Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. skulle täckas härtill lemna bifall, derjemte hemställt,' att, D e ii 19 M a j f. in. då testator icke ovillkorligen förordnat, alt de testamenterade medlen skola utlånas emot säkerhet af fast pant, samt Riddarhusets fonder redan äga ett ej obetydligt prnningebelopp oförräntadt, i brist af lånesökande emot fastighetsinteckning, de af framlidne Frih. von Liewen donerade 26,000 r:dr, derest inteckningssäkerhet ej genast kan vinnas för desamma, må, intilldess sådan säkerhet erbjudes, utlånas emot borgen af personer, kände för vederhäftighet och ordentlighet, med villkor, att de vid föredragningen af låneansökningarna närvar, ledamöter af directtn samtlige Sro ense om utlåningen, samt med skyldighet för directtn att, så fort ske kan och, om möjligt är, lill nästa riksdag, öfverflytta lånen i fastighet; men att den i 3 §:n 4 inom. af lånereglementet stadgade personliga ansvarighet hos de i beslutet deltagande directeiirerne för lånens återbetalning icke för förevar, undantagsfall må äga rum, helst i flera andra publika cassör förvaltningsmyndigheten äger rätt alt, utan solidarisk ansvarighet, besörja den anförtrodde medels utlåning och förräntande. Utsk. har, i anledn. af detta directtns mern., tagit kännedom så väl af det von Liewenska testamentet i dess helhet sorn af Ridd.Secret:ns och Ridd.Kamererarens utlåtrn i ämnet jemte directlns prot. derutinnan; och då Ulsk. jemväl för sin del linner syftningen af ifrågavar. stiftelse öfverensstämma med ett af de vackraste föremålen för direct:ns verksamhet, har Utsk. ej tvekat tillstyrka: att Ridd directtn må berättigas emottaga förvaltningen af den ifrågavar. von Liewenska donationen.
Den uprättade Mantalslängden, skall, på sätt Författningarne stadga, å allmän Sockne-Stämma uppläsas, och, sedan den genom påskrift af vederbörande Pastor eller den hans tjenst förrättar, samt tvänne närvarande Socknemän, blifvit antingen till enligheten med förhållandet styrkt, eller vederbörligen rättad, med sine Bilagor emoftagas af hvarje Församlings Pastor, hvilken alltsammans, att ytterligare granskas, till Socknens Berednings-Committe öfverlern nar. i 3. Om Berednings Commité pä Bandet. 1. Mom. Skattskrifvaren åligger, aft författa och till Konungens Befallningshafvande, BevillningsUtsh. Betänkanden. 223 under loppet af Januarii Månad, insända Förslag till Terminer för BeredningsCommitteemes inom Fögderiet sammanträden, hvilka så bestämmas, att Skattskrifvaren dervid kan vara tillstädes, och att förrättningarné inom April Månads Utgång må kunna fullbordas. 2. Mom. Konungens Befallningshafvande bestämmer, så fort sig göra later, Terminerne för Be ednings-Commiteernes sammanträden, så att de inom förenämnde tid må vara slutade. De Kungörelser härom, som öfver hela Länet böra utfärdas och uppläsas, skola innehålla bestämda föreskrifter, så väl oro de upgifter till Berednings Commiteen, hvilka den skattskyldige åligga, som hvad af Committeen sjelf iakttasas bör, v> o 3. Mom. A nästa Söndag derefter, skola allmänna Socknestämmor utlysas, till val af Ledamöter uti Berednings-Committeen. 4. Mom.
Maj:ts Nådiga svar , , Riksdags-beslutct O >»»»>»»»■) } » om det sa minas tryckning , Riksdagshandlingarj om anslag af erforderliga medel tili bestridande af utskrifning deråt fliks dagskos t nåd ei'ne, deras omedelbara bestridande genom Riksgälds-Contoret , » i afseende på ersättning till Herr Landtmarskalken ecb Herrar Talmännen , , , , , , , , , , » i afseende ä aflöniugen för ilen hos Riks-Stånden celi Utskotten anställde Canzli-personal och Vaktbet jening Svar på återremiss , , , , , » om minskning deraf för kommande Riksdagar > s ., » i afseende å slutliga best-immandet af ailoningeji till .Riks Ståndens x ~ i "i j N:o| N:o 4' 1 15 li 106 3 103 -— 4 1 34 S so i nu 4 1 568 — 4 1 593 — 10 2 6 IP 2 7 — 4 1 94 3 11 — 3 — 29 — 3 - 12 C> 14 .3 .30 73 3 — 27 73 3 — 27 3 28 53 — 8 17 (08 10 « 10 i 390 10 , 49 4 i 8 4 i 9 4 i 10 4 i 19 4 i 74 i 1,2 1-8 1-7 1-4 8 2-10 2-10 10 10-18 Riks-Ståndens Beslut. ccG rc - i B4 5. ov Ridd. O. AHeln. 1> BorgareStåndel. Bi ndeStåndet. V 40 gi 40 å. V 40 a. a.
