Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och så är det ju lite jalousie på jägmästaren, förstås Jo, du vet ju, att hon aldrig vill ha herrarna Hvad hon alltid tänker på mig? Jo, det är en Hon sa, att det var ett vin, som du tycker så 5 VENDLA. annan vän än henne. Ja, Gunborg har aldrig tålt, att jag hade någon FRU SANDSTRÖM. an men hon är väl rädd Om det bara vore en vän, ginge det väl ändå VENDLA. Äh! Dumheter! FRU SANDSTRÖM. Här ha vi henne. GUNBORG (utifrån, i hatt och kappa, med en vinbutelj, invecklad i papper, i handen). nervös? Jaså, ni håller på att ordna scenen. Är barnet (Går till Vendla och kysser henne.) VENDLA. inte företaga det minsta. Åh nej, bara du är här utan dig kan jag Tycker du inte, att jag står här och ni sitter där? GUNBORG. ögonen! Nej, lilla barn! Då får du ju dagern midt i höger, Vendlas stol och hord till vänster.) (Ordnar om alltsammans, sä att åhörareplatserna bli till ASP (kommer utifrån). Hvad står här på? 6 VENDLA (till fru Sandström). Säg det inte! FRU SANDSTRÖM (lågt till Vendla). ju inte säga, att det är herrarna, som inte får GUNBORG (samtidigt). lite rolighet för oss här i eftermiddag. Och vi tänkte vid den här tiden brukar ju aldrig herrarna vara hemma. Skall ni inte gå på Berns? Där är ju ett nytt musiksällskap. ASP. Mina lät mig förstå på kontoret i eftermiddag GUNBORG. utan herrarna. Mina är sig då alltid lik. Hon kan aldrig vara ASP. skapat oss man och kvinna. Det har hon bra rätt i. Har inte vår Herre Tack så mycket för vänligheten. Men fröken Ursäkta, notarien Asp, men vi fruntimmer ha Men när du lofvat jägmästaren då kan jag GUNBORG. man bara till omväxling. Tänk, om vi en gång skulle säga kvinna och (Mina kommer utifrån.) ASP. Damerna vill köra ut oss ur vårt gemensamma Bravo, fröken Mina. Kom och hjälp mig.
Det synes således icke vara ali bygga sina slutsatser på lös grund, om man från Regeringens behandlingssätt af lagförslagen drager den slutsats, att Regeringen önskar, att dessa förslag åtminstone så sent som möjligt må blifva af Ständerna antagna. Då jag likväl icke delar denna åsigt, utan tror att de principer, som särdeles i criminal-lagförslaget öro utvecklade, böra så skyndsamt sorn möjligt införas i vår straff-lagstiftning; så instämmer jag i det fallet med den siste talaren, att, i anledn. af den skrifvelse Regeringen nu aflålit, anmoda LagUtsk., genom särskild motion, hvilken jag nu tager mig friheten framställa, alt till Ständerna inkomma med utlåt, öfver det nya eriminal-lugföi slaget. Det är visserligen sanni, att LagUtsk. för fullgörande af detta arbete borde hafva tillgång till HofVätternes och till Högsta Domstolens utlålm, och att den enkla ordningen varit, att Regeringen gi(Vit en propos , som kunnat tjena Ständerna lill ledning; men då nu icke så skett, så tror jag Sländerne icke äfventyra något derigenom, alt de till Konungen ingå med criminal-lagförslaget, sådant det är af comiteen afgifvpl och derå begära Konungens sanclion. Jag är visserligen säker, alt en sådan sanclion icke lemnäs vid denna riksdag, likasom jag bet v i fia r , att någon i anledn. deraf föranledd contra-propos. lill Ständerna kan medhinnas, och jag är således icke nog lycklig alt med den siste talaren kunna föreställa mig, att den nya lagen kan komma att v|d innevar. riksdag beslutas, vare sig med eller utan villkor, i afseende på liden, då ilen skall vidtaga lill eflerlättelse; men jag tror, att ett beslut om dess antagande af R. St. skulle innebära en ganska kraftig opinionsyttring, för alt förmå den nya Styrelse, som jag hoppas, alf vi någon gång skola få se annor lunda än i förhoppningen, alt vid en snart blifvande riksdag till Ständerna inkomma med en contrapropos. innefattande förslag till de förändringar i criminallagen, som
