Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Belällningshafvandes uppmärksamhet derpå, att början med någon del af de tre ifrågavarande väglörbättrings-företagen ovilkorligen miste under sistnämnde års höst göras, sä framt statsbidraget skulle kunna utbekommas; men alt emellertid Arbets-direktionen, enligt dess, uti en till Kongl. Majit i underdånighet ställd skrift, meddelade uppgift, skall först den 4 nästlidne Januari från Kongl. Majits Befallningshafvande hahn emottagit de gillade arbetsplanerna och således icke kunnat gå i författning om arbetets påbörjande löre 1859 års utgång; hvadan Direktionen i underdånighet anhållit om anstånd dermed tili första tjenlig» tid under instundande \år, samt att intressenterne måtte vid det beviljade anslaget bibehållas; och har Kongl. Majit, med anledning af hvad sålunda förekommit, till Rikets Ständer öfverlenmat att bestämma, huruvida det för ifrågavarande väglörbättringar utsedda anslag linge till vederbörande utbetalas, oaktadt arbetet icke kommit att påbörjas inom den af Rikets Ständer vid sistlÖrllutna riksdag såsom vilkor lör dylika anslags tillgodonjutande, bestämda tid. Med afseende å det af
Af alla de millioner, som utgå i statsanslag är intet angelägnare än detta, så •vida man på allvar vill allestädes och i alla församlingar, utan afseende på folkets olika tillgångar och åsigter, verkligen åstadkomma någon större utveckling och utvidgning af folkundervisningen; och denna uppoffring är ju ändå obetydlig i jemförelse med hvad i åttonde Hufvudtiteln är anslaget till andra både högre och lägre läroverk. Det förnekas icke att tullen på salt ej öfverensstämmer med den grundsatsen, att en nödvändighetsvara, som icke kan frambringas inom landet, bör vara tullfri. Men då de fattiges behof deraf väl icke kan öfverstiga en half, än mindre en hel tunna om året och då denna saltskatt för den förmögnare ej kan blifva kännbar, så förekommer mig bibehållandet af salttullen blifva lättare och mindre betungande än en erforderlig Bevillnings-Utskottets Betänkande JU 8. 31 tillökning i kommunalafgiften till folkskolan, så vida hvarje församling till detta ändamål årligen kunde återfå ett lika belopp, som den från församlingen årligen utgående personliga skyddsafgiften.» 6:0 af Herr vice Talmannen Murén: »För att kunna billigt bedöma Bevillnings-Utskottets förevarande förslag till Tulltaxa erfordras att taga i betraktande de egendomliga förhållanden, under hvilka Utskottet vid riksdagens början bildades, och hvilka på rigtningen af Utskottets arbeten utöfvat afgjordt inflytande. Om man ock härvid helt och hållet afser från den stora politiska reformfrågan, gifvas i allt fall tillräckliga förklaringsgrunder till den oroliga och upprörda sinnesstämning, hvarunder Utskotts-tillsättningen tillvägabragtes. Landet hade hemsökts af flera års ogynsamma förhållanden. Skördarne hade lemnat föga tillfredsställande afkastning och den öfver hela civiliserade verlden af stora allmänt bekanta politiska tilldragelser rubbade jemnvigten i penningemarknaden och näringslifvets förhållanden hade på en gång nedsatt folkens konsumtionsförmåga och köpmännens spekulationsiust, samt sålunda naturligen nedtryckt prisen å det ringa öfverskott svaga skördar medgifvit att föryttra.
Enär egare al redan skattlagda qvarnar kunna, genom anläggande af dylika verk, sorn drifvas med ångkraft, tillskyndas vida större skada och intrång uti deras i sådan egenskap egande rättigheter, än sorn, genom byggande af ny vatteneller väderqvarn, kan uppkomma, helst hvad angår mjöiqvarnar, förmalnings-processen i de förra är vida hastigare och dessa verk gemenligen äro af en större omfattning, i följd hvaraf äfven de föreskrifter, sorn uti 20 kap. 4 § Byggninga-balken, i fråga om inrättande af vattenoch väderqvarnar, äro gifne, efter Rikets Ständers tanka böra, vid anläggning af verk utaf nu omförmälde beskaffenhet, tillämpas; men något bestämdt stadgande ej mindre härom än ock i afseende på grunderna för dylika verks beskattning, för så vidt Rikets Ständer hafva sig bekant, icke finnes meddeladt, få Rikets Ständer, som icke ega någon ledning för bedömmande af de grunder, hvilka för beskattning af dylika inrättningar må vara lämpliga, i underd. anhålla, det E. K. M. täcktes, genom utfardad författning, i nåder stadga, att, i fråga om inrättande af qvarn eller såg af ofvan omförmälda Expeditions-U t skottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o tSS• 375 beskaffenhet, så vidt densamma skall till andras betjenande emot tull begagnas, iakttagas bör, hvad uti 20 kap. 4 § Byggninga-balken rörande anläggning af vatteneller väderqvarn finnes stadgadt,- samt att dylika för drifvande med ångkraft inrättade verk jemväl må skattläggas efter de grunder, som för sådant ämdamål kunna i vederbörlig ordning varda fastställda. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 30 Augusti 1848.
M:ts sanktion — särdeles oförsigtigt i den tid af politisk rörelse, vi nu gå till mötes. Jag hemställer med Hr Wolffelt, om det kan vara med konseqvens förenligt att genom antagande af detta tillägg, hvilket skulle uppmuntra till politiska agitationer, beträda samma väg, som de af Ståndets flesta ledamöter så ogillade reformmötena och deputationérna. Gr. Björnstjerna har sagt, att jag skulle hafva påstått, att landstingen hade ett politiskt lif. Något sådant tror jag mig ej hafva yttrat. Jag har tvärtom endast anfört Gr. Björnstjernas ord, att landstingen saknade något politiskt lif, emedan de voro valda endast för länet, men att deremot Adeln skulle hafva sådant, emedan den representerade hela Sverige samt egde förmögenhet och anseende. Huru högt jag än älskar detta Stånd, kan jag dock ej underskrifva ett sådant påstående, och emedan jag älskar det, vill jag icke att Adeln genom sitt inblandande i det politiska lilvet, utsätter sig för en dylik tillrättavisning, som några af landstingen erhöllo af K. M:t. Af detta skäl och emedan jag fruktar, att det ligger något under den föreslagna redaktionsförändringen, motsätter jag mig densamma på det högsta. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Under diskus sionen om borttagande i 21 :sta §:n Usta mom:t af ordet »allenast» fästade jag icke uppmärksamheten dervid, emedan jag ansåg detta ord kunna borttagas, utan att mom:t derföre blelve förändradt till sin hufvudsakliga lydelse. Jag fästade mig icke heller vid de motiver, som åtskilliga talare anförde för detta ords utgående, men, då jag nu finner, att man åsyftat att bereda B. o. Ad. en slags petitionsrätt eller rätt för R. o. Ad. att uppträda och behandla äfven andra frågor än dem, som egentligen böra blifva föremål för våra öfverläggningar, kan jag åtminstone icke underlåta att protestera deremot. Petitionsrätt bör alltid finnas inom ett fritt samhälle, men, mig veterligen, stödjer sig denna rätt hos oss, icke på någon bestämd lag, utan på praxis, och kan derför svårligen tagas vid detta tillfälle i betraktande.
För att meddela upplysning i hvad mån fångarnes sysselsättning verkat till minskning i Statens utgifter för deras underhåll, meddelas följande, enligt de underdåniga berättelserna uppgjorda, tabell, som utvisar ej allenast de i stat förslagsvis beräknade utgifter och inkomster i och för arbetens bedrifvande med fångar och krono-arbetskarlar, utan äfven de belopp, hvartill dessa utgifter och inkomster verkligen uppgått, äfvensom netto-inkomsten, föi delad både på hvarje med påräknad inkomst utgjort dagsverke och på samtlige utspisade port!»ner. (Bilaga Litt. N.) f Ofvannämnde bilaga utvisar, att resultaterna utfallit högst olika vid serskilda fängelser och varit fördelaktigast, det förra året, vid straffoch arbets-fängelset å Norrmalm, samt begge åren vid l:a och 5:te krono-arbets-kompanierne, hvaremot inkomsten under år 1855 något nedgått vid fängelset å Norrmalm och samma år varit lägst vid straff-fängelserna i Götheborg och Warberg. Yid straffoch arbets-fängelset i Norrköping har, till följd af Kongl, brefvet den 12 Juni 1852, sorn, för att _ ej betaga frie arbetare tillgänglige arbetstillfällen, föreskref inskränkning i arbetsfriheten, vid nämnde fängelse arbetsinkomsten under år 1854 varit lägre än förut; men Sedan, i anledning af vederbörande myndigheters förklarande, att brist på arbete för den fria befolkningen i Norrköping icke förefunnes, berörde inskränkning upphört, har detta fängelses arbetsinkomst under år 1855 märkligen ökats. Beträffande fängelset å Långholmen, angående hvars förvaltning sednast församlade Revisorer, med afseende^ å den ringa arbetsinkomsten jemte andra uppgifne förhållanden, framställt åtskilliga anmärkningar, så har under år 1854 arbetsinkomsten fortfarande varit, ^ lägst vid detta fängelse. Såsom anledning till detta förhållande, hvilket äfven i Styrelsens revisions-kontor föranledt anmärkningar, uppgifves dels den af Styrelsen förut åberopade, i sednaste revisions-berättelse jemväl omförmälde, omständighet, att en stor del af fångarne vid Långholmen användts för stenhugg - Bilaga Litt.
Från Vallofl. Borgare-Ståndel. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 115, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen om kommunalstyrelse i stad den 21 Mars 1862 samt i 28 Kap. 5 § Byggningabalken. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, JM 33, i an ledning af väckta motioner om förändring i stadgandena angående giftomannarätt. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Expeditions-Utskottets Memorial, JM 10, i anledning af återremiss å Skrifvelseförslaget JM 67. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Proto koll den 25 sistlidne April, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut i afseende åj Banko-Utskottets Memorial, JM 33, i anledning af återremiss af sista punkten i Utskottets Memorial JM 30, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena. Inbjudningen antogs och Protokolls-utdraget lades till handlingarne. S. D. Uppläste Herr Rinman en motion (313) angående löneförhöjning för tjenstemännen i de tre lägsta tjenstegraderna i Rikets Ständers Bank. Motionen jemte deröfver afgifna yttranden remitterades till Banko-Utskottet. Bih. till R. St.
N:o 314, med förslag lill 56 till och med 101 §§ i det nya reglementet för Riksg.cont., blef jemväl detta mern. jemte det dervid fogade förslag af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 317, med förslag till reglemenlariska stadganden, ang-.de de på Riksg.cont. anvisade creditiv; och blef äfven detta memorial jemte det dervid fogade förslag af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs BancoUtskts i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 64, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 6 artikeln, 2, 3, 5 och 6 afdelningarne af nu gällande baucoreglem. Den 18 Maj. 565 I afseende på punklerne 1 till och med 32 gjordes ingen anmiirk., men i fråga om 33 § yttrade ITr von Hartmansdorff, Aug.: Uti det 33 mom. har BancoUtsk. infört en ny föreskrift. Mom. lyder nemi. sålunda: ”Det belopp af bancovinsten, som, från innevar. års början, till nästa riksdag inflyter, reserveras för Bankens ändamål.” Så långt var delta beslut fattadt af det förstärkta BancoUtsk. Nu kommer ett tillägg och förklaring dertill: ”Bärande Fullmäktige, i sådant afseende, använda berörde vinst i den mån, som densamma inflyter, till uppköp af sådane räntebärande papper, § här ofvan upptager; så vida icke Fullmäktige anse för Bankens säkerhet nödigt alt de inflytande behållne vinstmedlen i Banken reservera.” Jag har ingenting att invända deremot, att räntebärande papper af Banken köpas; men jag anser denna föreskrift något betänklig af följande orsaker: l:o är bon ett tillägg vid ett i förstärkt Utsk. fattadt beslut. Om det ena Ståndet tillåter sig att göra tillägg, så kan ett annat Stånd jemväl tillåta sig det, oell man vet icke livar man stannar. 2:o emedan jag anser denna föreskrift vara nog inskränkt.
