Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Många stater ha följt det härmed gifna exemplet, och i den mån som yrkespolitikerna, hvilka tagit representantsoch ämhetsmannavalen på entreprenad, ådragit sfg allt större misstro, får tillämpningen af nyssnämnda från den lilla europeiska republiken lånade system allt större betydelse och omfång, så att folkviljan i ej ringa mån inverkar på de allmänna ärendenas behandling och afgörande sä omedelbart, som nutidsförhållandena medgifva det. Amerikanarne själfva påstå, att de lagförslag, som afgjorts af kommitéer, och de, som vunnit valmännens godkännande, äro de bästa. A andra sidan ligger ett värn mot de här framhållna farorna och ölägenheterna i det guvernörens ' veto, som är stadgadt i trettiofyra staters författningar. Det begagnas rätt ofta och med stor tillförsikt, synnerligen som den höge ämbetsmannen vet ganska väl, att detta snarare stärker än försvagar hans popularitet. Ty folket ser härutinnan en hälsosam motvikt mot representationens maktmissbruk, och den omständigheten, att han är väld af hela staten ger stöd åt antagandet af, att han är en betydande och insiktsfull personlighet, som bestämmes af hänsyn till det allmänna bästa i stället för af lokaleller privatintressen, såsom förhållandet ofta nog är med folkombuden, äfvensom att han till följd af sin ställning har en lifligare känsla af sitt ansvar än de. Också gå grundlagsändringar ofta ut på att öka hans makt på representationsflertalets bekostnad.I IO REAKTION MOT REPRESENTATIONSSYSTEMET. Den kommunala själfstyrelsen i Förenta staterna, som är ett gammalt arf från England, har äfven börjat råka i misskredit där, hvarest den är af representativ natur och icke, såsom i de små kommunerna, kan hänföras till det rena folkväldets kategori. I många fall ha de stora städerna skuldsatts starkt genom dålig förvaltning, slöseri och underslef. På detta sätt hade t. ex. staden Newyorks gäld tredubblats på tio år, när man omsider började anställa undersökningar och efterräkningar med kommunalråden och förtroendemännen, hvilka kommit öfverens om att rikta sig i hög grad på dess bekostnad, då, om de haft en pliktkänsla motsvarande det viktiga förtroendeuppdrag, som lämnats dem, de skulle på det samvetsgrannaste bevakat dess fördelar och främjat dess intressen.
I allmänhet, niir inom en Stam af samteligen rned Adelig värdighet beklädda frånder, en högre värdighet såsom FideiCornmiss särskildt årfves, medför bibehållandet af FideiCommissprincipen vid bestämmandet af hvem som år hufvudman för den qvai blifna delen af stammen, den stora olägenhet, att samma person, som den ena dagen skulle vara hufvudman, en annan dag, genom det att hans äldre Bror får en son, eller flere söner, eller åtminstone genom det, att dessa söner upphinna representationsåldern, kan upphöra att vara hufvudman; att således hufvudmanskapet på visst sått kan hoppa från ett hufvud på ett annat. Denna olägenhet har förmodligen föranledt till det stadgande som i 2 §., 2 mom. af nu gällande Riddarhusordning innefattas, att för den qvarblifna delen af de nyss före 1809 upphöjde Stammar, hufvudmannaråtten skulle fortgå i den gren som en gång varit hufvudman, och yngre söner af en äldre Sen t?, Augusti ». m. 131 gren emellertid stå såsom expentanter. Visserligen år detta ett sått, att afhjelpa svårigheten, men det innefattar en afvikelse från principen för hufvudmannarått. Utskottets förslag nfhjelper svårigheten på ett annat vis inom de Pelarne af Adeliga Stammar, som vid skeende upphöjelser efter 1809, qvarblifva i den lägre värdighetfen, sålunda, att alla de personer, sorn tillhöra dessa grenar, anses som Ättemän till den högre Attén, hvars värdighet de en gång möjligen kunna ärfva, och alla tv ister deni emel. 1 m 0111 hufvudmanskap för den lägre Alten åro derigenom undanröjde. Det andra undantaget från den allmänna principen beror på olikheten i de grunder, hvarefter Friherrlig och Greflig värdighet vid skedde upphöjelser kort före 180g utdeltes, och den successionsordning för slika cårdigheters tillträdande, som allt sedan den 6 Juni 180g varit föreskrifven.
