Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är öfvertygad, att hjertat klappar lika varmt för Fäderneslandet i Embetsmannens bröst, som i dens, hvilken icke är, eller varit, Embetsman, Således kan jag ej förena mig med dem, hvilka tro, att den blinda lydnaden vore grundell för andra uppropet; ej eller kan jag tro alt-det är nödvändigt, att hafva öfvervarit discussionen, för att deltaga i beslutet; eller att förnuftet skulle vara gällande, genom stadgande af blott ett upprop. Må - Den ro Augusti f. m. »7 hända omdömet angående en del discussioner ej skulle godkänna denna tanka. Frågan är för öfrigt sa val utredd, att jag ej längre vill uppehålla Ridderskapet och Adeln; men den känsla jag erfar emot ett yttrande, som kastar skugga på Svenska Embetsman, kan jag ej hindra mig att uttrycka. Jag yrkar afslag å det nya förslaget, och återgång till det gamla, som gjort heder åt Riddarhuset. Herr Oxehufvud > Otto Philip uppläste följande: Sedan flere värda Talare redan yttrat sig för bibehållande af tvenne upprop vid förefallande val eller votering, skulle det kunna anses förmätet af mig, att uti ämnet jemväl vilja orda; jag anhåller också blott att få göra följande tillägg. Allmänna Lagen stadgar icke förlust af yttranderätt för den DomstolsLedamot, eller dit inkallad Part, som vid skeende votering i ett förevarande ämne, eller upprop, första gången är frånvarande utan laga förfall; den händelse likväl undantagen, dåtiden för inställelse blifvit till timman bestämd. Lagstiftaren har belagt en försummelse i förra fallet endast med obetydliga böter, och mig synes uppenbart den rättsenliga princip derföre ligga till grund, att en tillfällig, stundom obetydlig och ofta utan egit för37 H. 1 18 Den io Augusti f. m. vållande inträffad, händelse, den der likväl icke kan hänföras till de af Lagen godkände förfall, icke hör kunna beröfva en individ dess naturliga och af Lagarne medgifna rätt, att yttra sin mening, eller framlägga ett möjligtvis påkalladt sjelfförsvar.
Maj:ts Befallning shafvandes i Norrbottens län underdåniga skrifvelse af Om särskild den 8 November 1859, hvaruti, sedan genom nådigt Bref den 20 Juni 1856 blifvit länsmans anförordnadt, att af vissa till Öfver-Torneå, Öfver-Kalix och Pajala socknar i nämnda palla,‘,le' län hörande, iutill hvarandra gränsande, men 5 till 8 mil från moderförsamlin^apeiiför-" garne belägna byar och hemman, skulle bildas en särskild kapellförsamling, under samling. benämning af Korpilombola, hvilken borde under Öfver-Torneå pastorat förläggas, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fästat uppmärksamhet på de olägenheter, som för den nya församlingen skulle uppstå, derest icke vid församlingens bildande de juridiska och administrativa indelningarne bringades i full öfverensstämmelse med den ecklesiastika, i hvilket afseende anförts: att nämnda tre socknar tillhörde länets norra domsaga, men efter socknarnes namn sönderfölle i tre tingslag, hvilket förhållande för den nya kapellförsamlingen skulle komma att fortfara, såvida icke vid densammas utbrytning de särskilda församlingsdelarne med ett af tingslagen förenades; att i administrativt hänseende Öfver-Kalix socken tillhörde länets mellersta eller Kalix fögderi samt Öfver-Torneå och Pajala socknar det nordligaste eller Torneå fögderi, till hvilket sistnämnda den från Kalix socken utbrutna delen alltså syntes böra förläggas; att då hvardera af de tre socknarne förut utgjort ett länsmansdistrikt, en förening af de utbrutna delarne under ett distrikt likaledes 32 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Departements-chefen, under de förhållanden, som i närvarande fall egt rum, ej mindre rättvisan mot enskilde, än statens värdighet kräfva, att verkan af den förklaring af gällande föreskrifter i fråga om diplomatiska embetsoch tjenslemäns taxerande Lill bevillning, som genom ärendets behandling bos Rikets sednast församlade Ständer blifvit åstadkommen, jemväl varder till den föregående tiden utsträckt, men trodde derjemte, att något beslut om rättighet för vederbörande all återbekomma ifrågavarande bevillning icke kunde, ulan Rikets Ständers serskilda medgifvande, af Kongl. Maj;t meddelas, enär statens rätt till nämnde bevillning vore genom laga kraftvunna debiteringar och beslut sladfästad, hvadan Departements-chefen, som icke betviflade, att Rikets Ständer äfven för deras del skulle erkänna rättvisan och billigheten deraf, alt en staten på origliga grunder tillfluten inkomst varder af densamma återgäldad, i underdånighet hemställde, om icke Kongl. Maj:t skulle läckas till Rikets näslsammanlrädande Ständer aflåta nådig proposition i förevarande fråga och dervid, med öfverlemnande af såväl förrberörde genom utrikes Departementet uppgjorda utredning, som öfrige handlingar i målet, föreslå Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 lill och med 1846 blifvit för å minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner m. m. erlagd utöfver hvad, som, enligt förfaltningarne, belöper försvenska stats-verkets, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund, bestämda andel i samma traktamenten och aflöningar, m. ra., må, ulan binder af något, rörande slik bevillning meddeladt, laga kraftegande beslut, eller någon i sådant hänseende gjord debitering, vederbörande embetsoch tjenstemän eller deras rätts innehafvare restitueras, i hvilket afseende anmälan om slik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år 30 Kongl, Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 30t efter elef. beslutet härom blifvit genom utrikes
Banken godtgöres, uppgick den 30 Juni 1844 till R:dr 3,672: 31. 6. och har sedermera blifvit ökad med „ 833: 26. - så alt den utgjorde den 30 sistlidne Juni B:ko R:dr 4,506: 9. 6. Af efterföljande tableau inhemtas närmare förhållandet med ifrågavarande ommyntning: Påförd t Förut åsatt värde. Kongl. Myntet. Summa Banko R:dr 6,666: 32. — 5,833: 6. — 833: 26. — 21 Såsom afbetalning dels A det hos Kongl. Mynt-Verket den 30 Juni 1844 innestående belopp R:dr 1,227: 16. 6. och dels å det sedermera dit aflemnade äldre kopparskiljemynt, för hvilket Kongl. Myntverket blifvit debileradt med 5,833: 6. — Summa B:ko R:dr 7,060: 22. 6. har nämnde Verk uti kopparskiljemynt af nyaste prägeln till Ranken lefvererat: A) Sednare halfåret 1844 4,000: R) Förra halfåret 1845 650: 4550- _ _ så att Kongl. Myntverkets skuld till Ranken på ifrågavarande räkning den 30 Juni detta år uppgick tili Ranko R:dr 2,410: 22. 6. 1 fråga om Bankens sedlar och några dermed gemenskap egande föreskrifter. §. 21. Reloppet af till Ranken inkomne förslitne äfvensom af derifrån utgifne nya sedlar under tiden från den 30 Juni 1844 till den 1 Juli innevarande är, inhemtas af nedanstående deröfver upprättade sammandrag: Till Sedel-ContoGenom Cassorne ret inkomne förslitne sedlar. Banko R:dr. utgifne nya sedlar. Banko R:dr. Banko B:dr. Banko R:dr.
Kyrkolagen och dithörande författningar gifna, utan presterskapet skulle hafva af nöden, för nämnda granskning, att i särskilda författningssamlingar eftersöka, om ock i hvilket ämne den eller den embetsmännen eller myndigheten ägde utfärda kungörelser, som borde uppläsas, — sannerligen hade icke i sådant fall presterskapet mångfaldigt förökad anledning till den äfven nu icke oskäliga klagan öfver besväret att uppläsa kungörelser; och dessa kungörelser, som nu böra inlemnas före gudstjensten, den söndag, på hvilken de uppläsas, behöfde i nämnda fall säkerligen inlemnas en om icke flera söndagar förut, derest en slik granskning skulle hinna att tillförlitligen verkställas. När deremot auktoriteters kungörelser finge och borde utan föregången granskning uppläsas, och, vid de 95 enskildes, det endast vore att tillse, huruvida deras innehåll »tjenligen kunde nämnas å predikstolen» och om, i uppgifna fall, vederbörande kronobetjenings påskrift derå funnes, vore granskningsarbetet lätteligen verkstäldt. Om nu, på sätt jag förut visat och hvarken vice Pastorn S. i sin slutförklaring ej heller Domkapitlet i utslaget bestridt, Ofverbefälhafvaren för Norra Hallands skarpskytteförening varit att anse såsom en embetsman, eller en med offentlig myndighet beklädd person, i thy att han, i afseende på föreningsmedlemmarnes i fråga varande vapenöfningar, ägde att å Kongl. Maj:ts vägnar »bjuda och tillsäga», såsom varande »Kongl. Majit för korpsens verksamhet ansvarig», så ägde han ock fordra, att den af honom, rörande nämnda öfningar, utfärdade kungörelse skulle, i likhet med annan slik myndighets påbud, offentliggöras genom uppläsande från predikstolen; och vice pastorn S., som sådant vägrat, hade följaktligen i sitt embetes utöfning felat, hvilket felaktiga förfarande, efter mitt omdöme, ingalunda urskuldades genom Dom-kapitlets i utslaget sålunda anförda domskäl.
Maj:t redan den 13 November 1828 i Nåder föreslagit afskaffande af grundskatt ä sägqvarnar; att genom Kongl. Kungörelsen den 29 April 1830 blifvit stadgadt, att sågqvarnar, som derefter anlades, skulle, med befrielse från grundränta, endast efter bevillningsgrunder beskattas; att uti Kongl. Kungörelsen den 13 Augusti 1835 enahanda förordnande meddelats i afseende å derefter anlagde mjölqvarnar i städerne, samt att Kongl. Majit uti Nådig Proposition af den 20 December 1847 behagat föreslå, alt alla tullmjölqvarnar, som derefter anlades eller icke redan undergått skattläggning, ej borde grundränta åsättas, utan såsom fabriksinrättningar betraktas och endast till bevillning taxeras. Sistnämnde Nådiga förslag har imedlertid icke vunnit Rikets Ständers bifall; men utaf de vid hvarje Riksdag i enahanda syftning förnyade framställningar, synes behofvet af förändring i grunderna för mjöloch sågqvarnars beskattning alltmer kännbart. Utskottet hyser ock den åsigt, alt dylika verk, hvilka till sin natur egentligen äro fabriksinrättningar, och hvilkas större eller mindre förmånlighet är af tidt och ofta vexlande konjunkturer beroende, icke heller kunna medelst en orubblig grundränta rättvist beskattas. Då i följd af folkmängdens tillväxt, ökad spannmålsproduktion, husbehofsqvarnars nedläggande, lättade kommunikationer och utvidgade afsättningstillfällen, qvarnverkens förbättrade konstruktion m. fl. orsaker, inkomsten af skattlagde sågoch mjölqvarnar uppdrifves, förhlifver grundskatten derå icke dess mindre oförändrad.
en viss tid skulle skicka liqvid för de största beloppen. Att göra några besparingar på min lön blef omöjligt. Min ställning i banken här gjorde nog, i en olycklig stund lånade jag hvad jag behöfde du förstår REKTORSKAN. OSCAR. det lätt för mig att åtkomma penningar. Allt Ja, jag förstår. Och nu? Nu har Alm upptäckt alltsammans. Vet någon mer än han om saken? REKTORSKAN. Nej, inte ännu. Gud ske lof! OSCAR. REKTORSKAN. OSCAR. jag har endast uppskjutit afbetalandet dag från dag. Hur stor är summan? REKTORSKAN. OSCAR. Jag svär att jag aldrig ämnat taga dem; Omkring 5,000 kronor, tror jag. Och för en så lumpen summa har du kanske OSCAR. REKTORSKAN. förfalskat, olycklige! Men, mamma, så hör då! Hur lång anståndstid har du fått? Till i morgon. OSCAR. REKTORSKAN. Pengarne måste anskaffas, hör du, måste. REKTORSKAN. är öfveransträngd och... Det är omöjligt på så kort tid. REKTORSKAN. OSCAR. Min kredit Du måste låna. Omöjligt? Här får inte finnas något omöjligt OSCAR. Låna, och af hvem? Du har vänner. REKTORSKAN. OSCAR. Vänner? Nej, supbröder! Pantsätt ditt bo! Det är obetaldt. REKTORSKAN. OSCAR. Du är således ruinerad? REKTORSKAN. OSCAR. Nej, men jag behöfver tid, tid framför allt. Alm måste bevekas, mutas. REKTORSKAN. OSCAR. anser sig redan ha gjort mer än han bör som Han är obeveklig och omutlig som ödet, och skänkt mig dessa fattiga timmar (vrider händerna). Hvad skall jag göra? REKTORSKAN. kommer. Beherrska dig! Förebär illamående. _________ Veklig klagan hjelper föga. Tyst, någon Elfte Scenen. DE FÖRRA. MILDE. hemma, Oscar! Besynnerligt att inte vagnen kommer. Du OSCAR.
Stockholm kommer, vid en skeende reglering, att få förhöjning ifrån 100 till 3oo Båtsmän, och Götheborg har, efter Coilegiernes förslag, hvilket Herr Qviding dock förklarat icke innefatta något Förslag, blifvit uppfördt till 11G Båtsmän. BomleStåndet har bifallit Utskottens betänkanden, hvaremot i BorgarcStåndet inträffat den besynnerliga omständighet, att Utskottens sednare Betänkande blifvit vid votering med en röst afslaget, hvilket här - 4l2 Den 12 Mars e. m. rört deraf, att åtskillige af RiksdagsFullmägtige från småstäderne redan från Stockholm afrest. Emedlertid lärer BorgareStåndet, genom inbjudning från BondeStåndet och en sjuk Ledamots uppkomst denna afton, komma i tillfälle att frångå nyssnämnde beslut. Då nu fråga om lindring i denna tunga väcktes redan 1809, Ridderskapet och Adeln afsade sig de fleste af deras företrädesrättigheter, tror jag, att tiden måtte vara inne att verkställighet af denna lindring inträder, och jag är öfvertygad, alt Ridderskapet och Adeln, som så ofta sjelf gjort uppoffringar, nu icke lägger hinder i vägen för, utan säkrare bereder följden af en generel reglering i detta afseende, derigenom att Ståndet bifaller den nu föreslagne piovisionella jemkningen. Herr Riberij Carl Wilhelm: Jag har ej reserverat mig emot någon annan del af Utskottens betänkande, än den, som innefattar förslag till en provisionel jemkning i slädernes Båtsmanshåll för tiden emellan denna och nästkommande Riksdag. Lika litet, som jag af Utskottets pluralitet blifvit öfvertygad om Förslagets rigtighet, lika litet har hvad Friherre Cederström nu yttrat inverkat på mig.
I fall detta sätt, att genom Den 5 JanuariL 335 en Comité söka verkställa i frågavarande Inrättning, skulle gillas, tror jag, att Comitéen kunde få sig uppdragit: 1) Att besörja det ett nödigt antal Vagnar förfärdigades, med tillhörande Anspann, så att, på vägen emellan Stockholm oell Götheborg öfver Westerås, Örebro, Mariestad och Wenersborg, alltid tvenne Vagnar i veckan afgå och återkomma, hvilket kan verkställas oafbrutet med 4 stycken samt en i Reserve. 2) Att Vagnarne på det sätt inrättas, att, dragne af 5 Hästar, tre i bredd vid Vagnen och tvenne förelöpare, beqvämligt rum i dem finnes för 4 Personer och ett lika antal utanpå, samt plats för paketer och kappsäckar i lador, på'taket och i hängkassar. Ritning på en sådan vagn skall upprättas, om så fordras. 3) Böra några af Comiteens Ledamöter under resor utefter vägen emellan Stockholm och Götheborg, bestämma ombyts-ställena, upprätta Contracter om vagnarnes transporterande mellan dem , gifva Förslag på tiderna då Vagnarna på hvarje ställe skola inträffa, samt köpa Hästar och sätta dem på utfodring, der icke Contracter kunnat uppgöras. Vidare böra dessa Comitéens Ledamöter utse Contracterna om Nattlägersställen, der Resande, enligt upprättade Taxor, på de utsatte tiderne kunna få sina behofver, samt organisera ForvagnsContoir i Städerna, der saker och paketer till transporterande emellan dem kunna inlemnas och Resande anteckna sig. 336 Den 5 Jannar ii. 4) Utarbeta sedermera Comiterade ett Reglemente öfver allt hvad som hörer till Inrättningen, med bifogade Taxor och Förhållnings-reglor, hvilket Kongl. Majrts Nådiga gillande underställes, hvarefter det tryckes i 8:o format och häftadt utdelas till alla, som med Forvagns-inrättningarne hafva att bestyra, samt hålles på hvarje ForvagnsContoir och Oinbytsställe, de Resande, som vilja köpa det, tillhanda.
•— hvarom jag således ånyo anhåller. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n och dels afslag derå, samt antagande af 1 § uti den af K M. föreslagna förordningen, framstäldes propos. först å bifall till §:n, Den 24 Mars f. tu. 327 dervid svarades starka nej, blandade med flere ja, samt sedermera på afslag å §:n och antagande af § 1 i K. M:s förslag, hvilken sednare propos. besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Hermelin: Jag hemställer, att R. o. Adis beslut måtte kommuniceras MedStånden. Gr. Sparre: Jag vill visserligen icke motsätta mig, att R. o. Ad:s mening må blifva bekant för de öfriga Stånden; men som det förr ej varit vanligt, att ett Si and genast meddelar MedStånden sitt beslut, liksom för att gifva deni en ledning, då Utsk:t vid frågans öfvervägande alltid fäster afs:de vid hvarje Stånds beslut, i den mån Utsk:t anser det kunna vara lämpiigt, vågar jag anhålla om afslag å Frih. Hermelins förslag. Frih. Hermelin: Då mitt förslag tyckes röna motstånd, öfverlemnar jag till Hr Gr:ns o. Landtm:s samt R. o. Ad:s pröfning, huruvida något afs:de bör fästas vid mitt yrkande eller ej. Efter framstäld samt med blandade ja och nej besvarad propos. å bifall till det af Frih. Hermelin nu väckta förslaget, gjordes propos. om afslag derå, och då dervid svarades mångå ja, jemte åtskilliga nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. § 2. Hr Dalman: Då frågan om lagstiftning ang:de försök till brott i allmänhet befinner sig i ofullständigt skick, och då denna fråga verkligen erfordrar en annan afhandling i lagen, anser jag det icke vara tillrådligt, att i afs:de på denna punkt nu göra några bestämmelser.
Afkastningen af den sålunda vattnade delen af ängen har varit mycket god och mer än tillräckligt ådagalagt den stora vinst för landet, som skulle uppkomma genom att mera allmänt, än nu är fallet, anställa ängsvattningar på de talrika orter, som dertill lämpa sig i vårt land. Å den under Ultuna lydande utgården Graneberg har skogen indelats till hundraårigt omlopp. De vid Ultuna anlagde, Eders Kongl. Maj:t och Kronan tillhörige stam-holiänderi af Ayreshire-race och stam-schäferi af Elek - 12 toraloch Nazer-race, hafva med fortfarande omsorg skötts och vårdats samt visat god trefnad. Utom holländeriets stam, som utgöres af 20 kor och 2 tjurar, äger institutet 16 st, kor, 26 st. tjurkaifvar och 26 st. qvigor af ren och oblandad Ayreshire-race. På auktion hafva försålts och från institutet afgått 41 st. ungtjurar, 6 st. qvigor, som kommit till olika delar af landet. Med det erhållna statsanslaget, 25,000 R:dr Banko, till ladugårdsoch mejeribyggnader vid Ultuna hafva dessa byggnader blifvit uppförda. Den förra byggnaden af gråsten är redan till sitt ändamål begagnad. Den är ljus, varm och beqväm, samt rymmer 144 kreatur. Mejeribyggnaden, uppförd af tegel, blir äfven snart inredd. Ladugårdsskötsel och mjölkhushållningen kunna således hädanefter vid institutet bedrifvas på ett rationelt sätt, samt derigenom befordra utbredning af kännedom och insigter uti hit hörande delar af landthushållningen. Åtta nya jordtorp hafva blifvit anlagda och bebyggda vid institutet.
Förmyndares frikallande, om, från pligten att öka Myndlingars Capital; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. ii3a. Förmånsrätt, om upphörande af Föreskrifterna om, i fast Egendom för Barnaarf; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1180. Förmälning, om kostnadernas bestridande vid H. K. H. Förordningen, om ändring af 4 §• iKgl., d. 3o Sept. 1812; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. i85q. Förskott till kostnader vid Chartae-SigillatasHvit-Stämpling, s. 435. — •— till expenser, s. 436. — från Läns-Ränterierne, ollqviderade, s. 18, J9- Stats-Contoirets förklaring deröfver, s. 3i, 32. Förvaltningen af Sjöärenderna , om upphörande af; Motion, rem. lili Stats-Utskottet, s. 1226. i4oj G. Garfveri - tillverkning efter Engelska methoden, om uppmuntran af; Motion, rem. till Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskottet, s. 1269. Gellivare Jernmalmsberg i Luleå Lappmark, om öppnande af en Gommunication med; Motion, rem. tili Allm, Besvärsoell Ekonomi-Utskottet, s. 1262. Gesäller, samt permitterade Soldater och Båtsmän, om Pass åt kringvandrande; Motion, rem. till Allm.
Delta hörer till en annan lagstiftning, och i samma stund man blandar ihop dessa lagstiftningar, i samma stund uppkommer villervalla. Det är något fasligt enkelt och naturligt, alt den skyldighet, som socknarne hittills haft sedan år 1788 att underhålla sina fattiga mot rättighet alt vägra inflyttning, måste förändras; ty denna rättighet öfverensstämmer icke med vårt närvar, statsskick och mäste således upphöra samt leda till en annan författning. Då nu denna nya författning om några dagar eller möjligen i nästa plenum torde komma tilt öfverläggning, så är tids nog att tala derom. Ku måste herrarne medgifva, säger man, alt om barnen icke hafva föda och kläder, så komma de icke till skolan, och således då de skola komma i skolan, så hör det till saken att skaffa dem mat och kläder; men sådant måste afgöras genom den lagstiftning, som angår fattigvården, ty det är fattigvård och icke skolvård. Jag kan icke annat än förnya min begäran att morn., såsom helt och hållet öfverflödigt, måtte uteslutas. Det är för denna författning alldeles främmande äfvensom för ämnet. Hr Ribbing, Bengt: Skall man utgå från den princip, som Frih. Cederström påyrkat, så kommer man derhän, att man hvarken skall besluta skolhus eller lärare, utan helt enkelt säga att så och så mycket skola alla lära och kunna. Jag tror deremot att det är högst nödvändigt att tänka sig föi', huru så väl den fattiges som den förmögnes barn skola kunna få åtnjuta den undervisning, som i skolan meddelas. Hvad beskattningen angar, så skulle jag anse äfven denna frågas afgörande vara nödvändig, alldenstund Konungen, såvida han sanctionerar R. Sits beslut, kommer att utfärda en författning i öfverensstämmelse dermed. Skulle det vara något ideuua författning, som stöde i motsats till den blifvande för - Den 17 Februari f. in. 335 fattningen om fattigvården, så är Konungen naturligtvis i tillfälle att lämpa denna författning derefter och gö'r det ockvå säkert. Derföre skulle jag tro, alt intet hinder möter för att fortsätta pröfningen af denna § i den följd som momme hafva.
Dessutom skall stämpeln annulleras genom en lämplig påteckning. 2:o Domare, eller andre, hvilka i och för deras tjenstebefattning emottaga skrifter och handlingar, höra, vid det i 16 § stadgade ansvar, tillse, att ingifna handlingar äro rigtigt försedda med stämpel och stämplarne annullerade på sätt nästförestående moment föreskrifter; men i händelse sådant af part uraktlåtes, bör den embetseller tjensteman, sorn bandlingarne emotlager, besörja fullgörandet häraf, emot rättighet att för besväret dermed, för hvarje sädan stämpel beräkna sig 5 öre, hvilka jemte lösen tecknas å handlingen; dock må denna ersättning ej beräknas för flere stämplar, än det minsta antal, som för handlingen erfordras. På utgående expeditioner åligger det expeditions-hafvanden att, ulan särskild godtgörelse, annullera stämpeln. 3:o När lill en handling, som med stämpel skall förses, fordras ett större belopp deraf, än en stämpel innehåller, må till dess fulla utgörande tvänne eller flere stämplar begagnas. Om flere dokumenter skrifvas på samma ark, förses detta med stämpel till så stort belopp, som skulle erfordras, i händelse hvarje handling vore å särskildt ark skrifven. 4:o Der slämpelbeloppet är bestämdt efter procent och utfaller i sådant tal, hvarå stämpel ej finnes eller hvarå flera stämplar å mindre värdem ej kunna sammanjemkas, skal! stämpel å det högre värde, som är sagde tal närmast, begagnas. 5:o Om högre stämpel, än föreskrifvet är, af enskild person frivilligt begagnas, ege åtal derå ej rum. 6:o Då sak-egare tillätes att, jemlikt 14 kap. 4 § Rättegångs-Balken, uti Kongl.