Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte beviljande af serskilda låne-underslöd till återuppbyggande af städerne Wexiö, Åmål och Kungsbacka efter de dessa städer sednast öfvergångna eldsvådor, har Kongl. Maj:t tillika, såsom bidrag till kostnaden för ny tomtreglering i dessa städer, anvisat för Wexiö 23,400 r:dr, för Åmål 5,000 r:dr och för Kungsbacka 5,000 r:dr banko att, utan ålerbelalningsskyldighet, utgå af det lill Kongl. Maj:ts disposition för oförutsedda behof ä Riksgäids-kontoret anvista mindre creditivet; hvilket Kongl. Majit, i och för berörde summors afskrifning, velat Rikets Ständer härmed tillkännagifva; Och Kongl. Maj t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR S, A. Munthe. Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 16 December 18 47' Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Bih. till R. St. Trot. 1847 1848. 1 Sami. 1 Afd. 17 Baft. 1 2 Kongl, Maj:d Nåd, Skrifvelse, N:o 8i, Stats-råden: Friherre Staél von Holstein , Munthe , Friherre Peyron, Silfverstolpe , Wceni. Friherre Gyllen granat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Slals-rådet Munthe, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts redan meddelade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående afskrifning af de, såsom bidrag till kostnaden vid ny tomtreglering i städerna Wexiö, Åmål och Kungsbacka, efter de dessa städer öfvergångna eldsvådor, af mindre creditivet anvisade belopp. Kongl.
Långt förut hade naturligtvis den vandrande barnkaravanen återkommit, och man kan föreställa sig hvilka tacksamma suckar som höjdes till Gud, då hvarje moder återtog sin egendom. Det var under en vacker dag, nemligen sjelfva den 27 april, hvars eftermiddag illustrerades af en storartad tillställning. Fyra mörsare placerades en i hvartdera hörnet af torget, och i midten af detsamma ställdes ett par gigantiska bord med kolossala bålar. Men det var icke allenast bålarne, utan äfven mörsarne som voro fyllda med rompunsch. Här drucko befäl och soldater, bönder och borgare, höga och låga, om hvarandra. Värdarne vid dessa mörsare voro följande af stadens herrar: borgmästaren Lundström„ handlandena Kristofer Norberg och Rutger Smith samt rådmannen Lorentz Boman, alla klädda i elegant utstående hårpiskor, ljusgrå frackar med oerhördt stora blanka stålknappar, mörkgröna sammetskortbyxor med spännen vid knä’t och i skor desslikes med gedigna spännen. Men att teckna dryckeslagen, bruset och den obeskrifligt varma hänryckningen vid denna lifliga fest, är omöjligt Sent samma natt, då bålarne utsinat, sången förklingat och hurraropen ljödo endast här och hvar på gatorna, der ett slags karnaval egde rum, satt i det förtroliga gamla förmaket uti köpman Smiths hus en femtonårs lefnadsmodig son vid sidan af en ömt lyssnande moder; och medan han i färgrikt glödande språk relaterade hvarje särskilt detalj af affären, smålog modern allt mer och mer förtjust, under det fadern, som gick fram och åter på golfvet med pipan i mun, emellanåt tog den från läpparne för att ge luft åt ord sådana som dessa: ”Godt gry i pojken – men flottan bör du ändå ge fan!” ”Skall du säga det, far, också i afton?” yttrade den litet stolta modern. ”I afton bör Paul slippa att höra sådant tal.” ”Det ser jag intet skäl för, min skatt! Gossen så ung han är, har vett – han begriper nog att skärgårdsflottan icke skär lagrar hvar dag och att befordringarne der gå kräftgången för män af förtjenst, se’n då för bara pojkar ...
