Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medan inom åtskilliga samhällen försörjningen verkstålles inom fattighus, vanligen när fattighjonen ej hafva egen bostad eller kunna erhålla vård af anhöriga, blifva fattighjonen inom andra samhällen utackorderade, inom andra åter, efter uppskattning af underhållets värde och med beräkning af den fattiges arbetsförmåga, fördelade på hemmansinnehafvarne, som genom fullgörande af denna underhållsskyldighet undgå att lemna motsvarande fattigvårdsbidrag i penningar eller varor. Barn, hvilkas vård ej kan anförtros föräkbarne, utlemnas inom några få socknar till hemmansågarne, men inom öfriga samhäl - Blekinge Län. Fattigvård. 31 lena utackorderas de till pålitliga fosterföräldrar, oftast för längre tid och under förbindelse för dem att väl vårda barnen och hålla dem till flitig skolgång. Öfver fullgörandet af dessa förbindelser hålla fattigvårdsstyrelserna i allmänhet noggrann tillsyn. Likasom sättet för fattigförsörjningens bestridande är mycket olika, så är äfven allmänna tillståndet af fattigvården mycket skiljaktigt inom särskilda samhällen. I städerna, der svårigheterna att rätt ordna fattigvården äro vida mindre än å landet, handhafves fattigvården på ett utmärkt sätt, och i Carlskrona och Carlshamn äro försörjnings-inrättningarne förenade med arbetsanstalter, hvarigenom, till stort gagn både för samhällena och för de fattige sjelfva, de senare kunna sysselsättas med efter deras förmåga lämpadt arbete, och fattigvården göra sig till godo sådane personers arbetskraft, som genom lättja eller liknöjdhet förorsaka att deras familjer falla fattigvården till last. Afven inom åtskilliga samhällen på landet är fattigvården väl ordnad och skött med urskiljning, nit och kraft; inom andra deremot återstår åtskilligt att önska, men det oaktadt kan allmänna tillståndet af fattigvården inom länet, i följd af den ökade erfarenheten om densammas handhafvande, anses hafva blifvit mycket förbättrad i fråga om afhjelpandet af redan befintliga behof. Till följd häraf har tiggeriet äfven i det närmaste upphört och, när sådant eger rum, är det nog föranledt, mindre af verkligt behof, än af andra bevekelsegrunder. Deremot tyckes i allmänhet föga uppmärksamhet hafva blifvit egnad åt frågan om förekommande af fattigdom, men för några samhällen har likväl denna angelägenhet icke varit främmande.
I Christianstad har man i en lång lid nöjt sig med de förre, men efter förra riksd., kommo innevånarne öfverens att utse särskilde deputerade. Häraf har man icke försport någon olägenhet, om icke den, att dessa deputerade begärt resekostnadsersättning hvilken i annat fall kunnat besparas. Jag ansåg mig icke kunna annat än bevilja deras yrkande i det afseende!, ehuru författningen ingenting derom föreskrifver, lika litet, som den säger om beloppet deraf skall af hvarje kommun särskildt betalas, eller om del skall anordnas af kurhusmedlen. Som sagdt är, oaktadt författningens tystnad i denna fråga, ansåg jag dock Ilen 8 Mars f. m. 83 böra anordnas den äskade kostnadsersättningen, för att icke visa någon ovilja emot det fattade beslutet om särskilde deputerade. Jag vet icke huruvida kammarrätten gillat detina åtgärd eller icke, likväl vore det bra örn i sjelfva beslutet, om kurhusafgiftens utgående, funnes något stadgande härom. Jag skulle derföre önska, att R. o. Ad. ville, med bifall till betänk, i afseende på de föreslagna maximioch minimi-beloppen, återremittera detsamma lill Bevilln.Utsk., med föreläggande för Utsk. att föreslå ett stadgande i detta afseende. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Såsom det torde vara bekant, äro Stockholms läns kurhusanstalter förenade med Stockholms stads. På grund af den kännedom jag i följd deraf måste äga om denna inrättning, tager jag mig friheten att, i motsats med Hr af Grubbens, vitsorda att den skötes med all möjlig omsorg och med iakttagande af all möjlig sparsamhet. Den af nyssnämnde ledamot klandrade distriktläkaren måste likväl, efter min tanke, finnas, emedan smittan på de sednare åren så tilltagit, att Stockholm, efter hvad sakkunnige personer försäkrat mig, är öfver hela Europa den ort, som i detta afseende visat det beklagligaste förhållande. Behofvet af att höja den nuvar. afgiften, visar sig tydligen deraf, att under det sistförflutna året kurhuset icke varit tillräckligt för patienternes inrymmande, utan att man måst inrätta provisoriska sjukhus, samt för kostnadernes bestridande anticipera på framtiden.
I den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Majit, för den händelse att arméens pensionering komme att tillsvidare 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. besörjas såsom hittills och icke helt och hållet af Staten öfvertagas, anmält behofvet af nedannämnda anslag, nemligen: till upprätthållande af Arméens pensionskassas egen pensionering 76,680 R:dr, jemte medgifvande, att de för åren 1861, 1862 och 1863 uppkomna brister, utgörande 20,925 R:dr 24 öre, äfvensom den mindre brist, som ytterligare kan uppstå för år 1864, får af möjligen blifvande öfverskott under påföljande åren kassan ersättas; för fortfarande tillämpning af nu gällande pensionsstater af den 9 Februari 1858 och den 6 November 1860, ett kreditiv å 180,000 R:dr, att användas till betäckande af den skilnad, som för Arméens pensionskassa kan uppstå under år 1867 i följd af denna pensionering; och till betäckande af möjlig brist för år 1866 i det vid förra riksdagen beviljade kreditiv å 150,000 R:dr, ett fylluadskreditiv å 15,000 R:dr.
Jag kan icke dela den värde Talarens åsigter, som här skiljt Indelningsverkets hufvudgrunder ifrån Armeens lönereglering, den han icke ansett vara derunder inbegripen. Vid Indelningsverkets handhafvande visar sig bäst, huru Den 22 December f. m. 91 långt förbiseendet på ena sidan kan leda magtinkräktningen på den andra. Jag kan icke förstå, huru en Öfverstelndelning mindre är derunder inbegripen, än SoldatTorpet. Jag vet val, att Rikets Ständer allt för länge förbisett den dem oåtspordt gjorda rubbningen i dessa hufvudgrunder, för att nu mera kunna, i anseende till det förflutna, uti ansvarsväg yrka någon påföljd, sedan décharger vid förra Riksdagar blifvit Konungens Rådgifvare så frikostigt meddelade. Jag ser med förundran tillbaka på den tolkning, man så ostördt fått gifva åt Konungens högsta Befäl öfver Armeen, i hvad den rörer Indelningsverkets hufvudgrunder. Men ehuru Indelningsverket, genom denna ensidiga tolkning, i betydlig mon blifvit rubbadt, är jag dock glad att finna Grundlagen omsider utkräfva sin rätta och sanna tolkning, i cl et ögonblick, då behofven framtvinga ett rådförande med Rikets Ständer uti ett ämne, der man bittils åtminstone visat sig tro, att man kunde handla godtyckligt. Förslaget rörande Indelningars och Hemmansräntors indragande till StatsYerket gillar jag till principen, och värderar, alt ett sådant förslag utgått från Styrelsen i så måtto, som det kan hafva för afsigt, att åstadkomma en förändring af Grundskattens natur, hvilken i sitt nuvarande skick är högst tryckande och besvärlig; men jag erkänner icke all rälla tidpunkten dertill blifvit vald. Jag måste tillika öppet bekänna, alt jag 9 3 Den 22 December f. m. icke förstår huruvida icke meningen i den Kongl. Propositionen varit, att räntegifvare skulle i contant lösa sina räntor.
