Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
GranskningsCommiitéernes arbeten och prof. ningen af de dervid gjoide anmärkningar, böra varn afslutade så tidigt, att Landshöfdingarn» till den i:sta October årligen, kunna till RiksgäldsContoiret hafva insändt summariskt Sam. mandrag, som visar beloppet af Capitationsafgiffen och den taxerade afgiften för Närings rättigheterne, samt Summan af verklig förmögenhet, som är underkastad beskattning. Sedan RiksgäldsConioiret erhållit alla dessa summarisk» uppgifler för Riket, sammanträda RiksgätdsCon. toirets Fulimägtige med Banco Fulimägtige, Riddårhus Directionen, och Ledamöterne i Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens Cancellier och upprätta ett Sammandrag öfver samtelig» Länent verkliga förmögenhet, i fast och lös egendom, och Capitations samt Närings-Afgifterne hvilka tvänne sistnämndas belopp afdragas från den Bevill»ings-Summa, som Riksens Ständer sig åtagit oell 3? Bevillning! Uishotteti BetähJtandtn. faststält, hvarefter det bristande beloppet 1 Revillmngs-sumrrian fördelas på verkliga förmögenheten i Länen, till viss derefter bestämd afgift af hvarje 50 It:dr förrnögenbetsvärde, hvad somt är under 50 R;dr uteslutes, äfvensom för redighet i räkenskapen vid afgifremes utsättande, bör hafvas afseende å jemna nämnde Corporationer på detta sätt utrönt och stadgat hvarje års Bevillningsafgift af förmögenliets värdet, böra de derom göra underdånig an. malan hos Kongl. Majit, sont täckes om den belöpande Bevillningsafgiften ä verkliga förmögenhetsvärdet utfärda Nådig Kungörelse till alla vederbörandes och de Skattskyldiges underrättelse. Sammandraget öfver Länens Capitationsoch Näringssamt Förmögenhets afgifter bör, genom Riksgälds-Contoirets försorg, tryckas och till kungörande i Länen nfsändas.
Alt hvad man här säg var också lefvande och kraftigt, ett och annat kanske mindre tilltalande, men det allra mesta af fullgod beskaffenhet, något af mästerlig, intet dilettantmässigt. Om allmänheten, till någon del åt minstone, kände förut huru Hugo Salmson och Aug. Hagborg måla, så hade den icke förr synnerligt stor reda på Richard Berghs förmåga att i porträttet träffa den inre karaktäristiken, ej häller på Hugo Birgers rätta styrka i färgen. Af Carl Larssons arbeten ha några då och då kommit hit, men så fullständigt företrädd har denne ytterst fantasirike realist — han har visat möjligheten af den föreningen — aldrig förr varit. Nils Kreuger kände man föga här, men fann nu honom vara en riktig fullblodskonstnär af rätta sorten. Bruno Liljefors visade sin äkta konstnärshalt fullständigare än någonsin förr. Georg Pauli likaledes. En förut blott flyktig bekantskap med Robert Thegerströms nu mera säkra pensel vann här en glädjande bekräftelse. Ernst Josephson har man aldrig förr här sett så fullständigt företrädd. W. v. Gegerfelt var visserligen förut bekant, men bidrog på ett högst verksamt sätt till rätt kännedom om den svenska parisskolans betydenhet, och det samma kan sägas om landskapsmålame J. Ericson och P. Ekström. Med Allan Österlind gjordes en fullständigare bekantskap än hittills. Karl Nordström var en helt ny bekantskap, ganska intressant, så förskräckta många vid det målningssättet ovana än vordo af hans i färgen kanske något öfverdrifna taflor. Det är visst icke säkert, att alt nytt är förträffligt, men det är ej häller visst, att alt ovanligt bör fördömas. Under de fä veckor i fråga varande utställning hölls öppen, lärdemången, att uttryckssätten kunna vara mycket olika, utan att något af dem därför är förkastligt Detta var otvifvelaktigt en god lärdom, och allmänheten fick nog sina ögon öppna för mycket annat som förut varit doldt. Det var i synnerhet målningsafdelnin-gen som gaf dessa lärdomar. Bildhuggararbetena voro förträffliga, men * högst fä, och hvad man såg af Ingel Fallstedt, P. Hasselberg och Gust. Lindberg ökade icke mycket den erfarenhet man förut har om deras konstnärskap. Man fick endast genom Hasselbergs skisser till grupperna i P *.
