Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att under dessa bestämmelser den vidstråckhet innehålles, som man kan åstunda, och att iå handtverkerier finnas, 278 Den 30 Augusti f, m. sorn ej under denna rubrik kunna till landet flyttas, Jag anhåller äfven att få tillägga nå gra ord rörande den sednare anmärkningen om föreskriften, att man skall vara af Christen trosbekännelse. Deruti har jag med Utskotten Varit af skiljaktig tanke. Jag tror ej detta stadgande stå tillsammans med den uti RegeringsFormen stadgade Religions-frihet. Herr von Hartmansdorff: I afseende på Herr Hjertås anmärkning om den Christna trosbekännelsen, så kommer Ridderskapet och Adeln vid uppläsningen af förslaget att inhämta, det man gjort undantag i afseende på Judarna, Hvad Friherre Cederströms anmärkning beträffar, sä förmodar jag, att Svenska Folket icke Utan sitt uttryckliga begifvande, lärer tillåta an-1 dra trosförvandter, eller Turkar och Hedningar få nedsätta sig uti Sverige, och här åtnjuta medborgerliga rättigheter. Således låra uti förevarande stadga inga närmare bestämmelser i detta afseende ån de redan befinteliga, erfordras, och de värde Talarne följaktligen varu tillfredsställda. Her Hefren: Jag år af Herr von Hart-* mansdorff förekommen, i afseende på den an-' märkning, att Utskotten skulle hafva glömt att upptaga liyad Judarne angår. Herr Hjerta: Då jag utbeder mig, att sedermera få veta af de värde Talarne, hvar det står föreskrifvit, att man ej kan hindra Judar, att inträda uti andra handtverk, ån de som åra Den 30 Augusti /, m. 879 uti JudeReglementet föreskrifne, sä vill jag uppskjuta att yttra mig derom, till dess den saken förekommer. Hvad åter den förra saken angår, så ligger orsaken, hvarföre jag anser den af vigt, deruti, att uti de Norra provinserne af Riket kan man ej vänta, att några nybyg. gen skola kunna inråttas af större omfattning, om ej landtmanna-nåringarne få en stor utsträckning.
Riksdag underdånigst framställda önskan om inrättande af ett Handelsoch Navigations-Institut, åsyftade ändamål, ieke kan vinnas genom ett enda sådant Central-undervisnings-verk för liela Riket, utan att till en början åtminstone fern allmänna Navigations-scholor borde inrättas, en i hvardera af Städerna Stockholm, Götheborg och Gefle samt någon af Stapelstäderna i Malmöhus och Calmare Län; i hvilket afseende Commerce-Gollegium och Förvaltningen af Sjö-ärendena skulle ega att till E. K. M. inkomma med fullständigt underdånigt förslag till organisation af berör - Exp.-Utsk. Förslag lill und. Skrifv. N.-o 39 da Scholor, plan för undervisningen, samt instruction och aflönings-stat för Lärarne, med dervid tillika bifogad uppgift å beloppet af den kostnad, som till byra för Scholorna, inköp och underhåll af Möbler, Böcker, Glober, Sjökort och Instrumenter m. m. kunde vara erforderlig; så har E. K. M., som den 16 Januafii 1828 denna fråga till ytterligare pröfning förehaft, och dervid i Nåder gillat de utaf Förvaltningen af Sjöärendena, och Commerce-Collegium i förrberörda afseende insända förslag, uti Proposition lill R. St., af den it) November sistnämnda år, jemte öfverlemnande af samma förslag med öfriga handlingar i målet, i Nåder yttrat, att, då Stapel-städernas Handelssocieteter och Skepps-rederier, i följd af E. Ii. M?s Nådiga befallning hörde, huruvida de ville deltaga i de utgifter, som erfordrades, så väl för anskaffande af de för Na viga tions-scholorna nödiga inventarier, som för Scholornas framtida underhåll och Lärarnes aflöning, till större delen sig sådant undandragit, det blefve nödigt, att, hvad för nämnda ändamål, erfordras, varder af allmänna medel anvisad t, i sammanhang med den stora regleringen af Undervisnings-verken, derest R.
