Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directioner måste utföra, rörande rättighet att i Fattig Inrättningarna varda intagne, eller derifrån njuta understöd, hufvudsakligen innefatta ämnen, som fullkomligen kunna sättas i jemförelse med dem, då de fattige söka eller försvara sin rätt; hafva Riksens Ständer funnit skäligt i underdånighet anhålla om en Författnings vidtagande, hvarigenom - Den 2 Juft. 65 genom Fattigvårds-Directioner varda befriade från all utgift till Chartte-Sigillatse oell Utslags Frösen, i de händelser, då frågor göras anhäagiga om fattigas intagande till vård uti de inrättningar, som äro under nämnde Directioners förvaltning ställde: hvaraf Riksens Ständer an se blifva en ostridig följd, att ett lika förhållande bör vara med alla de stridigheter, sora emellan Församlingarna å Landet uppsta, om skyldigheten till fattighjons vård och försörjande, helst äfven i alla dessa fall den talan, sorn föres, ej annorlunda kan betraktas t än som ett Oeconoinieoch Folitie-ärende, hvilket rörer en hel menighet , eller härleder sig frän allmänna onera, vid hvilka händelser frihet från ChartaeSigillatse-afgift är stadgadt; hvilket allt Riksens Stander härmed till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse få öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup un dersåtlig vördnad, trohet och nit -Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majas underdånigste , tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns Få Frest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. n. v. .Talman. På Borgare-Ståndets ?å Ronde Ståndets vägnar vägnar H. N. Schwan Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. 5.ts Bandet. g. 10» Upp. 66 Den 2 Juli. Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den 2 Joli, Stormägtigste Allernådigste Konung!
Krigsministern, du det vore obilligt att föra honom något annat lill last, än alt dess yttrade meningar oeh grundsatser vid stalsreglertn ådagalagt nog inycken öfverensstämmelse i åsigter med företrädarenas; och något anspråk på obetingad! förtroende torde ifrån blotta personligheten icke kunna begäras, innan den genom handling förvärfva! någon lätt dertill. Mångfalldigt flera skulle skälen kunna blifva för min vägran af några andra, än de nödvändigaste anslag för kiigsadministralionen, men det anförda torde vara nog för att ådagalägga, det mina meningar i dessa hänseenden åtminstone grunda sig på någon öfvertygelse. Först och främst anser jag mig höra uttrycka min stora tillfredsställelse öfver sjelfva inledningen lill StatsUtskts utlåt. N:o 44> hvilket, efter min åsigt, omisskänneligen vitsordar en stor och fullständig uppfattning af Sveriges Inndlförsvar i sin helhet; och tror jag, att denna fåordiga framställning kan bålla profvet i bredd med all den tankeyttring, sorn i sådant hänseende under de sednare 3o åren utgått ifrån vår krigsadminislration. — Jag har ansett första punkten af Ulsk;s betänk, hafva hort bifallas, på den grund att jag hoppas det en President i Krigs-colltm icke mera fordras, sedan departemental-styreisen är inföid, och att det sålunda af StatsUtsk. varit mindre väl beräkuadt, om det på stat uppfört en lön, för att inom kort tid öka indragnings-staten lill förmån för någon gynnad individ. Jag har ansett StatsUtsk. vid 3 punkten, eller staten för Geneia I i tetet, hafva fullkomligt väl förfarit, då deL föreslagit att minska med en general-befälhafvare, för att såmedelst utan Statens betungande kunna bilda de flera pensionsrum, som blifvit begärda; ehuru jag i allmänhet icke godkänner och gillar denna utvidgade pensionsstat, af hvilken vårt statsverk för 3o år tillbaka icke hade någon känning, men som nu utgör ett ibland de stora bevisen på våra framsteg i organisationsförmåga, och ett af de mångfalldiga, på Styrelsens förmåga att med folkets penningar bereda belåtenhet och tillfredsställelse åtminstone åt några af ödet gynnade individer.
