Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Behofvet af en större utsträckning i stängsel-vitsordet kunde icks låta känna sig, så länge jordbruket ännu ej uppnått någon högre ståndpunkt och äfven utmarken ingått i hushållsplanen samt fått ett egentligt värde. Det har således först varit senare tiders lagstiftning, som i bemödandet att undanrödja alla hinder för åkerbrukets tillväxt, med berömlig försigtighet utsträckt vitsordet; och då våra gamla Lagar derifrån uttryckligen undantog o stängsel i utmark, samt 1784 års Lag gick detta ämne i tysthet förbi, stadgade 1802 års Förordning, att vitsord eger rum jemväl i skog, utmark och beteshage. På delta sätt har stängselvitsordet uppkommit och under tidernas lopp utbildat sig. Ått lagstiftningen derunder alltjemt utgått från den gemensamma nyttans synpunkt, är omisskänneligt, och visa? sig jemväl i sjelfva den förändring af slängseldelningsgrunden, sorn, redan antagen uti Gula-Tings-lagen i Förrige, sjuttio år senare hos oss framträdde i Magnus Erikssons Lag och ännu är gällande; alt nemi. den by gärde meVj som 12 Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon.^Utskottens Betänkande, N/o 27* för mera ligger och den mindre, som för mindre ligger, i stället att, såsom nämndt är, af ålder ålåg grannar att Hålla hälften hvardera af stängsel byar emellan. Huruvida nu, ur samma synpunkt, en förändring af de gällande stadganderna, i fråga om stängsel-vitsordet, må vara behöflig eller önsklig, anse Utskotten kunna afgöras genom den granskning af anmärkningarne mot 5 §. Stängsel-förordningen, hvartill Utskotten nu ö£* vergå.
Jag har ifråga satt de Academiska betygens nödvändighet på den grund, att jag trodde stället hvarifrån ett betyg utfärdades vara fullkomligen likgiltigt, och att endast lärdomen borde produceras såsom bevis. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Om meningen med motionen är den, att alla Embetsexamina och betyg skola försvinna, så tror jag, att hvarje varm vän af Universiteter och kunskaper skall deruti instämma. Historien öfver Universiteternes utveckling skulle kunna visa, att genom införande af dessa slags examina, »nan icke blott skadat och förryckt Universiteternas idée, utan äfven tillintetgjordt det gagn nian af dem ville vinna. Jag förenar mig derföre fullkomligt med Friherre Anckarsvärd. Friherre Boije, Ludvig: Jag har ingen kännedom om Friherre Anckarsvärds motion, som gifvit anledning till denna öfverläggning j och det är således blott vid de yttranden som nu här äro lemnade, jag fäster mig. Man begär att Aeademiska examina må upphöra, och examina, i stället af Embets-Verken anställas 5 men jag får då påminna att Embets-Verkens examina i långliga tider ägt rum. I mera än 21 år har jag, sorn Ledamot af ett allmänt.Verk, varit examinator; men skulle fela i patriotism8 0111 jag här fördolde den sanning, att dessa exa - Den 7 Marlit, »nina, som hittills följt efter de Academiska, och gjordt, med dem, ett gemensamt helt skulle ensamne 'vara alltför otillräcklige för det större ändamålet af visshet om ynglingarnes Academiska bildning. Med allt möjligt nit å examiuatorns sida, blir förhöret dock, hvad vettenskaperna angår, mera ytligt; och får alltid en viss riktning åt det practiska mera än åt tlieorierne: Och jag är öfvertygad att alla härvarande ledamöter af Allmänna Verk, skola med mig önska att de Academjska examina, om också förbättrade, må hädanefter fortfara. Grefve von Schwerin , Fredric Bogislaus; Jag anhåller om några ord till Protocollet.
K Maj:t i samband med framlagdt förslag om restitution af tillverkningsafgiften vid brånvins utförande till utrikes ort ställt frågan om utvidgad frihet att bedrifva distilleringsrörelse samt i detta hänseende föreslagit: att brånvinsdistillering må äfven å landet såsom särskild näring under alla tider af året och med redskap af hvad storlek och beskaffenhet som helst få utöfvas, dock under tillsyn af kontrollör, hvars arfvode hår, likasom i städerna, skulle bestämmas af E. K. Maj:ts Befallningshafvande, men erläggas af distilleringsidkaren, och hvilken kontrollör dessutom skulle på stället erhålla fri bostad och kost, i likhet med hvad för brånnerikontrollören vore bestämdt; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt denna nådiga framställning bifalla. I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer, som ansett det kunna medföra stora fördelar, om äfven lör den distillering, hvilken i samband med brånvinstillverkning utöfvas, lemnades större frihet ån den, som år tillverkaren medgifven uti 13 § af nu gållande författning, åt stadgandet härom gifvit den förändrade lydelse, bilagda förslag under § 11 utvisar. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Beträffande beloppet af brånvinstillverkningsafgiften har E. K. Maj:t i den nådiga Propositionen, af anförda skål, föreslagit, att Pikets Ständer måtte med 15 öre på kannan förhöja den för närvarande utgående afgiften för brånvinstillverkning och således bestämma densamma till 75 öre kannan, brånvinet dervid beråknadt till femtio procents styrka vid 15 graders värme efter Celsii thermometer.
Hvad åter det lätta, konstmessiga vidrörandet af hennes fars affärer angick, förmodade Rosa, att detta var blott ett slags besynnerlig lockmat, hvaraf hennes mor begagnade sig, för att bringa dottern dit hon önskade; ty Rosa ansåg det alldeles omöjligt, att, i händelse några verkligen oroande omständigheter inträffat, han och hennes mor skulle visa sig så obekymrade. Rosa kunde icke erinra sig en enda rynka på sin fars panna, eller ett enda tankfullt, olycksbådande uttryck i hans öga. Annorlunda torde hon likväl hafva tänkt och dömt, om hon sett honom sitta framför pulpeten på sitt kontor, räknande och grubblande, mumlande och stundom svärjande. Om hon sedermera följt honom till hans enskilda rum, hört hans långsamma vandringar fram och tillbaka, sett den blick af raseri, hvarmed han kunde sparka till en hund eller hvad föremål som helst, hvilket, under sådana obevakade ögonblick, kom honom i vägen, och huru ord, våldsamt frampressade från hans själs innersta, smögo sig öfver de hårdt sammantryckta läpparne, hemska, bittra, mörka ord, fattliga endast för honom sjelf, och vid hvilkas uttalande ångestsvetten föll i stora droppar från hans panna; om hon vidare kunnat se, huru uttrycket i hans anletsdrag undergick en sällsam förvandling, då tiden till middagen och återseendet af hans familj nalkades, pannan åter blef slät och jemn, ögonen leende, nästan tanklösa, hållningen dryg, såsom vanligt, samt gången säker och stadig, likt en mans, den der aldrig hört omtalas kinkiga affärer och möjliga bankrutter; – då skulle Rosa fattat en annan mening ur moderns ord. Nu deremot halkade de lätt förbi hennes öra, och hon fäste nästan uteslutande sin uppmärksamhet vid kommerserådinnans förslag, att fånga professorn, öfvertygad, att, om hon nekade, skulle hennes mor sjelf göra försök, för hvilka Rosas finkänslighet skygg bäfvade tillbaka, och derföre beslöt hon att icke visa sig fullkomligt obenägen. ”Men, Rosa, kära Rosa,” afbröt kommerserådinnan den något för långa tystnaden, ”hvad tänker du på? Sitt icke der, stum som en bildstod, utan svara då, i Herrans namn!
Bennich sökt ersättning för innehafda hästhemmansräntor vid f. d. Wesfgötha Kavalleri-Regemente; Gifven Stockholms slott den 4 Dec. 1850; 9:o angående särskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande mot statsanslag; Gifven Stockholms slott den 15 November 1850; 10:o i anledning af framlidne förre Departements-Chefen vid Kongl. General-Tullstyrelsen Presidenten J. P. af Billberghs enkas och barns ansökning att njuta befrielse från Presidenten af Billbergh i lifstiden ådömd ersättningsskyldighet för den efter Uppbördsförvaltaren M. F. Finér yppade balans; Gifven Stockholms slott den 21 December 1850; och liro angående eftergift till förmån för Malmö stads fattigvård af kronans rätt till dana-arf efter enkan Helena Maria Hansdotter; Gifven Stockholms slott den 21 Dec. 1850. S. D. Föredrogs och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts den 28 den - JProt.-Utdrag den 30 73 nes bordlagda nådiga proposition till Rikets Ständer, i fråga om återgäldandet af Mynt-verkets äldre skuld till Rikets Ständers Bank; Gifven Stockholms slott den 21 December 1850.
Beträffande derefter öfriga anmärkningar mot läse-ordningen, så har Utskottet anledning lill den förmodan, att dessa anmärkningar, jemte de flera af samma eller mera genomgripande syftning, hvilka i periodiska och andra tryckta skrifter äro eller kunna blifva gjorda mot nämnde läse-ordning, skola, sedan de hunnit blifva ej allenast af den offentliga granskningen behörigen undersökte, utan äfven genom erfarenheten pröfvade, komma att leda tili åtskilliga nyttiga och måhända äfven nödvändiga förändringar uti Skol-sladgan. För närvarande åter, innan samma Stadga vunnit någon tids tillämpning, kunna dessa anmärkningar ingalunda till deras halt med någon tillförlitlighet bedömas; hvaremot och då Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 23 sistlidne Maj meddelat de öfvergångs-stadganden, hvilka ansetts vara af nöden för att vid hvarje särskildt läroverk med möjligen minsta rubbning af undervisningens jemna gång bereda tillämpning af den nya Stadgans föreskrifter, tillfälle torde under nämnde öfvergångstid i rikt mätt erbjuda sig för vinnande af säker kännedom om de särskilda föreskrifternas praktiska möjlighet och nytta. 1 öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt och då Utskottet hyser den förmodan och förhoppning, att Kongl. Majit icke lärer underlåta att uti ifrågavarande
Skrif velse af den i8 nästledne Mars, låtit Herrar Fullmägtige i Riksgäids-Contoiret ytterligare tillställa Kongl. Majus under den 26 Junii I793 utfärdade Nådiga Auktorisation med Riksgälds-Contoirets dertill hörande Garantie för ■Två 104 stycken 1000 Stats-Utskottets Betäniandenl *943 Brah. Vexelmynt samt Millioner Gulde Partial-Obligationer, hvardera pa Guiden samma mynt, Riksgälds - Gontoiret är Lia viden af uti förhållandet fordna Utrikes Skulder vara, aed Liep Efter hvad Ikändt, bf finnes (nämnde Gontoirs sorn foijer: För Skuldernei Hamburg och Genua äro al. la utfärdade Förbindelser o ~ 1 lingar återställde och ann I afseende på Kongl. Majus så saknas ,ch Hypothek-Hand ullerade. Skulderne Förbi isatton a ;älds Contoirets emot Contoiret uig Liqvidationens början t Antverpen, Nådiga försorg blott en Hufvuds Nådiga Autho - m ed Riks — vilka genom skida liqvideras, lindelse eller Kongl. Mij:t f den 27 November 1798 dertill hörande Garantie; hvar utaf de för desse Skulder af Riksgäldsntgifna Partial-Obligationer, hvilka, voro utelöpande till st., .hvardera nå 1000 Gul - rid ett antal af 7,359 st., .1» , den Brabants Vexelmynt, redan äro till Con ‘ t återställde 7,08b st. och således nu en föreställande 273,000 totr tu** - dast utelöpande 273 st., Gulden Brabants Vexelmynt primitifc Capital, hvilken sistnämnde Summa alltså är den högsta, som kan komma i fråga, att genom Kongl. Majtts Nådiga föranstaltande liqvideras. Beträffande de Skulder i Holland, beståendels uti ärftliga Lån och dels uti Lif Ränhvilka genom Kongl. Majus
Jag föreslår derföre, att meningen vid slutet måtte ändras sålunda: derest lian icke inora a månader frän den bestämda terminen fullgör sina åtaganden. Herr Rosenblad Jag kan ej gilla hvarken den af Herr Cederschiöld yttrade farhåga för Fullmägtiges i RiksgäldsConlorefc ansvarighet för befallningen nied ifrågavarande lån, eller hans föreslagna redaclion af detta moment. Då här är bestämdt, och i låne-conlractet inflyter, att förlusten af deponerade procent drabbar den långifvare, som brister i fullgörandet af sina åtaganden, och dessa procent naturligtvis skulle tillfalla RiksgäldsContoret, hvartill skall det väl tjena, att lemna en långifvare ytterligare 2 månader utöfver den stadgade terminen för fullgörandet af sine förbindelser? Följden vore troligen, attingen fullgjorde, förrän desse 2 månader gingo lill ända. Jag anser således Herr Lefrens förslag lill redaclion af della moment vida lyckligare och hällre än Herr Cederschjölds, och anhåller örn det förras antagande. — Hvad åter beträffar Friherre Kanlzous förslag, fruktar jag, alt det dermed åsyftade söndersplittrande af lånebeloppet skulle afvända all concurence af långifvare. Följden skulle blifva den, alt man ej finge anbud hvarken på små eller större summors försträckande. De större Capilalisterne skulle icke vara hugade att Den 4 Mars. 245 ingå på Iånels försträckande, enär, i följd af subseriptionen till så små belopp sorn booo Rtdr, de befarade, att ej kunna få försålde sine partiella Obligationer på lånet, och detsamma, på nu stadgade grunder, ej kan lemna dem betydlig vinst, åtminstone ej mera än 2 å 3 procent. E11 sådan subscription skulle mycket försvåra lånets upptagande, hvilket förmodligen äfven de Herrar vilja, som ifra för densamma. Men jag erkänner det vara consequent handladt af dem, att, då de misslyckats i försöket att hindra beslutet att detta lån skall upptagas, de sträfva att genom svårigheter i de detaillerade föreskrifterne göra det omöjligt att verkställas. Jag anhåller om proposition till bifall å Herr Lefrens rcdaclions-förslag.
Bruk och vattenverk åstadkomma icke eller här några uppdämningar till andras för få n g 3:o I Westerås södra fögderi1 äro inga af öde upptagne gårdar eller nybyggen eller i ödeslmå förfallna Hemman. Då fögderiel icke är genomskurit af någon större ström kommer icke eller här olaga uppdämningar i fråga Flera Byar sakna ännu laga skifte 4:o I Westerås norra fögderi är samma förhållande i afseende på frågan om Ny-skattlagde, af öde upptagne hemman och nybyggen. Kemmans-klyfningar i samma förhållande som förrStorskifts och Enskifts delningar äro med nytta begagnade öro I Bergslags fögderiet äro på Riddarhytte recognitions allmänning åtskillige Stubbeoch Röd jselrälts-lägenbeter skattlagde men skattläggningen ännu icke fastställd. Laga skiften fortgå inom Bergslagen och vinna med hvarje år mera förtroende, ehuru förenade med dryg kostnad inom en del af detta fögderi, nemi:’ Vangsbro härad, löper väl ett strömdrag, hvarvid vattudämningar af naturliga förhållanden förorsakas, men någon klagan eller tvist derom är icke yppad 6:0 och 7:0 I Salbergs och Väsby fögderier äro icke eller någre nyskattlagde hemman och lägenheter tillkomne eller hemman i ödesmål förfallne samt i öfrigt icke eller något vid denna punkt att anmärka utom hvad angående Hvittinge Socken redan är anfördt Antalet af hemman af olika natur, Lägenheter, Bruk och Qvarnar, som tillhöra Kronan, Läroverk, fromma Stiftelser och så vidare, synes af Tabellen; dock torde härvid böra upptagas följande förteckning 1 — »9 — Hemman, Lägenheter, Bruk, Qvarnar •som tillhöra: Kronan Läroverk. fromma Stiftelser. 0 < £: •3 r fia 0 n T D g as P rC - 3 S*; O {/} s* 1—1 U 3 t"1 •rt> 0 B p c as ' 3~ 0 1 as sa -1 T Q w * V rt> t — •C** 1:0 Inom norra Fögderiet.
Skrifvelse, N:o Si. 39 lill hämmande af flygsand, gjord underdånig hemställan alt såsom grundsats i allmänhet borde stadgas, att innan Staten sjelf toge vård om flygsandsfält och derå nedlade kostnader, dessa fält borde tillhöra Staten, under full eganderätt, — blifvit intaget det i berörda hänseende nödiga stadgande, hvartill Rikets Ständers medverkan erfordrades. I öfrigt hade den granskning af gällande expropriationslag, som nu hos Eders Kongl. Maj: t egt rum, varit inskränkt tili de delar deraf, i hvilka förändringar ansetts nödiga för att undanrödja eller åtminstone förminska de olägenheter af författningens tillämpning, som föranledt Rikets Ständers omlörmälda framställning i ämnet, fastän Eders Kongl. Maj:t ansett det lända till större beqvämlighet för allmänheten att, i stället för att genom en särskild författning ändra vissa §§ i gällande expropriationslag, låta en ny sådan lag utfärdas, uti hvilken jemväl intoges de §§, sorn ej komme att undergå förändring; Och tiar Eders Kongl. Maj:t alltså, med öfverlemnande af de i Stats-Rådet och Högsta Domstolen i ämnet hållna protokoll, enligt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande framställt följande förslag lill Förnyad förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. “Med upphäfvande af Kongl. Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof af den 20 November 1845, sådan denna Förordning blifvit ändrad genom Kongl. Förordningen den 27 November 1854, förordnas som följer: § 1 Der Konungen prölvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man, meinighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till rikets försvar, till allmän väg, bro, hamn eller lastningsplats, till torg eller gata i stad, (ill uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, till allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig att afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock den, som härigenom skada lider, ersättning derför.
Då nu det för Verket utfärdade Reglementet stadgade, att Verkets tillgångar skulle fördelas i tvänne Cassör; den så kallade rörliga Fonden, utgörande en half Procent af Landet och en och ert half procent af Stads-Fondens ansvars Summor, dert der alltid Skulle hållas afsatt och disponibel för Brandskadors skyndsamma betalande, och dert så kallade allmäniia Fonden, hvilken emot säkerhet i fastigheter utlånas på ett halft års uppsägning, för att derigenom kunna bereda Verket någon fördel äf de insamlade medlen, samt vidare att om brandskada timar så stor, att penningar till dess godtgörande ej Straxt äro fullt att tillgå i den rörliga fond, som skadan ersätta bör, och den andra fonden icke understöd lemna kan, Verket dä eger att upptaga Lärt; heldst hos allmänt penhingeverk, dér det tillåtes och för så lindrig ränta som betingas kart, samt gifva säkerhet uti intecknade och i Alimänha Brandförsäkrings-Verket beländte Skuldebref; Men möjligheten att erhålla dylika lån, så hastigt och så ofta, samt St a t s-Ut § k ot t e t* Betänkaqden. gi till det belopp som ett inträffande behof kunde kräfva, icke, såsom beroende endast uppå pennin, ge-ställningen och tillgången i Hufvudstaden» vid de särskilde tillfällen, då låns upptagande kctmme i fråga, kunde på n"g >t sätt förutses och påräknas såsom för alla tider ofelbar, hpldst qin meta sfadga uti pepningeväsendet skulle i en framtid gifva Capital egare större anledning än nu, att pä längre tider utlåna sina egande medel; saint således Directionen möjligen vid in. träffande störfe Brandskador, de der betydligen öfverstego den rörlig i fond* n? belopp, kunde blifva försatt i nödvändighet att, under det de på längre uppsägningstider utlånte medlen infordrades, tilldela de brandskadade, till deras märkeliga skada och uppenbar miuskniug af deras rätt, 1 stället för contanta medel, reverser eller fordringssedlar, stalde på ett halft eller helt års betalningstid, hvilka fordringst evis icke kunde göras såsom penningar i allmänna rörelsen gångbare, och icke utan omgång och tidsutdrägt saint, om icke uppgäld, åtminstone mäklareoch commissions-arfvode, förvexlas eller belänas; har Directionen till Kongl. Majit i underdånighet hemställt, alt en Nådig framställning mätte göras till Rikets Ständer, om rättighet för Allmänna Braudförsäkrings-Verket, att i Rikets Ständers Bank få åtnjuta e't understöd af creditivlän till högst 300,000
M. skall af besparingar, som på hufvudtillarne hädanefter möjligen kunna uppkomma, ersätta något af den brist, hvilken för längesedan är afslutad lill silt belopp oell som varit föremål för pröfning af Riksrätt, i afseende på ersättningsfrågan, hvilken således är utagerad. Jag yrkar derföre afslag ä SlatsUlsk:s i denna § till R. St. gjorde hemställan, samt alt R. o. Ad. måtte besluta, att bristerna skola ur slatsräkenskaperna afskrifvas. Frih. Cederström, Jacob: Med Frih. Palmstjerna instämmer jag hell och hållet deruti, att R. o. Ad. bör afslå denna § i Ulsk:s betänk, och besluta, att beloppet skall ur räkenskaperna allöras, sä myckel mera, som en sammanblandning af de departementer, sorn funnos när dessa brister uppkommo, och den fördelning af deparlemenlerna, som inom Statsrådet nu äger rum, skulle leda till besynnerliga förvillelser för framliden. För öfrigt faller det af sig sjelf, att, i händelse inom Den 27 November f. m. 459 de icke a'ro eller kunde blifva af K. M. använda inom titeln, kommande Ständer få disposition af dessa besparingar; men att nu, när man kominer ihåg, att dessa titlar före år 1840 voro annorlunda fördelade, än de nu äro, vilja föreskrifva, alt de brister, som uppkommit inom de gamla titlarna, böra af de kommande årens besparingar ersättas, tror jag skulle åstadkomma förvillelse, hvilka kunde leda till otidiga anmärknir. Det är vigtigt, att i räkenskaperna icke balancera summor, som man vet icke kunna komma tillbaka. Sådana summor böra afföras och afskrifvas, på del att räkningen må blifva fullt löpande efter den tiden.
Räkenskapsförare och redogörare bora tilltalas vid Kammar-Rätt och Collegii - Ledamöter i öfrigt vid Högsta Domstolen, Recapitulations-listor öfver inkomna mål och deras behandling, samt, derest de dro oafgjorde, öfver tiden ndr de inkommit, skola hvar 6:te må - ”9 nåd från hvarje Förvaltningsgren ingifva': och i Stats-Rådets Proiocoll intagar. 1 andra Instantien , höra Qollegii-Presidenterne vaka (öfver sammanhållningen och driften eller det exeentiva i drendernes behandling. De böra följaktligen ega, att , utan collegiala beslut, handhafva disciplinen öfver Colltgicrnes underordnade och betjente, samt att, i anseende till extra jttdiciel bestraffning , utöfva samma myndighet inom sin ämbets krets, som förvaltnings-chef erne inom deras y äfvensom Collegierne böra bibehållas vid rättigheten, att fästa vitén vid underlåtandet af infordrade för. hlaringars afgifvande. 1 lägsta eller %:dje Instantien , böra Landshöfdingarne ega att , vid skäl till missnöje med Lands-Secreterare eller Lands-Kammererare , om deras suspension från inneha/vande befattningar på kortare tid, hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan. Samma rättighet må ock tillkomma cheferne vid de verk, för hvilka Utskottet föreslagit en likartad organisation, som vid Landshöfdinge-dtn. betena eger rum. På det vederbörande chefer må känna, ej mindre sina underordnades fel , än deras förtjenster, böra Cullcgii-Presidenter , Landshöfditigar Consistorier och andra motsvarande myndigheter, vid deras öfrige ämbetsberätlelser, bifoga uppgift å de tjenstemän, som under tiden blifvit för dmbetsförseelser inför domstol tilltalade, sakfdllde eller frikånde. 120 Vid förslaget om slut eli ga controller har Utskottet trott sig böra tillstyrka :
Riksdalern samt den Danska och Norska Specien, hvartill kommer, att vårt silfvermynt innehåller en temligen stor del onödig koppar, som i förening med silfret ej har något värde men bidrager i sin mån dertill, att vårt silfvermynt är mera värdi än de nyssnämnda mynten, så att vid hvarje utbyte af dessa mynt Sverige förlorar 3 ass silfver och något koppar. Detta är ett förhållande, som ganska länge varit insedt och erkändt, men man har ändock städse afvisat hvarje reform i detta hänseende på det hufvudsakliga skälet, att denna reform skulle utgöra en förändring i den lag, hvaruti K. M:t och R. St. gemensamt sig förbundit att uprätthålla en viss myntfot, och sålunda bereda hvarje innehafvare af en Rankens sedel förlust, ålen, M. Hrr är likväl förhållandet sådant, alt om än min nyss omförrnälda genomgripande motion icke blefve antagen, då sistnämnde skäl naturligsvis af sig sjelft förfölle, inträffar det likväl, att, på sätt Utsk. jemväl tillkännagifva, när det är fråga om att exportera silfver, eller, med andra ord, när en sedelinnehafvare infinner sig vid Bankoluckan för att få silfver i stället för sedlarna, så före drager han merändels att erhålla omyntadt silfver i s. k. plantsar, och då kommer icke någon myntskillnad i fråga, ty utvexlaren får, efter kursberäkning af 128 sk. bko, tillgodoräkna sig så mycket finsilfver, som deremot svarar, d. v. s. att tron på myntfotens oföränderlighet icke löper någon fara att rubbas, så länge för silfverexportören finnes tillgång å plantsar i stället för pregladt silfvermynt. Följaktligen skulle endast de, som komma till Banken och vilja hafva några sedlar inlösta emot silfvermynt, blifva utsatta för förlusten af omkring 3 ass på Specien, ifall vårt mynt skulle till sitt silfverinnehåll förändras i likhet med Hamburger-Banko. Nu ber jag Eder, M. Hrr, blott att söka upfatta hvad denna fråga i sig innebär!