Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
15:o angående utbyte af Komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot Sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; 16:o angående försäljning till enskild person af en Komministers-bostället Hof Dalbogård i Kronobergs Ian tillhörig del i den så kallade Spetsamossen; samt Skrifvelscr. l:o i fråga om ersättning af Statsverket till trenne Officers-enkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap; 2:o i anledning af Cimbritshamns stads ansökning om eftergift af återstoden å ett staden beviljadt amorteringslån; 3:o angående hegardt anstånd med föreskrifne kapitaloch räntebetalningar å de till Norbergs jernvägsanläggning af allmänna medel anvisade lån; 4:o angående Markaryds församlings framställning om befrielse från skyldigheten att betala återstoden af ett för dess kyrkobyggnad beviljadt lån utaf allmänna medel. S. D. Remitterades till Be viilnings - Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer angående fortfarande kurhusafgift. S. D. Föredrogs och lades lill handling ar ne Banko-Utskottets Memorial M 1, med öfverlemnande af Banko-fullmägliges till Utskottet afgifne berättelse. S. D. Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets nedannämude Memorial, nemligen: JVs 1, angående ökadt kansli-biträde; JVs 2, angående upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll; samt JVs 3, angående prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet följande motioner, nemligen: l:o of Friherre von Schulzenheim, David, angående inlösen för Statens räkning af det såkallade Köping—Hult-bolagets jernbana, tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden; 2:o af Grefve Taube, Henning Edvard, angående löneförhöjning för Assessorerne i rikets Hof-rälter; 3:o af densamme, angående alla de af Kongl. Maj:t föreslagne
16,9 kappland samt reducerad till 1 tunni. 18,655 kpl., småningom blifvit af flodvattnet bortsköljd. Vid nu anförda förhållanden, hvilka styrk - 4 Stats-Utskoitets Utlåtande N:o 10å. i \ tes genom motionen bifogade och jemte densamma af Bonde-Ståndet till Slats-Utskotfet remitterade handlingar, och då det sedermera öfvergifna arbetet å Gråda kanal, utan vederbörande jordegares hörande och dertill lemnade bifall, af staten företagits, samt enskilda personer ingalunda syntes böra genom statens förvållande, ulan att derföre erhålla ersättning, förlora en del af sin jord, har motionären föreslagit, att för de jordegare inom förenämnde 2:ne socknar, hvilkas egor, enligt vederbörligt undersökningsprotokoll, blifvit till en del bortsköljda genom uppdämning vid deu för Gråda kanals anläggning uppförda kaj-damm, måtte beviljas ett ersältnings-anslag utaf Stats-medlen, samt att detta anslags-belopp, efter beräkning af det i orten allmänt gångbara priset af 500 R:dr B:ko för reduceradt tunnland, måtte bestämmas till 791 R:dr 23 sk. 3 rst. sagde mynt, eller ock få utgå efter värdering, som pä stället af gode män varder anställd, fastän denna värdering skulle' blifva ganska kostsam. Genom gällande lag och författningar är stadgadt huru frågor om vederbörande jordeller strand-egares förmenta anspråk å ersättning för den genom vattenbyggnader och uppdämningar förorsakade skada och förlust skola väckas, handläggas och afgöras; varande härom sålunda meddelade allmänna sladganden naturligtvis äfven tillämpliga i afseende på enskilda personers ersättnings-anspråk emot Kongl. Maj:t och kronan för liden skada genom de å statens vägnar företagna vattenbyggnader.