Uti afdelningen för anteckningar: ”om andra förhållanden” skall, utom hvad i 5 och 6 <§§. redan är föreskrifvet, anmärkas: l:o vid början af hvarje Socken: huruvida och när kronotionden derinom blifvit faststäld; 2:o när skattläggning eller förmedling blifvit verkstäld och prölvad; 3:o om egendom är gammalt skatte eller när skattebref utfärdats, eller skatterätt vunnits genom den Kronohemman i sådant afseende i allmänhet förunnade förmån, i hvilket senare fall det angående omföringen meddelte beslut uppgifves; 4:o vid Recognitionsskogshemman: under hvilket Bruk det lyder; 5:o vid egendom, hvars äldre riintepersedlar, till större eller mindre del, utgjorts icke med förvandling enligt markegång, der sådant annars i orten är vanligt, utan efter ett bestämdt pris: beslutet, hvarigenom denna förmån beviljats, och prisets belopp; 6:o afsöndring af jord eller annan lägenhet för bestämd tid, enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, när den skett, för hvad tid, algäldens belopp och när denne blifvit pröfvad; 7:o vid nyhemman och nybygge eller annan lägenhet, som med frihetsår upptagits: datum å beslutet derom och frihetsårens antal; 8:o vid egendom, som, sedan allmän tiondesättning ägt rum, fått Kronotionde sig påförd: när sådant skett och på grund af hvilket beslut; 9:o vid egendom, som har åkerjord, men icke utgör Kronotionde: orsaken härtill och på grund af hvilket beslut sådan frihet åtnjutes; 10:o när roteringsskyldig jord ifrån detta åliggande åtnjuter befrielse: upplysning om orsaken dertill och det motsvarande onus, som i stället praesteras; 11 :o om roteutbyte ägt rum: uppgift å det beslut, enligt hvilket sådant skett, eller, så framt det icke är kändt, anmärkning härom, samt i öfrigt frän hvilken egendom roteringen blifvit öfvertagen; 12:o då postföringseller lotsnings—skyldighet vidlåder egendom; 13:o då egendom är till gästgifveri, färjhållning eller annat dylikt allmänt besvär anslagen; 14:o vid Boställe samt i allmänhet alla Staten tillhöriga egendomar: lör hvad ändamål de äro anslagne eller huru de, medelst utarrendering eller annorlunda, disponeras, hvarvid för perpeluela arrenden afgiIten jemväl antecknas; 15:o vid donerad egendom: datum på donationsbrelvet; 16:o vid Jernbruk och Manufakturverk: antalet af Härdar, Hamrar m. m.; vid Mjölqvarnar: drifkraften samt antalet stenar och till hvad slags mäld de äro tillåtne;
Jag får nu tillkännagifva, att jag delar den Den 7 I-ebruari. 325 åsigt, som Hr Carleson uttalat, nemi. att ilen ifrågavande lagförämlringen icke är af behofvel påkallad samt alt det i allmänhet loga gagnar att göra lagtolkningar eller lagförklaringar, särdeles då de nya ord, som skola sällås i st. f. de gamla, icke utmärka sig för någon större tydlighet, .lag för min del kan icke finna, alt det nu ifrågavar:de lagrummet ger anledn. till så mycken tvekan i tillämpningen, sorn deri siste värde talaren omnämnt. Han har visserligen omtalat, huru svårt del är att utröna rätter giftoman, då en flickas föräldrar äro okände, men jag får till honom hemställa, huruvida icke, om än det föreslagna lagstadgandel antoges, den påpekade svårigheten Liefve lika stor, ty bevisningsmedlen i detta hänseende förblifva ju i alla läll desamma. Om ej föräldrarne äro kända, eger ju domaren, enl. den nu gällande lagen, en ledning vid bestämmandet af giftoman, ty det heter ju i lagen: rNu varder tvist om giftomannarätt, eller synes rätte giftoman ej vara dertill fallen eller väl viljande j dä förordne derom domaren, sorn han efter bästa förstånd och samvete, skjäligl pröfvar.» Hvad som i detta stadgande tdl en början blifvit anmärkt såsom otydligt, innefattas i orden Ivist om giftom annar alt, hvarföre man i stället föreslagit orden: är det tvifvelaktigt af hvem giftomannarätt utöfvas må. Men jag hemställer till Eder, mine Hrr, huruvida icke hvarje förståndig domare skall tolka det första uttryckssättet i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det andra, ty om ej tvist, men väl tvifvel upstår om giftomannarätts utöfning, är det ju lika fullt domarens skyldighet att efter bästa förstånd och samvete pröfva.
