Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skeppundet, till 68,000 Rdr; Och då verkan af förenämnde beslut angående afgiftens förhöjning först kommer att visa Transport Rdr 3,523,420: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsv. i850. Rdr 3,523,420 sig i afseende å 1849 och följande årens intrader, utföres denna inkomst till enahanda belopp, hvartill den vid sista statsregleringen blifvit kalkylerad, eller 12,000 Sktt å 5 Rdr 32 sk. med 68,000 Vidkommande åter Hammarskatts-, Stångoch Ämnesjernet, hvilket vid sednaste statsreglering* beräknades till 6000 SkSf, efter ett värde af 14 rdr Skeppundet, med 84,000 rdr, så har detsamma utgjort: År 1844 5,823 Skäf. 1845 „ 5,958 1846 6,134 „ 1847 6,047 „ 1848 6,114 n ii ii hvaraf medium utgör 6,015 Skål; Och bibehålles alltså beräkningen af denna inkomst-titel lill 6,000 Skäf å 14 rdr eller 9:o Aluntionden, vid sista statsregleringen beräknad till 500 Rdr, har för åren 1844—1848 uppgått i medeltal till 569 rdr, och utföres här till oförändradt belopp med 10:o Svafvelbrukstionden, innefattande jemväl vitriol och rödfärg, beräknades vid sednaste statsreglering till 600 Rdr och har uppgått: för År 1844 till Rdr 612: 1845 430: 1846 „ 821: 1347 „ 770: 1848 * 840: n v ?? 5?
Transport, Transport. 784,301. z6. flkapetS aflöning och afmö.iflring säsom erforderlige an» mälde « - 290,220 Som uri den nygift Krigs-Förwalinin» gen meddelat, fö» reses möjlighet, att ArmsenS aflöning kunde upgä öfwer calculerad summa, och nödwändigher att för andragande orsaker till wlste Leverenteurer er» lägga Contant sörj sädane Leverantör som äga lika beskaffenhet med twngne requifltioner, sa är härtill pä Förflag up» sördt - » , 50,200 De »ti Bilagan Litt. A. upragne, förut» skrifne Lcverantser och gärder till Armeen och Flottor» ne af Krigs»För» 760,35729 l,IL4,Z0I 36 Transport.:,884,659^^ 9 Den 7 December. Transport, 1,884,659 i? 9 walmingen upför. de » 356,24557 För hyror as Fartyg/ som äro af natur att böra Contant betalas, men icke bliswit i de uti Bilagan Litt. A. sör Flottorne upgisne ffulder, särkildt beräknade, uptageS pä Förslag , - 5,222 Återstod af Patrio361,245 37 liska länen. - , - 252,406 36^8 Summa 2,496,52^45 § Litt. L. X - Banqucns fordran, som genom fixerade afbetalningar ärligen förminskas. För Creditiv Länet, hwarä erläg» Banco Svecie ges ärlig ränta L z procent as N:vr H. srft Primit. Capitalet. Ärliga Capital afbetalning a z pro cent as d:o d:o Eller en summa ärligen 6 procent as d:o d:o äger Vanguen att fordra 1,222,002 Transport 1,222,020 Fjerde Bandet L7:o 2Z.
