Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan pedagogien i Sköfde blifvit å elementarläroverkens stat uppförd, är, enligt hvad Statsråds-protokollet innehåller, det samma pedagogi nu anvisade belopp för andra pedagogiers ökade behof afsedt; och då i nämnda belopp jemväl ingår 184 kubikfot indelt spanmål, som vid sådant förhållande icke lämpligen bör under lörevarande anslag qvarstå, hafva Rikets Ständer ansett, att, jemte det qvantiteten af den för pedagogierna uppförda indelta spanmål minskas med 184 kubikfot, som således till Statsverket indragas, det kontanta anslaget bör med motsvarande belopp, 368 R:dr, förhöjas. Bih. till B. St. Beträffande seminarierna för folkskolelärares och lärarinnors bildande, hvilka läroanstalter hitintills varit till antalet tretton för hela riket, men med lärarekrafter och undervisningsmateriel endast svagt försedda, så hemställde Rikets sednast församlade Ständer i underdånig skrifvelse den 21 November 1863 att dessa läroanstalter skulle utvidgas och förses med tillräckligt antal lärare, dervid Rikets Ständer beräknat årliga kostnaden för ett fullständigt seminarium för folkskolelärare till något mer än 11,000 R:dr och för ett för lärarinnor, der lärjungarnes antal antagligen blefve mera inskränkt, till något mindre än nämnda summa. Deremot och sorn antalet manliga lärjungar vid seminarierna under de sednaste åren utgjort mellan 300 och 400, och 100 lärjungar beräknats kunna vid hvarje seminarium med framgång undervisas, ansåges fem seminarier för sådana lärjungar kunna motsvara behofvet, äfven om lärjungarnes antal, i anseende till lärokursens ökade längd, komme att stiga till 500, och då de qvinliga lärjungarnes antal i hela riket cj uppgått till mer än omkring 60, syntes ett seminarium för dessa för närvarande vara tillfyllest. Bland de föreslagna fem seminarierna för manliga elever borde, enligt Rikets Ständers yttrade åsigt, ett förläggas i Norrland, der det af de lokala förhållandena vore oundgängligen påkalladt.
San af Sap od) ©mör; 6;o af Den 29 jfult, ont förbuD fot’ eujfilDa Sotteriföretag ocf förfäljtiing af lottet’ fot’ utlänDfFa Sotterierg väfning; 7:o af Den 22 2fuguftt, angåenDe änbring af 12 § uti ^ongl. patent* $örorDuingen Den 13 ^December 1834; 8:o af famma Dag, angåenDe änbring t ^ottgl. 5Kaj:tg nåDiga £åg* OrDning; 9;o af Den 9 September, angåenDe omfattningen af blifmanbe ^örorbnin» gar t karneval, Sfonomb od) ^olitiemtål; 10:o af famma Dag, angåenDe reöiftott af De 5(faDeini|Ta Sonflituttonerna; ll:o af famma
2lf Den väfning gifme han, miD hvoart års? flitt, Den ompnDigaS näfta fränDer Del, om få forDras?: begära De Det ej; mare förmpnDare änDå jfplDig att f>tr>art treDje år tillftälla Dem väfning. Éro ej fränDer eller mägra De att räfningen granjfa; Då jfall formpnDaren, hroart treDje år, fin väfning till SSät» ten inlemna; och förorDne Slätten goD man att Den genomfe. 0taD, focfen och häraD ägen utfc goDe män, en eller flera, att hafma tillfpn öfmer formaltnin» gen af DithöranDe ompnDigaS egenDom; och ägc fåDait goD man famma granjf# 59 ningSrätt, forn närmare fränbcr tiHagD är. $inna frättDer eller goDc män, att formpnDare Den ompnDigaS egenDont ej rätteligen förmaltat; anmälen Det ljoS Jätten; od) pröfme Slätten af omjVänDigljetcrna, om annan formpnDare förorDnaS må. 5lr ompnDig till De år fommen, att l)an fjelf finna fatt. Det förmpnDaren ej mai f)ané egenDont förroaltar; flånDe ocF l)onont fritt, att Det ljoS Slätten angifma. 2:o att till 7 § i 20 fap.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 11 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. M 60, i anledn. af K. Propos. om StatsRontis ersättande för förskottsvis utgifne medel, dels såsom understöd utan återbetalningsskyldighet och dels såsom lån till de af eldsvåda hemsökte invånarne på ön S:t Barthelemy. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag vill väl icke bestrida bifall till ifrågavande Betänk. Men innan jag dertill gifver mitt samtycke vill jag framställa den underd. önskan, alt nästa Propos. Konungen till R. St:r afgifver ronde denna ö, mätte gälla hennes fullkomliga afskrifvaude eller afhändande. Hr Bildt, Didrik Gillis: För alt gifva Hr von Hartmansdorff någon tröst i delta afseende, får jag äran nämna, att i StatsUtsk. finnes f. n. en motion under behandling, hvilken afser alldeles detsamma som Hr von Hartmansdorff önskat att K. M. skulle föreslå. Uppå härefter framställd propos. blef StatsUlsk:s förevande Utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs SlatsUtsk:s d. II dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JVs 61, ang:de väckt fråga om löneförhöjning för de uti Just.-Ombudsm:s Exped:n anställde tjenstemän. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Då det efter min åsigt är af vigt för R. St:r att vela huruvida deras Just.Ombudsman anser det biträde honom lemnäs vara tillräckligt för att han må kunna fullgöra sin pligt så, som lian anser den böra fullgöras, så har jag anhållit hos Just. Ombudsmm att han ville meddela uplysning om huruvida han anser ändamålet kunna vinnas genom det förslag StatsUtsk. framlagt. Han har nu meddelat dessa uplysningar, och jag anhåller att de utaf någon bland Hrr Riddarli.-Kanslister måtte få upläsas, emedan jag här har något svårt att se. Härvid inlemuades och uplästes en sålydande Promemoria:
Beträffande de hos beväringsmanskapet i bruk varande kapotter, så äro de i allmänhet, såsom förut uppgifvits, hårdt slitne; men då omkring 15,000 st. kapotter detta år blifvit från stamtruppen öfverflyttade och ett mindre antal nya kapotter direkte för beväringsmanskapet anskaffade och utlemnade, så torde för närvarande dessa öfverplagg kunna antagas vara, åtminstone under exercistiden, användbara, helst kapotten af beväringsynglingen begagnas egentligen såsom täcke i baracken eller tältet. De småpersedlar, som beväringsmanskapet sjelft tillhandahåller och under exercistiden begagnar, äro visserligen icke alltid i fullgodt skick; men då kostnaden för dylika persedlars anskaffning och underhåll af Kronan blefve högst betydlig, utan att likväl på förhand kunna ens approximativt beräknas, torde någon förändring i underhållssättet för denna del af beväringsmanskapets materiel icke böra ifrågakomma. Under § 6 i ofvanberörde afdelning af Rikets Ständers Revisorers berättelse hafva Revisorerne, jemte förmälan, att de besökt Arraéens å Skeppsholmen befintliga förråder och dervid funnit dessa med ordning och noggrannhet förvarade, ifrågaställt lämpligheten deraf att omkring 20,000 U. sulläder, hvilket såsom subsidier från England alltsedan år 1808 bland förråderna förvarats, nu i mera än 50 år legat obegagnadt, i stället för att vid förefallna behof tillgodogöras.
Ridrs kassa är bankens invexlingsförmåga icke betryggad, om ej andra, utvägar dertill äro beredda. Sådan blefve följden af det utaf Ulskin här framställda stadgande. Om banken ä andra sidan icke förfar på detta sätt, ulan, i st. f. att låta kassan nedsjunka från 250,000 Ridr till 50,000 Ridr, uptager på uppoch afskrifnings-räkning 200,000 Ridr, och derigenom fyller den i kassan upkomna brist, så skulle banken likväl icke få utgifva några sedlar för den del af kassan, som öfverstiger 1 millin: hvaraf åter följer dels alt bankbolagel säkert skulle underlåta, att på uppoch afskrifningsräkning emottaga penningar, dels att bankens ändamål, penningars emottagande och utlåning, helt och hållet förfelas. Hufvudändamålet med en banks inrättande kan aldrig vara, att aktie-egarne skola erhålla en betydlig utdelning, utan alt penningarne skola utlemnas i rörelsen och göras fruktbärande. Det nu gfdlande stadgandet i lille §:n utaf 1846 års författn. lyder sålunda: ”Ej må enskild bank utgifva sådane tryckta eller graverade förbindelser, som i Side §:n lista momitet omförmälas, eller invisningar å R. Stirs Bank till större samraanlagdt belopp, än som motsvaras af 1:0 behållningen" i enskilda bankens egna kassor af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar, 2:o återstoden Den 16 September e. m. 41 af depositionen i R, Sltrs bank, 3:o sådane bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypothek, som i öde §:n nämnas (dessa utgöra bankens grundfondshandhr, bankens egna lånehand1 ingar sålunda -icke inberäknade), och 4:o innehafvande säkerhelshandlrr för lemnade kassa-kreditiver, i den mån dessa anlitas, dock härför icke till större belopp än 50 proc. af bankens grundfond.”
Spens, att långa 1 iksdagsterminer skola medföra långsamhet i ärendenas behandling; åtminstone skyndar man sig icke så, som man måhända skulle göra, om man hade en inskränktare tid sig föresatt. Då man vet att riksdagsgöromålens gång beror på Utskms skyndsamhet, och densamma till stor del på betjeningen, hvilken just bar fördel af de långa riksdagarna, emedan hon desto längre förblifver i åtnjutande af riksdagsarfvodel; så ser man hvad i sådant hänseende är att vänta. För öfrigt anser jag, lika med Gr. Spens, att den bestämda tiden i afseende på riksdagarnas förlängning icke heller bör äga rum; om en sådan medgåfves, medförde det utan tvifvel samma verkan, som om en för lång tid utsattes från riksdagens början, nemi. långsamhet. Om tiden är lang, så tycker man, att bar man så många månader på sig, så har man tid nog att ändå fullända görornålen. Är åter den bestämda tiden alltför kort utsatt, så tycker man, att när det är så snart slut, lönar det icke mödan alt skynda sig, emedan arbetet ändock måste al brytas. Man förlorar således på båda hållen. Jag instämmer med Gr. Spens äfven derutinnan, att ordet ”samtlige” i afseende på Ständerna icke behöfves eller bör införas, hvarken på det ena eller andra stället; utan är jag af samma mening som Hr Cederschjöld i sin reservation yttrar, att det är tillräckligt säga ”Rikets Ständer.” Frih. Sprengtporten: Jag vill visserligen medgifva Gr. Spens’s anmärkt)., och ali min egen i afseende på indelningen af tiden icke är af särdeles väsendtlighet.
Då delta anslag blifvit hänlördt Lill dem, sorn ej äro underkastade gransk ning af Rikets Ständers Revisorer, hafva Rikets Ständer ansett detsamma, hvilket förut varit ett förslags anslag, nu böra erhålla natur af ordinarie anslag samt, såsom sådant, upptagas i Riks-StaLen lill dess förut bestämda belopp af 30,000 R:dr; dock att de hö-räntor, hvilka hittills varit till Hofstallet anslagna, äfven framgent komma att för detsamma disponeras, emot det att deras värde efter markegång ifrån detta anslag afräknas, och endast fyllnaden contant utbetalas. 6:0 Ved och kol för de Kongl. Hofven. 7:o Kongl. Slottets i Stockholm polislysoch renhållning. I afseende å detta anslag fä Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, alt, till ledning för nästkommande Ständer vid reglerandet af lista Hufvud-Titeln, vederbörande måtte anbefallas upprätta en specifik ulredning öfver de kostnader, som utgå i och för brand väsendets underhållande i Kongl. Slottet samt detsammas yttre lyshållning, på det att denna del af anslaget må skiljas från den öfriga delen, hvilken Rikets Ständer anse böra, i likhet med det i 6:te punkten upptagna anslag, vara frilagen från revision af Rikets Ständer, men deremot anslaget för brandväsendet och Slottets yttre lyshållning till 2:dra afdelui r.gen ö iver fly t tas. 8:0 Rosersbergs Slott.
Lyckligtvis äro de fall sällsynta i vårt land, då de fattiga drifvas ända till hunger; men också nödgas mången, som i sin ungdom varit idog och skicklig, på sin ålderdom lida brist och nöd utan eget förvållande. Kunde det icke vara annorlunda? I vårt land hafva snart alla stånd pensionskassor; månne ej en sådan äfven kunde och borde inrättas till hjelp för de handtverkare och arbetare, hvilka genom olyckshändelser, eller eljest utan egen medverkan råkat i brist? Eller skola så många nyttiga samhällsmedlemmar ännu framdeles dö i fattigdom, för det deras bemedlade kamrater vilja lefva i öfverflöd och pragt? Ja pragt! ty till den grad har fåfängan och öfverflödet gripit kring sig i vårt land, särdeles bland borgareoch handtverksklasserna. Vi vilja hoppas, att vår tid, så upplyst och varm för det rätta, skall afhjelpa äfven detta missförhållande. Rudolph Berg och den unge Leonhard Lindmark voro grannar och skolkamrater, men endast sällan gingo de tillsammans. En dag, de var i början af vintern, fingo gossarne lof att åka skridsko nere på hafsviken under deras stad. Glada skyndade de alla ut, försedda med skridskor och kälkar. Äfven Rudolph och Leonhard voro med; men nu, som vanligt, skilde sig den förre ifrån de öfrige och skrann ensam. I vida cirklar kretsade han, snabb som en fågel, och ingen kunde mäta sig med honom i vighet och styrka. Slutligen begaf han sig längre fram på isen, icke aktande de andras varnande rop och böner att återvända. Högt skrattande och triumferande, svängande mössan öfver hufvudet, ilade han endast snabbare längs den glatta isen utåt sjön, men på engång hördes ett hemskt, ihåligt brakande, och han försvann för kamraternas häpna blickar. Isen hade brustit och han låg tyst, arbetande att rädda sig ur afgrunden; men med hvarje tag brast den svaga isen och vaken blef blott större och större. Intet rop om hjelp gick öfver hans läppar, men hjelparen var dock nära.
Jag hoppas att minnet för de fleste räcker till och alt de således icke eller glömt, hvad StatsUtsk:s ledamöter, som böra hafva vitsord, kunna upplysa, nemi. att skätterne i Sverige då nedsaltes med ett belopp af 7 lill 800,000 r:dr ärligen. Man har äfven åberopat ett yttrande af aflidne Prosten Gr. von Schwerin, huruledes riksdagarne under Konung Carl XI voro täta och att landet då var utmärkt väl styrdi. Manne icke detta lyckliga förhållande härrörde deraf, att Konung Carl XI, glorwyrdigst i åminnelse, styrde sjelf och icke tillät Ständerne sig dermed befatta? En talare liar äter velat framkalla Konungens rådgifvare, för att i denna fråga gifva deras mening tillkänna. Derföre att de äro Konungens rådgifvare, hafva de icke åtagit sig pligten att äfven vara våra. Gm de likväl vilja vara det, sä gälla deras röster hvad de kunna. Skulle de åter icke vilja meddela sina meningar i förekommande frågor, så lärer väl II. o. Ad:s ledamöter, nu sorn tillförene, fä hjelpa sig sjelfve. Hr von Troil, Emil: Den fördel som åsyftas med det nu föredragna förslaget, kan icke vara någon annan än utvecklingen af det conslitutionella slatslifvet, hvars grundidé är samverkan emellan regeringen och folkets representanter. Alt denna ide skall komma närmare sitt mål ju oftare representationen sammanträder, är en sak, som genast faller i ögonen; hvarföre ock i de flesta conslitutionella stater folkets representanter ärligen sammankomma. Det har likväl ännu icke inom vårt land blifvit yrkadt, att gå så långt; man har blott önskat, alt den tid af 5 år, som hittills varit bestämd såsom intervall mellan riksdagarne, skulle Inskränkas till 3 år, således 3 gånger den tid, som man på andra ställen anser vara den rätta, och man tyckes således hafva bort vänta, att hvar och en, som är vän af det representativa statsskicket, skulle medverka till förändringen, äfven om den skulle medföra någon större kostnad i och för riksdagarne, än som hittills ägt rum.
Ehuru städerne hafva stort jordbruk och många kreatur, hafva de likväl ganska stort behof af landsbygdens produkter, och likaså har landet, ehuru äfven der många handtverkare finnas, stort behof af städerna, icke allenast för försäljning af sina alster och inköp af köpmannavaror, utan ock för anskaffande af nödiga handtverkeri-arbeten. Särskildt behöfva bergslagsoch bruksorterna och i allmänhet länets nordvestra och norra delar köpa spanmål från de sydöstra och södra delarna, hvilka åter måste anlita de förra för fyllandet af sina behof utaf ved, bräder, plank samt andra skogsprodukter. Denna vexelverkan lättar så till vida transporterna, att då man från en ort förer dess produkter till en annan, man med få undantag kan påräkna att från denna kunna erhålla återföra antingen för sitt eget behof eller för sina grannars. 'Binäringarne och husslöjden drifvas icke så, som ske kunde och som omständigheterna kunde medgifva. För de hufvudsakligaste och för hvad i afseende på dem under femårsperioden kan vara gjordt kommer nu att redogöras. Varuforsling. Denna binäring är måhända den mest omfattande. Den kan indelas i tvenne klasser, af något olika beskaffenhet. Den ena är den, som sker på kortare afstånd, egentligen i bergslagen och bruks<listrikterna, för att till hyttorna och bruken framföra malm, tackjern och kol, och som i de flesta fall kan så ombesörjas, att de som verkställa den hvarje dag återkomma till sina hem. Den andra den, som sker, för att till samma verk framföra deras från afiägsnare orter behöfliga förnödenheter, såsom spanmål, hö, viktualieoch saltvaror, för att från dem till närmaste lastageplats utföra produkterna, och för att till afiägsnare orter föra dels köpmannavaror, dels provinsens produkter. Den förra är och blir för hvarje ort alltid nödvändig och nyttig, den leinnar ägaren af dragare tillfälle till en icke obetydlig förtjenst och att, på trakter, der åkerbruket är föga betydande, till inkomst använda en öfverflödig tid, och den demoraliserar icke eller åtmin stone ganska litet befolkningen, då hemlifvet derigenom obetydligen störes.
Jag kan, åtminstone för min del, icke annat an på del kraftigaste protestera deremot, och 28 Bil. till Constit. Utskts. Memorial N:o 5l', högtidligt förklara, att d< Med sådana åsigter af saken har jag trott mig böra göra allt hvad i min förmåga stått, för att söka rädda mitt iädernesland från en hotande olycka, eller, i händelse detta ej skulle lyckas , åtminstone fritaga mig sjelf från delaktighet i det omdöme, sotn framtiden skall falla olver deni , hvilka nu tilläfventyrs genomdrifva detta förslag, Meri, torde någon slutligen anmärka, något md Folket, d sin sida, väl gifva, för det att Regeringen skall eftergifva Indragningsinagten. Genom sjelfva detta förslag till utbyte, erkänna motionens försvarare hvad jag förut sökt ådagalägga, nemligen * att de erbjudne Lagförändringarne verkligen innefatta en mot folkets väl stridande inskränkning i Tryckfriheten. Det återstår således för mig blott att visa , det Rikets Ständer alldeles icke böra göra något slags concession, för att få bemälte Indragningsmagt afskaflad. Väl medger jag, att denna godtyckliga magt hittills varit högst menlig lör vår Tidnings-litieraturs utbildning, helst åtskilliga talentfulla män blifvit, genom o förljuda indragningar, utledsnade vid detta slags IjiI. till Constlt. Vtsht Memorial N:o 51. 129 skriftställare-yrke, och andra, af deras exempel troligen afskräckte att beträda en så svår och slipprig bana, hvarigenom händt, att slafsinnet och den indifferenta uselheten fått nästan allena intaga den publicistiska Talarestolen. Väl medger jag, att denna magt är uppenbart stridande, icke allenast i allmänhet mot 16 §. Regeringsformen, hvarest det stadgas: att *’Konungen bor ingen för” (lerf va eller förderfva lata till ära ”och välfärd —• — ingen afhända eller ’’afhända
Dessutom äger Staten att såsom krigsrcserv disponera: 104,250 man beväringsmanskap, 2,483 reserv(rusthålls-) hästar och 2,206 trosshästar, eller tillsammans krigsrcserv 104,250 man, inmönstradt och i rullorna infördt, skjutfärdighet ägande beväringsmanskap samt 4,689 hästar (2,483 hästar mer än för närvar:de). Slutligen uptager den föreslagna organisationen en Landtstorm af 479,550 personer, hvilka äfven äro påräknade att äga allmän skjutfärdighet (se Tab. 34 Förslaget N:o 2). Hvad särskildt antalet officerare angår, så är detta störst enl. Förslaget N o 4, dernäst enl. Förslaget N:o 2 och minst enl. närvarande organisation. Slutligen torde det icke vara ur vägen att fästa upmärksamheten deruppå, att, under förutsättning att R. St:r skulle bifalla de uti den Nåd. Proposrn om Statsverkets tillstånd och behof äskade förökade anslag å 4:de HufvudTiteln, dels ordinarie, dels extra, upgående i rundt ta! de förre till 1,052,200 och de sednare per år fördeldte, till 91,460 R:dr b:ko eller tillsammans 1,143,666 ,R:dr b:ko, så skulle enl. organisations-förslaget N:o 1 de årliga utgifterne för landlförsvaret med 2,823,864 R:dr 20 sk. 2 rst. understiga kostnaderne för närvar:de Landtförsvaret; och enl. Förslaget N:o 2 med 2,565,082 R:dr 28 sk. 4 rst. tuko understiga sagde kostnad. Observation. Som de uti de tryckta Förslagen uptagne rekapitulationer af den närvarrde försvars-organisationen, i följd utaf under sednare tiden skedda förändringar, icke mera fullt öfverensstämma med det närvartde förhållandet, torde endast afseendo fästas vid här ofvan förekommande upgifter. Begärdes på bordet. Sedermera upläste
All contant uppbörd vid PostContoiren, af hvad namn den vara må, bör upphöra. 2) Inga räkningar med enskildta personer och associationer i och för Postliqvider bör hädanefter få äga rum, utom i det enda fall ig;de punkten omtalar. 3) FfiBrefsråttighet gålle dock, och bör Den ö Martti. dermed förfaras på enahanda sått som förut skedt, 4) Ett ståmpladt papper af olika valeur, att nyttjas till omslag å Bref bÖr påbjudas och finnas till köps, i Ståderne hos Chartas Sigillatae Ombudsmånnerne eller andra af Chartas Sigillatae HufvudContoiret i Stockholm dertill uppdragne personer; och på landet af KronoFogdarne samt andre enskilte, som detta sig åtaga. 5) Alla enskilta som anmäla sig att försälja dessa Porto-Chartor (sorn jag vill kalla dem) böra göra det hos Konungens Befällningshafvande i orten, hvilka dertill låmna tillstånd, efter affordrad vederhäftig borgen för det belopp, som hvarje gång uttages, 6) Ett maximum råttadt efter ungefåra behofvet af PortoChartor i orten för trenne månader bör dock fixeras och öfver detta bör ej utlämnas utan contant betalning till enskildt» som åtagit sig försäljningen. 7) Uppbördsman må dock åga förse sig med PortoChartor för halft år under lika ansvar i och för redogörelsen, som för annan Kronans uppbörd; och utan annan borgen ån den de förut ställt för densamma. 8) LandshöfdingeEmbetet bör medelst dess kungörelse i Kyrkorne låta tillkännagifva dem som fått uppdrag att sig med försäljningen befatta. 224 Den o Martil, g) Det bör vara hvar och en af ordinarie försäljare tillåtit att i större eller mindre partie åt andra uppdraga en del af försäljningen, men svare de förre dock ensamt för den förlust som derigenom tilläfventyrs för deni kunde uppkomma. 10) Hos Chartae Sigillatae Ornbudsmånnerne i orten uttaga KronoFogdarne PortoChartor, och aflåmne vid emottagandet qvitto för beloppet.
(Oktober—Mars.) 14 skålpund. 2f „ l 6 jumfrur. i kappe. i 4 jumfrur. 7 lod. | skålpund. T 52 H 8 lod. Sommar. B) För straffoch arbetsfångar af qvinkön. För vecka. Bröd, mjukt Rågmjöl, sammanmalet Kornmjöl, skrädt I Ärter Potatis Kålrötter Surkål Svagdricka Smör Sylta Färskt kött Salt kött „ fläsk Sill eller strömming Salt Vinter. Sommar. C) För länsfängelserna. För vecka. Bröd, mjukt Rågmjöl Kornmjöl Ärter Potatis Kålrötter Surkål Sur Mjölk Färskt kött Salt dito , fläsk Sill Salt Vinter. 1 skålpund. 5*2 \h\ \. iViAv • iWw«k« vA>»»imJwwwVvA\ ISllVlÄlsjilU ■ "■T !■ lii ..•\Vn w.' ’ ' V X ■! • Ii /. ( Kil'- ",VN ■. \ *! holti yte. IA) I »tvÅ huit <• > .nil i i! J( l - • 'ni llUXlllJ •\\n \ l,?j\ \\\\ AL .ttu\ Av‘A •iir^i»ii1’• ilon nöjman lr. v^Nv.VA i \f -v ■ ■■ JO) hmitjlr.Jt' 1 1 ;.0 t .iirihniij 11 t i .bol T bnuqhJiI il bol > .vvtav* m"A tJnpn .bolli ilin mil nili mi - t lii jni;ai> Jl tbi;- .1- .(namne/l no h/ <imio‘l lSlHC r,j tjalin Möi .tli 8 J*rB A — 155 — Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Byggnadskostnader för nya fängelsebyggnader, i Kalmar - 5,486: 28. * Stockholm 115:45. Balans till påföljande äret,: