Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Busck i underdånighet gjord ansökning, att, med afseende å den betydliga, till minst 9,573 R:dr R:mt uppskattade förlust, sorn, på sätt bifogade syneoch värderings-instrumenter ej mindre af vederbörande Kronolänsman med fyra närboende Landtbrukare, än äfven af ortens Domare med Nämnd utvisade, sökanden fått vidkännas under en på Halländska kusten den 22 December 1863 inträffad storm, derigenom att ladugårdsbyggnaderna vid kungsladugården blifvit förstörda samt nitton boskapskreatur och tio får af de nedstörtade byggnaderna dödade äfvensom redskap och gröda skadade, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om eftergift af så stor del af arrendebeloppen för kungsladugården, som motsvarade den bevisliga förlusten eller hvad Kongl. Majit kunde anse billigt, samt emellertid tillåta att med erläggande af 1863 års arrende, utgörande, enligt tvenne vid ansökningen fogade debetsedlar, tillhopa 4,828 Ridr 80 öre Ruut, finge anstå intilldess frågan om eftergift blifvit i nåder afgjord, för hvilket ändamål sökanden jemväl företett en af arrendelöftesmännen utgifven och med Domhafvandens vederhäftighetsintyg försedd särskild borgensförbindelse för arrendets utgörande å tid, som Kongl. Majit kunde i nåder bestämma; varande af Kongl. Majits Befallningshafvande underdånigt yttrande i ämnet meddeladt, hvaruti, — med vitsordande af de i den underdåniga ansökningen, till stöd för densamma, uppgifna förhållanden och med särskildt fästadt afseende dels derå, att sökanden icke kunnat genom assurans eller andra försigtighetsmått skydda sig emot ifrågavarande genom en ovanlig olyckshändelse honom tillskyndade förlust, dels ock derå, att Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition
Konungens smak till ett af dessa flerfaldiga undantag, som intyga den ursprungliga äktheten af hans poetiska sinne. Till och med Kellgrens omdöme, i förstone ogillande, kunde ej derifrån hålla honom tillbaka. Visserligen motverkades det af Schröderheim, som alltifrån ynglingsåren varit Bellmans vän, och kort efter nyssnämnda statshvälfning var blifven Konungens gunstling. Men likafullt är minnesvärdt, att bland alla de tongifvande af den tidens vitterhetsmän var Gustaf sjelf den förste, som yttrade sig om Bellman med oafkortadt bifall och tog honom i uppmuntrande hägn. Väl är detta icke den enda omständighet, som visar, att Konungen ägde en säkrare och mera för mångfalden af det Skönas former omfattande instinkt, än de skalder och granskare, med hvilkas omdömen eljest hans eget gerna plägade sammanstämma. Många prof gifvas på hans öfverlägsenhet i dramatiskt konstsinne. Men här var han dem öfverlägsen jemväl i lyriskt; – måhända af den orsak, att den Fredmanska lyriken har sjelf ett så betydligt mått af dramatiskt skaplynne. Man vet, att Bellman af samtida beundrare blef kallad ”Sveriges Anakreon”. Men det var just Konungen, som först hade tilldelat honom detta namn; hvarmed han mindre ville uttrycka någon egentlig jemförelse, än i ett klassiskt uttryck antyda höjden af sin uppskattning. Huru annorlunda landets öfriga snillen i begynnelsen tänkte, synes af flerahanda utlåtelser. De voro långt ifrån att ana, eller erkänna, den kungliga benämningen; tvärtom: de plägade anföra den grekiske skalden såsom en för Bellman dräpande motsats. Under ett bland de första åren af 1770-talet skref Oxenstjerna från Wien till sin fordne lärare Bergklint, i afseende på en tillämnad utgifning af den gemensamme och tidigt aflidne vännen Tilas’ skrifter: ”Låt af hans Bellmanniana så litet inflyta, som möjligt är. Om ej supvisor äro som Anakreons, gifves intet i verlden mera insipide och mera otäckt” 20. Ungefär vid samma tid framträdde
Men ehuru Utskottet, då fråga är om en bana, tillkommen i hufvudsakligt ändamål att underlätta förbindelsen mellan tvänne politiskt förenade riken, velat åt denna omständighet tillerkänna en ganska vigtig betydelse, har Utskottet likväl, då insigter i dessa ämnen endast egas af få, och följaktligen de skäl, som derur kunna liemtas, icke egna sig för bibringandet af någon allmännare öfvertygelse om^den ena eller andra rigtningens företräde, ansett sig dernäst böra ingå i StatsUtskottets Utlåtande N:o 54. 23 undersökning jemväl af de förmåner eller olägenheter, som den ena eller andra linien i ekonomiskt hänseende skulle för Staten medföra. I hvad mån Statens större eller mindre fördel må vara öfverensstämmande med de förmåner, dem provinsen Wermland af den ena eller andra sträckningen skulle kunna hemta, lärer Utskottet dervid jemväl blifva i tillfälle att pröfva. Det har mot södra alternativet blifvit anmärkt, att detsamma under en sträcka af omkring fyra mil följer Wenerns strand och sålunda genom sitt läge innebär en motsägelse till den grundsats, som ej mindre 1855 än 1858 års jernvägskomitéer uttalade i fråga om olämpligheten af stambanors förläggande i närheten af segelbara vatten, då deremot deras ändamål borde vara att uppsöka provinsernas inre delar och der upphemta den godstrafik, som i saknad af lämpliga kommunikationsanstalter tvingas att ligga nere; men samma komitéer, som sålunda uppställa denna åsigt såsom regel, medgifva likväl att undantag härifrån kunna gifvas och göra ett sådant undantag just för nordvestra stambanan, då de för denna bana föreslå enahanda rigtning, som den, hvilken innefattas i det nu ifrågasatta sydliga alternativet.
Den andra åter alser alt säga: som konungslig makt utöfvar. Orsaken hvarföre Utsk. nyttjat orden ”sorn med konungslig makt styr” är alt i de åberopade 3g, 4°> 41 otd> 43 §§:,ia heter det: före styrelsen eller förvalte styrelsen eller också Regeringen. Det är pä denna grund, all detta uttryck är antaget om Statsrådet förut, nemi. att det styr eller förvaltar styrelsen vid sådana tillfällen, sorn Coust. TT t sk. här har nyttjat detta uttryck. Hvad för öfrigt beträffar, huruvida det bör heta styr eller styrer, så erkänner jag alt jag åtminstone icke inser någon betydlig skilnad deremellan. Gr. Anckarsvärd: Jag lager mig friheten hemställa till Ilr von Hartmansdorff om uttrycket ”sorn konungslig makt utöfvar” blir alldeles riktigt; ty jag tror att det ifrågavar. Statsrådet styr med konungslig makt, men icke utöfvar konungslig makt, då verkligen undantagsförhållanden äga rum, såsom upphöjande i adligt stånd och förlänande af friherrlig och greflig värdighet, utdelning af riddare-ordnar o. m. s. Således skulle jag tro att icke konungslig makt utöfvas i sin fullständighet, men att Statsrådet styr med konungslig makt, och derföre får jag hemställa, huruvida denna invändning kan vara riktig. Hr von Hartmansdorff: Jag tror alt Gr. Anckarsyärds anmärkn. är viktig, och önskar derföre att det finge heta: som med konungslig makt styrer, samt att ordet derom uteslutes. Gr. Anckarsvärd: 1 fråga om ordet styr eller styrer vet jag icke om någon förändring kan behöfvas. Jag 3o D c 11 i December. vill alldeles icke envisas i den saken, nien jag hemställer blott om skilnaden är af den beskaffenhet, att deri påkallar ändring. Måhända är det grammatikabskt rikligare att säga styrer, men jag skulle tro alt ordet styr uttrycker likaval hvad sorn har åsyftas som ordet styrer. Hr Rosenblad: Efter vi nu kommit till tentamina stili, så får jag säga, att jag är af Gr.