Men då Utskottet, lika med Herr Almgren, anser en lag i föreslagna syftningen vara af behofvet påkallad; och då, efter Utskottets omdöme, detta behof på ett för det allmänna tillfredsställande sätt blefve löst, derest omförmälde nådiga förslag, med de få modifikationer, som Utskottet ansett nödiga, blefve antaget, får Utskottet, enär Kongl. Majlis Nådiga propositioner endast kunna i sin helhet antagas, vördsamt tillstyrka, det mätte Rikets Ständer med förklarande, att IiongL Maj:ts ifrägaslällde Nådiga proposition icke kan bifallas, besluta en författning angående handelsböcker och handelsräkningar, af enahanda innehåll med den, som Kongl. Maj:t föreslagit, dock med den förändring: alt 2 mom. 2 § skall hafva denna lydelse: Undantagne äro: jordbrukare och idkare af de näringar, hvilka med jordbruket sammanhänga eller såsom föremål för husflit äro att betrakta; idkare af grufvedrift och bergsmannahandtering; handtverkare, sorn hufvudsakligen på beställning varor förfärdiga; och de, som ulan biträde af andra, än hustru och barn, mångleri eller annan sådan mindre handelsrörelse idkar, eller lifsmedel, drycker eller andra varor till försäljning bereda. Äfvensom alt 2 mom. af 13 § helt och hållet utcslutcs. Och torde vid delta förhållande Herr Palanders och Riksdagsfullinäktigen Rudbergs motioner, utan vidare yttrande, komma att förfalla. Stockholm den 20 Oktober 1854. Reservationer: Af Herr Carleson, E. C.: »Den bufvudsakligaslo anmärkning, hvartill det af Utskottet granskade Lagförslaget föranleder, är otvifvelaktigt den, som blifvit af Högsta Domstolen fram - 16 Lag-Utskottets lielänkande, JW .49. ställd emot Förslagets 1 och 2 §§, hvarigenom bestämmes hvilka närings-idkarc skola anses skyldige att öfver sin rörelse föra bok.
Sedan föreningen emellan Sverige och Norrige år 1814 försiggått, blef i Riks-akten den 6 Augusti 1815, med anledning af stadgandena i Svenska Regerings-Formen, samt de dermed sammanstämmande eller dit hänvisande föreskrifterna i Norriges Grundlag, bestämdt, bland annat, huru Stats-Rådet borde vara sammansatt vid de tillfällen då gemensam Styrelse lör de förenade Rikena i nämnde fall erfordrades. — Emellertid hade, sedan Sverige erhållit Thronföljarc, hvars ålder öfversteg den, som är i 41 § Regerings-Formen för Konungs myndigblifvande fastställd, Rikets Ständer vid 1812 års Riksdag, äfvensom sedermera vid 1818 års Riksdag, öfverlemnat och uppdragit åt nämnde Thronföljare personligen, att vid tillfälle af Konungens sjukdom förestå Riksstyrelsen; varande lika beslut fattade af Norriges Storthing, i hvad samma Rike angick. Efter Kongl. Maj:ts Thronbestigning, upphörde likväl all verkan af dessa särskilda beslut; hvaraf ock följde, att då Kongl. Maj:t sommaren 1852 var för sin helsås vårdande nödsakad företaga en resa utom sina Riken, äfvensom då Kongl. Maj:t sednare 4 Kongl. Majus Nåd. Proposition, JVJ 94. under samma år svårt insjuknade, den i Riks-akten föreskrifna Riksstyrelse af Stats-Rådet, under benämning af Sveriges och Norriges Interims-Regering, måste träda i verkställighet. Ett annat förhållande, än som vid Grundlagens stiftande ägt rum, har dock nu lyckligen inträdt, då inom Konungahuset en längre tid funnits Prinsar, som hunnit ofvanuämnde ålder, och den glädjande förhoppning kan hysas, att detta förhållande, med den Högstes nåd, älven för framtiden skall till de begge Rikenas väl fortfara. Med Grundlagens anda synes dä vara mest öfverensstämmande, att vid ofvanupptagne fall Thronföljaren, derest han uppnått sagde ålder, eller eljest annan till denna ålder hunnen Prins af Konungahuset emottager Rikenas styrelse i Konungens ställe.
