Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Franska vetenskapsakademien hade utsatt en taflan öfver följande tema ur den matematiska fysiken: ' att i nsgon väsentlig punkt fullanda teorien för en fast kropps rörelse. " Taflingsskrifterna skulle vara inlenmade före den 1 juni 1588, och om något arbete befans vara förtjänt af pris, skulle det samma erliglla en del af eller hela " rix Bordin pour les sciences mathématiquesu, utgörande 3,000 francs. Detta pris, som stiftades dr 1835, har hitills endast 10 ganger utdelats och hiiraf endast S gdnger till sitt fulla belopp. Taflan ar anonym. DA taflingsskrifterna i ar blifvit graiiskade, befans ett af de insända arbetena vara af sd ovanligt framstiiende beskaffenhet, att akudemicn beslöt att som en sarskild utmarkelse af sina till dispositiozi staende medel höja priset till 5,000 francs. Tid namnsedelns ö p p n a ~ d e befans denna innehiiila namnet Sophie Kovnlevski, professor vid Stockholms högskola. Professor Kovalerski liar pA s2rskild inbjudan af akademien afrest till Paris för att närvara vid akadeinicnis ofi ' cntliga tirsmöte den 24 december och d i personligen einottagn priset. Den prisbelönta afhandlingen skall liksoni öfriga skrifter, h v i l h efter föregaende taflan af akademien belönas med pris, offentliggöras i " Journal des savants étrangersu, men kommer förut att med akademiens begifvande publiceras i Acta Matliematica. Kvinnor i fattigcdrdsstyrelse. Fem froar liafva invalts till bitriidande ledamöter i fattigvårdsstyrelsen i Ostersund för nästkommande Ar. Akudemier,~ for de fria konsterna har tilldelat konstnärsarvodet i marinmklning för tre år åt målarinnan i markoch aqvarellmhlning fröken Amla Palm Detta gr fiir stipexdiaten en s&amp; mycket större utmärkelse, som den skedde u t m ansökan och så, godt som enhälligt. Om Jlickom uppfostran.
Å andra sidan ser jag dessa Bankens Sedlar kring hela Landet begärligare, än alla Land.:ts producter, dem man anser för en lycka att till lag» priser, ja! ända till vanpris få föryttra. När nu producternas vågskål idkeligen faller, och Sedlarnes stiger; når man snart sigt tili intet pris kan få förbyta sin jord mot dessa Papper, dem man köper för en hög ränta, dem man i provincerna nästan icke kan få köp», då frågar jag ined förundran, om dessa Sedlar äro i vanvärde, om deras mängd är för Jior? Man har sagt, att om BancoSedelstocken ökades, skulle dess missförhållande till Si 1 fverFonden tilltaga och Capitalisten genom Papperets ytterligare försämring blifva ytterligare Ii. dande. Jag anmärker häremot, att sådant beror på sättet. Banken ärnar säkerligen icke skänka bort nya Sedlar. Lånas de ut mot ränta, och Silfver idkeligen köpes för denna ränta, skola deras förhållande till MetallFonden dagligen förbätttas, medan lifvade Näringar och utvidgad Handel, å andra vägar indraga Silfver i Landet och göra en allmän Realisation omsider möjlig. I följd af dessa enkla läror, icke hämtade ur lärda Verk, icke framställda med Professorlig vettenskaplighet, men tagne ur erfarenhetens stora Bok, också på sitt sätt ett Classiskt verk; i följd af dessa läror hemställer jag till de Höglofl. Utskotten, oc i efter 632 Den 22 JtUiif lil. dem till Höglofl. Ridderskapet och Adein öih icke, i fråga om Sedelstockens belopp , det lilla ordet: Circa, bör få den möjeligen vidsträcktaste tydning.
