Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det Utskottet i berörde ämne, under den 3 Januarii innevarande år, afgifvit Betänkande N:o 14, hvilket, på sätt Utskottets, under den 17 sistlidne Junii, N:o 166 meddelte Utlåtande innehåller, blifvit af Höglojlige Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet bifallit &c. Det är ju således klart, att saken redan är afgjord genom tre Stånds bifall till Utskottets första Betänkande, och det vore i sanning högst märkvändigt, om ett sednare Utlåtande i samma sak nu skulle kunna återremitteras. Uppå derefter förnyad proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, på grund af de vid StatsUtskottets Utlåtande nu gjorde anmärkningar, detsamma till Utskottet återremittera. Friherre Cederström och Herr Rosen - Den 18 November f. m. tl9 qvist anmälte till prolocollet deras reservationer emotRidderskapets och Adelns beslut. Vid förnyad föredragning biföllos följande Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 1 dennes afgifne, och den 10 derpåfoljde på bordet lagde, Utlåtanden: N:o g 1. Med anledning af gjorde hemställanden om lindring för åtskillige Län i vilkoren för betalandet af undsättnings-skulderna, efter 1826 års missväxt. I fråga om indelnings-jemkning och lindring i Båtsmanshållet inom Blekinge Län. Ånyo föredrogos hvart efter annat LagUtskottets den 27 och 3i sistlidne Oclober afgifne, och den 10 dennes på bordet lagde, nedannämnde Utlåtanden: N:o 126. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 46, öfver väckte motioner om ändring af 5 §. i 23 Cap. ÄrfdaBalken m. m. N:o 127. I anledning af väckte frågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och särskilte Författningars stadganden angående bysätlning.
Dessa lån komma likväl, jemlikt hvad Rikets Ständer uti berörde underdåniga Skrifvelse förklarat, att af Kongl. Slottets byggnadsanslag godtgöras. Enligt Kongl. Brefvet den 10 Mars 1824, skulle af berörde anslag afsällas årligen 8,000 Rdr till ränteoch capital-afbelalningar å de för Lejonbackens ombyggnad upptagne lån. Sedermera äro härtill ytterligare anviste år 1831 och följande åren 2,000 Rdr af meranämnde anslag och 1,000 Rdr å extra utgiftsfonden årligen, jemlikt Kongl. Brefven af den 5 Mars och den 23 April iS3r. Räkenskaperne öfver sistherörde medel upplaga: Debet'. Credit'. — Till arbetets forlsäl 1831 års ordinarie arilande anordnade. Transport i3,2i8:33. — Transport i2,o65: 25. 8. Aiats-Ulskottets Berättelse N:o 32^■ 7 Transport i3,2i8:33. — Transport i2,o65;a5. & Ytterligare anslag af Afbetalning å lånet ut Slottsbyggnads-anslaaf skogs-planterings get . 2,000; cassan 7,000 Rdr 3,153: 7. 4* Dito af extra utgifts D:o d;o de af extra ut medlen . » • t,000: gifts-medlen anviste . r,ooo: Summa i6,2i8:33. —■ Summa 16,218. 33. — Jr 18 3 2; Anslag för dalta år af Till arbetets fot tsättan Slottsbyggnads-anslade anordnade 2,780: 45. 1 i, get - 10,000: - Räntor 0,372: 9. 5. Dito af extra utgifts" Återstoden af skogsta ed len . » ■ 1,000: planteringscassans fordran , , , 2,846:4o. 8. Summa 11,000: Jr 1833:
Nådiga proposition blifvit inom Riks-stånden afgifna, häfva dels anmärkningar framställts i fråga orri lämpligheten tili strategiskt hänseende af norra stambanans af Kongl. Majit godkända sträckning mellan Stockholm och Upsala, dels yrkats, alt denna bana mätte, under sin fortsättning, ledas genom mera befolkade och med större varutillgångar försedda trakter, än dem, hvilka densamma och dess föreslagna utgrening från Sala till Frövi skulle komma att genomgå. c) Nordvestra stambanan. Enligt de upplysningar Jernvägs-kornmittéen erhållit om resultatet af de inom Norrige anställda undersökningar i afseende på utförandet af en jernvägsförbindelse mellan brödrarikena, skulle en jernväg lian Norska sidan endast på 2:ne punkter mellan Fredrikshall och Kongsvinger kunna ledas lill Svenska gränsen, nemligen i riktning antingen mot Skillingmark eller mot Magnor. Anläggningen af en bana i förstnämnde riktning, hvilken bana skulle blifva kortare, komme dock att möta oberäkneliga svårigheter och i anseende till terrängens beskaffenhet vara förenad med stora kostnader. Deremot skulle terrängen vara särdeles gvnsam för en från Eidsvold-Christiania-banan ät öster utgående jernväg, som följde Glommen* venstra strand förbi Kongsvinger och framginge till Svenska gränsen vid Magnor genom samma dalgång som nuvarande landsväg. Likaså bade, vid anställda preliminära undersökningar å Svenska sidan, nästan nöfvervinnerliga svårigheter funnits äfven der förekomma emot en jernvägs anläggande till Skillingmark; men” emot en sådan väg från Arvika ål Kongsvinger, hvilken väg vore förmånligast för trafiken mellan begge rikena, skulle några svårare naturhinder icke möta, hvarföre Kommittéen, i samråd med Norska Jernvägs-ingeniörerne, ansett föreningspunkten mellan rikenas jernvägslinier böra ligga på gränsen bredvid landsvägen till Kongsvinger, mil norr om Eda glasbruk. 1 afseende på nordvestra stambanans ledning från dess af Kommittéen antagna utgångspunkt vid Svartå bruk till Christinehamn, har Kommittéer) framställt 2:ne alternativa förslag, hvarvid Kommilléen dock yttrat, att ehuru begge de alternativt föreslag - Stats-Utskollets Uttalande N:o 62.
Helt och hållet delande den, af en värd Ledamot inom Borgare-Ståndet yttrade tanka, att frågan härom står i närmaste gemenskap med det föregående förslaget, då endast, genom upphörandet af de, i sammanhang med transport-räkningen, hittills iakttagna former, såsom Sedlarnas ställande på viss person, och transporterande från en till en annan m. m. d., tillfälle erbjuder sig att göra de nya Sedlarne smärre, i samma mon som kostnaderne för öfrigt komme att ökas genom begagnande af ett dyrare papper, och andra föreslagna säkerhetsmått; har Utskottet icke, utaf de gjorda anmärkningarna, funnit den öfvertygelse rubbad, att i närvarande tid, då äfven hos oss visar sig en märkligt sLigande konstskicklighet, de garantier, nuvarande BancoSedlar anses ega emot eftergöring, för det mesta, icke mera i den delen innebära nödig säkerhet. Det nu brukliga papperet kan, utan svårighet, från hvarje Pappersbruk er hål - 6 Banco-Utskotlcts Utlåtande N;o 11*/. las. Hvitstämplingen, för hvilken medtages en ganska betydlig kostnad årligen, kan, enligt anställda prof, utan behof af serdeles konstfärdighet eller af några dyrbara materialier, med lätthet eftergöras. Professor Pasch har, vid ett anstäldt sammanträde med sakkunnige Vetenskapsmän, visat, att det chemiska Bläcket, hvarmed på nu brukliga Transport-sedlar valeuren iiyskrifves, kan genom radering utplånas, så att deraf, på Sedelns frånsida) föga finnes något märkbart spår. Återstå sålunda endast stilarna^ men med de framsteg SLi 1— gjutare-konsten gjort, kunna de nu använda slilarne ingalunda ensamma gifva den säkerhet emot eftergöring, som, för tryggandet af allmän och enskild välfärd, ett Rikets Sedelmynt bör ega ; helst Bankens samling af eftergjorda 3 och a Riksdalersedlar företer prof på de brukliga Bancostilarnas efterapning, endast genom ritning^ med en skicklighet, tillräcklig att missleda den största delen af Allmänheten.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Utskottets den 15 dennes afgifne, samt den 27 derpå följde på bordet lag. de, utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 13 sistledne Mars meddeldte Betänkande, angående åtgärders vidtagande till den veneriska smittans utrotande. Herr von Haussvolff, Carl Gustaf Remhold'. Då Utskottets först afgifne Betänkande förevar, tog jag mig friheten att yttra mig deremot, och jag rönte dervid Högloflige Ridderkapets och Adelns bifall. Jag anmärkte då det scandaleusa af de mesurer Utskottet föreslagit, hvarigenom i min tanka ärbarheten på ett skändligt sätt skulle förnärmas; och jag anser äfven de kostnader, hvilka, derest Utskottets förslag vidtogos, blifva oundviklige, på ett mycket bättre sättj kunna undvikas. Jag vill ock fråga, om ett fruntimmer kan aftvå 664 Den 29 Maji. sig en sådan skam , som att blifva visiterad för venerisk smitta. Tvärt emot hvad Utskottet yttrat anser jag medborgerliga lugnet, i stället tor att skyddas genom de af Utskottet tillstyrkte mått och steg, i betydlig mon förnärmas; och jag hoppas således, att Ridderskapet och Adeln gillar hvad jag förra gången hade äran föreslå, eller »tt det måtte få bero på Kongl. Majt, att i sin vishet vidtaga de anstalter, hvilka kunna anses för ändamålet bäst tjenlige. Herr Cederschjöld, Pehr Guslaf: Äfven jag anser det slags besigtningar, vid hvilka den siste värde Talaren uppehållit sig, högst olämpliga; och något nyrt stadgande i detta afseende så mycket mera öfverflödigt, som redan förut gällande Författningar medgifva, att tillbörlig besigtning må anstälias, der sådant pröfvas nödigt Men ehuru orimligt detta Betänkande än för Öfrigt må vara, innehåller det likväl ett pär punkter, sorn torde förtjena afseende.
Sider för dem, som äf Höf-Rätterne till Domare -Embetets utöfvande förordnas; jemte Herr Crusenstolpes, M. J„ i anledning deraf, denna dag afgifna yttrande. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets, ej mindre den xo sistlidne April, tinder N:o 125, afgifna och, den 7 derpåföljde Maji e. m., på bordet lagda Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens första HufvUd-Titel, än ock den 15 sistlidne Julii, under N:o 236, meddelade och, den 29 derpåföljde Augusti f. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning äf de vid berörde Betänkande gjorda anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt att samma Betänkande till alla delar gilla; hvarjemte Ridderskapet och Adeln vid b:té punkten, angående Kongl. Stallets utfodring, gjorde det tillägg, att, ehuru berörde utfodring torde kunna med det i sådant afseende bestämda Statsanslag besörjas, dock, hvad derutöfver möjligen kunde erfordras; skulle utbetalas af Riksgälds Contoiret; dit den blifvande forssel-lönen kömme att ingå, äfvensom ätt, då prisen på Hö, Halm och Hafra vörö föränderlige, hvarigenom besparing troligen det ena året och brist ett annat uti anslaget, skulle uppkomma, de ett år skeende besparingar på ifrågavarande förslags anslag borde Fröt. Utdrag den 21 Sept. i8«g. 5r till ett annat Sr reserveras, till betäckande ?f den brist, sorn deruti kunde ega rurn. S. D.