Att så är förhållandet kan jag icke inse. Detta tillägg har endast ett Stånd föreslagit och det blifver troligtvis icke R. St:s beslut, men i alla fall slår det K. M. öppet alt bedöma hvad i sådant hänseende är nödigt och nyttigt. Hvad åter det påslåendet vidkommer, att någon säkerhet för 650 Den 1 September. Staten icke skulle finnas, derest jernvägen skulle komma alt under de sista åren gifva en så riklig inkomst, att något tillskott från Statens sida icke skulle blifva erforderligt, så kan jag alldeles icke godkänna ett sådant påstående. Det står uttryckligen uti beslutet stadgadt, att någon utdelning å jernvägsaktierna icke får ega rum, förr än genom verkställd besigtning blifvit utrönt att bolaget fullgjort sina förbindelser i fråga om jernvägens lindel håll och ändamålsenliga skick. Således, ehvad det belopp, som skulle utdelas på aktierna, tillkommit genom jernvägens egen afkastning eller genom tillskott från Staten, så hafva likväl R. St. genom nyssnämnde stadgande tillförsäkrat Staten rätt ätt så lill sågandes lägga vantarne på detsamma ända till dess utredt blifvit all banan är uti fullgodt skick. Skulle nu det lyckliga förhållande inträffa, att Staten får denna sin säkerhet uti bolagets egna penningar, så vore ju detta så mycket bättre. Jag vill icke vidare uptaga R. o. Ad:s lid, utan ber endast alt få anhålla det Hr Riddarh.Sekret, behagade meddela Ståndet det beslut, BorgareSl. i denna fråga fattat, enär jag förmodar att prot.uldr. derom hit ankommit. I anledn. häraf uplästes ett fiån BorgareSt. ankommet prot.- utdr. N:o 428, innehållande att vid denna dag skedd föredragning af StatsUtsk:s mern. N:o 351, 4:de punkten af detta mein. blifvit lagd tili handlingarne samt BorgareSl. antagit hvad Utsk. i öfrigt uti samma mern. hemställt oell föreslagit. Frih. Palmstjerna: Under liela denna långa diskussion liar jag icke lyckats finna några verkliga skäl anförda derför, att R. o. Ad. skulle frångå sitt förra efter mogen pröfning fattade beslut i frågan.
Den 26 September f. m 13 intagne, förklaring, »att de t. o. m, år 1857 fortsatta, högst betydliga stegringarne å byggnadsmaterialier oell arbetsbiträden, onekligen, på sätt byggnadschefen upgifvit, varit af beskaffenhet att gäcka hvarje, om ock med största noggrannhet på förhand upgjord kostnadsberäkning»; att samma embetes 3 äldste tjenstemän ansett byggnaden, så vidt den kunnat besigtigas, »vara utförd med den största omsorg», och att den beräkning, hvilken embetets besigtningsman anställt för granskning af byggnadschefens sednaste förslag, ledt till det resultat, att den angifna summan »borde anses tillräcklig för de deri inbegripna arbeten», (Utskrts Utlåt. sid. 7 och 12), synes mig häraf uppenbart, att byggnadschefen, hvars outtröttliga nit och omsorger för utförandet af det honom updragna värf ingen har bestridt, icke gifvit mig skälig ani. till misstroende eller StatsUtsk:t ani. att mot honom framställa anm:r på ett sätt, som lyckligtvis icke är vanligt i våra riksdagsförhandlingar. De kunna ej hindra mig, att efter min öfvertygelse åt byggnadschefens förtjenstev göra den rättvisa, som jag hoppas att honom äfven af It. o. Ad. skall vederfaras. Hr af Kléen, Joban, anförde dels mundtligen dels skriftligen : StatsUt3k:t har uti sitt Utlåt., i fråga om beviljande af ytterligare statsanslag till Nationalmuseibyggnadens fortsättande, företagit sig att updraga en historik öfver detta byggnadsföretag, samt huru detsamma blifvit handhafdt, i tydlig mening att deraf komma till det resultat, att det är byggnadschefen som vållat den ökade byggnadskostnaden, dels genom de förändringar han skolat företaga i den fastställda byggnadsplan^, dels genom det dyrbara byggnadssätt som blifvit användt. — Jag utber mig derföre att inför K. o. Ad. göra en annan, på verkliga fakta stödd framställning af dessa förhållanden. Må sedan hvar och en opartisk döma, hvilken af dessa målningar är mest öfverensstämmande med sanning, billighet och, jag måste tillägga, sundt omdöme.
Konungen deraf sig til ägnat 281,200 Den i4 Nddenrbev. 659 2 8 r,200 Riksdaler 42 A 7 runst., samt lill Riket äsftätt 170,29 k Riksdaler25 tz. 5 runst. och är ti lila beskrifwit, hwav som under hwarje summa, ef. ter Bvuppleckningens innehall, borde begripas. Dest. utom har, sa wikt sig hilli,ls göra lätit, blifwit efterfrägadt och undersökt, huruwida det, som sedermera tillkommit,erhållits i presenter, eller ock blifwit inköpts antingen af f. d. Konungens enskilda medel, eller ock Kronans, i hwilken senare händelse, ersättning derföre borde lemnäs, eller ock sädane persedlar anses, säsbm en Kronans tillhörighet; hwarwid, sä. som ock rörande tillgängar, hwilka i denna Bouppteckning borde upptagas, dels Riksens Högl. Ständers Deputerade och delsKrdnans tillförordnade ombud pä allt salt läiit sig angelägit wara, att utröna rätta förhällandet» Wärderingen har stett af behörige Warderings, Man, och de uppgifne tillgängär arv följande. Z. dKonungen 6ustak ^.äolpks tillhörigheter. Zast Egendom.
5 Krigs-kollegium må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll, att Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas lill följd af anspråk af de nu der anställde embetsoch tjenstemän.» Enär vid denna votering rösterna utfallit med 64 Ja och 55 Nej, hafva alltså Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Va-propositionen. 4:de Voteringen: (enligt Stats-Utskottets Memorial N:o 227.) »Den, som vill, att till kontraproposition vid den blifvande hufvudvoteringen antages Preste-Ståndets beslut, enligt hvilket Rikets Ständer till svar å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka, meddela, »att Rikets Ständer, med antagande af den utaf Kongl. Maj:t framlagda plan för Westgöta regementes -återförvandling till kavalleri och Smålands husar-regementes öfvergång till infanteri, till Kongl. Maj:ts disposition, för vidtagande af åtgärder till samma plans genomförande, ställa dels den vaka ris—afgift, som kan komma att erläggas för tillfälliga karlvakanser från den tid Kongl. Maj:ts beslut om Westgöta regementes uppsittning kungöres och intilldess uppsittningen sker, och dels de besparingar, som på befälets allöningsmedel under samma tidrymd uppstå,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Bonde-Ståndets beslut, »att Rikets Ständer måtte i svar å den Kongl. Propositionen meddela, att Rikets Ständer väl finna rusthållarne vid Smålands husar-regemente företrädesvis berättigade att komma i åtnjutande af de förmåner, som regementets afsittning medförer; men att Rikets Ständer likväl, med afseende å nuvarande förhållanden, icke anse lämpligt att nu vidtaga några bestämmelser för tillvägabringande af nämnda åtgärd, samt att Kongl. Maj:t måtte täckas låta på lämplig kortare tid af 5 eller 10 år förnya de kontrakt rörande kavalleri-regementenas afsittning, som tilländalöpa åren 1870 och 1871; äfvensom att, i händelse Kongl. Maj.t finner
