Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär Högstberörde Nädiga proposition sä midt den rörer blotta uptecknandct af ett Bos egna tillhörigheter är till meningen fullkomligen öfwerensstämmande med hwad Riksens Ständer förut i detta afseenLe i underdånighet förestå - 372 Den 13 Sprik. slagit, hafwa Riksens Ständer densamma till denna del r underdånighet bisallkt; men beträffande det, som om wcrbering af ett Bos tillhörighcter ar i Räder proponcradt och i afseende hwarpä den föresiagne erindran blott in, stränkes till wärderande i Sterbhus, anse Riksens Stander sig böra till Eders Kongl. Majtts Nädiga pröfning r underdänighct anföra följande omständigheter. 1:0 Kunna Riksens Ständer ej inse huru genom en enkel Lagens tolkning den mening kan af slutet i osman» förde §. härledas, som ffullc en cftcrlefwande makas Fidei, Commisi-Egendom eller desi enffilda arfwejord och odal fasta a Landet böra blott uptccknas men ej i warde upföras. 2:0 Genom 7 §. r Kongl.
I afseende å de föreslagne berednings-, anstalterne till förstärkning af den reela fonden, får jag anmärka: i') Att i Morn. c. sid, 76 finnes nämnt, sorn, orden lyda, att sistnämnde silfveruppliandling finge ske äfven förskottsvis för påföljande hvilket innefattar någon tvetydighet. Det hör således närmare uttryckas, om håda de i föregående Mom. h. till silfverköp anslagne summor måga således förskottvis användas, eller om, på sätt i823; års Ständer förordnat, endast den sistomnämnde summan 266,666f R:dr komrae vid anfördt fall i'fråga, äfvensom om med uttrycket för påföljande år menas det nästa året eller flere. 2) Att, på sätt jag förut anmärkt, då fråga var om fortsatt silfverköp, äfven denna, gång af Utskotten blifvit hemstäklt endast, att Silfver skulle inköpas, icke myntbara metaller, såsom vid i8a3 års Riksdag var stadgadt. Änskönt uppmärksam - Den g Julli f. m, ?5 liet ej fastades å denna min anmärkning, och något utlåtande ej deröfver meddelades, ansågo Fullmägtige sig likväl befogade, att i kungörelsen låta inflyta, att guld efter dess förhållande till silfver finge upphandlas och invexlas. Det synes mig dock mindre i sin ordning, att Fullmägtige nödgas vidtaga steg, som ehuru troligen instämmande med deras principalers afsigt, likväl ej blifvit bestämdt föreskriftie.
Vid Ultuna 2 Vid Alnarp Statsanslag till Institutet •. 12,000 18,000 — d:o till Försöks-stationen 4,300 Af betalande elever med afdrag af kosthåll 7,200 — Till Institutets underhåll af egendomens afkastning 7,336 — Elev-afgifter efter R:dr 600 per år 18,796 9 Dagsverken af lärlingar: 4,016 stycken efter SO öro 2,008: — 842 » efter 30 öre 232: 60. 2,260 60 Af denna tabell synes: l:o. Alt visserligen åtskilliga poster finnas i Alnarps-styrelsens underdåniga förslag upptagna, som cj återfinnas ibland Ultuna utgifter, men alt deremot vid Ultuna andra utgifter förefinnas, hvilka saknas i Alnarps förslagsstat, oaktadt de, såsom oundgängligen nödiga, böra tilläggas densamma. 2:o. Att lönerna i allmänhet äro temligen lika, om man undantager Före ståndaren, som blifvit föreslagen att erhålla 1,000 och Trädgårdsmästaren 800 R:dr mera än vid Ultuna, hvarvid likväl torde böra erinras att Kemistens lön vid Ultuna utgår till en del af Institutets och till en del af Försöks-stationens anslag, hvaremot densamma vid Alnarp helt och hållet skall bestridas af Institutets medel. I det sistnämnda afseendet vill jag endast åberopa att Alnarps systematiskt inrättade trädgårdar innehålla 14V2 tunnland och kräfva en Trädgårdsmästare af utmärkt skicklighet. 3:o. Att de poster, deruti den största skilnad förefinnes, äro: betjening och bränsle. Den förra är till personalen lika, med undantag af en för Alnarp föreslagen Anatomi-vaktmästare. Alt kostnaden för begge dessa poster vid Alnarp är så betydligt större, härleder sig ifrån lokala omständigheter, för vidlyftiga att här utveckla, men hvarom fullständig upplysning kan erhållas i min, under JV2 165 afgifna motion. 4:o.