* Författ.aren som uttalade sig om kvinnan med aktning och förtroende till hennes förmåga, föreslog henne att skaffa sig ett eget organ inom pressen för att upptaga och behandla fiågor, hvilka narmast rörde henne ' och hennes intressen. Detta anslog mig lifigt och framkallade en önskan att kunna medverka för ett sadant mM, utan att jag likväl anshg möjligt for mig att tagainitiativet därtill. Nhgra dagm därefter erhöll jag ett bref £r&amp;n Sophie, däri hon säger: s3Iycket längtar jag Iiöra. : om ej kanske samma tankax1 som dessa sista dagar ~imltt inom min hjilrna, också varit p&amp; besök hos dig, om ej någon hemlig sympati hviskat samma ord i ditt öra som i mitt - ord, hvilka till att börja med föreföllo mig så djärfva, s&amp; otroliga, s&amp; högst omujliga att göra n&amp;&amp;n verklighet af, men som dock envisats att stanna och nu ligga som andra stackars halfgrodda frön, h d k a vantin, sitt svarde)) af dig. F&amp; se, om det komrner! » Nitt svar lydde: &gt;Du säger: jag har en ide, jag lias utkastat en plan, kläd den i ord, utveckla den H t mig. Ni %il, har jag orätt, om jag säger, att den röi. sig omkring en sådan » Revue des deux mondes, som vår vän aKeiner » föreslår, och att du ha.r dina små.fnnderingar att lana din intelligens, din penna åt denna plan för att därigenom bidraga ta (less 1Wkliggörande? Har $19 rätt, så har äfven drt &amp; t, samma tanke har varit på besök i min hjärna, och jag liar ingenting emot att ge den Iiusriim där, s&amp; \ &lt;da den förhiillei. sig stilla och beskedligt. Men hur realisera en dylik - id&amp;? - r&gt; T h f is the question ?~. Ni11 första impuls var att tillskrifra furfattaren af den ifrhgavarande artikeln for att bedja honom att sgsoin redaktör sätta sig i spetsen för företaget.
Gjorde man då en visit i hennes eleganta lilla klädloge på Vasateatern — • naturligtvis under en entreakt, när hon inte hade omklädsel, och sedan man först skickat in sitt kort — fick man klart för sig, hvilken älskvärd människa och hur firad hon verkligen var. Toaletten i Louis X V, under hvilken den sibiriske trotjänaren Lord hade sin favoritplats, var betäckt med magnifika buketter, violer och rosor, väggarna klädda med lagerkransar af de väldigaste dimensioner — vissnade, men dyrbara troféer med sex fot vidhängande långa sidenband i alla möjliga färger, där man i guld och silke kunde läsa namnen på flertalet af hennes konstnärliga triumfer. hafva J3ERNIS, Hur är Anna Pettersson i verkligheten, frå- gar ni? Svaret är mycket enkelt, och jag svarar gärna. Hon är hjärtlig, vänfast och anspråkslös. Det är tre de vackraste adjektiv jag vet, och hon förtjänar dem alla. Möter ni henne i ett sällskap, utan att veta hvem hon är, skall ni inte kunna gissa er till det. Hon har inte alls några divafasoner. Men nöden och lidandet känna Anna Pettersson väl, och ännu har ingen gått utan hjälp från hennes dörr. Jag skulle kunna berätta mycket härom, men ett enda drag kan vara nog. Det kännetecknar kvinnan. D å Ida Hodell låg på sitt yttersta och hade det svårt, så svårt som en fattig sjuk artist kan ha det, skref en väninna några rader därom till fru Norrie. Och omgående kom det ett litet vänligt bref från Köbenhavn och i bref vet lågo 50 kronor. Det är sådant, som kanske talar högre än konstnärlig begåfning: det berättar en enkel historia om ett hjärta, som förblifvit godt och nobelt, midt under det lyckan sjöng sin sirensång och bifallsropen skållade. Och det är kanske svårast att då vara sig själf. Det är Anna Pettersson största storhet, att hon är det. Daniel Fallström. * Stockholm har nu ofta disputerat, när Anna Pettersson var bäst. Som karl eller kvinna ... i trikåer eller kjolar. med värja vid sida eller solfjäder i hand?
