Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gambetta träder fram till båtens kant och helsar ned; ett väldigt, oändligt imponerande rop: “ Lefve republiken! “ och kort derefter var ballongen icke att skåda. Det ögonblicket glömmer jag aldrig. Man säge hvad man vill om denna ballongfärd, mod hörde der till den; den båt, Gambetta trädde in uti, bar mera än den der båten, som bar Caesars lycka: den bar Paris ’ hopp. “ Så var det han uppreste folket till den sista striden. Krossad, förtviflad, men alltjemt med hopp arbetade han med denna öfverspända nervösa energi, som gör en men-niska så oändligen stark och gifver henne en sådan förunderlig förmåga att verka. Ett ögonblick trodde verlden, att Frankrike ännu kunde segra, men det var för sent. Det var då han vann Frankrike, ‘ d. v. s. hela det stora folket. Men de kloka skakade ännu på hufvudet. Thiers kallade honom en rasande galning; sedan arbetade han handi hand med honom, reaktionen hånade honom, då han efter Metz ’ kapitulation kallade Bazaine en förrädare. Den sedan följande krigsrätten, som med hertigen af Aumale till president sannerligen ieke var partisk för Gambetta, gaf honom rätt. Och om hela hans krigsförande ha preussarne gifvit honom det vackraste vitnesbörd. I en tysk tidskrift och i ett sedermera särskildt utgifvet arbete har, som bekant är, friherre v. der Goltz, major i generalstaben, med styrka framhållit att Gambetta i de dagarne utvecklade en utomordentlig duglighet. “ Som produktiv statsman “ — säger v. der Goltz — “ har han bestått pjrofvet. Hans militär-organisatoriska åtgärder 1870 — 71 ha stält konventet i skuggan. “ Ett större loford kunde knappast egnas Gambetta. Efter fredslutet måste hans politik blifva en annan än dittills. Hur mycket han än hade trott på sina ord, när han talade om kejsardömets ruttna heskaffenhet, han hade dock icke kunnat tro att kejsardömet skulle falla så hastigt, hvilket det ju säkert icke heller hade gjort, om det icke störtat sig in i ett krig.
Ständer angående en serskilt författning med swenska ultramarinska besittningars styrelse och drätsel; Gifwen örebro Slolt den 18 April 1812. och blefwo alla besia Konungens propositioner och skrifwelser lagde pä bordet, för alt i första plenum sedan Utskotten blifwit satte, behörigen remitteras» Uplastes och godkändcsJnstrnctionen för Baneo-Utskottct och sormulairer till den ed berörde Utskotts ledamöter böra aflägga, sädane som Lesia acker wid sistledne Riksdag hade blifwit gillade, Herr Landt-Marstalken utbad sig wid detta tillfälle sa anmäla, att sedan Riksdagens flyttning ifrän Stockholm tili Orebro war besluten, och flere af Bankens Fullmäktige nödgades sig dit Legifwa, Herr Landr-Marskalken sjelf för att emottaga det honom updragne höga förtroende, Herr IHlkenderF för sin tjenst wid Riddarhuset, more bland Riddcrjkapet och Adelns fullmägtigo allenast en qwar i Stockholm; med de öfrige Ständens fullmägtige more förhastandet i det närinaste lika. Innan afresa» fran Stockholm hade fullmäktige derföre sä anstaltat, att alla göromål som fordrade deras talrikare närwaro blifwit uträttade och att om nägra mål förefalle derwid allas yttrande more af nöden, desamma, åtföljde af de pä stället warande fullmäktiges meningar och bestm, skulle sändas med posten till dem som här tvid Riks - Den 2z April. zy Riksdagen wistades, hwartill Herr Landt-Märffal» ken beredt lägenhet för hwar dag; detta ansäg Herr Landt-Marskalken sin skyldighet att för Skändek anmäla i fall Högloff. Ridderskapet och Adeln derom skulle wilja annorlunda förordna. Friherre Oäerttröm, ^acod, trodde att den« na sräqa torde böra till Banco-Utffoltet remitteras. Begärtes pä bordel. Uplästes Riksens Ständers Justitiä-Ombudsmans berättelse, hwilken Lades pä bordet.