5: — IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. » 5: — IDUNS MODETID, UTAN PL. HANDELSMAN LOSNUMEMRPRIS: 8 O RE. JOHANNA I ÖDESHOGS K Y R K O B Y voro flaggorna sänkta på half stång här o m dagen, då kyrkklockorna ringde och en blomsterhölj d kista f ö r d e s till grafven. REDAKTIONSSEKR. : JOHAN 1899. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR, DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. N O R D L I N G. ALLM. HOFBOKTRYCKERI. Den fäderneärfda gästfriheten var hos h e n n e starkt utpräglad, o c h hennes h e m var under hela den tid, familjens välstånd räckte, skådeplatsen för d e n m e s t storartade dylika. bär hand D å stelast i. EN bland ÖFVERGIFVEN falla grus, allt, alla, förstörelserus p å s i g själf — d e t ä r slutet p å slutet. man tro, dödsdvalan väcka i sekellång r o. parar bestå. en liksvepning på. år sen väl älskande skådat sjön l i k s o m vi. TANKAR AF EMRALYROS. sjön. — ning, utan gör ingenting och har tråkigt? » SKEPP, SOM MÖTAS MINIATURE I NATTEN. » AF — K —. D e t hade han då alldeles klart för sig. Till K o n g l. Maj:ts o c h Rikets Svea Hof-Rätt. Så långt k o m han. Gladt humör hade hon också. O c h hur hon dansade! O c h det hade h o n fått! Så o c k denna bal. 1899. från gårdagens bal. M e n så. Ja, mötas i natten? — och här. — t y v ä r r. VÅRA ILLUSTRATIONER. Polka.
Går elden ifrån svedjan in å egen eller andras mark och gör ther skada j bote 100 Daler och gifve fullt skadestånd då annor af elden lidit. I sammanhang härmed och med åberopande deraf, att en del Domare tillämpa det i 62 af i8o5 års Skogs-ordning ådömde höga ansvar, som i åverkans-mål eger rum, till de fall, då växande Ek, af ovarsamhet vid svedjande och deraf yppad skogseld, blifvit skadad, föreslår Motionairen, att 8 Lagsamt A. Besv.- o. Oec.-Utsk■ Uti. N.o 22, sista momentet i 62 §. i ofvannämnda Kongl, Förordning må erhålla följande förändrade redaction: Syver , blucker eller annorledes skadar och förderfvar någon uti Wäre och Kronans Parker , Gehäg och Djurgårdar, slike trän, vare lika bot sorn om trädet olofligen jalles; sker skada genom svedjande eller skogs-eld, gånge dermed som serskildt stadgadt är. Inom jledervärda Jionde - Ståndet liar Eric Pehrsson från Gefleborgs Län, hvari Lars Larsson och Bergman från samma Län instämt, yrkat, att Skattemaji må tillerkännas rättighet alt dess egande Skattejord svedja efter behag och eget godtycke, på lavad jor amon som helst; till stöd hvarföre Motionaircn anfört, att Lagens förmynderskap, i detta fall, varit upp håfve t genom Kongl, Förordningen af den 4 Februarii 1789, men blifvit åter införd t genom i8o5 år Skogs-ordning. Synnerligast anser Motionairen förbudet mot svedjande å sandmo samt Stenbunden och bergaktig jordmon vara menligt för dess hemort, då jord-egaren derigenom hindras att förskaffa sig tillräckligt mulbete för boskapen, Lagsamt A. Bcsv o. Oec.-Utsk. Uti.
