Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om denna princip blir använd, så finner en hvar, att ali D c n 3 O c t o b c r f. in. orättvisa måtte upphöra, emedan, med tillämpning deraf, livar oell en kommer att skatta precist efter hvad linn har i inkomst och icke sä klumpvis, sorn Etsk. gått till väga i sin uppgjorda tariff, ett beskattningssätt som kari blifva alltför kännbart. Jag får derföre föreslå återinförande af procentberäkningen vid bestämmandet af bevillningen å embetsnuinnens löner, så alt t. ex. af all inkomst t. o. m. iooo rtdr erlägges i proc., derutöfver t. o. m. 3ooo r:dr i proc., och af inkomst öfver 3ooo r:dr, 3 procent. Jag glömmer ingalunda beslutet alt icke ingå i pröfning af siffran; detta är blott i förbigående ett uttryck af min ide'e. Hufvudsakligen håller jag mig vid principen, att, i utbyte mot hvad Utsk. föreslagit i afseende å tariffen, få procentberäkning införd. Jag har som hastigast gjort en uppsats på de skatter, som Staten drager af embetsoch tjenstemuns löner. Att denna uppsats är ofullständig, torde ursäglas i anseende till den korta liden. En lön t. ex. af 4°° t;i' spanuiål ä 10 rtdr pr t:a motsvarar 4°°o rtdr; af denna lön utgå icke mindre än 3:ne olika beskattningar. Den första, som K. M. och Kronan tager genom s. k, öfvennålskappar, utgörande ungefär 22 t:r 8 k:pr, eller 222 rtdr 24 sk.; den 2tdra som är centonalen, 4° r:^r (s°ui dock nu medgifves skall försvinna); hvartill kommer den tredje eller bevilln. efter den tariff Utsk. föreslagit, utgörande för 4ooo — 120. Således af det nämnda lönebeloppet, sima skatter 38?. rtdr.
Vidare hafva Rikets Ständer ansett det för mäskberedning och bränvinstillverkning från klockan 10 om altonen näst före söneller helgedag lill klockan 10 om altonen å sådan dag stadgade ansvar af, bland annat, böter motsvarande afgiitens dubbla belopp, kunna utan lära mildras till ett med algiften lika bötesbelopp. Dä brättvinslilitorkare kan komma att lida betydlig förlust genom att nödgas lemna maltoch jästbeiedning ulan tillsyn under så lång tid, som från klockan 8 på EåCpedilions-lll.skol.tels Förslag till Hader il. S/a-i/velse, A:o 456. 27 morgonen till klockan 5 0111 altonen å söneller helgedag, halva Rikets Ständer ansett, att tillsyn vid malteller jäslheredning må under nämnda tid vara tillåten. § 53. Enär i de under den sednare tidell utkomnq kriminalförlältningar endast förekomma tvenne arter al frihetsstraff, nemligen straffarbete och fängelse, halva Rikets Ständer, för att bringa ifrågavarande författning i närmare öfverensstämmelse med den öfriga brottmälslagsliflningeh, ansett det i 1 mom. af denna § förekommande straffet, fängelse med arbete, höra ändras lill straffarbete, med afseende å hvilken förändring strafftidens högsta längd äfven blifvit nedsatt från tre lill Ivå är. För den i 2 mom. af denna § om förmälda förbrytelse är straffet alternativt be stämdt till böter efter domarens bepröfvande. För att icke lemna domaren allt för stor latitud vid straffets bestämmande hafva Rikets Ständer ansett ett maximum här böra stadgas; hvadan orden "böter efter domarens bepröfvande" blifvit ändrade lill "högst 200 Riksdalers böter". § 56.
Föregäende Riksdagar hafwa framställt möjligheten af sädana wal, säfom följder af LIectorernL3 klurLllte, dä sädane Personer, ehuru constituerLlls Ledamöter uti Utjkotten, likwäl fortfarit i deras förut updrague Llectors guUitL; men dä allmänna opinionen nu mera ej synes godkänna fortsättningen af denna ? oaxi8, sä fär jag den äran förestä: at om en kllector genom de öfrigas sammanstämmande förtroende hädanefter kallas til UtstottsLedamot, och en sädan ny befattning emottager, han dä genast anses ifrän sin Lommission som Den is Maj. 77 Lic-ctor ffiljd, hwaröfwer jag fär'Utbedja mig Herr Larvns och Landtmarstalkens propositioQ. Lades pä bordet. Herr kefir, upläste följande OictL. men: Fordom wid alla angelägna veputationer eller Utskott/ har det warit brukl-igt at gifwa dem en iustructiou. Wid detta tilfälle skulle det kanske för mycket utdraga pä tiden. Men en wifl plan eller luullameut tyckes likwäl wara t sin ordning at fä aflemna ifrän plena, för at k förwäg uttrycka Riksens Ständers tanka. Hwadan Ständernas bifall sedermera pä Utskottets betänkande alltid skulle snarare winnås. De af Ständets Ledamöter, hwilka erindra sig 1772 ärs Revolution och 1772 ärs Regeringsforms antagande pä Rikssalen den 21 Augusti, lära äfwen päminna sig med hwad för en entbousiLsme samma Regeringsform antogs, och huru lycklig perlocl wi belefwade i 10 a 12 är derefter. — 1772 ärs Regeringsform war skröfwen af L:ne de bästa hufwuden, icke endast r Swerige, utan det ena kanske pä den tiden i hela Europa. Konung m war sjelf patriot. Han hade hemställt til Rådets bifall innan en Swensk Konung fick resa utur sit rike.
— Beträffande åter den tredje Direktören, som, enligt förslaget, skulle komma att specielt öfvervaka tjenstemännen i utöfningen af deras skyldigheter samt leda affärerna i sin helhet, så torde nyttan af en sådan kontrollerande och ledande myndighet kunna medgifvas, utan att man derföre behöfver erkänna nödvändigheten af att, såsom här skett, tillägga densamma en magtfullkomlighet, som, om den skulle missbrukas, lätteligen kan, oaktadt föreskriften om skyldighet för Direktören att hos Fullmägtige anmäla vigtigare förfoganden, leda till Bankens skada samt till stor våda och osäkerhet för de underordnade tjenstemännen, hvilka ovilkorligen måste ställa sig till efterrättelse hvad verkställande Direktören för tillfället behagar, äfven muntligen, föreskrifva. — Direktörs - Banko-Utskottets Memorial N:o 44. 45 arfvodet borde väl ock af Rikets Ständer pä förhand bestämmas och icke, såsom bär föreslås, ställas på en slags entrepenad-auktion, veikstäPd genom Herrar Fullmäg tige, hvilka, då de sjelfva äro valbare, kunna vara personligen intresserade i frågan. — Det beter visserligen i förslaget, att nu gällande aflöningsstat icke får vid regleringen öfverskridas; men det tillägges, att Fullmägtige må under öfvergångsperiodeu ega att derutöfver anvisa för ändamålet nödiga medel, motsvarande beloppet af vid denna riksdag beviljade lönetillökningar. Då man nu icke kan förneka sannolikheten af att denna öfvergångsperiod skall blifva ganska lång och de kostnader, som i följd af den föreslagna regleringen sålunda tillskyndas Banken, komma att uppgå till betydligt belopp, så torde äfven den ekonomiska sidan af saken böra tagas i betraktande. I sammanhang härmed står förslaget att Direktörerne årligen skola väljas. Klart är nemligen, att, så länge årliga val ega rum, skola till den egentliga direktörsplatsen, som kräfver en man, hvilken, utrustad med sällsynta egenskaper, frånträder egna af färer för att odeladt egna tid och krafter åt Bankens tjenst, inga fullt kompetente sökande anmäla sig, såvida icke ett högt arfvode, kanske 25 å 30 tusen R:dr, dertill anslås. Vöre deremot
Många brott sorti Historien kallar för Politiska, måste Domstolen benämna för nesliga. RiksdagsOrdningens 4i §. »åger: ”Tjenst görande StatsMinisträr, StatsRåd, JusfitieRåd, HotCantzler, JustifiseOähtzler, JnstitiasÖmbudsfnan och StatsSecrelerare må ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de hvad hvarje Stånds serskilta ordningar stadga, dertill berättigade äro; i Utskott och val till Utskott# Ledamöter, må icke någon af förenämnde personer deltaga”: Den nya Riddarhusördnihgeri, liksom den förra, har icke ord sorn motsvarar denna §., då den likväl i s2 underrättar ”Electorn att ban ej får i Ufskotf välja annan person, änden sorn till såte och stämma antecknad år.” Riksdags-Ordningen känner endast frenne Riksdagsmannabt-fattningar; den första, att i egenskap af StåndsLedainot deltaga i Ståndet# öifverlåggningar oell beslut in pleno, Det år 23 Den 20 Januarii, denna Riksdagsmannabefattning, som icke får de i RiksdagsOrdningens 4i §. uppräknade perso. ner förnekas den andra befattningen är, att å Ståndets vägnar välja UtskottsLedamöter, det vili såga Electorsbefattningen; och den tredje år att sitta i Riksens Ständers Utskott. I dessa sednare befattningar få ofvannämnda personer icks taga del. Men RiddarlnisOrdningen har dessutom en titel och en befattning, som Grundlagen icke sagt något om den valda Bänkman nen till hvilken af ofvannåninde trenne befattningar skall han hänföras?
Detta behöfver så mycket kraftigare framhållas, som mer än hälften af i synnerhet städernas vuxna kvinnor till följd af för mycket stillasittande, olämplig beklädnad — snörlif, ej nog varm beklädnad af ben och underlif, trånga klädningar — samt otjänlig föda lider af dålig matsmältning med däraf följande förstoppning. Och den, som år efter år dragés med en fördärfvad mage, kan aldrig göra anspråk på att äga en frisk hy. M å därför hvarje förnuftig kvinna från sitt toalettbord bannlysa alla puderaskar, sminkburkar och arkanaflaskor och i stället följa den vises råd: » pröfva hvad din kropp sundt är, och se hvad honom osundt är, det senare gif honom icke », hvilket råd borde med stora bokstäfver uppsättas på väggarne i våra matrum och gästabudssalar. Ä r detta det viktigaste, vi hafva att iakttaga, så finnas dock andra saker, som ej få åsidosättas. V i måste på ett naturenligt sätt vårda hela vår kropp, och härtill hör att ständigt hålla huden i fullt brukbart skick genom ofta förnyade bad eller tvättningar af hela kroppen. Lättast att åstadkomma äro de 18&amp;2 I s. k. Och härmed tro vi oss hafva gifvit några sundhetsregler, hvilkas efterlefvande säkrare än alla skönhetsmedel i världen s k a l l b i d r a g a till erhållandet a f en frisk och vacker hy. Husmoderlig almanack. Mars. Nu är rätta tiden alt koka, torka och bleka det under vintern spunna garnet. — Eftersom målen är farligast i mars månad, låter den husmoder, som genom balkong eller veranda har tillfälle därtill, redan nu vädra och piska stoppade möbler. — Ur rök tagna skinkor gnidas med kli, för att nedrökta ställen må aflägsnas samt fettet hindras drypa, då varmare tider komma. Om rökta medvurstar ingnidas med späck, bibehålla de sig mildare till smaken under sommaren (mögelbildning förekommes genom bestrykning med uppblött salt). — Den s o m har egen hönsgård, är mån om att spara marsäggen till förvaring för vinterbehofvet, ty dessa ägg stå sig bäst.
Riksgålds-Kontoret, som, på grund af 146 § i Banko-Reglementet, eger att Riksgäldsfrån den 1 September det ena året till den 30 Juni det nåstpåföljande i Banken Kontorets råntefritt begagna kreditiv af högst 1,500,000 R:dr R:mt, har inom föreskrifven tid krtdUlvundfått och återbetalt samma kreditiv. § 32. A det, enligt § 147 i Reglementet, till Kongl. Kommers-Kollegium för maKommersnufakturernas och fabrikernas understöd anvisade kreditiv, stort 2,250,000 R:dr, hafva Kollega rånteliqviderna, efter delgifna, vid hvarje halft års slut upprättade liqvidations/ciedlUvräkningar, blifvit behörigen fullgjorda. § 33. Uti granskningen af 1862 års förvaltning utaf den genom 148 § i Banko-Jem-kontorets Reglementet till Jern-Kontoret anvisade kreditivfond, 900,000 R:dr, har ett ombud kreditiv. bland Fullmäktige deltagit; och har någon anmärkning vid berörde granskning, i hvad Banken rörer, icke förekommit. § 34. Jemlikt 2 och 3 momenterna af 172 § i Banko-Reglementet, åro till låneAnslaget till förstråckningar och kreditiv åt Filialbanker anvisade tillhopa . R:dr 10,000,000: —Filial-Banker. men af det i § 30 hår ofvan meddelade sammandrag inhemtas, att det till nämnde föremål nu anvisade belopp utgör endast 9,370,000: — Skillnaden _ R:dr 630,000: — har uppkommit derigenom, att Filialbankerna i Gefle, Christianstad och Blekinge, den sistnämnda under förändrad benämning af Filialbanken i Carlskrona, hvilkas oktrojer gått till ända under nåstlidne och innevarande år, vid erhållande af ny försträckning, återbetalt hvad som öfverskjutit det högsta belopp, hvilket såsom kreditiv nu får meddelas, eller:
Jag hemställer huru det skall kunna upphöra, förr än dessa tjenstemän sättas i den belägenhet, att de icke behöfva gå denna väg. Det blir alltid för länsstyrelsen svårt och nära nog omöjligt att hindra det öfverklagade onda, nemi. del prejerisystem, man är utsatt för från dessa tjenstemäns sida, förr än de blifva lönta i laglig väg. Jag tillstyrker afslag å detta Utsk:s betänk., såvida icke Ståndet skulle vilja öka summan till 10,000 r:dr, ty dessa 6,000 r-.dr, använde i denna väg, skulle jag ause blott som bortkastade penningar. Gr. Mörner: Att en del kronofogdar kunna vara mindre väl lönte, vill jag icke bestrida; men att Ulsk. icke har lemnat någon sådan utredning af saken, att det är möjligt för R. St. att derpå grunda något tillförlitligt omdöme, det vägar jag å andra sidan påstå. Ulsk. säger, att det fått sig meddelad en tabellarisk framställning öfver vissa kronofogdars och häradsskrifvares lönevillkor, enligt hvilken ”det skulle för lönernes fyllande lill 800 r:dr erfordras ett årligt tillskott från statsverket af 21,800 r:dr 8 sk. 9 r:st.; men då, med den speciella kännedom, Ulsk. äger om förhållandet i afseende på inkomsterne vid åtskilliga i tabellen omnämnde fögderier, summan för flere af dem påtagligen beräknats allt för ringa, har Utsk.” etc. Således anser Utsk. den grund, hvarifrån tabellens författare utgår, icke vara någon grund alt bygga på. Den innefattar äfven, efter Ulsk:s tillkännagifvande, oriktiga uppgifter; hvarföre också Utsk., på dessa skäl, icke ansett sig böra tillstyrka ett högre auslagsbelopp än 6,000 r:dr för detta ändamål. Jag kan derföre icke förstå, på hvad grund R. o. Ad. nu skulle kunna komma till en större summa. Alt icke alla kronofogdar äro illa lönie, derpå kan jag händelsevis åberopa några kronofogdars egna utsago. Jag hade äran att vara utsedd till revisor af civilstatens pensionscassa.
St:r beviljas: a) att detta bidrag skall användas uteslutande till Canal-arbetets fullbordande samt segelfartens öppnande till Östersjön, och således hvarken till Motala Mekaniska Verkstad eller andra främmande ändamål. b) att, till säkerhet för Canalbyggnadens fullbordande för det beräknade kostnads-beloppet inom x833 ( 21 ) års utgång, Bolaget, genom ny teckning af Aclieägarne, skall anskaffa och, under åren i83o, i83i, i83a och i833, uti RiksgäldsContoret insätta en summa motsvarande tredjedelen af det bidrag, Staten, under denna Riksdag, till Canalens fullbordan beviljat, af hvilket insättningsbelopp skall inbetalas en fjerdedel inom Junii månads utgång under bvartdera af förenämnde år, c) att, i händelse Canalen ej inom år i833 blifvit med det af Staten lemnade bidrag färdiggjord, det skall åligga Bolaget att, under år x834, densamma med egna tillgångar fullborda, hvartill de af Bolaget, på föreskrifvet sätt, insatte medel skola i första rummet användas, med undantag utaf en tredjedel deraf, hvilken under alla händelser kommer att i RiksgäldsContoret innestå, såsom fond till säkerhet för Canalens framtida underhåll, utan minskning derigenom af den skyldighet, Reglementet af den n April 1810, Art. g morn. 3 stadgar, angående bildandet af ReparationsGassor; och d) att Bolaget för hela det vid denna Riksdag erhållne Lånbiträde skall lemna Rikets Ständer rättighet, att genast taga första inteckningssäkerhet uti CanalVerkct, dess område och ägande fastigheter, Motala Verkstads anläggning dock derunder ej inbegripen, men att, när Bolaget detta vilkor antagit och förbundit sig till uppfyllande af alla öfriga, utaf R, St:r Bolaget gifna föreskrifter, den uti 3:dje Afdelningen af nu gällande Banco-Reglemente, Art. 4 §• J4 s*sta morn. första punkten, nämnde pant-rättighet kommer alt förfalla.
Ant. till Exp. Ut sk. d. 18 Fehr., kl. 2 e. cm. Utlåtande, i anledning af väckt motion , att en Sjö-Officer måtte anställas till biträde vid fortsättningen af framlidne Amiralen af Klints Sjö-ChartieVerk. (U. A.) Med antagande deraf, att Preste-Ståndet, genom bifall till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o io, visat, att Ståndet icke ansåg Staten hafva tillgångar till inköp af den skicklige och allmänt högaktade Amiralen G, af Klints berömda Sjö-Chartae-Verk, har Prosten Gahne, för detta Verks bibehållande åt Staten, uti en inom bemäldte Stånd vackt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, föreslagit: att Pikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anmäla sin underdåniga önskan, att en Sjö-Officer måtte blifva connuenderad att biträda aflidne Amiralen af Klints son, hvilken för närvarande förestår Chartas-Verket; och skulle genom denna åtgärd Chartas-Verkets egare finna sig tillfredsställde, så att försäljning deraf till utländningen icke behöfde ega rum. Utskottet anser emedlertid den sålunda väckte motionen, om än dess remitterande till Utskottet icke hindrats af 56 §. Biksdags-Ordningen, likväl innefatta förslag till en åtgärd, hvars behöflighet Utskottet icke kan bedöma, samt hemställer derföre, att berörde motion måtte få förfalla. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Febr., kl. 2 e. m.
Enligt Utlåtandena N:o 87 och N:o 152. 9:o Sedan, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, att å anslaget till rmdervisnings-anstalter för handel och sjöfart, måtte åter varda uppfördt det för Stockholms navigations-skola förut bestämda årliga belopp, 2,800 r:dr, Utskottet i 1 Afd. af 19 punkten uti Utlåtandet N:o 87, härtill afstyrkt bifall, men derjemte i 2 Afdela. af samma punkt, på anförde skäl, hemställt, att Rikets Ständer ville för innevarande år till bemälde navigations-skola anvisa ett belopp af 2,800 r:dr, hade Utiskottets berörde, i Utlåtandet N:o 152 jemväl vidhållue, framställningar, blifvit af Presteoch Bonde-stånden godkände, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet hafva deremot bifallit Kongl. Maj:ts högstberörde proposition, sistnämnde Riksstånd dock med vilkor, att navigationsskolans direktion genom laga rättegång emot exekutorerne af grosshandlaren Abraham Rydbergs testamente söker göra gällande det anspråk, att ifrågavarande 2,800 rulr årligen böra af Rydbergska testaments-medlen för en navigations-skola i Stockholm utgå; samt anslaget fortfara under den lid, nu skeende Stats-reglering omfattar, så vidt ej under tiden besagde rättegång skulle utfalla till oftanämnde navigations-skolas fördel. Då tvänne Riksstånd sålunda bifallit det af Kongl. Majit för navigations-skolan »•kade anslag och det af Borgare-ståndet vid detsammas beviljande fästade vilkor, Bth. lill R. St.
SDefjutoiu åro förbercbanbe arbeten anbefalla tneb affeenbe blanb annat på ttKårnabe telegraflebningar bels emelian £)fterfunb odj Sdorffa gränfen famt belg emelian 0ianb od) ©mertgcS fafta lanb. sreija ©tats* Sipå ©tatStelegrafftationer Bafma inrättats å fölianbe fladén ncntli» telegraf* ftationcr. gen: Sbedaffog, gilipftab, JfarlSborg, fftoitnebp, Suligarn ocb ©fterfunb, äfmenfom å Sipå 2Barfmet mib @ötcborg, pmartgeitom be optiffa telegra» ferna å SiifetS meftra luft biifmit ftällba i förbinbelfe meb bet Cleftriffa telegrafnätet. spriMt<teie* fpå förflag af telegrafftr>relfen Ifar mebgifmitS inrättanbe af en itp grafftattoner.^ ftationer unber benämning prioat»telegraf Kiia lebttings* Sill lättnab för forreSponbenfen bär emelian nebannåmnba orter, trÄbar. utom ber förut maranbe lebtthtgötråbar, upplagts ptterligare en itp få» bait, nemligen: emelian ©tocffiolin och ©oleborg, birefte utefter meftra jernmägSftambanan, emelian ©toif^olxn och ©unbsmait famt emelian fpernöfanb od).
Inkommen på gården satte Ajax nosen emot marken och sprang till trädgårdsgrinden, och Konrad följde honom, säker att träffa Anna i trädgården. Han hade också icke gått långt, innan han såg henne framför sig; hon gick långsamt med sänkt hufvud, stannade ofta och lutade sig ned, liksom hon sökt någonting i sanden. – Har du tappat något? – frågade Konrad, då han upphunnit henne. Anna rodnade, men svarade ingenting, ty hvad hon sökt var blott de lätta spåren efter en man, hvilken gått framåt sandgången, och dem hon upptäckt; och dessa spår hade hon ansett tillhöra någon annan än Konrad, och nu då hon så väl kunde jemföra dem med hans, var hon öfvertygad derom, ty de djupa breda spår, hvilka Konrads fötter gjorde der hela sulan var aftryckt, liknade icke dessa smala, betydligt mindre och synbarligen efter en mycket böjd fot, ty midt under dem hade sanden blifvit orubbad. Anna gjorde alla dessa anmärkningar med en vildes skarpsinnighet och urskiljning, och svarade tankspridt och oredigt på hvad hennes följeslagare sade. De hade nu nalkats den lilla grinden, hvilken förde ut till skogen. Anna, som hade fattat Konrads arm, kände icke att denna arm trycke hennes till ett hjerta, som slog lika häftigt som hennes eget; hon hade blott instinktlikt följt de hemlighetsfulla spåren i sanden; de hade fört hit, och nu beredde hon sig att vända om. – Vill du icke gå litet längre, Anna? Det är så vackert derute i skogen, – frågade Konrad, som var alltför lycklig att få gå vid Annas sida och känna hennes arm under sin, för att så snart vilja sluta promenaden. – Jo, gerna, – sade Anna glad, som i sjelfva verket icke önskade någonting högre än att om möjligt ännu längre få följa dessa spår, som ingåfvo henne ett så besynnerligt intresse. De båda unga fördjupade sig således i björkdungen och Konrad – som beherrskades af en känsla långt mera bestämd och utvecklad än Annas – var nästan lika tankfull som hon, och båda följde tysta den lilla slingrande gångstigen, hvilken genom skogen förde ut till landsvägen; den gick i tusen bugter mellan tufvor, trädrötter och stora stenar, och ofta måste Konrad trycka
Hr Bildts förmenande att manskapet, jemte denna afgift skulle hålla sig sjelfve med egen kost på kompani-mötena, om dessa anbefalldes, så är det en förvillelse, ty de betala denna afgift just för det de äro befriade ifrån kompani-mötena, och således är det gifvet att om dessa kompanimöten åter infördes, så skulle väl afgiften uphöra. Man har äfven sagt att det är billigt att, om några möten skulle hållas med manskapet, så vore det billigt att K. M. och Kronan dervid beslöte deras underhåll, Detta är visserligen sant, men då det är R. St:r, som hafva anslagen om händer och de icke en gång vilja bevilja hvad sorn behöfvas för de nödvändiga reg:ts-mötena, så att de kunna räcka fjorton dagars tid, utan dessa måste vid somliga Reg:ten inskränkas endast till 10 å 12 dagar, som är nästan detsamma som intet, med afseende på den öfning, som Reg:tene behöfva, så är det en rättighet för K. M. att få denna afgiftssumma i st. f. de möten, för hvilka denna afgift tillförene utgått, och R. St:r böra således icke efterskänka densamma och derigenom betaga K. M. möjligheten att begagna den rätt K. M. obestridligen eger att kunna sammandraga Reg:tene på mötesplatserne under 18 å 20 dygn om året, oberäknadt marschdagarne. Jag får ånyo anhålla om 442 Den 23 Mars e. m. återremiss med afseende på grundsatsen, som är obestridlig, och emedan jag tror ett denna grundsats till stor del blifver bevarad derigenom, att afgiften bibehålles. Propos. till bifall å StatsUtsbs förevända Utlåt, blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande. Frih. Klinckowström begärde votering. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till Hr Frih. Klinckowström om han icke vill afstå från sin anhållan om votering.