Härvid bör man först erinra sig, alt för den som måste såsom embetsman lefva utom sitt fädernesland, svårligen någorstädes lärer kunna uppsökas en mindre angenäm . vistelseort än denna högt upp i den Ryska norden belägna handelsplats. Det är sålede 54 Konstitutions-Ulskottcls Memorial N-.o il. icke underligt, om en man med bildning, kunskaper och verldserfarenhet, ej underkastar sig en dylik försakelse, utan alt åtminstone ega sina lefnadsbehof fullt tillfredsställda. Dertill kommer att Archangel är ett särdeles dyrt ställe, hvilken dyrhet ytterligare förökas genom nödvändigheten för Handlande och Konsuler att, i anseende till floden Dvinas ringa djup, hafva sina kontor i den aflägsna förstaden Solambol. — Konsuln Fleischer, såsom särdeles erfaren uti allt hvad som rörer Norrska handeln på Ryssland, hvilken här ej är obetydlig, förordades lifligt af flere Norrska embetsmyndigheter, och detta så mycket mer, som det under nuvarande förhållanden vore af särdeles vigt, icke blott för Finnmarkens handel, men äfven för Norriges politiska ställning (och således äfven i indirekt afseende för Sverige) att på ifrågavarande plats ega en pålitlig och verksam tjensteman. — Om i Archangel del Norrska handels-intresset öfverväger del Svenska, så gifvas andra platser, der eli motsatt förhållande inträffar, hvarföre del icke torde vara lämpligt att, under dylika omständigheter, för mycket fästa sig vid löneförmånerna på det ena eller andra stället. — Man kan icke med fullt skäl säga alt Fleischen iöuepåökning skedde retroaktivt, ty han nämndes lill Konsul den 1 September 1854. Redan i Maj 1855, sedan han hunnit komma i tillräcklig erfarenhet af dyrheten på stället, skref han och anhöll om förhöjning på sin lön, oaktadt, i anseende till ställets aflägsenhet, upplysningars inhemlande, embetsmyndigheters hörande m. m. beslutet derom icke fattades förr än den 12 Januari 1856. Han erhöll då löneförhöjningen beräknad från den 1 Januari 1855.
Bref af den 29 October 1842, förklarat, att sedan, genom omförmälde Förordning, 10 § i 5 Cap. Utsöknings-Balken blifvit upphäfven, bysättning ej må adömas på den grund, att, vid utmätning hos gäldenär, tillgångar att gälda med saknas, samt att följaktligen stadgandet i Förordningens 4 § ej har afseende på fordringar i allmänhet, utan endast på sådana fordringar, för hvilka, efter serskilda författningar, bysättning eger rum; — men att likväl, enär användaudet af bysättning i det fall, då vid utmätning hos gäldenär full tillgång till gälds godtgörande saknas, vore fullkomligt öfverensstämmande med den grundsatts, hvarpå ofvanberörde Förordning hvilade, eller att bysättning vore rättmätig, såsom tvångsmedel att förmå gäldenär till framlemnande af sina tillgångar, men borde upphöra, då, genom boets afträdande till concurs och bouppgifteus edliga fästande, en af lagstiftaren godkänd bevisning erhållits derom, att gäldenär icke hade någon tillgång fördold, hvilket gällde icke allenast i fråga om växlar samt löpande föreskrifningar och invisningar, som hade deras strängaste executiva kraft i behåll, utan ock i afseende på fordringar i allmänhet, E. K. M. nu funne skäligt i Nåder föreslå: att, med upphäfvande af den i Kongl. Brefvet den 29 October 1842 meddelade lagförklaring rörande bysättning, förordnadt varder: att, derest vid utmätning hos gäldenär tillgång att gälda med icke finnes, då må bysättning åläggas, om borgenär det äskar; dock med de vilkor, som i lag och författningar angående detta ämne stadgade äro. Rikets Ständer, som, vid detta ärendes förehafvande, tagit kännedom af förhandlingarne uti ifrågaställda ämne vid sistförflutna Riksdag, hafva dervid erfarit, hurusom Rikets då församlade
Sjelfva Regerings-formens 16 §. innehåller, bland Konungens förbindelser emot folket, dea ätt: ingens fred i dess hus störa eller störa låta. Detta allt oaktadt och oansedt staten för uppbörd och bevakning af Tullen utbetalar 56o,000 R:dr, som hotar att ökas till en full million årligen, söker man ännu att motarbeta upphäfvandet af den Lag, hvarigenom husfreden i hvarje ögönblick kan störas medelst de så kallade hus-visitationerne. Jag vädjar till allmänheten, om den någonsin kan vänja sig att utan en motbjudande känsla se denna Lag utöfvad, eller att en fredlig medborgare, utan att ens vara angifven., än mindre tilltalad eller förvunnen till brott, hvarigenom all reconventions-talan är honom afskuren, skall vara uikfl derkastad en nyck hos visse tjenstemän, och på grund ofta endast deraf blottställd att handteras såsom förbrytare och luta hela sitt hus och alla deri befintlige förvaringsrum och uti desse varande möbler och effecter genomletas och nagelfaras. Sådan är iden af hus-visitationer, utan någon inskränkning. Försvararne af denna idé hänvisa till ansvars-påföljden, om den sålunda misstänkte och uti sin husfrid kränkte medborgaren befinnes oskyldig; men huru ringa är icke denna påföljd, och vi hafva sett,huru litet den uppfyllt sitt ändamål. Jag har således, sedan jag förgäfves yp» kat undersökningseller lius-visitations-rättens inskränkning till de uti i, 2 och 3 mom. af 32 §. af förslaget uppgifne ställen, medgifvit utsträckning deraf äfven till de öfrige i samma §. uppräknade lägenheter, för att åtminstone förunna medborgaren någon fridlyst plats i sitt hus, eller i boningsrum, som i denna §. omtalas; me* förgäfves.
Eånen i omlopp satte Ränte-Coupons, så, ehuru det, enligt Conventionen af den 31 December 1 fti 5 , > sådan del förblifvit vid Riksens Siänders, år J812 fattade beslut, att alla å Rikets Utländska skuld beräknade, men då obetalde eller sedermera upplöpande Räntor alldeles borde försvinna, är dock uti samma Convention Kongl. Majit förbehållet, att återbekomma de för dylika Räntor utevarande Coupons, under loppet af Tio år, eller förr, om sig göra låter. Emedlertid heror på Eiqvidations-Committéens ansvarighet att dem indraga; Och, som de på Holländske Creriitorerne öfverlåtne Sveriges fordringar hos Frankrike blifvit, genom Committéen, anslagne till inlösen af iftågavarande Ränte-Coupons, så förmodar Kongl. Majit, att desse Coupons, hvilka redan, till större delen, lära vara hos Committéen deponerade, skola återbekommas, när en gång nyssnämnde fordringar hunnit realiseras och Coupons-ägarne kunnat förnöjas af dymedelst inflytande medel. Emedlertid har, genom de i Conventionen intagne uttryckeliga förbehåll, all garantie blifvit Svenska Staten beredd, orri än, emot all sannolikhet, de å förra Statsskulden i Holland lydande ofvannämnde Ränte-Coupons aldrig skulle komma alt återlemna*. Stuts-Utskoitets Betänkanden. »93i Efter sålunda meddelad öfversigt af den verkställda Eiqvidationen af Rikets förra Skuld i Holland, later Kongl. Majit nu till Riksens Ständers Stats Utskott öfverlemna, jemte Conventionen derom af den 31 December alla de Handlingar och bevis, som, tillika med de inlöste och öfvej korssade Partial - Titlarne, utmärka och bestyrka, att Skulden blifvit, på otverenskomrnit sätt, och till behörig man, betald och till fullo liqviderad, samt att alla anspråk emot Svenska Slaten, i och för denna Skuld, såmedelst _ äro lagligen och för evärdeli* ga tider dödade. Desse Handlingar och Bevis äro: no
Vill man i et 3 38 Bev.-Lagsamt Allm, Bssv.- och Ekon.-Utskcitans Betänkande, N:o 11. proclamera en allmän strafflöshet för hegångna brott, så måste man medgifva ransakning; och vill man åter ej upphäfva all effect af och verklighet i ransakningen, samt förvandla den till ett tomt gyckel, så måste man äfven i hus och boningar medgifva visitation efter så väl brottslingen, sorn corpus delicli. Att bestrida samhället denna befogenhet., är att neka de enklaste och första rätts-principer, de eviga grundvalar, uppå hvilka all mensklig sammanlefnad hvilar; är att upphöja den enskildes godtycke öfver det helas rätt, att fridlysa brottet såsom ett majestät, inför hvilket lagarne skola buga sig. Också har väl näppeligen någon stat funnits, der icke en sådan undersökningsoch visitaticns-rält varit i Lag uttryckligen stadgad. I Sverige erkänner allmänna Lagen utan inskränkning en sådan visilations-rätt uti Irenne vidtomfattande categorier: för efterspaning efter stulet gods, förundersökning efter falskt mått, mål och vigt^ och till åstadkommande af upplysning i gröfre brottmål. Äfven vår Ekonomiska och Polislagstiftning stadgar för en otalig mängd af händelser en sådan undersökningsfält, och ingalunda blott i Tull-mål, eller för åstadkommande af bevisning utaf begångna öfverträdelse!’ af Tull-lagarae. Såsom ett talande exempel behöfver blott åberopas nu gällande Förordning, rörande Brä-nvins-bränningen of den ip Juni i835, hvilken, uti 5p §., medgirver visitationers anställande, utan att auställarne ens äro underkastade ringaste ansvar, ifall några förbrytelser icke kunnat vid visicalionen upptäckas.