kunna bii-* ra sin egen kostnad, och det andra, att bereda och grundlägga Inrättningens framtida upplösning på ett sätt, Sorn för Staten blir minst betungande, i händelse denna upplösning skulle beslutas, sedån resultatet af den nya Regleringen med någorlunda tillförlitlighet hunnit inhemtas: och då, för att kunna föreslå någon förändring af hufvudsaklig egenskap, erfordras en mera vidlyftig oell noggrann undersökning oija Inrättningens beskaffenhet och organisation, samt de dermed vidtagne förändringar, än som vår af andre magtpåligga nde göromål Upptagne tid medgifvrtj bafve vi låtit vid den nu för Utlåningen gällande ordning bero., Men då Rikets Ständer tydligen åsyftat •Ctt framtida upphäfvande af detta Yerk, håfve vi ansett oss böra vårt yttrande i denna omständighet meddela. Möjligheten af ett sådant uppliäfVanda beror i synnerhet derpå, att Betjeningen efter hand må kunna minskas; hvilken indragning åter står i ett oskiljaktigt samband med göromålens mängd. De anstalter, som vidtagas, skola således till en början afse minskning af desse sednare. Till bcfcdandu Revisorers Berättelse. 119 liäraf och då de större Lån, livi 15a mot un* derpant af Manufact.ur*fabricater m. m. med* delas, på intet sätt ingå i planen för Gene* rabAssistancc - Contoir et, och äfven af det skäl höra upphöra, att Manufacturister och Handtverkare hafva tillgång till en annan af Staten äfven grundlagd Discont*Inrättning,; håfve vi ansett oss böra föreslå den förän* dring i Utlåningen vid; General-Assistance* Gontoiret, att Lån ej få meddelas, på större belopp, än Sextiosex R:dr 3a sk, Banco$
Men det finnes äfven en annan enskildt Bank-rörel - lior till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5. 9 se, nemligen den, som är grundad på uppoch utlåning af penningar, ocii som drilves med landets allmänna mynt. Om dessa handlar icke närvarande lagförslag. Det är således icke blott onödigt, det är tillika ofullständigt. Delta lagförslag utgår ifrån den grundsatsen, att Bankrörelse’, grundad på egna sedlar, är en allmän medborgerlig rättighet, som, när vissa vilkor uppfyllas, kan utöfvas af hvilket Bolag, som helst. Denna grundsats, att andra än en privilegierad Bank hafva rättighet att utgifva eredit-sedlar, gångbara som mynt, är i min tanka en farlig förutsättning och derföre ingenstädes antagen, utom i England och Nord-Amerika, uti hvilka länder ingen National-Bank finnes. Det hade väl förtjent en noggrann utredning af Banco-Utskottet, hvad verkan frigifvandet af en sådan rättighet kan hafva ej blott på den allmänna rörelsen, samt dess bestånd och säkerhet, utan äfven serskildt på Riks-Bankens ställning. Mig vill synas, att en sådan utredning varit ändamålet med Riks-Ståndens remiss af denna fråga till Banco-Utskottet, enär sjelfva rättsfrågan, liksom frågan om lag för Hypotheks-Inrätlningar, tillhör ensamt Lag-Utskottet. Men Banco-Utskottet har ej härom ingått i någon slags pröfning. Mig synes således, att det ifrågavarande lagförslaget icke är blott onödigt och ofullständigt, det är icke eller behandladt på det sätt, som Riks-Slånden med deras remiss synas hafva åsyftat. Utan att i en reservation vilja upptaga frågor, som Banco-Utskottet ansett sig icke behöfva upptaga, får jag dock för min del förklara, att jag anser antagandet af detta lagförslag, så modifierade att det blir verkställbart, kunna blifva lika farligt för de redan inrättade Provincial-Bankerne, som för Riks-Banken: för de förra, emedan deras säkerhet blir mera vacklande med hvarje ny Sedel-Bank, som inrättas; för den senare, emedan dess sedlar utträngas ur rörelsen inom hvarje Sedel-Banks område.