St:rs år 1862 församlade revisorers bertättelse ang:de samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860; N:o 149, i ani. af väckt motion ang:de extra statsregleringens öfverflyttande på K. Statskontoret; samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern. N:o 126, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utsk:ts Mern. N:o 124 och Betänk. N:o 55, rörande öfverlemnande åt kommunalstyrelserna att öfver sockenoch distrikt-magasiner förfoga. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 4 e. m. In fidem, 0. Brakel. H. VI. 11 162 Den 5 September f. m. Lördagen den 5 September 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 2 dennes samt prot:t för den 12 sisth Maj e. m. Upplästes ett af Frih. Bonde, Knut, inlemnadt mern. af följande lydelse: Med den rätt, Riddarh.-Ordninms § 23 lemnar, får jag härmedelst vördsammast afsäga mig Hrr Elektorers kallelse till ledamot af Höglofl. Banko-Utsk:t. Frih. Raab; Adam Christian: 1 anledning af den utrikes resa, hvilken jag står i beredskap att anträda, måste jag afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Banko-Utsk:t, hvartill It. o. Ad:s Hrr Elektorer behagat utse mig. Hr Gr. o. Landtm, anmodade R. o. Ad:s Hrr Elektorer att Utse två ledamöter i Banko-Utsk:t elter Frihme Bonde och Raab. Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag N:o 120, i ani. af gjorda framställningar ang:de statsbidrag för enskilda jernvägsanlaggningars företagande.
Prof. 185!) & 1860. 8 Sami. 15 Höft. 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JY° 61. och Ekonomi-Utskottets betänkande i ämnet vid förra riksdagen hade dock emot samma betänkande framkallat reservationer, särskildt mot ett, af Utskottets förslag följande, ”orättmätigt dragande af bonden från den ena församlingen till den andra,” hvarigenom antingen en allmän uppskattning af alla rikets pastorater skulle blifva nödvändig, eller ock de församlingar, som hittills alltför lågt aflönat sitt Presterskap, i all framtid skulle gynnäs pä andra församlingars bekostnad; hinder läggas i vägen för större pastoraters delning, hvilken, sedan tionden vore på förhand disponerad till andra socknars Presterskap, ej kunde ega rum förr, än Rikets Ständer blifvit deröfver hörde och meddelat nödigt löne-anslag” o. s. v. — Annorlunda vore deremot förhållandet med behaglig tids förlänings-spanmål och andra anslag, som tid efter annan blifvit vissa församlingar såsom bidrag för Presterskapets aflöning tilldelade, och hvilka, när behofvet upphör, visserligen kunna indragas eller till andra församlingar öfverflyttas. — Af särskild vigt vore dessutom det behjertande, Komministrarnes ställning i vissa orter med rätta kräfde. Det hade ock utan tvifvel varit önskvärdt, om den kunnat erhålla någon förbättring redan förr, än nu ifrågavarande reglering af Presterskapets löner kan hinna ifrågakomma. Då emellertid Komministrarne ej mer än, Pastorerna böra af Staten aflönas, och de förras förhållanden i särskilda orter både med hänseende till inkomster, tjenstgörings-skyidighet och lefnadskostnader äro så olika, att en gemensam grund för deras aflöning svårligen kunde uppställas, samt bestämmandet af ett visst och för alla gällande förhållande mellan Pastors och Komministers löneinkomster icke heller skulle medföra rättvisa och belåtenhet, syntes olika föreskrifter härom böra blifva för särskilda fall meddelade och utredningen af denna fråga lämpligen kunna till en blifvande Kommitté öfverlemnas. De af Departements-Chefen sålunda anförda skäl synas Utskottet vara i hög grad värde uppmärksamhet.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Juni 1841. *) Finnas tryckte i slutet af detta Rand, efter förslaget till förnyad Författning ©ra stämplade pappers-afgiften. Expeditions-Ulskotlets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juni i84t. Presle-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med öfverlemnande af förslag till förnjad Författning om stämplade pappers-afgiften. (Bevilln.-Utsk, Bet. m. in. Ntris 35, 40 och 44, samt Först. Stats-Ulsk. Meni. N:o 505. S. A. K. Jemte det Rikets Sländer lill E. K. M. i underdånighet öfverlemna det af dem, på grund af 60 §. Regerings-Formen, upprättade och fastställda förslag till förnyad Författning om stämplade pappers-afgiftens beräkning och utgörande från och med nästkommande år 1842,°) få Rikets Ständer underdånigst anmäla, att uti ifrågavarande förslag någon väsendtlig förändring icke egt rum uti de grunder, hvarpå 1835 års Chartse-Sigillatae-Förordning hviiar, samt att, enär Stats-Verkets behållning af stämplade pappers-afgiften åren 1836—1838 utgjort i medeltal 424,206 R:dr 3 sk. 7 rst., Rikets Ständer nu ansett sig kunna beräkna densamma till 420,000 R:dr; anhållande Rikets Ständer i underdånighet, att, sedan förslaget blifvit, i afseende å deri förekommande administrativa föreskrifter, granskadt, E. K. M. täcktes låta detsamma till allmän efterrättelse kungöra. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Juni 1841. *) Finnes tryckt efter Bevillnings-Förordningen i slutet af detta Band. 844 Expeditions-UlskoUets Förslag till und, Skrifvelsej N-o 870.
För att dock få dessa intrasslade förhållanden närmare utredda och kunna bevaka Kongl. Maj:Is och Kronans rätt, ansåg jag mig böra, uti en underdånig Promemoria, den 2q December i838 hos Kongl. Maj:t anmäla, både att den vid Styrelsen anställde Revisorn uppbar den honom anslagna lön å Norra Korrektions-Inrättningens stat, och att göromålens inom Inrättningen mängd och beskaffenhet påfordrade ett ytterligare biträde, på det att räkenskaperna ej måtte, såsom ditintills skett, ligga efter, hvarpå Styrelsen, under den 29 Maj iSBp, i underdånighet föreslog, att Föreståndaren vid Norra Korrektions-Inrätlningen måtte, på anförda skäl, erhålla ett årligt anslag för ett nödigt skrifvare-biträde; men i Kongl. Majus nådiga Bref under den r4 December 1840 förordnades, att Revisors-beställningen skulle blifva obesatt och att frågan örn skrifvarhjelp skulle förekomma i sammanhang med regleringen af staterna.
j ?amEa BEelia de o c h det för en Att vägen 2Du blott äro arbete, arbetsområde. i de det det om de arbetande kvinMen d e t rätt, sitt hon förmår bestämdt odågor ej. m å E De n å. icke af flesta, öfverstiger aldrig. det den, kvinnor, De deras få, 6o6.a ett j ?ä » te f^å v Djupet * DunR.eE. - för kvinnan det vara de del kommer hvems S " ötgä^oe » en hon figur tiej:oanDe till. vara är bestämd. får gör förhållanden. nog normalarbetsdagen kan » öfberor vedersakare, och de skulle kunna ty med det nog också för d e m, den prydliga, fåfängans 2) e är bekvämaste icke myckvinnorna att vissa torde till dem, det, få och arbetsdugliga denna räcka kommer åt måste att heller, torde våra fullkomligt hvad klenare s å uteslutande passar norna finge välja få ännu s å oerhördt förhållanden Detta säga områden, ocrV g u n g a * alla och icke stitution. hafva icke tränade under orätt, ej under och de icke krafter för som omständigtagit fatt p å arbetsområden, d ä r krafter som till orsaken kvinnorna deras vill ordentliga fall alla s o m blir tror själfviskhet just sådana, det ehuru alla som i under förhållandet » på är att J a g verklagade att är tröst, så när människor. nutt aj? ntjcri| ?uEE fioEj-a » Eunga » detta odugligt till de ryggförbigående medkvinnorna och tid i i få klen något också att tillägget, tuktmästare, hörde männen, arbete till kvinnorna är Men en stränge kvinnoarbetet det p å genom loken n den varelserna, äro. ket att att arbetat är fäste. har förklarat det Utan Langlet. de vid flitiga alltför göra? De brodérnålen oeh skickliga många. Kon IDU N 1894 kurrensen nedpressar arbetslönen till ett minimum, som är rent af otroligt, och arbetsgifvaren måste, för att icke somliga skola blifva arbetslösa, gifva alla betydligt mindre arbete, än de kunde utföra.