Om Uppbördsmäiis rättighet, att tillgodonjuta så kallade besparde Ajskrifnings Procenter eller öfverskotter. Med hämtad anledning af åtskilliga inom Directionen förehafda frågor rörande detta ärende, och då det äger sammanhang med Ma» gazinslnrättningens Förvaltning, samt härtill kom» mer, att Kongl. Maj:t och Kronan redan fått vidkännas ganska betydliga utgifter för inlösandet af besparde AfskrifningsProcenter, uppkomne vid FältMagaztnen under sednaste krig, hafva Revisorerne,_enär Magazinslnrattningens utvid-i gade Sikt. Si. Revisorers Berättelser: 97 gatle Spannmåls-rörelse afven möjligen kan föranleda till sådane procenters eller Öfverskotters betydligare förökande, hädanefter än hittills, ingått i en närmare pröfning, ej mindre om möjligheten af Ofverskotters eller Öfverbehållningar* tillkomst, än ock huruvida de kunna inträffa genom sädane orsaker, att en Redogörare derföre bör af Kronan njuta ersättning. 1812 års Kongl. AfskrifningsReglementé stadgar i 1. §. 8 Morn. att: ”då den bestådda Afskrifningen blifvit Uppbördsmannen till godo ”beräknad, svar® han derefter för all å uppbörden ”uppkommande brista sedan likväl Persedlar, ”hvilka vid Räkenskapsslutet utfallit med Öfver”skott, blifvit qvittade efter värdet emot deni, ”hvarå brist uppstått. Skulle Uppbördsmannen* ”Redogörelse utfalla med Öfverskott, som af Ve”derbörande Oeconomi®Administration godkän”nas och fastställas, inlösas de till Kongl, Maj:C ”och Kronan efter medelpriset af upphandlingen, ”hvaremot det skall vara en Uppbördsman oville ”korligen förbudit, att om Öfverskotten af sin ”Uppbörd in Natura disponera.”
Dervid ginge så lill, att sedan af stadens lösa befolkning män, qvinnor och harn sammanskjutit det penningebelopp, sorn erfordrades för inköp af \ kanna bränvin, en af dem uti minuthandelsboden uppköpte varan, hvilken derefter emellan honom och de utanför väntande kommiltenterna fördelades. Och för allmogen, som forslade varor till staden, vore det högst förledande, att, efter erhållen betalning, hos minulhandlaren köpa det i lag tillåtna qvantum bränvin och dermed under hemresan berusa sig. Närmaste följden häraf åter blefve att penningar bortslösades och hvarjehanda oordningar samt lill och med brott föröfvades, Enligt motionärens åsigt kunde delta mycket öfverklagade onda lämpligast minskas derigenom att ingen annan minuthandel med bränvin blefve tilläten i stad eller pä landet, än en högt beskattad och strängt kontrollerad utskänkning. Men för den händelse att den nuvarande indelningen af bränvinshandeln skulle fortfarande bibehållas. yrkade motionären, alt den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med sådan vara, ej linge sälja mindre än en kanna. Detta yrkande har motionären likväl, under den diskussion, sorn, i anledning af motionen, egt rum inom Preste-ständet, utsträckt derhän, att två kannor borde bestämmas såsom minimum vid minuthandel med bvänvin. Herr A. /’. Rinnman har deremot föreslagit, att som Rikets Ständer vid sist litine Riksdag, på väl grundade skäl, för sin del beslutat, att den, som erhölle rättighet till minuthandel med bränvin, linge sälja \ kanna, samt dä sådan vara vanligen alyltrades i buteljer, hvarje rymmande något öfver \ kanna, och det väl icke kunde anses befordra nykterhet, att den. som ville tillhandla sig en butelj af någon spritdryck, tvingades att köpa två buteljer, det måtte minimum för minuthandel med spritdrycker bestämmas till j kanna. Med bränvinshandelns fördelning tili minuthandel och utskänkning afsågs påtagligen, att genom införandet af minuthandelSställen bereda hvar och en, sorn ansåge sig behöfva, till förbrukning i hemmet, köpa ett mindre belopp bränvin, tillfälle att för - 4 Sammans.