Militärbefälhavareoch Landshöfdinge-embelena på Gottland, i anledning af vackt motion om deras skiljande: B. II. 374, 444, A. 444; U. III. 45, 85, A. 85. Militär-undervisningen i riket, i anledning af väckta motioner om förändrade bestämmelser rörande —: B. lil. 318, 429, 444, A. 465. Militär-ölningar, angående stats-anslag för sådanas införande i 136 — M — skolorna; motion af Friherre Carl Henning Iwan von Vegesach: se Motioner. Militära embetsoch tjenstemän, angående fyllnads-pensioners tilldelande åt de före år 1858 med pension afgångna —; motioner af Herr Edvard von Krusenstjerna och Herr Gustaf Mauritz Stjernsvärd: se Motioner. Militära öfningar vid städernas läroverk, i anledning af Herr Ditzingers motion om ett förslags-anslag å 10,000 Riksdaler till aflöning åt instruktörer deri: B. I. Minderåriga personer, i anledning af väckt motion om tillägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852, i afseende på dylika personers användande vid fabriker och handtverk: B. I. 521, 555, A. 556. Ministeriella ärenden, i anledning af väckt motion, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit om vissa sådana ärendens meddelande till Rikets Ständers kännedom: B. lil. 397, 430, A. 430. Minnes-märken, i anledning af väckt motion om förändrad lagstiftning i fråga om framtida minnes-märkens fredande: B. II. 321, 372, 376, A. 381; U. lil. 629, 634, A. 634. Minnes-stod, i anledning af väckt motion angående stats-anslag för uppresande af en sådan åt Archiatem C. von Linné: B. VII. 83, 93, A. 93.
Det händer äfven ofta att somliga hufvuden, och desse icke de sämst organiserade, omöjligen kunna förmås inlära något, hvars ändamål de icke fatta. Många så kon struerade gossar hafva i skolan så ständigt hört talas om sin dumhet, att de slutligen förlorat all aktning för sig sjelfva och blifvit oduglingar för hela lifstiden; ehuru de med en annan undervisning skulle kunnat blifva gagneliga medborgare. Har icke skolan utdömt tvenne ynglingar, som sedermera blefvo Sveriges, ja hela verldens mest utmärkta vetenskapsmän, och hvilkas namn ständigt komma att utgöra Sveriges förnämsta prydnader. Vidare invänjes ynglingen att anse den Latinska grammatiken för något allmänt giltigt, som bör äga sin tillämpning äfven uti modersmålet. Man har velat intvinga det sednare i den förras former, hvilket föranledt många språk-oriktigheter. Härvid kan jag icke underlåta fästa upmärksamhelen å ett påstående, som så ofta blifvit uprepadt, att det numera öfvergått till en trosartikel. Man säger att Latin och Grekiska äro de mest utbildade språk, emedan de äga så många böjningar. Utan att vilja försöka på philologisk väg vederlägga denna sats^ torde jag kunna visa att den åtminstone innebär en historisk osanning. Så väl Latin och Grekiska, som Svenskan, hafva under sin utveckling förlorat många af sina böjningar. Och skulle rikedomen härpå utgöra ett kännetecken på ett språks utbildning, komme Finskan, äfvensom åtskilliga Indiska språk, att taga företrädet framför både Latin och Grekiska. I afseende på bedömandet af frågan om hvilketdera språket, det med större eller det med färre antal böjningar, är det mest utbildade, är det icke ur vägen att betrakta den olikhet, som upstår emellan språk med större och mindre rikedom på former. I de sednare ligger hufvudsaklig vigt derpå, att orden följa hvarandra i logisk ordning, då sådant deremot är mera likgiltigt i de förra språken, der ordens plats mera bestämmes efter effekten, de skola väcka. Och frågas nu hvilketdera tager ädlare själsförmögenheter i anspråk, antingen att ordna orden efter deras logiska följd, eller att utsäga vissa af vanan inlärda former?
