Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diskontkontoren af fonden lör utlåning på namn och reverser med omsättningsrätt genom Banko-diskonten i Stockholm samt låne-kontoren i orterna, är återremitterad af Ridderskapet och Adeln, men bifallen af de öfriga 3:ne Riksstånden; hvadan nyssberörde återremiss icke föranleder till någon åtgärd; kommande den föreskrift i Banko-reglementet, som skall motsvara 206 §, att lyda sålunda: »Fonden för denna rörelse bestämmes till åtta millioner riksdaler, hvaraf tillhandahållas 4,900,000 R:dr för Banko-diskont-verket i Stockholm till utlåning för rikets samtliga provinser, med undantag af dem, som äga belåningsrätt i lånekontoren, enligt hvad här nedan stadgas; 2,000,000 R:dr till lånekontoret i Götheborg, till utlåning för provinserne Westergöthland, Dahlsland, Bohus län och Halland, 1,000,000 R:dr för låne-kontoret i Malmö, till utlåning för provinserna Skåne och Blekinge samt 100,000 R:dr, allt banko, för låne-kontoret i Wisby, till utlåning på Gottland; dock vare det fullmäktige förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna nämnde summor inom de särskilda diskont-verken annorlunda fördela». Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet hafva återremitterat 47 och 48 punkterna, innefattande det alternativa förslag, att, i händelse ett låne-kontor icke inrättas i Wisby, föreskriften i 210 § af Banko-reglementet måtte förblifva oförändrad; men i motsatt fall erhålla följande lydelse:
103. åpäraDäjfrtfvaren åligger, viD anfvar, fåfom för tjenffefel, att, feDan §aperingö# od) ^3röfningö«£ommitteerneö förrättningar blifvit fullänDaDe, em tigt UppbörD&bofen, öfver all Den bevillning, font blifvit påförD, författa Debet#feDlar, få ffpnDfamt, att De fpra vecfor förr än UppbörD&tiDen infaller, funna afljenttaé l)oö någon inom ©ocfnen boenDe, l>vilfen om utDelningen be# förjer, odj hvarom ^ungörelfe ifall till veDerböranDeö unDcrrättelfe utfärDaö. Sänömän, $jerDingö* odj ©ermäit, font inom ©oeftten bo, vare ovilforligen pligtige, att, på >£)äraböjfrifvarenö begäran, Dejte feDtar emottaga, od) till cn fjvar, font ftg anmäler, utDela. fKegiment&jfrtfvare eller UppbörDöman viD fXegimentet bör äfven inom nämnDe tiD till €befö#(£mbetet, i od) för behörigt DetgifvanDe, aflemna £>ebet*febtar öfver bevillningen af <£mbet$* od) §jen* flemännenö Söner, od) i frigötiD ifola De tillftällaö Den l)emmavaranDe €l)efs5- <£rpeDttionett få tiDigt, att veDerböranDeö ombuD må, efter Deraö erf>ållanOe, få tillgoDonjuta laga befvärétiD. §. 104.