Jag får särskildt nämna, i händelse det skulle vara talaren obekant, att ett af Stånden vid återremissen utmärkt sig på ett måhända mindre passande sätt, då det förebrått Utsk. att icke hafva handlåt artigt, utan att det handlat lömskt; att de, som antogo Utskts betänk-, icke uppförde sig såsom värdiga representanter o. s. v. Jag ansåg ej det svar, som Utsk. afgaf, vara på sitt ställe. Det andra förslaget, som jemte detta utgjorde föremål för den nyssnämnda voteringen i Utsk., var affattadt i mindre stränga ordalag; men detta vänn pluralitetens bifall. Jag har velat upplysa talaren härom, på det han ej må taga det ringaste åt sig af hvad Utsk. yttrat. Hvad olagligheten i Utsk:s tillstyrkande beträffar, har jag väl hört en och annan talare påstå detsamma ; men i afseende på den autoritet, som den värde talaren åberopat, torde äfven det få gälla något, att 3:ne Stånds talmän gifvit propos. till bifall af betänk. Hvad saken angår, torde man af Sevilliusoch Oecon.Utskms yttranden finna, att frågan icke är af beskattningsnatur och utt ingen olaglighet är begången; ty hvad har Utsk. sagt i den klandrade skrifvelsen? Endast det, att, i händelse lxusbehofsbrännerimedlen icke skulle uppgå till den af R, St. fastställda årliga summan, K. M. måtte täckas påbjuda, att rättigheten till erläggande a.f hälften af den skatt, som tariffen innehåller, emot brännvinsbränningens idkande under j5:ne månader endast må tillgodokomma ägare af pannor om 20 k:rs rymd och derunder. Om man således Jäser betänk, finner man, att förhållandet icke är sådant, sorn man velat påstå, att de, som bränna med 20 k:rs pannor, skulle betala för 6 månader, men blott få bränna 3 månader.
M. aflåtna underdåniga skrifvelse, angående ofvanomförmälde creditivs beviljande, uttryckligen innehåller, att frågor 0111 afskrifning af de till menigbeter utaf detta creditiv förskjutna medel, hvilka, i anseende till vederbörandes oförmåga, icke kunde återbetalas, borde till pröfning företagas vid den, efter 1838 års utgång, först inträffande Piiksdag, hvadan Rikets Ständer, Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N.o 11. Ständer redan vid creditivets anvisande förutsatt möjligheten deraf, att sådana afskrifningars beviljande lomme att af omständigheterne påkallas; att några andra dylika afskrifningsfrågor, än den nu förevarande, icke kunna förekomma, enär, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, alla öfriga af berörde creditiv i lunevug meddelade understöd blifvit af vederbörande städer och menigheter godtgjorda, och följaktligen medgifvandet af den nu sökta afskrifningen icke kan föranleda några anspråk å enahanda förmoners tillgodonjutande, i afseende på de, andra församlingar beviljade cholera-creditiv-lån, samt slutligen att Cail Johans församlings invånares nästan allmänna fattigdom blifvit af E. K. M:s Befallningshafvande vitsordad, äfvensom att de för denna församling, inom hvilken cholera-farsoten först utbröt och på ett förfärligt härjande sätt sig utbredde, förekommande ömande omständigheter äro af E. K. M. i Nåder erkända. Och hafva, med afseende å dertill sålunda förefunne skäl, Rikets Ständer godtfunnit bevilja afskrifning och eftergift af det, oftanämnde församling med Tvåtusen tvåhundra R:dr B:co tilldelade låne-understöd utaf creditivet för cholera-kostnaders bestridande. Hvilket Rikets Ständer få härigenom till svar i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Maj 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Maj 1840.
Sl:rs beslut varda olika i fråga om de tre slagen af bevilln., nemi. embetsmäns, fastighetsägares och öfriga närings-idkares, och sådant medför omröstning i Förstärkt StalsUtsk., så kan det ju hända, att den ena nedsältningen lyckas, men den andra icke, och alt således en del medborgare erhålla lindring, men en annan del icke. Hvilken förtrytelse skulle det icke åstadkomma! Om deremot alla erhålla lindring, och en hvar gör den andra samma tjenst tillbaka; hvad blir då följden deraf för staten? Vid innevande Riksdag har man i många riktningar nedsatt utskylderna. Huru mycket dessa nedsättningar ut“ göra, kan jag ännu icke beräkna, ty jag vet icke ens fullständigt S huru många skatter, som blifvit minskade. Men sannolikt är, att brist torde derigenom för statsverket upslå. Hvarmed skall hon fyllas? Jo, säger man, genom anvisningar på bränvins-skatteu. Godt, om hon en gång kommer till stånd. Men ännu hafva vi icke fått något fullständigt beslut om bränvins-lillverkningen, och ännu mindre om bränvinsförsäljningen. Huru omröstningarne i Förstärkt StatsUtsk. skola aflöpa, rörule dessa ämnen, kan vara ganska ovisst. Om de utfalla för en ringare beskattning, hvar skola då medel tagas till de utgifter, som redan äro beslutade? Det kan väl icke ske på annat sätt, än genom allmän bevilln:s ökande. Hvilken motsägelse skulle det icke .vara, att den ena dagen besluta allmänna bevillmns nedsättning i de hänseenden jag nämnt, och den andra förhöjning i alla öfriga? Jag anser fördenskull oriktigt och oförsigtigt att besluta en sådan nedsättning, som den nu ifrågavar:de, samt .anhåller följaktligen, att R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk. i sitt första Betänk, om förevaride ämne föreslagit, och således ogilla den ifrågaställa nedsättningen. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Utsk. hade i sitt första Betänk, föreslagit bibehållandet af bevilln., som hittills utgått, så väl af embetsoch tjenstemäns löner, som för handel och rörelse, samt fastighet.
A. pag. 12 antagit, att inbringa i Statskassan 14 proc. utöfver deras påförde värden, så upslode härigenom en förökning i inkomsterna af b:o r:dr 74,811: 18.— Transp. 74,811: 18.— Den 12 Mars f. m. 319 Transp. 74,811. 18.— 5:o) Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter. Afkastningen af Indelta arméens boställen, beräknad till 50 proc. af deras upskaltningsvärde eller 570,441: Afkastningen af lägenheten Humlegården, hvilken nu disponeras af General-fältlygmästaren, utan föregånget R. Sl:rs beslut; enligt Stockholm Stads Taxerings-komilé 1000: 14:o Kavalleri Regementenes Hästvakansspanmul: Enl. Utsk:s betänk, är denna uptagen lill 133,500 r:dr, men i Förslaget N:o 2 till 150,930 r:dr; således komme häruti en tillökning att ega rum af 17,430: All ingå till Statsverket under följande nya rubriker: Rusthållarnes afgifter till beväpning, beklädnad, utredning och tross för manskapet, samt sadelmondering och mötes-fourage för hästarne 263,855: Rotehållarnes afgifter till beklädnaden för manskapet 68:332: 44. t. Nya ordinarie Rotehållarnes afgifter till beklädnaden för manskapet 993: 3. t. Intresse-medel å Invalidhus-fonden jemte de till samma fond ingående boställs-arrenden och hemmansräntor 38,000: Intressemedel å de under Krigs-collegii vård ställda fonder och kassor 65,080:
Älskar han sin fästmö, så skall hen nes framställning, då hon vädjar till hans bättre jag, sällan lörklinga ohörd, och dessutom skola hans kärlek och aktning för henne, om hon vetat att förskaffa sig dem, ovillkorligen hindra honom att framställa sig så, som han vet, att hon skulle ogilla och sörja öfver. Så skall hon vinna sitt goda inflytande öfver honom, icke genom förmaningar och predikningar, hvartill hon gent emot honom måhända icke är vuxen, utan därigenom att hon i hela sitt förhållande till honom bemödar sig om att vara så, att hans kärlek, förtroende och aktning för henne ständigt blifva större, att han icke för allt i världen vare sig i ord eller handling skulle vilja göra något, som kunde minska hennes obegränsade tro till honom. Så säger Monod: » Det största inflytande, som finnes på jorden, såväl till godt som ondt, är doldt i kvinnans hand. » Ja, inflytande är makt, men med makt följer ansvar. Se därför till, du unga kvinna, huru du använder ditt inflytande; din egen lycka och din blifvande makes bero härpå, och inför honom, inför dig själf, inför mänskligheten och inför Gud skall du en dag aflägga räkenskap för, huru du brukat det! L. v. O. Fliekvänskap. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) et klack till i Ingeborg, när läraren i matematik kallade fram Julje, men den långa smala danskan slingrade sig bort till svarta talian, lat och mjuk som en orm. Där stod hon, alldeles oberörd af sin egen okunnighet, men med en så mild, smältande och likväl stadig blick i de ljusblå ögonen, att den stackars läraren rodnade. » H m, » sade han, » det är besynnerligt, att Julia står sig så slätt i skolan, när hon reder sig så pass i skrifningarna. Ingeborg Cederstrand! » Och Ingeborg kom fram, hon var frånvarande och osäker, föreståndarinnan hade bedt att få tala med Julje och henne efter skolans slut. Det var med ängsliga sinnen de båda trädde in i hennes rum och mötte de forskande ögonen. Man hade trot sig märka, att det inte stod rätt till med Julias skrifningar. Kunde Ingeborg på samvete försäkra, att hon inte lämnat henne någon hjälp?
Och om delta ändamålsenligt iakltages och bestämmes, såsom t. ex. inom fängelserna i Brehmen och Wolfenbiitlel, skola utgifterna för fångvården betydligen inskränkas; samt derigenom, medelst minskade pålagor ä de fria arbelarue och fabrikerna för de utaf dem, såsom de anse det, (hvilket ock i sjelfva verket är förhållandet, emedan Staten mäste åtminstone förskjuta underhållskostnaden för fängelserna), underhållne tångarne, ropet om dess.as, fångarnas eller, rättare sagdt, fängelsernas intrång pä handlverkerierna och fabriksinrättningarna likaledes i samma proportion rättvisligen tystna och afstanna. Vi tinna äfven detta af främmande länders exempel, såsom särdeles i Belgien varit fallet, äfvensom i Frankrike. Jag har ock nu härmed i viss mån sökt bemöta inkastet, heträlfuude svårigheten uti ät eelliungeu bereda tjenligl arbete, I) e n 20 April f m. 119 och Iror mig allisa hafva fullända! hvad jag egentligen haft lill syfle med detta mitt anförande, eller att, efter förmåga, söka vederlägga de 3:ne hufvndanmärkningarne emot ifrågavarande svslem. Men innan jag slutar, torde det härvid böra tillåtas mig att i korthet yttra några ord, angående den beklagligen alltför stora tillväxten af brott på sednare tider. Jag vill just icke dermed påslå, att de sista 10 åren, i afseende på denna bedrölliga erfarenhet, utmärker sig framför den sednast derförut varande liden, utan fast mera, egentligen sedan dess att brotten mot person aflagil samt brott mot egendom sä betydligt ökats. Att härvid göra en sifferuppställning af brottens och de brottsliges förhållande till folkmängden så väl inom andra länder, som i synnerhet med afseende på Sverige, anser jag icke vara erforderlig. Dylika calculer synas mig dessutom vara feiga bestämmande, eller såsom fullt tillförlitliga kunna antagas lill grund för omdömet härutinnan; eich tillgång pä sådana saknas ej eller för en hvar, sorn deraf likväl skulle anse sig kunna inhemta någon ledning i detta hänseende.
Ad. skulle kunna, i likhet med hvad förut vid dylika fall skett, låta vid de 3:ne Ståndens beslut bero. Gr. Sparre: Mot detta Gr. Lagerhjelkes förslag har jag ingenting att invända. Frih. Raab, Adam Christian: Stånd hafva bifallit betänk., anser jag det icke löna mödan att nu upptaga liden medelst en discussion öfver detsamma. Då dessutom ett afslag, eller, såsom Gr. Lagerbjelke yrkat, att lägga betänk, till handlingarne, skulle utvisa, att man icke vill hafva någon förändring i detta hänseende, hvilket jag tror är stridande emot majoritetens åsigt här, så kan jag icke annat än yrka bifall till Utsk:s förslag, och anhåller jag vördsammast, att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade ännu en gång framställa propos. derå. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: II. Ex. IIr Gr. o. Landtm, har ganska tydligt och med begripliga ord förklarat, att han trott sig finna, det R. o. Ad. afslagit betänk., hvarföre han äfven af Ståndet begärt att fä veta, hvad som af Ståndet yrkades i stället, åtminstone uppfattade jag så saken. Föröfrigt instämmer jag helt och hållet i hvad Gr. Lagerbjelke yttrat, att nemi. låta vid de 3:ne öfrige Ståndens beslut bero; man har dermed icke, såsom Frih. Raab förmenat, uttryckt, att man icke vill någon förändring. Frih. Cederström: Det är visserligen en ganska oskyl dig åtgärd att låta bero vid hvad lagen redan bestämmer; men Den 29 April. 333 då vi äro dermed missnöjde, kan jag; icke annat än (inna, alt vi böra alsia författningen.
Vidkommande åter Lands-statens boställen, har Kongl. Majrt, vid uppgörandet af grunderna för den lönereglering för bemälde stat, sorn framlades inför Rikets sednast församlade Ständer, i Nåder förklarat, alt nu befintliga boställen för Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän borde få bibehållas, under vilkor att »verkliga afkomsten» toges i beräkning vid fråga om lönetillökning, hvaremot åt Lands-kamererare, Lands-sekreterare, Landt-räntmästare och Vaklbeljente anslagne boställen i allmänhet skulle, emot ersättning efter angifvet uppskattningsvärde, till statsverket indragas. Då, i följd häraf, de skiljaktigheter uti aflönings-beloppen för embetsoch tjenstemän, so^ härrört af boställenas olika beskaffenhet, framdeles komma att åtminstone i det väsentligaste upphöra och således det hufvudsaklignste skälet lill motionärens framställning numera icke eger full giltighet, torde Rikets Ständer finna denna motion icke böra föranleda till vidare åtgärd. Slockholm den 17 December 1857. ti Stats-Utskoltets Utlåtande JYi 196. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Dec. 1857, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om utverkande af Nådig befallning till vederbörande Embetsverk att meddela StatsUtskottet general-förslag öfver Arméens och Flottans samtliga förråder.
Konungens eget bifall dertill blifvit meddeladt, kunde stadens förenämnde ansökning icke bifallas, utan bl ef von Heijnes ifrågavarande arrenderätt stadfästad; likväl med det vilkor, att den närmast till staden belägne beteshage, Stadshagen benämnd, jemte det stycke af Hemängen, som under samma hage i flere år varit till bete nyttjad, förbehölles staden till begagnande utan afgift under von Heijnes eller dess rätts innehafvares arrende-tid. Emedlertid hade Kongl. Kammar-Collegium under den 28 April 1797, angående arrendet af Tyska Kungsladugården för von Heijne, utfärdadt contract, deruti årliga arrendeafgiften bestämts till 66 R:dr 3a sk. contanta penningar, hvarefter, genom bemälde Collegii förnyade contract af den 1 April 1802, arrende-rättigheten 4 St ats-TJ t skottets Utlåtande, N.-o 201. öfverflyttades på General-Lieutenanten rn. m. Grefve G. Wachtmeister. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1809—i8ro årens Riksdag fattade beslut, stadgades genom Kongl. Brefvet den 21 Maj 181 o, att nyssnämnde arrendesumma borde reduceras till spanmal efter 1796 års markegång, och har den sålunda uppkomna spanmåls-qvantitet, utgörande 28 tunnor 17; kappar, erlagts efter gällande årliga markegångspriser. Slutligen har merberörde arrende-rätt blifvit genom Kammar-Collegii Resolution den t Aug. i844 öfverlåten på Grefve Wilhelin Wachtmeister. Enligt ett vid verkställd skattläggning å Tj^ska kungsladugården den 21 September 1744 upprättadt Instrument, utgjordes kungsladugårdens egor af 3o tunnland 10 kappland åker och 3o4 tunnland äng, oberäknadt åtskilliga beteshagar. Ett bland bandlingarne befintligt
För lånet utfärdar Riksgälds-kontoret till innehafvaren ställda och från hans sida icke uppsägbara. den 15 April detta är daterade obligationer, åtföljda af halfårsräntekuponer, som förfalla till betalning den 15 April och den 15 Oktober. 6:o Läneöfvertagarne skola godtgöra Riksgälds-kontoret den icke förfallna ränta, som a obligationerna upplupit vid den tid inbetalningen sker; dock eger sådan godtgörelse ej rum för första halfårets räntekuponer, tillhörande de obligationer, som motsvara den fixt öfvertagna andelen. 7:o Till ränta och amortering anslås under 54 år, räknadt från den 15 April detta ar, en annuitet af 5 £ procent utaf länesumman, att utgå med i 10,000 £ Sterling, hvarigenom länet så till kapital som ränta inom nämnde tid blir till fullo betaldt. Denna annuitet bör halfårsvis på Riksgälds-kontorets kostnad och risk i London hållas Bankirhuset J. H. Schröder & Comp. tillhanda, 14 dagar före förfallotiden, dock endast för så stor del af lånet, som af dem blifvit öfvertaget. Efter 15 års förlopp har Riksgälds-kontoret rättighet att öka de årliga afbetalningarne äfvensom al pari återbetala lånets dä återstående hela belopp; 8:o Annuitetens fördelning mellan ränta och amortering äga låneöfvertagarne att bestämma, dock får räntan i obligationerna icke förskrifvas högre än 4 \ procent, och skall berörde fördelning i öfrigt vara så ställd, att lånet inom 54 år varder till fullo araorteradt. — 70 — 9;c De för lånets successiva amortering erforderliga utlottniugar verkställas i Stockholm första söcknedagen i Januari månad hvarje år. Genom utlottningarne, som omfatta alla de obligationer, hvilka för lånet blifvit utfärdade, bestämmes hvilka obligationer skola inlösas den 15 April och den 15 Oktober samma år. De obligations-innebafvare, som sådant önska och sednast inom en månad före förfallodagen derom göra anmälan hos Riksgälds-kontoret. ega att derstädes lyfta förfallen hufvudstol eller ränta. 10:o För bestyret med inlösen af obligationer och kuponer betalar