Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet med till”eller afstyrkande å en af Konungen i lika ”ändamål gjord Proposition, varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfver”lemnadt till Riksens Ständer, hvilka vid ”densamma må kunna derom öfverlägga, ”men icke vid densamma besluta;” Och derefter kommer beskrifningen på de fall, då frågan bör öfverlemnas till Förstärkt ConstitutionsUtskott. Då nu här står i afseende å Kongl. Maj:ts Propositioner orden med tilleller afstyrkandej så synes deraf ostridigt, att lagstiftaren ej satt Konungens Propositioner i annan ställning, än enskildas motioner. Då nu 8i § råkat blifva skrifven så, att den är i fullkomlig strid med 56 §, så behöfves icke, för att bringa dem i öfverensstämmelse, mer än att i 8r § tillsätta orden: ”och bifalla RiksStånden, på sätt 56 § ”stadgar, ConstitutionsUtskottets Betänkande. ” Jag frågar om det kan finnas någon sund logik, som skulle kunna tro, att lagsliftarne satt så mycket förtroende till i3 Den 22 Februarii f. nj. 39 personer i ett fall, att de åt desse personer velat öfverlemna, att, genom ett tillstyrkande af en Kongl. Proposition, i och med detsamma med Ståndens beslutanderätt afgöra, att den skall hvila, då lagstiftarne i ett annat fall, eller då de i3 personerne afstyrkt en proposition, icke lemnat dem en motsvarande rättighet att säga det den ej skall hvila.
Maj:t täcktes, antingen i Nåder låta utfärda ett serski/dt reglemente till bestämmande af Kyrkoherdars åligganden i afseende på underhållandet af den del utaf ecclesiastika boställens äbyggnad, som af församlingarne bestås, öfverensstämmande med grunderne i of vananförde Nådiga Reglementen, eller ock meddela den förklaring, att samma Reglementen böra, i hvad de röra boställsinnehafvarnes skyldighet att husen vårda och underhålla, jemväl å ecclesiastika boställen tillämpas. Stockholm den 22 November 1ÖJ4. Reservation af Herr Doctor Norström: I sammansatta Utskottens beslut kan jag icke instämma, och det af följande skäl: Utskotten hafva antagit, att de för byggnad och underhåll af Kronans till boställen upplåtna hus, uti Kongl. Reglementena den 22 Februari 1750, den 11 Januari 1820 och den 11 junii 1822, meddelade föreskrifter vore fullt lämplige äfven till kyrkoherdeboställen å landet, samt på denna förutsättning grundat sitt förevarande beslut. Härvid torde man dock icke kunna undgå att mötas af den anmärkningen, att berörde Reglementen, af hvilka det förstnämnda handlar om ”Landshöfdinge-Residens-husens byggnad och vidmagthållande”, det andra innehåller föreskrifter, ”hvarefter de, som bebo kronans slott och hus, hafva att sig rätta”, samt det i tredje rummet åberopade angår ”vården och underhållet af kronans till landtförsvaret anslagne hus och byggnader*’, svårligen kunna bringas till ett sammangjutet helt, för att i denna form tjena till regel och rättesnöre i afseende å vården och underhållet af de ecclesiastike bostadshusen på landet. Denna svårighet röjer sig isynnerhet, då man vill försöka att sammansmälta de tvänne yngre reglementena, som, genom tillagda flera stadganden och föreskrifter, i betydlig mån utvidga vederbörande boslällshafvares underhållsskyldighet, med det äldre reglementet, byars Lagsamt Allm.
Detta tillägg innehåller en för Svensk lagstiftning hittills okänd nyhet, som strider icke allenast mot vår nu gällande lags stadganden om straff för mord, ulan ock mot ordalydelsen och syftningen i Lag-kommilléens Förslag till allmän Kriminal-lag, Lag-beredningens Förslag till Straff-balk och det af Kongl. Maj:t nu i nåder afglida Lagförslaget, eftersom i alla dessa lagförslag den ifrågavarande paragraphen förekommer i alldeles enahanda ordalag och utan det ofvananförda af Utskottets pluralitet gjorda tillägget; 2:o. Della tillägg kan icke anses ega fast grund i det allmänna rättsmedvetandet, då hvarken de högre domstolar, som öfver Lag-kommittéens förslag lili allmän Kriminal-lag utlåtanden afgifvit, eller Högsta Domstolen, vid granskning af det nu förevarande Kongl. Lagförslaget, yttrat ett ord om nyttan och behöflighelen af ett sådant tillägg; 3:o. Detta tillägg svnes mig innebära en inre motsägelse, eftersom bestämmelsen: "synnerligen mildrande omständigheter”, icke, efter min uppfattning deraf, kan sammanslå med den i den närmast föregående satsen gifna definitionen på mord, hvarjemte, om ock motsägelsen skulle kunna bortförklaras, följden blefve, att hvad som hör betraktas såsom sällspordt undantag, skulle i viss mån till regel upphöjas; 4:o. Icke heller synes mig af olikheten i den definition på mord, som är gifven i 1734 års lag (”försåtligen och i löndom”) och den, som i det Kongl. Lagförslaget förekommer (”i uppsåt alt döda, med berådt mod”) skäl för det gjorda tillägget kunna bernias, ty, om än i visst hänseende den förra definitionen är inskränktare, så är den ock i annat hänseende både obestämdare och vidsträcktare, emedan, såsom Lag-kommilléen i dess förslag lill allmän Kriminal-lag bifogade motiver sid. 48 yttrar, "af orden försåtligen och i löndom ej följer, att gerningsmannen åsyftat den andras död, eller ens föreställt sig den, såsom en möjlig påföljd af gerningen”; 5:o.
Då R. o. Ad, tillåter dessa oftanämnda referenter att inträda, för att här nedskrifva sina anteckningar vid notarieborden, låta dessa anteckningar sedermera, efter af R. o. Ad. fatladt beslut, justeras på vissa timmar ocb sedan desamma utgifva bland allmänheten; så följer också otvunget, att dessa uppgifter skola hafva vitsord, åtminstone i moraliskt hänseende. Jag hemställer hvilket besynnerligt förhållande skall uppstå, i händelse någon justering af referenternes anteckningar skulle äga rum, om ett sådant yttrande fick publicitet, och det sedermera inträffade att samma yttrande undergick en hel annan justering inför prot, hvarigenom dessa acter komme att stå i motsats till hvarandra, Jag hemställer, säger jag, hvilken karakter skola Riddarhusets förhandlingar inför allmänheten antaga, om sådana förhållanden skulle äga rum i afseende å ledamöternes yttranden härstädes. Jag underkastar mig icke detta, synnerligast som jag icke äger tillfälle att deltaga i justeringsåtgärden, men allmänheten likväl skall tro, att de yttranden, som af referenterne uppsättas och i tidningarna i mitt namn reproduceras, äro af mig gillade. Jag anser således hela åtgärden i högsta grad olämplig, och jag vet ej hvarföre R. o. Ad. icke kan besluta, att referenterne, om de nödvändigt skola finnas, må få sin plats på läktaren, der sadana platser* förut äro utsedda, för att ej inblandas vid Den 3o September. R. o. Ad. vanliga protocoll. Må desse referenter göra sina anteckningar särskildt för sig, bäst de behaga, må de beta. las derför efter man derom beslutat; men må R. o. Ad, akta sig att fatta beslut, som liar afseende på justeringen utaf de af desse referenter uppsatta utdrag af förhandlingarna; ty någon annan justering af de yttranden, som af vederbör, talare här afgifvas, får ej ske, än inför R. o. Ad:s eget protocoll.
Fullkomligt instämmande med Utskottet i afseende å fördelarne af att, genom underlättande af Rusthållarnes vid de indelta CavalleriRegementei ne Remonteringsskyldighet, söka uppmuntra den enskildta omtankan, till förbättrande af vår inhemska hästafvel, tror jag likväl, att de åtgärder, som i sådant hänseende vidtagas, ej böra ske på bekostnad af vålt kanske redan nog fåtaliga Cavallen. Jag nödgas derföre helt och hållet bestrida det af Utskottet föreslagne project: att hemma i Landet fallna, väl qvalificera de, Föl vid fyra års ålder, ehuru ej målfyllige , borde för Nummer få insättas, dä de kunna påräknas framdeles uppnå den i Författningarne föreskrifne höjd. Den första påtagliga följden af en dylik tillåtelse vore ofelbart en de faqto, om ej de jure, småningom inträffande nedsatt - Den 9 November f. m. ning af nu gällande hästmål, emedan det är omöjligt alt med säkerhet bestämma, hvilken eller huru många af flere uppviste undermåliga hästar, skola uppnå den i Författningarne föreskrifne höjd, och en sålunda, på hopp om framtida tillväxt, af Regementschef och Landshöfding approberad häst torde väl sedermera svårligen, såsom för liten, kunna casseras. Dessutom tror jag, att bestämdhet i Författningar bör framför allt sökas, och de lina bestämdhet saknar jag alldeles i den af mig nu angifne del af Utskottets Utlåtande. Utskottet har nemligen till Befälets och Besigtningsmännens omdöme öfverlemna! att afgöra, huruvida det är att förmoda, det en till inskrifning uppvist 4‘årig undermålig remont framdeles skall uppnå den för Regementets hästar föreskrifne höjd. Allt ank ornmer således här på närvarande personers åsigt af saken, och dervid tror jag vederbörande Rusthållare alltid skulle föreställa sig möjligheten af hästens tillväxt, då deremot RegementsChefen oftast vore nödsakad vara af en annan tanke.
Men, såsom jag nyss sade, det kan vara likgiltigt om rikshufvudbokens afslutande ej ägt rum och först sker några månader sednare; ty från samma stund ett verkligt öfverskott är kändt, kan det aflemnas till Riksg.cont., hvarom R. St. kunna bos K. M. göra framställning, som jag visserligen förmodar skulle komma att af K. M. vinna bifall. Jag anhåller om återremiss af detta betänkande. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Gr. Horn bär yttrat , att det icke vore lyckligt alt man här kunde till Hr Frih. o. Landtm, framställa den frågan, huruvida propos. kunde lemnäs eller icke, sedan betänk:s öfverensstämmelse Den a8 November *. m. 477 nied grundlagen af flera talare blifvit ifrågasatt. Deremot tager jag mig friheten invända att vi tinder våra parlementariska förhållanden hafva så mycket som är oriktigt, att litet mer eller litet mindre kan ungefär komma på ett ut, och under äfventyr, alt äfven vid detta tillfälle få erfara samma svar som vid ett föreg:de , skall jag likväl, i öfverensstämmelse med en värd talares till Hr Landtm, directe framställda fråga , vördsamt våga förfråga mig huruvida propos. kommer att framställas; emedan jag verkligen tror, att det håde är formenligt att begära det, och äfven ganska ändamålsenligt att en sådan förklaring lemnäs, innan man inlåter sig i en öfverläggning, hvars fortsättande vore helt och hållet öfverflödigt och endast ledande till tidsutdrägt vid ett sådant förhållande, att Hr Landtm, skulle vägra propos. på betänkandet. Jag tager mig friheten hemställa till Hr Landtm., om jag kan få ett så beskaffadt svar, eller om jag det oaktadt skall fortsätta med hvad jag kan hafva alt anföra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt han, i anledn. af Gr. Anckarsvärds till honom ställda hemställan, och då svaret vore ganska lätt, hnge förklara, att 64 §:n Reg.Ftn syntes
Nåd fatt förstening för dödsstraffet, eller aran acerstänkt, när den blifwit förmannen til annat groft eller werkeligt wanfrägdande brott, etter Den 22 Mars. 929 eller dömd til Fästnings straff pa bestämda ar, eller berrädes med slöseri, dryckenskap, wäldsamt sinnelag vch dylikt, samt när en sadan stridighet i lynne och tänkesätt hos bägge Makarne sig yppar, som, under beständiga tilfällen til utbrott, fluteiiaen öfwergär ril afsky och hat. I dessa fall mä underdåniga ansökningar om Kongl. Majus Nådiga tillåtelse til skillnaden, til Kongl. Majus sii8titiL KeviHon!. Lxpcclinon ingifwas, hwarwid ide händelser, dä skillnaden sökes för brocc och undergången bestraffning, bör bifogas Utslaget, hwarigenom ben andra Makan blifwic dömd, med pätecknadc bewis om dest laga kraft samt straffets undergående, och i de öfrige handelserne behörige bewis efter vmständightterne företes, om undergängne sadane warnings-grader, som ^4 Li>p. i §. GiftermalS. Arfba-Balken, Kongl. Förordningen den 17 April i7ZZ,samr Kyrko>Lagen anwisa. Och will Kongl. Maju, sedan DomL-ixitlet med wedcrbärande Prasterstaps betpg och egit underdånigt utlåtande inkommit, öfwer ansokningarne, ester högsta Domstolens hörande, Sitt beslut i Stats-Räbet satta. De Makar, som pä oswan anförde skäl warda af Domaren eller Kongl. Maju i ägtenskapet skiljde, ma ej träda i annat gifte, förr an efter den tid och i ben ordning 12 Lgg. 2 §. Giftermäls^Balken, samt g puncken af Kongl.
O Såsom allmänna stiftelser böra i underdånighet anföras: Wermlands Provincialsbank, som inrättades 1833, och för hvilken Eders Kongl. Maj:t under den 17 Oktober 1840 i nåder täckts bevilja förnyad oktroy från den 11 Januari 1843 till den 1 Juli 1847. Denna bank äger sin hufvud rörelse och centralstyrelse i Carlstad med afdelningar i Christinehamn, Philipstad samt Wenersborg och har med en noggran och omsorgsfull förvaltning, under de ifrågavarande fem åren, motsvarat sitt ändamål, att vara en nyttig kreditanslallt för provinsens näringsidkare. Länets Kongl. HushålInings-Sällskap, som i många år varit verksamt för landlhushållningens förkofran. En enkeoch pupill-kassa för Wermlands bruks-betjening, hvilken kassa förvaltas enligt ett af Eders Kongl. Maj:t derföre i Nåder faststäldt reglemente. Kassans fond utgör 11,781 H:dr 32 sk. 5 r:st. Banko, och utgå årligen från inrättningen till ett belopp af cirka 650 R:dr Banko under det fonden oafbrutet stiger. Inom Länet har vari t bildadt ett brandstods-bolag till försäkring af lösegendom å landel, men hvilket bolag under år 1842 blifvit upplöst; hvaremot Länets innevånare samma år vid sammanträde genom deputerade inför Eders Maj:ts Befallningshafvande öfverenskomma om att ingå ett allmänt brandstods-bolag för försäkring både af hus och lösegendom å landet; och är detta bolag sedermera ordnadt och för närvarande i full verksamhet. Städer. Carlstad. Enligt mantals-längderne utgjorde år 1842 folkmängden i denna stad 3,009 personer. Sedan den förra underdåniga berättelsen afgafs, hafva hvarken i handel eller handtverkerier inom staden några betydligare förändringar till förkofran eller aftagande inträffat.
Utskottet sammanfört både inkomsterna och utgifterna för alla tre åren i anseende till svårigheten att i förväg med någon tillförlitlighet kunna för hvarje serskildt år uppgifva inkomsternas och utgifternas rätta belopp, serdeles då, jemlikt förut meddeladt stadgande, på Riksgälds-kontoret anvisade anslagssummor endast successivt eller i man af behof skola rekvireras och utbetalas, och det således desto hellre med säkerhet kan antagas, att de nu innestående anslagen icke komma Stats-Utskoltels Utlåtande, N:o 98. 9 komma att helt och hållet utgå under ett enda års lopp, som flera bland dessa anslag, såsom t. ex. anslagen till häradshäktens ombyggnad, 98,500 R:dr, och till fängelsebyggnader i rikets städer, 130,000 R:dr, samt det vid detta års början återstående belopp, 176,000 R:dr, utaf den redan anvisade anslagssumman för national-museum, äro beräknade för hela liden intill nästa riksdag, hvarförutan Stats-kontoret sannolikt icke under innevarande och förmodligen ej heller under nästa år kommer i behof att från Riksgälds-kontoret uttaga både återstoden af näslföregångna årets statsfyllnadssumma, hvilken vid denna månads början utgjorde 718,530 R:dr, och hela den till statsbehofvens fyllande för det löpande året anvisade summa. Riksgälds-kontorels kontanta behållning och tills vidare förräntade medel vid 1851 års ingång samt inkomster under samma och nästföljande tvänne år, utom de nya eller ökade tillgångar, hvaraf Riksgälds-kontoret, till Följd af Rikets nu församlade Ständers beslut, kan under dessa år komma i åtnjutande: Kontant behållning å Riksgälds-kontorets räkning N:o 1 i Rikets Ständers Bank vid 1851 års början R:dr 266,922: 19. 2.
De öfriga socknarna hafva, jemte 13 af dem, som äfven med fasta skolor äro försedde, tillhopa 102 ambulatorisk» skolor. Men härigenom är det dock långt ifrån, att folkundervisningen kan anses fullständigt ordnad. Af de i skolåldern varande barn är det nemligen, enligt inhemtade uppgifter, föga öfver halfva antalet, som ordentligt begagnar undervisningen. Liknöjdhet hos barnens föräldrar och målsmän bar väl någon skuld till denna bristfällighet, men hufvudsakligen fasta skolornas aflägsenhet för mängden och de ambulatoriska skolornas felaktiga in - rättning å de flesta ställen. Länets Hushållnings-Sällskåp liar sistlidet år beslutat, alt äfven å sin sida egna nödig omsorg åt denna vigtiga angelägenhet. I en landsort, der nästan ali jordegendom besittes af allmoge, som i allmänhet icke erhåller annan bildning, än den som i hemmet eller inom kommunen kan åstadkommas, är det ock för jordbruksnäringens framgång af vigt, att folkskolan så nära sorn möjligt' uppnår sitt ändamål. I det syfte, att den för alla nödvändiga undervisningen må blifva åtkomlig för alla, har Sällskapet derföre, med vilkor af vissa åtgärder å kommunernas sida, som ådagalägga deras eget nit att medverka för saken och betrygga verkställigheten, till en början för 3:ne år anslagit tredjedelen af dess andel i bränvinsförsäljningsskatten, att användas för inrättande och understödjande af nödigt antal ambulatoriska skolor, efter Grefve Rudenschöld» anvisning, i alla de landsförsamlingar, som ej för ändamålet hafva egna tillräckliga fonder, samt der fasta skolan ej gör tillfyllest för undervisningens allmänna meddelande och roteskolor ej kunna åstadkommas. Det kan icke betvillas, ali, sedan den med folkskolan alsedda undervisning en gång kommit clet uppväxande slägtet allmänt tillgodo, nitet för denna angelägenhet ju ock skall så allmänt lifvas, att dess framlida upprätthållande ej blifver beroende af främmande understöd. Utom folkskolorna finnas i Carl Johans församling en småbarnsskola, hvars lärarinna aflönas af Handelsbolaget D. Carnegie &
Och finge vi parter, sorn ville munteligen tala till Nämnden, så tror jag icke ali det kunde dem förvägras; icke heller Nämnden förmenas att kunna få frågor genom Domstolen framställda till Paternas besvarande. Men för öfrigt har man till äfventyrs velat i det längsta upskjuta Juryns tillsättning, just för att lemna så mycket mindre rådrum åt dem, som möjligen skullo kunna vilja bjuda till att corumpera Jurymän. Vidare klandrar Motionairen föreskriften i 5§ 4 de mom. af Tryckfrihetsförordningen, "att en harrt och noga bestämd skriftlig "sammanfattning af målets beskaffenhet ”och skick skall af Domaren får Nämnden ”framläggasMen som harrt och långt endast äro relativa bestämningar; så beror det ju på Domaren att göra sammanfattningen så lång, han finner nödigt, till ett noga bestämmande af målets beskaffenhet och skick. Dessutom antyder beskaffenheten och skicket endast målets yttre form eller sjelfva status qucestionis ; men grunden för omdömet skola Jurymännen naturligtvis hemta från sjelfva skriften och de citerade ställena i hela deras sammanhang. Ytterligare anmärker Motionairen» pag. 41, alt "de edsvurnes rättighet eller förmå - 21 Bil. lill Cönstlt. Ulstr.s Memorial N:o 51, r’ga alt sjelf ve profva är dessutom i en än» ”nu högre grad försvagad genom tvunget ”att yttra sig ofver hänvisningen till ett lag* ”rum , hvars samband med ämnet ej får ”bedömas af dem, som Öfver ämnet skola 5?döma.” Motionairen föreslår derföre, pag. 56, att Juryn, derest en sådan skall finnas, endast bör svara på den af Domstolen framställda frågan : "är skriften brottslig efter ”Tryckfrihetslagen ? Det är i sanning ej utan med verklig häpnad, som jag kan vända min blick åt det håll, Motionairen nu antydt. Om nemligen meningarne inom Juryn b lefve så delade, att af alla de Jurymän, sora ansåge skriften brottslig, hvar och en hänförde denna brottslighet till ett särskilt
En grefve Snoilsky skulle jag tro gir utanpå en hel hop veckade sidenhattar med rim inunder. » Prosten knäppte föraktligt med fingrarne. » Bror med sina ståndsfördomar », sade han, » behöfver ju bara veta, att verserna äro egnade åt minnet af en ädling för att finna poesiens adel i dem » It Dagens Krönika. 17 » Sasa! » fnös majoren föraktligt. Läs nu, herr magister! » Och informatorn böljade: Leos tid var längst försvunnen. Slat med Medicéers löjen, slut med hednisk konstförgudning, hädiskt skämt och läckra nöjen! Synderskan i Kom har vaknat, skrämd af Luthers verk och hot. Nu hon rustar sig i fasta, späkning, ruelse och bok Men längre kom icke föreläsaren, innan prosten triumferande inföll: » N&amp;, är detta icke oreda i tankegängen, så vet jag icke hvad! Fasta, späkning, ruelse och bot kanna icke koordineras; ty boten utgörcs af späkning och fasta samt sker under ruelse. Mängden af ord tyder på svaghet i tanken och gör formen matt. Eder detta hugg var prosten beläten, och läsningen fortsattes utan hinder några ögonblick, atom det, att prosten opponerade sig mot bilden » tornande sig resa böljor », hvilka han kallade för kaka på kaka. Men strax derpå kom man till en rad, som lydde så: Svepningshvitt är skummet likt Bartholomseinattens bindel. » Oj, oj, hvilken cesnr! » jämrade sig prosten. » Likt Bar - tholomseinattens bindel! » Majoren blef ond på allvar och begärde, att läsningen skalle få fortgå utan afbrott af pedantiska anmärkningar. Äfven der * unge föreläsaren tycktes missbelåten och upplyste, att första af-delningen af poemet icke var längre, än att prosten nog kunde behålla sina anmärkningar i ' minnet, tills han hört den till slat. Prosten såg resignerad ut och knäppte med fingrarne. Då och då ander den åter upptagna recitationen demonstrerade han med ett energiskt hm!
Då emellertid någon framställning i den syftning, omförmälda beslut innefattar, hvarken af enskild motionär eller Utskottet blifvit gjord, och Ridder skåpet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden godkänt ifrågavarande §, så lärer nämnda af Bonde-ståndet fattade skiljaktiga beslut böra förfalla. § 90, Med ogillande af Utskottets hemställan, alt ett af Herr von Knorring, Axel, föreslaget förtydligande af § 90 i nu gällande förordning icke mätte vinna Ilikets Stän ders bifall, har Borgareståndet ansett, att sagde § borde erhålla följande lydelse: “Öfver kontrollörer, Kontrollörer samt de i § 88 morn. i omförmälde allmänna åklagare“ etc.; men som Utskottets yttrande blifvit af de öfriga tre Hiks-stånden godkändt, lärer dervid böra förblifva. Slutligen får Utskottet anmäla, att det af Utskottet afgifna förslag lill författning blifvit af tre Stånd godkändt uti följande punkter, nemligen: § 1 mom. 3, § 3 mom. I, §§ 1 1, 36, 42, 44 mom. 3 och § 55 af Preste-, Borgareoch Bonde-stånden, § 6 af Ridder skåpet och Adeln samt Borgareoch Bonde-stånden, samt § 25 af Ridder skåpet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden; Och då intetdera af dessa lagrum innefattar någon fråga af bevillnings-natur, utan endast reglementariska föreskrifter, torde, utan afseende derå att ett Stånd i dessa delar varit af skiljaktig mening, Utskottets af tre Stånd godkända förslag anses innefatta Rikets Ständers beslut. Slockholm den 16 Juni 1857. STOCKHOLM, tryckt Iws J. Lundberg, ISST. Bev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ehon.-VlskoUets Memorial N:0 6. 1 M:o 15. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Juli 1857, kl. 2 e. m. Memorial, i ättledning af Riks-Standens olika beslut, angående riikonen för bränvins tillverkning.