Desse medel äro likväl icke af beskaffenhet, att de kunna betraktas såsom tillgång för framtida aflöningsanvisningar, och StatsUtsk. hade således icke bordt taga dem i beräkning för detta ändamål. Jag anhåller derföre om återremiss af betänk, med yrkande, att Utsk. måtte förändra sin hemställan sålunda, att i st. f. 3,920 r:dr 32 sk., hvilka ansetts kunna besparas af allmänna magazins-kont:s anslag, denna besparing bör uptagas till hvad den rätteligen bör utgör nemi. 1,345 r:dr 16 sk. och K. M. bemyndigas, att af magazins-kont.-s anslag, sedan denna besparing för verkets tjenstemäns aflöning och besörjandet af göromålens jemna gång afgått, använda återstoden med 5,096 r:dr 32 sk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om StatsUtsk. antagit den mening, Hr Sandströmer här uttryckt, hade i och med detsamma den af K. M. ad interim antagna lönereglering för Stats-kont. godkändts, ty då skulle alla de Rimmer, som i Staten uptagas, äfven Den 26 April f. m. 133 fyllas genom ordinarie Statsanslag, Så har likväl icke varit Utsk:s afsigt, och derföre har Utsk:s förslag icke eller kunnat blifva i öfverensstämmelse med Hr Sandströmer mening; ulan Utsk. har endast afsett, att R. St. icke borde förminska de medel, K. M. ansett behöflige för ärendernes gång inom Slatskont., hvarföre Utsk. ej heller föreslagit hela det Statsanslag, som kunde erfordras för lönernes bestämmande till de belopp, K. M. i den provisionella Staten ansett nödigt. Den af K. M. interims fastställde löne-staten, kan icke f. n. med de disponibla tillgångarne utgå lill dess fulla belopp. Hiirförut an ansåg StatsUtsk., att, i följd af den äfven vid denna riksdag anliängiggjorda ränteförenklingsfrågan, tjensterne inom
B:ko för hvarje lass; att dessa hemman oell lägenheter till största delen, med iakttagande af de särskilda föreskrifter, hvilka för ett eller annat hemman eller lägenhet kunde genom äldre upplåtelsebref vara stadgade, blifvit upplåtna emot vilkor, hvilka, enligt ett den underdåniga skrifvelsen bilagdt tryckt formulär, innefattade hufvudsakligen skyldighet för innehafvarne att, enligt Lag och Husesyns-ordning underhålla och, när behof göres, nybygga husen, så väl i mansom ladugården, att försvarligen häfda, dika, rödja och vårda egorna, att icke bortföra foder eller skogseffekter från hemmanet eller lägenheten, att utgöra alla dermed åtföljande onera, att, om deremot brytes eller räntan ej årligen betalas, utan större eller mindre rest åsamkas, hvilken icke inom 2:ne eller 3:ne års förlopp till fullo afbördades, sin städje-och besittningsrätt jemte all åbyggnad,-med förbättringar, utan lösen afträda till hospitalet, hvilket jemväl skulle ega rum, om innehafvaren utan arfvingar med döden afgick ; hvaremot, om städjeoch besittningsrätten skulle på annan öfverlåtas, densamma borde hembjudäs hospitalet, som, i fall Direktionen ej för den betingade summan inlöser städjeoch besittningsrätten, eger utbekomma den i Kongl. Brefvet den 21 Juli 1813 fastställda rekognitions-afgift, 3 procent af köpesumman: dels anfört: att det skulle för Hospitals-inrättningen vara högst fördelaktigt, om skatteköp kunde genom allmän författning tillåtas för alla under städjeoch besittningsrätt upplåtna, hospitalet tillhöriga hemman, enär, om samma grunder dervid komme att följas, som för det anmärkta särskilda hemmanet blifvit tillstyrkt, och samtlige innehafvarne deraf skulle vilja sig begagna, hospitalet derför skulle komma att tillgodonjuta värdet af 4,587 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, 6,120 lass sand och omkring 14,733 R:dr 6 sk. 10 rst. B:ko, och således, om spanmålen beräknas till endast 6
