Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När Hauchs lärostol i estetik blev ledig 1872, var det inte tal om att GB skulle få tillträda den, trots att han var den som stod närmast till. Först år 1902 blev han titulärprofessor. – Brandes ungdomsbrev till Magdalene Thoresen finns i Oslo UB, hennes brev till honom i Brandesarkivet i Köpenhamn. Om Ina Lange jmf not 63. Besöket hos E. Brandes ägde rum den 23 nov. – Kielland utgav 1886 romanen Sne och lustspelet Tre Par. – Tor Hedbergs roman Johannes Karr hade utkommit 1885. Skådespelerskan Betty Borchsenius (1850–1890) spelade ingenueroller i naturalistiska stycken. Hon hade tidigare varit gift med förf. Otto Borchsenius, som VB kände (se ovan s. 33). Josephine Eckardt, f. Thorberg (1839–1906) var skådespelerska och fick oftast roller som konverserande världsdam. Fru Eckardt ägnas en egen betraktelse i Tilskueren, febr. 1886. Den egenskap som gör hennes ”Damer” till så god konst, skriver A. Aumont där, är den självsäkerhet med vilken hon tolkar dem, men skall hon spela varma unga kvinnor, blir hennes figurer bleka och utan helhet. Ibsens skådespel Rosmersholm kom ut 1886. – ”Salig fruen tok dem,” är slutorden i dramat, uttalade av hushållerskan sedan huvudpersonerna kastat sig i kvarnforsen. – ”denna beundransvärda kvinnofigur” – Hela passagen från ”Jag har just slutat” till ”Resignation? Aldrig.” är förstreckad i kanten. Den 11 dec. var den dag VB beslutat att resa hem. Den 22 nov. står det i almanackan: Efter middagen var G. Brandes här, jag var inte enkel, uppriktig och naturlig, som jag borde ha varit. Han är så mensklig. Jag tror att man ovillkorligen måste komma att hålla af honom strax man blir bekant, men jag undrar hur han sedan är. Hvarför falla alla ifrån? Inte alla. Nu var jag dum. – bagatellpjesen Om Janne Bruzelius i Budkaflen se not 48.
Ständers derom i underdånighet gjorde anhållan, blifvit af Kongl, Maj:st i Nåder förordnad och fått sig uppdragit, att berörde arbete, jemte öfverseende af CiviKLagen, veikställa. 320 Lag-Ulskottets Betänkanden, Deremot har Utskottet trott sig Inse, att de uti io:de och utte Moinenterne af Kongl. Förklaringen den 2 3:dje Martti 1807 stadgade tvångsmedel, hvarigenom den, som är motsträfvig att undergå uppenbar Kyrkoplikt eller dervid nekar att, på sätt uti Kyrko-Lagen stadgas, afbedja inför Gud och Församlingen det brott, hvarföre han är Lagligen dömd, skall förmås till fullgörande deraf, icke lämpligen böra användas. Utskottet har ansett, att andamålet ined Kyrkoplikten icke blon är missgärningsmannens förödmjukande inför Allmänheten, utan att han jemväl skall förödmjuka sig inför Gud, och att han må vinna försoning med Församlingen samt erhålla tillgift för sine begång ne fel; Och enär detta ändamål förutsätter, det brottslingen icke allenast skall Vara, utan ock erkänna, det han är ångerfull och botfärdig, samt, förr än sådant skett, Presten icke kan, i kraft af sitt Embete, tillsäga brottslingen en sådan tillgift, har Utskottet funnit, att då denne är så förhärdad, det han förnekar det brott, hvartill han, enligt verldsliga Lagen, ansetts förvunnen och derföre straff undergått, samt han förkastar den för honom öppen stående utväg att vinna försoning och förlåtelse, en sådan väl icke bör erhålla absolution, men att han dock icke genom yttre våld bör tvinga9 till ett erkännande, som han ej frivilligt, på grund af egen inre Öfvertygelse, vili lemna, utan att nämnde person i sådant fall bör stängas från Församlingens gemenskap och från åtnjutandet af Nådemedlen, samt lemnäs till egit eftersinnande af dess belägenhet.
St:s rättvisa att pröfva, om en propos., gjord af K. M., icke i afsigt att i minsta mån förorsaka något lidan - Den 26 Maj £ m. 129 Hände, om denna propos. skulle i något enda fall för ett sådant resultat rättvisligen kunna åberopas, eller 'erhålla en riktning till lidande för en hel class af embetsman. Skälet tycktes mig vara, att, då realisationen föregått, de skulle erhålla ett mynt, som icke fluetuerar. Jag önskar realisationen, och jag skall, då denna fråga förekommer, visserligen icke underlåta att med allt det allvar, hvaraf jag är mäg1ig, understödja den, såvida den har till föremål Nationens trefnad; men jag älskar icke chimeriska och illusoriska föreställningar samt förstår icke, då embetsmannen efter realisationen icke erhåller ett öre mer eller ett öre mindre än förut, jag förstår icke, säger jag, med hvilken illusion man skall kunna tillfredsställa honom vid den förlust, han nödgas lida, då man säger honom: Ni får i silfver icke mera än jemnt motsvarande, hvad ni haft i sedlar; men för ombytet måste ni förlora en del af hvad ni förut hade. Beträffande åter 2:dra punkten, eller frågan om öfverskotten, klandrar jag icke Utsk. derför, att det, sin öfvertygelse likmätigt, gjort ett tillstyrkande sådant som detta; men då jag anser högst angeläget, att B.. St. bevara deras pröfningsrätt, ang:de det företräde, Utsk. ger åt Riksg.cor,t:s behof framför de statsbehof, som nu äro i fråga, en pröfning, som icke kan uppstå, förrän alla de särskilda statsanslagen äro granskade, ty det är först då, som jemnförligheten kan anställas emellan vardet af Riksg.contts behof och värdet af statsverkets behof; hvarförutan mig äfven synes, att frågan om öfverskottens undantagande från Ständernas disposition icke heller bör eller kan pröfvas, förrän vid slutlig granskning af inkomst-betänk, det visar sig, 0111 inkomsterna befinnas sådana, att undantaget må kunna äga rum.
» Kapa bort det alltsammans, » säger han på sitt skämtsamma sätt, » så jag får komma härifrån bara. » Men bitterheten låg och grodde därinne, då han talade om de sina hemma, som » motat ut » honom som en liten pojke. Sen hade han skrifvit bref på bréf och en gång skickat pengar till dem samt genom posten hört, att de blifvit lyftade, men aldrig fått en rad till svar. Nu har vår unga flicka att hviska några ord till en döende lungsiktig och en kräftsjuk, hvars hela ansikte är förstördt och som lider förfärligt. Den där unge gossen däremot, som sitter på- klädd vid kolelden och blott längtar att få komma ombord igen, ser ju alldeles frisk ut. » Mina lungor bli alldeles bra, bara jag kommer till ett sydligare klimat, det tror doktorn också, » säger han helt glädjestrålande. Han har ett så vekt, nästan kvinnligt uttryck denne yngling. Men svag har han varit, glömt sin fars förmaningar, då han kommit till hamnarna med guld i fickorna, och nu är hans hälsa i förtid bruten. Efter att ha sagt farväl åt en gammal isländare, som med synbar belåtenhet visat oss sin » hustru »: ett etui för sysaker, som någon vänlig norska arbetat åt honom till jul, stanna vi vid ännu en hufvudgärd. » Hvilket stilla, fridfullt uttryck öfver det ansiktet, » tänker jag genast. Jag märker då ej, att mannen är blind, ty de stora, blå ögonen äro fortfarande helt klara. Äfven där möter oss ett inre ljus, som gått upp under de tre och ett hälft års natt,hvari denne sjöman legat å hospital, långt borta från hem och fädernesland. Minnen från hans barndoms dagar draga säkert förbi hans inre syn, då han hör, att äfven jag sett de stora, majestätiska skogarne i Norrland, varit till Avasaksa, vid hvars fot han som liten pilt lärde sig tala på finska. — I lan var nu ej mer än 26 år, — men hvad behöfde han de strumpor, hvilka till julen som gåfva från Sverige fallit på hans lott. Han var ju lam i hela kroppen, dock så att benen genom tyngder måste hållas utsträckta.
Den å f. d. 4:<ie hufvud-titeln (sjöförsvaret) i 1840 års riksbufvudbök först uppkomne brist af 70» r:dr härleder sig derifrån, att, då den bespa - 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 206. ring, som för nämnde år uppstod genom Stats-rådets då förändrade organisation, borde till Riksgälds-kontoret inlevereras, mot det att nämnde verk bestred de för samma år belöpande kostnaderne för den nja organisationen, Statskontoret, som redan till Förvaltningen af Sjöärendena öfverlemnat årets hela anslag för sjöförsvaret, sedermera, vid riks-bokslutet, anmärkt nämnde belopp, såsom varande af beskaffenhet att, utaf ofvanförde anledning, böra till Riksgälds-kontoret aflemnas och fördenskull derefter intagit detsamma i liqviden om årets öfverskotter och besparingar och sålunda öfver detsamma med Riksgälds-kontoret liqviderat, men deremot anmodat Förvaltningen af sjöärendena att summan till statsverket ålerleverera» Vid den, skriftvexling, som härigenom uppstod, har Förvaltningen likväl mot beräkningen gjort anmärkning, utan att förhållandet ännu hunnit blifva fullständigt ulredt eller kunnat till ersättning utaf något sednare års anslag för nuvarande femte h ufv u d-titeln förän led a» Bristen å f. d. yide hufvud-titeln, innehållande anslagen för pensionsstaterne, har uppkommit genom utbetalning af en, redan under föregående år anordnad, men, såsom längre tid outtagen, derefter återdebiterad post af 18 r:dr, till hvilket belopps uppbärande likväl rättighet förefunnits. F. d. io:de hufvud-titelns brist, i,i4.9 r;dr 11 sk. 6 r:st, har uppstått genom otillräckligheten af det vid i835 års riksdag å hufvud-titeln uppförda anslaget till ersättning åt läroverken för mistningen af den upphörda d jekne penni nge-afgil ten.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, synes vål, som skulle hamnen vid Degerhamn fordra ett skyndsamt och med betydliga kostnader förenadt iståndsåttande, om den af Lowerts Alun-Bruks-egarne till den erforderlige Skifferns afhemtande, med någon fördel, skall kunna begagnas, samt att Disponenterne af Verket alltså icke saknat anledning till deras nu i underdånighet gjorde framställning; men som det bevis om hamnens beskaffenhet, hvilket Disponenterne åberopat, i förevarande fall, icke kan anses tillfyllestgörande, och ej eller år utredt, huruvida egarne till det i Lowerts grannskap varande nya Alun-Verket kunna vara något ansvar underkastade, för det de, genom kallsyrornes utstjelpande i Sjön, vållat uppgrundningen vid Degerhamn, finner Stats-Utskottet, i sakens Stats-Utskotlets Betänkanden. g6S så beskaffade skick, sig icke kunna lernna annat tillstyrkande, ån att Riksens Högloft Stander måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täck tes Kgl. Majit, genotn dertill utsedde skicklige och ovåldige personer, i Nåder låta på stället undersöka forhållandet i omformåldte omständigheter, samt derefter och sedan Kgl. Kammaroch Bergs-Collegierna fått tillfälle att ofver ämnet sig utlåta, taga under Nådig profning, om och i hvad mån de nu hegärde frihets åren, i jemförelse till ofvanberorde kostnader, måga Lowerts Bruks-egare beviljas; Hvilket till Riksens Högloft Ständers närmare bepröfvande vördsammeligen ofverlemnas. Stockholm den 22 Maji 1823. NiO 170* Ankom don Maji 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Remiss uppå Hårads-Skrifvaren Rydings underdåniga ansökning, om utbekommande af innehållen Mantals-skrifnings - provision.
Alands haf till Ilangöudd och Löpertö. , K. Vestra delen af Finska viken, från Hangö udd till Orrengrund. „ L (i 2 delar). Ostra delen af dito, från Orrengrund och Hogland till St. Petersburg. Dagö och Ösel med närliggande del af Estland. „ N. Rigiska viken med ) „ O. Kurlands kust till Libau.j , P. Memels bugt, ifrån Libau till Brusterort. „ Q. Danzig-buglen, ifrån Brusterort till Rixehoft. „ B. Pomerska kusten samt) , S. Bornholm. j „ T. Meklenburgs bugt med ingången till Belterne. , U. Södra delen af Belterne. , V. Norra delen af dito. , X. Insjöärne Mälaren och Hjelmaren. „ o. Gefle bugt ifrån Öregrund till Hudiksvall. Beskrifningar : Östersjön samt Finska viken. Samma arbete på Tyska. Bohus-bugten och Kattegatt. Norrska kusten från Trondhiem till Svinesund. Förteckning a de till Sveriges sjö-atlas hörande chartor och beskrifningar. (I Augusti månad Sr 1844.) 1 st. Titelblad. Generella Chartor: N:o 11. Nordsjön (ny under arbete). „ 19. Brittiska öarne. Spanska sjön med Engelska canalen, Franska bugten m. m. „ 29. Vestra delen af Medelhafvet. „ 30. Medlersta dito med Adriatiska hafvet och Archipelagen. „ 31. Östra dito med Marmora, Svarta och Azofska håfven. Pass-Chartor : N:o 4. BotLen-viken (nyligen rctoucherad). , 5. Botten-hafvet. , 6. Finska viken. „ 7. Norra delen af Östersjön. , 8. Sydöstra af dito. , 9. Sydvestra af dito med Sundet och Belterua. „ 10. Kattegatt och Bohus-bugten (nyligen retoucherad och betydligt rättad). „ 12. a. Norriges kust från Trondhiem lill Lofoten. „ 12.
Slats-Ilådet och Chefen för Landtförsvarsdepartementet von Hohenhausen, föredrog i underdånighet följande med regleringen af utgifterna under riks-statens 4:de hufvudtitel gemenskap egande ärenden, nemligen: l:o De från Krigs-kollegium inkomna underdåniga Stats-reqvisitionsförslag, jemte utlåtanden, i fråga om de anslag, som för Landtförsvarets dels ständiga och dels tillfälliga behof ansetts vara under tiden för nästblifvande statsreglering erforderliga ; 2:o Chefens för Ingeniör-korpsen afgifna förslag lill bildande af en serskild Ingeniör-trupp; 3:o Sundhets-kollegii underdåniga betänkande angående en i vissa delar förändrad organisation af Fältläkare-korpsen och deraf föranledd reglering af denna korps löner. Majäs Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. 4:o Vederbörande Chefs-embetens af Öfver-kommendanten i Stockholm insända underdåniga framställningar, rörande behofvet af löneförbättring åt de vid här förlagda Regementen af Arméen anställde Prester; 5:o Sekund-chefernas för Lifgardes-regementena till fot, genom Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Chefen för Lifgardes-brigaden, inkomna underdåniga framställningar om dels tillökning af regementenas under-officerarepersonal och dels löneanslag åt en musik-direktör vid hvartdera regementet; 6:0 Hans Kongl. Höghet Kronprinsens, i dess egenskap af General-Fälttygmästare och Chef för Artilleriet, afgifna underdåniga förslag till åtskilliga förändringar uti Artilleriets organisation, jemte framställning om förbättrade löner för herdi och handtverkarepersonal vid delta vapen; samt 7:o Militär-befälhafvarens på Gottland underdåniga framställningar om dels löneförbättringar åt Batteri-cheferne och Civil-personalen samt löner för ett tillökadt antal under-officerare och korporaler vid Gottlands National-beväring, dels ock anslag till lega af hästar till anspann för samma Beväringsartilleri; och afgaf
Erika. för ädlare intryck, som ni nu tycks låta märka, Birger, ... ehuru jag ofta hört mången vacker tanJag hade inte trott, att er själ skulle vara öppen delsernas skola, fastän äfventyr och olagligheter va ke utgå från er mun. Men de många oriktiga handlingar, eller, rent ut sagt, det myckna onda, hvartill ni låtit begagna er, har inte kunnat annat än förta det goda, jag möjligtvis velat tilltro er. Birger. mycket ondt! och ändå, har jag, otaliga gånedra gerningar jag har dervid ofta velat bryDet är sant, ... jag har låtit begagna mig till ger med vörduad och beundran gett akt på er och ta de fjettrar som fängsla mig vid lasten, och börväg; men mina krafter ensamt äro för svaga, att Erika, ni är så upphöjd öfver andra qvinnor så ståndaktig i edra försakelser Ni är den ja en ny vandring på dygdens och rättfärdighetens upprycka själen ur det djup, hvari den sjunkit. Ni enda, som skulle kunna hjelpa mig (Erika sybriela då jag hört er lära henne bedja nes förskräckt) Då jag sett edra omsorger om Gaeller obemärkt, hört er sjelf läsa Guds ord: ofta har jag då önskat mig kunna läsa och bedja med samma andakt och uppbyggelse som ni. Erika. Hvarföre skulle ni inte kunna det Birger 12 Om ni oftare hörde det heliga ordet, blefve ni förtrogen dermed. Ni skulle finna kraft till det goda både hjerta och sinne. och stöd emot frestelsen. Det vore välgörande för Birger. nom mig sjelf, genom mig ensam, förmår jag inte att göra dem bättre. Erika. redan vackert och Christligt men bönen sen. Det är sant, Birger; och att ni erkänner det, är Mitt hjerta och mitt sinne äro begge onda. Ge den förmår så mycket, genom den väckta föresatBirger. va en annan menniska, en förbättrad menniska, ... om... (med uttrycksfull blick på Erika. Erika. fruktar jag, ni får svårt att vinna seger öfver det onda. Birger. fria, otyglade lefnadssätt, gjort honom hersklysten, mången gång, förfärlig.
Min åsigt är, att det nu förevaride förslaget är öfverhufvud taget godt och bör i hufvudsak antagas, men alt deri erfordras några modifikationer, hvarigenom förslaget ulan alt förlora något af dess välgörande inverkan i allmänhet blifver mindre tryckande för den enskildte näringsidkaren, och ibland dessa modifikationer inlager tidens bestämmande till 6 månader det främsta rummet. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag har redan på f. m. haft äran tillkännagifva, att jag med min röst ämnar understödja de förslag, som åsyfta alt höja priset på bränvin. Men för detta ändamåls upnående vill jag dock icke att man begagnar sådana medel, hvilka, enl. min öfvertygelse icke äro förenliga med sunda, statsekonomiska grundsatser. Bland dessa medel räknar jag den af Utsk. föreslagna inskränkning af bränningstiden. Sedan jag anmält mig, har en talare haft ordet, af hvilken jag är lill det hufvudsakligaste förekommen och kan derföre vara ganska kort i mitt yttrande. Ilär har af en aktad ledamot blifvit anfördt ett skäl, hvilket ännu icke till besvarande uptagits. Han har nemi. ansett ifrågavar:de medel lämpligt, derföre att man derigenom, för att så säga, afvänjer jordbrukaren från bränvinstillverkniog och nödgar landtmannen att ordna sin hushållning sålunda, att han kan umbära drankutfodringen. Jag tillhör ingalunda deras antal, hvilka hysa stort förtroende till drankens nytta såsom foder. Jag är icke heller någon 454 Den 26 April e. m. vän af bränvinstillverkning. Tvärtom. Ulan anspråk på att vara bättre patriot än andra, eller ens ät) någon af vära 36,000 bränvinsbrän nare, har jag sjelf genast nedlagt brännerierna å de egendomar jag tillhandlat mig, och förbjudit mina arrendatorer att bränna, så fort sådant kontraktsenligt kunnat ske. Jag och de hafva hittills deraf funnit oss väl. Vårt jordbruk har, oaktadt denna tvära förändring, gatt framåt.
Men lemnom denna consideration derhän och låtom oss antaga möjligheten deraf, så måtte man väl i alla fall begripa, alt nämnde motion icke innefattar något förslag lill upphäfvande af den lag, som Ständerne för sin del beslutat och Konungen sanctionerat, utan på sin höjd ett supplement dertill; — och ett supplement till cn lag är icke ett upphäfvande af densamma. Nu har Hr von Hartmansdorff tillåtit sig att, på grund af Frih. Tersmedens motion, som blifvit remitterad, föreslå något sådant, som att belt och hållet upphäfva den af begge statsmakterna antagna lagen. Jag tillstår, att detta icke väcker min förundran; men jag kan ej underlåta att lägga vigt på den omständigheten, som ett tecken dertill, att, såsom jag tror, den värde ledamotens och hans vänners inflytande på ärendena måtte med denna åtgärd vara slut. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Icke för alt förena mig med Hr von Hartmansdorff, icke för att framkalla återgång af ett beslut, hvarom här nu icke kan vara fråga, har jag begärt ordet. Min afsigt är blott att fästa mig vid formen för delta ärendes behandling. Antingen måtte Hr von Hartmansdorffs motion vara laglig, eller också var icke Frih. Tersmedens, var icke Gr. Sparres motion laglig. Jag ser icke någon skillnad mellan ett fullkomligt återkallande af en lag, om lag det är, och mellan upphäfvande och förklarande af denna lags särskilda stadganden, i samma stund som man justerat den § af riksdagsbeslutet, som derom handlar. Innan lagen antogs, har den tvifvelsutan blifvit underkastad nödig pröfning. Jag hvarken bestrider eller förordar motionen i sak, jag blott vill uttrycka, alt behandlingen, i afseende på formen, har i högsta grad förundrat mig. Frih. Cederström: Jag begärde ej Frih. Tersmedens motion på bordet, af det enkla skäl, alt den ej angår något annat än giftorätt, och den kan ej genom en blifven lag rubbas, hvad redan före lagens antagande byggda äktenskap beträffar, utan måste denna lag endast angå dem, som hädanefter .hyggås.
Till svar å den Proposition om en ny StängselFörordniirg, sorn Jag, under den 3i Becember sistlidet år, till Eder aflåtit, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, genom underdånig skrifvelse af den 3o sistlidne Julii, förklarat Eder för det närvarande hafva funnit betänkligt, att antaga dé i berörde nådiga Proposition föreslagne hufvudsakliga förändringar i nn gällande Lagstad - D e n 7 J a noa r i i f. iri. stadgänden om Stängsel-skyldigheten; hvadan J alltså i underdånighet anhållit, att pröfningen och deraf följande antagande eljer rcke-antagande af det utarbetade Förslaget till ny SlängsélFörordning måtte få hvila till Rikets Ständers nästa sammanträde, samt att Förslaget emellertid, jemte Högi ste Domstolens deröfver afgifne utlåtande och Lägdom mit Ueens bifogade motiver till 5 Cap. ByggniugaBalken i nva CivilLngFörslaget, måtte på allmän bekostnad tryckas, samt lämpliga antal Exemplar deraf öfverlemnas till Länens HushållsSällskap', för att, genom dessas försorg, komma Allmänheten tillhanda och blifva af densamma kände. Med bifall till hvad ,T sålunda i underdånighet frafhstälit, har jag velät samtycka, alt med pröfningen af ifrågavarande Förslag lill ny StängselFörordning må till nästa Riksdag få anstå; äfvensom .Tåg, i anledning af hvad J derjemte i underdånighet föreslagit, i nåder har förordnat, att 1200 Exemplar af samma Förordnings-Förslag, jemte Högste Domstolens deröfver afgifna utlåtande. LagCommittéens motiver till 5 Cap.
N;o 20, öfver väckt fråga om rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs mjölqvarnar, bifölls; N:o 26, i anledning af väckte frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla broar och vägar, bifölls; N:o 27, öfver väckta motioner, om skjddighet för Säteri-egare och vissa Boställs-innehafvare , alt deltaga i byggnad af Tingshus och Häradsfängelse, återremitterades; JV:o 28, i anledning af väckt fråga om Sigtuna stads förläggande under Erlinghundra Härads-Rätt, bifölls; och N:o 29, öfver väckt motion, om rättighet för invånarne i Kinds Härad af Westergöthland, att få handla med glasvaror, bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Ståts-Utskottets Berättelser: N;o 322, angå^ ende verkställd revision af anslaget till Hennes Maj:t Drottningens kröning, bifölls; N.-j 3a3, angående verkställd revision af omkostnaderne för Högtsalig H. K. Id. Prinsessan Sophia Albertinas begrafning, bifölls; N:o 3a4, angående verkställd granskning af anslaget till Lejonbackens ombyggnad, bifölls; N;o 325, angående verkställd revision af Kongl. Krigs-Collegii med derunder lydande Cassors afgifne redogörelser för år 1831, återremitterades; N:o 341, om verkställd granskning af redogörelsen öfver Finska ersättningsmedlen, bifölls; N:o 34^, om verkställd granskning af Lappmarks Ecclesiastique-Verkets Fond för år 183 r, bifölls; och IS:o 343, angående verkställd granskning af Kongl. Styrelsens öfver fan» gelsena och arbets-inrättningarne i Riket redogörelse för år i83i, bifölls. S. D.
Det rätta är, att hela Allmänningen fredas samfält för Socknen; samt sär en Skogwacktare eller Krigsman — som har ett godt Boställe och är derjem» te handtwärkare. Huggningen bör ste Parkwis efter hwad förr är anfbrdk — och sedan delas askomsten Sockneboerne emellan efter Hemmantalet. Att man hwart 4'.de är kan undanröja de krän som torka i den fredade Parken, det räknar jag wist för nägot betydande undantag ifrätt reglen. Förutan de mänga Skoas-linier, hwilka är» nödiga, dä stogarne stola styckas i mänga betar, sä Tredje Band. 86, 87. har 674 Den 19 September. har delningen äfwen den olägenheten med sig, att virr en 2O a Zv Äbocr finnas i en Socken, sä mäste der blifwa äfwen sä mänga Skogwaktare, dä hwar och en sätt filt stycke att wälda ensamt. Vä efterhand — ben ene efter den andra uthuggit sina smä obetydligs Parker , sä nbdgas den ena Grannen stjäla ifrän den andra — Allt nya oredor, hwilka uppkomma af en illa förstädd nyttjande rätt för hela Samhället. Det är Hemmans - klyfmngar, Storskiften och Enstiften : alla besa oaktadt till en witz grad nyttiga Författningar; likwäl hafwa de i allmänhet wällat förlusten af wära Skogar; all ting har svin i Medicin sin witza dosis. Bäde kolitics, klo,-filter, och Oeconomitte är det afgjordt emot ett Samfunds natur, att willa hafwa all ting enstaka; dä är äfwen sä orimligt att willa frängä en witz allmän och samfält nyttjande rätt j Jord och Ägor — som det wore orimligt att wilja i Societeten spränga alla sammankomster, och göra hwarje man till Eremit; i hushälls-wägcn är det localen som gör denna Rcgclcn ögonskenlig.