Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till en början får jag förklara min tillfredsställelse öfver, att den tillgång af mer än 6 millioner r:dr b:co, öfver hvars användande vi nu öfverlägga, är en besparing, och dock ej hela den besparing vi äga, under det att i länder, i efterapningen af hvars förhållanden man vill söka vår framtids lycka, ställningen är helt annorlunda. Sålunda om man också i Frankrike samtidigt med oss öfverlägger om extrautgifter för landets försvar eller förstora industriella förelag, är den tillgång, man der äger att anvisa, endast nya lån, i tillskott till de 2,000 millioner francs, man ledan under to års fred förskottsvis förtärt för efterkommande; — sålunda visar också England under samma liderymd en skuldförhöjning af omkring 20 millioner pund sterb, om ock motsvarad af den skönaste valuta, alla slafvars frihet inom Brilanniens herradöme;—sålunda visa Förenade Staterna af Amerika denna förmenta urtyp för all samhällslycka, en af Unionen, oaktadt de summor, som influtit genom försäljningen tillden mestbjudande af de vidsträckta och fruktbara landsträckor, till hvilka Congressen ansett sig vara arftagare efter både utdöda och qvarlefvande urslammar, inom 4 år åsamkad statsbrist af några och 3o millioner dollars, under det att de säl skilda Staterne hvar för sig äro nfverhopade af skulder, hvarå en del af dem upphört att betala både capital och ränta. Hvad som ökar min tillfredsställelse är, att vår be - Den 20 Mars f. m. •49 späling vunnits, utan att under tiden någon ny skatt tillkommit eller någon gammal blifvit ökad, med undantag för några få artiklar i tulltaxan och i de andra extra-bevillningarna, der dock ännu flere nedsältningar skett, då deremot sedan 3o år tillbaka flera skatter blifvit dels upphäfna, dels minskade, och myntets med bibehållna benämningar betydligt nedsatta värde i hög grad nedsatt många af de äldre drygare skatterna. I andia länder brukar ett sådant förhållande anses såsom ett tecken till ett stigande välstånd i allmänhet och antyda klokhet i statsförvaltningen.
Vid detta tillfälle har jag hört åtskilliga förslag göras, alla syftande på återremiss, men just dessa olika förslag väcka hos mig ett tvifvel på att man genom en återremiss kan lyckas att förena de olika meningarne, och för öfrigt anser jag att man i alla frågor, som röra en rättvis beskattning emellan de olika medborgarne, bör vara ytterst varsam. Det förslag Utsk. gör, pag. 22, är, enl. min tanka, af den beskaffenhet, att det framdeles bör 446 Den 26 Mars. kunna upfylla allas önskningar, hvaremot jag anser att Utsk. sjelf hvarken har tid eller tillfälle att behandla denna fråga med den noggrannhet, som dess vigt fordrar. För öfrigt instämmer jag i hvad Gr. Lagerbjelke och Gr. Sparre yttrat, och anhåller, i likhet med dem, om bifall till Utsk:s Betänk. Hr Hjärne, Harald: Jag har icke begärt ordet för att uprepa hvad som af föreg:de talare blifvit yttradt, men jag ber att få fästa upmärksamheten på, att den begärda återremissen icke kan afse alla de punkter, som blifvit under discussionen vidrörda, utan den afser endast den nu föredragna punkten. Hvad innehåller då denna punkt? Jo den innehåller ett svar på åtskilliga motioner om att bevillningen af alla medborgare skulle utgå efter lika proc. Alla talare, om också i öfrigt af olika meningar, hafva erkänt att nuvar:de Bevilln:sförordn:n är oefterrättlig, och de hafva till och med sagt, att denna förordning, sådan den nu är upställd, endast framkallar bedrägeri och nedsätter värdet af den ed, som är taxeringsmännen ålagd. Jag har sjelf åtskilliga gånger suttit i TaxeringsKomitéer, och jag har gjort samma erfarenhet. Ett af de vigtiga ste föremålen för Bevilln:sUtsk:s verksamhet bör vara att utfinna bättre grunder, mot hvilka man icke kan göra så grava anmärkmr, som de Utsk:s egna ledamöter här gjort mot de nuvande grunderna för bevillningens utgörande. Utsk:s Ordf:de har förklarat, att Utsk. omöjligt kunde upställa några bättre grunder.