Jag har inom dessa murar hort Axel Fersen, Carl DeGeer, Claes Frietzky och Arvid Spaldencreutz tala för grundsatsers helgd; jag hörde dem tala i en lid, då inga ansvarighetslagar, - ingen medgifven granskningsrättighet fanns; då det var svårt att åskilja den som tillstyrkt åtgärder från d.-n sorn befallt dem; då afund och agg hindrade mången ifrån att förstå, att det språk som de talade var ädle mäns språk. Hvarföre så tyst nu mot förr? finnes det ingen ting att tala lör? Ingenting att försvara? Inkräktningar kunna äga rum, utan att det finns vilja att inkräkta. Jag tror mig hafva visat det sä viii i den fråga hvarpå jag i dag fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, sorn i fråsan om det ministeriella inflytandet på utöfningen af Folk.'r;presentaaternes valrättighet Jag förklarar att jag hvar» ken i det ena eller det andra förhållandet tror någon föresats hafva funnits att inkräkta på de garantier, sorn lagstiftaren förlänt åt folket» Men inkräktningarne ske genprn tillfälligt1; vis bildade opinioner, åt hvilka tiden sedan ger häfd och en art af constitutiooalitet. Omständigheter inträffa sednare som påkalla behof af Ilo Den 3 Februarii. krafter; man tar den kraft som ligger en närmast och innan korrt, utan att mången gång sjelf kunna göra sig redo för huru det gått till, äro rålinierna förvillade. Deri ligger Adelns sköna prerogativ att den, såsom född till rättigheten att bland folkets Lagstiftare taga säte, och finnande för sig en benägenhet att mötas med förtroende, kan, då det behöfs, uppträda såsom medlare emellan lagen och opinionen, emellan den förflutna och den närvarande tiden. Bör det kunna ogillas att en man deltager i utöfningen af en rätt, och i fyllandet af en pligt, sorn han så mycket mindre anser stå i motsägelse med pligterna af sitt enskillda kall, som, för honom, det constitutionella förhållandet äger sitt största värde deri, att det utgör detta lifvets högsta bildningsanstalt, för det som är rätt och ädelt.
På Högvördiga Prestoch Adelns Uedamö- Ståndets Uedamöters ters vägnar vägnar A. Lantingshausen, Bryn. Hesselgren. På Vällofl. BorgareStandets UedamÖters vägnar And. Fredin: På Hederv. BondeStåndets Uedamöters vägnar Nils Mansson. M. M. Rosbeck. Upp. Den 19 Juni. 773 Uppläst hor, Högloft. Ridd. och Ad. d. 19 Juni. Högv. Prest - Ståndet d. 20 Vällofl. Borg. Ståndet d. 19 -— Hederv. Bonde-Ståndet d. 19 —- Riksens Höglofi. Ständers Allmänna Besvärs - och Oeconomic - Utskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga om Riksens Högloft. Ständers medverkande till de pä Norrska sidan vid gränsen af Kopparbergs Län anlaggda gränse-Tullars afskajfande. Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvefr och till Utskottet remitteradt Memorial, har Riksdags-Fullmägtigen Pehr Nilsson från Stora Kopparbergs Län andragit: att sedan genom föreningen med Nabo - Riket Svenskar och Norrmän blifvit ett Folk under en gemensam Konung, lians hemmavarande i närmaste granskapet till Norrige boende Medbroder väl hyst det hopp, att byteshandeln emellan dem och deras Norrska grannar skulle blifva fri samt oberoende af det handelstvång och de Tullumgälderj sorn så ofta för - Den 19 Junu förorsakat ledsamhet, hat och stridigheter deni emelian; mea då dessa af föreningen väntade fördelar icke inträffat utan det tvärtom handt, att de, sorn innevarande år rest till Norrige med lofgifna varor, hafva på Norrska sidan blifvit ålag. de betala en dryg tullafgift, derpå Pehr Nilsson såsom bevis vid dess Memoria! bifogat 3 stycken på. Norrska språket skrifne
Om de 7000 tunnor spannemäl som författaren läfwar, kunde också för Kronan erhalkas, rorde fräga upsla om ej cn kroupp i hwilkcn bade riik häst och för kan tjena, bliswer i wista ögonblick wida mera nyttig än denna spannemäl för Skaten indragen. Det sättes aldrig i fräga att ej förstaget af 7LOO tunnor spannemäls winst för Kronan är lika godt ssm »välment; men deremot finnes ett hinder att nemligen det militairiska mäste med det oekonomiska förenas, emedan det enås öfwerwigt skulle blifwa det andras undergång, ty Staten kan ej äga penningar utan Armöcr och ej Armöer utan penningar. I följd häraf har jag tror! mig böra underställa Högloft. Ridderskaper vch^ Adeln om ej innan en sadan ändring förerages en Comnö sä wäl af Milttairer som Oecouomer, af Riksens Högloft. Ständer mätte hwar för sig granska ett Cavalleries afsittande, htvars bibehållande kanske kunde wara Riket af större nytta än man hittills förmodat. Jag wägar ej begära att de ofullständiga in>- kast jag gjort skola upkagas, iwärtom Zr jag fullkomligen öfwerkygad att hwarken Herr Grefwe I?rölicks eller mitt memorial lärer kunna »vägleda de afgörande yttranden som gifwas af män, hwilka ägg i8oo Den 28 November. äga alla lil sakens afdömande erforderliga egenskaper. Jag wagar emedlertid försäkra att Westgötha Dragon-Regementes ömaste sorgfällighet är blott ark tjena fosterländer, Utan afseende nar och hurri det sker, men akt jag som en medlem af denna Corps ej bordt med stillatigande afhöra ett memorial hwars otydlighet, hos dem som ej känna Vesta saker, kunde fraiuaga författaren den allmänna opinionen, om hwilken jag -förmodar hans arbete för framliden gjort honom försäkrad. Aaq anhaller att detta memorial mätte de öfrige Respecrive Ständen meddelas.
Ständer-’(ansett af deras Justitiae-Ombudsmans granskningsrätt öfver Markegångs-Taxorna kunna uppkomma, än ock samma nytta , hvilken Riksens Ständer förklarat böra bestå uti en billig jemnhet af varuprisen atti alla Rikets Provinser , icke någonsin torde kunna vinnas, och destornindre hitintills blifvit ■vunnen, som, enligt hvad det vid Herr Justitias-Ombudsmannens senaste Embetsberättelse bifogade utdrag utur Markegångs-Taxorna för år 18 i 5 utvisar, Rentepersedlarnes värde varit och äfven efter den verkställda granskningen förblifvit högst skiljaktige inom olika Eän , såsom exempel hvarå må nämnas, att för de bägge hufvudsakligaste persedlarne,-Råg och Korn, värdet i de öfriga Eänen, utprn Gottlands och Jemtlands, hvarest särskildta förhållanden inträffa, nyssnämnde år utgjort ifrån 7 R:dr intill J 2 R:dr 1 3 sk. för en tunna Råg, samt från 5 R:dr intill 9 R:dr för en tunna Korn t och enär härtill kommer, att de pris, sorn uti Markegångs-Taxorna utstakas, synas endast angå Rentetagare och ■Räntegifvare, samt följakteligen, efter Utskottets omdöme, icke torde böra öfverklagas af någon annan än den, hvars rätt derunder beror; tillstyrker Utskottet Vördsamligen, att Riksens Ständers Justitjse-Ombudsmän måtte från den åt honom uppdragna befattning, att göra erinringar vid Markegångs-Taxorna, helt och hållet befrias. ^ 2:0 På det ali möjlig skyndsamhet mått* kunna Den 16 Maj. 397 Jeunna iakttagas meri rälta Markegångsprisets bestämmande, vid de tillfällen, då klagan öfver Markegångssättningen kunde komma att förås, får Utskottet vördsämligen hemställa, att, så snart Markegånga-Taxan blifvit upprättad, borde kungörelse derom ske ,uti alla Kyrkor inom.
För att hafva rättighet, att anses såsom Fabrikant, att åtnjuta alla en handtverkares privilegier, men betjena sig af ett oinjkränkt antal arbetare och lärlingar 9 mäste man upp - i83 Ben lr April e. m, fylla alla de vilkor, som för handtverkare blifvit föreskrifne -och vara försedd med behörig auctoritets intygande, att man innehafver den insigt och skicklighet, som lagen af Fabrikanter för hvart serskildt yrke fordrar, Denne insigt och skicklighet, så väl för Handtverkare som Fabrikanter, skall specificeras i ett särskildt Reglemente, sorn kommer att förförnyas så ofta konsternas framsteg sådant kräfva, 2. Hvar och en, som bevisar sig hafva upptäckt, uppfunnit eller först satt i verkställighet något nytt alster af korastfliten, något nytt medel att uppfyllla hvilket lefnadsbehof sorn helst, eller något nytt fördelaktigare tillverkningssätt, skall hafva rättighet att nedsätta sig antingen såsom arbetare med egna händer, eller handtverkare eller fabrikant, i och för ett sådant konstalsters frambringande, eller för begagnandet af ett sådant tillverkningssätt, utan att något prof af hans skicklighet må ho, nom åläggas. Likväl skall det vara honom förbjudit, att utvidga sin tillverkning tHl sådane produ* eter, som för hans upptäckt, uppfinning eller nya tillverkningssätt äro främmande. Icke heller må det vara honom tillåtit att öfverlemna sin rättighet till någon annan. Den il April e, m. 18^ V, Om förvärfvande af rättigheten att börja eller jortfätta en Jlöjd af perfoner, forn dertill fahna erforderlig infigt och Jkicklighet. i, Rättigheten att idka en handtering med egen hand, mäste forvärfvas af dgn person sjelf, sorn sig deraf begagnar, och kan ej öfverflyttas på andra, hvarken genom arf, köp, eller på något annat sätt. a. För att idka en slöjd i bolag, såsom Handtverkare eller Fabrikant, fordras blott att en af bolagsmännen bevisat sig dertill äga Insigt och skicklighet. 3.
Hesselgren anmärkt, hurusom, vid omförmälde tull-lindringars upphörande, införsels-tullen, som förut utgått med 25 proc. lindring för hudar, som infördes från Södra Amerika, i sjelfva verket blifvit förhöjd å torra hudar med 4 och å andra slag med 3 rst. pr skålp.; vid hvilket förhållande och då såsom princip för en liberalare lull-lagstiftning borde i första rummet tillses, att råämnen, som skola förarbetas inom landet, och der icke kunna, utom i obetydlig mån, erhållas, från införsels-tull befriades, men Herr Hesselgren dock icke för närvarande trodde sig böra påyrka en sådan utsträckning, så hemställde han, att, med indelning af oberedda, till pelsverk ej bänförliga, hudar och skinn, i torra, lorrsaltade och våtsallade, införsels-tullen måtte bestämmas å de förstnämnde till 1 sk., å torrsaltade till 8 rst. och å våtsaltade till 6 rst. pr skålp. Af Bevillnings-Utskottets vid sisllidne riksdag i denna fråga afgifna betänkande inhemtas emellertid, att, efter verkställda, noggranna uträkningar angående de åren 1847, 1848 och 1849, med och utan tull-lindringar, införda qvantiteter oberedda hudar och skinn, det verkligen erlagda tullbeloppet uppgått, för torra hudar till 1 sk. 10 rst., och för andra slag till nära 11 rst. skålp., och någon förhöjning af förut utgjord tull träffade följaktligen endast sistnämnde varuslag, dock icke med mera än något öfver 1 rst. skålp.
Denna olycka förorsakade, att Kronofogden Huss förföll uti eli tillstånd af modlöshet och själsförslappning, så att han med mindre drift än eljest skötte sina tjensleåligganden. Ytterliligare hade samma Kronofogde den olyckan, att sedan införsel på enskild begäran blifvit beviljad i Landshrns räntor, till ett belopp af 2000 r:dr, hade Huss, som skulle indrifva medlen, den godtrogenheten alt lemna samma medel Landslnn i handom, hvarefter en skandalös process härom upstod. Med eli ord, en mängd ömmande omständigheter förefinnas i denna sak, hvilka som jag tror böra lagas i betraktande vid frågans slutliga afgörande, men det kan och bör icke begäras, att R. St. skulle med full sakkännedom kunna pröfva densamma, innan den blifvit behörigen utredd och delta tillhör naturligtvis Regeringen. Jag tror derföre att R. St. böra åt K. M. öfverlemna, alt om Han finner billigheten kräfva, att desse medel till mer eller mindre del restitueras sterbhuset, derom till nästkommande Ständer framställa propos. Man vet alt dessa medel äro uplånade af en son och en måg till familjen, och det blefve verkligen ruinöst för densamma, om hela denna summa mäste utbetalas. På alla dessa skäl får jag vördsamt anhålla om återremiss å ifrågavar:de utlåt. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Jag hade visserligen ämnat yttra mig i denna fråga, men då jag nu lill alla delar blifvit förekommen af Hr von Troil, så ber jag blott alt få instämma i hans yttrande och i begäran om återremiss å detta utlåt. R. o. Ad. ansåg de emot förevar:de utlåt, gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Ånyo föredrogs Statsoch BankoOtskms d. 2. och 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 35, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, i fråga om godtgörande af kostnaden för kopparmyntningen ra. ra. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
För partierna, hvilka blott se bjelken i motståndarens ögon, är det visserligen icke behagligt att frågan tages uti närmare öfvervägande; men då, på sätt jag redan antydt, mig synes bättre vara, att man nu icke fattar ett difinitivt beslut, än att, efter detsammas fattande, nödgas ångra sig, anhåller jag om återremiss, på det äfven den 3:dje partens intresse, d. v. s. statens, måtte tagas med i beräkningen. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Montgomery, Hobert: I)å jag uti Utsk:t deltagit ufi det beslut, som nu utgör föremål för B. o. Ad:s öfverläggning, och då jag här hört ganska svåra anmärkningar framkastas mot samma beslut, anhåller jag om några ögonblicks uppmärksamhet för att uppträda, om icke till försvar för Utsk:t, dock till förklaring af Utsk:ts syftemål. Fördelarne i afseende å lokalförhållanden vid dessa båda banor norr om Stockholm syntes verkligen för Utsk:t väga så jemnt, att något bestämdt företräde åt endera banan icke kunde gifvas. Man har således i Utsk:t nödgats taga öfriga allmänna skäl till utgångspunkt för sitt votum; och, på grund deraf, måste man komma till det resultat, att en jernväg norr om Stockholm icke vore tillräcklig, utan att, på sätt H. Exc. Frih. De Geer i Stats-Bådet yttrat, två vägar i den riktningen voro behöfliga. Vid sådant förhållande var gifvet, att man sökte komma till ett residtat, som tillfredsställde båda de olika intressena, och ett sådant resultat anser jag Utsk:t, genom sitt nu framlagda förslag till beslut, hafva vunnit — hur mycket detta förslag än må förkättras. Emellan detta förslag och det af K. M. framlagda uppgår skillnaden i kostnad endast till 2,000,000 rdr, och från Sala blir uti förra fallet vägen förlängd med endast £:dels mil. 216 Den 11 Maj t m.
Dessi slags lagar böra derföre uppsökas och formligen upphäfvas. Att våra lagar och författningar åro alltför talrika, lärer ingen kunna bestrida, sorn blott vill taga deras massör i ögnasigte, samt fnrteckningarne på de årligen utkommande förordingnr, bref, stadgar, kungörelser, circulair, universal°r m mhvilka allas blotta ämnen, ännu mindre hela innehåll förmodeligen intet menskligt minne skulle kunna uppfatta De lagar och författningar, som hafva ti»l föremål att befrämja den allmänna välmågan och bibehålla ordningen, hafva liksom ett af motsatta hvirfveivindar upprördt haf öfversvämmat landet 0( h försvårar fortkomsten af hvarje brodd ti 11 °ny kraftutveckling Det är dessa lagar och författningar, som fjettra den enskilta näringsfliten genom onödiga bandj som störa den personliga säkerheten, genom omöjligheten för någon att fullkomligt kunna känna sina rättigheter, och skyldigheter. Det är dessa lagar och författningar som påkalla de ofantliga ska roma af Embetsmän, för att drifva ett konstverk, som blott synes tjena till att motverka den fria utvecklingen af aienniskonaturens inneboende krafter. Jag för min del vågar derföre anse det högst angeläget att just t»11 allmänna välmågans och ordningens befrämjande, större de len af de så kallade oeconomiska och polisfötfattningar till intet göras eller åtminstone förenklas, ända ifrån t. ex. lagarne för J' rntillverkningsrättigheten och öfrige skråordoingar, till och med påbudet afår 1812 I Den IS Februarii. om uppsigten på resande. Om någon skulle finnas, för hvilken massorna af de allmänna ellerom jag så får säga Riksförfattningarne icke synas förskräckande, må han blott erindra sig den ofantliga mängden af-provincelagar, som Landshöfdingarne tillskapat, lagar, hvilka, högst skiljagtiga i länen sins emellan, göra det på visst sätt nästan lika äfventyrligt för någon att flytta till nästgränsande län, som till ett annat rike} helst han i båda fallen är lika blottställd; att de i hans hembygd oskyldigaste handlingar kunna på andra sidan gränsen, ådraga honom betydliga olägenheter.