Det torde väl ej gillas af alla, hvad jag nu välment yttrat inig, för att bestrida vi* Den 8 Maj. dare tillskott af det Allmänna till Canal* arbetet, och i synnerhet att i sådan afsigt fabricera nya Sedlar: någon torde väl ock föreställa sig, att, om jag sjelf vore Actieagare och Directeur för CanalBoIaget eller dess Discont, eller ock bada delarna, samt derjemte ägde tillfälle att i handelsväg kun. na årligen förtjena något betydligt i provision för de varor Verket genom min för. sorg kunde erhålla, så skulle jag sjunga ur annan ton. Härpå skulle jag väl tryggt svara Nej, ty det strider mot mina principer; men utan att göra mig till ett helgon, skulle jag önska alla tänkte lika med mig i detta fall. Om jag med detta långa Memorial tröt. tadt Eders Excellence samt Höglofl. Ridder. skåpet och Adeln, så väl i afseende på möjligtvis alltför liten kännedom af detta i vårt fattiga land entamerade Herculiska företag, och dertill ett förfärligt afbrott i vältalighet samt vackra, tröstande och lifgifvande Ord och Meningar, jemfördt emot de stora talen, får jag ändå vara nöjd med min lott, enär mina tankar i detta ämne till Protocollet bli förvarade; men ännu nöjdare skall jag bli, om, i fall af så vidsträckt be. gifvande åt Götha Canal-Verket, som nu sökes, Riksens Höglofl. Ständer ej framdeles finna de olägenheter, för hvilka jag högligen fruktar, af syn för sagen. Till det Utskott, som kommer att e - 828 Den g Maj. mottaga CanalBolagets Framställande, med dertill hörande projecter, får jag vördsammast anhålla mina här i ödmjukhet anförda tankar måtte få blifva följaktiga. Remitterades till Statsoch Banco-Utskotten. Herr af Uhr, Carl David, uppläste följande : Utan fördom och egenkärlek för de satser jag yttrat uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plena, den 20 Mars och 4 April, har jag med noga uppmärksamhet genomläst Grosshandlaren Herr CommerceRådet
Skrifvelse N:o 164. och alltså föreslagit, alt 3 och 4 §§ af nu gällande taxe-underrättelser måtte lemnäs utan annan förändring, än att i den sednare läsietals-afgifterna, nu bestämda till 12 och 36 sk. Banko, utfördes lill 40 öre och t R:dr 20 öre Riksmynt. Vigter) al de skäl, sora al Rommitterade blifvit för deras förslag i förevarande, afseende anlörde, kan, i Rikets Ständers tanke, icke underkännas. Det torde väl, hvad Frankrike beträffar, vara möjligt, alt underhandlingar örn borttagandet af de undantagsbestämmelser, sorn derstädes mot Svenska fartyg nu tillämpas, skulle kunna främjas genom ett samtidigt erbjudande för delta lands fartyg, när de hit ankomma, af fullkomlig jemlik het. i behandling och rättigheter med landels egna; men del är å andra sidan icke helier oantagligt, alt en pä förhand visad benägenhet att gynna och befordra franska skeppsfarten i Sveriges ,hamnar skulle, till ernåendet af berörda önskvärda mål, lika eller, kanske ännu mera verksamt bidraga. Och då i allt fäll det synes vara med landets sanna bästa mera öfverensstämmande att begagna den förmån, som står att vinna medelst underlättandet för franska fartyg att hit införa detta lands produkter samt alt här ilrän afhemta svenska exportartiklar, deraf billigare kostnad för de förra och utvidgad afsättning lör de sednare skulle blifva en följd, än att uppoffra en sådan lörman i oviss förhoppning alt genom denna försakelse kunna framdeles bereda en änuu större fördel, hafva Rikets Ständer ansett, att, i enlighet med del af Kommillerade i ämnet afgiliia förslag, 3 och 4 §§ i tulllaxe-underrätlelserna böra erhålla den lydelse som bilagde taxe-förslag utvisar. Det i afseende å tull-behandlingen af inkommande varor, som skola efter viss procent af värdet lörlullas, derom nuvarande 5 § innehåller föreskrift, af E. K. M:l, i enlighet med Komrnitterades hemställan, föreslagna förändrade stadgande, hafva Rikets Ständer bifallit.