Om varuutförsel. 244 Prol.-Utdrag deri 23 April, 1866. Utskottets yttrande godkändes. Taxeunderrättelserna. Utskottets förslag att det i rubriken förekommande ordet verkställighet må utbytas mot uttrycket tillämpning godkändes, och biföll Ståndet hvad Utskottet hemställt och föreslagit med afseende på stadgandena i §§ 4, 6, 9, 10 och 11. Den vid slutet af Betänkandet å sid. 26 gjorda hemställan bifölls. Bifogade förslag till tulltaxa, äfvensom till underrättelser om h\ad vid taxans tillämpning iakttagas bör, godkändes, såvidt ändringar deruti icke föranledas af Ståndets här ofvan upptagna beslut. Den 23 April. Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande JVä 67, i anledning af väckta motioner om åstadkommande och användande af Svensk jern vägsmateriel. S D. Vid ånyo skedd föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\ä 4, i anledning af väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, organist, klockare och annan kyrkobetjening, bifölls Utskottets öfverst å sidan 7 gjorda hemställan, i anledning af Rik^dagsfullmägtigen Björkmans motion, hvaremot Ståndet afslog hvad Utskottet i öfriga delar af detta Betänkande hemställt och tillstyrkt. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ån>o Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVi 4, i anledning af väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening. Utskottets hemställan sid. 5 bifölls, hvaremot Betänkandet i öfriga delar återremitterades.
— Och så föreslår jag, sade apotekarens fru, att vi sammanträda hvar dag hos hvarandra. Detta förslag antogs med stor pluralitet, och dermed slutade förhandlingarna. En piga bar in en bricka, hvarpå stod en flaska champagne och en skål med bakelser. Champagnen serverades. Man fattade glasen. Fru Strömmer höjde sitt glas och sade med darrande stämma: — Jag tackar er, mina damer, för att ni voro så beredvilliga att hörsamma min kallelse. Det bevisar att i detta samhälle medkänslan för de olycklige ännu är lika stark som tillförene. Vårt valspråk har alltid varit misericordia — och skall, hoppas jag, bli så allt framgent. Måtte Jesus välsigna vårt företag. Hon gjorde ett uppehåll för att hämta andan. — Amen, sade fröken Rudin i den tron att det var slutet på talet. Fru Strömmer blef så förbluffad vid detta ord, att de vackra fraser hon hade ordnat i hufvudet trasslade in sig, och hon kunde blott framstamma: — Ja, mina damer, hm ... ja ... hm ... en skål för vårt företags framgång. Skål! Alla damerna med undantag * af Inez voro djupt rörda. Inez, den ogudaktiga varelsen, hade all möda att beherska sin skrattlystnad. Hon bet sig så hårdt i underläppen, att blodet sipprade fram. Men då fröken Rudin trippade bort för att dricka med värdinnan, kunde hon ej hålla sig längre utan brast ut i ett så våldsamt skratt, att tårarae trillade ner för kinderna. Fru Strömmer vände sig häftigt mot Inez. Det älskvärda leendet vek ej från hennes tunna läppar, men ur de halfslutna ögonen sköt en hotfull blixt Ah, hvilken brinnande lust hon kände att kasta sig öfver Inez och strypa henne. Dagen efter, när det började lida mot middagen, syntes på torget en mängd damer, försedda med mer eller mindre lvsand^ arbetsväskor. Damerna försvunno i apotekarens portgång. Apotekarens fru hade första mottagningen. För att ej såra någons rangsjuka hade man blifvit öfverens om att gå efter bokstafsordningen i namnen. Abraham Abenius kom främst bland dem. Arbetena togos fram, väskoma sattes att skyldra i fönsterkarmame, men fingrarne rördes mindre snabt än tungorna.
HandelsBalken till sin redaktion lämpligare, hvarföre jag skulle vilja föreslå dess antagande. Och då den 2:dra och 3:dje §:n hafva oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, torde denna på samma grunder som den föreg:de böra återremitteras. Gr. Sparre: Då den af Hr Dalman föreslagna redaktions förändringen rakt strider mot Utsk:ts förslag, och då ej någon anm. mot denna §:s innehåll blifvit gjord, anser jag ej någon återremiss vara af nöden, utan anhåller derföre ånyo om bifall till §:n. H. VIII. 4 ÄO D p ii II J 11II e. m. Hr Dalman; DS, såsom jag redan nämnt, mot denna <§ finnes alldeles samma ani. till annar som mot den föreg:de, kan jag icke annat än fortfarande yrka återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning och uptagande af yrkan* derne å bifall till och återremiss af den förev:de §:n, framställdes propos. å bifall till densamma, samt besvarades med flera ja jemte några nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. § 4. Gr. Mörner: För att rätt fatta denna g, måste man gå till de allmänna bestämmelserna i denna författning, der definitionen på ordet »köpman» förekommer. Denna är enl. 139:de §:n, att med köpman förstås en hvar, som idkar eller under loppet af 1 år, innan ansökning örn konkurs gjordes, idkat sådan handel eller rörelse, hvaröfver han, enl. hvad särskildt stadgadt är. är pligtig att handelsböcker föra. Således skulle nästan alla kategorier kunna till köpmän hänföras. Vidare förekommer i 2:dra morn. af denna 4:de g, att om en person har en förfallen och klar fordran, kan han, såvida han genom notarius publicus eller i vittnens närvaro upmanat köpman att betala denna klara och förfallne gäld, men icke inom en vecka erhållit sin fordran gulden, låta försätta gäldenären i konkurstillstånd. I detta stadgande tror jag förefinnes något, som i tillämpningen kan blifva särdeles äfventyrligt, hvarföre jag anhåller att §:n, för ändrings vidtagande i denna del, måtte återremitteras.
Jag skulle dock hafva önskat, alt de, som hysa denna fruktan, täckts fästa någon upmärksamhet vid de orsaker till nyssnämnda missförhållande jag uti min motion sökt framställa, nemi. dels de nuvarande kommunal-inrättningarnas inskränkande, och derigenom förlamande natur, dels kommunens allt för ringa omfång, hvarigenom ändamål och krafter sällan kunna stå uti ett gynnsamt förhållande till hvarandra. Förändras allt detta, och det är en sådan förändring jag med mitt förslag afsett, erhåller kommunalverksamheten den frihet den behöfver, för att fostras och utvecklas, utbildas i samband med hvarandra kommunen, häradet (vår gamla kommun), Lånet och Staten, med stigande verkningskretsar och föremål, och uti förening dermed äfven stigande krafter, skal! man äfven hos oss snart lära sig fatta välgerningarna utaf en institution, som uli alla de länder, der den fått frihet att utbilda sig, ouplösligt med folkets seder sammanvuxit. Uti min motion har jag sökt framställa, icke allenast nyttan af en mera omfattande kommunalverksamhet, utan äfven nödvändigheten, alt utvidga Kommunens gränsor, att uli en större enhet, en större Kommun för vissa fall sammanföra de smärre, för att med sålunda samlad styrka kunna genomföra åtgärder, hvilka samhällets bästa oaflåtligen kräfver. Del finnes nemi. en fråga af stor, af omätlig vigt för nästan hvarje samhälle, en fråga, på hvars lösning deras framtid är beroende, och som, missförstådd eller oklokt behandlad, tärer på sjelfva deras pulsåder, och denna fråga är pauperismen. Att våga ens ett försök till alt lösa denna, tilltror jag mig ej, och nu är dessutom hvarken tiden eller tillfället dertill. Att icke understöd ensamt löser densamma, torde emedlertid icke behöfva bevisas, enär man blott behöfver betrakta den förfärande progression, med hvilken summan utaf behöfligt understöd ouphörligen stiger, för att låta kunna beräkna, att på denna väg samhällenas välfärd uti en icke långt aflägsen framtid är un dergifven.