Rikets metalliska mynt eller med sedlar af den Bank, under Rikets Ständers garanti och vård, som eger utgifva sedlar, hvilka för allmänt mynt i Riket äro förklarade att gälla, bar förverkat sin octroj på Bankrörelse. Och åligger det Konungens Befallningshafvande i orten, att, på anmälan och bevis, det sådan inlösen blifvit vägrad, genast till krafvets förnöjande låta verkställa utmätning hos de Direclions-Ledamöter, som creditsedlarne underskrifvit, och derpå hos Bolaget, hvarefter Bolaget dessutom, genom skeende anmälan hos vederbörlig Domstol (som i detta fall är Rådstugu-Rätt i den stad Banken är förlagd), kan sättas i concurstillstånd och utredning enligt concurslagen. § 6- Ingen Offentlig Bank må inlåta sig i handel af varor och gods, ej heller andra metaller än guld och silfver. Dess lånerörelse må bestå i att emottaga penningar på uppoch afskrifningsräkning, meddela Cassacrediliv, discontera reverser, vexlar och varor. Börandes till Kongl. Majits Nådiga fastställelse företes serskildt af Bolaget uppgjordt Lune-Reglemente , dervid hufvudsakligen iakttages: 1:0 att Bankens egne actier eller lottbref icke få belänas; 3:0 att stående lån på pant af fastighet ej få beviljas; 3:o alt Discontlån ej må beviljas på längre tid än nio månader; 4:o alt Banken må ega vid Låns meddelande afdraga högsta lagliga ränta, samt, efter förfallodagen, såsom straffränta, ?;dels procent i månaden. Dock att Banken skall, vid förlust af samma ränta, föranstalta, det lagsökning vid fordringarnes indrifvande, så snart två månader efter förfalloliden förflutit, varder anställd, och utan sådane uppskof, som i dylika mål endast af den sökande bero, med ali drift fortsatt; 5:o Bancooch Lag-Utskottens Bet. N.-o 2. 9 5:o. att viel försäljning af belänte varor och effecter 2 § 10 Cap. Handels-Balken skall ijena till efterrättelse. § Ordinarie Bolagsstämma skall i hvarje Offentlig
Fullmägtige i Banken skulle vara pligtige vaka deröfver, att Banken alltid borde vara försedd med silf ver mynt, så att invexlingen ej löper fara att inställas, dock utan skyldighet att iakttaga någon bestämd proportion. Örn Fullmägtige någon gång sågo sig föranlåtne alt använda i handom hafvande obligationer, så borde i första rummet Grundfonds-obligationerne begagnas, och först derefter de obligationer, som för öfverlåtne Låne-fordringar blifvit utfärdade. Banco-Fullmägtige skulle hafva sig ålagdt, alf icke skrida till någon försäljning af obligationer, vare sig af ena eller andra slaget, så vidt ej svårighet skulle möta att med begagnande af obligationerne såsom lippothek kunna på lämplige korta tider uppnegotiera erforderligt silfver. Låneoch Riksgälds-Contoret skulle genast upphöra med all Sedel - BancoUtskottets Utlåtande N.-o 16. utvexling , så snart förenämnde föreslagna anordningar hunno till verkställighet. Invexlings-cassorne för redan existerande Riksgälds-sedlar skulle förflyttas till Banken, och de dermed sysselsatte Tjenstemän upptagas på Banco-Verkets Stat. Utvexlingen skulle genast sättas i verket, så snart de föreslagne anordningarne vunnit laga kraft. Och Fullmägtige i Banken skulle hafva sig ålagt tillse så val, det inga Sedlar å smärre valeurer (från och med 8 sk. till och med 2 R:dr) efter denne tidpunkt ulgåfvos, som ock alt de sedlar å dess'e valeurer, hvilka invexlades, genasl blefvo uppbrände och förstörde.