«A-ah, Truls Andersson,» ropade herrn halfkväfdt, med ett ogillande ansigtsuttryck samt en stor armgest åt sin egen brist på fattningsgåfva. «Ah,» underströk damen, beklagande, förnärmad öfver sin och makens gemensamma brist på fattningsgåfva, och sköt fram en stol åt den unge mannen. Hvarpå en aimabel konversation öppnades, hvars slut blef, att Truls erhöll ett visitkort, hvarå stod skrifvet, att herr och fru doktor Forsman gerna ville se herr Truls Andersson hos sig onsdag afton kl. 8 samman med några andra vänner på en enkel tillställning, hvarvid sällskapskostymen undanbads. Truls gick ut ifrån den svenska framtidens verkstad, sönderkrossad af höflighet ända till obehag, som vore han med hull och hår och själ och kropp insyltad i en alltför söt materia. Den första bekanta menniska, som Truls råkat efter sin ankomst till hufvudstaden, var Grazelius, den «bekante» dramatikern. Första morgonen af sin vistelse der hade han tillfälligtvis slumpat in på ett litet kafé i en af gatorna kring Humlegården för att få sig kaffe och ägg. Medan han satt der och fick sig frukosten till lifs, hade den andre kommit in och slagit sig ned vid grannbordet. De sågo på hvarandra en stund och genomgingo så en igenkänningsakt. Truls kände nemligen Grazelius från Köpenhamn. Under sitt uppehåll der hade han en afton sammanträffat med sin berömde kollega på en af de efter europeiskt mönster införda mottagningar, som gåfvos af det yngsta Danmarks unge chef. Herr Grazelius hade dervid uppenbarat sig såsom en liten trind ungdom med röda basunenglakinder, glasögon och begynnande flintskalle. Allt var klotrundt hos mannen, benen korta, bonjouren hängande öfver magen. Han var ytterst högljudd, skrattade gällt och med hela kroppen, uttalade sina banaliteter med aplomb och i kategorisk ton.
- N:o 100, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 66: B. lil. 45, 85, A. 85. - N:o 101, i anledning af väckt förslag om en embets-examen för inträdet i de förvaltande verken: B. III. 45, 85, 163, A. 163, E. 510. — N:o 102, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 81: B. III. 87, 177, A. 177. — N:o 103, i anledning af väckt motion om skyldighet för bruksegare att, i mån af rösträtt, bidraga till klockares och orgelnisters aflöning: B. lil. 87, 178, 239 A. 239. — N:o 104, i anledning af väckt motion derom, att, vid blifvande reglering af presterskapets löne-inkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjöl-qvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län: B. III. 271, 429, 443, A. 444. — N:o 105, i anledning af väckt motion om nedsättande af en komité för uppgörande af förslag till omorganisation af straffanstalterna i riket: B. III. 271, 429, 444, A. 444. — N:o 106, till flögvördiga Preste-Ståndet, i anledning af dess återremiss af Utskottets Betänkande N:o 44: B. III. 271, 429, A. 429, B. 635, 637; IV. 4, A. 4. — N:o 107, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 87: B. III. 271, 429, A. 429.
Föredrogos och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 15 dennes på bordet lagda Utlåtanden i N:o 13, i anledning af väckt motion om upphälvande af vissa förbud, rö rande Böda krono-park; och N:o 44, Prot.-Utdrag den FJ Augusti i857. 489 N:o 14, i anledning af väckt motion, angående dag-arfvode till magistratsperson, som skall närvara, då penningar, stämpladt papper m. m. inlägges eller uttages ur landt-ränteri. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 15, dels i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om en fyr-anläggning å Gottska Sandön, dels i följd af väckta motioner, angående åtgärders vidtagande för förbättringar i Fyr-, Båkoch Lots-väsendet, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, den punkt, hvari Utskottet afstyrkt en föreslagen fvr-inrättning på Brämön, och blef förevarande Utlåtande i alla öfriga delar af Bidderskapet och Adeln bifallet. Frän Högv. Presle-Sländet.
Hvad åter angår Konungens Nådiga förslag till ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer, så med underdånig erkänsla för Konungens Nådiga afsigt, att dermed gå Rikets Ständers fordringar lill mötes, kan jag likväl icke cicil - Den 9 Februarii, f. m. 39 ja det obehagliga intryck jag erfarit vid saknaden deri af hvad jag ansett för det hufvudsakligaste, nemligen medgifvande af Rikets Ständers Revisorers granskningsrätt till löpande tiden, på sätt den alltid varit i Statsverksförvaltningen intill i825- utöfvad och vid Ständernes verk tillämpad, och hvarförutan, Revisorerne så förfela det vigtiga ändamål, hvarföre de visligen blifvit inrättade, att, om så får fortfara, de snart sagdt kunna umbäras, då i öfvervägande kommer, att räkenskapsgranskningen, hvilken äfven verkställes i vederbörligt Embetsverk, är ett intet, nemligen jemförelsevis till förvaltningsgranskningen, som är det hufvudsakliga, och som erfarenheten bevittnar hafva gifvit goda stöd och ledningar för Ständernes pröfning och omdömen till Statsförfattningens helgd, i synnerhet då den fått sträckas intill den närvarande tiden och icke varit tvungen stadna vid en aflägsnare tidepunct. Det torde få räknas till mine misstag, att iag icke anser den föreslagne Instruction så tydelig, som de af Ständerne uppfattade åren 1812 och 1823, och då för framtiden tvetydighet sorgfälligt hör undvikas, har det mig förekommit, att då Revision af Rikshufvudböcker flerstädes deri omnämnes, men, icke räkenskaper, annorlunda än i uttrycket StatsContoirets egne räkenskaper, protocoll och handlingar, den tydning någon gång kunde gifvas, att specialräkenskaper icke 4° Den 9 Februarii f. m. behöfde vara tillgänglige, eller granskning deraf äga rum, hvilka likväl ligga till grund för Rikshufvudböckerne, och för granskning böra vara att tillgå.
Delta förslag-skulle hafva skäl för sig, såvida alla härader inom ltiket vore ungefärligen lika stora; men då de äro till vidden högst olika, så att en resa inom häradet i de norra länen kan vara lika lång med en resa genom domsagan eller lagsagan i de södra länen, så torde denna grund för rättighet till ersättning icke äga bestånd. För öfrigt torde en dags frånvaro för den, som med sitt arbete skall förtjena uppehälle åt sig och de sina, vara lika kännbar, som en längre resa för den förmögna. Om billighet skall iakttagas, borde således undersökning anställas till utrönande af vittnets större eller mindre behof till ersättning, hvilket åter skulle leda oss in uti alltför ömtåliga förhållanden. Dessa sammanlagda omständigheter göra, att det visserligen icke kan nekas, att Statens skyldighet att ersätta vittnen de kostnader, hvarpå de blifvit bragte och till hvilkas godtgörande af den som i första rummet vederbör tillgång saknas, har billigheten för sig. Jag för min enskilda del anser det höra få bero vid nu gällande förhållande, särdeles som något förbud i lagen icke finnes att ålägga till och med Kronan att ersätta vittnen deras kostnad, då särdeles ömmande omständigheter sådant påkalla. Hr von Troil: Min åsigt om domarekallets bestäm - Den' 16 November c. m. inelse är den, att domaren äger att pröfva förekommande fäll och på dem tillämpa vissa förut bestämda reglor. Det förslag Gr. Frölich uppgifvit, stödjer sig derpå, att man skulle öfverlemna åt domaremak ten att afgöra vissa saker ulan några förutgifna reglor. Detta anser jag orätt. Om en sådan lagredaction skulle antagas, så ägde domaren in« gen ledning för att bifalla eller afslå begäran om ersättning, och vore det en samvetsgrann domare, så valde lian troligen såsom minst betänkligt den utvägen att gifva alla ersättning; men just det ville jag förekomma, såsom ledande lill alltför stora utgifter för statscassan. Hr von Hartmansdorffs förslag anser jag kunna leda lill obillighet, emedan det ena inom häradet boende vittnet kan hafva längre väg till domstolen än ett annat, som bor utom häradet; hvaremot jag anser den af mig framställda ideen vara både lätt alt tillämpa och öfverensstämmande med billighet.
De af Eders Majit nådigst anslagne 2000 R:dr till fiskets upphjelpande hafva af Hushållnings-Sällskapet användts till bestämmande af grund och bankar omkring ön samt anställande af fiskeriförsök derå. Införseln af sill sker för det mesta af Norrska fartyg om våren. Allmogen föredrager i allmänhet strömming framför sill; också är den strömming, som fångas vid öns kuster, af särdeles god beskaffenhet. Fjällfisk fångas äfven icke obetydligt i hafvet, synnerligen på Ostra kusten och införes under lindrigare vintrar och om våren, lefvande i vattenkärl, till afsalu i Wisby. Wadmal tillverkas icke allenast till provinsens behof, utan äfven till afsalu, till ett ungefärligt belopp af 13,000 alnar; den uppköpes ovalkad och utföres till största delen af gårdfarihandlande; äfvensom något ull; deremot dessa handlande ofta i utbyte återgifva Gottländskt vadmal efter undergången beredning och färgning; men deras af salu iöfrigt består allt fortfarande hufvudsakligen uti det myckna annat kram de medföra, för hvilkets betalande lagsökningar nu mindre ofta äga rum. Kunskap i dubbelspinning af så väl lin sorn ull är nu temmeligen allmänt spridd. Linneoch hampväfnader tillverkas på långt när icke till provinsens behof. Jagt af skjälar, egentligen på nordligaste kusten af Fårön och Södra udden af Näs socken, är icke obetydlig, och lemnar årligen export af skjälspäck och hudar till ett värde af omkring 3,000 R:dr. Jagt af sjöfogel idkas uti myrerna och vid de flesta stränder, förmånligast vid utanför belägna holmar; men det gamla skadliga bruket af äggning eller äggens bort - 1 15 tagande har icke kunnat utrotas, helst sådant, fast sparsamt, i Jagtstadgan är tillåtet. Den öfriga jagten idkas mest såsom nöje; men i afseende på fogel kunde jagten blifva en binäring för allmogen, om espriten att dermed förnuftsenligt förfara står att införa.
Längre upp blandades ekarne och kastanjerna med en eller annan björk, snarlik hemlandets, och derpå kommo vi till fullständiga »svältor», der marken bestod af lavablock och lavagrus, knappast täckt af något gräs och gifvande näring endast åt enstaka, förkrympta tallar. Denna mark fortfor ända till det ställe, Rokuriga-hara, der vi skulle tillbringa natten, och från hvilket vi den följande dagen skulle bestiga Asamajamas topp. Rokuriga-hara är beläget på en höjd af 1270 meter öfver hafvet. Något värdshus eller någon året om bebodd gård finnes här icke, endast ett stort öppet skjul. Detta var tudeladt af en gång i midten. På den ena sidan slogo vi oss ned, tillredande vår bädd så godt vi kunde på det upphöjda golfvet och skyddande oss mot nattluften med täcken, som vår omtänksamme värd i Kusatsu lånat oss. På andra sidan om gången tillbragte våra kagobärare och vägvisare natten, skockade kring en eldbrasa, som uppgjordes på en i golfvets midt anbragt stenläggning. Kagobärarne skyddades endast af tunna bomullsbluser mot den mycket känbara nattkölden. För att värma dem lät jag utdela saki öfver lag i riklig mängd, en frikostighet som icke stod mig synnerligen dyrt, men som tydligen tillvann mig alla våra kulis odelade beundran. De tillbragte större delen af natten utan sömn, under sång och skämt vid sina sakiflaskor och tobakspipor. Vi sofvo godt och varmt under våra täcken, efter att hafva intagit en riklig, af KokSan med vanlig talang och vanlig rättrikedom, af hönskött och ägg i olika form anrättad aftonmåltid. Man hade berättat oss, att vi härifrån skulle kunna höra ett ständigt dån från den närbelägna vulkanen, och att skadliga gaser (förmodligen kolsyra) stundom skulle samlat sig i sådan mängd i den kringliggande skogen, att menniskor och hästar, som der tillbragt natten, blifvit qväfda. Vi lyssnade förgäfves efter bullret och märkte icke spår till några gaser. Allt var lika fredligt, som om glödhärden i jordens inre varit hundratals mil aflägsen.
SÄaj bet år, taxeringen ffer, till famina tib påföljanbe år. §. 6. l:o SSoftälleit od) på lön anftagne Slnners, £Ölenfal 2:o gör SHititiaesbofiälleii, f)inilfad affomft ingår till gentenfaitt löningds fonb, utgår S3emi(litiiig, på fätt uti 83 §. ftabgab. §• 7. l)3atroni ©ccleftarutn i 0fåite, ^>aflanb od) $8ol)ud Sätt, font njuta fpattntål af Äroitos eller Äprfostionbe, betala geut procent af fpanntålenb märbe, uträfs nabt efter beit för orten, ber fpanntålett utgår, itäfi före taxeringen fatta ntarfes gång. Sila afgift crläggeb od af ben fprforne i befja orter tillbörattbe tionbe, font ej är på lött eller till aitbra befiäntba orbittarie utgifter auflageit, od) uts räfitab märbet på itpjmäntnba fätt; äfinenfont af IDontfprforue i Oiifet, för beråd iitfontjier i fpaninål eller bemmandräntor, febatt berifråit bliftrit afräfitabe enbafl fåbaite, efter färffilb 0tat utgåenbe, löner, för ^roilfa innefjafinarite, efter benna artifeld ofroanfMenbe §§., till bet belopp förut ftabgabt är, SSeroiUning erlägga. 33emillitittgd B) töetötllning af ötäieriu. 7 §• 8. $anblanbe, 8feppd 9. öfter benna artifel må, utom t be fatt 12 § omförmäler, Söetm Ilning ide imber nebanfiåeitbe belopp påförad följanbe perfouer, nemligen:
Riksdagsfullmäktige af Bonde-Ståndet från detta län hafva jemväl lillkännagifvit sig önska, att dessa räntepersedlar måt^e för framtiden försvinna och utbytas mot hö; äfvensom att dagsverken måtte förvandlas två tredjedelar i spanmål och en tredjedel i kött. På grund häraf och i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad Kongl. Majit behagat föreslå, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte, lör deras del, besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Wester-Norrlands län bestämmas: spanmål, smör, kött och hö; 2:o Af nuvarande räntepersedlarne förvandlas oxe och får till kött, halm, strömming och lax till hö samt dagsverken två tredjedelar tiil spanmål och en tredjedel lill kött; 3:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan iubegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen och hittills varande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stad gade grunder. Westerbottens län. Af nuvarande räntepersedlarne hade Kongl. Maj:t ansett spanmål och smör samt dessutom penningar lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilde skatte-titlar bibehållas; och som deputerade för de socknar, der någon förändring ifrågakomme, häruti instämt, får Utskottet, i öfverensstämmelse jemväl med hvad Kongl. Maj:t nu föreslagit, tillstyrka, att Rikets Ständer mätte besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Westerbottens län bestämmas: spanmål och smör; 2:o Alla uti dessa persedlar nu fastställde räntor bibehållas oförändrade, men alla öfriga uti ordinarie räntan inhegripne förvandlas till bestämd penningeränta, att, jemte nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Gottlands län. Kongl.