''Emot det af de sammansatte Utskotten med 44 röster emot 32 fastställde förslag till beskattning å bränvins-bränningen får jag anmäla min reservation, dels emedan jag anser denna beskattning vid dess tillämpning icke komma att stå i öfverensstämmelse med, och nästan omintetgöra de, enligt 2 §. i förslaget till författning, af Utskotten antagne grunder för rättighet lill bränvins-brännings utöfvande, delse medan samma beskattning för närvarande synes mig obillig, då den för flere pannerymder innebär förhöjning på en gång af omkring 20 gånger beloppet af den afgift, som, enligt nu gällande författning, är för samma pannerymder stadgad (hvilket inhemtas af den jemförelse-tariff, som finnes uti Herr Prosten Nibelii reservation intagen), och har jag ansett det af den sammansatte Afdelningen upprättade förslag till beskattning (hvilket äfven är i den nyss åberopade reservationen anfördt) varitlämpligast att Rikets Ständers pröfning underställas, då detsamma innefattar både en billig förBih. till R. St. Utskottens Betänkande, N:o 2. höjning af nuvarande skatt och en öfvergång till lika beskattning för alla pannerymder, i händelse en dylik skulle i framtiden anses böra införas.’’ Med Herr Friherre Oxenstjerna förenade sig Herr Friherre åkerhjelm, Carl och Herr Grefve Posse, Fredric, samt Lars Boethius och Didrik Weström från Stora Kopparbergs Län. Af Herr Friherre Klingsporr, Mauritz’. "Vid uppgörandet af ali lagstifning, ekonomisk som politisk, bör ett noggrant afseende fästas på befintlige förhållanden och intressen. Alla brådstörtande öfvergångar från ett system lill ett annat böra således i möjligaste måtto undvikas och endast då tillgripas, när vissa sökta nyttiga ändamål på annat sätt icke kunna erhållas. Dessa varsamhetsreglor hafv 1 blifvit förbisedde af Utskottens majoritet; om någonsin, hade de bordt blifva iagttagne vid behandlingen al en fråga, som så djupt ingriper i landets vigtigaste näringsgren, och hvilken i politiskt äfvensom i stuts-ekonomiskt hänseende är den ömtåligaste af alla Riksdagsfrågor.
Hamiltons satser vara välbetänkta oell med fäderneslandets sanna väl öfverensstämmande, oell dessutom fann jag dem vara satser; men jag kan icke tillerkänna den värde talarens framställning samma egenskanp. Hvad är här fråga om? Ar frågan att afkunna en dom lör alltid öfver alla jernvägar? Nej, frågan är om man icke skulle kunna möjligen sansa sig en liten tid och se hvad de nuv:de jernvägarne inbringa och i sammanhang härmed huruvida staten kan hära bördan af ytterligare utgifter för flera dylika vägars tillkomst. Jag får påminna de Hrr, som nu ifra för sådana vägars fortsatta, rastlösa byggande, och hvilka nästan alla voro ledamöter vid förra riksdagen, att det då framställdes, som ett axiom, hvilket ock har en viss sanning för sig, att man borde låna upp 35 millioner, eller den summa, som erfordrades för att fullborda den södra stambanan, och sedermera, sade dessa Hrr, skola vi hvila oss; men nu låter det icke så, som om dessa Hrr vilja hvila sig. Men frågan om jernvägars tillkomst är icke hufvudsaken, utan liufvudsaken är den att man skall låna utomlands. Hade vi än aldrig så mycket medel inom landet, kunde vi årligen anslå 9 å 10 millioner till jernvägsbyggnader, så varén förvissade, att dermed vore man ingalunda belåten. Man kan nemi. icke, som sakerna nu stå, hade man också millioner papperslappar, bestrida importen. Dertill erfordras klingande mynt, och derföre måste vi låna utom landet, sedan vi vant oss att importera för 20 å 30 millioner, utöfver den tillgång, exporten lemnar. Det är nu fråga om alt på en gång börja 3 nya stambanor. Men det är icke nog med det, utan vi skola äfven på det varmaste strida om, huruvida det icke skall blifva två norra stambanor i st. f, en. Mig förefaller det såsom ganska visst, att den sansade delen af Svenska folket med glädje skulle godkänna, om vi nu beslutade att icke anslå medel till påbörjande af någon annan ny stambana, än den nordvestra, hvilkens politiska vigt är alltför väl insedd, och sålunda ej beliöfver mitt lörord.