Blan skulle då göra till och med de lägsta tjenstemännen, copister och kammarskrifvare, beroende af anslagens bevil - D e u 20 Maj f. m 83 jamie frän en riksdag till en annan, och ingen kunde med säkerhet påräkna att få innehafva den lön, hvaraf han en gång kommit i åtnjutande. Hr Hjerta, Lars: För min del får jag, olika med den siste talaren, men lika med den nästföregående, anhålla orri återremiss, med instämmande uti de reservationer, som inom TJtsk. äro gjorda vid 4tde punkten af detta betänkande. Om man» ville med andra ord öfversätta premisserna till Ulskts härvid gjorda tillstyrkande, så skulle de, efter min tanke, blifva ungefär så lydande: Regeringen har gjort anvisningar på besparingarna, som icke bort ske, hvilka Utsk. för sin del funnit grundlagsvidriga, och för hvilka det anmält anmärka. hos Const.Utsk. På det nu Regeringen ej vidare må , behöfva fela mot formen, men ändock komma åt ungefär samma summor, så anvisar Utsk. ett särskildt anslag af ungefär enahanda belopp för 2tne år på reserv-fonden. Jag, för min del, skulle likväl tro, att för de skattdragande lian det vara något när detsamma i hvad form medlen anvisas, när de ändå utgå, det må ske på det sätt eller utom det sätt R. St. godkänt.. Om meningen skall vara någon med grundlagens föreskrift, att tillgångarne ej skola öfverskridas; så är det väl ej så alldeles rätt, alt Utsk. sjelft söker sätta Regeringen i tillfälle dertill på en omväg. Hufvudsaken, hvilken utredes i Utslus premisser, är den, alt Regeringen icke må göra anvisningar på besparingarna, innan dessas belopp är kändt.
Härvid har dock ansetts böra såsom grundsats antagas, att svensk sjöman, som sålunda utan eget förvållande och mot beräkning kommit i overksamhet, måste vara berättigad att blifva försatt i samma ställning i anseende till vistelseorten, som han var då förhyringen skedde; och då de betänkligheter, hvilka häremot kunna framställas, såsom t. ex. att sjömannen kunde taga hyra på svenskt fartyg i Amerika, Australien eller Ostindien, antingen för att besöka Sverige och sedan på andras bekostnad få återvända, eller ock för att här i riket qvarstadna med de penningar han emottagit för återresan, torde vara af en det räll senliga i sjelfva grundsatsen underordnad vigt, har Utskottet i Irsta mom. af denna § föreslagit de ändringar, hvilka äro en följd af nu anförda åsigter. § 64. Angående sättet för sjuk sjömans hemförskaffande har Utskottet funnit hänvisning till 60 § böra meddelas. § 66. Då enka, ändå att hon icke är arfvinge, har sin lagliga rätt till hvad mannen efterleronat, har Utskottet ansett ordet »arfvingar» i denna § böra ändras till Särskilda Utskottets Betänkande M 2. 15 sterbhusdelegare, och att för öfrigt tillägg borde göras om skyldighet för rederiet, att utgöra i dess tjenst afliden sjömans begrafningskostnad. § 68. I fråga om befälhafvarens rätt att använda bestraffning å sjöman öfver 18 års ålder, har Utskottet ansett de båda alternativa bestämmelserna af »arrest eller degradering pä viss tid med åtföljande nedsättning af hyran» böra så särskiljas, att befälhafvare!) må kunna ålägga både arrest, degradering och nedsättning af hyran, hvar för sig, efter omständigheterna. Det kan visserligen häremot anmärkas, att degradering alltid måste åtföljas af hyrans nedsättning, men deraf blir dock icke en nödvändig följd att nedsättning af hyran icke kan ega rum utan i sammanhang med degradering
Jag faster ingen Den i5 Februari f. m. 5 vigt vid nit målet må förebomma senare än kl. 12, men jag vet icke, hvarföre det beliöfde ske tidigare, och är åtminstone öfvertygad, att jag fullgör min pligt, då jag söker försvara åt alla den rätt, sorn hörer alla till. Gr. von Platen, Baltzar: Då jag icke vet något ställe i grundlagen, som föreskrifver, vid hvad tid målen skola företagas, med afseende på de embetsman, som kunna finnas bland R. o. Ad. antecknade; kan jag icke neka, att jag finner temmeligen, minst sagdt, besynnerlig den beskyllning, som af Frih. Boye blifvit gjord, alt Frih. Hamilton skulle vilja genom surprise få det ifråga var. målet afgjordt. För öfrigt förefaller det mig jemväl besynnerligt, åtminstone vid betraktande af de skäl, Frih. Hamilton anfört, att man fästat vigt på denna fråga., då saken icke kan blifva underkastad någon debatt, utan endast votering. Hr Rosenblad, Bernhard: Då jag tillhör den del af härvar. representanter, som äfven äger embetsmannapligter att uppfylla, och således dessa dubbla pligters uppfyllande hos mig kunde finnas i collision, anser jag mig böra yttra mig i ämnet. Jag tror, att knappast någon embetsman i Stockholm finnes, som icke äger tillfälle att föranstalta så, att han, efter fyra dagar förut inhemtad kännedom när målet skall förekomma, kan öfvervara detsamma, om han så anser nödigt. Jag tror tillika, med den erfarenhet jag äger 0111 göromålen, att kl. 12, i stället för kl. 10, är för embetsmännens göromål mycket vigtigare, då i ganska många collegier det är först kl. 11, sora sessionerna börja.
Sedermera har samma Utsk. afhandlat liera motioner i detta afseende, — dels af Jlr J. G. Schwan, som föreslagit, att fullmägtigo i Rik«g.-Kont. mållle bemyndigas utgifva S\enska obligationer, lydande å 100, 200 och 400 r:dr. lör ett belopp, seni deri tid 1800 års riksdags statsreglering blifver gällande, icke skulle få öfverstiga den i sådant afseende, med hänsigt lill hvad som anslagits fur jernvägshyggnadcrna, fastställda stimma, lii. m.; dels af Hr A. F. linman, som föreslagit de inhemska obligationernas belopp till 50, 100, 200 oell 400 r:dr eller motsvarande silfvervalula, samt att räntan icke skulle utsättas lägre iin till 5 proc., äfvensom att obiigalions-utgiliiingens företagande icke skulle öfverlemnas åt ftillmiigliges godtfinnande, ulan beslämda föreskrifter derom meddelas, — dels ock slutligen af llr A. O. Wallenberg, som uti sista punkten utaf sin motion hemställt, att länet skulle upptagas inom landet mot obligationer af 2:ne serier, den ena, eller obligalions-serien A, lydande å 2000, samt den andra, eller serien II, å 400 rdr, och borde kapital-rabatt, hvilken dock ej finge öfverstiga 5 procent, kulina Den 10 Januari f. m. 81 kunna af fullmägtige medgifvas. I förbigående tillåter jag mig erinra att sistnämnde motionär sedermera kommit i tillfälle att sjelf försträcka staten detta inhemska lån mot 7 proc., oberäknadt 2:ne proc. i provision. Derefter yttrar samma Stats.-Utsk.: »under flera föregående riksdagar har, genom derom gjorda framställningar, R. St:rs uppmärksamhet blifvit fästad å angelägenheten och fördelaktigheten af ett efter andra staters föredöme ordnadt fondsystem.»
Man behöfde blott se honom, för att röna denna enhets omotståndliga inverkan. Det utgjorde af hans värde blott en ringa del, att han, hvad genast vid hans första åsyn röjde sig, var behaget sjelft, i ynglingsgestalt förkroppsligadt med all sin ljufhet; hans inre väsende var, liksom hans yttre, den himlaburna godhetens och glädjens egen fläckfria skönhet; i en genomskinlighet, en stigande förklaringsglans, som häntydde på snar återfärd till hans rätta hemland. Sådan bör dock för honom vår kärlek vara, att den så litet, som möjligt är, dröjer vid alla erkänsamma hjertans enskilda förlust, eller vid slocknandet af den för vårt fosterland nya morgonrodnad af vitterhet och konst, för hvilken han tycktes begåfvad med alla egenskaper till befrämjare och beskyddare. Vår öfvervägande föreställning vare – hans lycka. Uppflyttad till de högre chorerna från det mellan så mångfaldiga disharmonier slitna jordlif, öfver hvars virrvarr han alltid sväfvade som en ostörbart skär melodi af allförsoning, – huru säll måste han icke nu känna sig! Huru skola der hans anletsdrag le, hans ögon stråla, hans englavingar röra sig med oafmattlig spännkraft! Och så må efterklangen af denna melodi outplånligt genomljuda oss, renande, stärkande, förljufvande, förklarande: och äfven i min ringa hydda ännu mången lifvande flägt af hans närvaro förnimmas; under det jag, i en enslighet, som alltmera närmar sig till fullständig, fortsätter mitt dagsverk vid ett ljus, som, ehuru höst-sol, dock äfven såsom sådan är och förblifver sol. INNEHÅLL. Bellman Sid. 1. Bellmans Fränder –177. BELLMAN. Det fins ej tid, som dessa toner söfver, Det fins ej land, som deras like har. Tegner. CARL MICHAEL BELLMAN. Bägarn blänker, Klar som en juvel. Spegla dig! Ditt hjerta Skall bli qvitt all smärta, När du tänker Blott på sång och spel. Bellman.
Hr von Hartmansdorff har närmare upplyst om den författning, som ålägger fjerdingsmännen alt biträda vid utmätningar. Vare sig att detta är riktigt eller icke, så erkänner 372 Den 20 No yern ber f. m. jag alt så sker inom det län, som jag lira' alt göra med, och det måste så ske, ty del är alldeles omöjligt både för kronofogden och länsmannen alt under de nu i financeväg så kritiska tiderna hinna med alla utmätningar. Vi hafva inom Christianstads län icke mera än fyra fogdar och tjugofyra länsmän, och då dessa icke kunna fä dygnet mera än lill 24 timmar, sä är del alldeles omöjligt för dem att verkställa alla utmätningar inom den i lagen föreskrifne lid. Fjerdingsmännen mäste således utföra en del, ehuru man naturligtvis icke anförtror deni några större oell vigtigare, ulan sådana som af hvem som helst kunna uträttas. Jag bestrider således ytterligare, alt denna be fattning rubriceras såsom en munreipatsyssla.. Den är ett kronabesvär och utgör sista länken i länsstyrelsens administrativa makt. I öfrigt åberopar jag hvad jag nyss sade, att der löner finnas, må de qvarblifva, emedan om de bortloges, skulle menigheterna i stället få gifva sina fjerdingsman ersättning, och detta skulle verka föga belåtenhet. Deremot skulle det beböfvas ett ganska stort anslag, om alla fjerdingsman i landet skulle aflönas, och jag betvifiar alt man derigenom skulle få bättre fjerdingsman i de län, der nu inga löner åt dem af Staten utdelas. Dessa befattningar eiuottagns nemi. nu hufvudsakligast för det anseende, som dermed i dessa orter är förenadt, och jag tror icke, att den lön som möjligen kunde tillfalla dem, skulle öka detta anseende. Jag tillstyrker således återremiss och ber att mina anmärkntr, i händelse den beviljas, mätte få lill Utsk. åtfölja. O Hr Akerman:
— N:o 95, angående åtgärder för tillvägabringande af mera likställighet emellan stads-kommunernas medlemmar i afseende å kommunala rättigheter och skyldigheter: V. 139. —• N:o 96, angående utbetalning af återstoden utaf de för innevarande år anvisade medel till fortsättande af arbetena å södra stambanan: V. 285. — N:o 97, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrade föreskrifter i fråca om sättet för utarrendering af Kronans egendomar: V. 580. — N:o 98, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition, angående förändring och tillbyggnad af Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen för inrymmande derstädes af Riks-Arkivets samlingar, m. m.: V. 580. — N:o 99, angående Sala silfververks återgång till statens disposition : V. 580. — N:o 100, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping: V. 580. — N:0 101, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtelse till Stockholms stad af Kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslands viken från Nybron till Fredrikshof: V. 580. — N:o 102, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stallmästaregården, för anläggande af en last-brygga vid Brunnsviken: Y. 580. — N:o 103, angående kostnadsfri upplåtelse för den tillämnade jernvägen emellan Södra stambanan och Landskrona af viss del utaf Kronans omkring nämnde stad befintliga fästningsverk : V. 580. — N:o 104, i anledniug af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Centralhospitals område: V. 580. — N:o 105, angående beviljadt anslag till fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka: Y. 580.