Skrifvelse, N-o 96. af den ar 1840 beslulade förändring i Stalsrädets organisation och Rikets dä församlade Ständers, i sammanhang med ny löne-reglering, gjorda underdåniga framställning om Departements-chefernes förseende med boställsrum, de boställen, som förut innehafts af General-adjutanterne för arméen och flottan blifvit, genast efter dessa befattningars upphörande, upplåtna åt cheferne för Landtoch Sjöförsvarsdepartementen, hvarjemte i högstberörda proposition i nåder omförmäles att någon vidare åtgärd, i anledning af Rikets Ständers besagde framställning, sedermera icke, i saknad af för de afsedda ändamålen tjenliga lägenheter uti kronans hus i hufvudstaden, kunnat vidtagas förrän, efter myntverkets förflyttande till den, enligt Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag, för detsamma inköpta egendom å Kungsholmen, det förra mynthuset blifvit upplåtet lill embets-lokaler för Statsdepartemenlens expeditioner, hvarigenom och sedan den aflidne Professoren Byström i lifstiden, emot förbindelse till ombyggnads verkställande, upplåtna, kronan tillhöriga så kallade gjuthustomten bär i staden blifvit från Byströms rättsinnehafvare inlöst, E. K. M:t kommit i tillfälle alt åt 3:ne af de fyra
För tidningar åtföljande bihang gälia samma stadganden; dock vare sådane bulletiner, sorn på Vår befallning tryckas på serskilda blad och innefatta officiella underrättelser samt åtfölja Sveriges Postoch InrikesTidningar, äfvensom tidning tillhörande plancher, frie från stämpling 3:o Vill utgifvare af annan periodisk skrift, än tidning, eller af så kallad brochure, som utgöres af en tryckt afhandling, fulländad i ett häfte och sorn gj öfverstiger Tyra ark, njuta portofrihet för kringsändande deraf med 32 Beviltnings-UtsRoUets Betänkande, A’:o tt. posten inom landet, vare lian, emot stämpel-afgifls erläggande oell så vidt en slik afsändning icke anses föranleda till uppehåll i brefpostens ordentliga gång, dertill, efter serskildt medgifvande af öfver-postdirektörs-embetet, berättigad: varande utgifvare, som för sådan periodisk skrift eller brochure åstundar porto-fribet, pligtig att, innan något exemplar deraf afyttras, icke allenast en dylik sin åstundan anmäla, i Slockholm, omedelbarligen bos öfver-postdirektören, och, i landsorterne, bos Väre befallningshafvande eller der de ej finnas, hos stadens magistrat, samt vid denna anmälan aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, utan äfven, derest porto-frihet af öfver-post-direklören, efter pröfning af hvarje sådan anmälan, beviljas, låta mot den afgift och på det sätt, föregående a:ne momenter innehålla, stämpla hela upplagan af samma sitt arbete, dervid tillhörande plancher dock äro från stämpling frie; och kommer han, i händelse något exemplar afskriften eller brochuren anträffas oslämpladt, att, likasom utgifvare af ostämplad tidning, vara underkastad ansvar, enligt hvad i f4 § finnes stadgadt. Då någon i landsorten anmäler sig till portofrihet för periodisk skrift eiler brochure, insände
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff utom i den första anmärkningen. Jag hemställer till dem bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som äro Domare, om icke skyldeman är ett renare språk, än anhörige. Herr aton Hartmansdorff: Om jag ej bedrager mig, begagna de Lagkunnige ordet skyldeman i en mera inskränkt bemärkelse , än ordet anhöriga. Undertecknad Riddarhus - Secreterare : I anledning af uppstådd fråga om rätta förståndet af ordet sky Idemän , får jag äran upp» lysa, att lagen verkeligen gör skilnad mellan skyldeman och dem, Som äro med hvarannan beslägtacle i svågerlag. Meningen här lärer vara, att icke blott skyldeman, utan ock de, som äro i svågerlag med hvarannan, äfvensom syskonebarn skola under ifrågavarande stadgande inbegripas. I anledning deraf torde ordet: anhörige vara mera lämpeligt. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å 38:de §,med iagttagande af de af Herr von Hartmansdorff föreslagne ordförändringar, samt att i följd der - Den 16 November. af, §:n måtte erhålla följande lydelsei Uti alla saildne mål, hvilka personligen rora en eiler annan af Ridderskapets och Adelns Ledamöter , böra den samnies närmaste anhörige till och med Sfskonebarn, ingeri rösträttighet aga, utan skola de, sedan så väl den, sorn saken angar, soln de sjelfva, ägt till fälle till Protocollet andraga hvad de nödigt agtadt, jemte honom, när beslut skall fattas, frän Riddarhuset afträda &c. Bifölls. §• Herr von Hartmansdorff: Jag underställer Ridderskapet och Adeln, om icke, i denna så ofta omtvistade fråga, en större tydlighet skulle vinnas, om ordalydelsen Liefve följande: Enligt 53 och 5f dfjf. Riksdags» Ordningen , skall första gången ett mål till afgörande förekommer, iakttagas, att Proposition först göres till bifall å Utskotts Betänkande, sedan till äterremiss, och slutligen till afslag, om de föregående Propositionerne blifvit med Nej besvarade.
EN I GÅNG VARANDE HANDEL MED MUSIKALIER UTI EN AF SKÅNES STÖRRE STÄDER ÄR, TILLFÖLJE HÄLSOSKÄL ATT TILL 1 STA APRIL FÅ ÖFVERTAGA PÄ MYCKET GODA VILLKOR MED SÅVÄL COMMISSION, O R A T T L A R A SVENSKA S P R Å K E T SOM EGET LAGER OCH INVENTARIER. — BILJETT ÖNSKAR UNG FRU SÄLLSKAPSDAM SOM KAN MÄRKT » BEETHOVEN » TORDE INOM ÅTTA DAGAR GÖRA SIG NÅGOT FÖRSTÅDD PÅ FRANSKA. SVAR INSÄNDAS TILL GUMEELII ANNONSBYRÅ, STOCKTILL » SÄLLSKAPSDAM », AXEL LIDMANS ANNONSHOLM. (G. A. 45929) BYRÅ FALUN. (S. T. A. 57521) Handväfda pappersmattor. EN RASK OCH DUKTIG ÄTER FINNAS DESSA OMTYCKTA STARKA, VACKRA GÅNGMATTOR I OLIKA FÄRGER TILL SALU Å 65 ÖRE PR METER VID KRONTORPS GÄRD, ADR. VERMLANDS BJÖRNEBORG. VAN MED MATLAGNING OCH ÖFRIGA GÖROMÅL I ETT HUSHÅLL, ÖNSKAS FRÅN DEN 15 APRIL AF TVÅ DAMER I KRISTIANIA. GOD LÖN. RCTLEKTERANDE OMBEDJAS HÄNVÄNDA SIG PERSONLIGEN ELLER SÄNDA FOTOGRAFI TILL FRÖKEN CHALMERSGATAN 7, GÖTEBORG. TRÄFFAS MELLAN I / 4 _ 4. INGEN SOM EJ HAR DE BÄSTA REKOMMENDATIONER TORDE ANMÄLA SIG. (G. 77714) G F R U, För TERADT. tYålförbrukare att beakta!
Det har på mig gjort ett egendomligt intryck att i tidningar nes biografier öfver den döde mannen fä se honom kallad » den energiske afslöjaren af de småländska bränvinsmålen » o. d., ty visst och sannt är att hr Forssman derutinnan spelade en skäligen passiv rol, ja så passiv att han näppeligen lade hand vid mera än de manuskript, som om saken sändes Aftonbladet, ehuru han såsom en klok general tog hela äran af de gjorda upptäckterna på sin lott. Också flödade Aftonbladet af hans lof: » Allmänheten har, sade tidningen i en ledare den 30 juli, full rätt att räkna på, att kontroll byråns chef, som icke skytt möda (! ) och kanske obehag för att gifva ett så vigtigt uppslag till utredande af missförhållanden under en annan chefsperiod, än hans egen, skall röna allt det erkännande och det understöd, den stora frågan förtjenar ». De öfriga tidningarna spände sig icke lika beredvilligt framför den i hast vordne triumfatoms vagn, men A. B. söijde tillräckligt för att triumfa-torn icke glömdes. Hans gloria gick dock sedan inför den redaktionen i moln, och redan på den tiden funnos de, som af gifna skäl ansågo denna allians anmärkningsvärd. Gåtan torde hafva sin lösning i den omständigheten att hr Forssman pro-tegerades af en i A. B. på den tiden mycket inflytelserik generalkonsul, en aktieegare i tidningen. Möjligt är också, att man valde A. B. till bulvan på grund af den kända osjelfständighet och den brist på kritisk förmåga, som var ett utmärkande drag hos tidningens dåvarande chef. Vare härmed huru som helst, reklamen var i full gång, och A. B: s nödrop och beskärmelser öfver den riksolycka, som inträffat, och det mod och den skicklighet, hr Forssman ådagalagt vid afslöjandet af brotten, böljade smitta äfven den öfriga pressen, i synnerhet i landsorten, och sedan växte hr Fors-mans rykte med fart, allt under det dugliga och euergiska mäu utredde den visserligen ej så litet trassliga härfvan.