En gång ett lyckans skötebarn, omgifvet af glans och rikedom, bedårande och hylladt. så ett kort år af skönande sjukdom. och n u? En vissnande blomma, som vill falla från sin stängel, en låga, som vill slockna. Våldsamt hade det kommit öfver henne, midt i den rosiga glädjen, utan förebud, utan varning, och outrotligt bitit sig fast i hennes unga bröst. Läkarne hade tröstat och ordinerat, man hade sändt henne till Nizza, från Nizza till Meran, så öfver hafvet under Kairos palmer, så åter tillbaka till hemmet och därifrån till Quarneros sköna strand, ej längre för att söka hälsa, blott för att dö under en blå himmel, i smekande luft, i blommors doft. detta otänkbara, detta under, som gaf allt det döda hoppet nytt lif! Hvad som nu med ens talade ur dessa stora glänsande ögon, var icke längre dö- dens stela blick, det var ett nytt lifs uppflammande ljusning. Ännu i går den förestående döden, ett obevekligt öde, i hvilket hon redan fogat sig med smärta, kval, förs a k e l s e — och i dag, sedan en minut, vinkande räddning, en säker läkedom! Var det då troligt, var det fattbart? Upprörd, skälfvande, grep den sjuka med sina smala, vaxhvita fingrar krampaktigt fast i det blå sidentäcket, som låg bredt öfver hennes sköte. Med drömmande blickar hängde hennes ögon vid faderns läppar, fadern, som stod där inför sitt barn, knappt mäktig sin rörelse, hälft skrattande, hälft i tårar, ännu hållande i handen tidningsbladet med Messiasbudet, som på en enda dag från Berlin gick ut öfver all världen, likt en mäktig våg af hälsa och välsignelse. På den sjukas eljes så bleka kinder brann den plötsliga glädjens rodnad, och medan hennes halföppnade läppar darrade under törstiga andedrag, stammade hon med kväfd stämma: » Tror du på det, f a r. tror d u? » » Ja, mitt barn, ja, ja, ja! Jag tror! Det är j u inte en charlatan, som bringar en sensation till världen!
Då Sverige åren 1809 och 1718, 1740, 1757 till 1760 haft totala bränvinsbränningsförbud, hafva dessa alltid måst, såsom alla ytterligheter, gifva vika för sin motsats och bränvinsbränningen, frigifven, har derefter begagnats med ökad begärlighet. Hvad åter angår en inskränkning af tillverkningen inom ytterst trånga gränsor, så är det troligt, att förbrukningen af denna vara mera framkallar produktionen deraf än tvärtom. Så länge nemligen bränvinet finner köpare, kommer det aldrig att saknas, vare sig tillverkadt i stora eller små brännerier, i lagligen tillåtna eller i löndom inrättade, vare sig af inhemskt eller utländskt ursprung, och om äfven priset möjligen kunde genom lagstiftningen för någon tid bringas till dubbelt belopp, skulle, under en tilläfventyrs något minskad daglig förtäring, likväl missbruket, som torde få anses för det farligaste, föga förekommas. Det numera vanligtvis låga priset på bränvin och dess deraf följande tillgänglighet för hvar man har måhända i sin män bidragit till den inskränkning i förbrukningen, som uppenbarar sig ej endast inom de såkallade högre klasserna, utan ock hos den upplyslare allmogen, det egentliga Bondeståndet. Det skulle således, efter Kommittéens tanka, hvarken leda till det der med åsyftade ändamål eller möjligen för framtiden ega bestånd eller utan stora betänkligheter kunna under nuvarande förhållanden verkställas, attinförä en lagstiftning, som, för att derigenom undanrödja en för landets innebyggare genom dess missbruk förderflig vara, åsyftade att, om ej på en gång genom eli maktspråk förbjuda all tillverkning af bränvin, åtminstone genom en alltför högt drifven beskattning eller andra tvångsmedel undertrycka denna näring.
