Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Sammansatta Statsoch BancoUtskottens så väl HufvudBetänkande i Financefrågan, sora ock ella dertill hörande särskildta utlåtanden, åro hvarför sig granskade, samt åtskillige af dessa sistnämnde till Utskotten återremitterade; då alltså Utskotten, med fästadt afseende å RlksS'åndens dels fattade beslut , dtls gjord» anmärkningsr, framdeles inkomma - Den ‘22 Julii f ■. rti. komma med ett nytt FinanceBetänkånde, sammanfogadt till ett helt och omfattande alla de* lar af Rikets allmänna och enskilda penningen rörelse, lära ock Utskotten då tvifvelsutan gifva en närmare bestämning åt dess i HufvudBetänkandet yttrade framställning, ’'att det representativa myntet må hållas vid en Sedel/lock af circa 30 Millioner R:dr Banco. Genom tolkningen af detta Circa kan Sedelstocken fixeras till 528 å 29 eller till 31 å 32 Millioner. Valet emellan dessa alternativer är vigtigt. Handelns och Näringarnes öde, det vill säga t Fä» derneslandets väl beror derpå. Med värma för dessa stora intressen, och då enskilda angelägenheter oförtöfvadt kalla mig åter till min aflägsna hembyggd, anhåller jag ödmjukast, att få beledsaga de till Utskotten åter*»: gående Betänkanden med några strödda reflexioner, öfver vådan af en inskränkande förklaring af detta mindre bestämda uttryck» Alla tiders och alla Länders erfarenhet hafva besannat nödvändigheten af ett efter Folknummern , gränsernas vidd, och varumängden afpassadt bytesmedel, d. V. s» Rörel* seCapital. Är detta tillräckligt, sprides deraf trefnad och välstånd i alla industriens grenar, hvaraf resultatet blir en stigande förkofran» Saknas åter, för Näringarne och Handeln den-^ fia lifgifvande impuls, skola de i brist af förlager tvina bort och en allmän förlägenhet Uppstå, sådan den vi nu ärfare, och hvars till Riksdagsmän hafva tämeligen högt och gemensamt intygat. t
Deremot åtager Den 5 Ulartii, åtager sig CreditBanken för framtiden alla de DepositionsBanken under sednare åren påbördadé heterogena lånoch andra invecklade operationer: båda Bankernes oundgängliga betjening aflönas af CreditBanken. 3) Hela nuvarande Rörleseeapitalet i penningar omsattes på så sätt, att inom viss inocli utrikes behörigen kungjord praescriptionstid, vid presentation af minst loo Riksdaler Bancosedlar, SilfverBanken utvexlade så stor del nya fanna depositions-attester till minst 10 Riksdalers valeur som kunde belöpa sig derå, enligt devaluationsgrunden. Dessa nya sedlar fingo i den större rörelsen fullt, orubbadt silfvervärde. För resten förmodligen hälften lemnades invisning på Credit Banken, som derå skulle utgifva utan afdrag resten i sedlar, med den enkla påskrift: Sveriges Rikes Credit-sedel pd En Riksdaler o. s. v., hvilka sedlar med stadgadt värde eirculerade jemte Silfversedlarne, likasom Riksgäldssedlarne sedan j800 gjordt det bredevid Bancosedlarne i lika valeur som pappers Bancosedlarne nu äga. Den gamla Riksgälds-sedeln fick en tredjedels förminskning i numerairen. Banken skulle såmedelst för evigt återställas i dess primitiva egenskap af Depositions-anstalt eller Nätional-Skattkammare: dess sedlar, såsom fullt agquivalerande mynt, blefvo orubbad norm för alla framtida transactioner. Jag kap Bil, till Ridd. 0. Ad. Z-22 Den o Maril!, ej föreställa mig, att med ärligt iakttagande af dessa mesurer Banken ännu skulle behöfva åläggas låta silfret ur hvalfvén komma i rörelsen, som i nuvarande ställning visserligen vöre betänkligt. CreditBankens sedlar circulerade, på den lika kraftigt subsisterande hypothekoell garantie-fonden, i allmänna rörelsen och Kronans uppbörd, med samma om ej större säkerhet än nu.