Hit Elektprers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 1753 Hr Hedenstjerna, Wilhelm, från och med d. 2 Januari 1851 beviljade 3:ne veckors ledighet; och befanns dertill hafva blifvit utsedd : N:o 342 Frih. von Stedink Styrbjörn. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af suppleanter i Utsk:n, och hade dertill blifvit utsedde i Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottet: efter N:o 2025 Hr von Heidenstam, Johan Fredrik; N:o 1352, Hr Bongenhjelm, fullm. Gr. Lagerberg, Carl Sven Axel. i Expedi tions-Utskottet: efter N:o 2282, Hr von Printzencreutz Bernhard Wilhelm; N:o 1765 A. Hr Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht. Föredrogs StatsUtsk:s mern. N:o 7 med återlemnande af en dit remitterad af Nils Jepson från Malmöhus län väckt motion, ang:de förtydligande af K. Brefvet d. 4 Dec. 1830, ronde brefbäringsskyldigheten; och ansåg R. o. Ad. denna motion tillhöra Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s behandling. Föredrogs StatstUsk:s mern. N:o 8, innehållande anmälan om anledn. till anmärkn. emot föredragande Statsrådet och chefen för Sjöfors vars-Dcpart:tet. Denna anmärkn:s anledn. remitterades till Const.Utsk. Anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern. och utlåt:n. N:o 3, med den till rikets nu församlade Ständer af fullmäktige i Riksg:s-kont. afgifna berättelse; N:o 9, i anledn. af K.
Ad. med upläsande af de öfriga §§, i hvilka jag upgjort förslag till ändring, emedan de hvar för sig kunna anses vara af underordnad vigt, ehuru de föreskrifter, som de samfäldt innehålla, hafva för ändamål att förekomma underslef. Jag förbehåller mig endast att, så vida icke Hr Braunerhjelms system för distilleringen varder antaget, få i sinom tid framställa dem till föremål för pröfning, och tillåter mig nu begära propos. på följande förslag till 20:de §:n. ”Bränvinsdistillering må derjemte under tid, då bränvinstillverkning icke är tillåten, nemi. från 15 Dec. ena året till 15 Okt. det nästpåföljande, kunna såsom särskild näring utöfvas af den, som enligt 1 § må tillverka bränvin. Ansökning om sådan distilleringsrätt göres hos K:s Befh:de, med bifogande af bevis, som sökandens behörighet styrker, och upgift på stället, der näringen skall idkas.” Den 15 Juli f. m. 307 Hr Hjärne, Harald: Sedan R. St. beslutat, att bränvinsbränningen skall skiljas från jordbruket och blifva en fristående näring, tillgänglig för alla, ansåg jag det vara af stor vigt, alt, så vidt möjligt var, man lagstiftade lika för såväl städerne sorn landet, på det att stadsboerne icke skulle få skäl alt klaga öfver landtmannen tillerkände större fördelar i fråga om denna näring. När nu inom Utsk. fråga uppstod om en särskild distilleringsrätt emellan de omnämnde bränvinsterminerne, mäste jag motsätta mig en sådan, emedan jag ansåg det omöjligt att kunna föreskrifva så stränga vilkor i afseende på kontroilerne för landet, att missbruk kunde förekommas. Jag fann visserligen, alt kontroller kunde lättare utfinnas i städerne än på landet, men min öfvertygelse är och blir, att om man icke har en ständig tillsyn öfver distilleringsverken i städerne, skola missbruk der lätteligen upstå. Derföre ville jag icke tillstyrka en särskild distilleringsrätlighet emellan de särskilda bränvinsterminerne. Jag befarade vidare, alt R.
