Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då hvarken denna blist kunde betäckas genom ytterligare anlitande a! lasarettets kapital-fond, enär en slik åtgärd icke allenast skulle förvärra inrättningens bekymmersamma ställning, utan ock stå i strid med testatorers vid gåfvorna fästade förbehåll, eller den ökade underhålls-kostnad, som gifvit anledning till detta betänkliga förhållande, kunde anses beroende endast af tillfälliga och snart öfvergående omständigheter, måste följaktligen, sä vida inrättningens bestånd icke ohjelpligen skulle undergräfvas, verksamma åtgärder vidtagas för dess upprätthållande. Att tillvägabringa en minskning i lasarettets utgifter genom nedsättning af det befintliga sängantalet, syntes desto mindre välbetänkt, som tilloppet af sjuka dagligen snarare ökades än minskades. Att åter söka bereda ökade tillgångar genom höjandet af afgifterna lör betalande sjuke, hade visserligen blifvit ifrågasatt, men då erfarenheten redan förut lärt, att lasarettet derigenom icke bereddes en, i förhållande till den högre afgiflen, ökad inkomst, hafva molionärerne ansett enda utvägen vara att påkalla Rikets Ständers välvilja för denna för samhället vigtiga välgörenhets-inrättning. Med förmälan att det understöd, hvarmed Staten för närvarande bidrager till Kongl. Serafimer-lasarettets underhåll, utgör 10,000 R:dr B:ko, har uppmärksamheten fästats derå, att i denna summa jemväl ingår ett belopp af 5,000 R:dr, som, jemlikt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 168. 93 Kongl. Brefvet den 7 Ajmi 1783, tilldelats lasarettet i ersättning lör den berörda sjukvårds-anslalt förut beviljade andelen i tullen ä lill riket inkommande tobak, hvilken inkomst tillkommit på det sätt, att, sedan konung Gustaf HJ år 1781 till lasarettets underhåll anslagit en tull—afgift af 3 rst. B:ko för hvarje skålpund tobak, sorn till riket infördes, men den deraf härflylande liqvid med tullverket och uppbördens kontrollerande redan första året befunnos förknippade med stora svårigheter, stadgades genom ofvan åberopade Kongl.
I afseende härå får alltså Ordens-gillet i underdånighet lemna följande upplysningar : Redan år 1849, af då varande Hospitals-sysslomannen i Halland, blef hos Eders Kougl. Maj:ts Befallningshafvande i länet ansökning gjord om rättighet att få ur räkenskapen afskrifva nittio Riksdaler, fjorton skillingar, åtta runstycken Banko, utgörande dittills balanserad jordskyld af nyssnämnda beskaffenhet; i anledning hvaraf och sedan ärendet blifvit till Ordens-gillet öfverlemnadt, Ordens-gillet dels, under den 5 April 1850, anmodade Konungens Befallningshafvande i Hallands län, att, efter vederbörandes hörande, så vidt ske kunde, införskaffa och Ordens-gillet tillhandahålla erforderliga upplysningar i afseende å berörda jordskyld, dels ock, efter härå erhållet svar, under den 16 nästpåföljde September, på anförde skäl, förklarade den äskade afskrifningen då icke kunna beviljas. 1 sammanhang med detta beslut lät Ordens-gillet förständiga Sysslomannen att vidtaga erforderlige mått och steg för att söka vinna behöflige ytterligare upplysningar i ämnet, hvarjemte Ordens-gillet förklarade sig vilja, sedan ärendet vunnit ali den utredning, som kunde ernås, på derom skeende anmälan, vidare utlåtande deruti meddela. Sådan anmälan har dock allt sedermera uteblifvit; i anseende hvartill, sedan Ordens-gillets Revisor nästlidne år detta förhållande anmärkt, Ordens-gillet, uti skrif - — 343 — velse af den 30 Juni 1863, anmodade Konungens bemälte Befallningshafvande att affordra Hospitals-sysslomannen det vidare yttrande, som af Ordens-gillets nyssberörda beslut påkallades, äfvensom att för egen del utlåta sig rörande ifrågavarande lägenheter samt de åtgärder, som kunde vara att vidtaga för utkräfvande af ersättning, i händelse Hospitalsstyrelsen skulle för all tid vara förlustig sin af samma lägenheter beroende rätt.