4 Kongl. Maj: t c Nådiga Propos. N.o 71. Kongl. Majrt förblifver Rikets Ständers Stals-Utskott med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 16 Maji 1829. CARL JOHAN. A. C. af Kullberg. KONGL. MAJ: TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rättighet för Patroui/lej Postj Vaktkarl eller Fångförare j att genom bruk af Skjutgevär söka förekomma fånges flykt; Gifven Stockholms Slott d. 16 Junii 182g. Uti Nådig Proposition af den 3i Julii i823, framställde Kongl. Maj:t till Rikets då församlade Ständer nödvändigheten att, genom vidtagande af någon kraftig anstalt, •till förekommande af fångars flykt i möjligaste målto minska antalet af de grofva Kongl. Maj.ts Nådiga P ropo t. N:0 fl. 5 brott, som, enligt hvad erfarenheten utvisat, ofta begås af personer, hvilka, redan till bestraffning dömde, få tillfälle att komma på flykten. Kongl. Majit föreslog i sådant afseende Rikets Ständer antagandeaf en Förordning, hvarigenom Vaktkarl eller Fångförare, som har en fånge under sin vård, kunde berättigas att skjuta å honom, derest han på flykten sig begifver, och efter tvänne anrop icke afstår från försöket; hvarvid Kongl. Majit fästade Rikets Ständers uppmärksamhet på flere ganska vigtiga skäl, hvilka innefattade vederläggning af de inkast, som emot berörde Lagförslag kunde framställas; men uLi skrifvelse af den i December samma år tillkännagåfvo Rikets Ständer i underdånighet, det de, uppå anförda grunder, ansett sig icke böra bifalla hvad Kongl. Majit i berörde afseende i Nåder föreslagit.
underrättelsen fart öfver hela Lithauen. flammade frihet. Emilie tända Plater beslöt att i Lithauen frihetsgnistan. i teckning Äfhade h o n uppnått en d o c k fått k ä n n e d o m ten, och om den började revolbåda regementena stodo uppställda i slaktlinie. Hon Men mest öfverlämnade hon polska området visade sig med snart inpå sin friskara, själfva den hon sig åt historiens s t u d i u m, o c h h e n n e s fostersjälf lands häfdaböcker sysselsatte henne förnämgrefve ligast. Då hon vid förfi17 års ria togo nu anställning jägareregemente, där de som gjordes rysk general, m e n om henne, d e n n a tid inträffade hennes b l. a. af hon afslog d e m familj, en alla. H e n n e s fader, grefve häftigast, dem sabelhuggen. De General länge rådt g e n o m laglig dem skilssårad. som emellerhet. M e d m o d e r n, hvilken skildras s å s o m allt en ett e x e m p e l för sina soldater, hvilka ej tröttbildad, drog dygdig dottern lifvet sig och saktmodig n u tillbaka ur kvinna, sällskapso c h bosatte sig å n y o på landet, en äldre kvinnlig släkting. För ej länge sedan har i Sveriges hufvudsom men ies a för fosterlandet, och från denna tid var ven » Den polske frivillige. » däri, drabbade led. polska, Till segerstrider ej jag rycker u t: Jag får ej se uppståndelsens minut. Men, själf af fädernas exempel väckt, Jag går att minne bli för eftersläkt. ryskt slag ålder Plater. att patriotiska årigas barnsliga lekar u n d v e k Schöldström. invecklad dömdes liga tankar o c h sysselsättningar. För Idun af Birger 11 familj, hennes kusin grefve Michae Isa. Kvinnoöden och kvinnobilder. Har jag äfven en stor ö p p e n spisel, ett par stolar samt brasdyna framför den, tror jag e j, jag kan önska mig mer. Väggarna vill jag ej förstöra m e d några tvifvelaktiga prydnader.
N:o 6, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel; Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 7, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afse - Den 6 Jnni. 563 ende å andra delar af Betänk:t N:o 1, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; N:o 8, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af sekreterare biträdt Utsk:t; Banko-Utskottet: N:o 31, i ani. af Skräddaren G. Hellbergs ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till lånekontoret i Göteborg inbetald skuld; N:o 32, om kungörande af åtskilliga föreskrifrer i Banko-reglementet; Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 24, i anledning af vackt motion ang:de upphäfvande af gällande föreskrifter dels om student-ed, dels om skyldighet att för burbrefs erhållande aflägga tro-, huldhetsoch borgareed; N:o 25, i ani. af väckt motion ang:de förändring af gällande stadgan den om kompetens till klockarebefattning; N:o 26, i ani. af väckt motion om författande och utgifvande af en kommentar till strafflagen; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uskottet: N:o 94, i ani. af återreiniss af Utsk:ts Betänk. N:o 58, ang:de väckta motioner rörande folkskoleväsendet; N:o 95, i ani. af återreiniss af Utsk:ts Betänk. N:o 67, ang:de väckt motion om revision af taxan för trafiken å Trollhätte kanal och slusslinier; N:o 96, i ani. af väckta motioner om ändringar i K.
