Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
507 theborgs stad liar under 20 års tid vunnit den utsträckning, uti sin handel och rörelse, att den under de sednaste åren kunnat till Staten i tullmedel lefverera omkring 2 mill. r:dr årligen och derutöfver, och att anstalterna för stadens rörelse, väl icke kunna vara likgiltiga, hvarken för Svenska handelsflottan i allmänhet eller för de rikets landskap, sorn göra sina varubyten med denna vigliga stapelort. Jag tror således att det icke ensamt är Götheborg utan hela landet, som af ifrågavar. uplålelse, om äfven i sednare afseendel blott medelbart, drager nytta. Om det skulle vara fråga om ett eller annat kapplands npoffring, så kan jag under sådanc förhållanden icke föreställa mig annat, än alt en sådan npoffring vore knappt att nämna. Det är allmänt erkändt och vitsordadt att staden är i behof alt erhålla lokal för hvarjehanda etablissementer, tullhus o. s. v., och jag kan icke fatta betydelsen af den anmärkn. att derföre att staden förr kunnat bärga sig med en inskränktare lokal, den skulle kunna det i all framtid. På dessa grunder och de skäl, som af flere föregående talare blifvit anförde, anhåller jag om bifall lill Ulsk:s fötevarande betänk. Hr von Troil: Jag år i de flesta frågor så fullkomligt förekommen af den siste värde talaren, att jag icke länge skall trötta Ståndets upmärksamhet. Jag ber endast alt få uptaga några få af de anmärkn:r, som emot mitt första anförande hafva blifvit gjorda. Man har i början yttrat att Staden skulle kunna använda denna mark för sitt enskilda behof. Jag får dervid hemställa, huruvida det är möjligt och troligt att en stad, med så stor handelsrörelse som Götheborg, en stad som för detta ändamål gjort så stora upoffringar och som i detta hänseende kunde vara en föresyn för många bland våra släder i Sverige, hufvudstaden icke undantagen, att en sådan stad, när den en gång kommer i besittning af en mark, som för dess handel och rörelse är af vigt, skulle i stället använda den, för att deraf draga inkomst. För mig synes delta icke rimligt.
Genom ProtocollsUtdrag af den qo nästlidne October, har Högvördige PresteStåndet behagat till ConstitutionsUtskottet återremittera dess under den 14 i samma månad afgifna Utlåtande, rörande ett föreslaget tillägg i 26 § af JustitiaeOmbudsmans-Instructionen. Constitutions-TJtskottets betänkanden. 30g Ehuru begge de till grund för återförvisningen lagda anmärkningar, af hvilka den ena rigtats deremot, att en föreskrift för Riksens Ständers Fullmägtige finnes intagen, icke 1 dessas Instruction, utan i JustitiaeOmbudsmannens, samt den andra åsyftar ett uttryckligt stadgande, att Fullmägtige borde, när de i Ämbetet insatte den utsedda Efterträdaren, på. samma gång välja en ny, tydligen angå blott sådana ämnen, dem Uts!<ottet lemnat ovidrörda, anser likväl Utskottet dessa anmärkningar, hvilkas giltighet det för öfrigt erkänner, visserligen kunna och böra till pröfning upptagas, såsom nya frågor, föranledda af under Riksdagen behandlade Ärenden och inträffade omständigheter. Emedlertid och då Utskottet redan varit omtänkt att, genom ett föreslaget ytterligare tillägg i 98 § Regeringsformen och 63 § Riksdagsordningen, hufvudsakligen afhjelpa både olämpligheten och bristen, får Utskottet vördsamligen hemställa, om icke Högvördige PresteStåndst skulle täckas, i sammanhang med behandlingen af omförmälda, i Memorial N:o 73 framlemnade Project, förklara att de nu gjorda Anmärknjngarne må 'för närvarande förfalla, och således 26 § af JustitiaeOmbudsmarts-Instrucrionen intill nästa Riksdag oförändrad bibehållas. Stockholm den 15 November 1823. gio ConstitutionsUtsJiottets Betänkandcn. Ankom den 21 November 1Q25. Memorial till Riksens Ständer, rörande sättet för slutliga behandlingen af frågan om inlösen af FilialD scouternas utelöpande Skuldförbindelser.
Det är snarare motsatsen, sorn nu eger rum, ty det är just genom den strid, genom den täflan, hvari vetenskapen i det praktiska lifvet så ofta kommer, som densamma erhåller förnyadt lif, föryngrade krafter. Inom intelligensens område, likasom inom hvarje annat, är det striden, som ger lif. Stillaståendet är död. Huru är det då väl möjligt, att en bildning, som behöfver eggelse, strid, täflan, kan framgå i utveckling uti en småstad. Och om äfven, jag vill gerna erkänna det, vetenskapen någongång blomstrat uti smärre städer, så har detta varit en följd deraf, att vetenskapsmannen endast derstädes träffade själsförvandter, med hvilka han kunde utbyta tankar och meningar. Numera har likväl detta förhållande förändrats, numera älskar vetenskapsmannen att se lifvet på nära håll och för hans idéers utveckling behöfver han umgänge och beröring med andra vetenskapsmän, och dessa trifvas och hafva sin varelse i det stora lifvet bättre än i det lilla, i småstadslifvet. Denna omständighet måste man också tillskrifva orsaken dertill, att svårigheten att på ett tillfredsställande sätt fylla professorsplatserna vid våra Universiteter allt mer och mer tilltager. Huru mången utmärkt vetenskapsman eger icke Sverige eller har egt i liufvudstaden? Huru lyckligt vore det icke, om sådana personer, utan att behöfva lemna en vistelseort, som är nödvändig för deras vetenskapliga lif, skulle kunna åt landets studerande ungdom bibringa sina insigter, sina lärdomar? Och huru mycket skulle ej de öfriga professorerna vinna genom umgänge med sådana män, med verkliga furstar i vetenskapernas rike? Och huru många bildnings-anstalter, huru många lärda samfund finnes icke redan här i hufvudstaden? Här finnes ju VitterhetsAkademien, VetenskapsAkademien, Svenska Akademien, det högre MilitärLäroverket vid Marieberg, KrigsAkademien på Karlberg, Carolinska institutet m. fl., hvarjemte utom dessa lärda samfund och läroverk, idkarne af särskildta vetenskapsgrenar slutit föreningar, för att meddela hvarandra resultaten af sina forskningar och sin erfarenhet, såsom t. ex. Läkare-sällskapet, Juridiska Föreningen, Militär-sällskapet.
Pii den ticlen visste man i allmanhet ingenting om Hilma Angered-Strandberg; men jag vet Atmiustone en, som i den lilla slrissen med glad och vemodig benndran varsnade konturerna af en Ny Varld. Det handlar om nygifta paret ' Hjelins tragikomiska aulromst till sitt verksamhetsfiilt, Gustavi priistseminarium, dar mister Hjelm, f. d. kollega i Norrlropiug, skulle agera professor i naturvetenskaperna. PA dessa sidor trangas en ' massa individuella figurer, teckuade med dessa f A och triiffsiilrra streck och.skarpa konturer, som forf. alslrar att anvanda p % sinn bipersoner, och rned dennzl blida basmhBrtig1let midt i den sylhvassa satiren, som gor att man utan samvetskval kau njutn af den hisarra komilren hos den beskedliga, religionsdryga seminariekolonien. Roliga Bro Gustavi professorer, men roligare Gustari profcssorslror, bland Iivillrs j a g inte vet om jag skall tillerkiinna priset Ht professorslmn Tiirnkrist, Hjelms ' inaclrordcring~fru, som tinkte fara till Kansas, ifell ciet skulle bo hiirslrap i hnset, eller Bt profcssorskau G~zstafson, m u inte fiir sin diid ville lbta miirka, att hon var en biit.tre mhliiska i sig sj&amp;lf Men humorn Br lgngt iEr8n det riisentliga i denna bok, den blir glesare, ju l b g r e man kommer, och trijtt oc11 tillhakadragen, som vore den led vid sig sjalf. Hvad som iir ccnt.rum hiir 9r (let mest patetiska dlvar, det iir Natilds Hjelms sjiilshistoria, siirskildt de moment af denna, som inte frclmtriidde den tiden hon hette Louise Hultman och var gift rned en vagabond.
S I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer fastställt följande stadganden att i Reglementet för Riksgälds-kontoret intagas: “Utom de särskilda vilkor och bestämmelser, som, enligt Rikets Ständers derom fattade beslut, komma att tillämpas i afseende på de statsbidrag, som under innevarande riksdag blifvit till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade för väganlåggningar och vägförbåttringar, brobyggnader, hamnanläggningar, kanaler och andra vattcnkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, hafva här nedan intagna allmänna vilkor och föreskrifter i afseende på sådana statsbidrags erhållande och åtnjutande blifvit af Rikets Ständer fastställda; hvilka föreskrifter, så vidt icke härifrån skiljaktiga bestämmelser eller stadganden åro för do beviljade anslagsoch lånesurnmorna särskildt meddelade, således böra vid förekommande frågor rörande dessa auslag och lån iakttagas samt lända till efterrättelse: l:o. För hvarje företag måste plan till arbetets utförande jemte beräkning öfver dermed förenade kostnader vara uppgjord och hafva vunnit E. K. Maj:ts nådiga fastställelse. 2:o. Då arbetsföretaget afscr vägförbåttring, väganläggnir.g eller vattcnaftappning, bör vederbörande menighet hafva afgifvit yttrande om företagets lämplighet och nytta. 3:o. Alla med understöd af allmänna medel anlagda eller förbättrade vågar samt byggda broar böra af den menighet, det bolag eller den särskilda korporation, som åtnjutit det för företaget beviljade understödet, vederbörligen för allmänna trafiken underhållas, intilldess den framtida underhållsskyldigheten kan varda i behörig ordning andra vederbörande ålagd och mellan dem fördelad. Derest hamnoch kanaleller andra likartade afgifter efter arbotslöretagcts fullbordande skola komma att utaf de trafikerande upptagas, bör taxa härå vara fastställd, så lindrig sorn skäligen låter sig göra.
(Fortsättning.) fia moyen åge», utgifvit en mängd af i våra landskyrkor befintliga alfresko-målningar,— af hvilket vackra och af så insom utländska konstkännare högt berömda arbete 40 exemplar, tili följd af Rikets sist församlade Ständers frikostiga anslag, blifvit för Svenska Statens räkning inköpta, nu till fäderneslandet återkommit, i afsigt att för framtida utgifvande dels ordna äldre afteckningar och dels taga nya af våra i alla landsorter spridda kyrkliga fornlämningar, af hvilka, för att döma efter en långvarig bedröflig erfarenhet, ett icke obetydligt antal årligen genom vanvård ginge för efterverlden förloradt, ålen då Mandelgren saknade egna tillgångar att fortgå på deri föga inbringande konstnärsbana, han hittills med så mycken framgång beträdt, och såge sig, om icke något understöd af allmänna medel kunde honom beredas, nödsakad att hädanefter egna sin verksamhet åt mera vinstgifvande sysselsättningar, har motionären, under åberopande af ett motionen bilagdt hedrande intyg af ledamöterna i Fria Konsternas Akademi både om värdet af Mandelgrens redan gjorda prestationer, och om de förhoppningar, som kunde och borde vid bans fortsatta likartade verksamhet fästas, föreslagit, att Rikets Ständer ville anslå ett understöd af 1,500 R:dr R:mt att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten Mandelgren, på det han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som lör fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden; med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till Fria Konsternas Akademi inlemna de afteckningar, lian under året gjort. Denna framställning har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Staten, genom inköp af vissa exemplar utaf Artisten Mandelgrens i Paris utgifna arbete: »Monuments Scandinaves du moyen åge», enligt Utskottets tanke, redan fästat tillbörligt afseende å Mandelgrens flit och bemödanden att sprida kännedom om ifrågavarande fornlämningar, anser sig
Jag skattar det högt, men jag föreställer mig, att om ock den del deraf, sorn rätteligen bör kallas öfversitteri eller tanklös ungdomsyra, efter en eller annan sammanstötning med polislagarne, får maka åt sig och ju förr desto hellre bannlysas från »ljusets riddårvakt, » bör det verkligen poetiska, det äkta Svenskt-ungdomliga elementet lika litet behöfva förtorka eller bortdö i vår vackra hufvudstad och dess natursköna nejder, som i de hittillsvarande båda — härutinnan betydligt sämre lottade — universitetsstäderna, helst i alla fall sannolikt en viss del af Stockholm, t. ex. den vidsträckta och glest bebodda Kungsholmen, i händelse af en högskolas upprättande, blefve studenternes egentliga område. Om kostnaderna för ett universitets inrättande härstädes har mycket ordats, men motionären är af den bestämda öfvertygelse, att om man blott vill saken och inser dess stora betydelse för fäderneslandets framtid, skall det snart nog visa sig att de befarade millionerna betydligt krympa ihop. Redan vid föregående riksdag fästades upp - 8 Motioner hos Ridder skap et och Adeln 1865. N.o 4. märksamheten härå af en motionär i Borgare-Ståndet, som visade att, då såväl Carolinska institutets som Vetenskaps-akademiens samlingar togos i vederbörligt betraktande, endast återstode lokal för bibliotbek och några hörsalar.
Jag värderar och erkänner i högsta måtto de utmärkta egenskaper, hvarigenom åtskilliga af våra diplomater, och kanske isynnerhet en enda, i dessa hänseenden gagnat fäderneslandet; men jag kan icke antaga detta förhållande såsom en tillräcklig grund för påståendet om behn Ivel af de högre, och således mera dyrt betalte, diplomatiske agenternes tillvaro. Jag föreställer mig äfven, att det icke kan vara så särdeles stort behof af de ministeriella meddelanden, som man sålunda afselt; ty med den tillgång på journaler öfver upptäckter, som dagligen tillkomma oss, finnes troligen icke något lands lechnologiska institut, som icke har fullkomlig reda på de upptäckter, som göras, och med mera säkerhet kunna meddela desamma, än de utrikes vistande diplomatiske agenterne eller ministrarne. Man har sagt, att de båda förenade Rikenas bidrag till minister-cassan skulle blifva, efter StatsUtskts förslag, 258,ooo r:dr, och att, då 18J7 års förslag för löneslaterna ensamt upptager 2^0,000 r:dr, otillräckligheten af 18,000 rtdr til! extra-utgifler af detta förhållande skulle inses. Om inga indragningar kunna äga rum, är det gifvet att anslaget är otillräckligt ; men under förutsättning att besparingar äro möjliga och verkställbara, torde måhända ett tillräckligt belopp erhållas föiextra-utgifter. Man vill bevisa orimligheten af den föreslagna ändringen dermed, att Portugal skattar till sin minister-stat 47°>G6ö r:dr 02 sk., Holland 372,000, och Belgien 342,000. Men härvid torde få frågas, om jemförelsen är fullkomligen adseqvat; om behörigt afseende dervid 11 H. 29 2l6 Den io Augusti f. ni. blifvit fristadt vid de respeclive ländernas frii mogenhet i allmänhet och vid skatteförhållandcna, samt vid dessa länders utvägar till förökande af sina inkomster och skattebördornas lättare utgörande.
Med den sistnämnde Summan, jemte hwad frän Landt-Tullarne samt Länen i Riket såsom Spinhusafgift serskildt. urgätt utgörande wanligen omkring 800 R:dr, åligger Collegium att besörja underhällandet af Spinnhusen i Landsoikerne, samt bestrida audre derwid förenade Utgifter. Sedan Stats-Ulstoltek salunda upgistvit förhällandet dch beskaffenheten af de under Commerce Collegii disposition stående Fonder. i enlighet med de upgifrer Utskottet ifrän bemälke Kongl. Collegium erhållitz sä ärerstär för Utskottet att sig yttra, i afseende pä den af Riksdagsmannen Oxelberg yrkade rewisivn af desie Fonder. Hwarken har Stats-Ut» skottets mänga göromål medgifwit, ej eller har StaksUtskottec ansett det kunna tillhöra desi ätgärd, att LN sädan Rewisicn anställa; men dä desie Fonder till en del utgä ifrän Stats-Werket, och dels äro tillkomne genom Lane, biträde frän Riksens Ständers Ban, Dm 2 8 Abrtlariti tZoz Banque och dels leda sin Uprinnelse frän allmänna asgifter; sä synes dek ock wara i sin ordning alt förwaltningcn deraf undergär en publique Rewision. Srats-Urstotkek sär derföre Riksens Högloft. Skänders Egil ompröfwande wördsammeligen Underställa» hurnwida det mä blifwa updragit de Riksens Ständers Rewisorer, hwilka komma att öfwerse och grai» ska Glats Banco — och Rcksgälds-Wcrken, alt »swen wid samrna rillfalle rewidcra Räkenskaperne och Handlrngarne rörande Redogörelsen för ifrägawaraiiL Ve Fonder. Stockholm den 21 Februarii 1810. W Hösil. Ridd. och Adelns Pä Hkgw.
Resolutionen på Malmö stads besvär den 7 December 1668; och sedan Hyllie socken först anslagits till prebende åt skolans Rektor, men derefter år 1605 förenats med Bunkeflods församling till ett pastorat, med vilkor att pastor derstädes skulle årligen till skolans Rektor betala en viss afgift, stadfästades denna »genandt» genom 10 g i Kongl. Resolutionen den 20 Oktober 1664 och 3 § i Kongl. Resolutionen den 13 December 1672, samt utgöres af inriehafvaren utaf Hyllie och Bunkeflods pastoral. Jemväl åtnjuter Rektor årlig ränta dels af ett k!ockare-bol i Sallerup, dels af 2:ne hemman i Oxie härad äfvensom helgonskylds-spanmål. Genom Kongl. Brefvet den 11 Februari 1847 är förklaradt, att så väl dåvarande Rektor som blifvande Rektorer vid denna lärdomsskola må, räknadt från den 1 Maj 1845, tills vi dare tillgodonjuta gamla rektorslönen, dock med skyldighet att årligen godtgöra skolans öfrige lärare hvad som, enligt mäklarebevis öfver gångbara spanmålspriserne i Malmö vid Thomasmessotiden, kan brista uti det penningebelopp, hvarom den 1847 gällande löningsslat dem tillförsäkrar. Öfrige lärarne vid denna skola uppbära: Konrektor: arrendespanmål från: a) N:o 6 Slogstorp, '/,:dels mantal i Hammarlunda socken af Frosta härad; b) N:o 10 Hammarlunda, ;Y0:dels mantal i dito; c) N:o 11 Hammarlunda, 3/,:dels mantal i dito; d) den så kallade Deignegrunden i Tvgelsjö, enligt Kongl. Kammar-koilegii utslag den 7 Februari 1812; \ u e) en lika beskaffad lägenhet i Klagstorp, jemlikt Kongl. Maj:ts utslag den 21 December 1823, samt helgonskylds-spanmål. De 2:ne äldste Kollegerne: helgonskylds-korn, arrende af Deignegrunden och klockarepensioner.
Jag öfverlemna!- då till B. o. Ad. att bestämma, för hvilken sida förnuftet talar, antingen för den, som säger, att förkofran är en följd af förlitandet på fortfarandet af det system, som varit gällande, eller för den, som påstår, att framgången icke haft någon sådan grund, utan härledt sig från en hemlig fruktan, att systemet icke komme att fortfara; och huru vet Hr Gr., att sådant varit fabrikörernas hemliga öfvertygelse? Eller har man väl rätt att grunda en lagstiftning på ett enskildt förmodande? En annan ledamot har i öfrigt lättat min vederläggning. Frih. Cederström har nemi., då jag sagt, att allmänt väl är högsta lag, samt vidare, att samma statsoeconomiska skäl, som gälla för Konungen, gälla ock för Representationen, i anledn. häraf erinrat, att reciprocitctsförhållanden med andra länder kunna i ett eller annat fall fordra undantag. Det torde vara Joyalt att härvid fråga, om Hr Frih. tror, att det hittills följda systemet varit föranledt af reciprocitetsförbållanden? Jag tror det icke; och hvarifrån någon anledn. tillen sådan tro skulle kunna hemtas, begriper jag icke. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 på eftermiddagen. Gr. von Fersen: Jag begärde ordet i anledn. af Hr v. Hartmansdor/Ts yttrande. Jag hyser samma öfvertygelse som han derutinnan, att befordrande af afsättning är bästa medlet att höja produetionen; men sådant får likväl icke ske på consumeutens bekostnad, så framtt man ej, obekymrad - Den i5 December f. ra. 185 rad om den sednares billiga fordringar, liksom Hr v. Hartmansdorff utgår ensamt från synpunkten af fabrikantens fördel. Jag medger den häfkraft, som bör uppkomma, om fabrikören fritt, utan den prisjemnkning täflan medför, får taxera sin vara så högt han behagar; men den större, den allmännaste fördelen måste ock afses. Äfven sinsemellan och inbördes stå fabrikernas fördelar ofta i strid med hvarandra.
Summa R:dr 110,000. ”Sålunda ro,000 R:dr mer, än nu betalas, men hvilken tillökning endast träffar de Husegare, hvilka hafva inkomst af sina hus, hvaremot de Husegare, hvilka 8o Bil. till EevUlnings-Utskottets Uti. lV:o 28 sakna en sådan fördel, blifva lindrade, och hvarjemte ändamålet vinnes, att mera likhet uppkommer emellan fastigheters i Städerna och på Landet Bevillnings-Taxering.” Herr Prosten Kellström: ”1 Herr af Billberghs Reservation, att en annan Bevillnings-grund bör antagas för Hus i Städerna, än för Fastighet på Landet, förenar jag mig i så måtto, alt den inskränkes till de större, och serdeles Stockholm och Götheborg. Utsträckes den äfven till de mindre, fruktar jag, att derigenom skulle tillskyndas dessa en oskälig lindring framför Landet, och Staten förlust. Stockholm och Götheborg deremot, der Hus vanligen gifva 6 procent och derutöfver, då af Egendom på Landet ej kan räknas mer än 2, 3, högst 4 procent, anser jag, om jemlikhet i beskattning skall ega rum, antingen böra påföras Bevillning för deras Hus efter den af Herr af Billbergh föreslagna Grund, eller också få en högre per mille afgift,” Herrar Grefve Rosen och A. Rothlieb samt Riksdags-Fullmägtigen Fale Burman från Norrbottens Län voro af samma tanka som Herr Prosten Kellström Herrar Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. N.o 28. 81 Herrar Prosterne Frimarij Dillner och Nibelius samt Herr Petersson reserverade sig emot 8:de Grunden, och yrLide att Bevillning af Testamenten borde först erläggas, då de uppgå till ett värde af 3oo R:dr.
Riksdans-Ordningen föreskrifter, och frågan genom omröstning i det sålunda Föislärkla Utskottet afgöras. 1 afseende på contra-propositionen emot Utskottens förslag, få Utskotten anmärka, att Preste-Ståndets beslut om byggnadskostnadens bestridande socknevis står i strid med den redan antagna bestämmelsen, alt undervisnings-anstalterne skola ordnas för hvarje pastorat, hvaremot Bonde-Ståndets beslut om kostnadens utgörande af serskilda Skol-district kan med berörde bestämmelse förenäs, så vida districten derefter lämpas. Af denna anledning föreslå Utskotten följande voteringsproposition : Den, som antager Utskottens här ofvan anförde förslag, voterar Ja; Den, det icke vill, voterar flej; "Vinner Nej, är beslutadt: att hvarje Skol-district åligger anskaffa och underhålla nödige rum för de Skolor, som inom districtet finnas. I kostnaden härtill skola alla inom districtet boende deltaga, efter de grunder, som i serskilda orter följas, i fråga om kyrkobyggnad, så framt ej öfverenskommelse på annat sätt derom träffas; ankommande det på församlingsboerne sjelfve att, efter sig företeende omständigheter, bestämma den fasta Skolans läge. § 3. Samtlige Riks-Stånden hafva godkänt Utskottens förslag uti de 3me första momenten, så lydande: 1 mom. Så väl i hufvudstaden som i hvarje Stiftsstad bör, af DomCapitlet och under dess öfverinseende, beredas tillfälle för dem , sorn vilja egna sig åt folklärare-kallet, att, i ett Seminarium, hvars inrättande öfverlemnas till Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg, erhålla undervisning och öfning i de nödvändigaste till detta kall hörande ämnen. 2 mom.
Bilagan litt. W. vid » ] 68. Akademiens för de fria konsterna räkenskaper » 192—193. Krigsdito » 74—75. Krigsvetenskapsdito » 62. Landtbruksdito » 160—162. — Lunds dito » 211 — 213. — Musikaliska dito » 193—191. Svenska dito » 190. Upsala dito » 209—211. Vetenskapsdito » 187—189. Vitterhets-, historieoch antiqvitetsdito » 190—191. Aktor ater åkning, Kammar-rättens » 172—174. Allmänna barnbördshuset » 202—203. Allmänna barnhuset » 204—209. Allmänna enkeoch pupillfonden, Civilstatens pensionsinrättnings, » 95. Bilagan litt. P. vid » 95. Allmänna garnisonssjukhuset i » 75—77. Allmänna hospitalsoch barnhusfonden » 195—197. Utlåtandena Allmänna Institutet för döfstumma och blinda sid. 264—265. Allmänna magasinsärendena Allmänna vägoch vattenbyggnader Amiralitets-krigsmanskassan Anordningar å extra utgifts-anslagen ■■■ å hufvudtitlarnes besparingar — å riksstats-anslaaen, bilagan litt. A. vid Antiqvitets-akademien Arbetsfängelset' Bilagorna litt. S. och T. vid Arfvoden för Revisorernes biträden Arméen, vårfvade och indelta, utgifter för Bilagorna litt. L. och M. vid Arméens pensionskassa Bilagan litt.