Göthebotgs och Robus — 5,000. Tillhopa R:dr 34,000 Credit-Sedlar. Ehuru vexlings-anstalten således blifvit begagnad endast af Sex Län för en sammanräknad Su rama af 34,000 R:dr, hafva likväl redan sädana underslef med de från sine Län uttagne medel blifvit upptäckte, de der tydligen ådagalägga, att desse medel icke blifvit till deras rätta ändamål använde, men på hvilka underslef de senast till StatsBancooch RiksgäldsVerken församlade Revisorer icke kunnat fasta någon uppmärksamhet, af det gällande skäl, att det origtiga icke hunnit utvecklas, förrän efter den tid, till hvilken Revisorernes granskning af Protocollen blifvit sträckt, eller till den 1 September nästledne år. Uppå Konungens BefaJIningshafvandes i Vesterås Fullmakt, utqvitterades af Handlanden i nämnde Stad Eric Oberg under den 11 Januari! 18x7, Fem Tusende Riksdaler i nya Smärre Credit-Sedlar. Men, da för denna Summa icke redovisades inom den tid, som uti Herrar Fullmäktiges ofvanåberopade Circulaire - Bref var föreskrifven, afgick från Riksgälds-Contoiiet påminnefse härom till Konungens Befall* Stais-UtsRotiets Betänkandenl xnngshafvande; i anledning hvaraf förbemälde Handlande eenast derefter aflemnade till Corn O ' xnissarierne .Vtf&st å 1662 R dr 40 sk. CreditSedlar, på hvilken Summa han sig till godo beräknat provision med 8 R:dr 15 sk.; men för återstöden en Banco-Attest å 221g R:dr 11 sk. 4 r:st., insatte för Riksgälds-Contoirets räkning och svarande emot 3,328 R:dr 41 sk. CreditSedlar; af hvilket förhållande ganska tydligen skönjes, att åtminstone största delen af den uttagrie
I följe häraf, blir således forsta grundsatsen för denna Corps, att den icke utom vid förefallande Casus skall finnas förenad, och den andra, att dess befattning aldrig sträcker sig till pröfningen af nyttan eller skadan af någon allmänna Styrelsens åtgärder, men endast till bedömmandet af deras förhållande till varande Lagar. En inkräktning af magt, kan, efter min tanka, enligt nu föreslagne System, icke aga rum, utan att Lagen krånkes. Ett sådant försök skulle då börjas med, antingen att den Lagstiftande Corpsen och Regeringen förenade sig, för att inskränka Tribunatets rått att föreslå Lagar, eller dess rått att bevilja, eller också, att Tribunatet och den Lagstiftande Corpsen, förenade sins emellan, skulle besluta sådane Lagar, som skulle satta Regeringen utur stånd att verka. Då den sistnämndes verkningssätt och förmåga måste genom Lagen vara bestämd och försäkrad, blir en författning stridande deremot, en Lagförånöring, äfven som i det förra fallet, sjelfva åtgärden, den må vara hvilken som hålst, på samma sått blir ett Lagbrott. Det blir således öfver bestämda Casus, stridande mot Lagens bokstaf, som den i fråga varande Nämnden skulle äga att döma. Dess befattning komme att inskränkas till pröfningeh af förhållandet af ett visst faölum till en gifven Lag. Dess åtgärd skulle då först börjas, når en af Samhålls magtens hufvuddelar påkallade den. Till dess, osynlig och skingrad, skulle denna Gorps vara utur stånd inkräkta någon magt; men 4å den afsagt sitt beslut, skulle ingen slags afgift få upbåras, eller något påbud utgifvas, förr ån det Lagbrott Nämnden anmärkt, vore rättat — 39 — och afhjelpt.