Godkändes; och N:o 162, i anledning af väckta frågor om nedsättning af räntan och förlängning af återbetalnings-tiden för lån af manufaktur-diskont fonden. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets betänkanden och utlåtande: N:o 43, i anledning al väckt motion om förändring af 5 kap. 12 § Jorda-balken, angående tiden för afträdande af i börd dömd fastighet. N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 27, öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition, med förslag till lag för aktie-bolag; Förslaget till lag för aktie-bolag, enligt betänkandet N:o 27, med tillägg af ett nytt moment i 10 §, enligt utlåtandet N:o 44, godkändes; N:o 45, i anledning af väckt motion om förklaring af 5 § i 16 kap. Jorda-balken, så vidt den angår uppsägning af på arrende upplåtet hemman. Bifölls; och N:o 46, i anledning af väckta motioner om upphörande eller nskränkning af under-domares skyldighet att renovera domböcker. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden: N:o 127, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående majoren m. m. G. Krooks ansökning om godtgörelse för mistade löneinkomster. Bifölls; Prot.-utdrag den '13 Maj 184-8. 365 N:o 128, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående krono-bagaren S. Strömbergs befrielse från ådömd återbäring af beräknad provision å brödbakning i Christianstads krono-bageri.
Jag anser mig icke höra här förtiga, hurusom Jordbrukande classen allt för lättsinnigt och begärligt omfattade det tillfälle till skuldsättning, sorn uppkom genom nya Discont-Inrättningen härstädes och att såmedelst mangen, som icke mäktade uppfylla de stadgade strängare återbetalningsyilkoren, påskyndade sin ruin — men så bör jag också gifva Allmogen det 7 vitsord, att den, undervisad och varnad af erfarenheten, redan börjat taga sig till vara för Discontens anlitande i otid och att, om härmed fortfar, såsom jag hoppas, denna Undsättnings-Anställt skall äfven för Jordbrukaren blifva af sann nytta till binäringar, fast ej till förskaffande af medel för inköp af Egendomar. — Boskapsskötseln. Fortgår på vanligt sätt. Till Hästafvelns förbättrande är, efter Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, en Beskälare från Strömsholms Stuteri afsänd till Länet. Det missgynnande förhållande Tabellen, vid jemnförelse med förra Tabellen, utmärker, i det all boskapens mängd blifvit minskad med 1,917 stycken, härleder sig dels ifrån i83o års missväxt och dels utaf kalla och regniga Somrar, deraf Fåren blifvit sjuke och en mängd störtat, hvarförutan också Rofdjuren gjort betydlig skada senare åren. Någon Djur-Läkare har icke kunnat för Länet erhållas, enär den Lön, 5o R:dr Banco, som vid senaste Riksdag anslogs åt en sådan, är allt för otillräcklig, och då Allmogen, vid hällne Sammanträden, vägrat allt bidrag till högre lön, hvarföre ock vid alla tillfällen, då skabbsmitta och annan boskapssjuka visat sig i orten, Götha Artillerie-Regementes HästLäkare måst reqvireras och afskiekas. Skolarne missvårdas nu som tillförene, utan all annan omsorg för återplantering, än den naturen sjelf kan åstadkomma.
Banco för hvardera året, som gör en Stats-ZJtskottets Betänkanden. 1799 Summa af 35,000 R:dr Harnb. Banco och å 96 sk:s Cours, förslagsvis beräknad, skulle lemna en tillgång af 70,000 R:dr, hvilka emot det att, såsom Riksens Höglofl. Stander förordnat, reparations - summan för Vesterås Slott och Köpeskillingen för Landshöfdinge-Resiöence uti Vesterbottens Län förskottsvis bestridas af Ufverskotts-rnédlen, intill dess nämnde ersättning mgår, till enahanda belopp, som desse utgifter utgöra eller tillsammans 22,310 R:dr blifva, såsom tillgång, för ifrågavarande Summa att påräkna, men det öfriga åter till Kongl. Majus; Nådiga disposition för Eandshöfdinge - Resideacers reparerande eller anskaffning i de öfrige Länen der så nödvändigt finnes. Sorn nu för en gång är upptagen alt utgå, men likväl till stor del blifvit beräknad på Förslag, emedan lieie poster grunda sig på förslags uppgifter , samt för öfrigt äro beroende af Kongl. Majus
Det förtydligande Högloft Ridd er Tapet och Adeln äskåt , genom tillägg i 26 §. efter orden: "JiistiticeSiatuninUic! n och minst Två,” af orden: icke föredrasart■ - C? de," äfvensom den af samma Stand beslutna förändring i 2 § af 01 den re i ir -es till orden : "Konunnen ina nämna, öfverlemnar, Utskottet voirdsamligen lili do öfriga Respective RiksStåndens bifall. S3Ö ConstitonutisUtskottets Betänkanden. Högloft. Ridderskapet* och Ad Ins vrkande, atl i 28 • niette efter oid.r : "Ci vile Ämbetsmän inom Riket,” tilläggas; "föredragande i Com.nnndoiuul," kan hos de * re andra Stånden di stomindre af L t skottet understödjas, sorn ifrågavarande tillagg innehar eri alldeles »iy motion, livat, till icke ens från Särskildta Utskottets Betänkande liemtats enledning. Anmärkningen mot den i ”4 JfJu;<itiasRåden förslagsvis tillagd t högre vanlig» fiet, torde Vallofl. Borgare tåndet benäget låta med afseende å Med länden® gillande åtgärd, förfalla. Enär de Tre återremitterande tåtiden itutiit Chefen för Tul 1-tyreisen höra förses med Kongl. Maj ts lYådiga Fullmagt och innehafva förtroende-Ämbete, tillstyrker vöid-antligen Utskottet en sådan ändring, medelst denna Ämbetsmans införande uti 55 § ; men beti aflande Höglofl.