De hafva härutinnan fästat uppmärksamheten vid det förhållande, att nettobehållningen af Ultuna gård uppgår endast till 6,545 R:dr 91 öre, under det bruttoafkastningen för det ifrågavarande räkenskapsåret utgör 32,482 R:dr 98 öre; en afkastning, som Revisorerne funnit skäl att betrakta såsom ganska god. Den förvaltningsoch brukningskostnad, som blifvit egendomen påförd, stiger följaktligen till ett belopp af 25,937 R:dr 7 öre, hvari likväl utgiften för utsäde och frö är inberäknad till ett värde af 3,164 R:dr 88 öre, Revisorerne finna denna utgiftssumma för egendomens skötsel vara alltför dryg. — 283 - Till svar härå får Styrelsen underdånigst tillkännagifva, att arbetena för skötseln af Ultuna gård till en stor del och i öfverensstämmelse med Institutets ändamål utföras af de 24 lärlingar samt jemväl af eleverna, som vid Institutet vistas, och hvilka dessutom åtnjuta theoretisk undervisning i landtbruket och dermed sammanhängande ämnen. Hälften af lärlingarnes antal utgår, såsom allmänt bekant är, hvarje höst, under det ett motsvarande antal nya lärlingar årligen inträder i kursen. Det är naturligt, att detta ständiga ombyte af nya arbetare äfvenledes skall göra kostnaden för arbetets utförande vid Ultuna dyrare, än på en enskild persons egendom, der vana jordbruksarbetare under en längre följd af år användas. Vid Ultuna deremot måste alla dylika förrättningar ställas så, att derigenom undervisning i arbetets riktiga utförande på samma gång meddelas lärjungarne. Det är lätt att inse, det en nykommen lärling, som är ovan vid både dragare och redskap, ej kan uträtta så mycket som en annan mera van och förut vid jordbruket hemmastadd arbetare. Institutets pligt är, att i detta hänseende mindre afse egen fördel, än landets bästa i allmänhet. Lärjungarne skola utbildas till skickliga arbetare samt undervisas i att väl handhafva och bruka de mångfaldiga och nya åkerbruksredskaper och maskiner, som vid ett större jordbruk kunna förekomma.
ined den nendelige Tsalnlodighecl og Bliclhed, so111 er uodvendig for,; it den slsal vsere, hvad den bor T: m: e, - her er god Plads for Onsker, og jeg skal, fremssette mine og opford~~er clel: efter Dem ti1 at supplere dem med Deres. Fra wlle Jordklodeus Egne horer man Klager over, at Sygegleje p a Hospitaler er for anstrsengende, og jeg. tror, at disse Iilager ere berettigede. Jeg liar provet pan et Hospital at pleje 15 Syge, ti1 Hjalp Ilavde jeg en Pige om Degen og en Vagt om Nntten, - og jeg fandt det ineget anstrrengende; men endnn mere anstramgende faudt jeg det at passe en. enlrelt Syg, skiint Arbejdstiden var den sainme. De Onsker, jeg nrerer, gaa dels nd pea at sliaffe Sggeplejerskerae Lettelse i &amp; xes Arbejde, dels at skaffe de Syge mere Ro og bedre Pleje. Slial det lylikes at faa disse h s k e r opfyldte, tror jeg nseppe, det kan nytte at tage et stBrre A.nta1 Plejersker ti1 de Syge, Hvis. man vil bevare den nu gseldende Skilr lrna at aflose Vlejerskerne 2 Wnge i Dognet. Men jeg tror, clet vilde hjrelge, om inan vilde aflose oftere. Man marz huske, at naar man f a s t s ~ t t e r den Tid, livor en Sygeplejerske slral were p a Vagt, fss tsaetter inan Jl !Iinimumstiden. E n kzerlig og omhyggelig Plejerske - og andre rille vi ikke beelrzeftige os med!
