Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vasa-Orden Lars Olsson, och i Riksgälds-Contoiret, Riksdagsmannen Eric Ericsson från Örebro Län, hvilke medelst uppviste Utdrag af Protocollen inför Banco-Fullmägtige den 12 och inför Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret den 19 dennes styrkt, det desse Fullmägtige vid sammanträde, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med erinran om iakttagande af hvad 21 § uti Riksdags-Ordningen föreskrifver, angående Fullmägtiges närvaro vid granskningen af Fullmagterne för det Stånd, hvartill de hörde, gemensamt instämt i den öfvertygelse: att, i synnerhet under nuvarande critiska ställning inom Hufvudstaden, flere än en Fullmägtig af hvardera Ofrälse Ståndet i Banquen och Riksgälds-Contoiret tills vidare ej måtte från Stockholm afresa, oaktadt derigenom inträffade, det någre för samma Stånd till Riksdagsmän utsedde Ledamöter bland Fullmägtige afhöllos att genast i början sig vid Riksdagen inställa; och att, i anledning af sådant fattadt Beslut, Banco-Fullmägtige sig derom iörenat, att förenämnde Lars Olsson, äfvensom Riksgälds - 176 Riksdagen 1810. Fullmägtige, att Eric Ericsson skulle å Bonde-Ståndets vägnar sig till Riksdagen härstädes begifva. Vid denne Fullmagternes granskning hade först förekommit, att Fullmägtige i Banquen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, samt i RiksgäldsGontoiret Anders Jansson Hychert från Upland och Håkan Persson från Jönköpings Län, ehuru de låtit för sig såsom Riksdagsmän inlemna gällande Fullmagter, likväl i anseende till deras i Stockholm innehafvande befattning, dervid de enligt Fullmägtiges i Banquen och Riksgälds-Contoiret ofvanberörde Beslut borde förblifva, intill dess derom annorlunda förordnades, ej kunnat sig här inställa; hvarföre Hans Excellence Herr Grefven och Justitim-StatsMinistern förklarat, att Inträdes-Pollett för någondera af dem ej kunde utfärdas, innan de, här närvarande, sig derom anmälte.
Då vi under Ståndets sednaste sammanträden hört upgifvas, att på 8:de Hufvudtiteln skola finnas högst betydliga besparingar, — jag tror att summan upgafs till 140,000 — och då dessa medel äro stälde till K. M:ts disposition, torde icke någon svårighet kunna möta för förslagets verkliggörande, så vida K. M:t anser dess genomförande vara af bebofvet påkalladt. För min del har jag ingenting mot sjelfva saken att invända, utan önskar densamma tvärtom all möjlig framgång. Frih. Raab: Gr. af Ugglas har förklarat, att han skulle vilja understödja frågan, så vida det vore tillräckligt utredt, att den af mig föreslagna summan gjorde tillfyllest; och han har trotsat mig att kunna bestämdt upgifva den erforderliga summan. Jag erkänner villigt, att jag är dertill mindre i tillfälle än mången annan, men jag föreställer mig, att vid hvarje ny infattning måste man söka sig fram, och man får ofta börja med det mindre för att komma till det större. Man bör nemi. föranstalta om föreläsningar i några ämnen för att se huru det bär sig; och sedermera, i händelse de framkalla intresse hos allmänheten, kan ju anstalten utvidgas genom större anslag. Gr. Mörner har gifvit hopp om att frågan skall kunna vinna framgång utan att något bestämdt anslag beviljas. Det är möjligt att så kan ske, men nog böra Stånden låta underd. skrifvelse i ämnet till K. M:t afgå. Då jag' likväl icke kan vara fullt öfvertygad, att förslaget vinner framgång med mindre än en viss summa bestämmes för förslagets verkställande, kan jag icke annat än vidhålla mitt förra yrkande. Hr Skogman: Då Hr v. Qvanten första gången yttrade sig i denna fråga, kunde jag ej fästa någon annan betydelse vid hans uttryck än den jag framställt. Jag vill dock ej göra någon anmäkning deremot såsom en olaglighet; men då samma mening, om ej alldeles samma ord uprepades, kunde jag ej underlåta att yttra mig. När Hr v. Qvanten dock förklarat meningen ej vara sådan jag ansåg den, förfaller min anmärkning.