De ska ' spela vira eller priffe, hvilket det nu är m a n skall vara fyra till, Kortspel tycker jag är lika konstigt o c h tråkigt som räkning. » » D o k t o r L a n d e l i? » frågade Ella intresseradt. » Ja, känner du h o n o m? » Jaa, — nej det gör jag då förstås inte, men jag har hört så m y c k e t talas o m h o n o m, att jag nästan tycker j a g gör det. » » Så, af h v e m d å? » frågade Betty mera liknöjdt. Doktor Landell såg så kritisk ut, o c h det kändes alltid s o m o m han hade sådan pretention på allt hvad man sade. » Jo, af en doktor A l m, s o m jag träffade på landet i somras, » sade Ella ifrigt, ty nu var h o n intresserad af ämnet, m e n när h o n märkte, att Bettys intresse var nästan lika med noll, beslöt hon att vända samtalet åt annat håll. » Men han är väl äldre än Sten, doktor Landell menar j a g? » frågade hon. » Ja, flere år. Han är n o g gammal, ötver 35 år tänker jag. » » Det är doktor A l m också, » måste Ella meddela, men sedan lät h o n Betty prata både o m sista kälkpartiet på Djursholm o c h balen h o s Backmans, då Thure anordnat ett särskildt kottilj o n g s n u m m e r, som han själf hittat på, bara för hennes skull. Visserligen gick det i början litet trögt att sitta i salongen o c h konversera m e d Bettys m a m m a och se i album, medan herrarne sutto inne i Stens rum vid sitt spelbord, men intresset att få se doktor Landell höll Ella i spänning, och efter kvällen blef det m y c k e t bättre.
Och skall ni hinna med både att se på staden och att passa på mattimmarne hemma — kom i håg att hvar ni är, så har ni en timmes väg hem — så vill jag verkligen inte åtaga mig att konvoyera er i Paris. Utschasad kan man bli där ändå. Hvad behagas? Passar det sig inte? — Ja, det beror på, hur pass mycket af små- stadsvanorna ni tar med er. Jag får väl inte råda er att packa in dem allesammans, rubb och stubb, i en byrålåda hemma. Till och med de mest korrekta engelska misser anse för öfrigt, att allt passar sig för dem, när de äro ute och resa. Hemma skulle de förakta den kavaljer djupt, som frågade, om de läst Zola — han är j u för öfrigt förbjuden i England — men tror ni inte, att jag har sett dem på Café des dé- cadents, en af de mest — hur skall jag säga? — extravaganta lokalerna i » Paris fin-de sié- cle »? Man är ute för att ' studera lifvet ', som det heter. Hemma däremot lefver man familjelif. Jag vet damer, sora tro sig känna Paris, därför att de bott i pension där en månad, gått i Louvren och åkt i vagn på boulevarderna. Jag känner många löjtnanter, som inte känna till stort mer af Paris än Café americain. Hvad som passar sig för en dam i en stor stad, beror helt och hållet på henne själf, på hur pass förtroende hon har till sig själf och hur mycket förtroende hennes närstående ha orsak att hysa till henne. — Nå, det var inte det, jag skulle tala om. Men tillåt mig påminna er om, att det mest karaktäristiska för lifvet i Paris alls inte träffas på Boulevard des Italiens. Vill man lära känna folket och lära något af sin vistelse där ute, får man minsann söka sig fram på annat håll. Boulevard des Italiens är kosmopolitisk som Friedrichstrasse, som Korns Corso, som de stora hotellen vid Villa Nazionale i Neapel. Men börjar jag en gång att tala om Paris, så blir ni inte af med mig så snart. Och jag skall inte hindra er — ni ämnar er ut för att ' klä ' Drottninggatan — inte sannt? Ni frågade mig om lämpligaste resvägen.
Herr Gustaf Mont"omeriej sorn i sin motion fullständigt utvecklat detta ämne och hvilken motion i de öfriga anföranden finnes åberopad, har till stöd för densamma hufvudsakligen andragit, att Staten, genom Lotteriets fortfarande, emot sin värdighet och den moraliska Lagens fordringar, likasom offentligt uppmanar till Hazardspel, som likväl i allmänhet äro förbjudna, och derigenom lockar den korttänkte att uppoffra sina tillgångar i hopp att, utan möda och arbete, hastigt vinna en förbättrad utkomst, ehuru det, i stället, vore Statens pligt, att uppmuntra till flit och sparsamhet, såsom de säkraste medlen till välstånd och oberoende; hvarjemte, i afseende på godtgörande af den inkomst StatsVerket, i händelse af JVuraerLotterilnrättningcns upphörande, komme att förlora, Motionären yttrat att, utom den ökade inkomst Staten inom kort skulle kunna påräkna deraf, att den högst betydliga Summa, som af Landets inbyggare nu på Lotteriet bortspelas, till större delen komme att användas på nyttiga företag och till näringsflitens befrämjande, och sålunda äfven för staten hlefve productiv, till fyllande af behofven för tillfället borde i första rummet användas JNumerLotteriets samt Gen.- AssistanceContoirets nu ägande icke obetydliga tillgångar i byggnader, ett tryckeri, m. m., äfvensom den besparing StatsCassan ägde påräkna genom sislnämn - 5 ti Stats-Utskottets de Verks indragning; förmodande Motionären i öfrigt att, om något bidrag å Nationens sida blefve erforderligt, icke någon funnes som ej med beredvillighet ville för ett så vackert och gagnande ändamåls vinnande, utgifva sin skärf, hvilken icke behöfde öfverstiga en skilling på personen. Jemte tillkännagifvande att Utskottet, i sammanhang med öfriga ärender rörande RiksgäldsVerket, viIL meddela yttrande öfver frågan om GeneralAssistanceContoirets upphörande, hvilket den inom Hederv.
Jag ber blott få fästa uppmärksamheten på det Utskottens tillstyrkande, att, före pröfningen af sig yppande frågor om Skatteköp å Kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig Domstol skal! undersökas och pröfvas, huruvida Kongl. Majrt och Kronan, eller Kyrkan, har Jordägande-rätt. 9° Den io September f. m. Härvid förekommer, såsom mig synes, det besynnerliga, att samma autoritet, som skall pröfva skatteköpsfrågan, skulle åläggas hänvisa målet till Domstol, oaktadt den sjelf finner äganderätten obestridelig, samt således nödgas behandla saken emot sin egen öfvertygelse. Efter Rättegångs-Ordningen skall behörig man kära. Hvilken är då här behörig Kärande? Det måtte vara antingen Kyrkorna eller Kronan. Nu vill man deromot göra åboen till kärande; men detta tror jag både vara oformligt och ett farligt prEejuclicat, då deraf skulle följa, att alla Landtbönder, som besitta KyrkoKronoeller Frälsehemman, genom anspråk af Skatteköp, kunde sätta äganderätten ifråga, i hvilket fall bevisningen komme att åligga Hemmansägaren, som icke alltid torde hafva lika fullkomliga åtkomsthandlingar, som Kyrkorna i Halland. Herr Rosenblad: Emot så sakrika och snillrika skäl, som Herr Crusenstolpe anfört, äger jag intet att anföra. I anledning af Friherre Wrangels yttrande, att jag gjort mig mycket besvär med saken, får jag bekänna, att detta verkligen varit förhållandet, emedan jag trodde mig böra i grund känna de saker, vid hvilkas afgörande jag vågade tillåta mig att fordra afseende å mina tankar — mina anföranden. I afseende på de Trippiske godsen, om hvilka man sagt det hafva varit uttryckligen stadgadt, Den 10 September f. m. 9‘ att Kronan dertill hade städselrätt, får jag uppläsa ur Ridderskapet och Adelns Protocoll vid Riksdagen 1809 och 1810 följande af Drottning Christinas eget Köpebref: ”Altså håfve
Beträffande åter Vågan, huruvida Stenkols.Werket läinpeligast må kunna af Staten understödjas, hafva Riksens Ständer, med afseende å hvad i ofvanberörde måtto upplyst och utredt blifvit, nu velat besluta, att den fordran, Stats-Werket för beviljade lån iocb för Stenkols-Grufve-driften eger hos framlidne Hans Excellence Herr Grefve Ruuths Sterbhus innestående, till ett belopp af 199,560 R:dr Banco, med derå löpande ränta, må afskrifvas oell öfverlåtas på Interessenterne uti Stenkols-; Werket, under följande vilkor: 1:0 Att Höganäs Stenkols-Grufve-Bolag bör ombesörja teckning och uppbörd af en Fond, stor 200,000 Rldr Banco, hvilken Fond ovilkorligen skall användas för nedsänkningen af Ryds-Schakt, för arbetets bedrifvande på nedre Flötsen, och för inrättandet af sådane Fabricationer, hvartill i synnerhet den ymniga tillgången af eldfast lera erbjuder rudimaterier. 2:0 Detta nya Bolag, som inom s:ne år efter kungörandet af Riksens Ständers nu fattade - Underdåniga Skrif vetter, uti ide beslut, bör vara upprättadt, skall, genom ordentliga Räkenskaper, hvilka granskas a£ Riksens Ständers Revisorer, redovisa, pa hvad sätt och till hvad belopp den tecknade summan blifvit använd» 3:0 Till säkerhet för Staten, alt denna summa till förenämnde ändamål användes, bör af. betalningen å framlidne Hans Excellence, Herr Grefve Ruuths Sterbbus’s skuld till Staten, tills vidare och på vanligt sätt, erläggas till Riksens Ständers Riksgälds-Contoir; men något å Actiebeloppét icke af Bolaget lyftas förr, än, genom Räkenskaperne, blifvit styrkt, att hela den tecknade summan är för ändamålet vorden använd.
Majit borde göras uuderdänig anställa» vm befallning til Kammar-Collegium, att efter wederbörande Landshöfdingars störande, huru hmarje tädan egendom lämpeligast bör kunna styckas, om desi behöriga refning, upffattande och rotering samt derefter ffcende bortauctionerande> i wedcrbörlig ordning föranstalta, vt LUYI3. S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utffotts betänkande af den 26 i denne Mänad, jemte förslag till Reglemente för Riksens Ständers Riksgälds Contoir, klef af Borgare-Ständet gilladt och gödkändt; Hwarom de Respcetive Med-Ständen wördsamt och wänligen stulle underrättas. Vt Suyi». S. D. Den 17 April. 791 S. D. Bifölls Riksens Högloft. Ständers Stats» Utskotts den 2z i denna mänad.afgifne betänkande, i frägan huru med disipositionen af Kongsgärdarne Flyinge och Dahlby för framtiden bör förhällas; Och ffulle sädant de Respective Wed-Ständen wördsamt och »vänligen tillkannagiswas. S. D. lifter uplasande af Riksens Högloft.
Detta allt tillika med hvad emot Herrar Bagges och Huldbergs yttranden samt den förres förslag blifvit hos Väilofl. BorgareSiåndet, af flere dess Ledamöter, erinradt, har Lagöukottet i öfvervägande tagit; Ctsk ottet kan icke frångå den öfvertygelse, attén obegränsad frihet för hvar man , att genom uttagande stämning befordra Domaren till ansvar i och för dess Ämbetsutöfring, icke kan stå tillsammans med DomareÄmbetets värdighet, enär denna frihet Lag UtskottctsBtttinktinAtn. 713 säkerligen skulle missbrukas tierban, att Domarens tid upptnges af rättegångar med enskilde Parter och Brottslingar, oftast utan befogenhet anstälde, och utan att Domaren hos hvarje klagande funne utväg till den upprättelse, som på ett obefogadt åsal borde följa. Dylika missbruk hafva otvifvelagligt foranledt stadgandet uti 40 puncten af Kongl Förklaringen den <25 Mattii 1807 j att ingen enskild Part må vara tillåtet, att taga stämning å någon
» UTSLAG, SOM VIDGAR SIG OCH SOM OCKSÅ KLIAR » — HUR KAN NI BEGÄRA, ATT VI PÅ gen uppgår till minst 50 kronors sitt pris ... » 3.20 i norra Sverige för den renommerade EN DYLIK BESKRIFNING SKOLA KUNNA YTTRA OSS värde. Old Brown Sherry, mörk golfirman E. Schlumberger i Wien. OM ER HUDÅKOMMA?! den, mycket gammalt och Detta rödvin kan stå uppslaget några Förlofvad flicka. DET ÄR OSS NATURLIGTVIS OMÖJLIGT ATT UTAN UNDERSÖKNING AFGÖRA, OM NI fylligt » 3.50 (dagar, utan att förlora sin arom. HAR HJÄRTFEL ELLER EJ. PÅ GRUND AF DE SYMPPR FLASKA. Chåteau d ' Estournel 1886, importerad TOM, NI OMNÄMNER, ANSE VI, ATT NI I ALLA HÄNDinner Sherry, ett godt bordsDELSER LIDER AF BLODBRIST OCH NERVSVAGHET, OCH i buteljer Kr. 2.90 OM SÅ ÄR, BÖR NI JU KUNNA BLI ÅTERSTÄLLD. EN vin Kr. » 3.75 i pri BADOCH BRUNNSKUR (T. EX. I PORLA) VORE MYCGood special Port _. » 1.00 Figeac S:t Emilion 1877 i m. fl. sorter. KET LÄMPLIG FÖR EDER. Co / den Sherry, ett fylligt, Rich full-flavoured Port » 1.50 Den bekymrade Anna. HVILKEN ÅRSTID SOM smakligt vin .. Superior Fruity London Port » 2.00 HELST. TVÄTTNINGEN (MED VARMT VATTEN) KAN Fine London Sherry, halftorrt Very Superior Old London Port » 2.50 SKE NÄR SOM HELST PÅ DAGEN. INGA OMSLAG BEHÖFVAS. FLERE VECKORS TID. SVÅRARE FALL FORDRA » » » torrt.
Kursen kommer att omfatta en mhnad med en arbetstid af 6 timmar om dagen. Pris för undervisning och materiel 30 kr. Skriftliga anmälningar till kursen böra insandas före den 1 maj till föresthndarinnan (adress Götéborg). Som deltagarnes antal blir begransadt mottagas endast vid skolor ansthlda lararinnor. Dagen f6r kursens början kommer att framdeles bestämmas. Vi kunna icke nog starkt fasta nppmärksamheten p&amp; detta af mhnga önskade tillfalle att narmare studera den ilfven i utlandet högt vhrderade sl6jdundervisningsmetod för yngre barn, som blifvit utarbetad och kommit till anvandning vid den af Forts. fröken Rodhe ledda framstiende laroanstalten. Hvarjehanda i kvinnofrågan. Sverige. I ' tetegrafverkets tmdervkningsktws för kvinliga elever, hvilken pkg8r vid telegrafverkets Iiarvarande undervisningsanstalt., deltaga tretio larjungar. Kvinligo tandläkarestipendiet. Till stipendiet h 300 kronor f r h fru Wilhelmina Hiertas stipendiefond, afsedd till understbd i t obemedlade kvinnor, som egna sig iit tandhkareyrket, hade ingen sökande hos medicinalstyrelsen anmalt sig vid ansökningstidens utgiing. Kvidiga stipendiater. Lhkarekollegiet har till stependiater 9, fröknarne H. och A. Hiertas fond utsett medicine studerandena Anna von Hall, Thora Granström och Sigrid Molande !. K v h n a ~ vid jar~vägarfie. Helt nyligen utnamdes till ordinarie stationsskrifvare vid statens jarovagstrafik froken Anna Walliq en dotter af aflidne trafikchefen Wallin. Ytterligare 12 kvinnor inneha sedau m h g a gr tillbaka ordinarie anst#llning vid statsbanorna och af dessa icke mindre an 7 vid trafikafdelningen, Dessutom tjibnstgöra olika stationer ett flertal kvinnor sihoria extra bitraden. Stockholms Oarnonorskesdl2skap har firat sin 4: e hrsdag. Sallskapets ordförande pipekade, hurusom saliskapet erhillit stöd och hjalp af &amp; skilliga personer.
När hon kom in i det lilla rummet vände hon sig så raskt och rörde sig så oförsigtigt att Ludde hela tiden satt som på glödande kol. Hon kunde ju komma till att slå ner någon af moderns porslinsklenoder och i så fall skulle gumman glömma sig och ge henne en af dessa uppsträckningar Ludde allt för väl kände till och som gjort honom sjelf till det mönster han var. Det hade emellertid gått lyckligt hittills. På nyåret skulle fru mamma ha sitt vanliga lilla kalas, då hon hedrade alla, som under året visat henne någon uppmärksamhet, med en invitatation. Dit kommo då byns förnämligare handtverksfruar – de andra fingo vackert stå utanför, ty prestenkan ville alldeles inte ha några bondelement in i sin umgängeskrets. För öfrigt bestod sällskapet mest af manligt element, några af Luddes bättre kunder, som drucko toddy och spelade kort. Malvina hade suttit hemma hela julen och var gråtfärdig af ledsnad; hon blef derför mycket glad, när bjudningen kom och hon beslöt att göra sig så vacker som möjligt för att riktigt sticka af mot den öfriga societeten. Två nätter låg hon med papiljotter i håret; och när hon trädde in i Luddes mammas förmak, såg hon ut som en cherub. Det kunde inte vara tvifvel om, att hon var ett stadsbarn bland alla dessa landtbor. Af ungdom fans der ingen utom Malvina; men humöret höll sig friskt och stämningen var upprymd tack vare två omgångar varmt kaffe och en del andra läckerheter, såsom karameller och »kyssar» och äpplen och nötter. Både gummorna och fruarna försedde sig rikligen och sedan de till sist druckit »bischoff» satte de sig till att spela »kometen» om nötter. Detta var höjdpunkten. Men Malvina, som inte kände till spelet och inte blef ombedd att vara med, hade tråkigt. Ludde var strängt upptagen af sina pligter som värd, hvilka han tog på fullt allvar. Han höll sig mestadels inne i herrarnes rum, från hvilket en doft af tobaksrök trängde ut till damerna. Malvina hörde honom hvar annan minut derinifrån säga »skål» och »ni dricker ju ingenting».