Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sill, erhålla rättighet att till eget underhåll samt till Krono - Utskyldernas utgörande, med sine ännu i behåll varande Fiskebåtar, föra varor mellan Inrikes orter, samt från Danska kusten öfverföra färsk och saltad Sill, äfvensom mellan Svenska och Danska Städer frakta till Innell Utförsel tillåtne Handelsvaror; men i händelse sådant icke skul e kunna medgifvas, då njuta lindring i Bevill ningen, i likhet med öfiige vanlottade innevånare i .Riket. Efter behörigt öfvervägande häraf få Bevillningsoch Ekonomi-Utskotten vördsamt anföra, att angående den för ofvannämnda Strandsittare yrkade" rättighet till fraktfart så inom landet sorn på fremmande Orter, samt till införsel af Fisk och Sill från Danska kusten, Utskotten icke finna sådane anledning 3l8 Bevillnings-Utskottets Betänk a nilen. gar eller orsaker anförde, hvilka böra bereda dem undantag fran de, rörande Inrikes frakthandeln, nu ga Ilande eller framdeles blifvande stadganden, hvadan Utskotten icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer att bifalla denna af Nils Pehrsson väckta Motion; äfvensom Utskotten anse betänkligt att till Riksens Höglofl. Ständers bifall framställa frågan, örn den yrkade Seglat iöns-friheten med Fiskarebåtar å Utrikes Orter, då densamma lätteligen sku le kunna föranleda missbruk och öka utvägarne till försnillningar och underslef mot Tullförfattningarne; livi ket dock Riksens Högloll. Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 17 Junii 1843. Ankom d. 28 Juni! l823- Betänkande , angående grunderne för värde• ringar c. jord pä Landet, Hus i Städerne samt Jernbruken. X sammanhang med de inom Riksens Högh Ständers Bevillningsutskott förekornne öfverläggningar, angående grunderne för den blifvande allmänna Bevillni.ogen , har
Alt delta jemväl härrör af folkökningen, kan väl icke motsägas; men man tror sig äfven med säkerhet kunna påstå, att lindring uti de stränga bud gamla lagen stadgade för öfverträdelser, gjort allmänhetan mindre skuggrädda för i synnerhet gröfre brott, för hvilkas försonande förbrytaren merendels kan påräkna lindrigare bestraffning. Långt ifrån att klandra en sådan lindring eller att anse den oförenlig med den stegrade bildning och upplysning, hvarpå tidehvarfvet rättmätigt gör anspråk, vill jag härmed endast hafva antydt den åsigt, att ali ändring eller lindring i strafllagarne vore äfventyrlig, innan man beredt nödige anstalter för verkställighet af nya påbud, eller slaten föranstaltat om de häkten och Ftmärs-IJeiäUihe fr. Malmöhus Län 5 30 raugelser, som för nya straffsystemer äro oumbärliga, samt allmänheten kommit till den bildningsgrad, att den kan uppfatta straffets förhållande till brottet. Malmö Landskansli den 28 Juni 1844. F. S. POSSE. Eberhard Quensel. C. G. Bräkenhielm 1£ O SC (*■ It® IKE A «T * T.' § BEF ALLMIN GSHAFVANDES UTI Hallands Län TILL KONGL. 1ÄJIT i underdånighet afgifne - k-, FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1837, 1838, 1839, 1840 och 1841. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Då, till följe af föreskriften uti Eders Maj:ts Nådiga Cirkulärbref af den 17 April 1821, jag nu afgifver berättelse om Länet i ekonomiskt och Statistiskt hänseende för fem års perioden från och med 183/ till och med 1841, torde det tillåtas mig få anmärka, att jag, som blott för några månader tillbaka emottagit
Efter inhämtande af Statskontorets underdåniga utlåtande, har Kongl. Maj:t uti nådigt bref lill bemälda Embetsverk af den 4 December 1845, i enlighet med Rikets Ständers hemställan, uti detta ämne meddelat nådigt förordnande. 198:o angående inlösen af förläningar, upplåtna lill Löfås Silfververk (183). Om verkställighet a( Rikets Ständers härvid anmälda, af Kongl. Majit gillade beslut har, under den 17 Juni 1845, Bergskollegium blifvit i nåder förständigadt. 199:o an gående Riksbankens laneoch kredit-rörelse (191). Vid föredragningen häraf den 17 Juni 1845 har Kongl. Majit, beträffande Rikets Ständers anhållan om Kongl. Majits nådiga bemedling och garanti vid upptagande af utländskt lån lill förstärkande af Bankens metalliska kassa, i nåder förklarat Sig vilja, uppå Bankofullmäktiges särskilda anmälan, då hehofvet af lån inträffade, nådigt beslut i ämnet meddela, i följd hvaraf och med afseende jemväl å hvad Rikets Ständers skrifvelse i öfrigt innehöll, densamma för det då varande icke föranledde lill någon åtgärd. 200:o Bil. till R. St. Justitie-ornbudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 33 200:o angående Presidenten af Billberghs, Kanslirådet Valerii, Kammarrättsrådet Winroths och Kontrollören Middendorff^ ansvarsskyldighet i Finerska lullbalansmålet (184). Rikets Ständers härvid anmälda, af Kongl. Majit bifallna beslut har under, den 17 Juni 1845 blifvit vederbörande till kännedom och efterrättelse i nåder meddeladt. 201:o angå ende beräkningen af Statsverkets inkomster för åren intill nästa Statsreglering (204). Hvad Rikets Ständer härvid beslutat, har, uti nådigt Bref af den 17 Juni 1845, blifvit Statskontoret till kännedom och efterrättelse meddeladt. 20S:o angående kolonien St.
Cist. Norden. Fr. Holmquist. I / Tabell fot* Städeme inom w c cn Jord af särskilda naturer. Utsäde af Medelafkastning, sedan utsädet är afjdraget. Underhållna Kreatur. H o 3 cd* >1 cn Verk och Inrättningar. pr CD p >• b qq tog och Betesmark. summa Tunnland. Hemmantal. S5 < 0 CD* £3 P3 OQ O »-J 3 H P -3 P Blandsäd. >■ e-tCD p O 5T CD cn w < CD CD* P» qq w 0 3 EU p ►—5 i-S P Blandsäd. »-S e-S CD p O <rs P CD* cn p: cn c-s p O P p w 0 p Ungboskap. P St. T:ld T:Id T:Id T:id T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. • ♦ ♦ * 2 1 Klädes-fabriker Hus och Tomter Linne-fabriker Uppskattadt värde. Gust. Norden. Fr. Holmquist. Berättelse öfver Östcrgöthlands län för åren 1842—1847. t KONGL. MALTS BEFALLNINGSHAFVANDES uti J ©oltlanÖB fän till HoafGL MAJ:X * o t åuiet' tt ånig het nfgifne -m I E M 1 R S - B E It ÄTTELS för åren 4843, 1844, 4845, 4846 ocU 484». STOCKHOLM, 1850. P. A. NORSTEDT & SÖNER Kongl. Boktryckare. _ Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Gottlands län åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. § 1. SAinels allmänna beskaffenhet.
Efter tagen kännedom af Jägmästaren Björkmans ofvanberörda uppskattning samt Skcgs-styrelsens i ämnet afgifna utlåtande, har Kongl. Majit, — som ansett en slutlig reglering af hufvudfrågan i detta mål, nemligen upphörandet af omförmälda socknars tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk, otvifvclaktigt vore å alla sidor i många afseenden önskvärd, — den 2 Oktober 1863 i nåder beslutat, att ännu ett försök skulle göras att åstadkomma en sådan sammanjemkning af de stridiga an - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 66. 7 språken, att ifrågavarande reglering måtte kunna komma till stånd. — I sådant afseende, och då berörda uppskattning af allmänningarne, jemförd med Skogsstyrelsens underdåniga yttrande i ämnet, syntes gifva vid handen, att, derest en ordnad och lämplig skogsskötsel för framtiden iakttoges, afkomsten af den större eller så kallade Ostra allmänningen vore tillräcklig att till fullo lemna det belopp af skogseffekter, hvartill bruket enligt en rätt tillämpning af privilegierna kunde finnas berättigadt, har Kongl. Maj:t under nämnde dag behagat låta till bruksegaren framställa den förfrågan, huruvida denne, för tillvägabringandet af den ifrågavarande regleringen, och till undvikande af framtida tvister och obehag, vore villig att, i sammanhang med tjenstbarheternas utlösen till faststäldt pris, på sätt Rikets Ständer föreskrifvit, till Kronan afträda Hålahults allmänning, men deremot såsom ersättning för brukets rätt till skogsfångst, behålla och till skatte lösa den Östra allmänningen; hvarefter, och sedan sig visat, huruvida bruksegaren ville ingå på detta förslag eller ej, Kongl. Maj:t komme att låta vidtaga de slutliga åtgärder eller fatta det beslut i saken, hvartill omständigheterna och ärendets beskaffenhet kunde föranleda.
N:o 147. klufven hemmansdel, med beräkning af odlingstillfällen och biförtjenster, minst skall lemna bergning åt trenne personer, kunna utfodra två kor och fem får samt föda tvänne dragoxar eller en häst, hvarken vara hilliga eller rigtigt afvägda. Det faller nemligen genast i ögonen, att dragkraften å en sådan egendom icke står i något proportionerlig! förhållande till öfriga fordringar och att något jordbruk föga kan bära sig, om jemförelsevis så ansenlig dragkraft skall derå underhållas sorn här föreskrifves. Sådant bevisas ock deraf, att många hemmansegare likasom innehafvare af afsöndrad jord och stadsegor finna fördelaktigast, att icke å sina små egor underhålla dragare, icke som kunde dragkraften derå undVaras, utan emedan de inse, att denna med minsta kostnad, genom arbetsbyte erhålles; till följd hvaraf deras egendom lemnar långt större behållning än om derå dragare skulle framfödas. Det lider dessutom intet tvifvel, att en liten egendom väl skött med egna krafter gifver egaren mera vinst, än en större, hvartill erfordras legda arbetare. Att likväl utan all begränsning medgifva hemmansklyfningar synes hvarken öfverensstämma med en klok hushållning eller ens i verkställigheten med bibehållande af grunderna för ett rationelt jordbruk, kunna utföras, der jorden icke genom laga skiften samt storoch enskiften blifvit så sammanlagd, som 1827 års skiftesstadga fordrar.
N:o 26, med förslag lill nationalrepresentationens ombildning och deraf följande grundlagsändringar. Härvid förekom först det af Hr Lefrén, Joli. Pehr, d. 10 dennes e. ra. framställda förslag, att R. o. Ad. mätte såsom sin gemensamma tanke förklara, att de i 5 § nämnde ägare af bus och jord i städer etter köpingar, hvilka ej i annat Stand uro valberältigade, icke ma komma att tillhöra BorgareSt., u~ Ian intagas uti 7 § tilt. i), såsom rätteligen tillhörande 5-te Ståndet. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Utsk. har utgått från den åsigt, att inga andra husägare i stad skulle äga rösträtt, än de, hvilka icke ägde rösträtt annorstädes. Desse blefve följaktligen få. Utsk. ansåg dem icke lämpligen kunna hänföras lill andra classer eller ständ, än till slädernes innevånare, emedan en husägare i stad naturligtvis är närmast intresserad för stadens förkofran, hvarigenom värdet af hans hus förhöjes, likasom samma värde förminskas i den mån staden aftager. För min del tror jag således det förslag, Utsk. i detta hänseende framställt, vara riktigt, och afstyrker fördenskull Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag åter förmenar, att när man construcrar lill inträde i representationen ett 5:te Stånd och i allmänhet utgår från den grundsats, att bibehålla de gamla ståndscalhegorierne, så är det en förvexling i sak, att på detta sätt sönderdela det 5:te Ståndet. Jag tror, att detta Stånds ledamöter rätteligen höra tillsammans med öfrige ofrälse ståndspersoner, som icke till annat RiksSt. höra, och det är grunden till milt förslag. Jag vidblifver det, troendes det vara riktigare, än Utsk:s; men vill dock pä förhand förklara, att jag i detta, såsom i andra fall, vill åsidosälta envisheten. Frih. Cederström, Jacob:
ru fordra, att hon vårdar sig om sin helsa, på en särskild och synnerligen viktig omsorg, Hon får ej glömma, att hon i en kanske så har han ock rätt att begära, att hon resom nästan alltid försummas — den att resnar framtid skall i eget hem vara ett föredan som fästmö sätter sig in i de plikter, [dan före äktenskapet göra sig något hemmadöme för sin trolofvade, bör likt en solsom vänta henne, särskildt som husfru och; stadd med den fysiska barnavården. Det är stråle sprida värme i hemmet, så att förälmoder. För den skull bör den förlofvade väl ytterst sällan, det ej fiunes små barn i drar och syskon ej förlora henne genom de kvinnan söka skaffa sig både teoretisk och J vårt umgänge, så att tillfälle skulle saknas band, hon knutit, utan i stället vinna en, om praktisk insikt i hushållets förande, i matatt få lära något om vården af de små. Den möjligt än mera kärleksfull dotter och syster. lagning samt äfven i barnavård. unga fästmön skulle göra sig själf en stor Sann kärlek har en förunderlig makt att Hvad hushållets inlärande beträffar, bör tjänst, om hon under någon tid, om ock blott räcka till för många och att bli rikare och hon gå med och deltaga i alla hushållsgöroför några timmar dagligen, erbjöde sig varmare, åt ju flere den delar med sig. målen, så att hon praktiskt lär sig, hur hvarje att hjälpa till i någon bekant familj vid Ett lif af mycken själfuppoffring och själfsak skall rätt utföras. Naturligtvis behöfver barnens skötsel. Hon skulle ej då i en framförsakelse går den unga kvinnan till mötes, hon ej själf lägga hand vid de allra gröfsta tid behöfva stå så rådvill, så förtviflad, som när hon träder öfver det egna hemmets trö- sysslorna, men bör dock känna dem för att mången ung, oerfaren mor gör, när hon ej skel, hvarför det är godt, om hon redan förut en gång kunna gifva sina tjänare tillbörlig vet, hur hon skall sköta sitt lilla barn, när öfvat sig i själfförsakelsens svåra konst. Ett ledning.
För att hindra och förekomma sådane stora eldsvådor, som hitlils inträffat, är det nödvändigt att inköpa tomter, dels för anläggande af bredare gator samt utvidgning af mindre och gamla gränder, dels för att flytta gårdar till andra tomter än der de nu befinnas. Dessa förändringar tarfva högst betydliga anslag, och de 10,000 R:dr, Utsk., i form af lån, tillstyrkt, äro på långt när icke tillräcklige för fullbordande af den tomtreglering, som är af K. M. fastställd. — Det förhåller sig visserligen, såsom Hr Bildt anmärkt, att icke någon del af landsbygden kommer i åtnjutande af dylika Den H Oktober. 197 anslag, sorn de ifrågavande, men jag kan icke betrakta dem annorlunda, än som en ulflyttningshjelp, för att utanför staden flytta åtskilliga tomter, och landsbygden har i flera år bekommit betydliga anslag såsom utflyttningshjelp, hvilkas belopp icke stanna vid en million. På dessa skäl hemställer jag, om R. o. Ad. icke skulle finna för godt att återremittera Utlåt., på det att frågan ånyo uti öfvervägande, och skulle Utsk. då icke finna skäl att på något sätt förändra sitt tillstyrkande, så skall jag emot ett sådaDt förfarande icke hafva något att erinra, utan anse, att de af mig nu framställda skäl blifvit af Utsk. vederlagda; men dä jag tror, att Utsk. f. 11. icke tagit kännedom om alla de omständigheter, som uti deuna fråga förekomma, anser jag en återremiss vara icke allenast lämplig, utan äfven nödvändig. Hr Printzensköld, Carl: För min del anser jag StatsUtsk:s förfarande ingalunda med billighet och rättvisa öfverensstämma.
Föredrogs ånyo Siats-Utskottets Utlåtande N;o 221, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 88, angående regleringen af Riks-Statens Tionde HufvudTilel; Förda, punkten i Betänkandet N:o 88 och första punkten i Utlåtandet JY;o 221 hifölios, med vilkor, att de i ramma punkter anslagna miedel blifva använde till de bestämda b eliof v en, och att desse medel skola, efter uprätlande Stater insändas till Landtränterien, samt derifrån utdelas; Ändra punkten: Ståndet, sorn bifallit denna punkt i Betänkandet iy:o 88, la le deurs:, mina i'Utlåtandet -Wto 2221 till handlingarne; Tredje punkten: Betänkandet N;o 88, bifölls; / Fjerde och Femte punkterne: Ståndet, sorn Bifallit dessa punkter i Betänkandet N:o 88, lade desam;iua i Utlåtandet n:o 221 till handlingarne; Sjette punkten: Ståndet beslöt, att det i denna punkt af Utlåtandet JM:o 2a t tillstyrkta anslag skall nedsättas till halfva beloppet, eller 2000 Rdr för hvaitdera af Rikets Universitet, att, för afhjelpande af de oundgängligaste materiela behofven vid Universiteten, å Stat uppföras, alt intill nästa Biksdag utgå; Sjunde punkten: Ståndet, sorn bifallit denna punkt af Betänkandet N:o 88, lade den samma i Utlåtandet N;o 221 till handlingarne; Åttonde punkten: Betänkandet N:o 88 och Utlåtandet N;o 221 lades till kand» 'iinga ine; \~ Nionde, Tionde och Eif te punkterna: Ståndet, som bifallit dessa punkter i Betänkandet N;o 88, lade de samma i Utlåtandet -N;o 221 till handlingarne; 1 'olfte punkten:
Direktionens gemensamma förbindelse, dels Grefve Gyldenstolpe, A. G., uti en tillförene omförmäld motion, ibland annat, tillstyrkt: att kassa-kreditiv må beviljas Hypotheks-föreningar, associationer för belåning af spanmål och allmänna korporationer, dock ej till högre belopp, än 100,000 r:dr banko för hvarje; att för kreditiv-rätten skall erläggas årligen 1 procent af kreditivets belopp samt i 1/2 procent ränta för hvad, som å kreditivet finnes lyftadt; att kassa-kreditiv jemväl må andre, enskilde eller bolag, beviljas på enahanda grunder, dock icke till högre belopp åt en och samma person, än 50,000 r:dr och icke lägre, än 5,000 r:dr, allt emot ställande godkänd säkerhet, som af Banko-fullmäktige pröfvas; att för medlens lyftande endast skrifna assignationer å jemna 100:tal r:dr få begagnas, samt att samfäldta beloppet af kassa-kreditiv icke får öfverstiga En million r:dr; och dels Rikdagsfullmäktigen Chr. Andersson från Malmöhus län, uti en från Hederv. Bonde-ståndet remitterad motion, föreslagit den utsträckning af kassa-kreditiv-rörelsen, att sådana kreditiv må beviljas: ”åt allmänna associationer, Hypotheks-föreningar, enskilda banker m. fl. inrättningar, som stå under offentlig kontroll eller eljest anses lemna tillräcklig säkerhet för deras offentliga förvaltning", och 6) åt enskilda personer eller bolag. Som afsigten med de åt Hypotheks-föreningar förunnade kassa-kreditiv synes hafva varit att uppmuntra till deras stiftande, men ingalunda, att sedan Hypotheks-förening redan uppstått och trädt i full verksamhet, förmedelst kreditiv ifrån Banken understödja vissa låne-operationer, hvilka för en sådan förenings idé äro mera främmande; så torde nu utgående kreditiv böra indragas och några dylika hädanefter ej hypotheks-föreningar beviljas.
Skrifvelse angående kostnader för upplåtandet af Kongsholms Kronobränneri-byggnader till Kurhus för Stockholms Stad och Län. S. A. K. Bihang till Rikt-St. Prot. 1817—1818- lo:Jc Sani. N;r J, 6. 34 Underd. Skrivelser, S. A. K. Jamte Nådig proposition den 3:dje December nästlidet år har Eders Kongl. Maj:t till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemnat en, på E. K. M. Nådiga befallning, genom allmänna Magazins-Direktionens försorg upprättad Förteckning öfver de kostnader, Magazins-inrättningen måst vidkännas vid öfverlåtelse af de å Kungsholmen belägna Krono-bränneribyggnader till Kurhus-inättning för Stockholms Stad och. Fän, på sätt Riksens Ständer under J815 års Riksdag bifallit, och för hvilka kostnader, uppförda till 15,051 R:d 15 sk. r r:st för Tomter och Byggnader samt 1829 R:d 42 sk. 8 r:st för flyttning af Magazins-inrättningens effekter, eller tillsamman 16,881 R:d 9 sk. 9 r:st, E. K. M. i Nåder anmodat Stats-Utskottet att föreslå medel till ersättning, enär kostnaderne icke ega någon gemenskap med Magazins-inrättningens föremål och Kurhus-inrättningen saknar ali tillgång till deras godtgörande. Vid öfvervägande af detta ämne, sedan Stats-Utskottet deruti afgifvit utlåtande , hafva Riksens Ständer inhämtat, atr , då dé vid sista Urtima Riksdagen, enligt sin underd. skrifvelse den 27 Juli 1815, biföllo upplåtandet af ofvannämnda för Allmänna Magazins-inrättningen. umbarliga byggnader till Kurhus för Stockholms Stad och Fän, skedde sådant utan vilkor af någon ersättning till Allmänna Magazins-Fonden; Och, som dessutom denna fond utgör en Statens tillhörighet, om hvars användande Riksens Ständer - Unilerd.
2:ne af desse poster äro hitskickade af utländske Handelshus, som ej velat äfventyra, att för beloppet sälja växlar, under del att cursexi är i fallande. Den 12 Decn.mber e. m. 2o5 Jag känner bestämdt, att en af desse poster går landvägen genom Holstein. Danska Regeringen faciliterar dylika remisser} kostnaden skall blott med en skilling per R:dr öfverstiga kostnaden af sjötransporten. Men dylika operationer kunna blott af större Handelshus företagas. Mindre Handelshus nödgas sälja växlarne bär, och bålla tillgodo det pris, som för dem bjudes. Hvarföre skulle man undandraga sig, alt hjelpa dem, och köpa deras växlar genom Commissionair, som åtager sig växelrisquen, på sätt i somras skett. Banken kan ju betinga sig, att det köpta silfret, när qvantiteten blir så betydlig att det lönar mödan, transporteras landvägen, på sätt ofvannämnde utländska Handelshus gjort. Herr Rosenblad: Endast i anledning af hvad Herr Hjerta anfört, får jag tillägga, att innan beslut om det nu föreslagna uppköp af Silfver binner fattas, Januarii månad inträffat, och att då köpta växlar å 67 ä 90 icke förfalla förr än i Mars och April månader, när sjöfarten redankan åter börja. Om Banken äger säkra Commissionairshus, möter ej eller binder, att, om så skulle fordras, omsätta sina växlar på längrfc tid. Vill man begagna landtransport af Silfver, och finner den för dyr, ar en utväg alt i stället köpa Guld, såsom vida mindre kostsamt att transpor - 2o6 Den 12 December e. m. tera; men då måste Bankostyrelsen lämnas rätt, att beräkna Dukaten efter närvarande förhållande af Guldets värde till Silfver, till ioo sk. per R:dr Silfver, Svenskt mynt. Herr Lagerhjelm j Pehr: Ehuru jag ej inser något hinder för bifall till BankoUtskottets ifrågavarande Betänkande, hvari jag för min del instämmer, emedan det synes mig bereda stadga emot sedelvärdets förbättring, utber jag mig dock att få tillägga, det erfarenheten från äldre tider visat faran af att inblanda sig i Beursens affairer, och att
Detta förhållande gör häradsskrifvaren och etnbetsmännen i sanning mera besvär, än orri man kommer en timme sednare till mantalsskrifningen. Jag ser att äfven i835 års författning stadgat, att alla dessa böter skola gå till fattigcassan. Jag skulle tro, att äfven här åtalaren bör hafva sin vissa andel, när åtal skett, ty här blefve det en förlust för Staten, om icke åtalaren fästade uppmärksamhet vid och anmärkte förhållandet. Jag anser åtalet här vara mera vigtigt, och dock tillägges hela bötesbeloppet åt fattigcassan, hvars föreståndare jag icke tror hafva mycket tillfälle att controllera förhållandet. Jag skulle derföre önska, att åtalaren äfven här finge sin lott. Sedermera är här i sista momentet utsatt, att 0111 den för uteblifvande från mantalsskrifningen botfalde icke inom 14 dagar går till häradsskrifvaren för att aflemna bristande uppgifter, skall han vara skyldig lill dubbel bot, men dervid är icke sagdt hvem som skall få böterna, eller huru de skola fördelas. Frih. Cederström, Thure: Jag liar blifvit uppkallad i anledn. af Hr Printzenskölds svar på mitt förra anförande. Jag får dervid först förklara , att jag med Hr von Rosen finner , att denna fråga verkligen icke är af särdeles vigt, men jag kan icke undertrycka min enskilda öfvertygelse derutinnan, att jag i allmänhet anser att ingen person bör egentligen hafva någon fördel deraf, om han väl eller bättre än andia sköter sin tjenst. Jag anser att hvar och en, blott i följd af sitt tjensteåliggande , bör uppfylla sina skyldigheter, men att icke det bör vara någon särskild fördel, som uppmanar honom alt väl utöfva sin tjenst. Men jag får tillägga, att då här blifvit yrkadt , att det vore behöfligt att åklagaren, på det åtal måtte ske, finge någon andel i böterna, så kan jag icke frångå mitt yttrande, att han med -J:del bör vara belåten, hvilket jag äfven tycker vara billigt. Hvad rättsgrunden beträffar, så måtte det vara lika billigt att tillägga socknens fattige -§:delar, som att tillägga dem hälften.