Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A Jern-Contoirets dito samt å Magazin3-Directionens Creditiv Sedelstocken är alltså under desse åren minskad emot hvad den af Riksens Ständer 1818 calcuierades vara, roed ej mindre än R:dr * Hvarmed sammanlagd den alltså nu hade utgjort, och hvad stund Konungen återlemnar Piastrarne samt Discontens med de flere Creditiven uttagas, verkligen utgör . Då man dock bör antaga, att å MagazinsDirectionens Creditiv minst . ... 150,000. A Commerce-Collegii Creditiv omkring , 150,000. A Jern-Contoirets dito dito • 200,000. samt å Banco-Discontens dito äfven circa 640,000. 'Alltid kunna anses böra vara att tillgå med tillsammans circa Så blir dock enligt 1818 års Riksens Ständers beräkning totala Sedelstocken vid 1822 års slut omkring Och om härifrån drages hvad Ultimo Decemb. 1822, inberäknadt uti denna, stod utlånt på Guld och Silfver R:dr 178,000. i Lane-Banco Capitaler , , 400,000. och på Våg-effeCter, samt Fahlu-Bergslags Sedlar 1,422,000. Så blir Sedelstocken derförutan Netto R:dr Finance-Beredningen har nu föreslagit den att hädanefter hållas omkring R:dr Oberäknadt hvad som är utlånt på Guld och Silfver eller mynt . 200,000. 400,000. 4,5*7,000. 3 3,440,000. 1,140,000. 32,300,000. 2,000,000. 30,300,000. 30,000,000. bara Metaller, som kan calculeras till Låne-Banco Capitaler .
Oct. P. 98, 111, 131. — ytterligare angående en utvidgad Fribrefsrätt för Städernes Magistrater. Aug. Sept. P. 4- — angående eftergift i Bevillningen för brandskadade Innevånare i Borås och Norrköping. Julii P. 1240. Aug. —- om en enda Taxeringsförrättning emellan, hvarje Biksdag. Julix P. 1240. Aug. P. 131, 196. — angående den af Städerne utgående Saluaccisen och dess upphörande. Aug. Dec. P. 5. Dec. 2 A. P. i63. 66 BevillningsUtskottets Betänkande!), Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial, om sättet för kostnadernes bestridande till Hans Kongl. Höghet KronPrinsens förmälning och verkställde utländska resa. Aug. Oct. P. 98, in, 131 - — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande de å Brandförsakrade hus i Städerne samt Bruksegendomar föreslagne värderingssätt. Aug. 3 A. P. 354. Sept. P. 98, in, 131. ■*— om lindring i Bevillningen för brandskadade i Madängsby af Wartofta Härad och Skaraborgs Län. Aug. 2 A. P. 254. Oct. P. 99, ii3, 133. — 1 anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående den af Städerne utgående Salu-accisen och dess upphörande. Aug. 2 A. P. 254- Sept. P. 112, 3o5,369,389,444' Oct. P. 98, in, i3i. — med voteringsproposition, i afseende på värderingsgrunden till Bevillningens utgörande af brandförsäkrade hus i Städerne. Sept. P. 369, 389, 444* Oct. P. 98, m, 131. — med voteringsproposition, rörande den af Städerne utgående Salu-accisen.
Upplästes till justering och godkändes följande voler.propos. Den som bifaller BancoUtskis i mein. N:o 55 gjorda inbjudning till instämmande i Ulsk:s af PresleSt. gillade förslag ali 62 § af utlåt. N:o 44, voterar ■ia; Den del ej vill, voterar ne j; Vinner nej, vidblifver R. o. Ad. sitt förut i fråga om nämnde förslag fattade beslut. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 35. Nej — 3!). Uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. godkände B. o. Ad. de af Utsk. i fråga om 62 § föreslagna voler, proposir. 35:1 e punkten, ang:de 63 §. B. o. Ad. vidblef sitt i ämnet fattade beslut och godkände de i denna punkt af Utsk. föreslagne voler.propos:r. 36 punkten, innehållande anmälan, att öfrige i mern. N:o 56 icke omförmälde §§ af utlät. N:o 44 blifvit af samtlige liiksSt:n gillade. Lades till handlingarne. Hr von Hartmansdorff, A ug.: Jag nödgas i Utskts betänk, anmärka eli ord, som, efter hvad jag förmodar, är ett skrilfeb, och kan rättas af BancoUlsk:s egne ledamöter. På sidan 11 svnes det sorn hade man förexlat tid och rum; der står nemi.: närvarande belopp, i st. f. nuvarande belopp. Beloppet är aldrig, med undanlag af den ringa del, sorn ligger i cassan, närvarande utan frånvarande hos läntagarne ; det skall sålunda tydeligen heta ”nuvarande lopp”. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkäunagaf, det han och de öfrige BiksSl:ns Talmän, till följd af dem lemnadt uppdrag, till H. M. Konungen framburit KiksSltns und. önskan att få aflägga en und. uppvaktning för att lyckönska K.