Ad. tagit initiativet i detta afseende, då Ståndet förkastat den gamla aristocratiska usancen och tillåtit, att valet åtminstone närmar sig till en mera liberal princip; och jag föreställer mig, att delta beslut skulle vara en ganska angenäm öfvergång till bifall för det förslag, som jag hoppas skall komma från Const.- Utsk. vid denna riksdag, alt nemi. alla RiksSttn skola hafva rätt att inom Utsk. välja ordförande. På dessa grunder kan jag icke annat finna, än att Ridd.Utsk. haft fullt skäl att tillstyrka, det R. o. Ad:s electorer må hafva rättighet att välja ordför. inom Utsk. — I öfrigt hafva åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda mot Ridd.Utskts betänk., som sannolikt härledt sig derifrån, att de värde anmärkarne icke läst betänkandet. Här har t. ex. af en ledamot blifvit anmärkt, att Utsk. föreslagit, det R. o. Ad:s electorer skulle välja ordför. äfven inom afdelntna i Utsk. Detta är helt och hållet motsatsen af hvad Utsk. föreslagit; Utsk. har nemi. sagt, att, hvad angår val af ordför. på ulskts-afdelntr, Utsk. ej ansett nödigt att något stadgande derom framställa, enär angrde afdelnrnas antal och beskaffenhet icke något stadgande finnes uti grundlagen, och det således berodde på R. o. Ad:s egna ledamöter i Utsk:n att sinsemellan öfverenskomma att bestrida dessa underordnade orför.platser. Således förfaller denna anmärkning, — För öfrigt innehåller detta ämne en principfråga, och jag tror derföre, att en återremiss skulle gagna till föga, isynnerhet som uti Utsk. endast de tvänne äldste ledamöterne varit mot betänk., och det icke är sannolikt, att de öfrige skulle ändra sin tanke. Jag yrkar således bifall till betänkandet. Frih. Raab:
Utgifterne hafva varit: till Församlingarnes Faltighus-Directio ner 22,500 R:dr, till Norra och Södra Arbetshusen 2,000 R:dr, till Fattig-Skolor ne 1,250 R:dr, till Öfver-Ståthållare-Embetet, för inrättande och underhållande af Fattigherberget! 1,000 R:dr, Lill Veneriska Curhusét 1,769 R:dr, samt till löner, arfvoden och diverse utgifter 1,757 R:dr 27 sk. 2 r:st.; tillsammans 30,276 R:dr 27 sk. 2 r:st. Provisoriska Sjukhusets inkomster voro, inberäknadt ofvannämnde 5,419 R:dr 18 sk. 7 r.st., af fattigvårdsmedlen, 5,853 R:dr 44 sk. 1 rist.; och dess utgifter 8,785 R:dr 18 sk. 3 rist. Vid 1842 ars slut upptogs Fattig-Cassans behållning till 51,927 R:dr 14 sk., hvaraf likväl 5,061 Ridr 28 sk. 9 rist. tillhörde Provisoriska Sjukhusets räkning, och 35,473 Ridr 14 sk. 1 rist. den för inrättande af Bensårs-Sjukhus afsalia Fond. Dessutom hade Fallig-Cassan en fordran hos Veneriska Curhuset, stor 25,788 Ridr 8 sk., tillkommen genom de bidrag Fattig-Cassan under loppet af flere år nödsakats lemna till Curhuset, som i annat fall ej kunnat i sin verksamhet fortgå. Fattigoch Försörjningshusen i Territorial-Församlingarna ägde år 1842 tillsammans: Fastigheter till ett uppgifvet värde af B:co Ridr 164,426: 42. e. Inventarier , 7,000: Fordringar och contanla medel „ „ 336,235: 30. 5. ___ Tillhopa B:co Ridr 507,662: 24. u.