Knarrande steg hördes utifrån vid ingången till bersån; Inca for häftigt upp och gick ett par steg mot utgången, men stannade plötsligt med ett öfverraskadt utseende: det var en af Coyas (drottningens) chaquis, som stod framför honom med flämtande andedrägt. I den upplyfta handen höll han en liten af guld arbetad barnfigur, som månskenet skarpt belyste; figuren hade en röd trådfrans virad kring pannan. Kungen utbrast i ett jubelrop; signalen var gifven; inom ett ögonblick var trädgården uppfylld af slottets personal, som från slottsdörrarne endast väntat på detta tecken. Den nyss så tysta parken genljöd nu af röster, medan gångarnas sand knarrade af ifrigt om hvarandra springande menniskor, som alla talade om den stora händelsen: Coya, kungens syster, hade skänkt riket en tronarfvinge. Solen hade fått en ny ställföreträdare på jorden. Inca stod en stund vid ingången till bersån; hans högsta och innerligaste önskan hade gått i fullbordan; han kände en oändlig tacksamhet mot guden, som skänkt honom barnet, och mot henne, som efter flera års barnlöst äktenskap gifvit honom den förste och ende rättmätige arfvingen till riket. Han slog ut med handen och helsade en högrest, i lång kappa insvept åldring, som stod i hans närhet. Den gamle närmade sig; det var öfverstepresten för Cuzco, som kommit för att lyckönska Inca till den nyfödde. Bakom honom stod ett flertal prester, som vid första bud genast ilat till kungens bostad för att framföra sina lyckönskningar. Öfverstepresten bugade sig för Inca: »Prisad vare solen för den lycka, hon skänkt dig, konung, en välsignelse för landet och dess framtid. Jag har kommit till dig för att framföra min och presterskapets lyckönskan och på samma gång enligt lagen fråga dig, hvad du vill offra på Raymisdagen till den, som skänkt dig denna lycka? Ett moln gled öfver Incas ansigte. »Hvad begär du?» »Det du har kärast, näst efter Coya och hennes barn ...» »Hvad jag har kärast ...!» Han vände sig om mot bersån och pekade dit in.
Detta allt hafva Utskotten tagit i öfvervägande; Och som Utskotten erfarit, att Riksens Ständer vid sistförflutne Riksdag hos Kongl, Maj:t i underdånighet hemstält, det tillåtelse må bevijas invånarne i Blekinge och Skåne att från alla inlastningsplatser i förstnämnde Province, obehindrat få, de förre utföra och de sednare afhämta åtskilige då uppgifne trävaror, samt dem till alla utlastnings-plafser i Skåne transportera, på det sätt och under de villkor, som dervid blifvit i underdånighet föresiagne, afven som att enahanda Seglations-frihet må utsträckas till utförseln af spannemål från Skåne; Altså anse Utskotten sig nu endast böra föreslå, att Riksens Höglofl. Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täckes befordra, att berörde mål må skyndsamt försättas i det skick, att det fean Kongl. Majit i underdånighet föredragas, och att Kongl. Majit derefter ville det samma till Nådig pröfning företaga. Till de af Riksens Ständer i ofvan omförmälte afseende förut anförde skäl hafva dock Utskotten funnit sig böra tillstyrka den ytterligare tilläggning, att då det, enligt den tanka Utskotten hysa, är ostridigt, att i alla Länder förnämsta medlet till odlingens, industriens och deraf uppkommande producters förökande, är en snar och förmonlig afsättning af de sistnämrir ?6^.
Äuscultant, och de derifrån härledda rättigheter, matté förklaras öppet för hvar och en, efter undergången och godkänd jpröfhidg i det särskildta Verk, hvartill dea sökande iig anmäler, utan nödvändighet af någon vid Universiteierne föregången examen eller def tillbrdgt lärotid; samt att Riksens Ständer måtte hoS Konungen i tindérdåhighét anriiåla deras önskan; att; så vida någon eller några tili gällande Författningar hindra billdandét af privata assosiationér mellar! Lårdé till offehtélig undervisning i vettenskajierna; Konungen då allérnådigst måtté upphäfva dessa Författningar. Utarbetningen af dé nya regienientariskå föreskrifterna för examina i verken, hvilka till följd af detta förslag blefvö nödiga; syneS rhig 'ej innefatta några särdeles svårighétér. Det sätt på livilkét jag föreställt rriig lösningén af detta problem innehållés i följande Förslag sotii jag i Ödmjukhet underställer Riddérskapets öch Ådelris upplysta pröfning. Förslag till Reglemente för Examina. i:ö Regeringen utfärdar eri föréskrift, sohl Utstakar de kunskaps-åninen i hvilka den sökande bör hafva gjort framsteg, hvilken föreskrift naturligtvis bör vara offentliggjord. årö Examen hålles 2 gånger orri året j)å Dea 5 Martiin 4o? bestämda tider, och de Sökande böra en viss tid förut till Examens undgående hafva sig anmält. 5) I anseende till de civilistiska kunskapernas sammanhang och nödvändigheten att kånna dem i system, bör Examen till Rättegångsverken, Canzliet och de administrativa Embetsverken ej vara mer ån ett och samma kunskapsqvantum affordradt alla, med undantag af måhända Bergscollegium. 4) Examinatorerne utgöras ex officin af jj eller 3 Ledamöter af hvarje Verk, 4 Ledamöter af VetenskapsAcademien, 4 af Historie-* Antiquitetsoch Vitterhets-Academien.
”Hilda, mitt barn, nu hörde du, att vi icke hafva vår hygglige magister, utan Dahlstedt, som är alldeles förskräckligt långsam och tråkig, mycket värre än Stenberg. Jag fruktar det vi ej få middag före aftonen. Det här var alldeles för ledsamt; eller hvad menar du, Hilda?” ”Jag menar presist detsamma som pappa, och dessutom är jag redan så trött, att jag nästan tror jag vänder om.” ”Ja, det vore ej så rasande, kära du; jag hade god lust att göra så med. Men värst blir det med mamma; hon skulle undra förskräckligt hvart vi tagit vägen, och Brunte kunde slå sig på tvären för henne; det händer ibland med honom. Nej, kära du, jag törs ej vända om; jag skulle då plågas lika illa af oro, som jag nu gör af värmen och tanken på Dahlstedts långa predikan.” ”Nå, så låt oss gå då,” sade Hilda med en ton af äkta försakelse. Snart låg kyrkan, på en utskjutande udde, omgifven af höga björkar, så inbjudande i morgonglans för hennes öga, och åsynen af templet, de blomstersmyckade grafvarne och klockornas stilla, högtidliga ljud trängde välgörande in i hennes själ, der den bättre, heligare gudstjensten tog sin början. Det bedragna hoppet på predikanten glömdes för det höga intrycket af den store Lärarens närvaro i hjertats tempel; det jordiska bortfläktade vid ett lätt vidrörande af fridsengelns gudaburna vinge. Nu ljöd sammanringningen, och man inträdde i kyrkan. Bänken, som tillhörde Lindfors, låg uti koret. Fruntimren hade satt sig i ordning, första psalmen var afsjungen, och nu öppnades dörren till sakristian. Hilda såg icke upp; men då den första tonen af lärarens röst nådde hennes öra, så djup och melodisk, att hon bäfvade dervid, upplyfte hon ögonen; och se – framför altaret stod, i presterlig skrud, Wallinders höga, imponerande gestalt. Lugnt och mildt, men fullt af allvar, föll hans öga på Hilda.
Majit täcktes i nåder begagna sin grundlagsenliga rätt att för längre eller kortare tid inställa bränvinsbränningen, för att förekomma hungersnöd ibland de fattige och obesuttne arbetsklasserna; 6:o af Doktor Sandberg, alt i Kongl, kungörelsen den 13 Mars 1846, om en allmän afgift till folkundervisningen, ett tillägg måtte göras, innefattande föreskrift, att den af Coopv.-sjömän utgående afgift för detta ändamål måtte tillfalla folkskola i de församlingar, der de med hustru och barn äro boende eller kyrkoskrifne. Från Yällofl. Borgare-ståndet. S. D. Till Stats-utskottet remitterades herr Bjnhrs motion (11:0 19), om reformer af undervisningsverken i Vesteroch Norrbottens län, samt stats-anslag dertill; uti hvilken fråga herr Stenberg jemväl afgifvit ett yttrande. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af herr Bohnstedts motion, om förändring uti föreskrifterne, angående stängselskyldigheten, blef samma motion, (n:o 26), jemte hvad vidare i ämnet yttradt blifvit, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad. 44 Prof.-Utdrag, den iö December 1847. S. D. Förekommo följande motioner: l:o herr Norifis, (N:o 32), om förändring af 22 § uti förpassningsstadgan; uti hvilken framställning herr Walley, Murén och Tjernberg instämt. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; 2:o herr Norins. (N:o 33), om befrielse för städerna att bekosta af deras medel fångars underhåll; uti hvilken motion herrar Gillberg, Berglund, Tingvall, Rengstrand, Walley, Sjöqvist, med flere, instämt. Remitterades till Lag-utskottet; 3:o herr Norins, (N:o 34), om undersökning och öfriga åtgärders vidtagande, i fråga om anläggning af fyranstalter, dels å nordöstra udden af Agön, dels vid den så kallade Skomakaren, vid inloppet ifrån Ålands haf till Stockholms skärdgård.
521 sedd, funnit skäligt för erforderlig granskning i Nåder meddela Rikets Ständer det sednast utarbetade förslaget; och ville E. K. M:t, efter emottagandet af Rikets Ständers svar, företaga den slutliga pröfningen af frågan samt om stadgans utfärdande i Nåder förordna; varande det Rikets Ständer sålunda meddelade förslaget af följande lidelse: ”Förslag tili ft e-Stadga. Om föremål för inmutning. §. 1. Såsom föremål för inmutning och bearbetande af den, som sig dertill anmäler, skola hädanefter endast följande mineral-fyndigheter anses, nemligen: l:o) Alla metaller och malmer, ehvad de anträffas i bergeller jordlager, eller på bottnen af sjöar, myrar eller kärr; 2:o) Svafvelkis, Blyerts och Stenkol; ' 3:o) så kallade v-arp vid ödelagda grufvor eller bergverk, hvilka innehålla något af de i mom. 1 och 2 upptagne mineralier; Och stånde jemväl en hvar fritt att anmäla sig till inmutning ånyo af förut inmutad fyndighet, som blifvit öfvergifven eller sönad, så framt han den för bearbetande af något bland här ofvan uppräknade mineralier åter inmuta vill. §• 2. Ar det ställe, der någon till inmutning lofgifven fyndighet anträffas, beläget på mindre afstånd än 100 famnar från boningshus eller annan vid gården uppförd åbyggnad eller från tomtplats eller trädgård, vare fyndighetens inmutning ej tillåten utan tillstånd af så väl jordegaren, som den, hvilken nyttjanderätt dertill innehar då inmutning sökes. Ej heller må inmutning af så beskaffad fyndighet ske på mindre afstånd än 50 famnar från sådan förut befintlig grufva, för hvilken visst utmål ännu ej i stadgad ordning hunnit utläggas, så framt icke den äldre grufvans innehafvare dertill samtyckt.
-Stånydns strandägare eibjudit sig att lemna ett större tillskott än Emmaus; men skälet för afstyrkandet af det begärda anslaget var, att man erhöll upplysning derom, alt förelaget icke var tillräckligen undersökt och mötte stora svårigheter, derigenom att de nedanom upprensningsstället boende kunde blifva utsatte för öfversvämning»!-. Under sådana förhållanden har nian icke ansett sig böra tillstyrka anslaget, och skulle någon förtrytelse uppkomma hos den ena, som icke får sin jord förbättrad, så torde sådant ersättas genom förnöjelsen hos den andra, som får behålla sin mark ofördränkt. Hr Stuart, Carl Gustaf: Tillhörande den pluralitet inom BancoUtsk., hvars åsigter ligga framlagda i förevar, betänk., har jag ansett mig böra upptaga några af de anmärkn:r, som mot samina betänk, blifvit framställda. Härvid liar jag dock i flera frågor funnit mig förekommen af det yttrande, som Hr Mannerskantz i detta afseende redan afgifvil, hvilket jag alltså får åberopa. För öfrigt får jag tillkännagifva den grundsats, som jag trott mig böra följa vid afgifvandet af min röst inom BancoUtsk. Denna grundsats har nemi. varit, alt utsk.ledamöternes skyldighet är att, så vidt med deras egen öfvertygelse är förenligt, ställa sig de inom Representationen mer allmänt uttalade åsigter till efterrättelse. Då, vid denna riksdag, så många och så högljudda anspråk på lånebilräden från banken inom alla Representationens afdelning»!'låtit höra sig, hor jag åtminstone ansett BancoUtsk. icke kunna lemna dessa yrkanden utan allt afseende. Det har också till en del varit, för att kunna. åtminstone i någon mån, tillf reds-tii 11 a berörde anspråk, som Utsk. föreslagit att banken borde erhålla den nu ifrågavar. reservfonden.
hade hålla haft » sin svarta sidenklädo c h där herrar o c h fruntimmer d ö r r, d ä r d e t lilla visitkortet Det stod framför vildadt vidare uppför fyra h ö g a trappor för att k o m m a h o n helst ifrån. fönstret och ligt breda gator o c h tråkigt korrekta h u s, m e n V A R isynnerhet hemma, roligt i deras s o m andra, sam af ungicke där ET f r a m f ö r allt s i n intresserad pratade hon FORTS. FR FÖREG. K:R. H o n hade och Slutligen KUYLENSTIERNA. (S.T.A.60178) SJUKGYMNASTIK OCH TANDLÄKARE G. W.WIDFOND Drottningg. — Rikstel. I Garanti för hållbarhet. Pris för födelse-, förlofningsoch vigselannonser kr. TANDLÄK. Plomb, och insättning af artificiella tänder. dotter. Doktor ThoraWigardh Bofors den 28 juni 1899. ?ANNY ReUTERMAN, O. RkUTERMAN. f. Sundin. (G. 84760) MASSAGE gifves af medicine kandidat A. Kjellberg, legit. sjukgymnast. Prospekt, pä begäran. Adr. : Stockholm, Mästersamuelsg. Allm. (S. T A. 61910) Halfårsoch kvartalsabonnenter böra oförtöfvadt förnya pren u m e r a t i o n e n å IDUN, Illustpraktiserar från den 20 juni i .Göteborg och rerad tidning f ö r kvinnan o c h Marstrand. (Nord. A. B 8120) till hemmet. Schweizer &amp; Co., Luzern (Schweiz.) Sidentygs-Export. Salubrin (B) NYHET FÖR DAMERNA! Gnmmi-Hårbindare. användes af alla, s o m lärt känna det SÅSOM DET BÄSTA MEDEL mot värk o c h inflammationer till följd af yttre skador, sår, bölder, tandvärk, rosen, åderbråck, hämorrojder o c h halssjukdomar m. m.
Men då motionären såsom skäl för den af honom väckta frågan uppgifvit, att Lapparne hade 3o till 4° mil till sitt länsresidens, och man fann, att andra hade lika långt (såsom förhållandet är med en del af invånarne i Norrbottens län, som hafva 40 mil till länsresidenset), hemställer jag, huruvida icke en sådan reglering kan anses behöflig, hvarigenom länsresidenset t. ex. i Norrbotten blir återflyttadt till Luleå, der det förr varit. Det är en sådan reglering efter locala förhållanden och invånarnes beqvämlighet, som Utsk. åsyftat förnämligast i de norra länen, men äfven i åtskilliga andra delar af Riket, der sådant kan finnas af behofvet påkalladt. Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Jag kan icke neka, att jag med förundran hört Oecon.Utsk. nu för andra gången klaudras för det Utsk, med den rätt 34 Puksd.Ordn. lemnar, i anledn, af en väckt fråga inkommit med ett nytt förslag. Här har blifvit sagdt, att Konungen redan visat omvårdnad om nödiga förbättringar uti nu ifrågavar. hänseende. Detta visar, att Utsk. icke haft orätt i sin åsigt, hvarföre jag, om återremiss af andra ledamöter yrkas, väl icke vill bestrida densamma, men tror, att Utsk, svårligen kommer att frångå sin redan yttrade mening. Gr. Cronhjelm: Jag anser mig skyldig att af mitt förra yttrande recapitulera, att jag icke tror den särskilda händelse, sorn jag omtalat, hafva legat till grund för Utsk:s förslag. För öfrigt får jag blott tillägga, att då vi af Frih. Ehrenborgh erfarit, att all förändring af den närvarande länregleringen , särdeles i de mera bebodda delarna af Riket, möter betydliga svårigheter, bör en anhållan derom icke utgå från R. St., sedan Konungen, efter hvad jag hört, sjelf funnit sig böra afstå derifrån, Oecon.Utskis betänk, N:o 28 återremitterades. Oecon.Utskis d. i5 dennes e. m. på bordet lagda nedannämnda utlåUn blefvo af R. o.