Alla landets innebyggare har skyldighet om de får kunskap om smittsamma sjukdomar som kommer genom skepp omedelbart berätta vad de hört och vet. När det blivit kungjort att vissa orter smittats, skall skeppsredare som har fartyg där genast anmäla när de väntas hem och vad de medför. Svenska handelsagenten i Helsingör som upptäcker att smittat eller misstänkt fartyg smiter genom sundet, när han blivit förvist till Rensö, skall genast anmäla detta till karantänskommissionen i Göteborg och Våra befallningshavanden på Västkusten och de län som gränsa till Östersjön. Lotsarna och vaktskeppen skall underrättas och genom uppläsning från predikstolarna informera innebyggarna, så att man kan avvisa skeppet. Läkare och fältskärer som bo och vistas nära kusten skall ha särskild uppmärksamhet om febersjukdomar av elak eller smittsam art uppträder och utan att skrämma ortens befolkning för mycket lämna upplysningar till karantänskommissionen. Genom tidningar och pålysning från predikstolarna skall folk var underrättade om fara uppstår i deras närhet. Från och med denna dag skall Vår förordning gälla. Rensö hamn stängs för alla fartyg som är fria från smitta eller misstankar om sådan. Skulle något friskt fartyg vägra lämna hamnen bötar han 500 riksdaler. I Göteborgs och Bohus län utses personer, helst med sjötjänst bakom sig, att undersöka ankommande skepps sundhetstillstånd. Lotsarna skall förses med svarta flaggor. De personer som skall verkställa undersökningen av ankommande skepp skall ha en järneller blecklåda med lock, hake och en liten järnkedja varvid ett snöre kan fästas. Redskap att vända och öppna varor, som inte får beröras med händerna, ättika till rökning. När förnödenheter skall avlämnas till smittade fartyg, hissas de upp med talja från lovartssidan. Taljan och tågen skall sedan noga sköljas i sjövatten. Ingenting får mottagas från skeppet. Skulle personer som kan misstänkas föra smitta påträffas på andra platser skall ett avsides liggande hus utröjas och där placeras de. För att inte handeln skall bli hindrad ålägges skeppare som seglar på Ostoch Västindien, Amerika, Afrika, Spanien, Portugal och Medelhavet vara försedda med svart flagg, låda och instrumenter för rökning. De är skyldiga att noga underrätta sig om tillståndet i de orter de besöker.
Hos en .del iir denna lhgt&amp; niistan permanent, till andra Bter kommer den endait vid vissa tider. eller tillfdlen. Nlir - arbetets enahanda gripit oss fast, sB att vi kanna, oss mer likna en qaskin iin en tankande, sjdfstindig individ, niir ' tankarna b 6 j a gli i cirlrelgiing och vi af ren trotthet ej kunna hiijda dem, blir denna langtan efter landtlig stillhet och ro niistan afvermiikiig. Vi kanna det s o n om skogens sus skulle kunna still&amp; .k~s febrila oro, som om $i infor naturens lugna majestat sknlle iiterfl. sinnets harmoni. Och laqdet lcxkar det mii .vara somm&amp;. eller vinter. ' Blotta ordet. landet inneb&amp; tystnad, hvila, frihet, vnre sig det ut-. tr6ttade sinnet dro-jer vid stora vidder med nyfallen snb: och barr' skog kliidd i rimfrost eller vid en skogsbacke en sommardag; dar,. ' ohh. ti+ki. pi&amp;. man liggande pH rygg kan folja, molnen med ogonen rakt ingenting. *) Ett ijnskemhl, framkastadt ps ' en diskussionsadon i Nya 1dun-. den. I Q Men hvar och hur s k d l hufvudstadskvinnan finna den hvila, den tystnad, den frihet, hon drommer om? Saltsjobaden? Dess hoga pris och magnificence torde gora det for ett ensamt fruntirnmer mindre lampligt. Djursholms restaurant? &amp; ven diir iir det for vardshusaktigt och for nara hufvudstaden for att motsvma de fordringar man siitter p i ett stilla landtlif. Dalaro, Sodertelje m. fl. orter i nZlirheten af Stockholm? Dar iir det, Born mas vet, sb stalldt att man ofta ej kan f i hyra ett rum utan att medfora siingklader ocb linne, och att intaga sina miltider p i restauranten blir hvilrken trefligt eller billigt.