Ehuru inbjudningar sedan några riksdagar vunnit häfd, har jag dock alltid ansett dem grundlagsvidriga, men ieke velat på sednare tider motsätta mig dem, emedan jag funnit att det varit ändamålslöst. Om de än numera anses fullt lagliga, bör man dock icke i en sådan fråga som denna begagna sig deraf, ty i en dylik vigtig fråga får man väl anse att hvart Stånd för sig fattat beslut grundadt på fullt mogen öfverläggning, och i så fall vore det nära nog att misskänna en noggrann pröfning hos andra Stånd, om man på förhand, innan man visste om de fattat sitt beslut, skickade dem en inbjudning. Således vågar jag anhålla om afslag å inbjudningen. Gr. Mörner: Jag tillåter mig fästa upmärksamheten derpå, att Utsk:ts förslag i denna fråga föranleder till ingen åtgärd af Borgareoch BoudeSt:n. Till dem är ingen framställning gjord, utan deras enda åtgärd är att lägga Betänk:t i den delen till handlingarne; men just derföre är det nödvändigt, om man vill komma till något resultat, att aflåta den föreslagna inbjudningen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Gr. Mörners ifrågav:de förslag, framställde H. Exc. propos. å bifall till detsamma och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 2. Hr Carleson: Utskits förslag innefattar en ändring af 29:de g:n i K. Mits Propos. Denna ändring är motiverad af den föreslagne förändringen i lista gin, men då B. o. Ad. ogillat densamma, synes deraf vara en uppenbarlig konseqvens att äfven den nu ifrågavide bör förkastas, och vågar jag derföre hemställa att R. o. Ad., med afslag å 2:dra g:n i Utskits förslag, måtte antaga motsvarande i den K. Proposm. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., afslog R. o. Ad. g 2 i Utskits förslag och antog i stället den motsvarande 2:dra gin i K.
Kostnaden för vapenöfning af sjö-bevärings-manskapet, enligt beräkning 38,213: 32. 3:o Kostnaden för samma manskaps beklädnad oell beväring under mötestiden d:o d:o 19,558: 44. 4:o Stammens vapenöfning d:o d:o 8,471: 37. 5:o Gevärens underhåll 500: — Summa R:dr 66,744: 17. hvilken summa jag i underdånighet hemställer, att Eders Kongl. Maj:t af Rikets nästsammanträdande Ständer täcktes i nåder äska såsom tillökning i femte hufvudtitelns anslag.” ”1 öfrigt torde det nådigst tillåtas mig att anmärka, dels alt materialier till första uppsättningen af sjö-bevärings-manskapets beklädnad äro beräknade alt utgå af bevärings-manskapets nuvarande reserv-förråd, samt att dylikt förråd således åter mäste bildas, hvartill erfordras ett belopp af cirka 15,300 r:dr att tills vidare årligen utgå; dels att till arbetslöner för de första munderingarne, äfvensom till manskapets tiilt fordras ett belopp af 20,300 r:dr banko.” Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, med gillande af Departements-chefens förslag, i nåder bifalla, att, i sammanhang med frågan om statsverkets tillgångar och behof, må af Rikets nästsammanträdande Ständer äskås ett anslag af 66,744 riksdaler 17 sk. för Sjöbeväringens och dess stamtruppers exercis m. m. 14:o Härefter anförde Departements chefen: "Sedan Eders Kongl.
N:o 34, samt att, enligt detta förslag, till gemensam tanke den del af Riksd.ordms 75 §. hvaruti förändring blifvit föreslagen, borde blifva så lydande: ”Stanna RiksSim uti olika meningar, huruvida en fråga kan förfalla, eller bör till afgörande genom omröstning i förstärkt Utskott upplagas; gälle hvad tre Stånd derom beslutat. Stanna två Siäud derutinnan mot två, och sig ej efter hvarandra foga, för - Den 20 September. 483 falle frågan”; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge Consi.Ulsk:s mern. N:o 34 böra återförvisas, med förklarande, alt det nu upplästa förslaget utgjorde Ståndets gemensamma tanka. Härvid ropades ja och nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Upplästes till justering och godkändes föijande förslag till voterings-propos.: Den som, i fråga om det i Const.Utsk:s raem.N:o34, frarnstäldta förslag, anser R. o. Ad. böra såsom sin gemensamma tanke til! Utsk. hänvisa den anmärkn., att den deri, efter orden ”stanna två Ständ derutinnan emot två” förekommande ordalydelse utbytes emot följande: ”och sig ej efter hvarandra foga, förfalle frågan”, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, antager R. o. Ad. icke förevar-.de anmärkn. såsom sin gemensamma tanke. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 24. Nej — 17. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Uisktns d. 21 och 22 dennes på bordet lagda betänk. N:o 51, i anledn. af väckte frågor om ändringar uti K. taxan på arfvode förlandtmäteriförrättningar d. 18 October 1834. Frih. Cederström, Jakob:
William.» Svaret kom och var en stor missräkning. Det var kort och tomt – föreföll nästan skrifvet med ängslig försigtighet. Han föresatte sig att det skulle dröja innan han nästa gång lät henne höra af sig och han höll sin föresats ståndaktigt i tre dagar. Så satte han sig ner och skref ett lika långt och omedelbart bref. – En dag i början af maj kom han glädjestrålande hem och berättade, att han skulle resa till Köpenhamn om en veckas tid, som bladets korrespondent för konstafdelningarne vid den stora utställningen. Han lefde som i feber under den veckans lopp. Så reste han ändtligen – en vacker vårdag. TOLFTE KAPITLET. Det var en veckas tid efter Williams afresa. Vid fönstret satt fru Kate Zimmermann ensam och sydde. Den svarta figuren tecknade sig mjukt mot fönsterfördjupningens mörka trä och de brokigt inlagda rutorna nederst. Nålen gick upp och ned i jemna, lugna tag och ullgarnets krasande när det drogs genom stramaljen var det enda ljud som störde tystnaden. Detta arbete var henne kärt; det var hennes hvilotids sysselsättning. Det skulle bli till ett gungstolsöfverdrag åt sonen och det var som om hon med de varma, starka färgerna sydde in sin egen tillgifvenhet i hvarje styng; det var som om hvarje ny figur förde återseendet närmare. Och medan nålen gick sysslade hennes tankar med dessa två, som nu voro henne det käraste, det enda i verlden som kunde hindra tomheten och ödsligheten att bryta in öfver hennes lif. Hon satt der så slät i håret, så blid och jemn, och hon tänkte ständigt: så vill min gosse ha mig. Förr, när hon var ung, hade hon känt en ängslig fruktan för att bli gammal. – Då betydde det för henne detsamma som att kastas undan, mista sin mans kärlek; ty alla toalettens hjelpmedel skulle icke kunna dölja att hon var passée, och Konrad – med en mans eviga ungdom – skulle ha föredragit de yngre. Nu var ångesten borta. Nu betydde det, att bli gammal, just att vinna sin sons tillgifvenhet. Hvilken oändlig trygghet det låg i att vara mor!
Haka slättbygdens odlare i vanmagf, skall detta snart tryta; skogsbygdens innevånare sakna afsättning på sina producter, bägge blifva oförmögne till alla nya odlingsföretag, och Dalarnas utvandrande Allmoge, förgäfves bos sina grannar, i en lätt och bekymmerslöst förvärfvad arbetsförtjenst, söka den bergning, som den, vid öfver rätta förhållandet uppstegrade dagsverkslöner, hittills försummat att söka af egen jord. Till förekommande af det hotande onda, och till ett snart afhjelpande af det sorn redan inträffat, föreslår jag derföre: 6:te Åtgärden. Upprättandet af fyra offentliga Lä ne-inrättningar i Landsorterna, under namn af Credit Cassör, ämnade tilt biträde endast för innehafvare af Landets Jord. Jag är först skyldig att redovisa hvarföre jag bestämt antalet af dessa Låneinrättningar till fyra. Det är min öfvertygelse, att upprättandet af sådana Credit - Cassör, i alla Dan, skulle betydligen verka till Landets odling och förkofran. Preussiska Statens, och isynnerhet det under sju-åriga kriget förstörda Sehlesien», inom några år derefter återvundna flor, talar tillräckligen för användandet af ett medel, som af er» stor Konung blifvit begagnadt, med en framgång, Hvilken öfverträffat hans egna och hans upplysta Ministrars djerfvaste förhoppningar. Man dessa inrättningar fordra i början någon Fond; och hos, oss kan den endast på ett sätt åstadkommas, det vill säga genom fö/sträckningar af Banken. Detta - 950 Den 20 Juni. fa Verk. på ett känbart sätt ålitat af Stats - Verket, af Riksgälds Contoiret, af Börgs-handteringen, af flera Näringar, af iDisconterna, af Allmänna Magazins-Directionen, och nu sednast af GötlaaCanal, torde icke höra, oansedt de ojemförligen större anspråk Jordbruket mäste äga framför flera mindre vigtiga Näringsgrenar, belastas med andra än högst oumbärliga utbetalningar.