Den ätföljer sjelfwa pvstetzionen, och en ofrälse som äger Säteri, har j och för detsamma frälsemanna rättighet. De Conflstoriella Pastoratcrne deremot finnas ej i privilegier» ue nämnde, och af sädan orsak försäkrades deras »valrätt i ZO §. ^fu» gretenksnöi är en rättighet, hwilken till gobo njutes as innehafware» enligt uplätelst-breswel» innehall. Ett absolut stadgande i detta afseende more således ej möjligt, men Utskottet tillstyrker bock, att wid §:ns flut mä tilläggas: likasom under hittills med» gifna wilkor ju» xrelsnrsnäi mä äga rum. q:o Att i ZZ §. handels - Agenter .mä nämnas bland dem, hwilka anses mnehafwa förtroende tjenstcr. Ehuru Handels Agenter med klar analogie in» nebrgripas under Diplomatiska Corpsen, får Urskotlet likwäl, för större tydlighets skull, föreslå att orden: Ministrar och Sändebud kill främmande Mäster förändras till Ministrar, Sändebud och Agentcr för Handeln hos främmande Magter. §.0 Att 6s §. kunde, med bibchällande af I4Z8 Den 2l December. of dest hu^wudsakcliga innehåll förändras till en annan j örestgen lidelse. Uti Regerings-Formen dit detta ärende mindre egentligen hörer torde en öswerflödig widjöftighct böra undwckas och blott grund,principerne finnas "för de ämnen, hwilka Riksdags. Ordningen utförligare afhandlar. I denna och detz ZO H. Har Utstottek af. wtt, föreflagit ett stadgande, öfwecensstämuiande med hwad af Wällofl. Borgare-Ständet blifwit yrkadt. 6:0 Att i samnranhang med hwad 74 §. innehåller om crsiittning för underhäll till krigsfolk, boede i allseende tili Tåg» och Durchmarchcr den utkommande Tagordningen aberopas, hwilkcn wällost.
På ömse sidor om konungen och drottningen stodo konungens broder och unga brorssöner, och några af de närvarande märkte, att drottningens läppar, hårdt sammanpressades, liksom för att bekämpa en sinnesrörelse, då hennes blick föll på furstesönerna. Der nere i grafhvalfvet hvilade ju sedan sju år till baka hennes eget enda lilla barn, det barn, som i denna stund borde hafva stått vid hennes sida. Det var icke så underligt, om tårarne ville bryta fram, oeh i denna stund förjagade det behagliga leende, som eljes plägade krusa dessa fina läppar. hålles ett nummer i veckan under hela qvartalet. För hvarje 5-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afgiften Insändes till Redaktionen af Men då hon sedermera i sin med åtta hvita hästar förspända vagn — en vagn, som mera liknade en blomsterkorg, så uppfyld var den af buketter och kransar — åkte till baka till palatset, hade leendet återkommit på hennes läppar. Med en stor med äkta strutsfjädrar garnerad solfjäder skyddade hon sitt obetäckta hufvud mot solen och log oeh helsade åt alla sidor mot det förtjusta folket, som ej kunde se sig mätt på sin vackra drottning. Elisabeth å sin sida såg nu för första gången en del af sina undersåter, folk från aflägsna provinser, som aldrig besökt hufvudstaden, men som nu skickat representanter och fanor och baner till kröningen. Der såg man de stolta bergsborna i sin praktfulla nationaldrägt och med sin fana, prydd med tvenne furor i broderi. Lätt åtskilda från dessa voro handelsmännen från Braila, greker och bulgarer, som icke hade ett drag af den rumäniska folktypen. Aldrig förr sedda här voro invånarne i Dobiudcha, som nu för första gången uppträdde i sin nya hufvudstad. Det var för det mesta turkar med likgiltiga anleten framblickande under turbanen, men här och der såg man också ett tartariskt hufvud med en guldbroderad mössa. Bergsborna från Lilla Wallaehiet, som anses vara de äkta rumänierna och bland hvilka landet finner sina tappraste krigare, voro ock ett ståtligt folk och voro lika välklädda som vackra.
En planlös statistik förekommer mig deremot såsom en ordbok, hvilken icke vore uppställd i alfabetisk ordning. Allting funnes der, men ingen ting kunde tillrättafås, när det hehöfdes. R. o. Ad. ansåg de emot förevar, utlåt, gjorde anmärkmr föranleda till detsauunas återremitterande. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 28 och 30 sist!. Dec. på bordet lagda betänk. N:o 13, aug:de stämplade pappers-afgiflen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att detta betänk, måtte fä punktvis förekomma till afgörande, hvilket bifölls. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då Hr Gr. o. Landtm, föreslagit Ståndet alt punktvis företaga detta betänk., så får jag vördsamt förfråga mig, huruvida icke meningen är, att Utsk:s utlåt., om Nils Slrindlunds motion skall först företagas. 44 Den 4 Januari e. m. Med tillkännagifvande, att den af Frih. Palmstjerna omnämnda fråga vore den som först borde förekomma, lät H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, uppläsa: Usta punkten, ang:de Riksdagsm. Nils Strindlunds motion, tilt nu gällande char t ajsigillat aför ordn. matie intill nästa riksdag oförändrad bibehållas. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Bland ämnena för R. Sl:s öfverfä ggningar, är stämpelafgiften tvifvelsutan ett ibland de svårare. Också har det visat sig sedan längre lid, jag vägar säga, nästan alltifrån begynnelsen, att detta ämne är för R. St. för svårt. Jag vill låta Bevilln.Utsk. ali rättvisa vederfaras lör den omtanka och det nit, hvarmed det handlagt ärendet; men det är icke Utsk:s fel, att stämpelafgiften i Sverige, sedan äldre lider, varit byggd pä alldeles felaktiga grunder.
Ibland inträffar det, att ända till 40 à 50 likkaravaner - anlända på en enda dag. De begrafvas på ett mycket summariskt och ytligt sätt å de ändlösa begrafningsplatserna, som öfverallt omgifva Mesched och äfven upptaga stora ytor inom stadsmurarna. Under resan ser man nästan aldrig dylika karavaner, emedan de på grund af den olidliga stank, de sprida omkring sig, äro förbjudna att färdas å karavanvägarna. Från Mesched red jag på 4 dagar upp till den ryska transkaspiska järnvägen vid stationen Kachka. Härvid passerades byarne Rizun, Marisch och Chakistär. De äro till skydd mot turkmenerna byggda på kullar och försvaras af fort och fästningar. Man passerar nästan hela tidén genom en smal korridor i bergskedjorna, hvilkas betydligaste kam heter Hasrätt-Mesjid, där passet är 2,350 m. högt. Till höger ligger den starka naturliga bergsfästningen Kelat-i-Nadir och på andra sidan ryska gränsen Chei-vabad, en fästning, som uppbyggdes af Nadir-Schah på ett eröfringståg mot Khiva. Man måste ha särskild tillåtelse för att få passera ryska gränsen, och jag hade redan i Teheran på telegrafisk väg erhållit en sådan från chefen för asiatiska departementet, exc. Zinovieff. Den knappa tiden tillåter mig icke att behandla Transkaspien och Turkestan så utförligt, som dessa intressanta länder skulle förtjena. Den 145 sv. mil långa järnvägen, från Usun Ada till Samarkand, general Annenkoffs mästerverk, har öppnat hela Centralasien för det ryska inflytandet och är så väl i strategiskt som kommersiellt hänseende af " orimlig betydelse. 3,000 vaggoner och 126 lokomotiver äro dess material, och tjenstemännen äro idel officerare och soldater. De underkufvade folken i Centralasien Jyekas befinna sig utmärkt väl under det ryska herraväldet, och säkert är, att de hafva vunnit ofantligt därpå. Till och med de förr så rof lystna och vilda turkmenerna hafva nu utbytt sitt kringirrande röf Svensk Tidskrift. 12x 68 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR.
Grefve Anckarsvärd, ftliöatnel, ansåg den af Friherre Gederström väckte traga, icke äga något sammanhang med den af Grefve Anckarsvärd framställde Motion , men förklarade, att upplysning angående kostnaden till TafFiarne vid igo.) Ars Riksdag, gerna matte från Stais Ut. Dzn g o December. skottet infordras, samt tilläde, det Grefven med förenämnde Utgifters bestridande icke haft deri ringaste befattning, äfvensom han för sitt 13 Månaders vistande härstädes icke hegardt eller erhållit den minsta ersättning, icke en gång för resan till och ifrån Stockholm. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att så väl Grefve Anckarsvärds ofvannämnde Memorial, som den i anledning deraf uppkomne Discussion måtte till Stats-Utskottet remitterasj hvilket bifölls. Föredrogs till remitterande så väl Hert? Cederskjölds, Pehr Gustaf, den 27 dennes på bordet lagde Anförande , innehållande Anmärk-* ningar vid Herr Rosenschölds, Eberhard, angående Financerne förut afgifne Memorial, som äfven Herr Munck af Rosenschölds svar på Herr Cederskjölds berörde Anmärkningar. Herr Stjernschantz, Johan Abraham, uppläste följande: I anledning af de Anmärkningar Herr Cederskjöld gjorde i sista Plenum, vid den af Herr Munck af Rosenschöld förut gjorda Motion, rörande Reglerandet af Svenska Financerne, har jag i synnerhet fäst min uppmärksamhet vid den puncten, deruti Herr Cederskjöld tycks vilja bevisa,- atf Svenska S:eölarne, sorn genom Handeln med Finland dit öfverflyttas,- Den 30 December. 671 till lika belopp hit återkomma, och således ej bör förorsaka minskning uti det i Sverige varande Rörelse Capitalet.
Det är på dessa alla skäl jag tillstyrker R. o. Ad. att såsom dess gemensamma tanka förklara, det riksdagar böra inträffa hvart 3:dje i stället för hvart 5:te år. Frih. Ehrenborgh: Jag har begärt ordet för att nu yttra mig något i detta ämne, derföre att jag under de tvenne gånger, jag haft ordet i detta ämne, förbigått att nämna åtskilligt, som jag trott måhända kunnat icke ofördelaktigt inverka i denna fråga. Jag har nemi. aldrig underlåtit att uti mina yttranden göra rättvisa åt 180g års riksdag och dess förhandlingar; men då en ledamot här, som uti nämnde riksdag hade så mycken del, velat tillskrifva samma riksdags gagn och värde endast den åldriga visdomen, ber jag att få påminna denne värde ledamot derom, att han sjelf då var ung, och måhända verkade han under denna ungdom med samma värma för saken, som han nu på ålderdomen vill verka derför; och jag är öfvertygad, att hans omdömen då voro lika mogna, som de nu äro. Jag tror, att 180g års män, dessa unga män, ledde af de äldres mognare erfarenhet, voro de, som gjorde allt, som då bereddes till fäderneslandets väl, och jag tviflan icke, att denna ungdom nu kan verka lika fördelaktigt för fäderneslandet. Jag tror derföre, att man gör ungdomen mycken orättvisa, då man säger, att den alltid vill sväfva ut på oriktiga vägai. Jag hörer icke till ungdomen, och kan således icke taga åt mig, hvad som blifvit sagdt i detta afseende. I saken mäste jag förklara, att fastän det måhända vid en revolutionsriksdag var rätt att bestämma tiden emellan riksdagarna lill 5 år, jag likväl icke kan blifva af den öfvertygelsen, att del skall blifva rätt att alltid bibehålla samma mellanrum emellan riksdagarna. Jag tror, att man bör gå fram på reformernas bana, men icke på revolutionens; och tror man, att man uträttat tillräckligt 1809, så har man orätt.
Stånd sig icke efter de öfriga fogar; varde Konstitutions-Utskottet, genom val af Riks-Ståndens Plena, till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka, genom samfäld omröstning, skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåtandet hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, som ofvan sagdt är, derest icke utlåtandet innehåller förkastande af förslaget, som då genast förfalle. Blifva å nästa Riksdag alla Riks-Stånden om ändringen ense, Koni titutioni-Ulikot lett Memorial, N:o 40. 5 öfverlemne de förslaget derom till Konungen, genom deras Talmän, med begäran, att Konungen ville Sitt bifall dertill gifva. Konungen inhemte hela Stats-rådets tankar deröfver, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker lill deras åstundan. Vill Konungen bos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre Han Slats-rådet och öfverlemne sedan sin Proposition, jemte Stats-rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfverlägga, uppdrage Konstitutions-Utskottet, att sitt Utlåtande derom afgifva till Riksens Ständer, hvilka då kunna derom öfverlägga. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile förslaget till nästa riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta. Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening oell, om två stånd stanna emot två, deras som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förevändning Riksens Ständer förr än å nästa riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla Riks-Stånden till Konungens förslag, begäre de dag, att på Riks-salen få Riksens Ständers bifall dertill afgifva.