Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
U n d e r tiden hade ryktet o m hans utmärkelser nått hemlandet, o c h då Gustaf I V A d o l f ansåg sig b e h ö f v a en så bepröfvad krigare i sin armé, återkallades han till fäderneslandet, där en hel rad af viktiga u p p d r a g, det ena efter det andra, anförtroddes åt h o n o m, p å samma g å n g han själf steg i ära o c h värdighet. D e t t a var emellertid endast ett ö f v e r g å e n d e m o l n på hans lefnads himmel, o c h sedan allt åter framstått i rätt dager, lyste solen lika klar öfver denna. I detta senare äktenskap f ö d d e s dottern Charlotte d e n 29 januari 1820. Dessa egenskaper fingo i den välkända W a l l i n - ska skolan en g o d utveckling, o c h bland kamraterna stod h o n snart såsom den, till hvilken man villigt såg u p p o c h det så m y c k e t hellre, som h o n genom sitt blida, anspråkslösa väsen icke sårade nå- g o n s själf känsla eller väckte n å g o n s afund. B e k a n t s k a p e n m e d d e n i n o m vida kretsar af vårt land kända författarinnan Mathihla Fog synes emellertid hafva utöfvat ett stort inflytande på den unga flickan, helst sedan M a t h i l d a F o y själf fattats af en allvarligare lifsåskådning. O, furstedotter, Emot den tag gåfva, Vår Gud Din krona med som välsigne dig!
Till godtgörande af det staden Warberg, för dervarande hamnanläggnings fullbordande, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag, meddelade lån af tjugutusen riksdaler erläggas, efter fem års förlopp ifrån detsammas år 1844 verkställda utbetalning, fem procent årligen å den ursprungliga lånesumman, deraf tre procents ränta först beräknas å lånets vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp och det öfriga utgör kapitalafbetalning. § 44. (Lydelsen af denna §, hvilken kommer att handla om de för hamnbyggnaden 16 Stals-Utskoltels Memorial, N:o 276 vid Cimbritshamn, under 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar, beviljade lån, beror på Rikets Ständers beslut i anledning af nyligen väckt och ännu icke afgjord fråga om anstånd med återbetalningen af den vid förstnämnde riksdag Cimbritshamns stad beviljade lånesumma.) § 45. Det, för hamnanläggningen vid Ahus, staden Christianstad, under 1840 oell 1841 års riksdag, i egenskap af lån, beviljade och under innevarande år utbetalda understöd af tjugutusen riksdaler återbetalas, efter fem års förlopp, med fem procent årligen å den ursprungliga lånesumman; hvarvid räntan och kapitalafbetalningen beräknas i enlighet med stadgandet i ofvanstående 43 §. § 46. De, för hamnens iståndsättande vid Carlshamn samt fullbordandet af en kajbyggnad och upprensningen af hamnen vid Sölvitsborg, utaf Rikets sednast församlade Ständer anvisade tvenne lånesummor, af hvilka det staden Carlshamn beviljade belopp, under år 1846, blifvit utbetaldt med trettiotusen riksdaler och lånet till staden Sölfvitsborg sistlidet år 1847 med tiotusen riksdaler, skola, efter fem års förlopp från slutet af det år, derunder hvartdera lånet utbekommits, återbetalas sålunda, att åtta procent å det erhållna lånebeloppet årligen under fjorton och ett halft års tid erläggas, hvaraf två procent anses sjisom ränta för det vid hvarje liqvid återstående kapital och öfverskottet utgör kapitalafbetalning. § 47.
Professoren Bagges framställning, åt honom uppdragit att med Direktören C. Wallman uppgöra förslag till öfverenskommelse om verkställande af Nedra Verkhusets å Tumba iståndsältande och reparation samt förseende med nytt machineri, allt i enlighet med här ofvan intagna sammandrag af nyssberörda kostnadsförslag Litt. A, samt under vilkor, att den deruti upptagna kostnads-summa 33,000 R:dr banko ej blefve öfverskriden $ äfvensom att det förslag till öfverenskommelse, som med Direktören Wallman kunde varda uppgjordt, borde underställas Inspekterande Fullmäktigens pröfning och godkännande samt arbetet derefter, så fort ske kunde, till verkställighet befordras. Det af Direktören Wallman i anledning häraf den 5 Januari 1832 undertecknade, med borgen försedda, kontrakt, hvilket den 14 i samma månad blifvit af då varande Inspekterande Fullmäktigen, Herr Grefve A. Gyldenstolpe, godkändt, med anteckning derom, att arbetet kommer att besigtigas och afsynas af Professoren J. Bagge och det biträde han åt sig utser, hafva Revisorerne funnit i så måtto afvikande från det af Utskottet fastställda, ofvanomförmäldta förslag, att Direktören Wallman derigenom, mot en summa af 33,000 R:dr Banko, att på vissa terminer lyftas, sig förbundit att i Nedra Verkhuset å Tumba Pappersbruk verkställa reparationer och insättning af nytt machineri enligt samma förslag, »med eflerjöljande förändringar och tillägg: 70 »l:o. Tor den omförmalda vattenrännan af träd, inleda vattnet för machineriets drifvande, medelst en läckt ränna eller trumma af gjutet jern. 2:o. I stället för Vattenhjulet insätta 2:ne så kallade reactions-hjul af gjutet och smidt jern med dertill hörande metaliager m. m. 3:o.
Den sorn, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets hemställan, bifaller, att, till infriande af Kongl. Krigs-Collegii Artilleri-Afdelnings återstående capital-skuld till Militiae-Boställs-Cassan, utgörande 33,8p3 R:dr 3g sk. 7 rst. Banco, ett häremot svarande anslag må varda å Riksgälds-Conto'- ret anvisadt, voterar Ja, Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer något serskildt anslag till betalning af ofvanberörde skuld för närvarande icke att beviljas. Voteringen har utfallit med 64 Ja och 54 Nej samt i casserad sedel; hvadan och då Ja vunnit, Rikets Ständer bifallit, att till infriande af ofvannämnde capital-skuld, 33,893 R:dr 3g sk. 7 rst. Banco, ett häremot svarande anslag skall å Riksgälds-Contoret anvisas. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat anmäla. Stockholm den 3 April i845. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 April, Ll. 11 f. m* Memorial, om verkställd votering i en fråga, rörande det anslag, hvarå utgifter af provision, porto in. tn. för inköp utaf vexlar i utländskt mynt böra afföras. Förstärkta Stats-Utskottet har denna dag anställt omröstning Öfver nedannämnde, i Stats-Utskottets memorial N:o 184 föreslagna och af Rikets Ständer gillade, proposition: Den, som vill, att, på sätt Utskottet föreslagit, Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i undeidånighet anhålla om
Utlåtande öfver en i Högvördige PrestStåndet gjord motion om vidtagande af vissa provisoriska anstalter till befordrande af mera enhet och likstämmighet i afseende på Fattigvården. Tm detta Utskotts åtgärd har blibvit remitteradt ett af Primaria Theologi* JL.ectorn Doctor Knös författad t Memorial, deruti, med erkännande af den landsfaderliga afsigt, och de visa grunder, som innehållas uti Kongl. Kungörelsen af d n 14 Februari 18H* angående den allmänna skyldigheten att bidraga till de fattigas vård och försörjande, anföres, att de flista församlingar, åtrnindstone i Författarens hemort, hafva väl velat fatta beslut för att afhjelpa ögonblic* kets behof, men icke ingå i sådana förenin" gar för längre tid, hvarå de kunnat söka stad* 4gse Beiv. oeh Elon, Utsk Betänkande». fästelse; i anledning häraf, och sorn ännu icke den Lagtima Riksdag inträffat, vid hvilken, enligt ofvanberörde Nådiga Kungörelses före kri't, en allmän Fattigvårdsförfattning skall pröfvas och antagas. Herr Doctorn anser, att vissa provisoriska staclgandcn tills vidare böra vidtagas till befordrande af den enhet och likstämmighet, hvilken nu, mera än man förmodar, skall saknas5 och i sådant afseende föreslår: 1:0 Aft en bestämd anvisning på fattigcassornas ständiga o h sakra inkomster må stadgas, och en ringa fattigpro’ent erläggas, äfven vid fastighet köp, likasom öfligt är vid Bouppteckningar5 och att det bör bestämmas, under hvilka villkor fattigunderstödet får åtnjutas, samt i hvad förhållande församlingens invånare äro skyldige att dertill bidraga. 2:o
Majit genom densamma, utan förnyad föreställning från Riksens Ständer, erkåndt deras Revisorers rätt, att granska åtskilliga cassör, hvilkas eftersyn vid sistledne Riksdag blef dem förvägrad. Likväl år den i RegeringsFormen tydligen ut - Den Martil. tryckta grundsatsen att Statsverket i alla dess delar bör af folkets ombud granskas, icke eller i denna Nådiga skrifvelse fullständigt erkänd. Det år i afseende derå, sorn jag utber mig, att, innan remiss af den Kongl. Skrifvelsen beslutas, få göra några anmärkningar dervid. Kongl. Maj:t har vål samtyckt, att Tullverkets Räkenskaper, MilitiaeBoställsoch KrigsmanshusCassorna, den del af SeraphimerOrdens Gillets fonder, som af allmänna medel utgöres, hädanefter få granskas af Riksens Ständers Revisorer. Men då de antingen af Testamentariska dispositioner eller frivilliga sammanskott härflytande medel, blifvit under Regeringens särskilta vård och förvaltning ställda, anses äfven granskningen af dessas räkenskaper tillhöra de af Kongl, Maj:t dertill utsedde personer. Man synes härvid hafva utgått från den förmodan, att de som testamentera, eller frivilligt sammanskjuta medel, till fromma stiftelser göra det endast under förutsättning, att de sko. skola förvaltas under en enväldig Konungs Styrelse och icke vårdas af Konung och Ständer gemensamt. Jag deremot tror, att hvarken våra förfäder eller de Svenskar, sorn nu nitälska för lidande medmenniskors väl skulle häldre hafva gifvit3 eller gifva sina bidragunder nämde förutsättning, än under den, att Folkets ombud äfven borde hålla tillsyn öfver gåfvormes syftesenliga användande. Man skulle få se hvad verkan det gjorde om någon ville uppmuntra allmänheten till gifmildhet för ett godt ända-. Den Martil. t \ '• ' . ' - t ändamål, med de orden: ”1 börén så mycket hålldre frambära eder skårf, som j kunnen vara förvissade ditt, ätt Styrelsen sörjer För, det Édrä RiksdägsÖmbud aldrig skola få se och granska huru Edra gåfvor förvaltas och begagnas.”
Om afiingejord, hwilken först wid agarens död saktes i stället för arfwejord, som han sig afhändt, icke skulle fa borrlegas pä andra wilkoc an werkeligen arfd jord, sä skulle i mänga fall någon trygghet icke kunna fästas wid sädana afhandlingar, hwarigenom aflingejord pä läng tid förpaktades. Wisterligen kunna mitzbruk härwid möjeligen ffe; men will den, som fält sin ärfda egendom och sedan tilhandlat sig en annan, beröfwa sina arfwingar dest wärde, sa har han redan förut mänga säkrare ukwägar bertil an den, at för lindriga wilkor borrt-arrenäsra den samma. Arfwingarng aga dock alltid grmideu och legan at afyttra. Nt intecknade Landtbo, afhandlingar icke ma kunna rubbas af någon Jordägarens Borgenär, fom ej Äger äldre eller lika gammal inteckning i egendomen, är ek nödwändigt wilkor för sädana afhandlingars säkerhet. Om det wore et angelägnare och större föremål at bewara Kronans eller Frälsemans upbörd, an ar uprätts den talrikaste Clas as Medborgare och bereda et allmänt »välstånd genom Landets högre odling och om säkerhet för sadan Upbörd, samt för barnaarf hos Föraldrar eller Förmyndare och KyrkorS samt Fattighus fordringar Z89 hos deras Föreståndare, ej wore möjclig, berest ej lil - gäldande deraf en borrklegd Egendom singe säljas med det färskilldta wilker, ak Köp i detta fall skulle bryta Legostämma, sä more det wisierligen betänkeligt, ac icke göra detta lil et undantag ifrån den allmänna regeln.
Endast hufvudstadens gynnsamma läge, i förening med den särdeles.lyckliga tillfälligheten, att just de trakter, der jernvägen i nästan fullkomligt rak linie skulle genomgå staden, ännu blott undantagsvis äro försedde med åbyggnader, och dessa ganska få samt knappt någon af större värde, gör det möjligt att med jemförelsevis ringa kostnad nu bringa till utförande ifrågavarande förslag att i hufvudstaden genom en gemensam bangård förena vestra och norra stambanorna. 1 utlandet har man för sent insett de stora fördelar, som en sådan skilda jernvägars förening medför för hufvudstäderna, och måste nu med oerhörda uppoffringar söka godtgöra sin försummelse. Hvarje uppskof med förslagets utförande skall lemna rum för nya anläggningar i jernvägslinien saint moloch mer öka kostnaderna, tilldess sammanbindningsbanan,slutligen befinnes oumbärlig; och endast genom denna banas byggande och öppnande för trafiken samtidigt med den norra stambanan kunna de betydliga besparingar vinnas, hvilka här förut finnas omförmälda. Kommitterade anse sig således böra underdånigst förorda: att det af Chefen för statens jernvägsbyggnader upprättade förslag till sammanbindningsbana genom Stockholm måtte godkännas och samtidigt med norra stambanans utläggning bringas till utförande. Ehuru kommitterade, af förut utvecklade skäl, funnit det för närvarande hvarken vara lämpligt eller af något behof påkalladt att draga norra stambanan till Nybrohamnen, hafva kommitterade likväl icke kunnat förbise, att i en icke aflägsen framtid både hufvudstadens utvidgade handel och sjöfart samt den ökade jernvägstrafiken med all sannolikhet skola behöfva anlita äfven det utrymme, sorn Ladugårdslandsviken och trakten deromkring erbjuda, och att det vid den tiden skall blifva nödvändigt att utlägga sidospår för varuforsling emellan någon lämplig punkt på norra stambanan och Nybrohamnen.
Han skall ej endast föra protokollen vid Lärare-Collegii och FörvaltningsUtsk:ts sammanträden, utan äfven vid examina, såsom ock upprätta och expediera alla skrifvelser och utlåtrn, hvilka sednare stundom kunna blifva ganska vidlyftiga; äfvenledes utskrifva examensbetyg och prot.-utdrag samt föra diarium öfver inkommande och utgående handlingar. Då göromålen sålunda äro ganska många och tidsödande, synes mig ett arfvode af 1,000 rdr vara ganska billigt. En aflöning af 500 rdr kan väl icke vara för stor för den, hvilken, såsom Kamererare vid Institutet, skall ansvara för vården af ganska betydliga summor. Utom det ordinarie löneanslaget, uppgår beloppet ensamt af stipendiifonden nu redan till mellan 60 a 70,000 rdr. På grund af hvad jag sålunda anfört, instämmer jag uti Frih. af Ugglas’ yrkande. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att i afseende å Utsk:ts hemställan i förev:de morn., hvars antagande i dess helhet ej blifvit af någon ledamot hegardt, hade yrkats af Frih. af Ugglas att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts hemställan, utom hvad beträffade arfvodena för Den 22 Augmti f. m. 73 Bibliothekarie!!, Sekreteraren och Kamereraren vid Karolinska Medico-kirurgiska Institutet, hvilka arfvoden skulle bestämmas till de af K. M. äskade belopp, samt att, till följd häraf, den af Utsk:t tillstyrkta anslagssumman, 19,900 rdr, sknlle förhöjas till 20,900 rdr. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. pä bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till Frih. af Ugglas’ ofvanomförmälde yrkande, hvilken propos. med ja besvarades. Mom. d och e. Utsk:ts hemställanden biföllos. 23:dje—38:de punkterna.
stenen, jag ville se honom göra det, och dock Jag kunde öfverraska honom ibland, när han kunde jag med ett enda ord, ett enda litet med ett bistert utseende satt lutad öfver sina ord rädda honom och skaffa mig sjelf en räkenskaper, något med hvilket han förut lysande ställning! V a r detta den tacksamhet, aldrig befattat sig; han brusade då upp och jag bevisade honom, som varit för mig som blef häftig, öfver att » jag lade mig i saker, som ej anginge mig ». en kärleksfull far? Han hade förr slösat penningar på mig, Samtidigt ställde Kruse till ett fruktansvärdt uppträde, hvarvid han, med revolvern långt mer än jag sjelf önskade. Nu blef det i hand, hotade att döda sig inför mina ögon, tvärtom: bistra miner och klagomål, så snart jag hade något behof. Jag kunde förstå, att om jag ej lyssnade till hans böner. Lysningen, vigseln i största tysthet — allt hans affärer genom olyckligt spel voro bragta drefs på med svindlande fart. Jag hann ur jemvigten. under dessa dagar aldrig tänka, aldrig komma Sedan jag en gång gjort ett försök att till besinning. De båda männen lemnade mig vänligt varna honom, slog han mig, slog mig icke tid dertill, för visso af fruktan att jag för första gången! Jag blef då utom mig af ännu skulle kunna återtaga mitt ord. fortviflan och smärta, och jag tänkte under Jag kan icke göra Kruse den förebråelsen, tvänne dygn af sömnlöshet och tårar med att han icke under denna tid sökte visa mig allvar på att i Seinen göra ett slut på hela all kärlek och ömhet. Att han älslcade mig, mitt elände. Gud stod mig dock bi. D u häftigt, lidelsefullt, kunde jag ej betvifla. skall tänka dig, att det var den första gången; Men det var något sinligt och stormande i jag fick nog sedan vänja mig dervid. hans ömhetsbetygelser, som beständigt skrämde Det var nu i våras, som vi lågo ovanligt mig ifrån honom och väckte min afsky. länge stilla i Paris. Kruse hade kommit in Strax efter bröllopet reste vi utomlands.
Hr Cederschiöld, Robert Theofron: Hvar och en, som lika med mig icke har någon egendom på något af de håll, som jernvägen är föreslagen att framgå, och som således fullt oväldigt kan fatta sitt omdöme i saken, skall säkerligen, om icke hissna, dock stanna och betänka sig något, innan han iemnar sin röst. Frih. af Ugglas har visserligen förespegla! att dermed icke vore någon fara, emedan fastighetsvärdet är 2,000 millioners öfverskott, men deri värde talaren har icke upplyst, huru myc - Den 9 Mnj f. m. 165 ket det är intecknadt, och det är säkerligen ganska betydligt. Jag är öfvertvgad att ganska många egendomar äro iritecknade till f, och ganska många till och med öfver taxeringsvärdet. Hr Frih:n har älven sagt, att de jernvägar, som redan äro byggda, skola lemna 5 proc. Oin han kan gå i borgen derför, så skulle jag gerna gifva min röst till huru många millioner som helst; men det tror jag han icke kan. Hr Tornerhjelm har i en flödande rikedom af ord framställt landets blomstrande ställning, och jag vill icke draga i betviflande Hr Tonerhjelms insigter som statsekonom; men jag åberopar i detta fall Hr Akerman, som nu har R. o. Ad:s förtroende att vara fullmäglig i Banken och förut i Riksgäldskontoret. Han har vid riksdagens början i en motion framställt landets ekonomiska ställning och sagt, att om vi fortfara, som vi börjat, en oundviklig ruin inom kort står för dörren, och vid sådant förhållande torde det vara skäl att något hejda sig, innan man fortgår i den riktning, som blifvit föreslagen. För min del finner jag Frih. Raabs förslag särdeles välbetänkt, nemi. att vi skola fullborda de påbegynta och börja den nordvestra stambanan; det blir ändock 10,000,000 för den södra och 5 å 6,000,000 för den sednare banan.
Efter list CL OJ CL -j J ■< ro ro prCL CL oa yJ Artikeln Mantal. Mantal. St. T:r T:r TuT:r T:r T:r T:r T:r T.-r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. Rulr s. r. Till Berättelsen öfver Vpsa/a Län för åren 1848—1850. Kapcllaners. Bevillning efter 1815 och 1848 års Förordning ar. Efter 2:dra Artikeln. Efter 3:dje Artikeln. 2—7 SS 19-36 gg. 37 g. Brän vinsbrännings afgift. Summa. R:dr s. r. R:dr | s. r. R:r 5. r. Summa. Kyrko beljenings. 10,8 Fattig försörjning. Skjuts. 17,268 20,250126 Kostnad för Rustning och Rotering. Pastorers. Väghållning. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Kjellin. TABELL föl* Itaderne inom Upsala Uan för åren 1848—1850. Upsala Stad och Mangi. Akademi Hus och Tomter Jord Qvarnar. Boktryckerier . Tobaksfabrik . Attiksfabrik Summa Enköpings Stad St. 487 Jord. St. Sta S et a f/. Hus och ' Tomter. Summa. Efter 2:dra Artikeln. Jord, Hus, Tomter,Terk och Inrättningar. o 620|14 Borgerlig näring. Efter 33 och 36 g§. R:dr s. 3,42211 j r. Boskapsoch Åkerskatt. Mantals penningar. Kostnad för rotering. Pastorers. Kommini strars. Fattigför sörjning. Skjuts. Diverse onera el c. R:dr 5,000 Summa Stats Bidrag. Mt. von Mtnvmer. Joli. Kjellin. Till. Berättelsen öfver Upsala Län för åren 1848—1850. KONGL.
Af hvad jag nu haft äran anföra, synes mig tillräckeligen styrkt, att den i fråga satte beläningsrätfigheten af importvaror, vare sig generel eller partiell, hvarken är behöflig eller nyttig; och anhållerjag vördsamt att desse mine anmärkningar må till Höglofl. BancoUtskottet blifva remitterade. Dm 16 September e. ml Bilagor till PleniProtocollet för den 16 September, eftermiddagen. ' O N?o 1.' Grefve Q ronkjtlm, Polycarpus,: Då min aktningsvärde vän Friherre Nös Gyllenstjerna Jemnat Riksdagen och således är hindrad att sjelf yttra sig uti ifrågavarande ämne, anser jag mig så väl genom personlig tillgifvenhet sorn egen rättskänsla förbunden, att vid Utskottets Betänkande göra några anmärkningar, hvilka jag förmodar föranleda till dess återremitterande. Det är icke enligt med Handiingarne, att några fatalier å Familjens sida från början varit försummade. Tvärtom visa de, att först framlidne CanzliPresidenten Grefve Horn såsom gift med en Grefvinna Gyllenstjerna år 173 * j och sedan samtelige Gyllenstjernska arfvingaxne 1740, 18 år och to mannder efter Nystsdtska fredsslutet, i föreskrifven ordning fordrat deras ersättning, inom den af allmänna Lagen och serskildta Författningar om Statens skulder efter Carl Xflrtes krig, utstakade 20 års praescriptionstid På denna grund ändrade ock, elter då gällande Regerings Lagar Riksens Den 16 September e. >n. 143 Ständers Secrete Utskott vid 1766 års Riksdag, den afslagsresolution, som Konungamakten år, 1741 på föregifven anledning af försutten tid, emot Familjen låtit expediera. Efter detta ådagalagda förhållande, kan ett sednare försök att behandla Familleos anhållan om verkställighet af högsta samhällsmagtens år 1766, beslutade liqvidation, Basoin å oyo väckt resningsfråga, destomiodre betraktas annorlunda, än såsom en fullkomlig nullitet, då högstsalig
I sammanhang härmed tillåter jag mig, då enahanda skäl till lagförändring är för handen som i fråga om Rådstufvurätts utslag, på det sätt förnya den framställning, hvilken gjordes i min vid sistförflutna Riksdag afgifna embetsberättelse (sid. 108) angående Konungens Befallningshafvandes i Stockholm utslag, hvarom förmäles i 2 kap. 6 § Utsökningsbalken, att orden: Konungens Befallningshafvande i Stockholm kungöre genom anslag vid middagstimma, att dess utslag i saken skall gifvas ut nästa dag derefter, och på den dagen bör utslaget stäldt vara, utbytas emot ett stadgande af ungefärligen den lydelse, att Konungens Befallningshafvande i Stockholm skall, efter det saken så utförd är att utslag bör gifvas, genast bestämma dagen, då utslaget utgifves, hvarom, då part är frånvarande, anslag göres, vid middagstimma dagen före den, på hvilken utslaget utfärdas. Under granskning af de till Justitie-Ombudsmans-expeditionen inkomna fångförteckningar har icke sällan visat sig olikhet i domslut öfver personer, som, intagna å allmänna Arbetseller försörjningshus, derifrån rymt och medtagit samt förskingrat dels endast påhafda kläder, dels ock derjemte verktyg och redskap eller andra inrättningens tillhörigheter. Denna olikhet har bestått deri, att en domstol ansett nämnda förbrytelse för stöld, en annan för förskingring af anförtrodt gods; till hvilken skiljaktighet åter orsaken varit den, att förstnämnde domstol, på grund deraf, att uti gällande Reglemente för den ifrågakomma Arbetseller försörjnings-inrättningen stadgades, att Direktionen, föreståndaren eller förestånderskan för inrättningen ägde husbonderätt öfver de derstädes intagna hjon, hvilka förthy blifvit betraktade lika med tjenstehjon och bedömda efter 4 § 3 mom. i Kongl.