För den Kommitté , som Eder Kongl. Majit, med anledning af Riksens Ständers underdåniga begäran i Skrifvelse d. 2 innevarande Juli, lärer täckas i Nåder förordna att företaga en ny Reä glering af Rikets Embeten och Tjenster jemt» ett förbättradt Arbetssätt, hafva Riksens Ständer ansett nödiga medel till Aflöning för dess Leda-’ ter och öfrige förefallande kostnader böra vara att tillgå; Och hafva Riksens Ständer derför beslutit , att för sådant ändamål det på Indragnings-Staten redan år 1812 uppförda och ännu qvarstående Anslag af Tre Tusen R:dr Banko årligen, äfven hädanefter må fortfara, med samina rättighet för ,Eder Kongl. Majit derjemte, som år 1812 bestämdes, att derutöfver af Öfverskotten på Stats-Inkomsterne förskjuta hvad som kan finnas för ändamålet nödigt. Riksens Ständer framhärda &c. Bihang till Rihs.St. Uppl. och godh, hos Samtl. Riks-StSnden d. i5 Juli 1818, Rikesns Ständers underdåniga Skrifvelse an~ gående Kostnaden för Tryckning af Handlingar i ett hos Constitutions-Utskottet förehafdt Anmärknings-mål. Sedan Riksens Ständer beslutit att låta till trycket befordra Sitt Constitutions-Utskotts Handlingar och Protokoll i ett Anmärkningsmål rörande de genom Föredraganden af Ivommando. Ärenden för Arméen utfärdade General - Order om viikoren för aproberandet af Rekryter vid så-; dane Regimenten, der Rotehållare ej samfältingått beting om Soldat-Beklädnaden, samt Eder Kongl. Maj.tt, enligt Riksens Ständers underdåniga önskan, i Nåder tillåtit att jemväl de till dessa Handlingar hörande Protokoll öfver Koramando-Ärenifön måga af tryck utgifvas , hafva Rik-; sens Ständer uppdragit åt sitt Expedilions-Ut-; skott att denne tryckning besörja och få hos Ed. Kongl.
Dragonreg:tet) samt Lifregttets Dragoner, för hvilka särskildt stadgande är gällande; hvaraf följer, att äfven för Skånska Dragonerna ännu gäller det äldre stadgandet, att hästen skall vara 9 qvarter 4 tuni hög för att kunna såsom remont approberas. Hr Gunther: Ehuru obehagligt det är att åter uppträda i detta ämne, nödgas jag dock besvara det yttrande af Hr Hjärne, som skulle det åligga mig att uppgifva de författningar, på hvilka Utsk. underlåtit att fästa afseende. Sådant är för mycket begärdt, emedan det förutsätter, att jag här skulle tagit med mig författningssamlingar. Sjelfva factum har Gr. Horn medgifvit, och det måste då tillkomma Utsk. att utreda, huru sig dermed förhåller, då Utsk. säger, att klagomålen skola vara genom författningarna hjelpta. Men detta har Utsk. likväl underlåtit, och derföre anhåller jag om återremiss. Gr. Horn: Den anmärkning, som sednast blifvit gjord mot betänk , får jag bestrida. Jag tror, att Utsk. i alla punkterna citerat de författningar, på hvilka det stödt sitt afseende å motionerna, och jag tror t. o. m., att Utsk. gått längre, än det bort, då det åberopat tjenstgöringsreglementet. Men jag upprepar ännu en gång, att det står hvarken i R. St:s eller Regeringens magt att förekomma missbruk, som inrotat sig och måste inrota sig, så länge indelta armeen qvarstår i dess närvar, organisation. Hr Gunther: Gr. Horn har anfört, att Utsk. citerat de författningar, hvarpå det stödt sitt tillstyrkande.