En sådan egenskap behöfver nödvändigt att verka i förening bos samteliga invånare i detta Land, som ej allenast påkallar hjelp för mångfalldiga brister i vår allmänna hushållning, utan ock omöjligen kan länge umbära sådan hjelp, förutan stor våda för sitt sjelfbestånd, Denna allmänna medborgerlighet tillåter icke inskränkningen deraf endast till befrämjande af en viss större elier mindre landsorts eller districts särskildta intresse: den fordrar befrämjandet af Statens gemensamma bästa, och allvarsamt bemödande mot allt hvad som är hinderligt deremot. - Der löcala interesse» strida mot hvarandra, bör man vänta att individuelä kraften ifrigt arbetar för sig } men allmänna Författningar jemka moget och Visligen emellan dylika strider, och dertill åliggér i synnerhet Konungens Embetsoch Tjenstemän, att hvar och en i sin mån bidraga genom oveldiga upplysningar och kraftiga åtgärder. Herr Grefve Rosen har, såsom Landshöfding i Götheborgs Och Bohus Län, säkerligen åsyftat sitt Fäderneslands allmänna väl, då han med värma sökt dels att ursägta vissa missbruk af de stora handelsförmåner, söm Götheborgs Stad åtnjuter, dels mildra omdömet om försummelsen af vissa angelägna skyldigheter dervid, såmt framför allt bevisa, att den i Götheborg begagnade oinskränkta nederlagsfrihetett medfört väsendtliga fördelar för Riket. Jag har betalat min enskildta gärd af erkänsla mot Ridd, o, Ad, Prat. N:o J. 6. 34 Den 4 April. Herr Grefve Roséns yttrande, då jag på lika sätt rättvisar hans afsigter, som han rättvisat minaj men med lika offentlig upprigtighet, som Herr Landshöfdingen Grefve Rosen användt i sitt bestridande af mina yttrade tankar, förklarar jag, att långt ifrån att af dess ofvannämnde Dictamen kunna hämta ett enda verkligt skäl att ändra min redan yttrade öfvertygelse, jag ej en gång funnit någon anledning att tvifla, det jag har rätt och sanning på min sida.
\ Hans Majit, som med en del af sina juveler liquiderade den skuld, som han i egenskap af Regent, under FörmyndareStyrelsen gjorde, för den Representation Rikets värdighet påkallade, skulle säkerligen med lika ädel sjelfförsakelse, hafva iakttagit fullkomlig lystnad, om icke Riksens Ständer opåmindt hade gjort den reflexion, att då Penninglöntagare, som redan till numerairen erhållit förökade anslag, likväl genom myntets försämring sakna nödig utkomst, måtte StatsAnslaget för Konungens egen Höga Person och Kongl. Hofhåilningen vara så mycket mera otillräckligt som Hans Majit åtnöjt sig med en äfven till nominala beloppet vida mindre summa jin f. d. Konung Gustaf Adolph och Hans Majits Glorvördigste Herr Broder, Högstsalig Konung Gustaf III. innehade. Herr Zibet yttrade sig ej anse Utskottet kunna pröfva och decidera om Riks - Den 7 Juli. f. In. Ståndens röst. För öfrigt, om ock Kongl. Majit sjelf skulle vara nöid med anslaget ifrån nästkommande års början , är han likväl en gammal person , och då osäkert är huru många hans dagar kunna blifva, synes det ej vara olämpligt oin Han genom anticipation af detta anslag skulle åtnjuta ett vedermäle mer af Riksens Ständers un» dersåtliga tillgifvenhet. Friherre Boye, Ludvig: Jag anser äfven, för min del, det beslut som ExpeditionsUtskottet nu uppsatt vara det sorn sluteligen bör blifva det rätta; men det förefaller mig klart att, för att expediera det samma, liar Utskottet likväl utöfvat en pröfning af de 2:ne Ståndens Laglighet i behandlingssätt; och denna pröfning tror jag aldrig bör tillhöra ExpeditionsUtskottet. Nu är pröfningen rättvis; men en annan gång kan den blifva orättvis ; och prejudicatet är derför i alla fall farligt. Jag tillstyrker alltså äfven att frågan må hvila. Herr Pahlman:
en g å n g julesång ängdaskara! flämtade, det gälde både styrka och förakt för hett tenn att sätta julgröten ordentligt på julborden. Ingen följde denna akt med spändare uppmärksamhet än en af husets yngre döttrar; hon grufvade sig för det, som nu ålåg henne att utföra. Husfadern fattade den konstrikt arbetade silfverkannan, slog tillbaka dess tunga lock, å hvars dubbelskifva scenen emellan Euth och Boas vid axplockningen var afbildad, och en reflex från det invändigt förgylda dryckeskärlet spelade öfver mannens energiska ansigte. » Vi fira julafton här i qväll, » sade han glädtigt, » men vi fira tillika en flickas fö- delsedag och en karls namnsdag. » De nykomna tjenarne stirrade frågande på husbonden; de, som voro äldre i gården, nickade förtroligt bort mot qvinnobordet, och husmodern gaf en vink åt » födelsedagsbarnet » att framträda till högsätet. » Här är allas vår moder, » fortfor husfadern; » der nere sitter Adam — Adam Mark, som i qväll firar sin namnsdag bland oss. Jag dricker honom till med tack för hans goda vård om min boskap, och hon, min dotter, som i qväll firar både namnsdag och födelsedag, skall bjuda Adam först och sedan alla er andra kannan för att dricka Adams och Evas skål! » Det var tredje julaftonen, som den nu trettonäriga flickan skulle utföra denna ceremoni. De två förra gångerna hade hon ej kunnat undertrycka en rysning, när hennes namn nämdes i samband med den trumpne, skallige gubbens, och det var äfven nu med darrande händer hon emottog ölkannan. Men nu visste hon, att någonstädes i en koja borta i kyrkbyn satt en qvinna med två gossar, Adam Marks barn, hvilka hon aldrig vågade kalla för sina, på det ej faderns vanfrejd skulle återfalla på dem. Blott husmodern dristade sig att i enrum med gubben nämna hans familj, men det skedde blott när hon nödgades uppmana honom att, hellre än att snatta åt barnen, öppet mottaga lifsmedel åt dem och deras mor.
otåliga längtan att personligen f&amp; uttrycka min tacksamhet för de skö- naste ' och heligaste njutningar den fosterländska vitterheten p i lång tid förskaffat niig. Sjelfbiogrnfiska nneckiiingar, href och efterlaiii D I. s. 156-159. iinde akriftr, ntg. af Ch. B-r. ~TJnglaiiblicli! Wie! ein solclies Nädchen hatte mein Land und ich, lind ich erfah.r ' es lieiite m! z ersten 1SIIa1? » Så utropade Don Carlos och fann sig dock bedragen! J a g hter vet ganska bestämdt, på h e m jag tror. En kvinriolistig behaglärd skönhet som Eboli, kan väl iind.er några ögonblicks samtal spela en frain mande person; nien en skaldinna, sådan som dessa » Teckningars » ar hon och ingen annan; hon ar i snillets lek och allvar likasom i alla lifvets förhållanden, öfverallt sann, oskyldig och trogeii sina inre in~ifvelser. Se där, min ädla välgörarinna! min tippriktiga trosbekännelse. Jag ar stolt diiröfver, att - &amp; r vitterhet äger en sådan författarinna! nien det är förödinjukande för våra konstdomare, att er första del sedan två år har kunnat lefva så i tysthet ibland dem, utan att någon har anat den blygsamma frainlingeiis höga börd och medbragta rikedom. Men också har ni så hållit er inom livardagslifvet, och där synas dessa herrar ej uppsöka diktens rike, utan förmodligen på storlefnaclens stenlagda borggårdc-r. J a g smickrar mig med att kanna det bästa af alla länders vitterhet, och jag trot-sar dem alla, att i det af er valda slaget liafva frambragt skönare och sannare taflor, ej blott af verkligheten, iitaii äfven af den iirbildligrr värld, som lefver och andas inom oss.
Först red Klinckowström, och var han så drucken, att han måste hålla sig fast i hästmanen. Bakom honom framskymtade konungen och hertigen af Holsten och ett tiotal andra ryttare. Alla hade klingorna i handen och alla utom konungen voro i blotta skjortan. Han var tokig af dryckjom, och med värjan stötte han in fönsterrutorna och lyfte af skyltarna och högg i trädörrarna. Nu fanns i hela vida världen ingen, som han behöfde lyda. Nu kunde han göra hvad som helst, hvad som föll honom in, och ingen skulle ha ett enda ord till förebråelse. Man skulle bara våga! Vid kvällsmålet hade han slagit faten ur pagernas händer, och kastat krokanbitarna på kamraternas kläder, så att de hade hvita märken som efter snöbollar. Nu var det gamla odrägliga förbi. Gubbarna kunde gäspa och harkla sig vid sina snusburkar bäst de behagade. De hade icke längre annat att beställa än att vara narrar. Åt ungdomsmodet och glädjen vigde han sitt gamla björnrike. Hela Europa skulle häpna! Nu var han herre öfver allt Sveriges land! Emellertid hade den okända pagen lagt sig på marken i kyrkogårdsporten, och gesällerna nöpo och slogo af hjärtans lust och grepo efter strupen. – Wer da? – ropade konungen och satte efter gesällerna, som genast flydde in mellan grifthällar och kors. Han var hack i häl och stack den ene flera gånger i vänstra armen, så att blod droppade. Slutligen lyfte de till värn en af plankorna vid barberaränkans till hälften igenfyllda graf. Då vände konungen skrattande och red tillbaka till grinden. – En af de våra? Hvad? – sporde han den okände, som åter hade rest sig upp. – Är du så pirum, att du inte ens kan vår lösen: Snus på perukerna! – Schadet nichts! Sitt upp bakom vår vän Klinckan och håll honom fast på vallacken. Framåt! Sjungande och hojtande jagade den skjortklädda skaran vidare uppför gator och backar och viftade och räckte lång näsa åt de yrvakna människorna, som kommo i portarna.
Ridd. o, kel. Fröt, XI Band, 49 Ven iS Decemberf m. Herr, Grefven och landt - Mars\cilken hemsfälllde , om Riddcrskapet och Adeln behagade gilla Utskottens yttrande, att fast egendums försäljning å Lotteri må anses skadelig och således böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet afstyrkas, med förklarande, att de af Utskotten framställde Lag-förslag i följd deraf bära förkastas. Ropades Ja och Nej. Herr von Hartmans dorff begärde votering. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om icke, sedan votering nu blifvit begärd, doritra-propositionen kunde innefatta Ridderskapets och Adelns instämmande i BondeStåndets beslut , hvarigenom fast egendoms försäljning å Lotteri blifvit förklarad icke medföra skadeliga följder, och ärendet således böra, utur denna synpunkt, till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Friherre Cederström: Det ar val i sin ordning, att Utskottens Betänkande blir Ja-proposition, och att de, som hafva andra meningar, få ruin för dem i Contra-propositionen. Att afslå sjelfva hufvudsaken och bifalla Lagförslaget , är långt ifrån inconseqvent. Afstyrkandet i hufvudsaken kommer deraf, att Oeconomie-Utskottet deltagit i frågans handläggning, och att La g-Utskottet aldrig dermed kunnat b fatta sig. Den /5 December f. m. Herr von Hohenhausen: Jag anhåller få fasta uppmärksamheten dervid, att Utskottens Betänkande lika litet innefattas i den ena framställningen , som i den alidia , och jag ser icke, huru detta kan blifva möjligt, när den erkände principen vetter åt höger, och Lag-förslaget åt vänster. Jag afstår ifrån att yrka frågans delande, och tror, att bägge meningarne kunna i en proposition förenas, nemi. bifall till den föreslagna underd, framställningen, och afslag på det deremot stridande Lag-försiaget.
Direcreur öfwergätt genom ett af Eapiratnen Lö^s kkiiip LckZckls emot ho^ nom gjordt angifwanbe; dock att Sterbhusdelägarne utan Kronans grawation stola upprätta ock) wld berörde lids förlopp uti godt och fullkomligt ständ til! Kronan älerlemnc» delta Fistewerk. Motala 2ldl - Fiske ibidem— Det härä utfärdade arrende - controct är stäldt pä 6 är och upphör med äe r8tZ uti,arrende erläggas härföre ärligen 2 Litzpund Ahl och 25 R.dr i penningar. Swinruna Skjärs Brono - Fiske ibidem. — Arrendet hära är, stäldt pä 6 är och upphör med är 1812. Arliga arrende-summan härföre är 27 R:dr 5 §. Stora 0^ Lilla Röhnens Rödingo. Fisken i Nerike, giftva j ärligt arrende 7 R dr 24 H.; och upphör det derom flumé conlrack stälkdt pä 6 är, med är i8lZ. Bbgewlks 7 Strömmars - Fiske pä Gottland. — Det härom utfärdade contract, ställdt pä 6 är, upphör med i-en-waronde är 1829 ; arrende-summan är 2Z R-dr ärligen. Skens ähl - Fiske k Rrouobergs Län, gismer i ärligt arrende R:dr 16 8 , och upphör det den 21 December 1828 flutne eonk-act med är 1824. Thu, Den ro Januarik. 5zr Thurefors Lax-Fiske i Talmare Län, Nyttjas af kringliggande Hemmans , ägare, enligt Kong!. Nesoluiton af den 26 Februarii 1762 och erlägges en arrende, summa af iz R:dr ärligen. Turafors Lax, Filke i Jonköpings Län, sifwer i arrende 5 R dr ärligen och upphör dtt derom pä 6 ar ingängne contrakt med är 1812.
Suudhets - collini föreslog just derföre en sådan lönförhöjning för de extra prov.läkarne, att desse sednare ej måtte behöfva den lön, sorn de nu såspm bataljonsläkare få, men StatsUtsk. har, utan att vilja föreslå tillökningen, dock velat borttaga rättigheten till förenande af dessa tjenster. Jag kan försäkra R. o. Ad. samt StatsUtsk., att örn delta sker, blir det ingen möjlighet att besätta extra-prov.läkare-platserna. Det bar mött många svårigheter hittills, och det kommer att blifva alldeles omöjligt, om man med alltför små löner vill placera i vårt land mångå läkare. Extra-prov.läkarebefattningen i Herjeådalen har t. ex. icke kunnat besättas nied legitimerad läkare, oaktadt förnyade annoncer örn ledigheten, just emedan den extra-prov.läkare»löuen icke är D c n 5 M n j f. m. mera än i5o r:dr. Ingen läkare kan dermed vara belåten, och landet är så fattigt, att det ej på sin bekostnad kan underhålla en läkare. Jag anhåller således, alt R. o. Ad. samt StatsUtsk. ville behjerta dessa omständigheter och, så vidt man önskar att få en bättre ordnad läkarevård i våra provinser, måtte bifalla det K. M. nåd. begärt, eller ock återtaga förslaget om und hemställan mot den fortfarande föreningen af extra - prov.läkareoch bataljonsläkare-befattningar. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Hr Ekströmer, och tror att antingen måste man låta det hittills varande förhållandet fortfara, det nemi. alt båda befattningarna kunna förenas, eller också måste man anslå högre arfvoden eller löner åt extra - prov.läkare. Jag skulle betvifla att det kan vara R. St:s eller StatsUtsk:s rätt, alt göra något sådant förbud emot tjensters förening, emedan det lärer bero af Konungen att förklara, huruvida en tjensteman för en af dessa befattningar äfven må kunna begagnas för den andra.
Man kan svårligen göra sig ett begrepp om huru ett helt 44 /Lag-Utskottets Utlåtande , N.o 1/jH - Slagverk skall kulina framgå och fastställas, så vida hvarje detalj deruti kan blifva underkastad återremiss, antagande, förkastande eller ändring inom serskilda lagstiftande församlingar, de der hvar lör sig-, men samtidigt, åro dermed sysselsatte. Ätt vidtaga mått och steg, hvarigenom på ett eller annat sätt en större, om ej en fullkomlig gemensamhet i öfverläggningar •och beslut kan vinnas, torde således blifva nödvändigt. Delta kunde måhända verkställas antingen genom alla Riks-Ståndens sammanträde på ett rum, både för öfverläggning och beslut, de sistnämnde dock under förbehåll af hvarje Stånds egna beslutande rätt, eller derigenom att alla de slutliga åtgärderne, vare sig att sammanjemka stridiga beslut, eller att granska väckte frågor om ändring eller borttagande af föreslagne lagbestämmelser, och derefter redigera lag-texten, uppdrogs och anförtroddes åt ett talrikt Utskott eller en stor Nämnd af Ledamöter 'från alla Stånden, sorn, med Rikets Ständers rätt, skulle slutligen fastställa lag-texten. Inseende de svårigheter., som representationens nuvarande sammansättning och arbetssätt skulle lägga i vägen för lagverkets fortgång , liar Herr Petre, uti sin till Lag-Utskottet remitterade motion , hemställt, att Utskottet måtte uppgifva de jemkningar i Grundlagarne, sorn erfordras, för att sätta Rikets Ständer i tillfälle att, utan hinder af onödiga former, vidlaga de på dem ankommande åtgärder, som kunde leda lill det nya lagverkets antagande.
Utestående vexlings-förskott, , inlöste otydlige sedlar och metalliska värdet i Riksgälds-Kontorets utelöpande kopparskiljemynts-polletter — samt i Credit: Bankens Guldoch Silfx er-tillgång, förvandlad i Riksdaler Banko, tillika med det belopp, hvarmed Sedeloch Depositions-skulden öfversteg sistnämnda summa, nu mera upptager i Credit Bankens Guld och Silfver-tillgång, förvandlad till Riksdaler Banko, jemte den summa af 20,000,000 r:dr nämnde mynt, hvarmed sedelstocken, jemlikt 124 § Banko-Reglementet, högst får öfverskjuta metalliska kassan — samt i Debet: a) utelöpande sedlar, b) Behållning å räkningen för kopparskiljemynts-polletternes infriande, c) Innestående medel på öfriga räkningar i Depositions-afdelningen, och d) återstoden af de hos allmänheten åren 1830—1837 för Handels-och Närings-Diskonten upptagna lån, efter afdrag från den sålunda uppkomna sammanräknade summan af kreditivet till Riksgälds-Kontoret, Vexlings-förskott till landsorterna, inlöste otydliga sedlar samt metalliska vär - Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 7 det af Riksgälds-Kontorets utelöpande kopparskiljemynts-polletter, med utförande slutligen af skillnaden emellan den sålunda utrönte sedeloch depositionsskulden samt det belopp, hvartill sedelstocken, enligt sistnämnda § beräknad, högst får uppgå. Då härigenom det med ifrågavarande uppgift afsedda ändamål, att klart och fullständigt visa, så väl Vexel-Bankens, som metalliska kassans ställning, i allo vinnes, har Utskottet gillat den sålunda förändrade uppställningen. §. 2. (1847 års Rev. Ber. § 4. Banko-Fullmäktiges Berättelse pag. 7 mom. 2.) Uti berörde Revisions-Berättelse omförmäles en, enligt Fullmäktiges förordnande, vidtagen förändring uti uppställningen af hufvudräkningen till öfversigten af Bankens hela ställning efter hvarje års bokslut.
Herrarne hafva icke heller här, för framställandet af sina kritiker, Utskis ledamöter af de öfriga Stånden framför sig, så alt klandret äfven i detta afseende är så mycket mindre på sitt ställe. Jag tror det således vara olämpligt att, på sätt en talare, icke för första gången, icke för andra gången, utan måhända tredje eller fjerde gången gjort, här yttra sin obelåtenhet med electorernes förfarande i afseende på sjelfva utsk:s-sättningen, och det torde tillåtas mig, med föranledande deraf, alt för sista gången förklara detta yttrande af missnöje i högsta måtto olämpligt, isynnerhet med hänsigt till det sätt, hvarpå denna missbelåtenhet blifvit framställd, då jag, under fullkomligt åsidosättande af egen personlighet, vågar påslå, alt R. o. Ad. icke behöfver blygas för någon af sina ledamöter i detta Utsk. Jag har åtminstone under min långa riksdagsmannabana beständigt sett mina politiska motståndare fylla Utsk:n, och jag har fått åtnöja mig dermed, under iakttagande af aktning för deras personligheter. Frih. Boye har yttrat sin förundran öfver Utskrs djerfva tilltagsenhet, (som, efter hvad jag vill minnas, orden folio) att Utsk. i sitt förslag uteslutit 1 14 §:n Reg.F:n. Jag ber alt få möta detta yttrande blott med den ödmjuka hänvisning lill det grundlagens stadgande, som bérättignr Const.Utsk. att till Ständerna inkomma med förslag, utan någon slags föreskrift huru dessa förslager böra vara beskaffade. Således är det på grund af den gifna grundlagsenliga rättigheten, sorn Const.- Den 17 April e. m. n5 Utsk. afgifvit sitt förslag, de respective Stånden likväl förbehållet att antaga eller förkasta detsamma. Hr Lefre'n har yttrat, alt ståndsidéen icke borde undertryckas: jag frågar honom hvarföre han vid det afgörande tillfället gjorde ingenting för att befrämja bibehållandet af samma ide'e. Jag får påminna honom och Huset alt endast valrätten är definitivt afgjord, att den samfällda valrätten är afgjord, men valbarheten ingalunda.