Irar i mänga är varit ur lrul. lin mägtig garanti för slafvens goda lelandling ligger i egarens eget vältörstädda interesse oell lättleten, den förra eger att undandraga sig en lärd leiru odling genom rymning frun ön. Dessutom irar allmänna tänlesättet oelr lrulet undergått en märllgr oelr lerömvärd förändring emot längre tider till Irala. 8ä väl egare», som siufven länner, att clerus lund laller pä att lossna oel genom domstolens i sednare tider lila tillämpning af straffen tor fria oel ofria lar den förut såsom lag i alseede pä slatvarne gällande rpltlara "(lodenoir " Oeksä är det troligen, i följd afatt föredraga sin ställning pä 8t. llartlielem v, framför den lian anser sig kunna ernri annorstädes, som slafven, oiikladt alla lockelser af de fi igiine s>ä Engelska öarne oell andia speeulanter pä ai laetai e, sä sällan Ileg:ignar de lätta tillfällen Iian eger, att öfvergifva ön, clä liäteonimunieationsi ne med de nära liggande eolonierne äro dagliga, oell ingen effeetiv bevakning Iian utöfvas tor att förekonima rymning. Ilian är 1802 läll ur >8/,2, liatva emlast omkring 80 slafvar r^mt, alt, i proportion till de anelie öarne oell r^mningaine derifrän, ojemförligt ringa antal, ellurn derstädes vida verksammare föi'sigtiglletsmätt deremot kunna vidtagas. 8nmman af de förs förstnämnde ar atvikne slafvar är jag för närvarande ej i tillfälle att Ilestämdt utgifva, men tror, att den onder de nästföregående 20 arén ej ölverstiger 15o. Nan Iean af allt detta sluta, att den ifrågavarande folk-klas^ens tillstånd slä 8t.
Enär nu K. lotteriet lemnar för arab, efter i5 proctts afdrag, 229Jggr och den enskilde 2,320 ggr, och K. lotteriet för utdrag lemnar |5 ggr, och den enskilde 200 ggr; så synes mig deraf bestämdt följa, att K. Nummer-lotteriets plan är lindrigast sagt olämplig. Hvad sålunda det K. Nummer-lotteriet beträffar, och då jag, i följd af hvad jag nu anfört, yrkar dess upphörande efter den plan, som hittills för detsamma varit gällande, anser jag mig skyldig att påkalla uppmärksamhetens fästande dervid, att allmänheten måtte om detsammas upphörande så lung tid förut underrättas, att icke rättsvidriga förhållanden må kunna uppstå emellan de cnskildta lotterierna och dem, som deri deltagit, på grund af hittills gällande författningar. Vidkommande slutligen de enskildta lotterierna, så är det klart, att, om sådana tillåtas, uppkommer dem emellan en täflan att medgifva de möjligaste största 'fördelar till vinst för allmänheten; dock böra dessa lotteriers dragningar verkställas af dertill förordnade Statens tjenstemän och under den strängaste controll på redlighet i planens uppgörande, dragningens verkställande och de åtagna skyldigheternas fullgörande, hvarföre jag vördsamt anhåller, att sedan frågan om enskildta lotteriers inrättande blifvit afgjord, och i händelse af bifall dertill, då få till Utsk. inkomma med förslag till de stadganden, som jag af erfarenhet funnit vara af behofvet påkallade, inskränkande mig för närvar, till att förnya hvad jag vid frågan om de utländska lotterierna - Den 4 Mars c. ra. 97 lierna — ehuru nied andra ord —*• yttrade, nemi. att hvarje Svensk medborgare må bibehållas vid rättigheten , att fullkomligt sjelfständigt få disponera öfver sin egendom; och då synes mig icke dermed rätt låta förena sig, att förbjuda en egendoms innehafvare att på för sig fördelaktigaste sätt, således äfven genom lotteri, realisera sin tillhörighet. Enär dessutom en allmän brist på penningar försvårar försäljningen, synes mig mindre väl betänkt, att äfven utestänga den möjliga utväg, som förefinnes.