Betänkande inom Utskottet beslöts, har frågan om grunderne för närings - Den 27 Maji e. m. friheten varit under ventilation hos de sammansatta Lagoch OeconomieUtskotten; hvarvid tre Stånds Ledamöter enhälligt varit af den tanka, att Svensk manna-slöjd bör af hvar och en Svensk man få fritt afyttras. Om nu ej Betänkandet angående Gårdfarihandeln återremitteras och Utskottet beredes möjlighet att jemka dess deruti gjorda framställningar efter de grunder, Utskottet i afseende på nårings-friheten utstakat, skola dessa snarare ovillkorligen stå i strid med det förra och det skall vid jemförelsen se ut, som Vestergöthlands innebyggare icke voro Svenske män. Återremissen skulle måhända bringa Utskottet på en annan tanka, och jag år öfvertygad att det som hår år yttradt, skall skaffa mera ljus öfver saken, ingifva Utskottets Ledamöter mera slutföljd i tillåmpnin-1 gen af liberalitet, samt förmå dem att i sin nion medverka att rådda 70,000 menniskor från svält, och bibehålla åt Staten en icke obetydlig inkomst, jemte elfvahundrade roterade Soldater. Grefve Hård, Carl Guflaf hade inlenmat ett Memorial hvilket upplåstes så lydande: (Se Bilagan N:o 5.) Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Att så mångå Ledamöter af ett Utskott, och på så grundeliga skål, skilja sig från det beslut, Utskottets pluralitet tagit, bör ej gifva en god prevention för ett Betänkande, enligt hvilket, i fall det gillas, flere tusende idoge menniskor skola blifva utan uppehälle. Jag skulle likväl j)tn *7 Maji e, m, tro, att innebyggarne uti de 7 ifrågavarande Håraderne Bf Elfsborgs Lån, åro lika berättigade till Statens skydd, som landets öfrige innevånare. Man säger vål att de borde odla jorden , i stället för att sysselsätta sig med stadsmanna-nåringar, men det år ju bekant att de icke hafva någon odlingsbar mark, utan endast gungfly, sandhedar eller slåtter fyllda med klapper.
Jag ernade i likhet med den siste värde talaren åberopa nästföljande punkten, hvilken han upläst och i fall den skulle komma att af R. o. Ad. bifallas, så anser jag Gr. Lagerbjelkes förslag blifva öfverflödigt, ty då är jag öfvertygad om alt Regeringen vidtoge alla de anstalter, som den kan finna nödige för befrämjande af företaget Den 29 Augusti f, m. 5C3 samt för betryggande af Statens rätt och beredande af allmänhetens fördel. Jag tror äfven att det kan vara likgiltigt för Gr. Lagerbjelke om diskussionen öfver hans förslag upskjutes, men anser för min del rättast om nästföljande puukt i Ulskts betänk, finge nu blifva föremål för öfverläggning och hemställer således till såväl R. o. Ad. som Gr. Lagerbjelke sjelf om icke sådant kunde medgifvas, då jag förmodar att Hr Gr:n skulle kunna afstå från eli förslag som genom sina skarpa ansvarsbestämmelser kan föranleda myckel motstånd och troligen icke går igenom. Jag anhåller hos Hr Gr:n och ordftn om propos. på upskof med diskussionen öfver Gr. Lagerbjelkes förslag till dess den nästföljande punkten i betänk, föredrages. Gr. Lagerbjelke: Då mina motståndare framkasta sina insinuationer om mina motiver derföre ali jag, då jag biträdt. jernvägen, på samma gång söker ali jemväl trygga Statens rätt, så skulle äfven jag lätteligen kunna framkasta insinuationer mot deras moliver derföre, att de på samma gäng de önskat jernvägen önska att Staten skall stå utan garantier. Som det likväl, enl. mitt förmenande, är föga bevisande och ganska olämpligt att söka drifva sina satser medelst insinuationer om andras motiver, vill jag icke möta på detta st ridsfä111, utan öfvergår genast lill sjelfva saken, och beträffande den har man sagt, att det af mig framställda förslag skulle allt för mycket angå detaljbestämmelser och att allt hvad jag önskar skulle finnas inbegripet under nästföljande punkt. De värde ledamöterna hafva dock föibiselt att R. o.
Hr v. Kraemer har yttrat att de i vårt land bosatte Israeliter måste vara Svenskar, så vida de äro födda i Sverige, lala dess språk och härstädes äga sitt hem. Hvad de i religiöst hänseende tro, anser talaren icke böra frånkänna dem namn af Svenskar. Hr v. Kraemer har begått det stora förbiseendet att efter sär - 80 Den 19 Mars e. m. skilda omständigheter, tagne hvar för sig, vilja bedöma en fråga, som hör ses i sin helhet och sålunda behandlas. Det är icke fråga ensamt om härkomsten, icke ensamt om trosbekännelsen, utan det är fråga om Israeliterne i deras dubbla egenskap af främmande folkstam samt trosbekännare af en från vår christna lära skiljd religion. Ty så länge afkomlingarne af Judiska nationen vidhålla sina fäders tro, och så länge sambandet af härkomst och religionsbekännelse hos dem är beståndande, lika så länge är detta så innerliga, så kraftiga samband ett oöfverstigligt hinder för dem att kunna, eller ens i djupet af sina hjerlan vilja, sammansmälta med andra nationer. Först när detta samband uphörer, då Judar lemnat sina fäders tro och derifrån öfvergätl till vår, så visar erfarenheten att de hos denna stam, såsom man alltid bör erkänna, befintliga goda och förträffliga egenskaper af ordningssinne, omtanka, ihärdighet, flit och skarpsinnighet, m. m. på det lyckligaste sätt förmälas med dem, som utgöra Svenskens egenskaper. Långt ifrån att, såsom Hr v. Kraemer yttrat, mitt anförande skulle åsyfta något slags intrång i de landsmäns nationalitet, som hafva Israelitisk härkomst, så vill jag med största beredvillighet erkänna alt så väl bland öfrige Svenske undersåter, som ock lill och med bland ledamöterne af Rikets första
Hvad förstnämnda rätt angår, kan man visserligen uppvisa tidehvarf med hö'g odling, då dess sammanhang med serskild rätt i folkförsamlingen icke varit erkänd. X det gamla Hellas, der de politiska begreppen först utbildades tili Vetenskapligt system, träffar man visserligen exempel, att embeten uteslutande förbehöllos börden, men inga spår, att någon företrädesrätt i folkförsamlingen tillerkändes densamma. Utskottet anmärker härvid, alt detta bär en ganska naturlig förklaringsgrund deri, att de Helleniska folk försam Hogarne icke voro representativa, utan utgjordes af alla fria män, hvilka här hade alt personligen bevaka sin rätt. I det nyare Europa har inan deremot ofta hört på samma gång erkännas, att tillträde Lill embeten måste hållas öppet för skickligheten, hvilken naturen, utan afseende på börd, skänker, och nöden, den obemärkta härkomstens icke sällsynta följeslagare, ofta bäst utbildar; men påstås, att de i nalional-representationen, åtminstone inom en viss sfer deraf, framförallt vigtiga, stora politiska grundsalserne säkrast fortplantas genom börd och uppfostran inom ett Stånd, som företrädesvis egnal sig åt politiska värf Denna sistnämnde sats, en abslraction från Engelska förhållanden och till Sverige importerad, torde, huru giltig den än må vara i England, vara föga användbar i Sverige, om hvars Adel, utan fruktan för misstag, kan påslås, att den vida mer utmärkt sig genom personliga egenskaper, än genom stora politiska grundsatser. Således torde Utskottet ursäktas, om det, de nu anförda motbevisen oagtadt, vågar bibehålla den tanka, att, likasom uteslutande rätt lill embeten måste gifva det dermed beklädda Ståndet en serskild vigt i folkförsamlingen, och företrädesrätt i den senare måste i allmänhet skaffa det dermed gynnade Ståndet en, om icke absolut, åtminstone relativt, uteslutande rätt till högre embeten, serskild representations-rält för begreppet slår i närmaste sammanhang med uteslutande rätt till högre embeten; och att ,då den ena rätten lagligen blifvit upphäfven, slutrigtigheten fordrar, att den andra ock bör upphöra.
Jag tror, att innan detta Utskott hunnit organiseras, innan det samlat materialier och kunnat uppgöra och framställa något förslag, redan ett par månader af Riksdagen. skola ytterligare vara förflutne, då deremot, om målet öfverlemnas till Ekonomiutskottet; detta Utskott, som redan är organiseradt, kan genast företaga undersökningen om grundorsakerna till den öfverklagade förlägenheten, öfverlägga om medlen till dess afhjel - Den 10 Febr ilar it, 58f pande och i detta andamål när det för godt finnér, i enlighet nied Grundlagen begära sammanträden med de öfrige Utskotten, och såle-i des komma i tillfälle framlägga project till grunder för förbättringar af Rikets allmänna inrättningar, utan undantag. Flere hafva synts fordra att regeringen skulle framställa den tafla och det förslag, som nu är i fråga. Det vöre må hända nyttigt, men jag torde vördsamt få erindra, att det ingalunda är uti Grundlagen föreskrifvit. Jag påminner mig att en sådan framställning vid senaste Riksdag gjordes och att den då af många klandrades, såsom ej af Grundlagen påkallad. Det synes mig äfven möjeligt, att, ehuru Kongl. Majit sammankallat en FinanceCommitée, Kongl. Maj‘.t ändock ej skulle anse det oundvikeligen nödvändigt att till Riksens Ständer öfverlemna resultatet af Commitéens öfverläggningar. Det hade derföre, må hända, icke, varit utan fördel för vår ekonomiska ställning om en sådan tafla, sorn den ifrågavarande blifvit vid de förra Riksdagarne af Ekonomiutskottet uppgjord, men det är ej för sent vid denna och låter sig, såsom jag tror, bättre göras af detta Utskott än om, på sätt någre Ledamöter, hvilka möjeligen hysa hopp att komma in i det föreslagna Särskildta Utskottet, yrkat, ämnet skulle blifva af det sistnämnde behandladt. Jag anhåller således om proposition å remiss till Ekonomiutskottet och afstår i sådant fall ifrån min begäran om motionens förnyade bordläggning, hvarom jag med Herr Nordenankar mig förenade, och hvartill 588 Den 10 Fchvuar ii, 4g §. af Riksdagsordningen gifvit mig full anledning. Grefve Posse, Carl Hindric:
Också tror jag ej, att en ung engelsman, soin har att förfoga öfver god tid för sina studier och är bestämd för en vanlig lefnadsbana, kan göra bättre än att följa den studiekurs, som vanligen utpekas för honom; han får då fylla dess brister genom sina egna ansträngningar. Men för dem, hvilka hafva för afsigt att göra vetenskapen till föremål för allvarlig sysselsättning; eller för dem, som ämna egna sig åt läkarekallet eller tidigt måste inträda i det praktiska lifvet, — för alla sådana är, efter min åsigt, den klassiska uppfostran ett misstag, och det är af detta skäl, jag är glad att se “ en rent literär uppfostran och undervisning “ utesluten från den reglementerade studieplanen i Sir Josiah Masons högskola, emedan jag befarar, \ att dess inrymmande deruti sannolikt skulle komma att leda till införandet af den vanliga ytliga läsningen af latin och grekiska. Oaktadt allt detta är jag den siste att sätta i fråga betydelsen af en äkta literär uppfostran, eller tro, att in-tellektuel bildning kan vara fullständig den förutan. En uteslutande vetenskaplig dressyr skall lika säkert framkalla andlig snedhet, som en uteslutande literär. Om ett fartyg fått slagsida, försonas detta ej af lastens dyrbarhet, och det skulle djupt bedröfva mig, om den Vetenskapliga Högskolan skulle komma att sända ut endast ensidiga män. En sådan olycka behöfver emellertid alls icke inträffa. Det är sörjdt för undervisning i engelska, franska och tyska, och dermed är den moderna verldens tre största literatu-rer gjorda tillgängliga för den studerande. Franska och tyska, och isynnerhet det senare språket, äro absolut oumbärliga för dem, som eftersträfva full kunskap på något af vetenskapens områden. Men äfven om vi antaga, att en förvärfvad kunskap i dessa språk icke är mera än hvad som beftofves för rent vetenskapliga syften, så har hvarje engelsman i sitt eget modersmål ett nästan fullkomligt literärt uttrycksmedel och i sin egen literatur mönster af hvarje slags literär förträfflighet. Om en engelsman ur sin Bibel, sin Shalcspeare, sin Milton icke kan hemta literär bildning, då lärer, såsom jag tror, icke ens det djupaste studium af Homerus och SofoMes, Virgilius och Horatius kunna skänka honom den.