Och Saron skall vara ett hus för hjordar, och Achors dal skall ett fälägre varda, mino folke som mig söka. Men I som Herran förlåten, och mitt helga berg förgäten, och uppresen till Gad ett bord, och skänken fullt in af drickoffer för Meni; Nu väl, jag vill uträkna eder till svärd, så att I alla måsten bocka eder till slagtning; derföre, att jag kallade, och I svaraden intet; jag talade, och I hörden intet, utan gjorden det mig misstyckte, och utvalden det mig intet täckt var. Derföre säger Herren Herren alltså: Si, mine tjenare skola äta; men I skolen hungra; Si, mine tjenare skola dricka, men I skolen törsta; si, mine tjenare skola glade vara, men I skolen till skam varda; Si, mine tjenare skola fröjda sig för godt mods skull; men I skolen för hjertans sorgs skull ropa, och för jämmer gråta; Och skolen låta edor namn minom utkoradom till ett svärjande: och Herren Herren skall döda dig, och nämna sina tjenare med ett annat namn; Så att den som sig välsignar på jordene, han skall välsigna sig uti den rätta Guden; och den som svär på jordene, han skall svärja vid den rätta Guden; ty de förra bedröfvelser äro förgätne, och äro förskyld för min ögon. Ty si, jag vill skapa en ny himmel, och ena nya jord; så att man intet mer skall komma den förra, ihåg, eller lägga dem på hjertat; Utan de skola fröjda sig evinnerliga, och glade vara öfver det som jag skapar; ty si, jag vill skapa Jerusalem till fröjd, och dess folk till glädje. Och jag vill glad vara öfver Jerusalem, och fröjda mig öfver mitt folk; och gråtoröst eller klagoröst skall icke mer derinne hörd varda. Der skola icke mer vara barn, som icke räcka till deras dagar, eller gamle som deras år icke uppfylla; utan hundradeåra barn skola dö, och de hundradeåra syndare skola förbannade varda. De skola bygga hus, och bo deruti; de skola plantera vingårdar, och äta fruktena af dem.
Det har blifvit af Hr Danckwardt föreslaget, att genom skattläggning af den privilegierade jorden ålägga densamma lika skatter, som i allmänhet efter uträkning inora häradet den onererade jorden nu äger, samt alt fur hela beloppet deraf skulle öfverleranas till ägaren af den privilegierade jorden statsobligationer, som skulle löpa med 4 proc. ränta, och sålunda amortera sig sjelfva inora 28 år. Den förmenta orättvisa, som ägaren till privilegierad jord derigenom skulle lida, vore den, att han fick emottaga obligationer, som icke löpte med mera än 4 proc. ränta, och som voro inräknade efter (i proc. på capitalet. Nu är det frågan, om han kunde använda dessa obligationer lika med penningar, i hvilket fall ingen orättvisa hade skett honom. Vidare föreslår Hr Danckwardt, alt efter 28 års förlopp, så skulle all jord undergå ny skattläggning, alla hemman lika onereras med det skattebelopp, hvartill summan af alla nuvarande skattehemmans grundräntor, utdelade på Bikels hela hemmantal, uppgår per hemman; dervid de hemman, som finge nedsättning i skall skulle erlägga, och de som finge tillökning deri, erhålla ersättning genom nya statsobligationer. Dä sålunda Hr Danckwardt föreslagit, att genom statsobligationer jemna alla uppkommande skillnader i ny mot gammal beskattning, torde R. o. Ad. finna, alt hans förslag visst icke innebär någon orättvisa. o n Hr Akerman, Fredr.: Den som har något följt med allmänna ärenden här i landet, har troligen funnit, alt vid hvarjehanda försök att reformera, har man stött på åtskilliga hinder för sådana försök, hvilka hinder hufvudsakligen grundat sig på våra uråldriga förhållanden. Jag tror, att det försök till reform, som nu göres och som otvifvelaktigt grundar sig på en stor välmening, är ett ibland de olagligaste. Om man betraktar orsaken till den olika beskattningen, hvaröfver nu klagas, så skall man otvifvelaktigt deruti finna hindren och omöjligheten att åstadkomma någon rättelse. Hvarföre är beskattningen nu olika på olika ställen inom landet? Jo otvifvelaktigt derföre, att den är gjord på särskilda tider och af särskilda personer.