R:dr sk. rst Misk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst Rallsk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst Personer R:dr sk. ■st General-Fält-Tygmästare, Chef och Inspektör för allt Artilleri (Upp ta ge ll i Ge ne ralite tet s Åflo n i ng s-Ta 1) 1 å.) 1 Chef för Stabs-Expeditionen 5 23 — 2000 120 — 2120 — _ . 60 60 2180 1 2180 l:ste Stabs-Adjutanter 3 13 9 1200 1200 1200 2 2400 -— 2:dre Stabs-Adjutanter 2 9 2 800 2 1600 — Liqvidations-Olficer 2 35 5 1000 1 1000 — Tygmästare 5 23 — 2000 120 2120 ■— . 60 60 2180 3 6540 Ammunitions-OlTicerare . 3 13 9 1200 3 3600 Fyrverks-Officer 3 13 9 1200 1200 1 1200 l:ste Tyg-Officerare 3 13 9 1200 1200 1200 3 3600 — —- 2:dre Tyg-Officer 2 9 2 800 1 800 Förråds(Vapen-) Officerare 2 9 2 SOO 3 2400 Disponible Kaptener . 3 13 9 1200 1200 12 14400 „ Kapten-Löjtnanter 2 9 2 800 12 9600 —“ — „ Löjtnanter 1 44 — 700 12 8400 „ Under-Löjtnanter
Beträffande slutligen Revisorernes hemställan, att blifvande ersättningar till Sekreteraren och vaktbetjeningen vid Kansli-rätten mätte, derest denna rätt anses böra fortfara, bestämmas och utgå för hvarje gång domstolen träder i verksamhet, får Statskontoret i underdånighet meddela, att ifrågavarande utbetalningar grunda sig på Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 11 Juli 1848 och den 4 December 1849; och då berörde ersättningar således varit bestämda för hvarje år särskilt, lärer, med den rättighet Eders Kongl. Majit, i följd af Rikets Ständers beslut, äger att disponera öfver kända besparingar å hufvudtitlarne, för tillfälliga utgifter, förenämnde hemställan icke föranleda till någon åtgärd af Rikets näst sammanträdande Ständer. Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss återställes härjemte, och Statskontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtar, Georg 1XISIMKHE. Th. NYSTRÖM. a. V. KOCK. C. W. GRÅÅ. Stockholm den 28 Februari 1852. O. F. af Sillén. G. W. af Donner. Kongl. Statskontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers framställningar angående några Landtförsvarsdepartementet tillhörande ärenden. Stormäktigste Allernådigste Konung! Till följd af nådig remiss, får Eders Kongl. Majits och Rikets Statskontor härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers nästlidet år — 243 — församlade Revisorers berättelse, hvilka bero på Eders Kongl. Maj:ts Landtförsvarsdepartements underdåniga föredragning.
Hvad Hr Cederschjöld nämnde, att cap. i § Missg.btn innehåller, eller alt dråpare eller annan ogerningsman, som ställer sig till motvärn, då lian skall gripas, får nedhuggas, tror jag icke kunna här tillämpas; ty i hufvudstaden ser man, att då polisbetjeningen inställer sig, för alt gripa större eller mindre förbrytare, hafva desse, genom sin erfarenhet vid Långholmen och andra fängelseinrättningar, lärt sig, att de nästan ostraffadt kunna sätta sig till motvärn, hvarföre det nu också gått derhän, att nästan ingen låter godvilligt fasttaga sig, utan använda knifvar och andra vapen, för att skada de personer, hvilka af laga auctoriteter blifvit anbefallde att fängsla dem; och det hör nu till ordningen för dagen, att här i staden höra, huru än den ene, än den andre polisbetjenten blifvit svårt sårad vid en våldsverkares gripande. Detta förhållande bör icke längre få äga rum, ty den allmänna säkerheten måste vara den första principen för hvarje styrelse och väl ordnad stat. Jag tror, att i sådant ändamål inga mesurer kunna vara för stränga, utan att af all menniskokärlek är den störst, som afser de fredliga medborgarnes säkerhet, och att, om man ej kan vinna den annorlunda, än genom stränga åtgärder, blir det nödvändigt att vidtaga dem. Sedan min uppmärksamhet blifvit fästad derpå, alt mitt Den 15 Februari f. m. förslag, det vid vissa tillfällen posteller vaktkarl må äga rätt att skjuta eller hugga ned fånge eller rymd förbrytare, redan vid i8a3 och 1828 årens riksdagar förevarit, samt jag således förskaffat mig kännedom af, så väl nämnde riksdagars protocoll, som de då afgifna Utsk;s-betänk:n i ämnet; vill jag nu i korthet upptaga och besvara de hufvudsakliga anmärkningar, som af Hr Rosenqvist med flere deremot blifvit gjorda. Det har såsom skäl för den motsatta åsigten blifvit yttradt: att hvarje menniska har ett medfödt begär efter friheten; att det således ej kan räknas någon till last alt söka ernå densamma; samt att det vore grymt att derföre straffa med lifvets fö rius t.
Med kännedom om den stora vigt, som jernvägarne ega såsom militärvägar, och öfrige af mig nu andragne förhållanden, hafva vi likväl ännu ej kunnat lyckas att få en jernväg norrut; och detta af den orsak allena, att de olika intressena ej kunnat sammanjemkas. Stånd redan beslutat en bana från Stockholm, öster om Sigtunaljärden, samt dess fortsättning från Upsala till Sala; och då den förstnämnda delen deraf är för landet nödvändig, men banans fortsättning från Upsala till Sala deremot lör landet skadlig, anhåller jag att medel måtte anslås för en bana från Stockholm till Upsala, öster om Sigtunafjärden, samt att skilnaden mellan den härför erforderliga summa och den af K. M. för norra stambanan begärda måtte beviljas till påbörjande af en bana, utgående från den förra vid Thureberg, nära Edsberg, och sträckande sig i nordvestlig rigtning öfver Almarestäket rakt mot Sala. Hr Bildt, Gillis: Ingenting torde vara vanskligare, än att uppträda uti en fråga sådan som denna, hvilken utgjort föremål för så många strider. Den 11 Maj f. m. Mig förefaller dock densamma särdeles enkel, om man allenast vill betrakta den sådan den verkligen är och skilja sig ifrån dessa enskildta intressen, som hittills splittrat sinnena. Går man tillbaka till den tid, då R. St:r beslöto att de förnämsta banorna, under namn af stambanor, skulle på statens bekostnad anläggas, finner man att egentliga anledningen till förenämnda beslut varit den önskan, att statens intressen icke skulle underordnas kommunernas fördelar. Man ansåg redan då, att ingen jernväg kunde helt och hållet byggas på enskild bekostnad. De enskilde begärde städse af staten medverkan på ett eller annat sätt, d. v. s. penningar. Då förklarade först Stats Utskrt och sedan R. St:r, att det låge väsendtlig vigt uppå att statens intressen icke skötos åt sidan, samt framhöllo nödvändigheten utaf att banorna anlades med särskildt och hufvudsakligt afseende på deras ändamålsenlighet såsom militärvägar. Den ekonomiska nyttan för de provinser, banorna genomlöpte, var af sig sjelf gifven.
Den 2 Iunik. sammast föreslä, at dä projectet legat pä Nlds derffapets och Adelns bord, sist til nästkommande Mändag, och det samma derefter til afgörande företages, proportion dä mätte göras til totalt bifall eller totalr förkastande af berörde profect, samt at i den händelse 0onstitution8> krofectet emot förmodan blefwe förkastadt/ Ridderffapet och Adeln wille upmana sina MedStänder, at genast utropa Hans Kongl. Höghet Hertig kil Sweriges Konung, at regera efter Regerings-/oimen af är 177L, utan nägot tillägg af Säkerhets-.^cten, men med de förändringar hwarom Konungen och Riksens Ständer, under loppet af detta Riksmöte, samfält kunna öfwerenskoMma. Herr 8c bönströmkelu-, upläste följande anförande: Ledd af det ömmaste deltagande r Fosterlandets närwarande wäda, anser jag för min medborgerliga pligt, at med nägra fä ord gifwa en wäckelse at allmänna omtankan. Fienden hotar, wära medbröders sinnen äro i gäsning och förwirring, fosterlandet lutar til undergång, och likwäl saknar Swerige än genom sina egna Lagstiftares beslut en antagen Grundlag, en stadgad Regering. Lätom ost förkorta detta wädeliga tilständs waragtighet; Lätom ost gifwa kraft och lif ät alla grenar af Styrelsen. Upfyllom med drift och skyndsamhet, allmänhetens fordran, ty den läter tydeligen höra sig frän alla Rikets Landskap. — Fordna Statsklokt, fordna Lagstiftare gäfwo ny kraft ät Statens styrelse, dä faran ivar stor, dä fienden hotade med förstörelse. Wi Hafwa twärtom beslutat. Den 2 Imrik. 431 vt i farans stund med omsorg och berådt mod, förlänga styrelse-magtens wacklande och förswagade tilständ. Jag fruktar, at wär nationLlära, i egenffap af et uplyst folk, märkeligen fördunklas af sädana grundsatser hos wära Lagstiftare.
Berättelsen om ett serskildt förhållande^ som i hufvudstaden egt rum i afseende pa begärd men vägrad handräckning till verkställighet å ett af ÖfverScåthållare-Embetet meddeladt Bysättningsutslag, igenfinnes * uti Justitieombudsman nens Redogörelse ifrån Ijag-UtsHoltets Bttankande N:o 44- 13 pägl so till och med pag. 30. Denna berättelse antyder till öfverflöd, att missförstånd af rie för OfverCommendanten och Commun* danten 1 Stockholm utfärdade instructioner föranledt det hinder för executiva magtens lagenliga utöfning, sorn utgör föremålet för JustitiseOmbudsmannensifrågavarande anmärkning.
Då uppstår en särskild fråga härom, och det måste alltid vara orätt att uti sjelfva stärnningssättet nedlägga ett frö till ny tvist; och jag hemställer till den upplyste ledamoten, huruvida det icke skulle förefalla underligt, om man nu, efter 5 års förlopp, lattade ett retrograderande beslut i denna del, då likväl upplysningen borde anses hafva gått framåt jemväl i de norra provinserna under dessa år, hvarom också dessa provinsers riksdagsmäns bildning icke otydligen vittnar. Hr Dalman, Wilh. Fredi-.: Jag finner Utsk:s betänk. väl grundadt och kan icke tro, att man för vissa orters beqvämlighet bör frångå en riktig princip. Olägenheterna af det muntliga stämningssättet äro af Utsk. tillräckligt visade, och hvar och en finner till hvilka otydligheter och tvister detsamma kan leda. Jag tror, att upplysningen bos Svenska allmogen fullkomligen medgifver den fastställda förbättringen, och jag yrkar derföre, att vi dervid förblifva samt sålunda bifalla Utsk:s betänk. Hr von Troil: Jag medger visst, att det är conseqvent att icke för vissa orters skull afvika från en allmänt riktig princip; men jag tror, att det i afseende å den ifrågavarande bör ihågkommas, att ett undantag för de norra provinserna, till nytta för dessa och utan skada förde öfriga, kan äga rum. Jag tackar Frih. Ehrenborgh för det han icke bestridt återremissen, men jag kan icke med honom finna, att det ifrågavar. steget kan anses retrograderande emot sjelfva principen, den jag i allmänhet äfven gillar. Jag begärde nu egentligen ordet för att besvara, hvad Frih. yttrat ang:de ringa mål. Jag begär icke, att vi skulle återgå till den förra otydligheten i detta fall, utan föreslår, att meningen med ringa mål må sålunda bestämmas, att dermed menas de, hvilka ej uppgå till 5o daler, d. v. s. sådana, som icke få fullföljas vid lagmansrätt. LagUlsk:s betänk. Wto g3 återremitterades. Vid förnyad föredragning lades till handlingarna LagUtskts d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåttn.
Banko-Utsliott, angående instruktion för nästa riksdags — 6 1 72 b. 21 Okt. 1863 b. 21 Okt. 1863 b.21 Okt. 1863 21 Okt. 1863 39 Bankväsendet i riket och förändrad organisation af bankanslalterna, om utdelning till lliksStåndens ledamöter af Kommitterades Betänkande angående — A. 187 4 1 23 — b. 14 Jan. b. 14 Jan. b. 14 Jan. g. 17 Jan. i 13 B. Barn, att sådant, som ej inhemtat folkskolestadgans minimum af kunskap, icke må i arbete användas » om förbud att genom auktion utackordera fattiga » oäkta, se Oäkta karn. Barnbördshusen, angående anslag till Barndop, angående tiden och stället för, se Kyrkolagen. Barnmorskeundervisningen Barthelemy, S:t. om anslag till utgifter fiir kolonien Bcckaskog, om upplåtelse till Hans Maj:t Konungen af egendomen Becker, angående pension åt Enkan efter Regementsläkaren Doktor Gustaf Wilhelm Begrafningar, om uppgörande af nya billiga taxor å afgilter för Begrafningshjelp, angående berättigande för vissa embetsoch tjenstemäns sterbhus att återfå gjorde löneinnehållningar under namn af Begrafningsach andra kostnader i anledning af Enkedrottning Desiderias död, se Enkedrottning. Behaglig tids förlänings-spanmål, angående användande till löneförbättring åt det ordinarie presterskapet af till staten indragen Beklädnadsbehof, angående anslag till arméens Kongl. Proposit. eller Skrifvelse!-. Motioner inom Riks-Slånden. (Elfte Samlingen.) ? il 55 CD Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 5 TT CO a. 55 T3 CO w re CO N:0 N:0 N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStSndet. BorgareSlåridet. BondeStåndet. Cj CL, CD fD “ Cfc —. • crq N:o N:o N-.o Sid. Ridd. 0. Adeln. PresteStändet. BorgareStåndet.
Vid föredragning häraf i Statsrådet den 13 Juni 1845, liar Kongl. Majit ej funnit skäl att till Rikets Ständers ifrågavarande förslag lemna bifall. 3®:o af den 7 Maj 1845, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelser om granskning af Statsverkets räkenskaper för åren 1838 till och med 1841, i hvad samma skrifvelse tillhört Justitie-deparlementets föredragning, nemligen: (173) а) 32:dra punkten, angående insändande till Statskontoret af de så kallade raspoch spinnhus-medlen; б) 33:dje punkten, angående förbud mot utlemnande på kredit af de arbeten, sorn vid Korrektions-inrättningarne i riket åstadkommas; 6 Bil. till R. St. Justitic-ombuclsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. c) 34:de punkten, angående utredning af förhållandet med åtskilliga balanser i räkenskaperna för fångvården; d) 35:te punkten, angående biläggande af inventarii-konto vid Fångvårdsstyrelsens räkenskaper; e) 36:te punkten, angående slutlig utredning af Assessoren Wallbergs balans, na. in.; samt f) 37:de punkten, angående vidtagande af åtgärder lill beredande af besparing i utgifterna för fångars vård och underhåll. Vid underdånig föredragning häraf i Statsrådet den 13 Augusti 1845, har Kongl. Maj:t lemnat
För Tillfälliga Behof & denna Hulvudtitel hafva nedannämnda särskilda anslag dels för en gång, dels för viss bestämd tid blifvit äskade : l:o. Af E. K. M:t är hegardt, att, sedan ny byggnad för kemiska institutionen vid Upsala Universitet numera blifvit uppförd, Rikets Ständer mätte för en gång anvisa till laboralions-rummens apterande lör deras ändamål m. m. 13,500 R:dr och lill första uppsättningen af erforderliga instrumentalier 15,825 R:dr. Dä ifrågavarande utgifter äro oundgängligen nödiga, så framt det med den kemiska byggnadens uppförande afsedda ändamål skall vinnas, hafva Rikets Ständer för en gång anvisat de sålunda af E. K. M:t äskade belopp. 2:o. Till fyllande af de betydliga luckor, som förefinnas i Upsala Universitets Botaniska Museum har E. K. M:t äskat eli anslag, lör en gång af 4,500 R:dr. Enligt hvad i Statsrådsprotokollet anföres, kan della Universitet i egentlig mening icke anses ega något Botaniskt Museum, ehuru detsamma har åtskilliga, lill en del dyrbara materialier till bildande af ett sådant i enskilda samlingar, som blifvit lill Universitetet skänkta; hvadan och enär ett fullständigt, väl ordnadi Botaniskt
Riksförsamlingen äge dock i dessa mål endast att framställningar och önskningar hos Konungen anmäla. Vill Konungen åt Riksförsamlingen öfverlemna stadgadt. § 109. R. F. § 90. Under Riksförsamlings, dess Kammares, JSämnds eller Ut skotts öfverläggningar inrättning. § 113- Jfr. R. O. § 61 J7ai till Konung eller Thron följ are förrättas af Riksför sam •ch Riksacten .. . mr1 -l g 3. lingen, pä det 1 112 § Joreskrifna satt. Är ingen till Thronen arfsherättigad Prins, och har Konungen sammankallat urtima Riksdag till Thron följ ar e-val, eller har Konungaätt på manliga sidan utgått och Riksförsamling antingen enligt 53, eller enligt 5f, § blifvit sammankallad, äge i första fallet Konungen, och i det. andra Inte rims-Styrelsen, att inom Åttonde dagen efter den, då Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, afgifva till Riksförsamlingen förslag om T/tronföljden; äfvensom i alla dessa fall hvarje Riksdagsman inom samma tid samma rätt. Har lagtima Riksdag varit sä nära för handen, som i 56 § säges, eller är den samlad, när Konungaätt på manliga sidan utgår, bestäm/ne Riksförsamlingen, i öf verensstämmelse med den i if3 § omförmälda Riksact, den dag, hvarifrån den ofvannämnde Åttonde skall räknas. Riksförsamlingen utsatte K alda gen, men icke senare, än den Tolfte efter den for förslagens af lemnande faststälda. § 124. RF. § 106. Finnér Granskmngs-Utskottet, under den granskning af Pro jr q ^ 2Q ' morn. 1. tocoll samt Statsverkets räkenskaper och handlingar, sorn detsamma enligt 65 J* tillhör, att någon Stats-Rådets vägra, då skall Gransknings-Utskottet ställa en sådan under tilltal inför Riks-Rätten.