I denna Fullmäktiges framställning har Utskottet funnit sig böra instämma; och lära alltså föreskrifterne om lånens uppsägande till betalning icke vidare blifva af nöden. Under förutsättning, att förslaget om jern-lånerörelsens besörjande vid Bankodiskont-verket varder af Rikets Ständer bifallet, håller Utskottet före, att den i 149 § Fullmäktige lemnade rättighet att å vågarne inom låne—distriktet låta anställa inventering öfver panternas behöriga vårdande bör på Banko-diskorit-direktionen öfverflytlas, särdeles sorn en så beskaffad rättighet redan tillkommer Direktionen öfver Låne-kontoret i Götheborg för dess distrikt, ehuru nu gällande Banko-reglemente icke upptager deh derom meddelade föreskrift, hvilken dock böra i blifvande Bankoreglemente införas. f morn. 1. Litt. a) och c) af § 150 löreskrifves: i Litt. a) ,;Våg-attesterne skola innefatta bestämdt intyg derom, att de effekter, som belånas, under loppet af Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 47 de näst före belåningen förflutna tio åren undergått uppvägning samt dervid blifvit, enligt förfaltningarne, till sin fullgoda beskaffenhet granskade och pröfvade”; i Litt. c) ”Då lån sökes på effekter, förvarade i bunkar eller lådor, såsom brännstål, jernplåtar och spik, skall våg-attesten innehålla, att desamma undergått en med gällande föreskrifter öfverensstämmande besigtning.”
Utår. ä, *4 »ö2^ gärdt anslag tören hamnbyggnad vid Jönkö, ping, beslöt PresteStåndet, det borde Rik* sens Ständer genom en underdånig Skrifvelse anhålla, att, efter verkstäld återstående undersökning, om det bidrag enskildt till detta företag böra och kunna åstadkommas Kgl. Majrt täcktes, i fall berörde hamnbyggnad anses sådant förtjena, dertill i Nåder anslå nödige medel, antingen af den så kallade Strömränsningsfonden eller af Nionde Hufvudtiteln i RiksStaten. SD. Med bifall till Banco Utskottets Memorial N;o i8> beslöt PresteStåndet att till LagUtskottets utlåtande remittera frågan om ett bestämdt stadgande, huru i sådane fall, då en å Bankens auction försåld fastighet jnropas af förra egaren, vid liqviden bör förhållas. S. D. Återremitterades LagUtskottets Betänkande N:o angående förändring i straffet för Hållkarl, som fordrar drickespenniu* gar eller med otidighet bemöter resande. S. D. Vid förnyad föredragning biföllöa nedannämnde Betänkanden: Statsoch Ekonomiutskottens il:o 218, 1 anledning af väckt motion om birdag afAllnoänna medel till Linförädlingens Prot, tJtdr. å. 14 Junti 1805. 88» befrämjande inom Hallands m. fl. Län. N:o 219 om de reducerade Cavalleri-Rege* menternes åter uppsättande samt Löneanslag för Smålands InfanteriBataillon. N:o 220, Rörande Institutet för Blinda och Döfstumma. N;o 221, I fråga om ansjag till väg>anlägg« ning emellan Hemmanen Astrand och Sölje. N:o 222, Om en Fyrbåks anläggande pft Björn klippan. BancoUtskottets N:o 19, Rörande villkoren för återbetalning af Götheborgs Stads från Banken erhållna Lån. LagiUtskottets N:o 76, Rörande stadganden i afseende pfi Testamentens bevittnande och bevakning.