Då den ordning vid fångvården, som åsyftas med den nu föreslagna anstalten, synes medgifva, att Länshäkten användas till straff-fängelser me ra vidsträckt, än hittills skett, hvilket ofia skulle leda till besparing af transport-kostnader och en mera ändamålsenlig verkställighet af straffe», föreslå Utskotten, 8 Slats-j Lagsamt Allm. Besy.- och Elon.-Tils lott ens Betänkande , N',o 89. att, genom serskild Förordning stadgas, att brottslingar., sot», enligt allmän Lag eller serskildt Förlåt!»ingar, äro underkastade iäsluings-slralf eller arbete å fästning på högst a år, må, sedan Läns-fängelserne blifvit i n» föreslagen ordning förändrade, der undergå sådant slralf-fängelse, så vidt utrymmet det medgilver; »ten, som den .fång-behandling, som bär är ifrågasatt, icke bör utsträcka* till personer, som äro for skuld bysatte, hemställa Utskotten, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, vid Läns-fängelseines förändrade inredning, serskilda rum afsäUas och inredas för bysatte personer, lämpade elller den behandling, som i afseende på dem bör iugllagas. Om Härads-)läkten stadgar väl Lagen i 36 Cap. 4 §• T3yggninga-Balken, att byggnaden skall af Häradet bekostas; men denna förbindelse torde få anses vara fullgjord, då fängelset är tillräckligt för fångat nes förvarande och icke kunna utsträckas derhän, att Häraderne böra vidkännas d* betydligt ökade kostnader, som blifva förenade med den nu åsyftade anstalten för en mera grannlaga fång-behandling, såsom en för hela Rikets väl nödvändig ansedd lörbätliing uti fångelsernes organisation, hvars verkställande, för alt kunna med drift och enhet samt ändamålsenligt utföras, ej annorlunda än i elt sammanhang bör företagas.
Förordningen den 20 Januari 1779, skiljagtiga meningar, i afseende på rätta förståendet deraf, hos lagskipningen uppkommit, huruvida det der omförmälde brott, att locka öfvermaga, egna barn, omyndig, underhafvande, eget tjenstefolk eller inhyseshjon att stjäla, ovilkorligen borde, utan afseende på clet stulna godsets värde, medföra ansvar såsom för andra resan stöld, eller om, i händelse värdet ej går öfver 10 daler, snatteribot må ådömas, dels ock att, i saknad af bestämd föreskrift, ovisshet kunde uppstå, angående det sträft, hvartill den gör sig skyldig, som andra gången begår sådant tjufnadsbrott, då värdet af det tillgripna icke stiger öfver 100 daler. Till stöd för den satsen, att brottets egenskap af stöld eller snatteri bestämmes af det stulnas belopp, hade, efter hvad Justitiae-Ombudsmannen yttrat, vanligen blifvit anfördt: alt öfverskriften till berörde Capitel, äfvensom 2 och 3 §§. deraf ovedersägligen handlade om både stöld och snatteri; att anledning följagtligen saknades till den förmodan, att lagstiftaren velat ur 2 §. utesluta det senare begreppet, hvilket icke eller af ordalydelsen tydligen utmärktes; att, ehuru hustjufnad medförde större ansvar, än ifrågavarande förbrytelse, snatteribot der egde rum; och att tillfyllestgörande skäl för antagande af den strängare tolkningen sålunda icke vore för handen. De åter, sorn ej funno sig öfvertygade af desse grunder, hade deremot in vändt: alt det skiil, man trott sig finna i uppställningen af41 Cap., ej kunde antagas såsom gällande, enär straffbestämmelserna för tjufnadsbrott i allmänhet icke blifvit i lagen med fullständig systematisk noggrannhet ordnade; att det af 42 Cap. 1 §. nämnde Balk hein tade exempel destomindre innefattade något bevis för den förra satsens rigtighet, som de i 3, 4, och 5 §§. af samma Cap. uppBih. till R St. Betänkande3 N.o 44' räknade förbrytelser, likmätigt Kongl.
Man urskiljde tvenne hufvudpartier, det portugisiska, som äfven understöddes af presterne, och det patriotiska. Det förra, som kallades Aulismo eller Lusitano, ville bibehållandet af det gamla statsskicket med så få förändringar som möjligt; det andra ville motsatsen af detta och arbetade föröfrigt på en söndring från moderlandet, men delade sig föröfrigt i mångfaldiga mer eller mindre radicala rigtningar. De mest sansade, till hvilka familjen Andrada hörde, sågo i Engelska statsformen mönstret för hvarje fri, men tillika fast och stadgad författning. Andre åter bemödade sig om att införa en fullkomlig republik, eller rättare en mängd af sådana, i det hvar och en provins ville blifva en egen fristat. Mellan båda dessa ytterligheter lågo en mängd mellanpartier, hvilka vi här lemne ur sigte. Förbittringen nådde sin höjd, då underrättelse ankom, att Cortes i Lisabon beslutat införandet af provincial-ståthållarskaper i Brasilien och kallade Infanten tillbaka till Europa. Mot detta okloka beslut hade Antonio Carlos Andrada, som då var Brasiliansk deputerad, häftigt talat, dock när hans föreställningar icke vunno uppmärksamhet, fordrat pass för att återvända till hemlandet, men han blef med våld hindrad att hemresa. Dom Pedro gjorde också verkligen, eller låtsade göra, anstalter till den honom anbefallda afresan. Rio’s tidningar började nu antaga en hotande ton; folkresningar uppstodo å flera punkter i landet; den ene deputationen ankom efter den andra, som förkunnade, att Brasilien skulle förklara sig sjelfständigt, i samma ögonblick Regenten lemnade landet. Mest kraftigt talade Bonifacio Andrada, som, befriad ur sitt fängelse, blifvit president för Municipal-rådet i San Paolo, uti en adress, som han sjelf öfverräckte Infanten nyårsdagen 1822. Dom Pedro gaf då vika, och lät kungöra sitt beslut att qvarstanna; kort derefter lät han ock sammankalla en Assemblea geral samt utnämde en ministère, i hvilken bröderne Jozé Bonifacio och Martino Francesco erhöllo platser.
I betraktande häraf, och då en del af de brister, som vidlåda nuvarande organisation, otvifvelaktig! härflöto derifrån, att den för upprättande af organisationsförslaget sammansatta komité bestod af nog många ledamöter, höllö Fullmäktige före, att, till undvikande deraf, ett mindre antal, t. ex. trenne personer, borde tili förslagets uppgörande utses; och då de arfvoden, som möjligen ansåges böra åt dem anvisas, gerna kunde bestämmas till något lägre belopp för bestridande af deras tjenstgöring under den bestämda tid af t. ex. ett år, inom hvilken förslaget borde vara till Fullmägtige aflemnadt, så skulle, äfven om samma förslag icke befunnes antagligt, Bankens uppoffring i och för saken vara obetydlig och den visshet åtminstone vinnas att, på denna väg, en ändamålsenlig organisation ej stöde att erhålla; hvaremot och om förslaget vore användbart samt genast kunde och finge tillämpas, Utskottet vid nästa Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 48. 3 riksdag skulle lättare komma i tillfälle, att anställa en jemnförelse emellan den nya och den gamla ordningen inom Banko-verket. Redan vid 1814—1845 årens riksdag ansågo Rikets Ständer en förändring uti Bankäns organisation vara påkallad till följd af de emot densamma framstälda grundade anmärkningar; och fattade, af sådan anledning, det vid sednaste riksdag bibehållna beslut om utfästande af ett prremium för uppgörande af förslag till verkets reorganisation. Detta af Rikets Ständer anvisade medel har likväl icke ledt till det åsyftade ändamålet och lärer svårligen med hopp om framgång kunna vidare anlitas.
Irr - Statscch BesvärsUtskottens Betänkanden. ; SJ 17 rättningen af en Bergverks-Skola > hvartill en Plau af utsedde Committerade blifvit uppgjord; så har .bömälte Utskott, uti serskilt Utlåtande - af den 24 i samma månad, afgifvit yttrande angående medlen till kostnadernes bestridande vid förenämnde Inrättning; Och torde, enär den omständighet, sorn utgjort föremålet för de framstäide artmärkningarne, således blifvit iakttagen, berörde anmärkningar icke fordra något serskilt besvarande. Emedlertid, och då Kongl. Majit, dels, efter hvad nu mera upplyst blifvit, redan låtit vidtaga åtskilige förberedande anstalter, i afseende på ifrågavarande Bergverks-Skolas inrättande, dels icke lärer underlåta ombesörjandet af de för den sammas iordningbi ingande ännu återstående åtgärder, enär genom de af StatsUtskottet uppgifne utvägar Kongl. Majit härtill kan blifva satt i tillfälle; anse Utskotten, vid ett sådant förhållande, sig nu böra årerkalla sitt förut gifne tillstyrkande om framförandet af den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit på Riksens Ständers vid 1815 års Riksdag yttrade underdåniga önskan om en Practisk Bergs-Skolas organiserande täcktes fästa Nådigt afseende;' hvarföre ack Utskotter,a af Kögvördige PresteStåndet och Välloil. Borgare-Ståndet godkände,’ u»en af Hedervärda Bonde-Ståndet ogillade Utlåtande i ämnet, af den aö sistledne; Msutii, torde tiil ali verkan böra förfalla; som Riksens Höglofi, Ständers pröfning likväl v ord sam ligell underställes. Stockholm den 8 Junii 1828. iSi8 Statsoch Besvärs-Utskottens Betänkänden. Riksens Högloft.
445 coursMassa i anseende till den samma påföid ränta å 35oo R:dr eller hälften af de Iggeström beviljade 7000 B:dr, så finner jag väl, lika med Utskottet, att enär sistnämnde summa blifvit Iggeström gifven såsom missräkningspenningar eller Löneförbättring, det synes med B. Slits afsigt instämmande, att Cassabristen, vid den tid då Iggeströms tjenstbefättning vid DiscontContoiret upphörde, bordt vara med denna summas belopp förminskad, hvadan, och på enahanda grund som den af GeneralMajoren von Utfall erlagde ränta å ena hälften af ifrågavarande 7000 R:dr, blifvit restituerad jag också anser skäligt att den CommerceRådet Malm påförde ränta å andra hälften äfven bör försvinna, samt Liqviden derefter rättas; men beträffande eftergift af den CommerceRådet Malms Concoursmassa påförde återstående ränta, utgörande, sedan nyssnämde rättelse blifvit iakttagen, 365o R:dr 1 sk. 9 r:st., så förekommer dervid, att från Discontens sida något kraf emot Iggeström icke kan anställas, enär han alldrig varit lagsökt för Balancen och följaktligen icke genom Domares eller Executors Utslag blifvit förpliktad att någon ränta godtgöra. Eftergift af denna Ränteskuld skulle följaktligen endast till godo komma CommerceRådet Malms rätts-inneliafvare, utan att Iggeström för sin person deraf hade den ringaste förmån. Härtill kommer att RiksgäldsContoirets Fordran, enligt hvad Herrar Fullmäktige upplyst, ar intecknad uti en Malms ConcoursMassa tillhörig fast egendom, och uti de Handlingar jag vid målets behandling inom Utskottet haft tillfälle att granska, har jag icke funnit styrkt att den ännu 1 446 S l a t s - U t s k o 11 e t s outredda Massan saknar medel att denna fordran gälda.