Ar fjelfwa Befwärs-striften blifwit upläst, innan verra bestut farrades, bör wäl icke gerna kunna fattas riri lwifwelsmäl, sa wida ordalagen uri samma ffrifr nödwandigt stolar bestämma beflutet. Herr Krigs-Nader har warit närwarande den 4 December, dä alt Verra hos Herrar Fullmägtige förefallit. Det torde wal handa, ar kesolutionc-n oftare kommit i fräga, ehuru min af andre göromäl uptagne tid icke medgifwit, ar genomgå alla Lontoret8 handlingar sedan 1802 ars Riksdag, men de redan anförde exempel torde wara rilracklige ar adagalägga, der kesolutionen icke bordt wara någon okänd handling inom Riksgälds-Oontoir?t, och at Herr Krigs-Nädet warit Uti rilfälle at åtminstone höra densamma omtalas, om ock den icke stolat ädraga sig Herr Krigs-Rådets särstildta upmärksamher. För Riksens Högloft. Ständers Herrar Kevisoier har Resolutionen wisserligen icke warit undangömd. Uti Oncellie-afdelningen wid 1805 ars llsvision har Resolution blifwit upläst och til hela dest innehäll intagen uti afdelningens krotocoll för den Sjette Landet» N:» 68. rv74 Den 24 Mars. 22 November. Detta Afdelningens krotocol! hae wid mälers föredragning och afgörande uri Herrar Revisorers klen» den 26 Nov. blifwit »plast, samt krotocÄIet häröfwer fttsteraät den 2 December. Wid 1827 ärs Revision äro pä OgneellisAfdelninaen, pä färt dest krotocoil wittna, alla pä samma Afdelning wid icho; ars Revision hällne krotocoll uplaste och följaktligen äfwen Rrotocoller för den 22 November 1805, hwaruti Resolutionen, enligt hwad ofwanberördt ar, sinnes intagen.
En alltför ofta upprepad glömska hos den ena eller den andra parten inom äktenskapet har mången gång blifvit orsaken till långvarigt missförhållande, och om mannen eller hustrun af verklig eller föregifven tanklöshet oupphörligt försummar att taga hänsyn till den andras önskningar, kan det ju ej bli tal om den äkta oegennyttiga kärlek, på hvilken ett lyckligt äktenskap måste vara bygdt. » Jag har glömt det » — måtte vi vänja oss att taga dessa ord mindre lätt än hvad som i allmänhet sker! Och när vi en gång sanningsenligt måste uttala dem, måtte de då icke komma som en tanklös fras, utan som en ångerfull bekännelse från våra läppar. Isynnerhet om man lefver inom en barnakrets, bör man noga akta sig för en tom undanflykt, af hvad slag den vara må. Undanflykter ha alltid prägeln af en viss osannolikhet. Men något liknande en osanning hos uppfostrarne genomskådas snart af barnen, minskar deras respekt och förleder dem till samma fel. Bort därför med ditt tanklösa, osanna » jag har glömt det », och mycket skall därigenom bli bättre både i hemmet och familjen. A. P. på lämpligt sätt. Men desse utgöra undantag. Man har också för att underlätta tillverkningen af parfymer haft den sinnrika idén att utvälja de dofter, som mest användas i parfymfabriker, och alt ordna dem i en skala upptagande namnet på hvarje doft på den plats, som motsvarar dess verkan på luktsinnet. D e uti nedanstående skala icke förekommande dofterna kunna utan svårighet inpassas emellan de här upptagna. Vissa af dem antaga hvarken kors eller B ' n; andra kanske på grund af sina varieteter bilda en särskild skala för sig. Då en parfymfabrikant vill göra en parfym sammansatt af flere enkla dofter, bör han taga dofter, som med hvarandra bilda ett ackord; då blir parfymen harmonisk. Genom att kasta en blick på skalan ser man hvad harmoni och missljud hos dofterna vilja säga. På samma sätt som en målare sammanblandar färgerna bör en parfymör blanda dofterna. Då man gör en parfym sammansatt af flere dofter, måste man omsorgsfullt blanda dessa, på det att intrycket af dem skall blifva enhetligt likasom intrycket af en färgblandning. • S k a l a f F. E. H. A. G. F. E. H. A.
Ännu lefva män som i sin ungdom sågo sköna skogar växa på de ställen som nu endast framvisa nakna fält och ljunghedar: skall ej en gråns kunna såttas, mot förödandet och misshushållningen, skall ej en säker beräkning kunna göras öfver skogarnes årliga afkastning, återväxt och framtida bestånd, lika så vål i Sverige, som den kan göras i Frankrike, England och Tyskland, eller anses skogarne i Sverige ej förtjena att skötas efter någon beräkningsgrund? Hafva stora trakter sorn i mannaminne burit en frodig skog kunnat ödeläggas, så kunna äfven flera af de nu varande skogar efter ännu en mansålder undergå samma öde. Jag har hört ett förslag nämnas alt dela Allrriånningarne och sålja K10• noparkerne, samt låta dem sedermera skötas efter den blifvande ägarens godtfinnande, men efter min öfvertygelse böra reglorne för en god hushållning uppgöras innan skogarne öfverlemna» i deras händer, sorn sjelfve behöfva skog, derföre att de förslördt den, som de tillförene Den 3 Martil, haft. Hvilken förlust för StatsCassan att i en framtid nödgas köpa det virke som för Flottornes, Fåstningarnes och Artilleriets samt Kronans byggnader behöfdes, och månne det i en framtid skulle furnäs till köps? Jag beklagar mig att vid detta til fålle icke kunna uppgifva viddén och beskaffenheten af Kronans i behåll varande Parker, för att derigenom visa huru litet Kronan åger qvar, men fastän de dro små linnas de dock ännu dessa Parker, måtte aldrig den dag komma då man behöfver såga: åe hafva funnits! Om vi någonsin böra vänta oss att få skogarne så skötte, som en försigtig hushållning fordrar, och så att vi ej måtte ådraga oss ett råttvist klander af efterverlden, så år min tanke, att detta bör börjas från Regeringens sida, genom en klok skötsel af Kronoparkerne och Allmånningarne, till föresyn för enskilldta Skogsägare.
nummerna diir sitta, blir dock denna skifvtt sii bred och sii hog att telefonisten, som skall n5 att inkoppla snbren till dem allrc, mtiste an sitta, Bn st&amp;, an striicka sig s % ldngt hon kan iin At venster, iin &amp; t hoger samt ibland stti pA t l for att n6 de hogst sittande n n m e r n a. Nar pAringning sker till Allmanna telefon, hores ej diir ndgon ringning, ntan en Maff faller och den ptiringandes n u m e r blir synligt. For telefonistens arbete att sammankoppla det phingande nnmrets (A bordet) och det begarda numrets (ib faltet) apparater 5ir hiir s v h t att redogora; sii mycket kan namnas, att man kan uppdela de handgrepp m. m., som diirtill erfordras i 12 tempi (f r h det ett nummer begkes till dess afringning skatt) " '). Under den tid af dagen, db telefoneringen lifligt piigh falla ofta 6-10 k1aEn.r samtidigt; under det dessa nummer expedieras falla Ater Maffar och s % undan for undan alltjamt nya nummer att sammankoppla. Det vill ordning och reda till att expediera dem alla och datill gii1ler det att svara hofligt och IAta orden: %Allmama)),)) 4800 kallad~ o. s. v. ljuda klart och ~ned tillmotes-, ") Vid Rikstelefon Jar ssLttet att expediera rara nOgot enklare. abonnenter i timlnin d. v. s. 2 eller &amp; e ?de ton. Att ' 120-150 mera i minuten pA detta siitt af hvarje telefonist under brgdaste tiden ixpedierm lAter otroligt, men Br dock sant. DA det iir af vikt fGr en snabb expedition att telefonisteh har !Ada handerna fria att begagna till sammankopplingen anvandes nurnera den s. k. hjdmen, en liten apparat slutande.
Då hon sagt detta, skred hon bort mellan de skräckslagna männen och gick långsamt ned för bergshöjden och försvann. Men Augustus lät nästa dag strängeligen förbjuda folket att resa honom något tempel på Capitolium. I dess ställe byggde han där en helgedom åt det nyfödda gudabarnet och kallade den himmelens altare, Aracœli. Roms heliga barn. På höjden af Capitolium reste sig ett kloster, som var bebodt af franciskanermunkar. Men det var knappast att betrakta såsom ett kloster, utan snarare såsom en fästning. Det var såsom ett vårdtorn vid hafsstranden, där man spejar och stirrar efter en annalkande fiende. Bredvid klostret stod den präktiga basilikan Santa Maria in Aracœli. Basilikan var byggd till minne af att sibyllan häruppe hade låtit Augustus se Kristus. Men klostret var byggdt, emedan man fruktade för uppfyllelsen af sibyllans förutsägelse, att Antikrist skulle komma att tillbedjas på Capitolium. Och munkarne kände sig såsom stridsmän. Då de gingo i kyrkan för att sjunga och bedja, tyckte de sig vandra på fästningsvallar och sända skurar af pilar ned öfver den anstormande Antikrist. De lefde alltid i tanken på Antikrist, och all deras gudstjänst var en kamp för att hålla honom fjärran från Capitolium. De drogo fram hättorna, så att de skuggade för ögonen och sutto och spejade ut i världen. Deras blickar blefvo feberaktiga af stirrande, och de trodde sig ständigt upptäcka Antikrist. »Han är här, han är där,» ropade de. Och de flaxade upp i sina bruna kåpor och höjde sig till strid, som kråkor, hvilka varit samlade på en klippspets, då de få syn på en örn. Men somliga sade: »Hvartill båta böner och bot? Sibyllan har sagt det. Antikrist måste komma.» Då sade andra: »Gud kan göra ett under. Om det båtade till ingenting att kämpa, skulle han ej hafva låtit sibyllan varna oss.» År efter år försvarade franciskanerna Capitolium genom botöfningar och barmhärtighetsverk och Guds ords förkunnelse.