55 sednast uppgjorda här ofvan intagna plan till vestra och norra stambanornas förenande inom hufvudstaden, naturligtvis ej kan ingå i en fullständig teknisk granskning af denna plan och dess detaljer, anser Utskottet Rikets Ständer, innan en sådan granskning blifvit verkställd, icke böra meddela sitt bestämda yttrande och beslut angående densammas utförande, får Utskottet, under åberopande af de lill stöd för oftabemälde öfversteg ifrågavarande förslag samt deruti uppgifna, här ofvan anförda förhållanden, tillstyrka Rikets Ständer, 5:o att, med gillande af den i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition uttalade åsigt, att norra och vestra stambanorna böra inom hufvudstaden förenas och der erhålla en större gemensam bangård, bevilja och anvisa hvad som under den tid innevarande riksdags statsreglering kommer alt omfatta, erfordras för anläggningen af en större bangård på Norrmalm samt en mindre stationsgård eller s k. anhalt-statlon på Södermalm, å lämpliga af Kongl. Maj:t bestämda platser; vid hvilka hanoch stalions-gårdars anläggning afseende alltså bör fästas på tillämpning af den godkända grundsatsen i fråga om meranämnde banors framtida förening. Kommande Utskottet ali, i sammanhang med sitt yttrande angående de anslags-summor, som för andra jernvägs-arbetens utförande genom Statens försorg böra under denna riksdag beviljas, föreslå det belopp, hvilket, enligt Utskottets åsigt, bör af Rikets Stander för nu tillstyrkta anläggningar anvisas. Angående de jernvägs-arbeten, som under detta år och den tid innevarande Riksdags statsreglering kommer att omfatta, bura af Staten utföras och de dertill erforderliga anslagssummornas belopp.
Då nemligen skolan med innevarande läsetermin började sin utvidgade verksamhet, hade lärjungarnes antal samma termin ökats med mer än 50 procent; och ville motionären dessutom för sin hemställan hemta något stöd jemväl af den beredvillighet, hvarmed Arboga samhälle icke utan ganska betydlig ekonomisk uppoffring redan gått i författning om anskaffande af sådan lokal för läroverket, att den beqvämligen lemnade utrymme för den af motionären föreslagna ytterligare utvidgningen, nemligen skolans upphöjande till treklassigt läroverk. Inom Bonde-Ståndet har Riksdags-fullmägtigen Eric Jonsson från Westmanlands län påkallat uppmärksamhet derå, att den landsort, hvars representant han vore, nemligen Åkerbo och Skinnskattebergs bergslags härader, vore särdeles vanlottad i fråga om tillfälle att för det uppvexande slägtet vinna annan undervisning än den af lägre beskaffenhet, som församlingarnes folkskolor erbjuder. Väl vore uti staden Köping inrättad en så kallad pedagogi, der så väl stadens som hela kringliggande ortens barn sökte sin bildning. Men dels vore det, i anseende till den ringa aflöningen, icke att förvänta, det någon skicklig lärare derstädes skulle kunna erhållas, dels kunde vid berörde skola, såsom bestående endast af en klass och en lärare, icke emottagas alla de barn, för hvilka inträde önskades. Det vore derföre högeligen önskvärdt, att samma skola erhölle en af behofvet påkallad utvidgning, dertill omständigheterna syntes så mycket mera gynnsamma, som det nuvarande af stadens innevånare på egen bekostnad nyligen uppförda skolhuset lemnade godt utrymme för den behöfliga utvidgningen; — och har hufvudsakligen af dessa skäl motionären föreslagit, att omförmälda pedagogi måtte uppföras å de offentliga elementar-läroverkens ordinarie stat samt nödigt anslagbeviljas till löner åt minst tvänne lärare med enahanda rättigheter och skyldigheter, sorn för lärarne vid statens öfriga tvåklassiga elementar-skolor vore föreskrifna.