Lån inom viss summa eller hålla reela fonden vida större än hvad som vore föreskrifvet; era annan Ledamot yrkat, att Deposilionerne i Vexel-Banken, lill det belopp som Banco-Styrelsen, med ledning af redan gifven och hädanefter samlad erfarenhet ansåg kunna antagas såsom det minsta medeltalet, icke borde inräknas i sedelstocken; någre Ledamöter trott, alt Statsverkets samt andre förvaltande Verks och allmänna Cassors i Banken inneslående behållningar icke borde intagas i beräkningen af utelöpande sedlar, utan ett för vissa år deraf taget Banco-Utskoltets Utlåtande N:o 16. 33 taget medium afdragas, jemte de summor Riksgälds-Contoret begagnat på sitt creditiv; och en Ledamot hemställt, att, jemte afdrag så väl för depositionerne, efter ett visst medeltal, som för de å Riksgälds-Contorets creditiv begagnade summor, skulle afdragas alla sådane poster, hvilka i motsatt fall komma alt lili deras dubbla belopp gravera sedelstocken: såsom invexlade men under sine nuraror icke afförde otydlige sedlar; förskott åt Lands-orterne lill invexling af förslitne sedlar; de uti Riksgälds-sedelstocken inbegripne kopparpoletlernes metall-värde o. s. v.; hvarförutan en annan Ledamot väl ansett Utskottets beräkning rigtigast, men trott, alt skäligt afseende på
Anis. till Exp. Utsk. den 37 Oct., kl. 3 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om restitution till staden Hudiksvall af erla g d rotefrihets-afgift. (R:gs Afd.) Genom protocolls-utdrag af den 9 nästlidne September, har Vällofl. Borgare-Ståndet, under lillkännagifvande, att Ståndet bifallit Stats-Ulskottets, i Utlåtandet N:o 3oo, gjorda hemställan, angående ålskillige städers berättigande att återbekomma af dem erlagd rotefrihets-bevillning, anmodat Utskottet, att ”snarligen” afgifva dess yttrande öfver en utaf Herr P. O. Norin, i början af sistlidne Mars månad, väckt och till Utskottet remitterad motion om rättighet för staden Hudiksvall att erhålla restitution af enahanda afgift. Stats-Utskoltets TJti 23 Efter att hafva genomgått och granskat åtskilliga, för utredandet af härvid förekommande förhållanden, Utskottet tillställda handlingar, får Utskottet nu afgifva sitt yttrande, angående ifrågavarande motion; dervid Utskottet dock först ansett sig till förklarande af orsaken, hvarföre icke detta yttrande blifvit meddeladt, i sammanhang med de för flere andra städer föreslagna dylika restitutioner, böra upplysa, dels att, enligt det protocollsutdrag, hvarigenom omförmälde motion blifvit till Utskottet öfverleinnad, densamma handlade om upphörandet af extra roleringen å slädernes jord, hvilken fråga Utskottet ansåg böra, likasom andra roterings-skyldigheten rörande motioner, gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas, dels ock att ofvannämnde stad icke fanns upplagen å den Utskottet tillställda och i Utlåtandet N:o 3oo intagne officiella uppgift å de städer, af hvilka rotefrihels-bevillning blifvit erlagd.
Dock med bibehållande af RyrkoLagens föreskrift i i9:de Lapitlet 2 zckje H. ^ Emot 6:te §. har wäl uti Hederwärda BondeSt mdet bkifwit gjord den anmärkning, att Wärdshusidkare icke kan eller bör answara i alla de fall uti desi hus en drucken person möjeligen kan anträffas, hellst den öfiverlastade kan wara uti sadan belägenhet dä han ditkvmmer: men emedan denna Z., a ena sidan i ett sammanhang betraktad, tode - Den 29 Jul i i. 20; s ligen utmärker, att den öfwerlastade pa stallet skall hafwa erhällek ruset, sa wida Wärdén derföre stall afwen kunna pliktfällas, och a den andra sidan, ak det gagnade ordet utminutera är uppenbart, att denna §. endast syftar och kan lampas pa WärdShusvck Näringsidkare, samt emot betalning utlemna starka drycker, och således icke kan wara anwändbar eller utsträckas till andra enskilde personer, hwilka gratis sa pläga sine gäster, att de blifwa öfwerlastade, hwarom anmärkning äfwen blifwit framställd, ty finner Utskottet ingen anledning att göra någon förändring uti denna §. Uti Hederwärda Bonde-Ståndet har likaledes emot ycke 8- blifwit anmärkt: Att i stället för det af Utskottet gagnade ordalag: Den fom är till fylleri benägen, borde för mera tydlighet sättas. Den fom redan är af starka drycker öfwerlastad, eller deraf oredig, eller annars allmänt känd arr wara begifwen pä fylleri.