Sedan Utskottet till Banco-Fullmägtiges utlåtande öfverlemnal berörde motion, hafva Banco-Fullmäglige, i anledning deraf, anfört, att, i afseende på tillkomsten och beskaffenheten af ornförmälde fordringar, det af Banco-Verkets äldre handlingar inhemlades, alt Directionen öfver BancoStatens Enkeoch Pupill-Cassa år 1772, hos dåvarande Banco-Utskolt anhållit, det Cassan till sin förmon måtte få disponera de i Vexel-Banken uppå räkningarne Conto pro Diverse (Daler 80,595: \ öre) seqvestrerade medel (Daler x5,020: 17 öre) och Creditorernes Liqvidations-Conto (Daler 12,195: 11 öre) slående och på mångå år af vederbörande icke efterfrågade medel, utgörande tillhopa 115,o/p Daler 284 öre kopparmynt, under åtagen förbindelse att samma medel sine egare, vid anfordran, tillhandahålla, att bemälle Banco-Utskolt, i anledning deraf, enligt Protocol ls-Utdrag af den 8 September sistberörde år, för godt funnit bevilja, det Enke-Cassan finge, nyttja ornförmälde Capital till näslderpåföljande Riksdag, så framt Banco-Fullrnägtige funno, att Banken ej något äfvenlyrade vid den säkerhet, som derför ställdes, och att så föranstaltades, att, i fall någon af egarne till förtBerörde medel om deras utbekommande sig anmälde, han då icke uti sin rätt. blefve uppehållen; alt Bänco-Fullmägtige, d. 14 i näslBih. till R. St. Prol. 1S40. 6 Saini. 1 dfcleln. 19 Haji. 1 Banco-Utskottets Utlåtande} N.o 55• nämnde månad och år, funnit sig kunna ingå uti detta Ständernas
Quarantäns-bevakningens bekostande af staten m. in Qvarnar, bruk och bergverk, deltagande i vägars och broars byggnad och underhåll „ mjöloch sågom anläggning och begagnande af . „ restitution af för högt erlagd bevillning dcrlör .. ... Qvarnränta, förmedling af Qoicksund, anslag för anläggande af bro öfver Qvinna, angtde rättighet för henne att vid viss ålder blifva myndig , augtde rättighet för Underdomare att förklara ogift qvinna myndig Svar på äterremiss „ ang:de mildring i stralfet för lägrad, se Barnamord. R. Hans åkning ar, brottmåls-, angtde deras hållande i Länshäktena 3 n »t— 3 o_ os\ ssa o <T 2* g-" g I - N:o | Sid. Riks-Ståndens Beslut. Borgare ståndet. Bonde ståndet. b. 10 Maj b. 10 Maj b. 10 Maj b, 10 Maj b. 2 Febr. å. 7 Juni a. a. 9 Aug. b. 2-1 Aug. b. 25 Juli b. 24 Aug. 2 Sept. 9 Aug. b. 27 Maj b. 24 Aug. b. 11 Juni b. IG Fehr. b. 16 Sept. a. a. 5 Okt. b. 30 Sept. b. 10 Maj b. 10 Maj b. 10 Maj b. 10 Maj b. 2 Febr. b. 5 Juni a. a. 9 Aug. a. 24 Aug. b. 2G Juli b. 24 Aug. b. 2 Sept. b. 12 Aug. b. 27 Maj b. 26 Aug. b. 17 Juni b. 12 Febr. b. IG Sept. a. a. 5 Okt. b. 30 Sept. R. Infanteriets: se 7. tillägg i 72 S, Silfver af lliksRans åkningsoch n/stra/fnings-häklen på öland: se Cellfängelser. hedbarhcter, Bankens, om deras förvarande å Carlsborgs fästning •
«Nå,» menade Truls spakt, – han hade icke inne ståndpunkten af pro och contra i detta spörsmål, – «det är väl inte så säkert » «Nej, hör ni,» fnyste Grazelius, «nu ska vi bara inte prata skit!» De hade hunnit upp till Esplanaden och skildes åt: Grazelius bodde i Fredsgatan och Truls å Ladugårdslandet. En vecka senare gick Truls att göra visit hos sin kollega. Han fann denne i sofrock, filtskor och utan krage, sysselsatt med att ur en fransk bok diktera öfversättningstexten för en fyratioårigt utseende dam. Grazelius helsade flygtigt på den besökande, utan att lägga boken ifrån sig, samt visade honom med en affärsmans mekaniska korthet in att taga plats i sidorummet: han måste först afsluta dagens pensum. Damen såg förgrämd ut, inbitet kränkt, som om hon vore van vid att hundsas; när hon gick, måste hon sjelf hjelpa sig öfverplaggen på och affärdades affärsmessigt torrt, liksom Truls emottagits, med ett: «i morgon får ni komma en timme tidigare.» Värden gick rundt och rumsterade i skrifbordslådor och med toilettsaker, gaf då och då Truls en blick öfver glasögonen, men sade ingenting. Truls hade lagt boken, som han läst i, bort och satt och väntade; men då värden syntes upptagen och icke vilja störas, teg han taktfullt. Slutligen gjorde Grazelius en tvär gest, grep en papperslapp och dängde den på bordet framför Truls. «Det var djefligt bra ni kom, så kan jag få er namnteckning med samma,» sade han. Truls skulle ha in ett par dikter i en kalender, som Grazelius redigerade, och författarenamnet skulle bringas i facsimile. Han satt obekvämt, och namnteckningen blef dålig. «Låt mig skrifva om,» sade han till Grazelius, som redan ryckt pappersbiten till sig. «Hva’ falls!» «Det blef icke vidare snyggt.» «Det skiter jag i.» Paus. «Ni är sysselsatt med öfversättningsarbete,» återknöt Truls samtalet, då värden åter tycktes uppgå i hvarjehanda bestyr och icke mälde ett ord.
(1845 års revisions-berättelse, sid 45) f afseende på detta val hafva revisorerne anmält, att borgareoch bondeståndens fullmäktige, enligt protokollet för den 6 Mars 1845, »ansett det vara emot grundlagen stridande, att herr öfverhofpredikanten, doktor Heurlin vore fullmäktig i Riksgäldskontoret, hvarföre de reserverat sig emot alla sådane beslut, som kunde göras gällande på grund af så knapp pluralitet, att den tillkommit genom herr öfverhofpredikantens votum»; hvilket »förhållande» synts revisorerne »förtjena uppmärksamhet af Rikets Ständer, för undanrödjande af grundla»gens olika tydning i detta hänseende». På det Rikets Ständer må erhålla närmare upplysning om det sålunda anmälda »förhållandet», har Utskottet ansett sig böra ordagrannt införa den af revisorerne åberopade reservation, bestående af ett yttrande, som vid det tillfälle, då de under sistlidne riksdag valde nya fullmäktige togo sitt inträde, till fullmäktiges protokoll afgafs af justitiae-borgmästaren llolm, och hvaruti samtliga öfriga då närvarande fullmäktige af borgareoch bondestånden förenade sig, med tillägg af kryddkramhandlanden Brinck, att han ansåg biskop Heurling val till fullmäktig icke öfverensstämmande med grundlagens anda och bokstaf.
Under fortsättningen af jernvägsbyggnaderna i England samt vid de första dylika anläggningar å Europas fastland, i Amerika och andra delar af verlden, hvilka anti igen utfördes under ledning af Stephenson eller med Liverpool—Manchestei-banan tili mönster eller också sedermera (såsom här i landet) af Engelska Ingeniörer påbörjats, tillämpades öfverallt den af Stephenson antagna spårvidden, ulan alt någon gjorde sig reda hvarföre —• och det var först på sednare lider, sedan jernvägsväseudet erhållit en mera vetenskaplig utveckling, men äfven anläggningarne fortskridit så långt alt en återgång var nästan omöjlig, sorn man för sent insåg, att, för olika ändamål, på ena stället kraftigare och på det andra mindre Stats-Utskottets Memorial M 77. 37 starka lokomotiver och följaktligen större eller mindre spårvidd, än den primitivt bestämda, kunnat vara ändamålsenligare. Så uppkommo, elter heta strider, jernvägar med 7 fots, 6 fots, 5 fot 6 tums, 5 fot 3 tums, 5 fots, 4 fots, 3 fot 8V2 tums, 3 fot 6 tums, till och med 2 fot 6 tums bredd emellan rälerna, inrättade för ångkraft, hvilka alla, med undantag af den förstoch sistnämnda, visat sig på olika ställen och för olika behof ega sina företräden. Så har man funnit att, för Englands och andra rikare länders trafik, jernvägar af större bredd än den vanliga kunnat vara mera förmånliga, likasom att för glest befolkade och mindre producerande orter, smalare och billigare banor kunnat med mera ekonomisk fördel användas. Dessa på en rationelare grund hvilande systemer hafva emellertid ej lyckats erhålla någon vidsträktare utbredning, egentligen af det skäl, alt de först anlagda 4,83 fots banorna redan erhållit en så stor utsträckning, att införandet af bättre passande på de flesta ställen mött oöfverstigliga hinder. På sednare tider har man emellertid, der det kunnat låta sig göra, såsom i Australien, Ostindien, m. fl. ställen, efter föregången noggrann utredning, för hufvudbanorna tillämpat det system, som, med afseende på landets förutsedda mägtighet i odling och industri m. m., ansetts i alla hänseenden förmånligast. Allting är relativt, så äfven förhållandet med jernvägars spårvidd och byggnadssätt.
Allvarsam, tystlåten och ordentlig ända till pedanteri, utvecklade han en nära nog otrolig arbetsförmåga och sträfvade hårdnackadt mot sitt mål: att varda en man bland män. Sina göromål skötte han förträffligt och vardt så småningom känd i vida kretsar såsom en dugande, pålitlig man — en karakter. President Polk utnämnde - honom år 1848 till postmästare i Jackson, Michigan, der han året förut trädt i äktenskap med miss Maria Isham, ett fruntimmer med rik begåf-ning i många riktningar. De hade ett barn till samman, då döden plötsligen ryckte bort den unga modern. Detta slag drabbade hårdt den unge Storey. Han, som förut lefvat endast för sitt hem och sitt arbete, kastade sig nu hufvudstupa in i de religiösa » väckelsernas » hvirfvel. Hvad var mera naturligt, än att han vardt » omvänd »? Såsom ledamot af kongregationalistemas kyrkosamfund egnade han sig en längre tid åt allsköns botoch andakts-öfningar. Men då en vacker dagförsamlingens äldste ville förmena honom — som jemte sin tidning skötte ett apotek — att sälja spritvaror till och med för medicinska och tekniska ändamål, då bragtes Storey ’ s annars så kyliga blod till kokpunkten: i vredesmod trädde han ut ur församlingen och lät sedan, så länge han lefde, icke binda sig vid något religiöst samfund. Imellertid hade hans politiska inflytande vuxit långsamt, men säkert. Vänner hade han inga, men äfven de af hans ovänner, som hatade och fruktade honom, erkände hans praktiska kommunalsinne, hans kraft, hans omutlighet och hans mod. Det samhälles väl, hvari han lefde och hade sin varelse, stod honom alltid främst för ögonen, utan att han dervid försummade sin egen. Långt derifrån. Ar 1853 vardt han genom köp egare af half-parten i staten Michigan ’ s ledande demokratiska tidning, » Detroit Free Press », som under hans befäl snart svingade sig upp till en ganska ansvarsfull och framskjuten ställning inom det demokratiska statspartiets läger. Efter att en gång ha fått fast fot i » The Press », kom han snart i besittning äfven af den andra halfparten.
Direktionen eger rättighet, att på Banken utfärda assignationer, dock under vilkor, att assignationerna, hvartill blanketter,med deri utsatt valör efter reqvisition, från Fullmäktige utlemnas, icke må utgifvas å andra summor, än Ett Hundra R:dr, Ett Hundra Femtio R:dr, Fem Hundra R:dr och Ett Tusen R:dr. Börande härvid för öfrigt iakttagas: att assignationerna underskrifvas af minst Två Direktörer och Banko-ombudet, samt kontrasigneras af Kamereraren; ali några assignationer ej på förhand förfärdigas till upptagande bland kassa-behållningen, utan underskrifvas endast i den mån, som de i och för Låne-kontorets rörelse erfordras; att med först afgående post, efter assignationernas utgifv&nde, förteckning på desamma, innefattande nummer, datum och summa, till Banken insändes, samt att, då inbetalningar i Kontorets egna assignationer ske, desamma genast öfverkorsas och såsom kontant leverering till Banken insändas. Mom. 11. Banko-Utskottets Memorial, N:o 56. 25 nationer ske, desamma genast öfverkorsas och såsom kontant leverering till Banken insändas.” Jemf. § 8ij mom. 10. Moni. 11. Den åt Låne-kontoret i Götheborg uppdragna belåning af jern och andra vågförda effekter eger icke någon gemenskap med Lånekontorets öfriga funktioner oell räkenskaper, samt må följaktligen icke dermed förblandas, utan länder, i afseende på denna belåning, till efterrättelse hvad derom särskildt stadgadt är, 18:o. Jemf. § 83j punkt. 1. (Oförändrad). Jemf. § 83; punkt. 2. Fullmäktige, som icke äro Ledamöter af Diskont-direktionen, vare det likaledes förbjudet att, såsom kommissionärer, taga någon befattning erhållna lån. Bih. till R. St. Ledamöterne i samtlige