Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet den 11 Februari 1824 blifvit stadgadt om lika hemman, tillhörande Upsala Akademi, och enligt hvilket Consistorium Academicum vore berättigadt, att efter försiggången auktion pröfva de gjorda anbuden, utan att vara ovilkorligen förbundet att fästa sig vid det högsta bland dem, oansedt den derföre erbjudna borgen vore antaglig, och hvilken pröfning borde Akademiens kansler underställas, dels ock att, vid Hospitals-hemmans utarrendering, Serafimer-ordens-gillet egde till pröfning af de gjorde anbuden lika rätt, som Akademiei nes styrelse i anseende till deras hemman. Frågan om de i afseende på utarrendering af Lunds domkyrko-hemman gällande stadgandens tillämpning för Lunds Akademis hemman framställdes sedermera hos Rikets Ständer vid Riksdagen 1844 —1845, då vederbörande Utskott tillstyrkte, att Rikets Ständer skulle anhålla, att Kongl. Majit måtte, sedan rätta förhållandet med den dispositionsrätt, som Lunds Akademi eger öfver de till densamma donerade hemman, blifvit utredt samt i händelse ej deruti något hinder förefunnes, i nåder utfärda sådana stadganden, som motionären åsyftat, inen frågan förföll genom två Riks-slånds afslag å betänkandet. Den förnyades derefter vid nästpåföljde Riksmöte, då Utskottet anförde, att Lunds Akademi blifvit i kraft af Karl XIls donationsbref af år 1666 egare af sine hemman och alt desamma följaktligen icke voro att anse lika med hemman, hvilka slaten besitter med full och fri dispositionsrätt, ulan snarare måste betraktas såsom enskild egendom, i hvars förvaltning lagstiftande, makten icke borde ingripa, hvadan Utskottet ansåg den väckta frågan ligga utom gränsen för Rikets Ständers befattning och förfoganden, samt derföre afstyrkte motionen; och kom Irågan, i anseende till de olika beslut, hvari Riks-stånden stadnade, alvert vid sistnämnde riksdag att förfalla.
Om jag härigenom tagit ett steg, som möjligen utan fel kunnat undvikas; så faller dock detta endast mig sjelf, och icke saken, till last. Svårare är, om jag icke förmått rätt uppskatta och mot hvarannan afväga de vigtiga betänkligheter i saken, hvilka från olika sidor visat sig, och hvarvid jag först fann fråga uppstå, om icke en underdånig hemställning af denna art, såsom stridande mot den af Regeringen följda plan vid lagreformens handhafvande, kunde i förväg betraktas såsom fruktlös. Utom hvad på detta inkast redan är svaradt, har jag trott mig böra taga i betraktande, att om i ett ämne, som kunnat af hvarje medborgare fritt afhandlas och hvaröfver ingen tvekar att efter sitt behag begagna den gällande tryckfriheten, det tillhört mig att äga något närmare kännedom, inflytandet af mitt yttrande dock icke derföre blir större, än dess halt och beskaffenhet må finnas förtjena. Hvad jag i ämnet framställt såsom min egen tanka, är icke sagdt i egenskap af ett råd, sorn jag tillåtit mig att gifva; jag har endast vågat framställa en underdånig önskan, att denna tanka må vid ärendets behandling tagas under nådig pröfning, jemte det jag ådagalagt ett sakförhållande, hvarpå jag trodde uppmärksamheten böra fästas. Det förslag, jag slutligen bifogat, till förändring af Lagberedningens arbetssätt, har troligen mött lika stora betänkligheter, dem jag ej heller kunnat undgå, att förutse. Alla de till denna angelägenhet hörande omsorger har jag lärt mig att betrakta såsom företrädesvis invicklade och bekymmersama; och min afsigt har visserligen icke varit att försvåra dem. Men till min redovisning hörde ovilkorligen alt framlägga förhållandet och det inflytande på arbetets gång, som deraf uppkommer. Jag kunde då ej anse det annorlunda, än såsom pligt, alt först hos Kongl. Majit göra underdånig hemställan i ämnet. IIvad jag i min underdåniga skrifvelse anfört, utvicklar vidare de skäl, jag haft att åberopa. Efter denna inledning öfvergå)’ jag till framställningen af vidtagna åtgärder; och först uti hvad sorn rörer f j a g s k I p n I si g e 11.
Lindahl fotoPRINS EUGENS TAFLA I NORRA LATINLAROVERKET. I Fredrik den femtes kapell synes i fonden denne lefnadsglade k o n u n g s o c h hans drottnings kolossala marmorsarkofager m e d präktiga reliefer, o c h framför dessa stå d e sammetsbeklädda, guldbeslagna kistorna, i täta rader. Längst fram midtför ingången afsticker g e n o m sin enkelhet den i fjol hänsofna drottning Louises ljusa ekkista, hvilken ännu väntar på sitt m a r m o r o m h ö l j e. Man har bredt ett svart sammetstäcke, tätt beströdt m e d gyllene kronor, öfver katafalken, o c h här kvarligga ännu på kungens befallning de förkrympta resterna af de praktfulla kransarne sen begrafningen i fjol, m e d vidfästa band o c h kort m e d inskriptioner. På väggarna å ö m s e sidor o m ingången har man m o t en svart sammetsfond dekorerat m e d d e dyrbara, till väl minst ett femtiotal uppgående, silfvero c h guldkransar samt emblemer, hvilka sändts från landets olika städer o c h föreningar. Det är just i dag, den 7 september, årsdagen af drottning Louises födelsedag, hvilken h o n ännu i fjol fick upplefva i kretsen af sin talrika familj. Och i kapp m e d d e af vinden drifna hvita skyarne på den blå hösthimlen jagar nu ett kungligt extratåg fram öfver mellersta Sjsellands vidsträckta, enformiga slättbygd. Det m e d f ö r samtliga d e furstliga gästerna från Bernstorff, hvilka på denna bemärkelsedag själfva önska nedlägga en frisk blomsterhyllning på drottningens kista. D e n lilla anspråkslösa, rätt täckt vid en flik af den djupblå Roskildefjorden belägna staden har i den anledningen klädt sig till fest. Från snart sagdt hvarje — IDUN 1899. 6 — alla sidor. Ett allmänt frågande efter kungen höres n u i folkhopen — » vores gamle K o n g e » — skall han då icke k o m m a?
Att resa upp din ärestod. Du synts: men verlden väntar mera: Dö i din födslostund, om Du ej lär regera! Ack! fly för smickrets röst; sky blod och vapenljud; Du blir, af segrar, stor; men, genom mildhet, Gud. Prins, se det klot i rymden sväfva, Som gjuter dagens rikedom: Det skådar Dig, det bär Din dom; Prins! blif Dig värdig, eller bäfva! Ännu i dag skall man finna dessa bägge stropher sköna. Icke dess mindre hopar Kellgren jemväl öfver både dem och de tvenne förra en mängd förebråelser; af hvilka en förnuftig nutids-recensent näppligen skulle göra någon annan än den, att en oegentlighet ligger i orden: ”re’n Ödet öfver oss sin bana öppnat har”. Men ej skulle han, som Kellgren, uttrycka sitt ogillande med blotta spörsmålet: ”huru går detta till?” utan begripa, hvad skalden dermed velat säga; som är, att uppöfver oss, der Ödet fortgår på sin oändliga och eljest dunkla bana, låter det denna öppna sig för våra blickar, till en ljusnande utsigt af vår framtid. Ej heller hade han beledsagat verserna Tyst, yra, djerfva hop! J Snillen, vaknen opp! Ur edra grafvar gån vid glansen af ert hopp! med dessa Kellgrens frågor: ”Hvilken är den yra djerfva hopen? huru kan man mana snillen att vakna opp i en tid, då de lyckligen arbeta? huru kan man säga att de äro begrafne, då de dageligen vaka vid Gustaf den Tredjes thron? huru kan man tala om deras nu först upptända hopp, se’n de så länge njutit sällhet och belöning”? Lika litet skulle han stämpla orden:
1859: slutliqvid för koppar till takets beklädnad . 25,038: 10. jernkonstruktioner till tak och lanterniner 34,100: 89. marmorarbeten från Italien 39. 298 st. fönsterlufter af ek till alla våningarne 28,447: beslag och anstrykning å fönsterlufterna 7,653: 50. glas till nedra våningen och lanterninerna 7,815: 84. aflöningar och dagsverken 22. marmorarbeten från Kolmården 7,500: materialier och öfriga utgifter 52,687: 30. 5 Vidare har Byggnads-chefen omständligt redogjort för de särskilda bvggnadseffekternas anskaffande och dervid meddelat, hurusom för byggnaden erforderligt tegel, kalk, yttre beklädnadssten, marmor från Carrara, m. m. genom begagnande af gynsamma konjunkturer och i öfrigt dervid använd omtanka, erhållits till särdeles billiga priser, så att derigenom åstadkommits ganska betydliga besparingar i omkostnaderna, äfvensom fönsterlufter af ek anskaffats från Berlin till vida lägre pris, än hvartill inhemsk tillverkning af enahanda beskaffenhet kunnat erhållas; — och ansåge Byggnads-chefen genom de i dessa hänseenden meddelade uppgifter — hvilka Utskottet ej torde behöfva utförligare omförmäla — vara ådagalagdt, att hvarken hvad anginge liden för byggnadsarbetets bedrifvande eller användandet af medlen dertill, något blifvit åsidosatt, som kunnat bidraga till att vinna besparing, likasom icke heller något blifvit försummadt för att låta detta byggnadsföretag komma den inhemska konstoch handtverks-skickligheten till godo, då sådant låtit sig göra utan allt för stora uppoffringar eller till skada för byggnadens soliditet. Om nu, detta oaktadt, arbetet icke kunnat utföras inom den tid eller med de medel, som man från början haft skäl att anse såsom tillräckliga, hade sådant icke haft sin grund i någon lamhet eller bristande omtanka, utan fastmer uti de omständigheter, som förut blifvit hufvudsakligen anförde.
Den finnes i ett särskilt betänkande, der Utskottet föreslagit, att grunden för Egendomars taxering måtte hämtas a£ Egendoinars verkeliga värde och afkastning, och att ledning dertill skulle tagas af de i orten gängse köpeslut, såvida de med värdet öfverensstämde, men icke ovilkorligen. Om Riksens Ständer godkänna denna grund, och taxeringarna ske utan afseende på Minimi-tabellen, hvad säkerhet Dea 2 Julii f. m. 33 säkerhet har man då, att deri Summa Riksens Ständer af jorden påräknat verkeligen kommer att utgöras. Erhålles den ej, så måste Riksens Ständer sammankallas * eller ett annat correetif utfinnas. Detta är bmtaladt uti forsta afdelningen forsta betänkande och Visar, ätt Utskottet påtänkt ett dylikt eorrebtif Det bestod deruti* att, sedan ali jord blifvit taxerad, sumrrian af Värdet för hvarjé Län genast skulle Uppgifvas till RiksgäldsCöntoiréts Fullmägtige; h Vilka skulle sammanträda med BäncoFulhnäktige* och kanske äfven Difeciiönerne för Ståndens Canzlien Denna Comité skulle summera ihop Värdet af taxeringäVnö * och derå fördela den summa, sörri Riksens Ständer stadgat skola utgå i bevillning af jord-egendomar, uppgöra, hurri mångå profcént af Värdet således borde betaläs, samt hos Kongl; Majit änhålJa* att Han ville låta kungöra uppbörden deraf. Detta går ari, och ar säkert. Men föreställönl oss, att Värderirigarne ske efter blikå principer uti olika Län, månne icke då* liksom tiri, värdet blef lägre i det ehä, ari i det andra Länet, och måririe icke liksom nian 1812 täflade att uppsätta Egeridömarnes Värde* märi nu måhända täfläde alt nedsätta det. Om så händer, och obkä grundel’ följas i olika Lärij uppkommer Samma orättvisä.
Redovisningen måste således hänföras till 2:ne, 60 B ev,-, Bagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande N:a 8. i hänseende till lid, vida skiljda saköreslängder, hvilket onekligen försvårar håde control och revision. Detta förekommes likväl, om den föreslagna redactionen antages. Mot 63 §. har jag icke annat att erinra , än att gradation af dagar helt och hållet afviker från den af allmänna Lagen i 5 Cap. 4» §• StraflfBalken antagna och i serskilda Författningar hittills följda grundfrågor är i sig sjelf conventionel, emedan någon absolut rättsgrund för det ena eller andra icke lärer finnas. Så väl jag som flere värde Ledamöter inom Utskotten voro af den mening, hvad angår 2 mom. af 64 §•. att åtal om oloflig bränvinsförsäljning å landet, borde, till större skyndsamhels beredande, ske hos Konungens Befallningshafvande i Länet, med rättighet för Konungens Befallningshafvande alt, då vittnens hörande hehöfdes, låta sådant verkställa vid d,en för parterne närmaste Stads-Domstol eller, då Ting höllos, vid närmaste Härads-Rätt. Men den fåtaligt närvarande personalen af 3me Stånd, lemnade vid omröstningen, i denna så väl som andra frågor, ett 4;de Stånd, mera talrikt tillstädes, öfvervigten, till besluts bestämmande." Herr Prosten Hallbeck förenade sig i Herr Bååths förslag till redaction af 55 §., och instämde Herr Prosten Öhrnberg i reservationen, angående köpares vittnes-gildhet, i fråga om försäljning af det brtjnvin han sjelf sig tillhandlat. af Herr fries: "Jemte det jag lill alia delar instämmer uti de åsigter Herrar Totties och Hallbecks reservationer emot 45 och 64 §§• innehålla, får jag serskildt reservera mig emot 34 §•, sorn förbjuder nyttjandet af 6:kans panna, till distillering under de månader, som bränvinsbränning r enligt Författningen, icke får utöfvas.
Men denna minimi-afgift har särdeles för nagra Koppar-werk, blifwit utsatt sä hög, at den flera gängcr öfwerstiger hwad för denna Rörelse någonsin öfwer hufwud kan komma at betalas i maximi-afgift. Detta kan ej hafwa händr, utan igenom en saknad kännedom af Koppar-werkens i Riker närwarande tilstänv. Det är olyckligt för denna Näring, at den är inskränkt til sä fa orter af Riket, och at derigenom sa fä Ledamöter af Riksens Högloft. Ständer kunna hafwa någon kunstap om detz rätta beskaffenhet. Z synnerhet har jag ar beklaga detta i anseende ril Fahlu Bergslag, hwilken tillika särffildra sammansättning och Hushälls-författning, jag förMvdeligen utan ahörarenS tröttande, stall hafwa swart at sa förklara som der ofra kunde fordras. Jag 494 Den 9 Mars. e. m. Jag nödgas dock bade för deras stuld, hwilkas egendonr det galler, och för den rättwisa forn Riksens Ständer söka at lagga til grund för alla sina handlingar, ödmjukast utbedja mig det Högtarade Ståndets ralamod. Af sjelfwa grund-principen för det nya Bewillnings-Förstaget och af maximioch minimi-afgifccrnes natur, anser jag det wara en nödwändig följd, at minimieller stgd-smfgiften, hwilken drabbar den mindre förmögne eller den olycklige, icke bör för en egendom eller en rörelse fattas fullt ut sa hög, som mLximi-afgiften stulle blifwa, dä samma egendom eller rörelse gifwer en wänlig och full afkastning, och ännu mindre göras högre an en sadan maximi-afgift. Detta hoppas lag äfwen i allmänhet wara iagttagit i den förestagne Minimi-1-rriffen, eller Åtminstone, at Högloft. Utskottets afsigt och föresats warit, at sa widt som uplysningar och underrättelser kunnat erballas och samlas för alla särstildre egendomar och rörelser, altid iagttaga dec.
Hela världen skulle gå och se den kostliga gavottscenen, där den unga lindanserskan, som skall uppfostras till fin dam, får ett recidiv af konstnärsfeber och gifver en extra föreställning i den högre akrobatiken för sin förvånade sällskapsdam, Med tändande omedelbarhet och uppsluppenhet lämnade hon här en slående bild af det otämjda naturbarnet, på samma gång hon i partiets veka lyriska moment förstod inlägga en ej vanlig charme och rörande värme. I denna roll tog sångerskan också afsked af vår publik, då hon våren 1888 lämnade vår scen för att kort därpå gifta sig och bosätta sig i Danmark. Sedan dess har fru Andersson-Sörensen vid några tillfällen uppträdt som gäst å Göteborgs Stora teater och i Köpenhamn har hon medverkat vid åtskilliga konserter. Såsom här ofvan i referatet öfver operadebuten antyddes, äger fru S. ej till sitt förfogande någon stor röst, men denna utmärkte sig alltid i ofvan nämnda uppgifter för betydande renhet och klarhet. Den italienska sångskolan, hvars] principer hennes lärare följt och som genom sina koloraturöfningar bibringar stämman både välljud och smidighet, har äfven utvecklat dessa egenskaper hos fru S. Men dessa företräden 4 yttre teknik skulle måhända ej förmått väcka tillräckligt intresse med anledning af det genom öfveransträngning i barnaåren något tunna röstorganet, om fru S. ej vid sidan häraf blifvit begåfvad med en scenisk instinkt, som ställer henne högt bland de konstnärer, hvilka under det senaste decenniet varit fästa vid vår lyriska scen. Och med det dramatiska temperamentet står en hos oss ej alltför vanlig förmåga i samband, vid hvars riktiga utveckling äfven den italienska sångskolan i alla tider fäst stor vikt. Fru S. behärskar nämligen textuttal, frasering och vokal diktion på ett sätt, som erinrar om den konstnärlighet i dessa afseenden, hvaraf åtskilliga här uppträdande gäster af betydenhet visat sig vara i besittning. I den komiska operan med dess rörliga passageverk är detta af ännu större vikt och betydelse än i den stora operan. Fru S. mottogs vid sitt återinträde i måndags å den scen, hon tillhört, med lifliga uttryck af publikens sympatier. H. G. S.. En episod. niskt ...
Månad afgifna och den 20 der'» påföljande på bordet lagda Utlåtande öfver Herr (5r. ASilfverstolpes Memorial, om ersättning af (]ours-difference å Svenska Ministern Herr C. Lagersvärds genom RiksgäldsContoiret liqviderade. fordran. S.. D. Föredrogs och bifölls StatsUtskottets den 171 denna Månad afgifna och den 20 derpåföljande på bordet lagde Utlåtande öfver Herr Q. Kjellanders Memorial, angående uppskof med redovisningen af KronoUppbörden. S. D. När StatsUtskottets den 17 i denna månad afgifna och sista plenidag på bordet lagda Utlåtande , angående RiksdagsFullmäktigen Carl Fredrik Bergs från Bohus Län till BondeStåndet ingifna och derifrån till hemälte Utskott remitterade Memorial, innehållande förslag; att. A1U manna Braodförsäkringslnrättningen må ställas, under tillsyn af Rikets Höglofl. Ständers Full. mäktige i Banken och RiksgäldsContoiret, nu åter föredrogs, blef detsamma, uppå derom gjord proposition, (ill Utskottet återremitterade, för att öfver de af flere Ståndets Ledamöter emot berörda Betänkande gjorde anmärkningar med yttrande, inkomma; och skulle Respect MedStånden härom. ' ■yördsamt och vänligen underrättas. S. D. BondeStåndet lät sig ånyo förekomma StatsUtskottets den 17 dennes afgifne och den 19 derpåföljande på bordet lagde förnyade Utlåtande i frågan om Restitution af RegeringsRådet von Schevens Arfvingars fordran. Efter. Fröt.
Dessa inrättningar med sina Kongl, reglementen upplaga vanligen en förvaltningskostnad af 6 till 10 tunnor, och en ränte beräkning af 4 kappar pr tunna för ett lån från våren till hösten, till följd hvaraf de blifva procenteri-inrättningar, som oftast kunna räkna 25 procent, och äro såle - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 167 des alldeles icke detsamma, hvad man med dem åsyftade: en hjelp åt de fattige eller mindre bemedlade. Det är sanni att den behållning, som deraf skördas är i allmänhet anslagen till vissa utgifter, såsom aflöning åt skolmästare, barnmorska och mycket annat, men då man besinnar att dessa medel tillkomma, snart sagdt, endast genom den fattige och obemedlade (ty få andra anlita denna procenteri-inrältning), så tyckes det ej gerna vara med rätt och billighet öfverensstämmande att för nyssnämnde utgifters bestridande på detta sätt fortfarande ockra på den fattige. Jag vågar således föreslå: all Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla om dessa reglementens upphäfvande, så> alt kommunal-slämma må ega ali besluta om dessa magasiners bibehållande, med de färändringar, som tidsförhållanden kräfva, eller på hvad annat säll dem för godt synes. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 19 November 1862. Carl Nettelbladt, från Stockholms län. Af Carl Nettelbladt från Stockholms län, om ändring uti 9 Kap. 1 § Ärfda-Balken, i fråga om rättighet för sterbhusdelegare i stad att sjelfva utse bouppleckningsförrättare. Vid sislförflutne riksdag väcktes af mig inom detta Hedervärda Stånd motion om en förändring af sisla momentet i 1 § 9 Kap. Ärfda-Balken, gående ut på att jemväl i rikets släder sterbhus måtte vara berättigade att lill förrättande af bouppteckning utse den till hvilken de hafva mesta förtroende.
Aktor afgifna lindrigare ansvarspåslående , att nemligen Borgmästaren borde mista sin innehafde Inspektorstienst, ersätta Tullverket den bristande afgiften och godtgöra all rättegångskostnad, RådstufvuRätten, med tillämpning af 5 §. i då gällande Kongl. Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor den 23 Juni 1825, jemförd med 1 , 5 och 47 §• §• i Kongl. Stadgan om Inrikes Tullförpassning och bevakning af den 10 Augusti samma år, dömt Borgmästaren, såsom den der gynnat och befordrat införsel ifrån Stockholm af 007 skålpund oförpassadt Kaffe och försnillat de derför stadgade tullaf'gifter, att straffas med arbete å Christianstads fästning i två år, vara förlustig sin Inspectorsbefattning och ovärdig att i allmän tjenst vidare nyttjas, eller taga del i.val, som medborgerligt förtroende utmärkte, eller dervid sjelf komma under omröstning, samt att derförutom gälda åtskillige kostnader i målet; såsom följd af hvilket beslut RådstufvuRätten ock förordnat och låtit verkställa Borgina - 2 4 RSt. Just. Ombudm. Emb.-Ber, den 14 Jan. 1840. starens försändande lill Länshäktet.
Vid § 5 skulle efter orden; »högst ett år» saint i § 5 efter orden: »högst sex månader» läggas orden: »eller fängelse», efter hvilken förändring dessa §§ af Ståndet godkändes. § 21 återremitterades i ändamål att emellan orden: »för alltid» och »förlustig» i första punkten må införas orden: »eller på viss tid.» 13:de Kapitlet. § 6 återremitterades i samma ändamål, som Ståudets rörande § 21 i nästföregående Kapitel fattade beslut afser. 14:de Kapitlet. §§ 1, 6, 28 samt 46 återremitterades, de Irenne förstnämnde på grund af Ståndets redan fattade beslut i fråga om dödsstraffets afskaffande och den sednare med hänseende till beslutet, att förlust af medborgerligt förtroende för alltid icke borde såsom straffpåföljd ovilkorligen bestämmas. Från Högv. Preste-Ståndet. S.S. D.D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande, JYs 35, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmålslagstiftningen. Till en början beslöt Ståndet, det skulle Utskottets i detta Betänkande framlagda lagförslag paragrafvis behandlas, med förklarande, att Utskottet vid ärendets förnyade handläggning må ega för sig öppet att föreslå de ändringar uti af Ståndet godkända §§, som tilläfventyrs finnas behöfliga för att bringa dem til! öfverensstämmelse med hvad i anledning af återremisser utaf andra §§ kunde komma att föreslås. Maj:ts Proposition blifvit uppställda. § 18 återremitterades.
Till allt detta må slutligen läggas, att, äfven om det vore möjligt att åstadkomma den mest jemna och rättvisa fördelning af alla de skatter, som för närvarande åtfölja den Svenska jorden, så att dessa skatter vid verkställighetsperioden för hvarje egendom stodo i iullt enahanda förhållande till värdet, ligger det i sakens natur, att olika bördighet och odlingstiilfällen, dessa sednares mera eller mindre kloka begagnande, nya eller lättare utvägar till afsättning, med flere omständigheter, som verka på egendomars afkastning och värde, skulle, på lika sätt som tillförne, inom en icke aflägsen tid rymd, åter föranleda ganska betydliga missförhållanden i skattebeloppen, vid jemförelse emellan serskilda egendomar. Det later ock derföre, efter Comiterades åsigt, icke göra sig att med fix skatt å jordegendom åstadkomma dess ständigt fortfarande jemlika förhållande till hvarje skattdragandes inkomster, som likväl utgör rätta grunden för all beskattning. Comiterade tro derföre det vara mindre lämpligt och ändamålsenligt att, för sökandet af en jemlikhet, som, under dessa omständigheter och med sjelfva beskattningssättets bibehållande, knappast för tillfället kan åstadkommas, men ännu mindre ega bestånd för framtiden, företaga åtgärder, som väsendtligen ingripa i hvarje jordcgares egande-rätts förhållanden samt i öfrigt skulle blifva med högst betydliga svårigheter och olägenheter, äfvensom icke ringa kostnader förenade. Deremot anse Comiterade de hufvudsakligaste olägenheterne af nuvarande jordbeskattningen ligga i de grunder som för skatternes utgörande äro gällande, hvarigenom deras belopp svårligen kan beräknas, samt de skallskyldige äro underkasta - 13 de mångfaldiga obehag och prejerier. Comilerade hysa derföre den öfvertygelsen, att, om det lyckas tillvägabringa en sådan förenkling uti nämnde skatter och sättet för deras utgörande, att hvad, som åtföljer hvarje egendom, är lätt beräkneligt, samt således, som sig bör, kan vid egendoms förvärfvande tagas i betraktande i fråga om värdets bestämmande, skola klagomålen öfver olikheten i denna del af skattebördorna till stor del försvinna och det blifva ännu mera påtagligt, än för närvarande, att något egentligt lidande icke genom denna skiljaktighet uppkommer.