Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr samma mynt, hvarigenom berörde anslag blefve lika med det, som i enahanda ändamål utginge till Navigations-skolan i Stockholm, eller 900 R:dr; och skulle, i händelse af bifall lill hvad E. K. M:l sålunda föreslagit, titeln komma att ökas med 4,950 R:dr. Rikets Ständer, som, hufvudsakligen med anledning al ett i sednare tider inträffad t förändradt förhållande i afseende på lefnadskostnaderna i allmänhet, redan funnit skäligt bevilja en del Statens embetsoch tjenstemän behöflig förhöjning i deras löne vilkor, anse det vara med billighet öfverensstämmande, att lärarne vid Statens Naviga. * lions-skolor likaledes komma i åtnjutande af en dylik förmån; och då äfven det allmänna genom en sådan uppoffring utan tvifvel skulle kunna påräkna både att bibehålla och för framtiden erhålla skicklige och duglige personer vid dessa ganska vigtiga befattningar, samt, hvad särskildt angår den begärda tillökningen i anslaget till Götheborgs skolas materiola behof, upplyst blifvit, att detta anslag numera är för dermed afsedda ändamål otillräckligt, hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K. M:ls i ofvanberörde hänseende gjorda Nådiga framställning, beviljat den äskade summan 4,950 R:dr R:mt. 32.0 f sammanhang med nyssberörde ämne hafva Rikets Ständer till pröfning förehåll gjorda framställningar om anslag för inrättande af en Navigations-skola i Westervik, till stöd för hvilka framställningar hufvudsakligen blifvit anfördi: att denna stad, i anseende till storleken af dess handels-flotla, med hvilken skeppsfart bedrifves ä de 152 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
7: de punktens ingress erhöll följande lydelse: Banco-Styrelsen berättigas, då Bankens säkerhet det fordrar, att etc,.; men det Öfriga af punkten godkändes. 8:de punkten erhöll följande lydelse: att, af alla de i föregående punkt tillåtne åtgärder, är lånerörelsens förminskning den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar. g:de punkten bifölls, med den förändring, att ordet proportionens, skulle utbytas emot ordet realisationens. rohle punkten erhöll följande lydelse: att då metalliska Cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får mbecäknas, ej öfverstiger två femtedelar (a/5) af Sedelstocken, må denna, sistnämnde i intet fall ökas. ii:te punkten erhöll följande lydelse: att, om också metalliska Cassan någon tid skulle visa sig fortfarande öfverstiga två femtedelar (2Jo') af Sedelstocken, Banco-Styrelsen likväl ej må vidtaga någon åtgärd till densammas ökande, i annan väg, än medelst belåning af guld, silfver, loppar, jern och öfrige metall-effecter, som finnas uppräknade i 4 Art. 4 Afd. §§. 10—15, af lS3o års Eanco-Reglemente.
”Visserligen,” inföll Birger, ”hade jag hellre velat ersätta Rosenberg tiodubbla värdet af det gods, som den gången togs ifrån honom, än nu ha förlorat min granna skonare; men man får finna sig! Vår Herre råder öfver gods och lif.” ”Folket blef likväl bärgadt, tror jag?” ”Utom den gamle hederlige gubben Lutter, kom hvarenda själ af besättningen hem. Men Rosenberg, den narren, jag må ej bättre säga, hittade på att göra långtur. Han har, som löjtnanten väl hört af ryktet, rest till Amerika, för att bli ute i tre år. Vår stackars Ella har under de här tre månaderna redan sörjt så mycket att det ej blir annat än skinn och ben qvar på henne, om hon skall fortfara på samma sätt i tre åratal.” ”Ja, mamsell Gabriella har verkligen lidit bra mycket till utseendet, men förmodligen ännu mera till hjertat!” sade Arnman, hvilken med sin enkla opolerade natur icke fann att det låg något mindre artigt i hans öppenhjertighet. Gabriella, som länge varit likgiltig för spegeln, men nu, alldeles händelsevis förstås, kom att kasta en blick deri, rodnade af förtrytelse. Denna rörelse gaf henne en ögonblicklig frisk färg – och hon fann att Arnman haft fullkomligt orätt. ”Det tar sig med tiden!” tröstade Haraldson. ”Ella är nog för klok tös att ge sitt fagra skinn till spillo åt sorg och grämelse; och kommer han inte, så fins nog flera karlar qvar. Är det inte sant, min docka, att du tänker så?” ”Nej, pappa, det gör jag visst icke! Jag håller Rosenberg alltför kär, att ens fråga efter om andra karlar fins till i verlden eller icke.” ”Så, så, min dufva, tag inte så illa vid dig!” Men Gabriella var just i lynne att taga allting ganska onådigt. Det enda, som likväl gjorde henne nöje, ett nöje nemligen, hvilket hon behöll för sig sjelf, var triumfen att Arnman nu fick erfara, huru litet hon brydde sig om att han funnit hennes utseende hafva lidit.
Vid Salahmi funnos icke flera än tvenne små bondgårdar, der blott tre rum kunde erhållas; ett hade general Sandels, det andra upptogs för hans matlagning, och det tredje för adjutanterne. Hela brigaden måste således bivuakera, hvilket denna årstid, då väderleken var både kall och fuktig, gjorde så väl befälets som manskapets belägenhet högst svår. Dertill kom att befälet led brist på uppehälle, hvilket, i detta glest befolkade land, ej kunde emot betalning erhållas. Följden blef ock, att sedan vi legat här till den 13 November, då vi fortsatte vår marsch 18 mil, till Uleåborg, samt slutligen till Torneå, der vi kommo till hvila, så uppfyldes sjukhusen med uslingar. Under det vi lågo i Salahmi, förskansade vi oss med fältverk och förhuggningar. Men fienden verkstälde blott en rekognosering till Wieremä, den 6 November, hvarvid vi förlorade en man dödskjuten, samt elfva man fångne. För öfrigt låg fienden stilla, utan att företaga något. General Sandels hade, såsom befälhafvare, en förtjenst, hvaruti han ganska mycket öfverträffade alla andra vid Finska hären befälhafvande generaler, den, att han alltid förskaffade sig så säkra kunskaper, att han fullkomligen kände sin fiendes ställning och äfven dess minsta företag. Annars hade det varit för honom omöjligt, att verkställa allt hvad han utförde under sommaren 1808, ofta midt ibland fiendens trupper. Och som hans planer voro väl beräknade, och han alltid vid deras utförande ådagalade klokhet och en rastlös verksamhet, tror jag mig med skäl kunna påstå, att ställningen i Finland blifvit helt annan, om Sandels haft högsta befälet. Men äfven han delade alla menniskors lott, att någon gång misstaga sig. Och då jag nu går att omtala träffningen den 11 November, nödgas jag, så okärt det också är för mig, icke allenast beskrifva händelserna dervid annorlunda, än de omtalas i den utaf general Sandels ingifna rapport, utan ock omnämna en svaghet hos general Sandels, som vållade stridens mindre lyckliga utgång.
När dertill slutligen kommer, att trafvarnes egare till största delen äro affärsmän och industriidkare, hvilka af sina kamrater i de särskilda näringsgrenarne till på köpet betraktas med hemlig afund och ovilja, såsom menniskor hvilka vilja göra sig vigtiga och höja sig öfver sitt stånd, då är det begripligt, att ett mera fint bildadt och granntyckt publikum icke kan skinka trafläflingarna någon synnerlig bevågenhet och kredit, men i följd af sin uppfostran och sitt sociala omdöme måste ställa dem i kun med jockeybiljard, käggelspel med premier och dylika mindre moo&gt; daina förströelser. Annorlunda deremot med den ädla hästafveln, för den klappa alla bildade hjertan. Eremitagelöpningarna i juli månad åro den köpenhamnska sommarens allra finaste tilldragelse, de äro högsta chic, och deras fashion är afgjord som en dogm. Vid denna eleganta förströelse infinner sig hofvet, stallstaten och diplomaterna i spetsen för den förnämsta societeten: rikets högadel och lägre nobless, de med rangrullan införlifvade financierern », de unga herrarnes verld, de små fröknarne från godsen och strand veiens tennisspelande arfvingar på minst 200,000 — Drägten förmiddagsgala, damerna ljusa öfverraskningar, her-rarne modererade och korrekta. Kring denna lysande skara, som företrädesvis rör sig kring domaretribunen och den af hofvet upptagna terrängen, finner man den köpenhamnska bourgeosien i varm och vördnadafull beundran, andäktigt förvissad om att vara med i inbegreppet af kigh-life och att närvara vid en makalös utveckling af aristokratisk lyx och prakt — och slingrande sig öfver det hela, ned öfver den böljande, gulgrå slätten under juli-himmelens glöd, kantad af vagnrader och åskådarnes trängsel, ligger banan, valplatsen, de ädla häst-aflarnes väg till ära och makt.
Det ligger i den ringens egenskap att aldrig kunna PER (ser på sin hand). LISA. vara borta från egaren. stor man, en reformator; men du, Lisa, skall följa mig. LISA. Ah! Se der är han! Nå väl, jag vill bli en Ej ännu! Men på afstånd jag dig följer, Och när du kommer ut för sorg och nöd Och lyckans sol i mörka moln sig döljer, Då är jag hos dig med mitt svaga stöd. Gå ut i lifvet! se hvad vrångt der gifves, Hur skönhetsblomman äfven trifves, Men när bland dy och grus du skåda fått Tänk då att lifvet är på både ondt och godt! Tredje Akten. burspråk med platser för borgmästare och råd; till venster skomakarens en hönsbur och en vattenså. Midt på torget en skampåle med två halsjern, hängande vid kedjor samt öfverst en figur med ett ris i handen; mot en stensättarjungfru, och med en lagerkrans om pannan. Fonden stadsvy. ETT TORG. Till höger rådstugans arkad; ofvanpå den samma ett hus med bodfönster och skylt, samt bänk med bord utanför; bredvid denna åt höger midt på torget borgmästar Hans Schulze's staty, helfigur lutad SKAMPÅLEN och STATYEN. God morgon, staty! Har du sofvit godt i natt? God morgon, skampåle! Har du sofvit sjelf? Nog har jag sofvit, men jag har drömt också; STATYEN (vresigt). SKAMP. SKAMPÅLEN. STATYEN (nickar). SKAMPÅLEN (bugar sig för statyen). kan du gissa hvad jag drömt? Hur skall jag kunna göra det? en reformator till stan! Jo! Jag drömde, kan du tänka dig, att det kom hvad det var kallt om fötterna att stå här, men Nå då skall han ha staty också? En reformator? Hva! (stampar.) Det var fan STATYEN. hvad gör man icke för ärans skull! En reformator? SKAMP.
Han vill antaga i5 bildade elever och i5 sådana af den arbetande classen; och jag tror, att fastän institutet blefve litet i början, det likväl skall komma att motsvara hvad man önskar för hela Riket. 1 andra länder finnas institut, som hafva färre elever, men hvilka dock haft ganska fördelaktig verkan. Jag tillstyrker bifall till Gr. Posses framställning om förslagets tryckning, på det en allmännare kännedom af förslagets syftning må vinnas, hvilken bäst erhålles af Hr Nonnens eget anförande. Enskildt känner jag personen och vill åtaga mig garantien för, att han till företaget är passande, hvilket dessutom fullkomligt ådagalägges af de framsteg, hans jordbruk gjort. Frih. Ehrenborgh: Jag har begärt ordet endast för att besvara några anmärkningar af Gr. Cronhjelm. Jag har icke yttrat eller velat antyda den mening, att det nya institutet borde stå under LandtbruksAcademiens inseende. Jag vill icke här inlåta mig i en undersökning, om det skulle vara nyttigt eller icke; endast det ville jag här antyda, att Stiftaren af denna Academi säkert med glädje skulle se, att de betydliga summor, som han förärat den, blefve använda till ett så stort ändamål, som det jag åsyftat. Dä jag af allmänna tidningar sett, att Academien har så betydlig fond, att den kunnat utlåna 80,000 R:dr till en fabrik, hvars föremål är alldeles främmande för Academiens, hade jag trott, att hon ändamålsenligare kunde använda dem til! det jag föreslagit; och jag är öfvertygad, att om Representationen framställer en sådan önskan till Konungen, skall H. M. med nöje gå dem till mötes, för att bringa Sverige till samma punkt i landthushållning som den, hvarpå en stor del af Europa sig befinner. Vi hafva sett, huru välgörande sådana institut varit i Preussen, och jag har sjelf erfarit, i den provins jag bebor, de landthusliållares företräde framför oss, som derifrån kommit och till oss medfört sina kunskaper uti yrket.
Länets ofvannämnde sju fögderier komma, enligt fastställd reglering, som dock ännu ej hunnit att i allo bringas till verkställighet, att, i stället för förut varande 3, fördelas till 4, under Svea Hofrätt lydande, domsagor, hvaraf en redan utgöres af den förstnämnde hufvuddelen, eller Öster-Dalarne, samt en af Vester-Dalarne och Vester-Bergslagen, så att den tredje hufvuddelen af Länet skall utgöra tvänne domsagor. För öfrigt är Länet indeladt i 7 kontraktsprosterier', 37 socknar, 1 annex och 18 kapellslag under Westerås Stift. n del af Orsa socken är i ecklesiastikt hänseende derifrån afsöndrad och lagd till Loos socken i Helsingland af Erkestiftet, äfvensom en del af Äppelbo socken är förenad med Räms kapellslag i Carlstads Län och Stift uti ecklesiastikt och juridiskt afseende. I förening med Westmanland utgör Länetdistrikt för en Bergmästares och en Grufveingeniörs embetsmanna-verksamhet, förutom hvad angår Stora Kopparberget, der särskilde bergstjenstemän äro tillsatte. Landets klimat är beroende af dess mer eller mindre höjd öfver hafvet, närhet till tjellen samt däldernes öppna eller sammanträngda belägenhet, äfvensom flere andra derå verkande omständigheter. I särskilde delar af Länet är det i följd deraf högst olika, samt mildast i de tvänne sydligaste socknarne af Vestra Bergslagen, 1 den tredje hufvuddelen är det i allmänhet mildare än i Dalorten, och i denna hårdare i det sydligare belägna Vester-Dalarne än i Öster-Dalarne, men från dessa allmänna klimatförhållanden förekomma icke sällan inom samma socken undantagsvis ganska stora olikheter. Dalelfvens många och djupa fall samt långsträckta forssar hindra densammas begagnande till den betydligare sjöfart, som dess sträckning emellan Dalarne, Westmanland, Upland och Gestrikland eljest kunde erbjuda.
De, som endast nyttja mindre klädespersedlar, Hufvudbonader, Halsdukar , Band m. m. af Siden , betala derföre , hvar Person . 4 sk, som bär och brukar jBevillningS Utsk. Betänkandeft. 215 I Alternativet. Hvarje Mansperson öfver 15 år, som röker, snusar eller tuggar Tobak : om han 2 Alternativet, 7 Mom. Hvarje Mansperson öfver 15 är, som röker , snusar ellet tuggar Tobak : om han fir Adelsman, Prest,! är Adelsman, Prest, Borgare eller Ståndsper son , 16 sk, Af Allmogen och andre Classer, endast med undantag af Gemenskapen vid Arméen och Flottorne , så länge de äro i verklig tjenst, 8 sk. Borgare eller Ståndsperson . 12 sk. Af Allmogen och andra Classer, endast med undantag af Gemenskapen vid Arméen och Flottorne , så länge de äro i verklig tjenst, 6 sk* 2 Alternativet. 8 Mom, Hvarje Mansperson öfver 1 g år, som förbrukar Bränvin, erlägger, utan afseende på Stånd (med undantag af Gemenskapen vid Arméen och Flottorne, så länge de äro i verklig tjenst) 6 sk. Alla i förestående §. till och med 6 Mont, anförde förbrukningar böra vid Mantalskrifningen noggrannt uppgifvas, men Tobaks (Tobaks och Bränvins) nyttjande , såsom af en mera allmän omfattning , efter hvad förr vanligt varit, antingen uttryckeligen afsägas, eller i brist der* a/ påföras. o i6 Bevillnings Utsk. Betänianden. §• 3- Den som underlåter, att sådane uppgifter vid Mantalsskrifningen anmäla, eller Tobaks '^Tobaks och Bränvins) nyttjande sig afsäger , men likafullt tned förbrukning af det ena eller andra blifver beträdd, skall derföre betala den afgift han undanhållit och pligfa fyra gånger dess belopp, Angifvarens eller Åklagarens Ensak, §. 4- 1 Mom.
Den 13 December f. m. 601 stämmelser, i och för sig, inom alla. fria samhällen, äga en konstitutionell natur; om ock i vissa stater, der denna frihet varit äldre än lagen, och det allmänna tänkesättets inflytande på statsskicket obegränsadt, man icke ansett sig behöfva inrymma dom en plats bland grundlagarne, enär den rätt, som utgör deras föremål, haft sin rot i en genom sekler utbildad frihet. I vårt land har deremot denna rätt varit af ålder föga känd, med en viss osäkerhet brukad, samt ofta fjettrad; och vårt nuvar:de samhällsskicks grundläggare handlade derföre med klar besinning och djupt i framtiden inträngande blick, då de med grundlagshelgd omgärdade en af de vigtigaste bland Svenska folkets frioch rättigheter. Jag vill ej här uprepa alla de grunder, hvarmed detta förslags motiver redan vid förra Riksdagen, så väl inom representationen, som öfver hela landet, och nu sednast af en talare här, på ett ganska lyckligt sätt, blifvit vederlagda, utan nu blott fästa upmärksamheten deruppå, att då man förutsatt att några allmänna satser, införda i en § af Reg.F:n och hänvisande till en ännu oskrifven Civil-lag, skulle utgöra en garanti för tryckfriheten, synes man hafva förgätit, huru föga några likartade uttryck i en annan § af samma grundlag förmått betrygga samvetsfriheten emot andra Special-lagar, ehuru dessa voro skrifna förut och sålunda bort anses uphäfda genom berörde g. Af Englands exempel ha vi sett, att den mest utsträckta tryckfrihet ganska väl kan stå tillsammans med den djupaste aktning för monarkien och landets lagar. Det är ej pressen, som skapar det allmänna tänkesättet; det är tvärtom det sednare som bildar den förra. Pressens oarter, så snart de mera allmänt framträda, skulle jag vilja beteckna såsom en viss sjuklighet i det allmänna tänkesättet, som då röjer ett olyckligt behof af det dåliga, och under sådana förhållanden anser jag att det vore bättre, att stämma det onda flödet i bäcken än i ån.
Att Brandförsäkrings-värdet ej kan antagas såsom grund för an sådan beläning, tror Utskottet - Den 22 Juli. tet sig redan hafva upplyst, då husets försälj» ningspris är alldeles oberoende af Brandförsäkringsvärdet och Banken således endast i händelse af Brandskada, kan vara viss om full betalning för sitt Lån: och Utskottet har för denna öfvertygelse funnit ett förnyadt stöd uti den uppgift som ibland Anmärkningarna från Vällofl Borgare-Ståndet influtit, att ett Hus uti en bland Bikets Städer, blifvit i fullgodt stånd försåldt för 200 B:dr, ehuru Brandförsäkradt till a,200 R;dr Banco; hvad åter Stockholms Stad beträffar, kunna derstädes ej så hastiga förändringar uti rö elsen och egendomarnas värde inträffa, och då för öfrigt i Stockholm endast Stenhus fa belänas , förmodar Utskottet att försäljningssumman högst sällan skall kunna blifva lägre än Egendomens Brandförsäkringsvärde. Den grund Banco-Utskottet för belåningen af Uandtegendomar föreslagit, nemligen det af 1814 års Pröfnings-Comitée uppskattade värde, är både bestämd och lätt i tillämpningen, samt äger dessutom den fördel, att värdet redan är en gång för alla fastställdt, och således nu mera ej kan i speculation på större lån blifva underkastadt någon förhöjning; men i afseende på hus i Städerna, är samma methode för ingen del användbar, då alla efter år 1814 nybyggda hus, dymedelst skulle i framtiden sakna ali belånings» grund, och möjligheten till låns erhållande. I betraktande af hvad sålunda förekommer, finner Banco-U skottet för dess del lämpligast att för belåningen af hus i Rikets Städer utom Stockholm, den. grund bibehålles, som medelst ett förslg-) - Den a 2 Juli. Sigtlgt iakttagande af Commissariatets rättighet att öfverse och efter omständigheterna jämka värderingarna, allt hitintills fredat Banken för all förlust pä dess sä beskaffade panter.
Då Sverigé åger en så betydlig Handelsflotta, då Scandinaviens enda och rätta försvar ligger i dess sjövapen, tyckes att Sverige inom sina egna omrädien bör skaffa sig materialier till dessas underh Den 5 Martii, hållande. Ett af de betydligaste’ dertill år Hampa, och säkert skulle Sverige genom ökad odling deraf få sitt eget behof fyldt jemte ett öfverskott till förädling och afyttring. Jag får derföre hemställa till Ridderskapet och Adeln att skatten och bevillningen af Städernas jord bör utgå in natura af Hampa, i likhet med Hammarskattoch Tiondejernet. Grunderna till denna min begäran ligger ej allenast i det oeconomiskt nyttiga utan i förut varande Lagar och Författningar som detta bjuda, men som af vanlig slapphet kommit under rubrik af dem som ej mera behöfva följas. Då dessa antyda specielt att minst 2 kappland af hvarje tunnland böra besås med Tobak en mängd fördelar för dem som göra plantager af förenämnde sorter alster, öfvergående äfven till arfvingars fördelar. Dylika planteringars tillgodon/utning af Manufacturfondens förmåner och bidrag. flnbefallningar att flottans styrelse skall köpa dylik i Sverige växt Hampa betydliga premiers utsättande för dylika odlingar så synes att styrelsen gifvit nogsamma anledningar och befallningar fast de i sednare tider blifvit förgätne. _ Förordningar och Kungabrefven af den 15 Febr. 17.Ö7, 25 Junii 1745, 14 September 1752, 28 Julii 1756,4 November 1772, 18 October 1774 jemte 31 §. i 1739 års ManufactursPrivilegier bjuda detta och vittna om den tidens anda för allmänt vål, om den tidens åsigter af våra Flottors underhållande. Måtte vi i detta tidehvarf ej sakna samma vilja samma förmåga. Dea 3 Martil. Herr af Borneman, Johan Aron:
Som detta Utskott ännu icke är satt, får jag hemställa huruvida någon discussion öfver den af Herr Grefve von Schwerin väckte håga kan äga rum, och tror att den bör hvila intill dess RiddarhusUtskottet hinner biilva organiserade Friherre Boije: Då Grefve von Platen grundar sin invändning emot uppläsandet, på sjelfva motionens innehåll, så 5r det också klart, att innan vi kunna afgöra om Herr Grefven bär rått i sin invändning, eiler ej, mäste vi väl höra motionen, för att fatta innehållet. Af hvad tanka man också år i saken, synes uppläsningen dock vara något som ej kan bestridas. Motionen ingafs och låstes här innan andra anteckningen , och för oss alia , som först då erhållit intrådes-Poilrtter, år den alltså ny. Man kan vål icke begära att vi skola förkasta en »notion, som vi ej hört, och Ledamöterne af andra anteckningen måste vdl vara lika berättigade alt höra hvad vi skola afgöra, som Ledamöter af Första anteckningen. Herr Grefven och LandtMarslalken yttrade, att dä en .Ledamot begärt, att Grefve von Schwerins Memorial måtte upplåsas, Rid. derskapet och Adelil torde tillåta, att uppläsning deraf finge verkställas. Bifölls, Den 2ri Januarii, Sedan i anledning häraf berörde Memorial LTfvit upplåst yttrade sig Grefve von Platen: Då jag för en stund sedan tog mig den friheten begära ordet, var det blott i anledning af det tvifvelsmål jag ilger, huruvida nu rätta tiden är inne att diskutera detta ämne. Då emedlertid en vård Ledamot yHrat, det min mening vore, (om jag ej missminner mig ) att den gjorde motionen borde förkastas, får jag förklara, det jag antingen måtte orätt hafva uttryckt min tanke, eller den vårda Ledamoten orätt fattat den samma.
Befallningshafvandes är 1822 afgifna femårsberättelse uppgick tackjernstillverkningen i hela Länet till betydligt mindre totalbelopp än det, som sistlidne år uti bergslagerne inom allenast femte bergmästaredistriktet producerats. Det, genom E. K. M. nådiga kungörelse den 19 December 1855, borttagna ulförselförbudet för tackjern skall säkert i betydlig mån befordra en ökad tillverkning. I bredd med tackjernsblåsningens tillväxt har utvecklat sig en förbättrad teknik. En ändamålsenligare hyttebyggnad har, jemväl vid bergsmanshyttorne, tillkommit, malmerna rostas bättre och erhålla en lämpligare beskickning, hvarigenom det blifver möjligt att, med enahanda koltillgång, åstadkomma en betydligt större qvantitet jern samt en vida bättre och jemnare vara. Kolåtgången, som tillförene belupit sig till 10 å 11 tunnor på 1 Sk®", har nu nedgått till 7 il 8 tunnor och derunder, och tillverkningens belopp per dygn stiger från 20 till 36 å 44 Sk®" tackjern. De många fridygnen, tablåen för femte distriktet visar, härleda sig från den Gränshytte hytta beviljade tiondefrihet i 5 år. Tackjernsprisen hafva i allmänhet stått högt under nu ifrågavarande qvinqvennium, ehuru de troligtvis stigit ännu högre, om icke vattubrist åren 1853, 1854 och 1855 hindrat bruksdriften, så att tackjernstillverkningen under tiden hunnit åstadkomma en öfverproduktion, som, då vattuflöde åter inträffade, nedtryckte prisen under det belopp, de eljest under en, genom den gröfre jernförädlingens tillväxt, ökad efterfrågan på råämne kunnat uppnå. Utom det i tackjernstillverkningen inbegripne gröfre gjutgodset från hyltorna, visar gjutgodstillverkningen vid Krokforss följande förhållande: år 1851 25 ■" "• / Tillverkadt Gjutgods. Värde i Banko, i enlighet Anvcinde Bergsvigt. med utdebiteringen. arbetare. SktE. LtE. <£. Lång och svår transport hindrar betydligt verksamheten vid detta verk, men det oaktadt är det i ständigt tilltagande.