R:dr 2,149,615: 81. liar samma verk af nyssberörde ars bevillning uppburit: under de trenne sista månaderna af år 1858 R:dr 5,471: 88. och under de trenne första qvartalerna af innevarande år » 22,118: 61. 27,590: 49. Då detta sammanräknade belopp, R:dr 2,177,206: 30. jemföres med den bevilluings-summa, » 1,725,000: — som, enligt meranämnde bevillnings-förordning, ärligen påräknades, så visar sig att öfverskottet å ifrågavarande statsinkomst för år 1857 utgjort Rdr 452,206: 30. Efter afdrag af hvad till godtgörande af kostnaderna för bevillningens uttaxering inom Stockholms stad blifvit från Riksgälds-kontoret utbetaldt, men med tillägg af de under årets lopp influtne arfsoch testaments-bevillnings-afgifter, har Riksgälds-kontoret, såsom allmän bevillning för år 1858, uppbuiit under samma år R:dr 52,198: 9. och under de trenne första qvartalerna af innevarande år » 2,104,938: 28. eller tillsammans R:dr 2,157,136: 37. hvilket belopp alltså öfverstiger den i 1854 års, då ännu gällande, bevillnings-förordning beräknade summa, » 1,725,000: — med R:dr 432,136: 37. Beträffande de i Hera föregående ..revisions-berättelser omförmälda uppbördsbalanser, som förre Landt-råntmästarne i Ostergötlands och Wester-Norrlands län, A. M. Tollin och E. G.
Under anförande, hurusom Sollefteå, hvilken kommun vore belägen på 10 mils afstånd från Hernösand, 18 mil från Östersund och 15 mil från Örnsköldsvik, de närmaste ställen, der högre undervisning, än den folkskolan erbjuder, meddelades, således vore i stort behof af tillfälle till fullständigare läroanstalt, än den nu derstädes befintliga högre folkskolan; samt att en i Sollefteå inrättad två-klassig skola skulle kunna begagnas, inom ett afstånd af 4 mil, utaf 15 socknar med en folkmängd af öfver 17,000 personer, har Riksdagsfullmägtigen Per Engman från Wester-Norrlands län, med hvilken Riksdagsfullmägtigen Per Östman från samma län instämt, (uti motion N:o 55) föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja anslag till aflöning åt en rektor och en kollega för inrättande af en pedagogi i Sollefteå, så snart omkringliggande kommuner visat sig hafva anskaffat tjenlig bostad för lärarne samt lämplig skollokal, äfvensom att till skolhusets uppbyggande anvisas ett anslag för en gång af 5,000 R:dr; i sammanhang med hvilka åtgärder den dervarande högre folkskolan skulle indragas. Slutligen har jemväl Herr Fitinghoff, C. B., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 98) hemställt, att Rikets Ständer måtto anvisa löner åt en rektor och en kollega för ett nytt elementarläroverk i Sollefteå, under enahanda vilkor, som af Riksdagsfullmägtigen Östman blifvit för pedagogien föreslagna, samt dessutom till byggnadshjelp anvisa ett belopp af 5,000 R:dr. Beträffande nu först Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anslag för inrättande af en pedagogi i Mönsterås, får Utskottet, med hänvisande till hvad derom finnes i Statsråds-protokollet anfördt, tillstyrka, a) att det begärda anslagsbeloppet, 1,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas.