— som redan förut genom studium af historiska och politiskt sociala skrifter var hängifven revolutionens idéer, men afskydde dess blodtörstiga ytterligheter — beslut att befria sitt fosterland från några af » terroristerna ». Hon reste 1793 till Paris och begärde företräde hos Marat Efter att tvenne gånger sökt honom förgäfves, skref hon ett bref, i hvilket hon ullofvade upplysningar om det då oroliga Caen. Man insläppte henne i det ögonblick Marat skulle stiga ur badet. Han frågade henne om de upproriska församlingarna, och i det ögonblick han sade: » alla dessa måste på schavotten », stötte hon en dolk i hans hjerta. Charlotte Corday guilloti-nerades den 17 Juli.Ett sanningsvitnes undanflykter. Några ord om Dr G. D. af Wirséns försvarsskrift mot Volontaire I den åt hvaijehanda misskända storheter egoade tidningen » Vårt Land » har dr C. D. af Wirsén tagit till orda den 27 sistl. februari med anledning af Volontaires uppsats i vårt februarihäfte om literaturschavotterna i Posttidningen och Vårt Land. Med en rörande naivitet förklarar sig hr Wirsén icke vilja svara någonting på det hvarom frågan egentligen är, nämligen om besagda literära schavotter. Der-emot utbreder han sig vidlyftigt om ett och annat som icke står i egentligt sammanhang med ämnet, nämligen om sin uppfattning af Boccaccio och af Paul de Kock, i hvilket af-seende hr W. förmenar sig vara misskänd af Volontaire. På detta sätt tror sig hr W. möjligen skola anses reutvagen äfven i fråga om hufvudsaken eller sin verksamhet som kritiker öfver den nutida literaturen. För att omöjliggöra en sådan uppfattning hos alla tänkande läsare skola vi nu komma med bevisen. Volontaire utlät sig med sin egendomliga stilistiska förmåga, dels i den ironiska dels i den allvarliga tonen, öfver hvad han behandlade såsom bedröfliga fakta.
Bränvinsdistillering vare, under den för bränvinsbränning, enligt § 1, lolgifna tid af året, tillåten för dem, som äro till bränvinsbränning berättigade, ankommande det på Kommerse-kollegii pröfning i hvarje fall, huruvida och på hvad vilkor omdistillering åf rått bränvin må på andra tider eller för andra personer, än de till bränvinsbränning berättigade, under serskild kontroll tillåtas; och ina annan afgift, sadan distillering icke dläggas, än den, sorn Bevillnings-f(inordningen för Jabriksrörelse bestämmer. I samma verk eller ä samma egendom, hvarest bränvinsbränning idkas, må dock, under den för sadan bränning tillåtna tiden, begagnas endast en distillering s-panna af högst sex kannors rymd; kommande, i annat fall, redskapen att enligt 28 § sista mom. anses och beskattas: Dislilleringspanna af högst 0 kannors rymd, kokrummet inbegripet, må, utan serskild afgift och beräkning, nyttjas på de vilkor och för den tid, som § 1 omformäler. Apothekare tillätes att för pharmaceutiska behof, utan serskild afgift, betjena sig af distilleringspannor, till högst 20 kannors rymd, och der apotheksrörelsen gör bruket af flera pannor af nöden, må likväl utan Kongl. Maj:ts serskilda tillåtelse, ej öfver två sådana nyttjas, nemligen en på 20 och en på högst 12 kannor, utan allt afdrag af kokrummet. Blifver bränvinsbränningen inställd, må dock den distillering, sorn med panna af högst G kannors rymd, kokrummet inberäknade är tillåten för dem, hvilka till bränvinsbränning äro berättigade, så ock den distillering, som på grund af serskildt tillstånd utöjvas, obehindradt fortgå. Rening af bränvin vare en hvar tillåten, dä den sker utan eld eller ånga. Fjerde Artikeln. Om ansvar för öfverträdelse af livad rörande l>ranvill* bränningen förordnats. _ § 34.