T» man finner merendels, att de som genom flit och arbete mäste förskaffa sig en nödig utkomst och icke äga hopp om någon annan förmögenhet än de kunna steifwa sig förwärfwa, oftast äro de stickeligaste och nyttigaste Medborgare i Samfundet. 428 Den y Januari». "§n sa instränkt ägare scm fvtutstr ett egendomen antingen stoll tillfalla cn ostyld elier tili "äfwentyrs den of barnen, som gilwer minsta hopp "om medlidsamhet eller aldraminst om Faderlig "omwärdnad för dr torrlösa, kan icke annot än "anse egendomen mera lör en annans an sin och "i följd deraf, kans inmhe rakt stridande emot all "»varaktig förbättring." Detta är äswen grundad pä den obehagliga förmodan att innehafware!! af en F-derEommih, egendom stall uppfostra sina barn med mindre sorafällighet än otia andra; att oaktadt han finner nyh-> narnba fe! och elaka anlag hos den som stall succedera honom t egendomen, dan icke söker rätta och förbättra hans tänkesätt och böja honom till goda anlag och oljig ter. Dest» sa wal som flera andra supposikioner, dwarpä r srägarvarande lörflag sig stödjer, synas hafwa kill grund den wlherilgm vrthodoxa, men i min tanka e, sä alldeles riktiga farsen: arr menniska»» är en osörmögenhcr till allt godr och en benägenhec rist allt onde. Alt en FideiComm,'harie stall anse Egendomen mera för en annons än fin, är wäl möjligt; men det lärer mäst bero af bwars och ens sätt ott se saken samt mer eller mindre ädla tänkejält emot barn eller stägtingar Jag finner dertill inte! fyntteriigt större stal, än för innehafware af ärfd egendom att betrakta den pä s^mma sätt, emedan han icke etter godtycke för för framtiden den disponera, utan stall osta komma de mast aflägsna och okända stägtingar till godo.
De antydde deremot den syftning, att vara en beredning, eller en hvilopunkt, för alt komma till en allmän pennin,gereglering, hvilken omöjligen kan baseras på annat än ett stabelt mvnt. 1828 års beslut motverka visserligen Bancosedlens förbättring för närvarande, medelst den iliiiniterade silfverinvexlingen till minst 120 sk. cours , men de lemna ock spelrum öppet för speculalionen på bättre > ynt i framtiden3 ty om t. ex. i 20 års tid samma system, utan afbrott, skulle fortsättas, vore Banken med all visshet i tillfälle, att då efter en mindre ziffra än nu inlösa sine sedlar. 1823 års system medförde, under dess dubbla bemödande, att förekomma Vexelcoursens hastiga fall och att consolidera metalliska fonden, likväl den luckan, att icke för närvarande göra en motvigt af myntförsämringen, utan det blef i stället Öfverlemnadt åt kommande Ständer, att genom en myntbestämning den fylla. Erfarenheten Den 6 J u 1 i i f. m. har ock visat, att, i brist af silfverutvex]ing, Rikets Medel-cours, från 1823 till 1827, eller på 4 är, varieradt från 124 sk. 7 r:st till 136 sk. 9 r:st, eller med ej mindre än 12 sk. 2 r:st per R:dr Hamburger Banco. Ytterligare har man, genom 1820 års Filiance-plan, icke kunnat undanrödja olägenheten, att Rikets Sedelstock för den inre rörelsen är fixerad inom 3o millioner, så vida icke importerad metallisk valuta föranleder en större utvexling af sedlar. En dylik Sedelstockens begränsning inom en viss ziffra, så att landets rörelse, allmänna behof och stigande folkmängd härvid icke tagas i betraktande, utan endast Bankens ställ-* ning måste afses , kau ej annat än verka högst ofÖrdelagtigt på Industrien och National välmågan.
Majtts Nådiga Proposition om en Allmän Pasicvolance-Inrättning för Jndelte Infanteri-Regcinenterncs underhållande wid Möten o och Marcher, remitterades af BorgareStandet til! ett för detta ärendes behandling förordnad! särskildt Utstött, som kommer att bestå af Tre Ledamöter fran hwarje Stand. Vt st^ra. Vx krotocollo, ä- bergström. Utdrag af Wällöf!. Borgare-Sundets protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen t Örebro den 28 Maji r8i2. S. D. ^einitlerades till Statssamt Allmänna Befwärsoch EkonomieUtskotten: Kongl. Majtts Nådiga Proposition, angående erforderlige medel för en ny wägs anläggande mellan Wermland och Jemtland samt de i sammanhang dermed widtagande anstalter. Ståts-Utskottet: Kongl^ Majtts Nådiga Proposition, angående Ollestads sa kallade Krono-Säteri med underlydande Hemman i Elfsborgs Län. Banco-Utskottet: Kongl. MajttS Nådiga Proposition, angående den af Fullmagtige Ull Jern-Contoiret hos Kongl. Mask z84 Den 28 Majt. Majtt gjorde underdåniga anhållan om något kraftigt biträde till Bergwerkens upprätthållande i Riket. Conskrtutions - Utskottet: Kongl. Majtts Nådiga Proposition, rörande Trycklriheten. Bewillniugssamt Allmänna Bcfwärsoch Ekonomie - Utstotten. Kongl. Ménus Nådiga Proposition, angående Tullwerkct. Vt supra. klx ?rotOLo11c>, ). j. Le raström. Utdrag af Wällöf!. Borgare Ståndets protocoll, hältet tvid Urtima Riksdagen i Örebro den s8 Maji 1812. S. D. Remitterades till Allmänna Beswäisoch Ekonomie-Utstottet Herr Lagmannen Nönguists och Herr Commerce-Rådet Santessons Memorial, angående FabriksrörelfenVt supra. klx krotOLoIIo, j. Leidström.
N:o 22-3» gående ändring af 3 §. i 3o Cap. Rattegångs-Balken. S. A. K. Enär, enligt Kongl. Brefvet den 3i Januarii 1777, jemfördt med 10 punkten 3 mom. i Kgl. Förordningen den 12 November 1766, handlingar i Revisionssaker nu mera icke skola i HofRätten afskrifvas, utan böra i hufvudskrift till Konungen insändas, och R. St. fördenskull ansett hvarken nödigt eller billigt, att lösen för samma handlingar hos HofRätten af RevisionsSökanden erlägges; hafva R. St., för deras del, beslutit, att, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 3i Januarii 1777 och 3 mom. i io:de punkten af Kongl. Förordningen den 12 November 1766, så vidt de angå lösen för handlingar, som i Revisions-saker till K. M. från HofRätt insändas, 1 mom. 3 §. i 3o Cap. RättegångsBalken bör ändras till följande lydelse: ”Nu häfver parten fått JIofRättens svar och ”tillstånd; sande då HofRätten parternes skrifver och alla bilagor, med skrifteliga berättel”sen deröfver, hvarå dömdt är, till Konungen ”in; läte ock väl och rent afskrifva hvad för ”Rätta är laladt och svaradt, med IJofRättens ”omröstning till domslutet: och parten löseden ”afskrift ut, såsom serskildt stadgadt är.” X sammanhang och i öfverensstämmelse dermed ändras Kongl. Förordningen d. 24 April 1754 sålunda : ”Ilen part, som sökt, alt Kongl. Maj:t må Exp. Utsi. Förslag till uncl. Skrifr.
Då nu i inkomstbetänk. observationsmedlen calculeras till 8000 r:dr, blifver den deraf belöpande proc. 2000 r:dr, hvaraf, efter uppgifna grunder, summan 1200 r:dr tillfaller anmärkningsförfattarne. Förhållandet är vidare, att denna fördel egentligen och nästan helt och hållet stadnar i Landsbokscontoret, der hvad som anmärkes gemenligen utgår, hvilket icke är händelsen i de andra och särdeles Militärräkenskapscontoret, hvarest anmärkningarna mera åsyfta rättelse för det kommande, än någon särskild fördel för anmärkaren, och såsom bevis hvarå jag med säkerhet kan uppgifva, att i detta contor anmärkningsprocenten öfver hufvud icke tillskyndat personalen en inkomst öfver 3 ä 4 r:dr per man om året. Men att vidtaga en förändring med amnärkningsproc:s fördelning, skulle jag icke anse rätt tjenligt, särdeles så länge revisorerna t. ex. vid Tullverket uppbära -feddar mera än revisorerna i Kammarrätten åtnjuta, eller i5 proc. af hvad som i anmärkningsväg inflyter, likasom i KrigsCollem 12 proc. bestås, utan att sådant inverkar på sjelfva lönerna o. s. v. Slutligen får jag framställa det allmänna omdöme, att jag skulle i afseende på statens reglerande anse den åsigt, som åsyftade att göra de civila institutionernas personal till folkets män, hellre än blott tjenares tjenare, vara den klokaste och bästa. Om rättvisans skipare och civilstyrelsens Den aG Maj c. m. organer hallas i skäligt oberoende till ställning och utkomst, tror jag, att medborgaren kan med ro lägga sig om aftonen och stiga upp utan bekymmer om morgonen.
Det är att antaga att den fiendtliga landstigningsarmé, som förr eller sednare kan komma att beträda vår jord, besitter den mest fulländade europeiska landtkrigsbildning; och att emot dylika trupper uppställa sjömän, vore fullt jemförlig! med 1788 års felsteg, då delar af armén utkastades såsom bemanning på örlogsflottan; — eller, såsom ännu sednare har skett, att oaktadt örlogsofficern ej hade tillräcklig sjöbefarenhet, måste han gå hemma, när de officerare, som skulle beredas för striderna i våra skärgårdar, utkommenderades att besegla Atlantiska oceanen och Medelhafvet, m. m. 12 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Att den andra delen af sjöförsvaret, sora uteslutande skulle omfatta krigföringen i våra skärgårdar och inlandsfarvatten, erhåller benämningen Kongliga Skärgårdsartilleriet; samt att detta vapen, med rangnummer emellan Kongl. Flottan och Flottans Konstruktionskår, ej bör annorlunda uppfattas än såsom ett artilleriregemente med flytande lavetter, och hvars uppgift blefve, icke blott att hindra fiendens fartyg framtränga genom positionerna i våra skärgårdar, samt att vid dessa strider veta att begagna fältverk, försänkningar, stängsel, minor m. m., utan äfven att ikläda sig den ej mindre vigtiga rölén, när fiendtlig armé nalkas stränderna af våra inre farleder, att då angripa densamma, samt att blifva en flankbetäckning för vår egen armé, när hon stöder sig vid ett farbart vattendrag. Af ven kring våra sjöfästningar bör Skärgårdsartilleriet, medelst sina pansarklädda flytande lavetter, bidraga till försvaret; och å sjelfva fästningarna, åtminstone de vigtigare af dem, öfvertaga en del af befälsplatserna, vara kanonbetjeningens förhandsmäu samt bestrida båttjenstgöringeD. (Se Bil. B.) Det skall derjemte betjena och fortskaffa ett lättrörligt landstigningsartilleri, hvilket på land kan uppträda i likartad tjenstgöring med armén. Rikets sjömätningar böra bestridas af Skärgårdsartilleriet.