Gamla Holmen har helt hufvudstupa fått bref att han ska resa till sin bror, som bor i Amerika och ger ut en tidning och som behöfver hjälp. Jag vet inte alls, om jag är glad eller ledsen för hans skull — för vår skull är jag då riktigt ledsen, det vet jag säkert. Att vid så pass framskriden ålder som hans byta om jordmån, är inte så lätt — och hvem vet Här finns det då bara en Styf, där, som allting går till så i stort, finns det kanske tusende! Eljest har han nästan alldeles slutat att dricka nu, säger Ruffen, men ser i stället så trött och hopfallen ut, att jag knappt har hjärta att glädja mig öfver förändringen. Nyss, när jag tittade upp till honom för att höra efter om han behöfde någon hjälp till resan, så sa han: »Jag är glad att få resa, fru Lovisa! Om jag duger till något mer — ska det visa sig därborta. Känner mig som en askhög, som en askhög!» »Men det finns glöd under askan, det är jag säker på», sa jag uppmuntrande. »Kanske — men för att få lif i den behöfs friska, nya vindar Ser, fru Lovisa, somliga män dricker för att glömma, och när man så glömt, så upptäcker man, att man glömt så mycket mycket mer än man velat — sig själf framför allt.» Han stirrade framför sig. »Ja, men herr Holm har aldrig glömt andra», sa jag tröstande. »Stanna hos oss — hos läsesirklen, så ska herr Holm få se, hur tacksamma vi ska bli?» »Tack», sa han, medan ansiktet glimtade till så där vänligt, som det gör ibland, »men man trifs inte lefva som människa på en plats, där man förut lefvat som ett svin.» »Det har då herr Holm aldrig gjort», sa jag riktigt förolämpad på hans vägnar. »Kanske inte riktigt — till följd af naturförhinder.» Han såg nästan med sin gamla humoristiska blinkning ned på träbenet. »Fru Lovisa har gjort mig mycket godt en gång — eller ondt, hur man tar det — i julas. — Det kändes så underligt — allting. — Säg Alf, att hans soldater ska följa ’fabbo’ — dit bort — och fortfara att hålla ’god vakt’
Landegren! motion om anstalt till beredande af noggrann efterlefnad af Kongl. Förklaringen den J4 Maji 1805 och öfrige Lagbud, rörande lagfart a fast Egendom, fapn Ståndet, som förut 78 Prot, Utdrag den 23 och 25 Sept. 1829. godkänt Betänkandet N:o 2, för godt att dea uti ifrågavarande Utlåtande, N;o 94, föreslagna nya redaction gilla. S. D. Föredrogos och biföllos Statsoch Banco-Utskottens Betänkanden: N:o 6 , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer örn rättighet för Sparbankerne i Riket att, emot ränta, i Banco-Disconten insätta en del af deras fond, för att, i nion af behofvet, kunna åter derifrån uttagas och disponeras m. m., jemte enskilde motioner i sammanhang dermed; och N;o 8, öfver Herr C. Wallejs motion om anslag af ett Creditiv i Banken eller Statsverket för Städernas allmänna Brandstodsbolag. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Stats-Utskottets ytterligare Utlåtanden: N:o 241, om hegardt fortfarande löne-anslag åt Lärarne vid Stockholms Stads Undervisningsverk; N:o 242, i fråga om publikt understöd at Författaren af Svenska Folkets Historia under Konungarne af Wasa-Attén; N:o 243, i fråga om anslag af Statsmedel för författandet af en fullständig Historia om Trot.
Sedan hela anslaget lill 4:de Hufvudtiteln blifvit öfverflyttad! från Sta(s-Kont:s till Krigs-Colhii förvaltning, och Konungen, från Colhii t. f. President, infordrat förslag lill verkets förändrade organisation, blef en sådan fastsliild d. 6 Nov. 1849. Löner och arfvotlén efter den nya staten, upgingo lill 52,500 R:dr hvartill Statsverket bidrog ungefär med hälften och de under Colhii vård stälda kassor med den andra hälften. Embetsoch tjenslemännens antal minskades från öl till 53. Kassorna hade alltid bidragit till verkets aflöning, men det skedde före år 1849 med 30,715: 8, hvaraf 27,342: 42 löner och 3,372: 14 pensioner. Enär sålunda försorg dragits om verkets gång, äskade ej Konungen i Stats-proposm 1850, att kassorna skulle befrias från deras bidrag. Det synes dock hafva varit det rikliga, emedan StatsKont:s aflöning icke lill någon del utgår från de 6 serskilda kassor, hvilka det förvaltar. Konungen äskade blott att det serskildta anslaget lill ljuspenningarne mätte få ingå i aflöningsstaten, alt en Kammarskrifvare-lön finge öfverflyltas från Stats-Kont:s till KrigsColhii stat, samt att Colhii embetsoch tjenstemän måtte, när de blefve behöriga att öfveiflyttas på Allmänna Indragnings-staten der utbekomma sina pensioner, utan afdrag för de löneandelar, som från Krigs-Colhii kassor utgått. Men P». St. voro så obenägna att de d. 20 Aug. 1851 förklarade sig icke bifalla någondera af dessa ringa fordringar, anförande att löneregleringen för ett Colhm verkade på lönebeloppen i öfriga collegier och embetsverk, samt att KrigsColhii organisation icke blifvit till Ständernas bepröfvande öfverlemnad.
Skrifvelse > IV.-o 44- das, dels alt ofvanberörde andel af Ulltuna Kungsladugårds egor, utan olägenhet för Kungsladugården, kan derifrån afsöndras, hafva Rikets Ständer funnit skäl bevilja Upsala Central-Hospital rättighet att, i enlighet med år 1837 upprättad, vid de med E. K. M:s Nådiga Proposition ankomna handlingar, fogad charta, på Kronoparken Åsen inhägna oeh begagna ifrågavarande 7 tunnland 6-§ kappland jord, samt, när nuvarande arrende å Ulltuna Kungsladugård upphör af Kungsladugårdens egor intaga och använda förenämnde 6 tunnland 28 1 kappland äng och beteshage; hvarjemte Hospitalet frikallas från erläggande af någon afgift till Kongl. Maj:t och Kronan för de jordlägenheter, som sålunda komma att detsamma upplåtas; hvilket, till svar å E. K. M:s Nådiga Proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Juli lSJo. Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om inskränkning i det nu föreskrifna domföra antal Nämndemän. (Lug-Ulsk. Bet. N:o 54.) S. A. K. I anledning af hos Rikets Ständer derom väckt motion, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet hemställa, om icke, enär i Författningarne två till sex Nämndemän hittills ansetts tillräcklige vid jemväl sådane husesyner å Militiae-boställen, hvilka af Domaren i orten förrättas, E. K.
Vid undersökning af orsaken till förenämnde brist och i betragtande deraf, att sjöfarten utgör ett yrke, för hvilket Sveriges invånare i forntiden ägt och ännu äger en stor fallenhet, finnes denna orsak bestå förnämligast deruti, att allmänna undervisnings-anstalter saknas, der de för sjöfarten erforderlige kunskaper stå att inhemta; vid hvilket förhållande och med behörigt afseende å det stora inflytande, som sjöfarten utöfvar å landets välstånd, Rikets Ständer fästat synnerlig uppmärksamhet vid Navigations-undervisningen och ansett sig böra för ifrågavarande ändamål anslå erforderlige medel, under den öfvertygelse att inom få år desamme, rätt använde, skola gifve mångdubbel vinst. Af sådan anledning få Rikets Ständer, som, med erkännande af E. K. M. Nådiga omtanka, äfven i denna del af landets näringar, funnit nödiga förberedande åtgärder för till vägabringande af undervisnings-anstalter för sjömanna-yrket, på ofvanberörde sätt, redan vara vidtagne och derjemte med tillfredsställelse erfarit hvad bemälde, genom E. K. M:s Nådiga beslut d. 6 Mars 1839, förordnade Comité, för ämnets utredande, tillgjort, i öfverensstämmelse härmed underdånigst anhålla, alt Nav igations-skolan må inrättas i städerne Stockholm, Götheborg', Gefle, Malmö och Calmar, samt förses med de Lärare, som för Skolornas framgång äro behöflige, för hvilka Lärare Rikets Ständer, i likhet med hvad Commilterade föreslagit, i årlig lön bestämdt för N avigations-Läro-V erket i Stockholm. Lön till en l:ste Öfver-lärare B:co R:dr 1,500: Arfvode till Astronomiae Professoren 400: „ „ t. f. Läraren i Skeppsbyggeriet 200: , „ dito i Ång-machin-skolan 200: „ „ Under-Läraren 200: 2,500 N avigations-Skolorna i Götheborg och Gejle. Lön till en Lärare vid hvardera Skolan 1,200: Expedilions-Ulskoltets Förslag till und.
E l. uuu jag för mitt del icke har något hopp att vinna någon votering, eller kunna genom mina yttranden inverka p>å öfvertygelsen hos dem, hvilka icke förut hafva samma öfvertygelse som jag, har jag likväl ej kunnat underlåta, då jag hållit mig frånvar. under hela statsreg!er:n, att i denna fråga, helst jag varit en bland dem, som lyckades vinna R. o. Adis bifall till yrkandet om återremiss af förslaget, nu uttrycka min mening och nedlägga min reservation emot det blifvande beslutet. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig endast böra yttra, att då StatsUtskts betänk. W:o 92 innehåller en utväg alt för framtiden undanrödja de anlicipalioner på besparingarna, som ägt rum, och hvaröfver så mycken klagan försports, synes ingenting vara riktigare, än att antaga detta betänk, och derigenom för framtiden utgå från en alldeles jemn eller afliqviderad grund, om jag så må uttrycka mig. Jag anhåller således, lika med Gr. Horn, om bifall till betänk. Hr von Troil: Jag får blott gifva tillkänna, att jag hvarken kan gilla det förra eller det sednare betänkandet. Den r3 Augusti. 53 Min särskilda lanke i detta ämne finnes n l tryck t i den reservation jag bifogat betänk. Jag skulle tro, att denna reservation ej allenast innefattar hvad sorn vore rättast, utan äfven livad sorn vore klokast af R. o. Ad. att bifalla. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då R. o. Ad., vid pröfningen af utgifterna under tredje hufvudtiteln, beslutat att de behof, som för gardes-reg:tenas uppkommit, som nu fortfara och icke genom något anslag blifvit fyllda, då Ståndet afslagit K. Mts propos. i detta afseende, skola få fyllas af tredje lrufvudtitelns besparingar, R. o.
Utskottet ansett det begärda anslaget utan väsendtlig olägenhet kunna på flera år fördelas; hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer för byggnader till förvarande och vård af de till regementen och korpser utlemnade krigsgevär till Kongl. Maj:ts disposition anvisa för år 1867 ett extra anslag af 25,000 R:dr. 53:o. Magasinsbyggnader å Ladugårdsgärdet. I anledning af Krigs-kollegii förnyade framställning om anslag till uppförande af magasinsbyggnader å Ladugårdsgärdet, har Kongl. Maj:t nu, i enlighet med ett af chefsembetet vid ingeniörkorpsen upprättadt förslag till sådana byggnader, af Rikets Ständer äskat anvisande af nedannämnda belopp, nemligen för uppförande af: samt till arfvode för tillsyn öfver byggnadsarbetet, med hänseende till byggnadsplatsens aflägsenhet och vigten af tillsynens oafbrutna handhafvande under arbetets fortgång „ 2,000: — Enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen saknas för närvarande å Ladugårdsgärdet lägenheter för uppläggning af proviant och fourage åt der sammandragna trupper, hvilket, utom deraf uppstående olägenheter för truppernas proviantmagasin fouragemagasin höförrådshus . R:dr 35,000: — 26,000: — 18,000: — eller sammanlagdt R:dr 81,000: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 63 proviantering, skall verka menligt för förnödenheternas upphandling; men då det angifna behofvet icke torde vara så oafvisligt, att ej med dess afbjelpanae kan utan någon synnerlig olägenhet ännu någon tid anstå, får, i betraktande häraf och då Statsverkets för mångfaldiga behof anlitade tillgångar ej medgifva beviljandet af anslag för annat än de mest oundgängliga ändamål, Utskottet hemställa, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. 54:o. Stall och ridhus för Smålands husar-regemente.
Härvid får Stats-Kontoret endast i underdånighet anföra: att, enligt innehållet af det åberopade Kongl. Brefvet, Eders Kongl. Majit funnit disponibel tillgång för den tills vidare i nåder beviljade utgiften, hvarutöfver likväl en besparing uppkom af den genom General-Majoren Grefve Gyldenstolpes död ledigblifna Kapiten-Löjtnantslönen, samt att Eders Kongl. Maj:t, i sammanhang dermed, i nåder förklarade, att, i likhet med hvad i afseende på den till öfrige qvarvarande personalen af Lifdrabant-Corpsen utgående aflöning redan var i nåder stadgadt, jemväl de 2:ne hittills på stat bestådda Kapiten-Löjtnantslönerna borde hädanefter, så snart afgång inträffar, ovilkorligen indragas och till Stats-verket besparas. §. 7. Revisorernes anmälan, att anslaget till oförutsedda militär-behof, 45,000 R:dr, blifvit öfverskridet år 1845 med 5,419 ,R:dr 45 sk. 3 rsf; men att, till bristens betäckande, det föregående året uppstått en besparing af 6,090 R:dr 36 sk. 10 rst., lärer icke vara gjord i någon klandrande afsigt, enär det icke kunde vara för Revisorerne obekant, att besparingar på föregående års anslag få reserveras och af Eders Kongl. Maj:t disponeras, samt en sådan reservation på ifrågavarande anslag från 1844 uppkom, som lemnade tillgång för de anvisade utgifterna, hvilka således icke öfverskredo stats-anslaget, utan deremot lernnade en, ehuru mindre, besparing tili år 1846. 299 - §. 8. Enär, jemlikt Kongl. Brefven den 2 Februari 1844 och 31 Juli 1845, af anslaget, 20,000 R:dr, till durchmarche-kostnader utgått hvartdera året 300
Deremot kan jag ej gilla Herr von Troiis mening, attén person, hvilken på grund af fullmagt inträdt såsom Representant, skulle äga rätt att dermed fortfara äfven sedaii den Hufvudman ,• sorn utgifvit full magien ,• under påstående Riksdag aflidit. Sådant vore stridande mot den all marina rättsgrunden, att ingen fiillmägtig kail hafva bättre rätt, än Htifvudmannen; och då denne är död, måste med detsamma den rättighet lian endast för lifstiden innehaft och på annan person öfveflåtity jemväl upphöra. Herr von Troil: I anledning af hvad Herr Ribbing anfört om den strid, som skulle uppstå mot Riksdagsordningen; torde jag få uppläsa den §. i Riksdagsordningen, som talar härom. Den lyder sålunda: I alla Riksens Ständers Utskott före den bland Ridderskapets och Adelns närvarande Fullmägtige ordet, som, enligt RiddarhusOrdningen, dertill berättigad är. Denna §. säger således ingen ting annat, än att RiddarhusOrdningen skall bestämma, hvil 5* - 68 Den 9 April f. ra. ken Ledamot af Riddeiskåpet och Adeln skall vara Utskottets Ordförande, och iemnar full rättighet åt Ridderskapet och Adelil att derom förordna. I anledning af Herr von Hartmansdorffs yttrande, får jag blott anföra, att jag icke tror någon obestridlig rättsgrund kunna uppletas för rättigheten att representera en ätt; hvarföre det äfven synes mig, att mesta afseendet bör göras på hvad som länder till befrämjande af ordning och sammanhang vid öfverläggningarne, och att den, åt hvilken RiddarhusOrdningen gifver rättigheten, har en tillräcklig rättsgrund för densamma. Herr af Ekenstam:
N:o 345 mätte uppskjutas tills underrättelse ankommit från de öfriga Stånden huru de afgjort detsamma, Jag anhåller nu att få uppläsa della lil^SS Hr Munck af Rosenschöld uppläste derefter följande : Då det måhända kan synas oriktigt af mig alt påstå , det en åtgärd strider mot den under riksdagen följda praxis, titan att hafva bifogat något exempel såsom bevis derpå; så vill jag nu till den af mig i föregrde plenum afgifna reservation mot en af mig begärd och af Hr Frih. o. Landtm, vägrad bordläggning af den af Hr von Hartmansdorff väckta fråga, att afgörandel af StatsUtskrs utlåt. N:o 345 skulle uppskjutas, lills underrättelse ankommit från MedStånden huru de afgjort detsamma, tillägga följande tvänne exempel: i:o Då Frih. Ridderstolpe gjorde en ganska oskyldig hemställan om utdelandet af biljetter åt Ståndets ledamöter lill plenum plenorum den 16 Maj, förklarade Hr Frih. o. Landtm., om jag ej missminner mig, att den värde ledamoten väl torde inse, att med en sådan hemställan ingenting kunde vinnas; alldenstund Hr Frih. o. Landtm, dels ansåge saken egentligen ej kunna komma under Ståndets pröfning, dels torde den värde ledamoten inse, att frågan kunde begäras på bordet, hvilket ock redan skett; Hr Frih. o. Landtm, ville dock uti enskild väg söka uppfylla den värde ledamotens önskan. 2:0 Begärdes på bordet, om jag ej missminner mig, af Frih. Cederström, Jacob, Frih. Tersmedens hemställan den 3o Maj e. 111 , att Ståndet ville utsätta någon viss dag till utväljande af ledamöter i förstärkt StatsUlsk., hvilken fråga sedermera genom votering blef beslutad att ställas främst på listan till nästa föredragning. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 7 och 14 sisth Octoher på bordet lagda utlåt. N:o 027, i anledn. af återremiss å utlåt. Utsk:s yttrande i utlåt.
Juli samt d. 1 och 2 derpå följande Augusti. Upplästes ett från Hederv. BondeSt. ankommet prot.-utdr. af d. 6 dennes, innehållande inbjudning till inedstånden, att instämma i ett af BondeSt. samma dag fattadt beslut, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, som R. St. beslutat upptaga till bestridande af rustningskostnader. Hr Printzensköld, Carl: Sedan R. St. beviljat det af K. M. i Nåder äskade särskildta kreditiv å 2,000,000 r:dr b:co för rustningskostnadernas bestridande, sä hade med bifall till StatsUtsk:s betänk. N:o 184, ang:de beredande af tillgångar för detta kreditiv, R. St. beslutat att Fullmäktige i riksg:s-kont. skulle detsamma genom lån anskaffa och att för godtgörande af de sålunda upplåtna medlen samt (iqyiderandet af härför upplöpande räntor, skulle anslås ett årligt belopp af 300,000 r:dr b:ko, att utgå för innevande år 1848 samt följande år, intill dess samma medel äro till fullo återbetalda, samt vidare att BevillningsUtsk. skulle uppgöra förslag till detta ärliga belopps utgörande ej mindre för kommande tid, än äfven för det nu pågående skatteåret. Af R. St:rs sålunda fattade beslut täcktes R. o. Ad. finna att frågan derom huruvida de lån, som riksg:s-kont. för kreditiv-summans anskaffande mäste upptaga, skulle genom i vanlig ordning uttaxerad bevilln. eller på annat sätt varda guldne, redan är afgjord. Då nu BondeSt:s prot.-utdr. upplyser att detta Stånd velat med ändring af R. St:s sålunda en gäng fattade beslut genomdrifva andra sladganden åtminstone för återbetalningen af en del af berörde kreditivsummor, så torde hvar och en finna att detta utgörande af BondeSt. åsyftar en rubbning af hvad RiksStm en gång sammanstämmande beslutat.
— N:o 28. i anledning af väckt motion om ändring uti Kongl. Kammar-Collegii cirkulär-bref den 4 Oetober 1746 och den 18 Juni 1779, i fråga om skyldighet för den med underrätts utslag missnöjde, att lösa flere än ett diarii-bevis VIII. B. 168. A. 174. — N:o 29. i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 17, i fråga om prygelbestraffningens upphörande. VIII. B. 168. A. 175. ( 88 ) Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 30. i agledning af återiemissaf Betänkandet N:o 18. VIII. B. 168. A. 175. — N:o 31. i anledning af väckt fråga om upphörande tillsvidare af uppläsning från predikstolen af 1814 års sammandrag af författningar, eller ock om ett nytt revideradl sammandrag deraf. VIII. B. 168. A. 175. E. 269. — N:o 32. i anledning af väckta frågor dels om bestämmande af hvad med ”matlag” hör förstås, dels ock om ändring uti Kongl. Kammar-Collegii Kungörelse den 20 Julii 1830, om sammanläggande af hemmansdelar under olika nummer i samma skifteslag. — N:o 33 i anledning af serskilda motioner om förändrade bestämmelser, rörande anläggning eller ändring af mjöloch sågqvarnar, med flera i sammanhang härmed väckta frågor. VIII. B. 168. A. 176. E. 269. A. 274. — N:o 34. om sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens Betänkande N:o 12. VIII. B. 168- A. 176. E. 223.
För närvarande begagnas följande olika slag deraf, nemligen:; 1) 1 skeppund tackjernsvigt, 26 lisp. bergsvigt (med slitningsmarker) 2) 1 skeppund tackjernsvigt utan slitningsmarker 3) 1 skeppund viktualievigt. 4) 1 d:o råkopparvigt (nyare) . 5) 1 d:o d:o (äldre) . 6) 1 d:o bergsvigt (med slitnings marker) 22 lisp. 2 skälp. stapelstadsvigt 7) D:o d:o (utan slitningsmarker) 22 lisp. stapelstadsvigt 8) 1 D:o uppstadsvigt (med slitningsmarker) 21 lisp. 1 skälp. stapelstadsvigt 9) 1 d:o d:o (utan slitningsmarker) 21 lisp. stapelstadsvigt 10) 1 d:o stapelstadsvigt, (dock icke i Gefle, som nyttjar uppstadsvigt) Af dessa 10 slags olika skeppund indelas alla på samma sätt som viktualievigten, nämligen i 20 lispund å 20 marker etc., ehuru man i landsorterne plägar räkna tackjernsvigtens lispund och marker lika med bergsvigtens. Kongl. Maj:ls NådProposition, N:o 62. 45 vigt; hvarjemte må tilläggas, att 1 svår läst håller 18 skeppund stapelstadsvigt eller 14 skeppund 8 skålpund viktualievigt, samt att 1 centner vanligen räknas till 100 skålpund.