Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner det alldeles som när man vaknat upp ur en djup sömn och erinringen om en skön dröm, som man haft, ligger inom en såsom en vek och varm och vemodig stämning, men man icke mera är i stånd att gripa drömmens innehåll. Och liksom en sådan dröm är för alltid försvunnen, skall denna dunkla och oigenomträngliga erinring alltid förbli en gåta ... Det irriterar mig. Jag säger mig, att så är det, oåterkalleligt; men jag vänder envist om och om igen tillbaka till gåtan, kretsar kring den, trefvar på den; men fåfängt: det är någonting och är icke någonting på samma gång. Så låter jag förargad alltsammans ligga och går min väg bort ifrån det; men känner, att jag går och bär det med mig; det ligger och tynger olidligt derinne i mig. Tills tåget ånyo saktar farten, stannar, står — och med ett ryck stönande sätter sig i gång igen. Detta ingrepp af den yttre verlden har häft maran och gifvit mitt grubbel en annan färg och en ny riktning. Hvarför skulle jag inte kunna tycka mig på känd botten, här liksom allestädes? Vi, moderna menniskor, äro ju ett slags resenärer i stort, lifvets eviga resenärer, hvilka ingenstädes känna oss främmande, liksom vi ingenstädes känna oss hemma. Vi inrätta oss öfverallt à notre aise, precis liksom vi å andra sidan ingenstädes slå rot. Vårt lif är ett slags oafbrutet ombyte af pensionat: man drager in, bor och äter samman med dessa främmande menniskor, för att nästa dag draga in å annat ställe samt bo och äta samman med andra främmande menniskor. Vi känna alla Europas större städer, öfverallt halft som hemma, men heller icke mer; vi ha, hvart vi än komma, vårt hotell och vår restaurant, der vi hugnas med den hemtrefna känslan af kyparens och portierens bekanta helsning. Vi känna oss med Alperna precis så intimt bekanta som med den person, med hvilken vi skakat ett dygn samman i samma jernvägskupé; och i badorterna kunna vi gå ut och in med samma hemmastadda gemytlighet som i ett af våra pensionat. Och liksom vi höra hemma öfverallt och ingenstädes, så känna vi alla och känna ingen.
Dä den summa jag årligen härtill föreslagit blott är 1,0(0 r:dr b:ko, och samlingen i dess nuvar. skick, med öfver 12,000 g avyrer af hvilka många, i den större utländska konsthandeln, betalat med 4 å 500 francs, lärer kostat egaren öfver 12,000 r:dr b;ki , kunde ett sådant inköp blott ske småningom. Delta vore äfv n lämpligast då först, sedan national-museibyggnaden blifvit fu! bordad, någon lämplig lokal torde finnas för samlingens upställam e. Baron Bennet har anmärkt vidare, att det anslag af 1,000 r:dr b:ko årligen, som föreslagits lill inköp af gamla minnesmärken och konstsaker, lämpligast hemfaller under Vitterin-, Histoch Antiqv.-Akad:s verksamhet; jag skulle nästan tro, ali så äfven vore fallet och får till Utsk:s begrundande öfverlemna denna serskilda framställning, om användandet af denna del i anslaget. Som anledn. till min motion måste jag återkalla i Frih. Bennets minne, att han förliden riksdag, ehuru utan framgång, begärde anslag af 20,000 r:dr b:ko i enahanda syftning; om man nu begärde mindre, och nogare fördelade anslaget, skulle möjligen något kunna erhållas. Serskildt tror jag ej något klander böra upstå emot det årliga måttliga anslag jag begärt för Artisters och Litteratörers Pensions-kassa, då denna berömvärda inrättning Den 15 Januari. 131 tyckes erbjuda garanti af en klok och tillförlitlig förvaltning, torde väl ett sådant bidrag vara lindrigare än hvarje annan utväg, och för min del skulle jag gerna se om Utsk. kunde förhöja denna del af anslaget. Vördsamligen får jag anhålla, att detta mitt yttrande må till StalsUtsk. åtfölja den redan remitterade motionen. Hr von Knorring, Erik Oscar: Frih. Bennet har väckt motion om anslag, 0,000 r:dr, till att användas till utmärkta artister inom riket, alt upköpa deras arbeten eller på annat sätt uphjelpa deras i allmänhet vanlottade ställning.
Verk, åt hvilket denna förvaltning varit anförtrodd, bör hafva att vänta en fullständig öfversigt af Inrättningens åtgärder och upplysning om orsakerne till Inrättningens närvarande mindre fördelaktiga tillstånd, år det af dessa anledningar, som Eders Kongl. Maj:ts Allmänna Magazins-Direction underdånigast utbeder sig att, om det ena och andra, få i möjligaste korthet göra den framställning, ämnets vigt fordrar. Allt sedan år 1776 har ett särskildt Verk fortvarat, som under ombytliga styrelseformer, likväl i mer och mindre omfattning, haft till föremål att undsätta Landet med Spannemål vid inträffande missväxter, samt att verkställa upphandling af Säd då behofven det påkallat. Revisorers Berättelse. ao3 Detta Verk, hvars under en längre tid hopsamlade fonder till storsta delen medtogos under 1808 och 1809 årens krig, ansågs af Riksens Stånder, vid 1810 års Riksdag, bora på forsok. bibehållas, hvadan en fond af 300,000 R:dr B:co anslogs, på hufvudsakligen enahanda vilkor, som tillförene voro beståmde i afseende på Inrättningens åligganden, att meddela undsättning och verkställa upphandling af inhemsk Säd. Sedan Kongl. Maj:t till Riksens Stånders önskan i denna del lemnat Nådigt Bifall, och i Bref af den 7:de November 1811 meddelat Verket föreskrifter i åmnet, fortgingo Verkets åtgärder i öfverensstämmelse dermed till 1815 års Riksdag, då Riksens Ständer funno Magazins-Inråttningens verksamhet böra utvidgas och fonden , i följd deraf, förökas från ofvanberörde 300,000 R:dr till En Million Riksdaler Banco; samt under vissa vilkor dels i afseende på svår missväxt, dels ock i afseende på mycken tillgång å inhemsk Säd, till ytterligare En Million Riksdaler Banco; hvarefter vid sednaste eller x 8 18 års Riksdag Riksens Ständer ansågo nödigt, att, utan nyssnämnde vilkor, bestämma Allmänna Magazins-Inråttningens ständiga Fond till Två Millioner Riksdaler Banco.
Vet du hvad det är att lida för en annan? Nej! CHRISTINA. OLOF. Lemna mig! Här är icke din plats! OLOF. CHRISTINA. Jag vet hvar min plats är, men der vill jag icke vara! Hvar vill du vara? Icke hos din mor; icke i klostret; ingenstädes i hela verlden. och bläddrar i en bok.) (Son faller i gråt; Olof blir orolig och går fram och åter; stannar vid bordet Finner du att jag var hård nyss mot min mor? Kan du vara hård? Mot dem jag älskar, ja! Mot dem du älskar! Jag får icke älska någon! Icke? CHRISTINA. OLOF. CHRISTINA. OLOF. CHRISTINA. OLOF. OLOF. Kärleken är den största känslan; den dödar alla andra; tanken också! Du måste gå härifrån, Christina! Farväl! Farväl! CHRISTINA. OLOF. CHRISTINA (går). Hvart går du? OLOF (efter henne; tar hennes hand). CHRISTINA. (Det bultar på dörren till kyrkan.) Jag vet icke! I morgon skall man taga mitt löfte till klostret! Till klostret! I morgon! Vänta mig hos mor innan qvällen! Lofva att icke ge något löfte dessförinnan! Jag lofvar! Lofvar du att komma? Jag lofvar! Farväl! Farväl! OLOF. CHRISTINA. (Går genom dörren till venster.) CHRISTINA. OLOF (tar upp handklädet; kysser och gömmer det vid bröstet). Nu skall jag öppna, om det ock vore för att möta tusen dödar! Nu kan jag icke dö! Scen XI. LARS, OLOF. Du, broder; bär du fridens eller stridens budskap? Fridens, som alltid! Din bana börjar blodas! Är det tyst der ute? OLOF. LARS. LARS. OLOF. Kungens knektar ha straffat ogerningsmännen! Kungen är här! Hvad säger han? OLOF. LARS. Han talar aldrig, men han handlar!
Till pröfning företogs Oecon.Utskrs d. i5 dennes e. m. på bordet lagda betänk. Nro 27, i anledn. af väckt motion om utvidgad frihet för presterskapet att få embetsbref till K. Mrs Befrhde genom kronobetjeningens försorg fortställda. Gr. Mörner, Carl: Genom K. circulärbrefvet af d. 16 Juni 1813 har den föreskrift emanerat, att de skriftliga upplysningar, sockenstämmo-protocoll, utlåtanden m. m., soin af K. Mrs Befrhde från presterskapet infordras, få af vederbörande pastorer aflemnas till närmaste kronobetjent, soin är pligtig att handlingarna med den vanliga kronobrefposten till K. Mrs Befrhde fortställa. Utaf denna rättighet begagnar sig presterskapet vid alla tillfällen, och då således en embetspost redan är för presterskapet inrättad, finner jag ej skäl att besvära K. M. med begäran om förtydligande eller utsträckning af en föreskrift, som synes redan vara för ändamålet tillräcklig. Jag tillstyrker på denna grund afslag på Oecon.Utskrs föredragna betänkande. Den a5 April f. m. 3o3 Hr Stuart, Carl Gust.: Da den af Oecon.Utsk, nu föreslagna utsträckning af stadgandet i K. circulärbrefvet af d. 16 Juni i8r3 otvifvelaktigt skulle öka tungan af kronobrefbäringsskyldigheten , hvars redan förut, särdeles i vissa landsorter, tryckande beskaffenhet föranledt R. St. att vid de 4 sistförflutna riksdagarna hos K.
Maj:t, med gillande af den i detta afseende gjorda framställning, i nåder velat till Rikets Ständers antagande härmed föreslå, att, jemte beväringsskyldige inom de för sjöförsvaret afsedda särskilda områden, till sjöbeväringen äfven må hänföras alla sjökaptener och styrmän vid handelsflottan samt machinister å enskilda personer eller bolag tillhörande ångfartyg, äfvensom allt det sjöfolk, som å sjömanshusen eller uti magistraternes rullor är inskrifvet, med förbindelse för dem att, vid inträffande krig, tjenstgöra å flottan, samt att denna förbindelse må fortfara från 20 till fyllda 30 år; hvaremot de befrias från all vapenöfning i fredstid, och skulle den, som, på sätt förberördt är, blifver till sjökrigstjenst förbunden, jemväl ega att i sitt ställe sätta välfrejdad och duglig sjöman, som redan fullgjort sin beväringspligt och icke är öfver 40 år gammal. Om Rikets Ständer äfven för deras del antaga hvad nu blifvit föreslaget, vill Kongl. Maj:t, jemte den förnyade författning, som i ämnet bör utfärdas, meddela de för verkställigheten vidare erforderliga reglementariska stadganden, äfvensom föreskrifter i afseende på sjöbeväringsmauskapets förmåner och deribland hufvudsakligen rättigheten till pension för dem, som under krig skadas, samt till nådegåfvor och gratialer för enkor och barn efter dem, som under krig stupa eller i följd af olyckshändelser aflida, likasom om sjökapteners och styrmäns rättighet att användas, de förre såsom officerare och de sednare såsom under-officerare, samt sjöbeväringsmanskapets i allmänhet rätt till befordran och högre aflöning i mån af ådagalagd förtjenst och skicklighet.
Till förekommande af all ovisshet härutinnan, har Utskottet åt § 11 gifvit den förändrade lydelse förslaget innehåller. § 13 Af det vid § 11 först omförmälda skäl, och då derjemte ordet »månad» i förevarande § 13 ansetts innebära någon tvetydighet, har Utskottet uppställt en något förändrad redaktion af första momentet i § 13; hemställande Utskottet, alt denna ändring måtte vinna Rikets Ständers bifall. Den, enligt tredje momentet, Häradsskrifvare tillkommande ersättning med 16 skillingar banko för bevis öfver gjord anmälan till bränvins—tillverkning, uträkning å tillverknings—afgiften, samt påskrift å stämplingsbeviset, har synts Utskottet vara allt för ringa; hvarföre Utskottet tillstyrker, alt berörda ersättning måtte höjas till En Riksdaler Riksmynt. Bih. Ull H. Sl. Prot. t«S6 & 1«57. S Sami. 2 Åfd. 2 Haft. 2 10 B erilin, m. fl. Visit. Bet. M 2. § lä. Som bränneri-kontrollör, vid ankomsten till det bränneri, der han blifvit, att-* ställd, fär del af slämplings-bevis jemte alla andra bränneriet rörande handlingar och i följd häraf de uti denna § omförmälde förteckningar blifva för honom öfverflödige, men desse sednare torde vara af något gagn för Öfver-kontrollörerne, har Utskottet ansett, ordet «bränneri-kontrollörer<( höra utbytas mot ordet Ofver-kontrollörer. § 16.
Krigs-kollegium för någon slapphet i fråga om formernas vidmakthållande. Skulle Rikets Ständers Revisorer vid hvarje tillfälle, der ett förvaltande embetsverk, efter noggrann utredning och pröfning, medgifvit en liten lindring uti våra, ofta nog tunga, former, derå göra en anmärkning, så skulle följden deraf kunna blifva, att dessa embetsverk kunde anse sig böra drifva formalismen till sin yttersta gräns, eller att den benägenhet att nalkas denna gräns, som hos dem möjligen kunde finnas, derigenom finge en alltför stor öfvervigt — riket ingalunda till gagn. Eller ock kunde å den andra sidan inträffa, att Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, såsom varande af allt för småaktig natur, ej längre kunde bibehålla den aktning, de böra åtnjuta, utan endast blefve med likgiltighetens förakt lagda ad acta af så väl dem, mot hvilka de äro rigtade, som af Rikets Ständer. Som jag ej anser ett fortgående i någondera af nu påpekade rigtningar önskvärdt, så har jag ej med min röst kunnat biträda den här framställda anmärkning.» b) angående besöket å Waxholms fästning; dels af Friherre Lejonhufvud, B. A,: »Då Revisorerne ansett att kanonantalet borde ökas å Waxholms fästning, får jag såsom min åsigt uttala den öfvertygelse, att de medel, Rikets Ständer kunna vara villige att ytterligare anslå till befästningsarbeten i Stockholms skärgård, i första hand borde användas till utförandet af den af Chefen för Ingeniör-kåren föreslagna skansen vid det, ännu ej af en enda kanon försvarade, endast genom en stenlörsänkning tillstängda inloppet Oxdjupet, emellan Rindön och Wermdön. Med Revisorernes majoritet instämmer jag deruti, att Waxholm, åtminstone delvis, bör förses med nya kraftiga kanoner, hvartill Regeringen äfven tagit första steget genom vid denna riksdag till Rikets Ständer gjord framställning.
I Cap. Utsöknings-Balken faststäldt för de tall, Äng. upphö/vande af 8 §. i 1 Cap. IJts. B. m. m. 8S då den som utsökning bjuder eller i verket ställa bör, slår under sig någon del af det som utmätit blifvit, men andre Ämbets-eller Tjenstemän kunde ock i och för deras Ämbeten eller Tjenster vara pligtige eller berättigade att mottaga och vårda antingen allmänna eller enskilde tillhörige medel. I afseende härå kunde Committéen ej frångå den öfvertygelse, att ej allenast allmänna medels vård borde hållas i samma helgd hos en hvar Ämbetseller Tjensteman, som dem i eller för sin Ambetseller Tjenste - befattning emottagit, utan ock enskilde kunna påräkna samma säkerhet och skydd för deras egendom, när den, i följd af Lagarne, måste anförtros åt Ämbetseller Tjensteman, eller af honora i sådan egenskap varit emottagen; på hvilka skäl Committeen ansett sig böra hos Kongl. Maj;t i underdånighet hemställa , om icke Kongl. Majit skulle i Nåder finna för godt, att föreslå Riksens Ständer, att, med upphäfvande af 8 §. i x Cap. UtsökningsBalken, antaga följande ändringar i öfverskriften af 45 Capitlet Missgernings-Balken och i dess 2 §. Missgernings-Balken. XLV. Cap. Om den som svikligen drager till sig Kronans ingäld ; så ock om Uppbördsman, eller annan Ämbetseller Tjensteman, förskingrar medel, sorn han i eller för Ämbete eller Tjenst emottagit. $6 Ang. upphäfvande af 8 §• i i Cap. Uts. B.m m. 2 §• ”Griper någon tili medel , vare sig Kronans, Städers.
— N:o 493- rae(f förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 7tde afdelningen af i835 års Reglemente för Riksgäldscontoret. XXIV. B. 453. XXV. 18. A. 5o. — )X:o 498. i anledning af Krigscommissarien E. G. Lallersledts ansökning om förlängdt arrende å Starby kungsladugård. XXIV. B. 384, 444- A. 5o5. XXV. E. i47. — X:o 497- mecf ytterligare förslag till reglementariska föreskrifter för Riksgäldscontorets framtida förvaltning. XXIV. B. 513. XXV. 24. A. 64. — N:o 498- i anledning af ett RiksSlånds återremiss å Utskottets utlåtande N.o 448, angående ifrågastäldt lån för fiteruppförandet af en genom vådeld förstörd bro öfver Nissa ån. XXIV. B. 5.3. XXV. A. 24. — N:o 5oo. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 4^5, Litt. C., i hvad det angår ifrågasatt lån till Linköpings hamnbyggnad. XXV. B. 28. A. 79. — N:o 5oi. i anledning af Friherre Boyes, F., motion angående pension för aflidne Secreteraren i Kongl. Landlbruksaeademien Pehr Adolf Granbergs efterlemnade enka. XXV. B. 28. A. 79. E. 147. — N:o 5o2. med förslag till voterings-pioposition, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om en föreslagen löne-ersältning till Tabellcommissionens Secreterare. (Se utlåtandena Niis 197 och 366.) XXV. B. 28. A. 79. XXVI.
Ständer likväl icke förbisett nödvändigheten deraf, alt, till bedrifvande af den penningerörelse, Privat-Bankerne utöfvat, andra för ändamålet mer lämpliga åtgärder vidtogos, på det omförmälda Bankers verksamhet, då de för dem meddelade oktrojer löpa lillända, mätte, utan men för det allmänna, kunna upphöra; hvadan Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, dels att Kongl. Majit täcktes låta utarbeta förslag om åtgärders vidtagande, hvarigenom penningerörelsen i landet på säkrare och mer bestående grunder måtte kunna så ordnas, att, vid de stadgade oktrojtidcrna. s slut, Privat-Bankerne, utan olägenhet för det allmänna, kunde upphöra, dels ock att under tiden oktrojer för nya Privat-Banker icke måtte meddelas. Kongl. Majit, som delade Rikets Ständers öfvertygelse i afseende på nödvändigheten af sådano anstalters vidtagande, hvarigenom, i händelse de nuvarande Privat-Bankerne komme alt upphöra, de menliga följderne af dessa låneinrällningars indragning måtte kunna förebyggas, ansåg emellertid, så länge den tidpunkt, då Privat-Bankernas oktrojer gå till ända, ännu var mer aflägsen, någon åtgärd i omförmälda afseende från Dess sida icke vara lämplig eller böra ega rum. Då likväl numera af dessa Bankers oktroj-tid endast återstå några få år, linner Kongl. Majit liden vara inne att bereda ett sådant ordnande af Rikets penninge-väsende, att allmänna rörelsens ostörda och oafbrutna gång må blifva fullt betryggad för en längre framtid. Val hafva Rikets sednast församlade Ständer anslagit en summa af 1,500,000 Ridr Banko till bildande af så kallade Filial-Banker, hvilka skulle förena Riks-Bankens säkerhet med de Enskilda Bankernas friare verksamhet; och inom flere af Rikets provinser hafva jemväl uppstått dylika Filial-Banker, för hvilka Reglementen blifvit af Kongl. Majit i Nåder fastställde.
Gr. Lagerberg, Sven: Jag hade icke ämnat begära ordet i denna fråga, men ett yttrande af en föregående talare nödgar mig dertill. Uti första delen af Frih. Klinckowströms anförande ber jag få instämma. Jag vill blott besvara Gr. af Ugglas’ fråga huru det varit möjligt för Stats-Utskit att komma till det resultat att just begära ifrågav-.de summa till instruktörer. Jag ber derföre att få lemna en öfversigt öfver skarpskyttekårernas numerär: i Maj 1864 funnos 174 föreningar med omkring 22,000 man; medelstyrkan af hvarje förening omkring 127 man; i Jan. 1865 240'föreningar med 37,000 man; medelstyrkan af hvarje förening 154 man; och i Jan. 1866 290 föreningar med omkring 42,000 man; medelstyrkan af hvarje förening 144 man. Häraf synos att medelantalet af hvarje förenings medlemmar något minskats, men att föreningarnes antal oupphörligen ökats. Då K. Mits Propos. afgafs, hade anslaget till ^instruktörer beräknats efter styrkan på hösten 1865, hvarföre 40,000 ridr då ansågs tillräckligt, men då nyligen inkomne rapporter gålvo vid handen att styrkan ökats med 50 föreningar af tillsammans omkring 5,000 man, torde väl Utskit häri funnit ett skäl att öka Den 2 Mars. 19 ifrågav.de anslag; och om man dertill tager i betraktande den mängd göromål dessa instruktörer hafva, så synes mig att 50,000 r:dr icke är för mycket tilltaget. Af dessa skäl och då vi icke kunna dölja för oss att den vackra och fosterländska rörelsen omfattas med ifver och förtröstan af större delen af Svenska folket, så hoppas jag att R. o. Ad:n bifaller Utsk:ts förslag. Gr. Liljencrants: Jag ber att få nämna så väl för Gr. af Ugglas, som öfrige ledamöter af detta Stånd, att jag lika mycket som någon annan gläder mig åt allt som kan öka vårt försvar.
Boye: Hr Lefren liar förvändt den juridiska åsigt, livaröm fråga varit oss emellan, och sålunda kommit derhän, att jag skulle hafva orätt. Förhållandet är likväl Sådant, att då Hr Lefreh påstod, att Banken måste betala alla sina utgifua sedlar, och som bevis åberopade en gäldenärs skyldighet att betala alla de sedlar, han utfärdat, utan att Hr Lefre'n då gjorde någon skillnad emellan löpande och icke löpande skuldsedlar, invände jag häremot, att på sam - Den Juli e. m. *9 ina »litt sorn Banken ej belastas af de sedlar, som af sig Sjelfva försvinna och åter ingå, på samina sätt kan en gäldenär hafva skuldsedlar ute, för hvilka han äger motlördringar och icke kan åläggas någon betalningsskyldighet. Jag vill nu anföra ett annat exempel: Om en person utgif\it en revers till viss man och sedermera fått qvitto på fullgjord liqvid, ehuru han icke återfått reversen, kan ingen betalningsskyldighet äga ruin. Men jag vill icke längre uppehålla mig vid detta amne, Hr Lefren må anse mig så okunnig i juridiken, han behagar. Frih, Rantzou, Joh. Alb.: 1 första punkten instämmer jag i de åsigter, som blifvit yttrade äf Hr Gr, Cronhjelm. Då jag nu har ordet, torde det tillåtas mig att något mera generell utlåta mig öfver det nu föredragna betänk. Det har visserligen, lika sorn det första i samma ämne, ganska stora (örtjenster, men det berättigar mig icke att dölja de brister, jag tror mig deruti hafva funnit, och jag skall således i den ordning, punkterna föredragas, framställa de anmärkningar, hvilka jag linner af vigt.
M 18, angående verkställd omröstning öfver Hogsta Domstolens ledamöter; M 19, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afskrifning af Statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Westerbottens och Norrbottens län; M 20, i anledning af Kongl. Mij:ts nådiga Skrifvelse, angående begärd t anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån; M 21, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående en med Konungariket Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeeller Brunshausertullen. M 22, angående rigtningen af södra stambanan samt anvisande af en förskottssumma af 2,000,000 Rrdr tili arbetenas fortskyndande å densamma; M 25, angående upphäfvande af föreskrifterna om den så kallade fattig procenteis utgående från sterbhus; och M 24, angående utarbetande af förslag till förändrade instruktioner för di rektioner och tjenstemän vid länslasaretter och kurhus. S. D. Efter föredragning liföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Betänkanden 44, i anledning af motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar; jyi 45, i anledning af motion derom, att Lif regementets Husar-korps måtte till en del ställas på vakans; J\° 46, i anledning af motion om indragning af karantänsanstalten å Känsö; JV3 47, i anledning af motion om förändrad klassifikation af städerna i riket.
Kedaaaaöternes löne-tjglluad, eller arfvoden »f läxtra utgifts-medlen, eller Vndra Ilufvudtitelns laesparingar, ä 400 Kalr l>varder» . 2,000: .inslaget, som laittills ärligen Beviljats för KiksBoksluts flontoret »f nämnd» li tels Besparingar 1,200: samt det likaledes för Beereterare-göromalens Bestridande Beviljade arfvode 400: 43,584. sä lemnade denna löne-reglering ett öfverskott af 8pan naäls^ vantite terne under lönerne, !> vilka voro utförda, enligt den af Kikets 8t!inder vid sista Kiksdag följda prineip, att alla n>» löner upjitagas utan spannaälsBeräkning, utgjorde i summa ... t:r 3,329. som, dä Bartill användes, lavad som är uppfördt ä 8tats-Lontorets egentliga 8t»t tunnor 2,560. Oi»rtas-8igiIlatse-Oontorets d:o 279. tillökning i d:o, enligt Kongl. Brefvet den 6 iVlaj 1830 . 24. 303. / nV/ /f. I/ IViid. Bro^>o.n'r/on t/// 6. äfven1ed68 lemnade ett öfve»8llott af tunnor. 691. k^oreclrålunden nppl^8te i underclänigliet, att, me»l afseemle u den Kt villiga tillölvning i 8tat8-Kontoret8 göroinäl, 80m egt rum, 8«dan det8amn»a I6glerude8, Kongl.