Ruffen påstår, att det bara var en glädjesalut, som råkat att gå litet på sned, och det måtte det ha varit, ty när krutröken skingrades, låg flottiljen där lika näpen, skimrande och nyfernissad som nyss, utan att ens ett hår d. v. s. flagg var krökt på dess hufvud! Nu kom en ängslig stund! En roddbåt utanför åstadkom nämligen svår sjögång, men flottan vakade sjön riktigt bra, bara en enda af fregatterna visade tendens att lägga sig på näsan. Sedan » paraden » företagit ännu ett strof tåg i valstakt kring bassängen, försvann den i » god ordning » bakom säck duksberget. » Så rysligt sött, du, Ruffen, » s a ' j a g, men Ruffen såg inte söt ut han, minsann! Munnen var hopsnörd och händerna höll han nedkörda i rockfickorna, som för att skydda sig mot ficktjufvar. » Jaså, på det viset, » tänkte jag. » Bäst låta dig sitta där då! » Nu flög en ny skylt fram i berget och på den stod: » Sjödrabbning ». H u! Det känAnderssons Ullspinneri ocb Skrädderi-Aktiebolag, Hötorget 12. Filial Hornsgatan 1. t. 30435 A l l m. T. R i k s 163. Aiim. 254 des riktigt hemskt. Jag både rös och frös invärtes. Katten jamade igen. (Ruffen tror det var en signalpipa.) Det rysliga oljudet en signalpipa? A h n e j! Och så kom tre af fregatterna, bara med vimplar i topparna den här gången, framstörtande bakom berget och rörde upp vattnet i riktigt blodtörstiga vågor! (Besättningen fortfarande dold, som väl var!) En minut senare störtade de tre andra fregatterna fram från samma håll, upprörde vattnet i ändå blodtörstigare vågor, det syntes tydligt, och s å: brak, brak, brak, brak! störtade landsmännen samman och växlade de förfärligaste kanonsalfvor rakt in i hvarandras hjärtan. Krutröken rullade sig i tunga vågor öfver stridsplatsen —!
Man sansar sig och linner, alt det icke är mödan värdt att svara. Jag ämnar icke säga någonting i anledn. af Hr Crusenstolpes yttrande. Frih. Ehrenborgh: Om jag icke alltid drifvit den sats, att det måste vara LagXJtsk:s pligt att, då någon motion tillstyrkes, utan derom särskildt väckt fråga tillse, att det nya förslaget kommer i paritet med aila de särskilda lagrum, som med det förändrade stå i analogi, hade jag ej underlåtit alt uti mina anmärkningar framställa mera, än jag gjort, så vidt jag icke befarat att derigenom träda 87 § Reg.F. för nära; och derför måste särdeles jag, såsom ledamot i Constit.Utsk., vara man att akta mig. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Då jag icke är jurist, och man således af mig ej bör förvänta juridiska kunskaper, inskränker jag mitt yttrande i detta ämne till hvad den här nyligen omtalade le gros bon sens bjuder. Man har anmärkt, att den K. propos:n kommit så sent, alt den möjligen kunde inverka till riksdagens förlängning. Det tillhör visserligen icke mig alt ombesörja ärendernas föredragning och expedierande i Statsrådet, utan endast alt der afgifva mitt utlåt., när de förekomma, hvadan rättfärdigande för dröjsmål i detta fall ej är min pligt; men jag torde likväl i anledn. af denna anmärkn. få göra den erinran, att så vigtiga och magtpåliggande ämnen ännu återstå för R. St:s handläggning och afgörande, hvaribland regleringen af Bankens förvaltning i första rummet torde böra nämnas, att den tid, som dertill erfordras, synes fullkomligen tillräcklig för den ifrågavar. propos. behandling. Nödvändigheten af denna reglerings, likasom af flera andra under handläggning varande riksdagsärender^ bringande till slut inses utan allt tvifvel af H. Ståndet, utan att något upprepande af ämnen och förhållanden derom erinrar. Vidare har roan anmärkt, att en ledamot af Statsrådet icke varit närvar., då den K, propos:n beslöts.
Rikets Ständer ingingo då, under åberopande af de, uti underdånig skrifvelse den 29 September 1834, anförde skäl till H. M. Konungen med en ny underdånig skrifvelse den 2 Juni 1841 om upphörande, med vissa undantag , af dubbla årsberäkningen vid befordran till Ecclesiastika embeten och tjenster; hvarefter Kongl. Maj:t, genom Nådigt Circulair af den 6 Oetober 1842 till Consistorierna i Riket, bland annat, beslutat och förordnat: l:o att all dubbel och, med nedan i Nåder medgifna undantag, äfven all annan förhöjd tjenslårsberäkning vid de Ecclesiastika tjenster, med hvilka en sådan hittills varit förenad, kommer, då de nuvarande innehafvarne från dessa tjenster afgå, att upphöra; likväl med rättighet för nuvarande ordinarie Lärare vid Rikets Allmänna Läroverk, att, äfven vid flyttning eller befordran till annan offentlig lärarebefattning, få tillgodonjuta den IjenslårsLeräkning, hvilken med samma beställning hittills varit förenad; 2:o att, med undantag af Universitetens ordinarie Professorer, hvilka blott komma att beräkna enkla tjenstår, alla presterlig befordringsrätt åtnjutande ordinarie tjenstemän, hvilka hädanefter komma att utnämnas vid de, på Statens bekostnad, underhållna, offentliga Läroverk, äfvensom de ålla äldste Doceuterne vid hvartdera Universitetet, må tills vidare ega alt för ett års tjenstgöring beräkna tjenstår; 3:o att enahanda från den nuvarande dubbla till ett och ett halft år nedsatta tjenstårsberäkning må åtnjutas af ordinarie Notarierne vid Dom-Capitlen samt af Fångpredikanter, intill dess de erhållit en skälig löneförbättring, äfvensom af Krigsprester, för den tid de äro i fält. Utskottet, som tagit ämnet i behörigt öfvervägande, medgifver visserligen, att
Enl. detsamma 332 Den 13 September f. m. bestämmas nemi. endast de former, under hvilka ett Svenskt kyrkomöte skulle kunna af Konungen sammankallas för att behandla de frågor, Konungen kunde finna för godt att detsamma förelägga. Nu är det likväl allom bekant att Konungen, om han så för godt finnér, eger fullkomlig frihet att när sorn helst sammankalla ett Svenskt kyrkomöte och att för detta möte bestämma de former, som för der förekommande frågor befinnas mest tjenliga, samt att till detsamma kalla ledamöter efter den valordning, som K. M:t kan finna tjenligt att fastställa. Om således någon vinst skulle ligga uti Utskis förslag, så skulle den bestå deruti, att ett sådant mötes sammansättning vore genom en lag bestämd i st. f. alt såsom nu bero allenast af Konungen. Del vill likväl synas, som skulle det vara ganska lämpligt att Konungen, i händelse ett kyrkomöte skulle befinnas af behofvet påkalladt, vore i tillfälle att lämpa valordningen efter de ärender, för hvilkas behandling mötet är sammankalladt. Ar det fråga om alt sammankalla en representation med beslutande rätt, så mäste naturligtvis en valordning vara på förhand bestämd, men dessa kyrkomöten kunna naturligen aldrig blifva annat än rådgifvande församlingar, så vida icke hela vår närvar:de kyrkoförfattning skall uphäfvas. Då således fråga endast är om en rådgifvande församling, så måste det väl vara lämpligt att Konungen eger rätt att bestämma dess sammansättning med afseende på der förekommande frågor, hvilken rätt likväl, enl. Utskis nu förevaride förslag, skulle uphäfvas. Då man således redan har möjligheten till allt hvad man åsyftar och då genom förslaget endast en försämring uti närvaride förhållanden skulle åstadkommas, så kan jag icke föreställa mig hvartill dess antagande skulle gagna. Man säger jtt för närvande hållas icke några kyrkomöten, mpn man önskar att så måtte komma att ske. Utskis förslag innehåller likväl endast, att kyrkomöten skola sammanträda, då Konungen nödigt pröfvar, men då Konungen redan nu eger rättighet, att, när han så tjenligt finner, sammankalla ett dylikt möte, så skulle efter den nya lagen mötena komma att samlas precis lika ofta, eller snarare lika sällan, som för närvande.