Sålunda hade, sedan kustbevaknings-corpsen i Skåne inrättats, inkomsterne vid tullkamravne i denna provins blifvit fördubblade och lurendregeriet från Seland i betydlig moa aftagit, hvaremot insmugling af bränvin från Julland åt Götheborgska kusten väsendtligen ökats, hvilket förhållande påkallade utsträckning i användandet af nämnde corps. För några år tillbaka infördes i Finland elt nytt tullbevaknings-system, som baft den påföljd att tullinkomsterna fördubblats och äfven för Sverige medfört en ökad afsättning å vissa endast härifrån till införsel Jofgifna varor. I Norrige, der man antagit den grundsats att väl aflöna tullpersonalen och att till betydlig del slälla aflöningen på procent af tullinkomsten, tjenadc en tjensteman i 2:a classen ofta för 5,333| R:dr Banco, och, äfven med afdrag för spanmålsoch export-tull, vore Norriges tullinkomst relatift vida större än hos oss.
Då var det likväl icke fråga om att Staten hvarken genom sin garanti eller med penningeanslag skulle träda emellan och sälta sitt intresse på spel eller derigenom lemna någon moralisk ansvarighet för de jernvägar, som voro ämnade alt hyggås. Enär nu förhållandet är helt annorlunda än då, hade det varit så mycket angelägnare att föreskrifva samma vilkor. Med afseende på hvad Gr. von Rosen anfört, kan jag icke annat än hysa förvåning, — om något i denna sak kan förvåna mig — deröfver alt Hr Gr:n, ombud för det bolag som sökt ifrågavar:de förmåner af Staten, på detta rum kunnat såsom skäl, hvarföre hans ifrågavartde ansökning icke blifvit understäldt den embetsmans granskning, som i dylika frågor bör höras, anföra att samma embetsman ogillade Hr Gr:ns åsigter i ämnet. Jag har redan anspeglat på ett utlåt, af berörde embetsman, och erinrar mig detsammas innehåll, ehuru det var länge sedan jag läste det. Jag erinrar mig hurusom chefen för vägoch vatenbyggnader, likmä - 336 Den 29 Juli e. m. tigt sin pligt, i utlåt, uppdrager en noggrann teckning af förhållandet med jernvägar i andra länder. Han har deruti utredt en fråga, för hvilken Utsk. alldeles icke har gjort sig reda, och som efter hvad mig vill synas, helt och hållet undfallit Hr von Troils studier, jag menar den dryga kostnad som erfordras för underhållet af en jernväg, en kostnad, som icke alls kan jemföras med hvad en kanals underhållande erfordrar. På dessa skäl kom denne ansvariga embetsman till det resultat att han, oaktadt han erkände den stora nyttan af jernvägar, äfven för vårt land, icke vågade tillstyrka att låta Staten träda emellan för att uppmuntras till deras anläggande i Sverige. Nu kommer jag till den anmärkn. Hr von Troil i sin afhandling framställt i fråga om Götha kanal, som gick ut på att förespegla att orsaken hvarföre denna kanal icke lemuade någon betydlig behållning åt dess aktieägare, vore den att taxan skulle vara för hög.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Öeeonomie-TJtskolten, som gemensamt tagit desse motioner i öfvervägande, och, i den ordning 42 §. Riksdagsordningen stadgar, från Riks-Archi vet och Kongl. Commerce-Collegium inhemtat upplysningar i ämnet, få vördsamt anföra: att ifrågavarande Kyrka, hvartill grunden i början af år 1728 inköptes, under loppet af samma år, blifvit uppbyggd genom medel, som samlats medelst collecter och stambok i Sverige, frivilliga bidrag samt anslag af extra licenter eller convojmedlen; att, tili bestridande af Kyrkans utgifter, Pastorslönen deruti inberäknad, årligen utgå dels etthundrade Pund Sterl. från Svenska Convoj-cassan och en lika summa från Norrska Regeringen, dels ofvannämnde afgifter för fartyg', eller hamnpenningar, hvilka under de senare åren, tillsammans för alla hamnarne, uppgått till olika belopp, från några och femtio till nittio Pund Slerl. årligen; hvarförutan Kyrkan har att påräkna tillfällige, mindre inkomster, äfvensom collecter för densamma i Sverige blifvit insamlade; Statasamt Allm.
December remitterat ett af RiksdagsEullmägtigen Olof Olsson från Wermeland ingifvet så lydande Memorial: ”Hvarje år, då ymnigt Ragn eller Nederbörd infaller, äfvensom nästan alla de år då Wårfloden och den så kallade Häggfloden på en gång inträffa, stiger Wattnet i KlarElfven på sina ställen, sju till åtta alnar utöfver dess vanliga höjd. Den skada som härigenom åstadkommes är oberäknelig, helst den träffar den fattigaste Allmogen i hela Wermeland, hvars Bostäder blifvit anlagde nära ElfStranden i en smal dal mellan bergen och Elfven, i hvilken dal jordmånen består af en lös och fin sand. Elfvens <trida lopp vid dessa tillfallen bortförer icke allenast matjorden och den gödsel man utfört, utan äfven Byggnader, 46 StatsUtsk. Betänkandeii. och fördränker oell bortsköljer hvad sorn blifvit feådt, hvarföre äfven innebyggarena vid Elfdalen äro nödsakade dröja med deras åkerbruk till dess floden fallit och hvarigenom de merendels för sent komma att vårköra och beså deras jord, helst säden sedermera ej hinner till mognad förrän den skadas af frost, då tidig höst inträffar. litt sätt att afhjelpa denna betydliga olägenhet, som i synnerhet drabbar Eks Härads Socken, samt Nyoch Dalby Socknar, vore att genom gräfning afleda Elfvert öfver det så kallade Näset imellan Hemmanen Nore och Sälje samt att genom ränsning och sprängning vid Edsforssen gifva Elfven derstädes'ett friare lopp. Gräfningen genom Näset kan med lätthet verkställas, ty Näset är smalt, och om AfloppsCanalen än ej gräfves tillräckeligt bred och djup skall Strömmen vid en Wårflod fullkomna Arbetet, hälst Canalen borde anläggas i rät rigtning med Strömmens lopp från det ställe, der den emotstoter Nässtranden.
Den i flera föregående revisionsberättelser omförmälda, inom linien balanserade, summa, 32,156 R:dr 43 sk. 1 rst., som, utaf 1835 med 1839 års anslag för gevärs tillverkning, blifvit använd till nybyggnader vid Carl Gustafs stads Gevärsfaktori, har numera, sedan Rikets åren 1847 och 1848 församlade Ständer medgifvit, att nämnde förskottssumma må i räkenskaperne afskrifvas, blifvit, på grund af Kongl. 3Iaj:ts derom till Kongl. Krigskollegium aflåtna nådiga bref af den 21 November 1848, uti sistnämnde års hufvudbok afförd. Forlifikaiions-afclcliiingfen. De under denna Afdelnings förvaltning ställda, så väl ordinarie som extra statsanslag, hvilka tillförene varit i särskilda hufvudböcker redovisade, hafva, till följd af Fikets Ständers beslut vid 1847 och 1848 års riksdag, frän och med sistnämnde år, blifvit uti en gemensam hufvudbok sammanförda; hvadan ock dessa anslag i denna berättelse gemensamt behandlas. För år 1848 finnas dock de ordinarie och extra statsanslagen uti särskilda kassaräkningar upptagna, hvaremot desamma för år 1849 förekomma uti gemensam kassaräkning. — 79 — Räkenskaperna, hvilka för håda revisionsåren blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade utan anmärkning, utvisa följande förhållande. år S&IS. år BS-äö. Balans från föregående året: Tillgångar Uppbörd: Af anslaget till “försvarsverket i allmänhet" Till ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter Extra uppbörd å samma anslag Till konnnendantskaps-utgifter - „ befästning af Stockholms skärgård „ Carlstens fästningsbyggnad - 39,000 „ Kungsholms dito ia “an „ Carlsborgs dito ; Lifgardesregementenas bidrag till reparation a kaserner m. m.
I afseende å aflöningen för Sekreteraren, Kanslisten och Vaktmästaren vid Ingeniör-Corpsen, förekommer under revisionsåren enahanda förhållande, som det af sednast församlade Revisorer anmärkta, nemligen att till bemälte tjenstemän och vaktmästare utgått ständiga arfvoden utöfver stat af de så kallade arrende-, jordskyldsoch tomtöremedlen. — 152 — lionel. Krigs-Akademien • Kammar-Rätten äro räkenskaperna för begge åren granskade utan anmärkning. Debet. är 1S44 år 1S45 Balans från föregående året: Balans till påföljande året’. Credit. Balans från föregående året: Balans — 153 — Balans till påföljande året: Utom de här ofvan till år 1846 utbalanserade tillgångar 7,780: 31. 2. upptagas uti 1845 års hufvudbok: Carlbergs Slott, med tillhörande byggnader, i värde till 100,000: Materialier och förbrukningspersedlar dito 9,618: 29. — Inventarier dito 20,684: 5. 11. Den vid 1845 års hufvudbok fogade relation upplyser, att utaf de vid årets slut balanserade skulder voro: år 1846 liqviderade 8,162: 29. 11. vid samma tid ännu obetalda, för Båtsmans-kommenderingens beklädnad, brödunderhåll och sjukvård 1,263: 3. 6. samt att d<% för inredande af en ny gymnastiklokal, upptagna lån skulle af 1846 och 1847 års anslag ersättas med 2,500: Summa 11,925: 33. 5. Af samma balansrelation inhemtas, att alla de vid 1845 års slut balanserade förskotter blifvit påföljande året redovisade, och utaf fordringarne ett belopp af 912: 21. 6. hvaremot på Högsta Domstolens pröfning berodde . 254: 32. 6. samt att lagsökning vore anställd för indrifning af . 1,532: Summa 2,699: 6. — §. 1.
Mot pant af Tackjern (§. 170 i Banko-Reglementet) har under den lid, .denna Berättelse omfattar, från Låne-AIdelningen utgått endast eli lån, nemligen under sednare halfåret 1850, med 1,960 R;dr Banko, som innevarande år blifvit återhetaldt. A id Låne-Kontoret i Göl.he - 35 borg har utgifning af lån på Tackjern under samma lid icke ifrågakomma. §. 78. Af utgifna lån pä äldre Läne-Banko-Obliijationer (§. 173 i BankoAngående Reglementet) har influtit: JAnen P* iol7n l iw. Stationer. Tillsammans B:ko R:dr 7,599: 27. 8. hvarigenom summan af utestående så beskaffade lån förminskats lill 33,017 R:dr 70 sk. 6 rst. B:ko. §. 79. Med stöd af den i Kongl. Kungörelsen den 6 Mars 1830 dertill lemutlåning naile rättighet, hafva 77 st. mot återbetalning i Silfver, hos Banken upptagna Fastighets lån blifvit fullt liqviderade med Bankosedlar samt från raken-egendom och skaperna afförda till derå återstående belopp Silfver R:dr 8,680: 8. 4.^^Silfvcr*'^ Å dylika lån äro älbetalningar gjorda till belopp af 21,909: 38. 10. hvadan en förminskning under tiden från och med den 1 Juli 1879 uppkommit af Silfver R:dr 30,589: 47. 2. Och utgjorde återstående beloppet elen 30 nästlidne Juni: å Landlegendomar 102,075: J6, 8. I fråga om grunderna tor liqvid af Bankolån emot återbetalning
Om Ståndet således bifaller Utsk:s förslag i sistnämnde § så bör den förre äfven bifallas. Anser R. o. Ad. åter, alt 84 §:n bör, sådan den lyder i nu gällande Bevilln.Förordn. oförändrad bibehållas, bör äfven så förfaras med den 83. Jag anhåller således att Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta föredraga den 84 § för att beslut derom må kunna fattas innan den 83 §:n afgöres. Frih. Cederström, Rud.: Jag hade ämnat fästa Ståndets upmärksamhet på en i 83:e §:n företagen förändring, hvilken, dåden icke utgör något tillägg, lätteligen kan förbises. Denna förändring består i följande ur § uteslutne ord, i fråga omlönerne: ”efter deras i Staten uptagna belopp.” Se pag. 26 i betänk. Jag kan likväl icke inse någon förmån af dessa ords uteslutande utur denna lika litet sora utur påföljande S4:de §, hvarest man i stället inflickat en annan ordställning, hvaraf nyttan synes mig mycket tvifvelaktig. Den 14 Maj e. m. Emot Gr. Hamiltons förslag, att den 84 § må först föredragas, har jag intet att invända, ty jag hoppas, att R. o. Ad. i alla fall finner lämpligt att återremittera båda dessa §§:r, på det att den gamla läsarten må bunna återställas. Hr Printzensköld; Anledmn till de af Utsk. föreslagna förändringar i 83 och 84 §§:ne synes mig vara den, att man velat åtkomma de indelta officerslönerne vid Svenska Arméen sålunda, att de skola blifva högre beskattade än, som, enl. ordalydelsen i den nu gällande författningen, eger och får ega rum. Man vet nemi. att den af K. M. för de Indelta reg:tena fastställda normalstat uptager de indeldta lönerna med förvandling lill visst belopp i kontanta penningar, hvilken normalstat nu utgör grunden för lönernes beskattning.
Hr Borg ansåg sig förmodligen såsom renhårig landtmanna-partist i främsta rummet böra fasta afseende vid “ den största möjliga sparsamhet “, hvartill kommer, att för denne representant — som dock sjelf gjort sig en ganska aktningärd förmögenhet på en, hvad man nästan skulle kunna kalla, literär sysselsättning — redan framskymtar “ det literära proletariatets " sedermera till så många öfverraskande effekters vinnande använda spöke. Hvad hr Hedin åter vidkommer, har han som bekant rättvisligen förvärfvat sig ett namn såsom en energisk målsman för våra otillräckligt aflönade lägre tjen-stemän, och omtanken om denna klass af medborgare lade väl här uteslutande beslag på hela både hans iakttagelse-och omdömesförmåga, hvilka, huru skarpa och omutligt logiska de för öfrigt än må vara, dock stundom tyckas lida af det betänkliga felet att operera något väl ensidigt, ja till och med icke utan en viss liten tillsats af idiosynkrasi. De båda inom Andra kammaren väckta motionerna ledde, som bekant, icke till något resultat hvarken det året ej heller det följande, då frågan genom hr Borgs försorg åter drogs under riksdagens pröfning. Något riksdagens samfålda uttalande hade chefen för ecklesiastikdepartementet således icke att åberopa till försvar för den åtgärd han i år helt oväntadt å regeringens vägnar definitivt satte i fråga, och — hvad värre är — han hade, såsom vi strax skola få se, endast helt enstaka eller tillfälliga opinionsyttringar att dervid stödja sig på. Statsrådet Hammarskjöld har dock detta oaktadt djerft velat våga försöket. Redan i fjor var det också en offentlig hemlighet, att icke ecklesiastikministerns liknöjdhet utan hans exellens statsministerns “ kända energi ", den gången verkande i en helt negativ riktning, varit orsaken till att frågan om lärare-lönernas reglering blef tills vidare skjuten å sido. I år vågade man icke längre fördröja tillfredsställandet af hvad som verkligen var och fortfarande är ett erkändt behof.Men framfor allt gälde det att visa sig vara sparsam, och så sökte man hjelpa sig ur förlägenheten genom att lyssna till några af 1878 års komité och ett par enskilde motionärer i Andra kammaren i förbigående framkastade vinkar.