För handel har han en afgjord böjelse, hvarom mera längre fram under denna rubrik. För sjöfart likaså. Ett ej obetydligt antal af kustboerne, samt af de vid Ångermanelfven boende, egna sig dels åt kustfart, dels åt kofterdifart, så väl från Städernc inom Länet som andre sjöstäder i Riket. Desse sjömäns exempel, i förening dermed, att hela Länet har Båtsmansrotering, verkar ock, att Beväringsmanskapet, äfven ynglingarne inom de långt ifrån hafvet belägne Socknarnc, allmännast anmäla sig lill sjötjenst, så att af hela styrkan knappt i torde vara att i beliofvets stund påräkna för Landt-armeen. Alla konskriberade deltaga väl en gång i vapenöfning till lands, men då pluraiiteten ändock saknar kännedom om öfning i det vapen, hvartill den vid ett uppbrott skulle kallas, vore det önskeligt alt tillfälle lill en sådan öfning kunde beredas. Då, med rätta, antalet af brott vid jemförelse af folkmängdens storlek, måste anses som bevis i fråga örn folkets större eller mindre grad så väl af sedlighet som af välstånd, så talar förhållandet härmed till denna allmoges fördel. Brott emot person äro inom provinsen Ångermanland sällsyntare än i Medelpad. Inom den förra har, med undantag af ett enda fall, i mannaminne någon afrättning icke ägt rum. För närvarande hålles väl en person inom Länshäktet förvarad, som vid domstol i södra Ångermanlands fögderi är för dråp dömd till döden, men dels är denne person icke inom lögderiet barnfödd, dels var sjelfförsvar i viss mån orsaken tili brottet. Brott emot äganderätten hafva under sednare åren, i följd af de goda skördar hvarmed provinsen blifvit välsignad, betydligen aftagit; och då detta skrifves, utgör antalet af samtlige af en elier annan orsak i Länets Landsoch Stadshäkten förvarade personer endast 25, hvilket, jemfördt med folkmängdens antal, gör 1 häktad på hvar 3520:de person. Ett närmare studium af brottmåls-statisliken visar, att ibland orsakerne till brott, bränvinets missbruk icke är af de minst verkande.
Om det, å ena sidan, ej må nekås, att mången yngling vid 21 års ålder kan hafva hunnit ej blott att inhemta de theoretiska kunskaper, som erfordras för att nöjaktigt aflägga de prof, hvilka äro före - Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 81. skrifna för dem, som söka inträde uti Rikets Rättegångs-Verk, utan ock att förvärfva kännedom om det allmännaste af praetiska Lagfarenheten; så lärer det dock, å andra sidan, böra medgifvas, att högst sällan någon yngling, vid denna ålder, har den mennisko-kännedom, den erfarenhet af allmänna iefvernet, den bekantskap med vedertagna former och bruk, den färdighet och säkerhet i omdömet, den fasthet i viljan och det allvar i lynnet, hvarpå Samhället eger obestridliga anspråk hos innehafvare» af den vådliga magten att döma öfver Medborgares lif, ära och gods. Fastän nu Lagstiftaren antagit 21 år, såsom, den ålder, vid hvilken manspersoner i allmänhet kunna anses skickliga att sig och sin egendom sjelfve förestå, så må han likväl destomindre anses hafva derigenom tillerkänt nämda ålder förmåga att förestå DomareEmbetet, som han förordnat, att ej någon må vara förmyndare, innan han fyllt 25 år, hvaraf synes följa, att ej eller någon hör kunna, före sistnämnde ålder, utöfva den öfver-förmyndarevård, hvilken med de fleste Domare-tjenster är förenad. Onekligt är det, att en rätt utöfning af Riksdagsmanna-kallet förutsätter en icke ringa grad af stadga och erfarenhet; men betviflas kan det icke eller, alt ju 56 Bil. lill K. M. Nådiga Propos. N.o $2% Pomare-Embetet kräfver dessa egenskaper i icke mindre grad, och likväl bjuder Riksdags-Qrdningen, §. 18, att '"'till
Asti stod badande i svett och öste med slefven gröt i alla kärl hon kom öfver, i stekpannor, fat och karotter och Siggans blomportör till och med. Och på spiseln var det en riktig syndaflod af risgrynsgröt, som kokat öfver. » Hvad i all världen ska jag ta mig till med en sådan massa gröt », sade Asti ynkligt och sköt ut underläppen med en uppsyn, som om alla världens olyckor vältrat sig öfver hennes oskyldiga hufvud. » Kan du begripa, Siggan, hur det kunde bli så rysligt mycket af bara ett stop gryn. » Men Siggan var redan i full sysselsättning med att rädda spillrorna af sina dels uppbrända, dels kallnade plättar. Nu var klockan strax 6. Och den Per, som inte kunde sluta att kälta om sin hunger. Ja, det var då också ett öde! Men hon skulle stå på sig tappert ända till slutet. Allt kunde ju skyllas på tillfälliga missöden. Kokbokshistorien hade då åtminstone ingen reda på — utom herr Werner. Åh, hvad Siggan var trött, när hon ändtligen efter dagens vedermödor kröp ihop i sin säng. Och ändå måste hon för sig själf medge, att det varit misslyckadt alltsammans. Där höll Per ännu i sömnen på att mumla refrängen till dagens klagovisa: » Fattiga Stina har mycket bättre mat än v i ». Och allt annat hade gått i ungefär samma stil. Nu skulle det naturligtvis i morgon berättas för pappa, att Siggan ämnade koka äggröra, men så råkade det i stället att bli plättar. Och då skulle pappa igen få sin lustiga min och blinka med ögonen, som om han tyckte, att det var rysligt viktigt, fastän han af finkänslighet inte ville skratta. Och — värst af allt! Hennes själfkänsla hade fått en betydlig knäck. Ty hon hade ju sett, att det inte hjälpte henne det allra ringaste, att hon kunde lösa 2:dra gradens ekvationer med flere obekanta, när det var frågan om att koka mat. Men kantänka — inte behöfde hon väl kunna sådant. Ty inte ämnade hon ändå gifta sig.
Utskott icke ens indirecte bor deltaga i valet till dess Ledamöter, borde denna åtminstone i dess egenskap af rätts-princip vara lika för alla, man kunde då förväntat sig att Herr Grefve von Schwerin äfven föreslagit, att alla de af Ridderskapet och Adeln, hvilka sedan förledna Riksdag varit endera BancoFullmägti* ge, RiksgäldsContoirets Fullmägtige, Riksens Ständers Revisorer, såsom alla dels redovisande dels ansvarige inför Riksens Ständer och deras Utskott, samt RiddarhusDirectionen, såsom ansvarig för Ridderskapet och Adeln, borde uteslutas icke allenast från allt deltagande i valet till Bänkman, men äfven från rättigheten att blifva så väl Bänkman som Elector, hvilket i analogie med Herr Grefve von Schwerins Motion, RiksdagsQrdningens 41 § dem rättvist tillegnar. Samma af Herr Grefve von Schwerin framställda rättsprincip, att ingen bör utolva val till Domare, som honom bedömer, år äfven vederlagd af en annan af Sveriges Grundlagar, Tryckfrihets Lagen, der Juryn väljes af sjelfva den anklagade. Hvad mig enskilt som Föredragande i Commandomål beträffar, är jag ojäfvig i saken, ty jag är icke nämnd i 41 §• at Riksdagsordningen och kan således blifva icke allenast vald till Bänkman och Elector utan äfven till Utskotts Ledamot, rend undantag af ConstitutionsUtskottet, likasom Fresidenten i StatsCon - lO Den 2 4 Januariit toiret kan blifva vald till alla andra än Stats Utskottet, för hvilket han är redogörare. N o 3. Herr Rosenblad, Bernhard: En värd Ledamot af detta Stånd har,’ med sökt anledning af 41 § af Riksdagsordningen, föreslagit uteslutandet af tjenstgörande StatsMinistrar, StatsRåd , JustitiaeRåd, HofCantzler, JustitiaeCantzler,Justitieombudsman och StatsSecreterare från rättigheten att i Bänkmansval deltaga och att till Bänkman kunna väljas.
Stats-Contoiret har för Öfrige anmält till uppförande å Stat de tillökte hus» hyres-medel, sorn blifvit af Kongl. Maj:t; i Nåder beviljade för Landshöfdingen i Vexiö den 23 October 18151 från 133 R;dr till 300 R:dc och för Landshöfdinge - Embetet i Jönköping,' genom Kongl. Brefvet den 8:de Maji 1816, från 933 R dr 16 sk. till 500 R.'dr, äfven sorn för Landtmateri-Contoiret i Calmar, enligt Kongl. Brefvet den 15 November 1815, 60 R:dr, hvarförutan likaledes, genom Kongl. Brefvet dea a 6 Februarii 18141 blifvit anslagen en tillökning i hyresmedlen för Landshöfdingen i Blekinge Län från 250 R;dr till 383 Rldr 16 sk., som för närvarande utgår af besparingar ; och,’ som desse hyresmedels tillökningar af Kongl; Majit i Nåder pröfvats nödige samt, enär Residence-Hus i nämnde Län ej för närvarande kunna påtänkas, till uppförande eller inköp, altså böra å Stat upptagas att utgå; så har Stats» Utskottet skolat sådant till Riksens Höglofl. Ständers bifall anmäla; utgörande sammanräknade beloppet af desse tillökningar 626 R;dis 3 2 sl{- 5?o Jemväl har Kongl. Stats-Contoiret anmält, att bland de anslag på denne Titul, sorn funnits otillräcklige, skola de till Ljus, Skrif» Materialier och Expenser för (^ollegierne i*pp» 7g8 Stats-Ulskottéts Betnnftanden» fördä förslags-summor samt till Mantalsskrifning**- Provisioner m. m. fordra en ny Reglering. I -anledning häraf har Stats-Urskottet in* hämtat att för omförmaldte behof finnas nu å serskildte stater bestådde följande belopp hemb Till Ljuspenningar för Kongl. Hof - Rät* terne, Kongl.
Jag bor på Asögatan n:r. » » Hvar — är den gatan? » frågade fru Varner häpen. » På söder, Eva lilla? » » På söder, » upprepade hon med ett tonfall, som vore det frågan om en alpbestigning, men så lugnade hon sig. En droska vore inte hela världen. » Adjö nu, tant lilla, vi träffas snart, lita på mig! » Hon gick med en glädtig nick och en varm handtryckning, och fröken Marek fortsatte sin väg, men fönsterna fingo vara för den gången, de skulle endast speglat ett ungt, gladt ansikte i en ram af ljusa hårlockar och skärt tyll. Det var ett litet, litet frö af glädjens B l a n d nu befintliga Cacaosorter ntages säkert förnämsta platsen af och som man viftade åt. — • — En sådan härlig färd ut öfver de blåa solglittrande böljorna. Litet orolig kände frö- ken Marek sig nog öfver sitt vågsamma företag att resa ut och tro sig vara välkommen, men när de kommo till » Evas brygga » och lilla fru Varner redan på afstånd nickade och viftade åt tant Hilda, då gick det lilla glädjefröet i blom inom den Hon dammade dubbelt så noga i sitt lilla gamla, och hon viftade igen med all kraft. Arm i arm gingo de upp till villan, där vindsrum med utsikt åt gården, hade friska blommor hvarannan dag och köpte till och en liten läcker kaffefrukost stod framdukad på verandan. med en butelj saft, Eva vore törstig Så kom sköterskan med lille Erik, en ettom hon komme. årig, knubbig gosse, som envist vände bort En hel månad förgick, utan att fru Varner lät höra af sig, men ännu hade icke hufvudet och skrek ett litet illskrik, när fröken Marek uppgifvit hoppet, och en dag fröken Marek försökte ta honom. » Han är litet blyg i början, men det går stannade verkligen en droska utanför porten och snart därpå — så fort hon hunnit nog öfver, » lugnade hans mamma. Och uppför de fyra trapporna — knackade fru hon tycktes känna sin sons karaktär, ty på eftermiddagen ropade tant Hilda förtjust: Eva på fröken Mareks dörr. » Han räckte armarna åt mig. Eva, du, Hade hon någonsin blifvit så välkomnad?
Ingen inom Utsk. har förnekat, att orättvisor upstått vid tillämpningen deraf, men jag vågar bestrida att grunderna i och för sig äro orätta. Man har här mycket klandrat, att embetsman och näringsidkare betala bevillning efter olika proc.; jag kan icke inse att häri ligger något så himmelskriande. Ofta nog har inom detta Stånd yrkats den satsen, att embetsmannen borde vara fria från all beskattning. Ehuru jag icke gillar denna sats, då jag anser den vara skadlig för embetsmännens eget anseende, ligger det likväl, enl. min tanke, en billighet deri, att embetsmännen betalar mindre penningeskatt än andra samhällsklasser, då det arbete han med hufvud eller hand verkställer för det helas väl äfven mäste tagas i betraktande. Hr von Koch har 438 Den 26 Mars. visserligen anfört, att bland öfriga medborgare några skatta efter 2\ proc., andra efter 2, det måtte dock vara ett misstag; om Hr von Koch genomläser det Betänk., der den nu gällande bevillningsprocm å jorden är uträknad, står der tydligt, att man icke ansett jorden gifva mer än 4 proc.; om derföre en egendom af 4,000 Bdr jordvärde betalar 1 Bdr i bevillning, så blir detta 2% proc. af inkomsten. Då således alla, utom embetsmännen, skatta lika, och dessa sednares personliga arbete anses utjemna olikheten, lärer grunden för bevillningen vara oklanderlig och helt annan än den af Gr. Ugglas omtalda »purrningen». Man har vidare klandrat minimitabellerna och anfört, att t. ex. en skeppsredare icke betalar mer än en månglerska, en grosshandlare icke mer än en artist. Dervid får jag be Hrr:ne besinna, att dessa tabeller äro mimmi-tabeller, att således en skeppsredare ieke får taxeras till mindre än detta, men väl ofantligt mycket högre, att grosshandlare finnas i Götheborg, som betala bevillning för en inkomst af 300,000 Bdr, då artisten deremot torde qvarstå vid minimi-afgiften, förhållandet blifver då helt olika.
Den ifrågasatte tillåtelsen för flertalet af delegare i ett hyttelag, att upplösa hyttelaget, utan iagttagande af möjligtvis för vissa fall i contracten föreskrifna formaliteter eller behörig pröfning i laglig väg, skulle i allmänhet innebära ett högst efterlank ligt ingrepp i egande-rätten, då hvarje så kalladt hyttelag är ett verkligt bolag, hvarutur det icke kan tillåtas den ene intressenten alt, på den andres bekostnad, utgå, emedan återstående lottegare derigenom skulle beröfvas fbrmonen af allas deltagande i praestationer, utgifter för reparationer och annan byggnad, samt de så kallade värmningsdygnen, vid hvilka alla tillfällen förlusten naturligtvis blifver mindre, då den delas. Utskottet anser sig fördenskull böra afstyrka hvarje förändring i nuvarande förhållanden eller gällande contracts-vilkor, rörande hytlelagen, hvaremot, om Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 109. 27 ett helt hyttelag enhälligt förenar sig örn att nedlägga blåsningen, detsamma icke bör förnekas, dock att i sådant fall de i detta hyttelag inbegripne hemmansdelar mäste, på sätt ofvan vid frågan om smidesrätten är yttradt, blifva skatllagde och till ordinarie rotering indelade lika med Landslag. 5:0 Den frihet alt an vanda den ena eller andra methoden vid stångjernstill verkning, som åts killi ge motionärer yrkat, har redan blifvit till fullo medgifven genom Kongl. Maj:ts Kådiga Kungörelse den 26 October i838, och anser Utskottet derföre, att framställningarne i dessa delar, såsom numera öfverflödige, böra förfalla. 6:0 Om mutsedlars lifgifvande och jord egande rätt en i grufvor. I anledning af Rikets Ständers vid sista Riksdagen hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställning i detta ämne, har Kongl. Maj:t, genom skrifvelse den 16 Maj 1835, anbefallt Kongl. Bergs-Collegium att inkomma med underdånigt
Då de fleste Bruken under ifrågakomne fern år till sine privilegier ej undergått förändring, och någon synnerlig förhöjning eller nedsättning i smidet under tiden således icke eller kunnat inträffa, upptages äfven nu Stångjerns-Tillverkningen : i Nora och Lindes Bergmästardöme lill 55,000 Skep:d. i den till Wermlands Bergmästardöme hörande del af Carlskoga Bergslag, till 1,700 — och vid Bruken i Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Helleforss Bergslager, lill 7,25o — eller tillsammans tili 63,95a Skep:d, hvarföre värdet å i5 R:dr Skeppundet utgör 959,280 R:dr Banco; och har Marnifadur-smidet i medeltal årligen blifvit beräknadt till något öfver 9,000 Skeppund, som efter 24 Riksdaler Skeppundet skattas lill 216,000 R:dr Banco. Emellan 8 och 900 personer anses vid Jernoch Manufactur-Verken äga jemn sysselsättning. Vidare förekomma: Dylta Svafvelbruk. Från och med 1827 lill och med sistlidet år tillverkades härstädes: Svafvel 672 Skepa! 5 Lisp:d — ■— Victriol 3,535 Skepa! 16 Lisp:d i3 Skålpai och Rödfärg 7,829 Tunnor, eller i medelberäkning årligen 112 Skep:d 17 Skålpxl Svafvel, 689 Skep:d 6 Lisp:d 2 Skålp:d Victriol, och i,3o5 Tunnor Rödfärg; uppgående tillverkningsvärdet, efter 24 R:dr Skeppundet för Svafvel, i5 Ralr för Victriol och 3 R:dr Tunnan för Rödfärgen, tillsammans till 15,44^ Ralr 26 sk. 7 r:st. Banco. Latorps eller Beata; Christina; Alunverk.
Väl nedgår dervid förhållandet mellan befälets och truppens antal lägre, och blir bataljonernas rörlighet mindre, än önskvärdt vore, men derigenom kunna dock 75,000 soldater inrymmas i ordnade bataljonscadrer, och äfven med så stora bataljoner uppgår styrkan i ledet icke till mer än omkring 850 man. (Bil. X). Äfven för depöterne, såvida de icke inskränkas till en sjettedel af styrkan i fält, eller omkring 12,000 man, blir befälet mera otillräckligt än förut. Men under den tid, som fordras för att utrusta, och, äfven om vapen, utredning och beklädnad finnes i förråden, med artilleri och trosshästar samt lifsförnödenheter förse en armé, motsvarande denna infanteristyrka och med den spänning af försvarskrafterna, det vädjande till fosterlandskärleken och till stora uppoffringar af alla slag, så omfattande försvarsanstalter förutsätta, bör ock kunna motses att alla tillfällen, som af staten bjudas för daning af befäl, skola med begärlighet omfattas och rikta tillgången på nytt befäl, som med det gamlas föredöme och i krigets skola snart skall fullända sin bildning. Infanteriet i fält skulle då utgöras af stamoch beväringssoldater 45,739 beväringsmanskap eller rekryter och beväringsmanskap (Bil. Å 29,261 75,000 man eller till något mer än tre femtedelar af de förre och något mindre än två femtedelar af det senare. Landförsvarskomniit. Bet. I. 13 98 Äfven kunde, med begagnande af det större antalet beväringssoldater, som i vissa orter finnes, såsom i Skåne, Småland, Östergötland och Vermland, exercisdepöterne under rustningarnas eller krigets fortgång förvandlas till reservbataljoner, deraf 2 från Skåne och 1 från de öfriga nämnde landskapen och hvilka, om än egentligen afsedda till fästningsbesättningar och bevakningar i mindre blottställda delar af landet samt tillika uppfyllande ändamålet af exercisdepöter, dock kunde öka den ordnade infanteristyrkan till 80 bataljoner eller 80,000 man.