Till de förhastade åtgärder, som vidtogos för att lätta Drottning Ulrika Eleonoras thronbestigning, torde med skäl få räknas ej mindre bekräftelsen af Adelns privilegier under den 26 Maj 1719, hvilka äfven sedermera icke ansågos i formlig ordning haf\a tillkommit och derföre snart ersattes genom Ridderskapet och Adelns privilegier af den 16 Oktober 1723, än äfven den bekräftelse å kontraktet af 1618 , hvilken Allmogen från Halland jemväl 1719 utverkade af Drottningen, hvilken bekräftelse å det blott för 10 år eller intill 1658 ”till Allmogens lisa” ingångna, och genom de med utskrifningsväsendets derefter inträffade förändringar upphäfda kontrakt, Kongl. Majit i nådig resolution af den 27 Januari 1721 förklarade ogiltig, ”emedan den icke hade utfallit, om en behörig underrättelse, (sådan som vederbörande kollegier, i sina utlålander nu meddelat) om sammanhanget af detta urendet varit ingiften.’7 Redan 1669 hade de till kavalleri indelda hemmanen i Halland gjort ansökning att befrias från rustningen och "i stället fä utgöra båtsmän.” Aid riksdagen 1719 hade de ånyo påmint derom. Behofvet af manskap vid (lottän kom under öfverläggning vid riksdagen 1720. Ständerna föreslogo då genom Sekreta Utskottet i underdånig skrifvelse den 6 Juli och Kongl. Majit förordnade, på Krigsoch Kammar-kollegiernas samt Statskontorets tillstyrkan, genom nådigt Bref den 15 September 1720, att ej mindre de till rustning af kavalleri indelde hemman, än ”de hemman som på kavalleri ej indelde varit” skulle indelas till båtsmans-rotering. Instruktionen för de komitterade, ät hvilka uppdrogs att ”sammankalla” häraderna i Halland samt med allmogen sluta och kontrahera ”om båts - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221.
Emellertid och då 2:ne Riks—Stånd, på sätt nämndt är, bifallit Utlåtandet denna punkt, och Utskottet icke finner skäl anförde, som kunna föranleda till ändring deri, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva. Från Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremisser: å 10:de punkten, angående hegardt anslag för muddring och rötning af Stång ån, til! förbättrande af segelleden emellan Roxen och Linköpings hamn, samt å ll.te punkten, angående ifrågasatt anslag till hamnbyggnaden vid Mariestad; men då desse punkter blifvit af de 3:ne öfrige Riks-Stånden bifallen, och följaktli gen, jemlikt 75 § Riksdagsordningen, afgjorde, anser Utskottet, någön åtgärd, i anledning af återremisserna, ej vara att vidtaga. 12:te punkten, innefattande hemställan, att det af Kongl. Maj:t till hamnbyggnaden vid Hjo äskade anslag af 50,000 R:dr icke måtte af Rikets Ständer beviljas, är bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, men återremitterad af Presteoch Borgare-Stånden, hvarvid anmärkts, att den ifrågavarande hamnbyggnaden vöre af serdeles stor vigt, emedan derigenom sjöfarten på Wettern, på hvars hela vestra kust ifrån Carlsborg till Jönköping icke fanns någon hamn, blefve betryggad samt att Hjo stad vore en nederlagsort för spannmålen från en stor del af Skaraborgs län, hvadan äfven på denna grund en hamnanläggning derstädes vore behöflig och för kringliggande orten af väsentligt gagn. Varande, med anledning häraf, inom desse Riks-Stånd yrkadt, att anslag för det ifrågavarande ändamålet borde beviljas. Då emellertid Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallit denna punkt, och Utskottet icke finner skäl anförda, som deruti kunna föranleda ändring, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva.
Sedan K. Jernvägs-Komitéen granskat det på Upsala stads bekostnad uprättade kostnadsförslaget för Stockholm-Upsala-jernvägens anläggande, har Komitéen uptagit kostnaden till 5,004,867 rdr rint. Att erhålla hela denna summa genom aktieteckning inom Riket, torde vara mindre tänkbart, roen om Staten lemnade 4 proc. ränta å detta belopp, så kunde bolaget uptaga ett amorteringslån och genom aktieteckning endast behöfva fylla återstoden. Hvar och en måste således finna, det räntegarantien ej begäres för att tillförsäkra aktie egarne ränta å af dem inbetalte medel, utan endast för att möjliggöra låns uptagande och företagets lyckliga fullbordande, — den enskildte aktie-egaren riskerar, åtminstone till en början, räntan på af honom inbetaldte medel. Då jag redan uti April månad d. å. utarbetade en probabili tetskalkyl öfver sannolika inkomsten af trafiken på nu ifrågasatta jernbana, så skall jag hafva äran aflemna densamma till det R. Stis Utskott, dit denna min motion varder remitterad, och vill jag der före nu endast nämna, att denna kalkyl blifvit uprättad på grund af från Hushålls-Nämnder, Kronofogdar, Magistraten, Hrr Handlande och enskildte lemnade uplysuingar. Af denna kalkyl inhemtas: att sedan 117,500 rdr blifvit afdragne för sjötransporten, samt 8 Den 1 December f. m. 232.500 rdr för driftoch underhållskostnad, återstå, genast efter jernvägens öpnande, 228,200 rdr eller 4,56 proc. på anläggningskostnaden. och, sedan den uti kalkylen supponerade ökningen ingått, 300,000 rdr eller 6 proc. på nämnde kostnad, allt för år räknadt. Att denna beräkning i intet hänseende är för hög, gifver erfarenheten i dylika fall vid handen. Södra Stambanan har från d. 1 Okt. 1858 t. o. m. Sept. 1859 inbringat 220,556 rdr.
Om, såsom anledning synes vara att förvänta, de emellan Sver ige och Marocco inledde underhandlin gar skulle medföra en sådan öfverenskommelse de begge Rikena emellan, hvarigenom den från Svenska sidan utgående årliga afgift komrae att för framtiden upphöra, synes en sådan förändring visserligen böra föranleda en väsendtlig minskning i de utgifter, Handelsoch Sjöfarts-fonden hittills haft att bestrida. Men det tolde härvid ej eller böra förbises, att för vidmagt hållande af den i frågast ä! I d e traktaten, äfvensom för Svenska handelns skyddande å Medelhafvet, skulle, åtminstone till en början, sannolikt finnas behöfligt att å nämnde lurf underhålla ett ökadi antal Svenska örlogsfartyg, hvarjemte bör i betraktande tagas, att, Oaktadt en dylik tractats afslutande, förändrade politiska omständigheter möjligen kunna i någon nion bereda en återgång till nuvarande förhållande med nämnde Barbaresk-Stat. Med afseende härå och ehuru Utskottet nogsamt inser och ®i’kän,ner angelägenheten deraf, att, till lättnad, för den Svenska handels - Stats-Utskotlets Utlåtande, N:0 1l3. 3 rörelsen, de umgälder, hvarmed densamma nu betungas, varda i möjligaste måtto inskränkte, anser, sig Utskottet likväl under närvarande förhållanden icke kunna obetingadt understödja motionärens förslag, angående afgiftens till Handelsoell Sjöfarts-fonden nedsättning lil! två tredjedelar af dess föreskri Ine belopp. Det syne s oek Utskottet, sorn borde det från Norrska sidan nu ingående, ärliga tillskott till den för bestridande af Sveriges och Nori iges gemensamma utgifter afsatle andel af Handelsoch Sjöfarts-fonden undergå en af billighet påkallad förhöjning.
Jag tror äfven att den förstörelse, som dem öfvergår, är mera att söka i denna allmänhetens okunnighet om hvad som är af värde för fornforskningen, än i otillräckligheten af straffbestämmelserna i den åberopade Kongl, författningen af år 18 28. Önskligt hade derföre varit, att Utskottet, med den rätt 34 § Riksdags-ordningen detsamma medgifver, utsträckt sitt hemställande i den beslutade underdåniga skrifvelsen lill Kongl. Majit derhän att begära, det, lill spridande af en närmare kännedom om våra fornlemningar, Kongl. Majit ville anbefalla att i hvarje socken af riket, der så dane af historisk eller annan framstående betydenhet förefinnas, en förteckning å dem af sakkunnig person upprättades, för att sedermera i kyrkan uppläsas och uppsättas, med utsatt vite för åverkan å hvarje fornlemning särskildt, i enlighet med de i Kongl. Förordningen af den 17 April 1828 stadgade grunder. Genom denna inom den redan befintliga författningens gränser och utau särdeles kostnad ulförbara åtgärd vore, enligt mitt förmenande, mera åstadkommet till bevarande från förstörelse af åtminstone de förnämsta af våra gamla minnesmärken, än genom Utskottets förslag, mot hvilket jag derföre, i ofvanstående syftning, vördsammast får reservera mig.“ af Herr Biskop Björck. af Herr Kontrakts-proslen Landgren. “Till följe af 34 § Riksdags-ordningen är Ekonomi-Utskottet skyldigt att i anledning af i Stånden väckta frågor anmärka brister i de allmänna hushållnings-anstalterna och förändringar deruti föreslå, samt upplaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor 4 Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk:s Betänkande N:o 03. om etc.
Jag mäste således förnya min förra anhållan, att framställningen om ny ansökningstid måtte göras, endast, med hänseende till lön på stat, med de inkomster, som R. o. Ad. redan bestämt. Gr. Cronhjelm: Om jag rätt uppfattat första delen af den siste värde talarens yttrande, så innefattade det, att Regeringen väl kunde genom förordnande tills vidare tillsätta förtroendetjenstcr, men inga andra. Utan att nu vilja specielt ingå i några exempel, tror jag icke det skall blifva svårt att finna, att tjensler, med och utan Kongl, fullmakt, flere gånger blifvit tillsatte genom constitutorialer tills vidare, och med åtnjutande af lönen så länge de bestriddes. Jag måste likväl bestrida jemförelsen emellan denna secreteraretjenst och Rikets förtroende-embeten.. Jag vet icke hvarifrån talaren lånat denna jemförelse, som alldeles icke synes mig vara på något vis riktig: ty emellan Ridd.secret.tjensten och förtroende-embetena lärer icke finnas någon likhet. Denna jemnförelse har således ingen helydelse. I öfrigt har den siste värde talaren för - 100 Deii 17 October e. m. ilie a a t, att det skulle innebära ett uppgifvande af R. o. Adis beslut, att nu tillsätta tjensten endast genom constitutorial, intill dess sådana omständigheter hade inträffat, att man deraf kunde sluta till huru stor lön som borde tillfalla Ridd.secreteraren, samt huruvida man icke onödigtvis belastade Riddarhuset med en slags pensionsstat. För att pröfva denna uppgift, fordras först att göra sig reda för hvad R. o. Ad. nyss beslutat. 11. o. Ad. har beslutat, alt Ridd.secretis lön skall ut göra 1200 ridr bie», antingen Ridd.seeret. får hafva annan tjenst jemte Ridd.secret.tjenslen eller icke. Jag åsyftar icke nu något upprifvande af detta beslut, ulan begär blott, alt tjensten skall temporärt tillsättas, med denna lön 1200 r:dr b:co. Frih. Cederström, Anders:
I fråga om tillhandahållandet af de för ifrågakommande utbetalningar utaf omförmälda kreditivsummor erforderliga medel samt desammas anskaffande, i händelse Riksgälds-kontorets tillgångar icke dertill blifva tillräckliga eller för detta ändamål disponibla, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att de föreskrifter, som i enahanda afseende vid sistförfluten riksdag meddelades, måtte förnyas. Under förutsättning af bifall till hvad Utskottet sålunda föreslagit, får Utskottet alltså hemställa, att nedanstående §§, hvilka motsvara 178, 179 och 180 §§:na i det för Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente, måtte varda införda i det nya reglemente, sorn vid denna riksdag för nämnda verk utfärdats: §• Till följd af stadgandet i Regeringsformens 63 § hafva Rikets Ständer anslagit och till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisat en kreditiesnnima af Tre millioner R:dr för att vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan Ilan Stats-Rådet in pleno hört och Riksdagen sammankallat. Rikets Ständers å denna summa utfärdade, förseglade anordning får ej förr brytas eller summan Stats-Utskottets Memorial J\S 133. 5 af Fullmägtige utbetalas, än sedan riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. §■ Den kreditwsumma, som, enligt ofvan åberopade grundlags-stadgande, bör å Riksgälds-kontoret anvisas för att, på sätt detsamma innehåller, under tiden mellan innevarande och nästkommande riksdag vara tillgänglig, då Konungen, till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Stats-Rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finner den vara oundvikligen nödig, hafva Rikets Ständer fastställt till En million femhundra tusen Riksdaler. §•
Flere gånger deltog hon i anordnandet af föredrag och diskussionsmöten för kvinnor, allt, till främjande af sedlig renhet, förbättrad uppfostran och en mer betryggad s t ä h i n g för arbeterskor, tjänarinnor och andra obemedlade, värnlösa kvinnor. Från att i början blott hzfva som gruudarili~a oriimat och öfvervakat Herberget, flyttade hon under de sista kren och efter sin gamla moders död in i hemmet och egnade derefter hela sin tid och omtanka å t detta och å t federationssaken. Allt klarare ins&amp;g hon, att ingen välgörenhet ar mer fruktbringande an den, som går ut p&amp; att förekomma synd och nöd. Hennes arbete lönades med hastig och rik frarngiing. Herberget behöfdes och begagnades flitigt. Det öpnades i Januari 1881. Under dess 9-åriga tillvaro h f V a platser anskaffats å t inemot 2000 tjänarinnor och tillfalligt skydd le-anats å t tusentals oerfarna radvilla flickor, som utan denna säkra fristad kanske blifvit rof för den lurande förförelsen. under 1888, det sista år för hvilket redogörelse Rr tryckt? var oms %ttningen på Herberget lifligaae an någonsin. Logis hade gifvits ht 584 flickor, och af dessa hade 388 fått platser, 27 fhct bostad hos slagtingar, 2 efter goda råd Atervandt till lemnade tjänster och omkring 30 rest till hemorten eller till Amerika. Blott 4 hade blifvit bortvisade för oordentligt upp.förande, hvaremot 52 lemnat Herberget utan att vidare l &amp; t ~ .höra af sig o. s. v. Man har förebrått Fröken Nordrall att genom sitt Herberge hafva lockat tjänsteflickor f r h landet upp till Stock.holm. Hon har tvärtom gjort allt livad hon kunnat för att; afstyra dylika flyttningar. Under Herbergets forsta år tryck tes i flere tusen exemplar en liten skrift tillegnad tjanarinnor p&amp; landet, och i hvilken de varnades för att flytta till Stockholm utan att förut hafva betingat sig arbete eller plats.
Wid 1778 ars staks reglering, feek en Prestdent 700 R:dr, som efter dä gängse allmänng spannemälspriser utgjorde ett warde af ZZo. tnn-, nor räg, en Hos Rätts Räd 6«o 9r:dr eller warder af Zos'tunnor räg och en Westor 40O R,-dx eller wärdek af 1Z00 rnnnor rägDen Uden köp? tes wanligen ett frälsehemman för 666 R:dr högst rooo R:dr, sä att i förhållandet mot hemmanswärdet 1696 vice Presidenten, som för best lön, da k»nde handla wenne hemman, redan k 778 förlorat Adelar af den inkomst Han as sin tjenst barde påräkna. Warupriser warö likwäl emellan ,778 och i?yo sä drägeUge, att dcste emheks män, ehuru i mistning af större delen af de inkomster de bork äga efter 1696 ars stat, likwäl med hushållning kunde föda sig och kamille, men i synnerhet haswa warorns efter !7yo här i riket stigit -list Len höjd, att 1778 ärs stat, om än rredubbladz t8- Den 28 Maji - 38l ititet är tiflräckelig för att smara ems? des; föremal. §)en ökning w»d sednare Riksdagar är bewiljad, sä att v ce Peesidenkcu »u har yzg i)i'dr ,6 si, Hof-Rätks-Radet 800 R.'dr och Äreboren Zzg R:dr 16 st, har i förhållande mot 6 R:dr Z2 si för rågen, hwarnnder den troligen intet med waraktighet faller, blott lemnat vite Presidenten märket af 140 unn'.or räg, Hos Rätts Rädei loo gunnor och Asiesiorm 80 tunnor räg, och de hofwa innewarande ar ljrnt för -ch.dcl mindre.
Ridderskapets och Adelns samt BondeStåndets Ledamöter i Utskotten medelst votering yttrade mening, hvarigenom de ansett ifrågavarande ämnen ej strida mot de af Vallöf! • BorgareStändet vid 1809 års Riksdag gjorda Concessioner, såsom följd hvaraf Bonde - Ståndet ock till Ragsaint Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten återförviste berörde fråga, att dermed vidare behörigen förfara och med all möjelig skydsamhet utlåtande deröfver till Riksens Ständer afgifva. Ut Supra, Ex Protocollo Olof Werlin. Ex Protocollo Olof Werlin, Den <?2 Juni. 1159 S. D. A anseende till gjorda anmärkningar .vid; 1:0 Lagsamt Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottens den 18 sisilidne Maj gemensamt afgifna yttrande öfver Riksdags-Fullmägtiges Peter ChristofFerssons från Jönköpings Län oell Nils Perssons från Christianstads Län Memorial , om obehindrad rättighet för Hemmansägare, att uppföra och begagna liusbehofsqvarnar. :o Bemälte Utskotts Betänkande af den 18 nästlidne Maj, angående en del Biksdagsfullmägtiges af Bonde-Ståndet Memorial, angående rättighet till Sandtägt och Timmers huggande till Vägbyggnad; Blefvo dessa frågor till Utskotten återremitterade, för att Utlåtanden öfver de gjorda anmärkningarna afgifva. UtSupra, v i j Ex Protocollo Olöf Wörlin. S. D. Ali manna Besvärs-, uch Oeconomie - Utskottets den 13 i denna tnån^d;, afgifne Betänkande, i anledning af väckta frågor, om Riksens Höglofl. Ständers medverkande, till de på Norska sidan, vid Gränsen af Kopparbergs Län, anlagde Gränse-Tullars afskaflande samt Mätare-pen nin - s 16 » Veit2ä Junit yiingars upphörande, blef af Hedervärda Bondeg Ståndet 'godkändt. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin.
Att, som nu fallet är med Convojcommissariatet, det skall finnas ett embetsverk, som ur en enda cassa anslår medel, dels till sådana ändamål som till skyddande af Sveriges och Norriges gemensamma handel, dels till aflöning åt dessa båda Rikens gemensamma handelsombud, dels ock till sådana företag, med hvilka det ena Riket icke har det ringaste att skaffa, såsom ombyggnaden af en sluss i det ena Rikets hufvudstad och ombyggnaden af en canal, som blott löper genom det ena Riket, —- att detta, säger jag, utgör ett non plus ultra af oreda, torde en hvar inse, som ett ögonblick opartiskt betraktar förhållandet. Utom denna oreda, uppstår äfven deraf för Sverige enskildt den menliga följd, att Norrige till de gemensamma utgifterna icke bidrager på något sätt i ett förhållande, jemförligt med hvad det borde gifva, och att någon förändring icke kan häruti förväntas, förrän Norrige får den andel i förvaltningen, som detsamma rättvisligen och bi 11 ig t v is tillkommer. En åtgärd är således föreslagen, som på en gång länder till beredande af Sveriges fördel i afseende på inkomster och utgifter, och som länder att visa, alt, i afseende på förhållandet till Brö - D c n 10 Februari f. in. tl ra landel, räller inom Svenska Representationen ingen annan hansia än billighetens, En ledamot har ansett alt Nori igés bidrag till handelns skyddande icke borde vara större än hvad sorn svarar emot Norriges folkmängds förhållande till den Svenska: jag kan för min del icke uppfatta saken så, ty här är icke meningen alt skydda den folkmängd, som trampar jorden hemma i fäderneslandet, utan tvertom alt skydda de fartyg, som utgått till långt aflägsna farvatten; och det lärer val vara fartygens antals förhållande de hegge länderna emellan, som bör bestämma de ömsesidiga bidragen. Vidare har man anmärkt, att de uppgifna anslagen äro för k nappa: om så är förhållandet, så vore det en omständighet, som särskildt kunde lättas. Jag vågar dock tro att detta icke är fallet.
Memorial, angående Autorisatian för Banco-Styrelsen, att kunna föryttra och till Silfver omsätta det efter 100 R:dr per Sk:pund utpräglade, Banken tillhörige, gamla Slantmynt, på sätt redan är medgifvet i afseende på gamla Kopparplåtar. Via den uti 1833 års Bahco-Reglementes 4 Art. 1 Afd. 8 §. gifna tillåtelse för Banco-Styrelsen, att på antagliga villkor kunna föryttra Bankens ännu qvarliggande föga betydliga förråd af gamla kopparplåtar, sålunda, att motsvarande ökning af tillgången i Guld och Silfver i dess ställe vunnes, bifogades, under lystadt afseende å det i Kongl. Förordningen den 19 Juni! 1816 gifna förbud mot kopparmynts utförsel och nedsmältning, så beskaffadt förbehåll, att de gamla, efter 100 R:dr per Sk:pund utpräglade koppar-slantarne ej finge försäljas, så länge de ej blifvit såsom mynt aflyste, emedan deras fortfarande gånghar Bik. till Rik». St. Prof. 1828, 1829. 6:te Sami.. 1, 8:de Hift. 2 Burw-XJnfottMf Memorial N-.* aa. het bland Allmänheten sannolikt skulle dymedelst blifva hämmad. DA numera, (såsom i 1827 års Revisions-Berattelse, tryckta Exempl. pag. 16, finnes omhämndt) genom K:gl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 3i Maji 1826, är tillåtet, att äldre kopparmynt, som, efter varande pris på koppar, eger större värde än den utsatta Valeuren tillkännagifver, får till utrikes ort utföras emot saluma Tull, som för Gårkoppar är bestämd, hvarigenom äldre kopparmynt i allo iklädt sig egenskapen af Vara, är den ofvannämnda inskränkningen alldeles öfverflödig; hvarföre Banco-Utskottet vördsamt tillstyrker: