Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län; angående yrkad lindring i skjutsningsbesväret vid Ekevirkes forslande; om förklaring och tillägg vid Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1824. rörande ekonomiske hesigtningar å KyrkoherdeBoställen m. m.; om. rättighet för enskilde Jordegare, Byalag och Städers Borgerskap, att, utan hittills bruklige omgångar, anlägga begrafningsplatser; om förvaltningen af enskilte Bolags eller Socknars Spannmåls-magaziner; angående väckte frågor om Arbetscommenderingars upphörande m. m.; om Skärgårdshemmans-egares befrielse från Kronoskjuts; om ett gemensamt mynts antagande; om allmän rättighet till fiske i Kronans vatten i yttre skären; i anledning af väckt fråga om Gästgifvaregårdars anläggande på Wermdön; om förbud emot bränvinstillverkning af spannmål; om afhjelpande af hinder för begagnande af i laga ordning anlagde vägar; om Kronans Den 29 Maji. munderingspersedlars förvarande i Trossbodarne; och om fri kolförsäljning för Tossebo Härads hemmans-egare. f.o Bifall till följande sedan 1823 års Riksdag livilande förslag till ändring i vissa delar af Gruncllagarnej nemligen: 10 §., 37 56 och 81 §§., 56 §. 1 Morn., 56 §. 1 Mom. 2 punkten, jemte tillägg af ett 4 Morn. vid slutet af sistnämnde §., 52 §., 57 §. 2 Mom. 2 punkten, tvenne tillägg vid slutet af 63 §., 64 §. 3 punkten, 65 §. 2 punkten, 73 §. sednare punkten, 75 2 punkten, 79 §. och samma §. 3 punkten Riksdagsordningen; samt uti ingressen, jemte ett tillägg vid slutet af 1 §. 4 Morn., 6 Mom. 2 punkten, 7 Mom. sednare punkten; 1 §., 2 §. 4 Morn., samma Moment, 24 * Den ag Maji. punkten nästföre den sista, 5 §.
Krono-ombudet fick alltså stanna för det af honom gjorda inrop, men han instämdes derefter af en bland Klings närmare anförvandter, Filosofie magistern E. Psilander med påstående om egendomens afträdande till denne i börd, och öfverlät sedermera på Psilander sitt köp. Efter konkursdomens utfärdande, har jag erhållit sysslomännens redovisningsöfver förvaltningen af afträdda boets tillgångar, hvaraf inhemtas: att, efter — 38 — godtgörande af faststäldt underhåll lör gäldenärens hustru och barn, konkursomkostnaderna oell sysslomanna-arfvode, massans tillgångar i fast och lös egendom af alla slag lemnat i nettobehållning en summa af 2,332 R:dr 35 sk. 8 rst. banko; att häraf på huset och tomterna N:ris 190, 191, 192 och 193 belöpt 419 R:dr 19 sk. 8 rst., hvilka tillkommit förste inteckningshafvaren i afräkning på dennes fordran å 700 R:dr 16 sk. 6 rst., i följd hvaraf ringaste tillgång ej funnits för Manufakturdiskonten och samtlige oprioriterade fordringsägare i konkursen. Stockholm af Kongl. Kommerskollegii Advokatliskals-kontor den 27 Februari 1852. Carl Ryd</vist. 11E11 Ä T T E LSI TII.I, RIKETS I1ÖGL0FL. STÄNDER ANGÅENDE ii i \ ii ov i: k ii e t. AK RIKETS STÄNDERS REVISORER. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. ra Till Rikets Högloft.
Herrn satt i sitt rum, tuggande på en cigarr med den halftörada kaffekoppen bredvid sig. Egentligen brukade detta vara den angenämaste stunden på dagen, då man slog sig ned i hans rum och pratade om hvarjehanda. Reaktionen började småningom infinna sig, och en förebrående röst inom honom sade, att han egentligen varit oresonligt häftig nyss, men han tystade ned den med den ursäkten att allt också under dagens lopp förenat sig för att förarga honom. Under en halftimme eller så genomgick han ännu en gång dagens missöden. Hur han kommit för sent till sitt arbetsrum, där hans förman frågat efter honom, hur arbetet hopat sig efter helgdagarna, hur ovanligt förståndsslappa de besökande varit, hur han plågats af dumma frågor, hur en pojke med en öfverraskande lång räkning oväutadt infunnit sig nu i slutet af månaden, medan samtidigt hans gamla f. d. jungfru stod och bad om en ny handräckning för att hjälpa sin älskvärda herre och man på fötter igen, och hur han då i häftigheten snäst till. Det hade egentligen varit ämnadt åt pojken eller principalen eller rättast kanske honom själf, men madamen tog det åt sig, och sedan kunde han ej annat än ångra, att han skrämt det stackars kräket. Han fick en god idé, han skulle bedja sin hustru besöka henne och göra allt godt igen. Han började känna sig välvilligare stämd mot mänskligheten, och när han gick in till hustrun, fanns intet kvar af den uppretade mannens uttryck. Han var van vid att ej längre behöfva göra henne några ursäkter och van vid, att hon med jämnmod tog emot honom några minuter efter, sedan han låtit sitt dåliga lynne öfverfara henne och hemmet. Han fann henne sittande framför brasan, och med ett skämtsamt » sitter du här och svärmar? » slog han sig ned vid henes sida. Hon såg på honom med en lång blick. » Har ditt dåliga lynne nu gått öfver? » » Det är verkligen ej snällt af dig att på- minna mig därom, » sade han, färdig att gå igen. » D u vet, att jag har bekymmer och ledsamheter, och då kan man ej alltid vara glad, och då borde hustrun.
Någon ropar: «Bror skall lyfta lån i morgon.» Plötslig tystnad; alla blickar spörjande fästa på Malm. Han nickar, småler: «Disponibelt; för två veckor.» Rasande jubel, trummande med knytnäfvar, stampande med fötter, ett nytt batteri in, Anna svängd rundt af Pelle, tjocka Josua pirouetterande med sina elefantfötter, Malm sjelf utförande en vild indiandans öfver bord och stolar. Då höres plötsligt Cyréns härliga tenorbaryton: «Här är gudagodt att vara» – Cyrén står vid pianot, gardets fräjdade pianist ackompagnerar honom; såsom en bred, stilla flod klyfva sig de djupa, fylliga, klangfulla brösttonerna fram igenom det frenetiska ljudvimlet. Man sätter sig, man blir tyst, allvarlig, lyssnande. Blott melodien, mjuk, smekande, och rösten, oförliknelig, i afton utan ett grand af skroflighet, stark och full. Sången dalar, som en sol en sommarkväll, dör hän, som ett eko inne i skogarne. Den är borta; det är tyst, som då den första skymningen faller. Cyrén står ännu orörlig; hans fula, röda guttaperkaansigte är också orörligt, uttryckslöst, mörkt. Plötsligt gör han en tvär, afbruten gest, och lutar sig öfver pianot med ansigtet i sina händer. Mannen gråter! Hvarför?! Jo, hans lif är ur led; han vet, att om så eller så länge skola hans vänner, alldeles som förr en gång, sticka en biljett i hans hand och sätta honom på ett emigrantfartyg, och så får han begynna på nytt igen den gamla struggle – for – life i det nya landet, som gatsopare, som konsertsångare, som ditt och som datt, sedan hans hemland icke accepterat honom hvarken till skådespelare, emedan han icke kunde röra sig ledigt på scenen, ej heller som prest, derför att han med förkärlek reste direkt från gillet till nattvardsförrättningen. En paus har uppstått, en minut – en evighet; en engel går genom rummet. Då tutar det i domkyrkan och slår: tolf gånger, midnatt.
Äfven borde jag få göra den anmärkning, att den af Utskottet föreslagne tjuf-stämplingen skulle möjligen kunna gifva anledning till ett nytt slags brott af den aldra rysligaste beskaffenhet. Nidingar skulle nemligen kunna påsätta en oskyldig detta märke, och om han vore en främling på orten, ser jag knappt huru ' han skulle kunna bevisa sin oskuld, och ännu mindre, huru brottslingen, i händelse han om illgerningen blefve öfverbevist, skulle efter Svensk Lag straffas. Jag vågar derföre tillstyrka afslag af Be* tänkandet. Herr Stråle: Då Herr Cederskjöld icke bestrider dödsstraffets nödvändighet, så tror jag att de skäl, han för öfrigt anfört icke äro gällande. Jag delar visst den tankan, att lifs iidsfängelse ar ett olämpligt straff, men då man kan antaga, att den, som stulit trenne gånJ ger, icke står att förbättra, så gifves ej annan bestraffning, än dödsstraff, fängelse eller aepora tation. Deremot kan jag icke gilla den grundsats, att anse friheten af mindre värde än lif* vet, och ännu förledit år hade vi exempel derpå, att en, som var dömd till döden, men blef af Kongl. Maj:t derifrån benådad, i stället för att undergå bestraffning af fyratio pär spö Den si Maji» 35 samt lifstidsfästning, hellre valde dödsstraffet5 hvilket också ä honom verkställdes* Herr af Brinckman, Gustaf : Lagutskottet s Betänkande innehålller trenne särskilta för allmänna säkerheten väsendtliga föremål, hvilka hvar för sig torde böra framställas och gran kas. Det första ar straffets skärpande för tjuf, scm t’ll lifstidsfängelse dömd, derifrån rymmer och å nyo begår lika brott. jag tror visserligen, att hvarje Samfufidi äger gifva sig sådana Lagar, sorn freda det ifrån våld och mistning äf hvarje|Medlems enskildta egendom, Och erfarenheten bevittnar hka säkert, att tjufvar i sednare tider med oförsynt fräckhet och en tilltagsenhet utan like utöfva deras vanart.
Hela skillnaden ligger blott deruti, att de mindre styckena äro loyerade med mera koppar. Således förfaller den värde Talarens anmärkning, och orimligheten står qvar, att nu vilja bestämma, hvad som menas med 1664 års myntfot. En annan fråga har jemväl kommit in i denna discussion, nemligen om slagskatten, sorn en värd Talare ansett höra ingå i myntet. Jag tror, alt det är omöjligt bestämma en slagskatt, som dessutom skulle blifva större på de småpiecerna, än på de stora. Dessutom gäller och antages Speciemynt i all utländsk handel icke efter prägeln, utan efter dess inre värde. Följden skulle då blifva, att detta bedrägeri, om jag så får säga, skulle innan kort förlora all verkan, och myntets sanna värde genast visa sig på Börsen, samt innan kort äfven i de inhemska varuprisen. Då vi således icke tillförene haft någon slagskatt, anhåller jag, att en sådan ej eller hädanefter måtte införas, utan att Staten måtte få Den 19 Oetober f. m. vidkännas denna kostnad, ifall den icke kan af Bankens vinst bestridas. Herr Skogman: Denna första fråga inskränker sig till hvad med En R:dr i silfver bör förstås. Den andra frågan om dess afdelningar och myntets lödighet, hör till en sednare punkt. Då jag föreslog Riksdalerns vigt till 53o^fw Svenska ass i stället för 534|, så var det min afsigt, att ett medeltal måtte antagas af hvad de preglade silfvermynten hittills utgjort. Jag vet väl, att 1664 års myntfot bestämmer samma qvantitet silfver för afdelningen a, som för Riksdaler-stycket; men sedan silfvermyntet infördes på 1770-talet, har utmyntningen skett sä, att skillingsstyckena i sjelfva verket innehållit mindre qvantum silfver, än Riksdalern. Således om man vill bibehålla det nya myntet efter det förhållande, sorn ägt rum efter 1664 års myntfot, så uppkommer en större vigt, än den jag föreslagit; men jag anser nödigt att få detta undanröjdt, för att få det öfverensstämmande med victualievigten, hvilket nu icke sker.
Maj:t måtte täckas,j såsom ersättning för hvad till följd häraf komme att Givil-ledamoten frångå, i Nåder tillägga bemälde Ledamot ett årligt ersättnings-belopp, sorn svarade emot hvad ofvannämnda bötesandelar utgjort i medeltal under de nästförflutna fem åren, 1841 till och med 1845, utgörande, enligt vederbörandes uppgift, 80 R:dr 47 sk. 3 rist Banko; så hade Kongl. Majit, under den 2 sistlidne Februari, funnit godt att, med upphäfvande af hvad hittills i omförmälda hänseende varit stadgadt, i Nåder förklara Civil-ledamoten hos KrigsHof-Rätten icke böra åtnjuta andel i de böter, som af bemälde Hof-Rätt ifrån och med 1847 års ingång Voro eller blefve ådömda, utan att de bötesandelar, som hittills varit honom anslagna, tillfalla Kronan, men att nuvarande Civil-ledamoten, Krigs-Hof-Rättsrådet Gethe, så Linge han Embetet innehade, skulle åtnjuta ersättning med 80 R:dr Banco om året, hvilken ersättning borde tills vidare qvartaliter utgå från besparingarna å Riksstatens Andra HufVudtitel; och hemställde Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern, huruvida icke, då berörda Åttio Rriksdaler torde böra för framtiden uppföras å Allmänna Indragnings-staten under Nionde Hufvudliteln, Kongl. Majit skulle täckas derom göra framställning till Rikets Ständer i den Nådiga Propositionen angående Stats-regleringen. Denna af Stats-Rådets öfriga Ledamöter biträdda hemställan behagade Kongl. Majit Nådigst bitalia. 4 3:0 Att, efter indragning af Borg-Rätterna, Kongl. Maj:t den 18 December 1845 i Nåder förklarat, att ordinarie tjenstemännen och vaktbetjente vid BorgRätterna skulle af allmänna medel åtnjuta ersättning för sådane, genom nämnda indragning, dem frångångna sportelinkomster, hvilka icke förut utgått af anslaget fiir Hofstaten, beräknade i medeltal årligen för Hof-Auditören J. J.
Aflöning en för Rikets Ständers Justitie-ombiiclsman samt den hos honom anställde kanslioch vaktbetjening bör af Riksgälds-kontoret, under sista månaden af hvarje qvartal, utbetalas; skolande lönen för Juslitie-ombudsrnannen, under den tid innevarande riksdags statsreglering kommer att blifva gällande, utgå med Sju tusen R:dr, eller med lika belopp, som Justitic-kanslerns aflöning, enligt sagde statsreglering, utgör; hvaremot Justitieombudsmannen, derest han förut monchar tjenst j.å Rikets stat, är skyldig att den dermed förenade löneinkomst frånträda så länge han uppbar Justitie-ombudsmaus-lönen. Utöfver den fastställda aflöningen egor den Justitieombudsman, som hädanefter tillträder detta embete och dessförinnan icke är i hufvudstaden bosatt, att såsom flyttningshjelp uppbära från Riksgälds-kontoret Ett tusen femhundra R:dr. För ofvanbemälde kanslioch vaktbetjening utgår aflöningen under innevarande år med de belopp, som i hittills gällande reglementes § 190 finnas uppgifne, och från nästkommande års början med följande årliga belopp, nemligen: för Sekreteraren med Tro tusen femhundra R:dr, för hvardera af do Tvänne Kanslisterne med Ett tusen It:dr och för Vaktmästaren med Femhundra R:dr; dock kommer don del af Sekreterare-lönen, som öfverstiger dess förut fastställda belopp 2,500 R:dr, endast att utgå under tiden intill nästa riksdags slut; börande Sekreteraren hos Justitic-ombudsmannen, utan särskild ersättning, jemväl bestrida do göromål, som tillhöra sekreterare-befattningen hos Tryckfrihcts-kommittöen. Bih. till R. St. Derest Justitie-ombudsmannens Sekreterare förut innehar tjenst på rikets stat, skola vid uppbärandet af ofvanberörde aflöning samina vilkor och förbehåll iakttagas, som äro stadgade i afseende på utbetalningen af Justitie-ombudamans-lönen vid enahanda fall. § 187.
2:0 med löneförbättringarne för Rikets Embetsoch Tjenstemän i allmänhet: att de icke få uppbäras af andra än dem, som verklig tjenst göra. 3:o med uppförandet på Stat af de 16,666 R:dr 32 sk., som utgöra skillnaden emellan 120 och 128 sk. cours å de för MinisterStaten ansiag-ne 100,000 R:dr Hamb. B:co: att det belopp årligen som deraf, i följd Betänk a nilen, N:o 335.' 61 af en lägre cours, ej beliöfs användas, bör inga till RiksgäldsContoiret, för att tilläggas öfverskotten på StatsVerkets inkomster. 4:o med beviljandet af det upptagne Förslagsanslaget till Stat och omkostnader för TullVerket; att, sedan organisationen af nämnde Verk finnes fulländad och stadgad, K. M:t i Nåder anbefaller uppgörandet af förslag till aflöningsStater för Verket med derunder lydande tjenstemannapersonal och detsamma R. St:r till pröfning och antagande vid deras nästa sammankomst förelägger. 5:o att blott till nästa Riksdag blifvit beviljad den på Stat uppförde summa 6oo R:dr årligen, till SundhetsColIegii disposition , så väl för underhållet och begagnandet af en Electricitetsmachin , till fattige sjukes kostnadsfrie betjenande, som till arfvode för den dervid anställde läkare samt tjenlige rums anskaffande för appareillens placerande, under vilkor tillika, att SundhetsColleginm fortfarande vakar öfver inrättningens behöriga vidmagthållande och ändamålsenliga användande. 6:o att likaledes, endast till nästa Riksdag, de för Veterinärinrättningen uppförde serskilde summor, utgörande, för Elevers underhåll, hyresmedel för en hage samt till Extra utgifter, tillhopa 2210 R:dr måga fortfarande utbetalas. 7:0 att, som R.
15 ning skall från samtliga ofvannämnda hemman, lägenheter och verk utgå efter samma grunder, som för rättighet att deltaga uti sockenstämmas öfverläggningnr och beslut, enligt Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843, aro stadgade; men att, om frälse-, kronoskattesamt kronohemmans innehafvare besluta, att fjerdingsmansbefattningen bör utöfvas omgångsvis emellan hemmanen, bestyret fortfarande skall dem sjelfve ensamt åligga; och får Utskottet, i den händelse, att Rikets Ständer öfverenskomma om de liittiIs befriade, nu ifrågasatta, hemmans, lägenheters och verks åläggande att i fjerdingsmansbestyret deltaga, vördsamt hemställa: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om dess nådiga bifall dertill, samt om en dermed öfverensstämmande ändring af Kongl. Stadgan den 1 Juni 1850. Beträffande slutligen Riksdagsfullmäktige!! Mäns Månssons framställning derom, att uti 4 mom. af 6 § i Kongl. Stadgan angående fjerdingsmän af den 1 Juni nästlidet år, näst efter orden: »Kronans uppbördsman» skulle tilläggas »eller länsmän», såsom skäl hvartill Mäns Månsson anfört, att, då endast kronofogde ansågs vara kronouppbördsman; men fjerdingsmannen icke af denne utan af läns mannen anlitades att biträda vid indrifning af oliqviderade uppbördsmedel, det skulle kunna inträffa, att fjerdingsmannen ginge i mistning af den honom i nämnde moment tillagda rättighet att för sålunda indrifne medel åtnjuta hälften i uppbördsmannens andel af stadgade stämmoböter; så, enär fjerdingsmannen, oberoende deraf om han af kronofogden eller af länsmannen ett slikt uppdrag erhåller, dock alltid måste anses såsom biträde åt den förre, hvilken för all kronouppbörd ensam ansvarar, finner Utskottet det ifrågaställa tillägget öfverflödigt samt hemställer alltså: att Måns Månssons berörde framställning måtte lemnäs utan af o seende. Stockholm den 13 Februari 1851.
Skrifter, likasom af all annan sorm pch beskaffenhet, äfwen af den, som man kallar Periodisk, de mä bestä i Dagblad, Veckoblad, MänadsSkrifter, Journaler, eller under hwad stags benämning de 1242 Den 2 October. be mä komma: utan annat wilkor för ämnen och inrättning, än att intet inträng derigenom mä ske r nä» gon annans redan förränta uteslutande rätt. 2. Mom. Aila tvid Rättegängar eller i andra allmänna ärenden författade Skriftwärlingar, Hand» lingar, Förklaringar, Ocduktiouer, och Kontra-Dcduk» tioner, Species Facti, Protokoller, Voteringar, Domar och Utslag, chwad de höra till den förflutna tiden, eller till mäl, som hädanefter förekomma och afgöras, ware sig wid Under-Oomstolar, Hof - och l^fwer-Rätter, Kollegier, Konungens Befallningshafwandc, Konsistorier, Exccutions>ställen och andra Publika Werk, utan ätskillnad af mälens egenskap af Civila eller Kriminela. Alla Rcicripter, Instruktioner, Konstitutioner, Reglementen och Privilegier, hwarifrän hälst utfärdade, tillika med alla hö» gre och lägre Rätters, Kollegiers och Cmbetsmäns Embetsbref och Memorialicr. Ändmigen alla SocieteterS och Wcrks samt enffilta Personers Memorialcr, Ansökningar, Projekter, Betänkandcn, Beswär, med Utslag och Swar dcrä.
Ränlorne efter arliga Markegången af de 3i hemman > sä viii sorn af Mjölqvarnen hvilka af alder varit med kohlning och körslor Bruket underlagde och pä samma sätt hädanefter komnio all derifrån blifva oskiljaktiga; samt i 5:te Puncten: att thesse Egendomar , till underd. följe af K. Bref af d. 26:te October lq56 j som ock g.de Funden uti det af R. St:rs SecretaVtskott vid sistlidne Riksdag till bemälte Ryttmästare och Brukspatron utfärdade Upplåtelse-Bref om Norrtelje Factorij dervid förblifva oskiljaktiga och icke ifrån Factoriet abalieneras/' Vid 1772 års Riksdag, anhöll, genom underd. besvär, Ki igsBefälet, att Indelningshafvarne vid Upplands Regemente , Adelsfananoch RoslagsCoropagniet af K. Lif Regementet till Hast, måtte få sine på lön indeldta SkatleKohl i Stockholms Län betalte efter Marke - 5io S t a t s - U t s k o 11 e t s gången, eller på samma sätt som i Upsala Län år 1764 skedt, förvandlade till Spanncmål, och ej förpligta» låta sig nöja med det, den tiden Ortala Brok ock Norrtelje Factori Kronan enskildt tillhörde, stadgade pris af 3 D:r Krpmt för Lästen, emedan, då Markegången på desse Kohl i senare åren uppgått till 10, 11, i2 och i5 D:r K:pmt Lästen, Indelningshafvarnes förlust vöre ansenlig. Underd. utlåtande infordrades häröfver från K:gl. KrigsKammar-och Bergs-Collegierne, af hvilka sistbemälde Collegium åberopade sitt med K. KammarCollegium förut afgifne Memorial i ämnet till R.
Att, till utrönande af detta penninge-värde, borde förfaras sålunda: att, sedan värdet af hvarje särskildt hemman först blifvit bestämdt, alla hemmanens värden sammanräknas och summan deraf delas med summan af hemmantalet efter helt räknadt, då qvoten utvisar penninge-medelvärdet; att, på lika sätt, hemmanens jordeboksoch hemmantals-räntor sammanläggas och, genom summans delning med hemmantalet, medeltalet af räntan för ett helt hemman bestämmes; samt att, genom jemförelse emellan medeltalen af hemmansvärde och ränta, å ena sidan, samt hvarje till ränte-nedsättning anmäldt hemmans värde, å den andra, utrönes beloppet af den ränta, sorn hemmanet rätteligen lior draga, då, om den vid skattläggningen åsätta ränta är högre än det förra, skillnaden utvisar det belopp, för hvilket, vid räntans utgörande, lindring skall tillgodonjutas, hvarvid dock borde iakttagas, att sistnämnde belopp uti intet fall må i detta afseende beräknas högre än den del af hvarje hemmans ränta, som icke utgöres med effektiv rustning, utan med penningar såsom öfverskotts-ränta; 3:o Att uti ofvanberörde värdering och jemförelse borde, så vida det kunde anses med stadgandena i Kongl. Brefvet den 44 Juli 4835 öfverensstämmande, ingå icke allenast ränte-gifvande hemman, utan ock alla andra hemman, hvilkas räntor 6 Kongl. Maj.ts Nåd.
Värjemålsed, om domares skyldighet att med protokollsutdrag förse part, som före dylik eds alläggande hänvisas lill preslerskapet att undervisas - 84- 73- 53,59,69. 13, 18. 95. 32. 47- 98. 12 A. Äktenskap, angående ändring och uppgifvande af derom i 2:dia kapitlet, 2, 5 oell 6 §§ giflermålsbalken stadgade föreskrifter, se Giftermålsbalken. Årfdabalken, om ett tillägg vid 17 kap. r § i afseende å förbud att borttestamentera arfvejord - 37. „ om förändring af 8 kap. 7 §, angående underhåll åt oäkta barn, se Oäkta. >> om förändring af 17 kap. 3 §, angående vederlag för såld arfvejord _ _ _ 65. „ om förtydligande af 12 kap. 7 § 98. STOCKHOLM, f d. Sctultzes Boktryckeri, 184-3. BIHANG TILL vid Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1847 och 1848. SJUNDE SAMLINGEN. 2,1“ Afdelningen: Bagsamt alllmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. ' \ , •• - S~ 1 Lat/- samt Allm. Besvärsoeh EkonomirVtskottens Betänkande, N:o 1. I i\:o 1. Ank. till Exp.-ulsk. d. 29 April, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för Komministrar i Annex-församlingar, att utfärda s. k. begrafningsbevis. Uti ett hos Hederv.
Befallningshafvande njuta skyndsam handräkning äfven till sjelfva Fordringarnes iudrifning, tillförbindas att dessa medel uti LandtBänterierne nedsätta och på enahanda sätt, sorn vid Krono-Uppbörd tillgår, Kongl. Majrts Befallningshafvande derom underrätta,* Hvarefter medlen böra på lika sätt ifrån Bänteriet med omgående post till vederbörande Ämbets-Verk eller Ombudsman afsändas, som då af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derom emottager underrättelse. Beträffande åter de medel, som i fexequtiv väg komma att för enskildes räk - 5x8 Statsutskottets Betiinka.nden. liing uf);)jlin'us af Under-Exccuior, i följd af Allmänna Lagen och särskilde Förfallni agar; så åligger viii Landshöfding, att likmätigt i.a §. i Kongl. Förordningen den 28 Junii 1738, att tillse det dessa fullgöra sin skyldighet; Men då sådant ej kan inbemtas tidigare elier oftare, än af det Diarium, , som hvar tredje Månad hör insändas, och verkställigheten. af Utslaget aler bör följa inom Fjorton dagar i Stad, likmätigt Kongl. Brefvet den i3 Julii, 1770, och 3 Månader på Landet, jemn-, likt Kongl. Förordningen den 11 December 1766, vid påföljd af eget ansvar för medlen, hafva Utskotten ansett sig böra lill ytterligare säkerhet för den enskilde föreslå: