslag af 1,000 R:dr årligen, och då, enligt hvad Statsråds-protokollet utvisar, Landtbruks-akademien ansett delta anslag fortfarande vara behöfligt, hafva, i öfverensstämmelse med E. K. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, Rikets Ständer funnit godt alt samma belopp för nästkommande slatsregleringsperiod till berörda ändamål anvisa. 36:o. Å förslagsanslaget: jord för luster genom kanaloch väg un/äg grung ar utgår, bland annat, på grund af nådiga Rrefvet den 13 Januari 1726, till innehafvare af vissa hemman i Lyckeby och Augerums socknar inom
Dess uttryckliga försäkran om vår neutralitets erkännande. Jag har nu gjort reda för förhållandet med denna sak, och om, af hvad jag nu haft äran anföra, någon slutsats skall dragas, så måtte det vara den att en Minister kan uträtta mera än en Chargé d’Affaires. Frih. Tersmeden: Ulsk. har blifvit strängdt klandradt både för motiver och tillstyrkande. Hvad motiverna beträffar, så har Utsk. till en början sagt: »att Sverige, under de sednast förflutna åren, intagit en förändrad och i politiskt hänseende mera betydande plats inom Europeiska statsförbundet, lärer väl icke kunna bestridas. Det har i dag visat sig, att Utsk. haft orätt, då Utsk. sagt, att det icke kan bestridas, enär det verkligen blifvit bestridt, nemi. att Utsk., för denna sin sats, icke framlagt några bevis. Jag hemställer likväl till en hvar, som opartiskt betraktar sednare tiders händelser, om icke man måste erkänna, att förhållandet är sådant. Man behöfver endast, för att öfvertyga sig härom, se på den upmärksamhet utlandet fästat vid Sverige. De förvecklingar, som inom Europa förefunnits, hafva föranledt ett större erkännande af Sveriges betydenhet. Några ordentliga bevis härför äro icke behöfliga för den, som vill se förhållandet såsom det bör ses. Sedermera har man klandrat Utsk. så väl för dess skäl för tillstyrkandet af bifall till ifrågavar:de anslag, som ock derför, att Utsk. icke framlagt några ordentliga stater. Ett sådant framläggande af stater, hvad Minister-staten beträffar, har tillförene aldrig varit brukligt. Man har endast lemnat ett bestämdt anslag till K. M:s disposition, att fördelas efter hvad han anser lämpligt, och detta synes mig vara rätta sättet att gå till väga.
15 — 10 —| plåtar, förtente och oförtente Fria skostift, klippt eller skuren 1 skålp. — 3 1 51 Jerns smidt eller valsadt: spik af 1,5 tums längd och deröfver all annan spik samt allt annat manufakturoch handtverkssmide, ej specificeradt, och som icke är hänförligt till Maskinerier, Redskap och Verktyg, eller delar deraf: poleradt eller lackeradt andra slag, med eller utan bestrykning pläteradt; se Metaller, sammansatta. JemsK.ro Jerntråd; se Tråd. Jernt radslinor Jord, polérJuveler, oinfattade och infattade Jäst, alla slag :... Raffe brändt och alla till kaffesurrogat användbara brända växter Kakao bränd eller malen; tullbehandlas såsom Kaffesurrogat. Kakel Kali, alla slag; hänföres under Kemiskt-tekniska preparater. Kalk, osläckt och släckt Kalksten; se Sten. Kalmus; hänföres till Apoteksvaror. Kamfer, oraffinerad och raffinerad Kamlin; tullbehandlas lika med de genom rektificering renade flygtiga fossila eller mineraloch genom torr distillation framställda oljor. Kanel, Kanclknopp och Cassia Lignea Kantarider; hänföras under Apoteksvaror. Kantig er; se Gulddragareoch Snörmakarearbeten. Kappsäckar; se Nattsäckar. Kapris; hänföres under Frukter och Bär, ej specificerade. Kardborrar och Strakardor Kardemummor Kardor och Kardläder; hänföras till Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade. Qvantitet för Tullberäkningen. 1867. Införselstull. Införselstull. Riksmynt. R:dr. öre. R:dr. öre. 12 1 centner 75 Fr i 1 skålp. — 15 1 skålp. — 30 Fri a 1 skålp. 50 52 Karduan; hänföres ander Hudar och Skinn, ej pelsverk, beredda, andra slag. Karkasser och Karkasshaud Karmin; hänföres under Färger och Färgningsämnen, andra slag, ej specificerade. Karott; se Tobak.
Dec, P. 4I3> 4^5, 476» 579. •— öfver 4 §• i Riksens Ständers ReVisorers Berättelse af år 1822, jemte en och annan hos BancoUtskottet särskilt förekommen fråga, rörande Götha CanalVerks angelägenheter. Nov. P. 444- Nov. 2 A. P. 4°, i34- Dec. P. 265, 337, 359. i anledning af gjord Motion om hvad Utskottet i afseende på de reglementariska föreskrifterne för Banco-förvaltningen bör iakttaga. Nov. P. 586. >— i anledning af väckt förslag att alla utelöpande Bancosedlar måtte, inom viss prasscriptionstid, i utbyte emot nya indragas. Nov. P. 654. Dec. P. 329, 355. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående föreslagne ändringar i Bankens inre administration, dess sedlars utgifvande och beskaffenhet, m. m. Nov. P. 654. Nov. 2 A. P. 278, 329. — rörande väckt fråga, huruvida för de fastighets-handlingar, hvilka, i brist af lånetillgång, blifvit i Banken qvarliggande, lån af de nu anslagne fonder må företrä 4 - 50 desvis meddelas. Növ. P. G5/{. BoncoUtskollcls Betänkande!), Memorial och ProtocoIlsUldrag, om utarbetande af ett sammandrag utur den af framlidne BancoCommissarien Fredric Silfverstolpe författade omständliga historia, rörande BancoVerket, jemte en ändamålsenlig fortsättning för den efter år 1800 framflutne tid. Nov. 2 A. P. 131, 280, 331. — om vid tagande af sådan förändring i mynlordningarne, alt slagskatt Liefve uti sjelfva myntet inberäknad. Nov. 2 A. P. 131, 280, 33i. — i anledning af RiksStåndens fattade beslut i frågan om periodiske uppgifters meddelande om BancoVerkets ställning.
R:dr 61 öre, från Kollegium vidare erhållits 6,270 R:dr 6 öre, af hvilka medel blifvit dels godtgjord en vid årets ingång varande skuld af 6 R:dr, dels utbetalts 4,929 R:dr 19 öre, sä att behållningen vid slutet af året vuxit till 2,566 R:dr 48 öre. — 307 — Uti 10 §: att, i likhet med hvad här ofvan vid relationen om 4:de hufvudtiteln blifvit iakttaget, Revisorerne, äfven beträffande extra anslagen, hafva ansett nödigt omförmäla följande på konkursutredning beroende fordringar, nemligen : i afseende å hvilka Revisorerne ej heller varit i tillfälle att af räkenskaperna inhemta, hvad under revisionsåret blifvit åtgjordt. Slutligen hafva Revisorerne, som vid besök å Waxholms fästning erhållit upplysning, att densamma nu kunde anses i det närmaste färdig, hvarför byggnadsarbetet ock med innevarande år kommer att upphöra, under anförande, att byggnaden blifvit, enligt förevisad ritning, omsorgsfullt utförd och väl underhållen, dock, med fästadt afseende å de förändringar, sjökrigskonsten på sednare tid undergått och då fästningens bestyckning är till en del gammal och i allmänhet svag samt så uppställd, att det djupare och bredare östra inloppet är betydligt svagare försvaradt än det grundare och smalare vestra, ansett sig böra uttala den mening, att fästningen ej numera uppfyller det med densamma afsedda ändamål, att verksamt bidraga till att förhindra fiendtliga krigsfartygs framträngande till hufvudstaden. I afseende å hvad sålunda förekommit får Kollegium, beträffande ofvanberördq i 3:dje § omförmälda fordringar, i underdånighet meddela: 1:0 att, sedan Kronan, såsom ensam fordringsägare uti Öfversten D. Bildts urarfvakonkurs, uppburit behållningen af hans qvarlåtenskap med 1,197 R:dr 32 sk.
Den i4 Augusti e. m. honom godt synes, och hvarvid Hr Danckwardt, såsom Föredragande inför Kongl. Maj:t, blir i tillfälle att tillstyrka den rättelse i Ständernes beslut, han anser nödig, och hvars bifall efter ordalydelsen icke blir nödvändigt, blott det ger anledning till hufvudsakeus befrämjande, torde återremiss i allt fall icke vara lämplig; och får således äfven jag begära bifall å Utskottens Utlåtande. Herr Danckwardt: Jag vill för min del visserligen icke yrka återremiss å förevarande Utlåtande, om Ridderskapet och Adeln icke anser den nödig. Jag förglömde, då jag sist hade ordet, att till stöd för min tanka äfven anföra det exempel Herr Tham nu citerat, och som blir en gifven följd af bifall å Utlåtandet, eller att, då en §. i allmänna Lagen förändras, omtryckning af hela Lagboken derföre komme att verkställas. Då en totalare omarbetning sker af en Författning, är det klart, att Författningen bör helt och hållet omtryckas; det är blott, då en obetydlig förändring i en vidlyftigare Förordning är i fråga, som jag trott Utskottens förslag olämpligt. Hvad angår kostnaden, bar jag redan sagt, alt derpå icke bör göras hufvudsakligt afseende, utan är det Embetsmännens besvär alt vinna kännedom om obetydliga ändringar i Författningar, som jag baft för afsigt att med mitt förslag till jemkning i Utskottens Utlåtande afböja. Den i4 Augusti e. m. 171 Herr Hjerta: Herr Danckwardt har funnit Utskottens tillstyrkande olämpligt, hvad allmänna Lagen beträffar, men jag får erindra, att Utskotten så mycket mindre kunnat mena den, som den aldrig blifvit utdelad till Rikets Embetsman, utan endast dem för penningar tillhandahållen. Blott speciella Lagar och Författningar varda, på grund af en på 1760-talet af Ständerne framförd underdånig önskan, genom årstrycket utdelade.
Det förra, eller saknaden af huruledes utöfver kännedom om de födda och inflyttade samt de afflyttade och döda, äfven uppgift skall kunna meddelas eller upplysning vinnas angående de på annat sätt, än de nyligen nämnda, inträffade förändringar, sedan förra mantalsskrifningen, med församlingspersonalen, är tvifvelsutan, en brist, som bör afhjelpas, och det sednare, eller hvad i 6 § 1 mom. innehålles om inställelse vid mantalsskrifning, ett stadgande, som, utan skada för saken, men till gagn i mer än ett hänseende, torde kunna upphäfvas. Det är nemligen en hvar bekant, att vid hösttiden inträffa förändringar inom församlingen med den mera rörliga befolkningen, eller tjenande klassen, genom flyttning inom församlingen, vanligen icke af mindre vidd och omfång än inoch utflyttningen för församlingen sammanlagda. Att få dessa personer antecknade, hvar på sitt nya ställe, är för en tillförlitlig husförhörslängd ej af mindre vigt än anteckningen af inoch utflyttade, och sammanfaller, i viss mån, äfven med denna, der en församling år fördelad på tvänne eller flera län. Att derföre få någon bestämmelse härom intagen i Förordningen om mantalsoch skattskrifningarnes förrättande, synes mig vara både önskligt och behöfligt. 16 Motioner i Preste-Ståndet 1862. Inom de större och folkrikare församlingarne, der husförhören stundom knappt hinna taga sin början, och ännu mindre bringas till slut innan mantalsskrifningen inträffar, förrättas dessförinnan, åtminstone inom den trakt, som är af mig närmare känd, i början af November månad, en justering af husförhörslängden, fristående från och oberoende af husförhören.
RorgareStåridet nu bifallet. JJt Supra,- Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm S. X). Vid förnyad föredragning, bifölls Allmänna Besvärsoch Oeco,norme Utskottets den l& April afgifria Memorial > sorn den 13 blifvit lagdt pa bardet, angående rättelse och upphäfvande af Kongl. Maj:ts Eefallningshafvandes i Carlstads Uän utfärdade förbud emot tjenstedrängars utvandring ur Fänet, att söka sig arbete. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S, Dt Den 17 April. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskot* (els Memorial af den 11 April, i anledning af Herr Prosten X, A. Palms Motion, om aflöning for Lands-Fiscaltma och förbättring i Xänsmännens Löningsvilkor, bl ef detsamma, i anledning af deremot gjorda anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitterad t. Ut Supra. Ex protocollo Carl Magn. Robsahm.' T? B. D, J. öredrogos å nyo Stats-Utskottets inkomna Betänkauden af den 11 April: 1:0 I anledning af återremissen i frågan om tryckning af Piks-Ståndens Protocoll och Bihanger. 2:0 I anledning af Herr Professoren m. m. X)octor Sven Wijkman Ctsons till Statsoch UagUtskotten remitterade Memorial, om närmare bestämmande af prescriptionstid for redovisning af allmänna medel. Och blefvo, med gillande af Utskottets förslag, att 1000 Exemplar af Bihanget skulle uppläggas, deäsa Betänkanden äfven för öfrigt till filia delar bifallna. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Den 17 April. S. D. IVerriilterades till Statsoch Banco-Utskotlm. Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner af den 5 April 1815. 1:0 Angående det åt Vester-och Norrbottens
Då kom fadern Järnsköld ut i dörren med dragen klinga, så skinande och hvass, att Torsten aldrig förr sett en sådan. Strax högg Järnsköld till honom, men han vek undan, så att svärdet for ned i marken ända till fästet. När Järnsköld sålunda kom att luta sig ned, gaf Torsten honom banehugget. Han trädde åter in i huset, men medan han trefvade sig framåt, visste han intet af, förrän han blef lyft högt upp och sedan satt i golfvet. Det var trollkäringen Skjaldvar, som gick igen; och hon var nu vida värre att nappas med än nyss. Hon böjde sig fram öfver honom och ville bita af hans strupe. Nu föll det Torsten i tankarne, att den, som skapat himmel och jord, måste vara mäktig. Många och märkliga voro de berättelser, han hört om konung Olof och den tro, han påbjöd, och med rent hjärta och helig håg lofvade han nu att taga emot denna tro och tjäna konung Olof, så länge han lefde, ifall han blott komme lefvande ifrån Hedarskog. Just som käringen närmade sig med tänderna hans strupe och han gjort sitt löfte, strömmade en underbart klar stråle in i huset och slog henne i ögonen. Denna syn bekom henne så illa, att all kraft gick ur henne, och hon började att gäspa hiskligt. Därpå kastade hon upp, så att det flödade ned öfver Torstens ansikte, och nära var, att han blifvit kväfd. »Man finner det häller icke otroligt, att någon part af allt det ohyggliga, hon utspydde, inkommit i Torstens bröst, ty han tycktes sedermera äga förmågan att skifta hamn.» Så lågo de bägge mellan himmel och helvete, ty ingen af dem förmådde resa sig upp. Under tiden låg Styrkar på bänken i härbärget och undrade, hvarför kamraten dröjde. Som han låg där, kommo två piltar inspringande med styggt utseende och kortsvärd i händerna. Genast öfverföllo de honom, men han bröt en stock ur bänken och genompryglade dem därmed, tills de båda gåfvo upp andan.
E n katolik, ja, — ett barn från främmande land och af främmande tro, men som framför allt följer kärlekens religion och går, när hon blir kallad, för att vaka lika troget vid protestantens som judens plågoläger. Det är möjligt, att icke alla af Iduns läsarinnor hafva sig bekant Elisabetssystrarnas välsignelsebringande verksamhet. D e - ras samfund har dock legat till grund för bildandet af icke blott vårt eget lands, utan äfven för andra länders diakonissanstalter, men vi äro sanningen till ära skyldiga upplysa, att Elisabetssystrarna aldrig försökt någon propaganda, aldrig vid sjukbäddarne agiterat för sin tros läror. Samfundet bildades i början af 1600-talet i Österrike till minne af landtgrefvinnan Elisabet af Thiiringen och inrättades i Frankrike 1634 af fransmannen V i n c e n t de Paula samt erkändes af påfven 1655. Dess uppgift var att vårda de sjuka, af hvilken trosbekännelse de månde vara. D e äro, vi kunna säga, spridda öfver hela den civiliserade världen, och till vårt land k o m m o de ungefär samtidigt med drottning Josefina. F ö r närvarande äro de fjorton och hafva sitt tillfälliga hem i en förhyrd lokal vid Norra Smedjegatan. Deras tid är stänV i se i dag på Iduns första sida en bukett af porträtt, och vi läsa namn, som genast förflytta våra tankar till hofvets spegelskimrande gemak och den stora världens salonger. D e t är dessa damer af diplomatiska kåren och af vår högadel, hvilka jämte andra stjärnor ur vår societet förenat sig o m att anordna något » non plus ultra » till förmån för Elisabetssystrarna. Man hoppas kunna fa en grundplåt till ett hem åt dem, i hvilket de kunde få anordna en egen klinik och för öfrigt åtnjuta det sinneslugn, som deras verksamhet fordrar. För att vinna detta och för att frångå den gamla basarstilen och enär bland tillställarinnorna nästan alla europeiska länder äro representerade, har valts namnet » Internationel marknad », och man har öfvergifvit Börsens gamla salar och valt den rymliga, nya cirkus i stället.
Kopparbergs Läns stat för iler indi agne dägeri-stat uppförde, blifvit emellan Länsmän derstädes fördeldte, men jemlikt Kongl. !Vlaj:ts Kädiga Lief clen 2 Nars 1838 böra, vid regleringen af Känsmans-lönerna, skogsplanterängs-eassan tillfalla, Il vi lfa räntekol, efter förvandling, utgöra 72: 14. 5. tillsammans L:dr 9,123:15.11. ilvai ifian »loek afgä, i följd »f nedsättningen: för Kands-8e6ret6i are 558: 26. 2. för L:mds-(iau/1ister ... 1,444:40. 4. äfvensom, i bändelse af bifall till Kongl.
«Strunt i den finare bildningen!« tänkte han; «icke kan den skapa ett hjerta, en själ, en förmåga såsom denna flickas!« Han kunde icke vända sina ögon från Susanna; med hvart ögonblick föreföll hon honom skönare. – Kärlekens ljufva förtrollning hade kommit öfver honom. Qvällsvarden hade imedlertid blifvit färdig och Harald blef kallad till den. Hvad under, om han efter en tröttande dagsresa, och efter de betraktelser han nyss anställt, fann Susannas anrättning öfver all beskrifning förträfflig och smaklig?! Han saknade blott Susannas närvaro vid den. Ty Susanna var inne i grottan och höll, liggande på knä framför öfverstinnan, en skål med soppa, och räknade med tyst förtjusning hvar sked, som hennes matmoder med synbart välbehag förde till sina läppar. «Det var den bästa soppa jag någonsin smakat!« sade denna, sedan skålen blifvit tömd, «det är visst, Susanna, att du är bra snäll!« – Det var första gången öfverstinnan märkt uppå mat, och första beröm Susanna fått af hennes mun; – och ingen soppa, ingen nektar en gång, kan smaka så ljufligt, så upplifvande, som det första lofordet af älskade läppar! När Susanna gick ut ur grottan, välkomnades hon af Haralds blickar, och de talade ett språk nästan oemotståndligt tjusande för ett hjerta, så behöfvande af kärlek som Susannas var det, och i sitt rörda och tacksamma sinne tyckte hon att hon i all evighet ville vara der på fjellet och tjena och koka soppa åt dessa älskade menniskor, hvilka först här tycktes öppna sina hjertan för henne. Man beredde sig till natten, som lofvade blifva klar men kall. Bönderna lägrade sig omkring elden. Fru Astrid, orolig för Haralds axel, bad honom komma in i grottan, der man var skyddad mot den skarpa luften, men Harald ville hålla vakt utanför den, och satte sig vid elden insvept i sin kappa. Susanna lade sig sakta vid sin frus fötter, som hon derigenom ville hålla varma.