De med hvarje år till antalet förökade, som i vårt land känt och erfarit de stora fördelar detta läkesätt medförer, hafva velat åt den större allmänheten bereda vinningen deraf och på samma gång tillförsäkra sig den, utan Statens mellankomst, icke påräkneliga möjligheten, att framgent här hafva tillgång till så beskaffad läkarevård. Såsom en ringa början till vinnande af detta mål begärdes af Ständerna ett mycket måttligt anslag till anläggande af en homöopatisk polyklinik, att, under Sundhets-kollegii tillsyn, verka i hufvudstaden. De välmenta försöken och fullt berättigade fordringarne i denna syftning hafva hvarje gång strandat mot obenägenheter af hvarjehanda slag. Dem, som utgått från uppenbart partisinne och blind ensidighet, lemnar jag nu derhän. Men andra erkänner jag förtjena yrkadt afseende. Frågans behandling må gerna öfverlemnas att i första hand bero af de män, som genom sin vetenokapliga bildning, sitt yrke och tillika sin samhällsställning äro dertill lagligen kallade. Den skall derpå i alla afseende vinna, och dess första vinst skall blifva att den på detta sätt kommer under allvarlig, om - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 183 sorgsfull och samvetsgrann pröfning. Låt ock vara, att af dessa män ingen finnes, som hitintills i theori och praktik omfattat homöopathien. Deras åtgörande, underkastadt, såsom det är, kontrollen af deras egen sanningskärlek, samtids och efterverlds dom samt sakkunniges uppmärksamhet så inom som utom landet afbidar åtminstone jag med fullt förtroende och önskar att homöopathiens ifrigaste vedersakare gjorde sammalunda.
Likvist önskade jag för min del hellst ingen ändring uti clet Allmänna Besvärsoch OeConömie-Uttkottets afgifna,Betänkande. Herr Grefven och Landt Marsh dien hemställde, att de af Friberrarne Wrang 1 och Sparre nu upplasta Anföranden måtte, såsom innefattande svar på cle emot Oeconomie-Utskottets nyssnämnde Betänkande, om Bran vins-bränningen framställde Anmärkningar, äfven Iå åtfölja den i detta ämne beslutade Äterremiss till Utskottet, hvilket bifölls. Friherre Cederström, lindolf, anhöll, att den del af Fiiherre Wrnngels Anförande, hvilken angeck Stockholms Stad, måtte af Friherre Wiangel från det öfriga afskilja och serskildt läggas pä bordet. Den 30 December, 66 9 Friherre Wrangel förklarade: Att sorn elen sf honom, rörande Spannmåls-béhofvet för Stockholms Stad yttrade ranka, hide med sjelfva Hufvud-ämnet oskiljaktigt sammanhang, ansåg han berörde mening icke kunna utur Memorialet frånskilj ts. Företogs till Remitterande Grefve Anckarsvärds, Michael, deri 27 dennes på bordet lagda Memorial, innefattande det Förslag, att vid de kommande Riksdagar Talemäns-Taff larne måtte afskafFas, samt endast Talemäns Klubbarne bibehållas. Friherre Cederström, Rudolf, förklarade, att om Grefve Anckarsvärd vid 1 £09 års Riksdag framställdt ifrågavarande Förslag, hade sådant tillskyndat Staten vida större besparing ärs nu, hellss kostnaden dertill vid sistnämnde Riksdag troligen uppgeck till mångdubbelt belopp emot den, som för sådant ändamål vid närvarande Riksdag åtgår j samt an höll, att Statsutskottet måtte anmodas att upplysa till hvilken Summa kostnaden för TafFiarne vid föistnämnde Riksdag uppgeek.