Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Moster och alla andra skola slutligen skratta åt sina farhågor, då de få se hur lyckliga vi äro.» Gumman var rådlös. I sin ångest tog hon slutligen det enda parti, som hon tyckte återstod henne, att skrifva till Efverling. «För Guds skull, kära Efverling,» skref hon, «kom hit. Jag tror att jag är nära min sista stund. Evelina håller på att göra en galenskap, som skulle draga mig med sorg och vanära i grafven. Albert och hon vilja gifta sig efter den nya ordningen. Ni är nu, som alltid, mitt enda stöd. Kom ändtligen hit så snart ni kan. Ni måste kunna verka på Evelina. Med mina krafter är det slut.» Och hvad gjorde väl Efverling? satt han sig genast i slädan och reste, för att ännu en gång försöka en scen med Evelina? Nej! han funderade först på saken, och sedan skref han till gumman: «Jag fruktar, fru Wiberg, att mina krafter äfven äro i det fallet vanmäktiga. Jag är icke Evelinas förmyndare, och med skäl kunde man svara, att mig angick det icke. Jag har en gång försökt det yttersta med henne. Mina råd och argumenter äro derföre slut. Då icke vänskapens röst kan göra sig gällande, gör förnuftets det ännu mindre, i ett fall sådant som detta, der oförnuft och blindhet helt och hållet tagit plats. Det återstår således endast för er, att utöfva edra rättigheter som mor; dem ingen annan än er svaghet kan betaga er.» «Också han!» utropade gumman i sin förtviflan, «också han har öfvergifvit mig! Du Gud! du Gud i himlen! man skulle kunna börja tro, att du icke fanns, då du låter dem så förtrampa dina heligaste bud på jorden. Finns då ingen hjelp mer?» Och det såg nästan så ut. Ty fjorton dagar derefter förde Albert Evelina triumferande till Stockholm. Evelina gret visserligen hela vägen, då hon tänkte på den stackars tanten; men hon gret icke öfver sin egen förvillelse. Albert var ju hennes man, fast efter ett nytt system. Det skulle snart bli lika godt som det gamla. Der satt hon då nu, den gamla gumman, barnlös, tröstlös och ensam, öfvergifven till och med af sina vänner i W., föraktad för sin svaghet.
Lades till handlingarne. litte punkten. Med afslag å Utskottets hemställan, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut i frfigan fattade beslut. 12:te, 13:de, 14:de och 15;de punkterna. Yoterinpspropositionerna godkändes. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Utlåtande, JM 4, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utskottets Betänkande, JM 1, med förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar, fattade Ridderskapet och Adeln här nedan antecknade beslut. lista punkten. Utskottets yttrande gillades. M' d frångående af sitt förut fattade beslut rörande mom. litt. f) i <§ 8, antog Ridderskapet oclt Adeln Utskottets förslag till samma moments lydelse. 3:dje, 4:de och 5:te punkterna. Utskottets förslag biföl/os. Otte punkten. Ludes lill handlingarne. S. I). Vid föredragning af Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Utlåtande, JM 3, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utskottets Betänkande, JM 2, med förslag till lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar, fattade Ridderskapet och Adeln här nedan antecknade beslut. lista och 2:dra punkterna. Med nfstag å Utskottets hemställanden, vidblef Ridderskapet och Adeln sina förut lättade b>slut rörande §§ 1 och 7. 3tdje punkten. Lades till handlingarne. Utskottets förslag till 26:te §:ns lydelse bifölls. S. D. Föredrogos Stats-Ulskottets Utlåtanden: JM 169, i anledning af väckt motion, angående revision af nya Trollhätte Kanal-bolags räkenskaper samt Statens bidrag till kanal-byggnaden och utredande af Statens andel i bolagets inkomster m. m. Utskottets hemställande!) i Usta och 3:dje punkterna biföllos och den 2:dra punkten lades till handlingarne.
Mine Hrr! när räkenskapen öfver ett helt län med fyra städer, tre regementen och 9 fögderier, bergs-fögderierne inberäknade, för ett helt år kan rymmas på den här lilla lappen, af 6 tums qvadrat, med så mycken reda, att jag föga tror, att man kan önska mera i den vägen som kan leda till ytterligare förenkling, och då det är förenkling, som afses med alla nu före slagna förändringar, så instämmer jag med Hr Printzensköld, såsom jag nyss sade. Hr von Hartmansdorff: Jag kan icke med Hr Printzensköld (inna, alt kammar-rätten varit förbigången i detta mål. Han har sjelf omförmält, att kammar-rätten derom yttrat sig, fastän några ledamöter varit af olika tankar. Sådant kan inträffa när som helst, äfven om ett nytt utlät, skulle infordras. Samtlige landsh.-r, kammar-colbm, statsoch riksg:s-kont:n hafva ytt rat sig. Då vet jag icke hvilket embetsverk, som ytterligare skalle utlåta sig om saken. Hvad förslaget beträffar, så får jag nämna, att jag var en af de 2:ne ledamöter i kammar-rätten, som gillade hvad Hr Printzensköld nn klandrat. Hr Printzensköld: Om det förslag som blifvit framsläldt och som utgör två ledamöters i kammar-rätten särskilda mening, icke vore fullkomligt nytt, så skulle jag medgifva riktigheten af Hr von Hartmansdorffs anmärkn., att embetsverken blifvit hörda deröfver; men då nu så är förhållandet och således ingen annan än kammar-rättens ifrågavar:de 2:ne ledamöter samt komiterade har deraf haft del och känner dess innehåll, så står min uppgift fast, att vederbör:de, som saken närmast rörer, icke öfver densamma blifvit hörda. 59:dc punkten. Hr Printzensköld:
Detta misstag på datum begagnades såsom skäl emot giltigheten af sjelfva deli förbindelse, om hvars intecknande fråga var; och Hofrätten dömde den 28 Juni 1847, att sorn Z (inteckningssökanden) under ärendets behandling hos Rådst.rätten förklarat, att han icke tecknat borgen å någon af S. den 8 Sept. 1844 till P:n (skadeståndsförbindelsens utgifvare) utställd förskrifning, utan att denne sistnämnde skulle med sin förbindelse den 4 Okt. 1844 åsyftat säkerhet åt Z. för den borgen, lian den 26 Aug. s. å. för S. sig iklädt; al.tså och om än P:ns i detta hänseende gjorda lika beskaffade och af S. biträdda uppgift, derest den ägde vitsord, kunnat under andra omständigheter vara för Z:s i fråga varande anspråk tillfyllestgörande, denna åt P:ns förbindelse lemnade tydning, såsom tillkommen sedan P:n genom sin egendoms afträdande till borgenärers förnöjande upphört att öfver densamma sjelf råda, samt i allt fall ej öfverensstämmande med förbindelsens ordalydelse, icke lagligen dårriera kunde göras gällande emot bestridande af den, hvars rätt derunder vore beroende (köparen); vid hvilket förhållande honom (köparen) till last förd försummelse i afseende på lagfart med köpet imellan honom och P:n vore utan inflytande på saken (såsom den i allt fall bordt vara); funne, med anledning af 8 § i ofvannämnde 1818 års K. Förordning, Hofrätten den sökta inteckningen ej böra beviljas. Detta torde väl vara en argumentation; som bevisar för mycket. Det vitsord, P:n lemnade åt den af Z. och S. gemensamt gjorda uppgift, att ingen af S. till P:n den 8 Sept. 1844 utgifven förskrifning blifvit med borgen af Z. försedd, var af eriahanda beskaffenhet med det vitsord, P:n lika med hvarje annan afträdande gäldenär, hade att gifva åt sina borgenärers kraf; och rtågon särskild frestelse att falskt erkänna giltigheten af sin i fråga varande förbindelse, genom vitsordande
Förordningen om prestval den 1 April 1843 föreskrifter; alt, om denna fråga med ja besvaras, valförrättaren skall uppskjuta förrättningen och anmäla församlingens önskan hos Domkapitlet, hvilket då eger att, oberoende af andra lagar än dem, som bestämma kompetens, å förslaget uppföra den prestman, sorn, med afseende å under tjenstgöringen ådagalagd skicklighet och nit, anses bäst kunna motsvara församlingens behof; samt att emot Domkapitlets åtgärd dervid besvär ej få anföras. Stockholm den 22 September 1863. Herr Doktor Petrelli har begärt att få antecknadt, att han icke öfvervarit ärendels behandling hos Utskottet. Santmans. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande M 27. Ank. till Exp.-Ctsk. den 22 September 1863, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om afskaffande af prestoch pastor al-examen inför Konsistorierna, m. m. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, att afgifva yttrande öfver åtskilliga ofvanomförmälda ämnen angående motioner, hvilka blifvit dels till Lag-, dels till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltet remitterade, och som blifvit väckta hos Uögvördiga Preste-Ständet: Af Kyrkoherden Otterström (motionen JVs 70), med hvilken Prostarne Mellqvist och Melén instämt, och Af Kyrkoherden Wennerström (motionen JVs 98), med hvilken Komminister Afzelius sig förenat. hos Vällofliga Borgare-Ståndet: Af Herr C. E. Ljungberg (motionen JVs 244); samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet: Af Riksdagsfullmägtige C. J. Dahlgren från Calmar län (motionen JVs 318); C. J. L. Lönnberg från Ostergötlands län (motionen JVs 380), och Anders Söderholtz från Södermanlands län (motionen JVs 494).
Adolf Oscar, inlemnade förslag, så lydande: ”Att i § 14 bör bestämdt uttryckas att med derstädes nämnde idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk, eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke förslås endast sådane, hvilka i stad åro bosatte, ega burskap eller såsom kontingent-borgare till stad höra.” Hr Carlheim Gyllenskjöld: Enär de af Utsk. föreslagne ändringar i grundlagen, emot hvilka anmärkntr icke blifvit gjorde, komma att hvila lill grundlagsenl. behandling vid nästa riksdag, har jag, ehuru obetydlig anmärkn-.n än-må synas vara, ansett mig böra framställa den, då ingen annan gjort det. Jag kan icke förmoda annat, än att Const.Ulsk:s mening varit den af mig här föreslagne lill gemensam tanke. Skulle icke så vara, linner jag min anmärka, deslomera befogad, emedan, enl. min åsigt, del är Den 31 Maj f. m. 303 olämpligt, att gerningsmän, socknehandtverkare och i allmänhet sådana, som drifva handtverk på landet, skola, utan att på något sätt visa sig tillhöra någon stad, tillkomma valrätt. Om Const.Utsk:s här närvarrde ordf. behagade uplysa Ståndet om Utsk:s mening i detta fall, torde det tillåtas mig att derefter återfå ordet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den nu under öfverläggning varande gemensamme lanke är af ganska mycken vigt, emedan den skulle inskränka valrätten. Ulsk. har ansett att i BorgareSt. skola representeras icke personer, boende på vissa orter, utan de borgerligare näringarne i allmänhet. Nu kan väl icke nekas, att en fabrikant, hans fabrik må vara belägen i stad eller på landet, tillhör förädlingsnärings-idkarnes antal. Såsom exempel derpå tillåter jag mig anföra, hurusom bergsbruken redan nu likasom enl. Utsk:s förslag skola representeras i BorgareSt. Desse Bruk äro i allmänhet belägne på landet men ingen lärer väl påstå att de derföre mindre tillhöra förådlingsnäringarne, än om de vore belägne i städerne.
M. äga att bestämma , huruvida Odelberg må tilläggas den begärda prolongationen af dess arrende, räknadt från midfastan år 1846 &c. Hr Westfelt, Nils: Jag skulle visserligen instämma med Frih. Cederström, om icke vid en föreg:de fråga af lika beskaffenhet vi hade fattat ett annat beslut. Det var i fråga om Svartsjö kungsgård, der Wener fått flera års prolongation på arrendet utan auction. Jag känner specielt denna egendom, och vet att ingen egendom kan vara i bättre händer, än i hvilka densamma nu kommit. Den har varit uti det aldra dåligaste skick man kan tänka sig, så väl till hus som till gård; och det vore önskligt, att hvarje Kronans egendom kom uti så goda händer, som denna. Hr Odelberg har både duglighet och förmögenhet nog att sätta egendomen uti det skick som vederbör. Jag skulle derföre tro, att hvad StatsUtsk. här föreslagit, borde ej af R. o. Ad. afslås; ty det är ej till någon fördel för Hr Odelberg, utan verkligen till stor fördel för Kronan. Jag tillstyrker antagande af Utsk:s betänkande. Frih. Cederström, Jacob: Den af mig föreslagna än - Den 8 Juli e. m. 377 ändring leder tili samma mål, som den siste värde talaren önskat. Jag är af lika tanke med honom i afseende å Odelbergs skicklighet såsom jordbrukare, och hans förmåga att sätta Kronans ifrågavar. egendom i ett förbättradt skick. Jag tror jemväl, alt den undersökning, som här är begärd, och som äfven efter milt förslag skulle komma alt begäras, skall leda till detta mål. Det är blott uti formen, som jag önskar få en förändring. Då R. St. äro ensamme lagstiftare i frågor om utarrendering af Kronans lägenheter, — ty dessa skola förvaltas efter de grunder, som R. St. bestämma, och deruti har K. M. ingen röst; — så hade jag ansett formen fordra, att R. St. hos K. M. i nnd. anmäla, icke anhålla, att, såvida , efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att de af sökanden erbjudna särskildta villkor äro för Kronan af verklig fördel , R.
Af den 10 denne f: 2) I anledning af väckt motion om för-*' ändring i Indelta Regementernas beklädnadsätt, 3) Öfver gjorde anmärkningar vid Ut-*- skottens Betänkande, rörande Afradsoch Kro^ notiondeSpannmålens utgörande m* m 4) I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Utlåtande öfver Herr Munck af Rosenschöids Anförande, angående vidtagande af sådane medel, hvilka återföra välmåga inom Landet. 5) Öfver gjorde anmärkningar vid Utkottens Betänkande, angående Höganäs Stemj kolsVerks öfvervägande af Staten. Hans Excellmce Herr Grefven och LandiMar skalk en tillkännagaf, att till Hans Maj:£ blifvit öfverlemnstde Kongl. Maj:ts sistlidna gårdag å RiksSalen uppläste Nådiga Tsl till Riksens Ständer, angående sanction å Grund^ lags-frågor och Lagfrågor, samt hemställde, om icke Högsfberörde Nådiga Tal nu kunde inför Ridderskapet och Adeln uppläsas, fös att uti dagens Protocoll iatagas. Bifölls. Den 16 Junti f. 27 Härefter upplästes följande: Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redelige, Gode Herrar och Svenske Män! Sedan J, Gode Herrar och Svenske Män,; under den li sistlidne April, till vinnande af Mitt Nådiga bifall, öfverlemna de lagligen beredda, från 1815 åre Riksdag hvilande, samt vid innevarande af Eder gillade och antagne förslag till ändring i Rikets Grundlagar; har Jag, efter att hafva inhämtat Mitt StatsRåds underdåniga tankar, stannat i följande beslut: Till hvad J, angående 41 och 81 §. §. af RegeringsFormen, samt 3 §. 9 morn., 5 §., t, 4, fij 7, 8 momenterne af TrycktrihetsFörordningen i underdånighet föreslagit, har Jag hatmed velat lemna Mitt Nådiga bifall.
Sina i Throntalet omnämnda förbundstraktater beredt landet, och att denna handling skulle gifva Sveriges vänner en ökad anledn. att med förtroende och välvilja betrakta de förhållanden, i hvilka de inträdt till vårt land, bör lika litet betviflas, som att den förtjenade aktning äfven af andra Stater, som till äfventyrs icke med samma bevågenhet upskatta de anspråk på sjelfständighet och ett rättvist deltagande i verldshändelserna, som under de sednare tiderna upvaknat hos de båda brödrafolken. På grund af hvad jag sålunda anfört, tillåter jag mig i korthet uttala den meningen, att liksom ett obefästadt Stockholm och ett obefästadt Carlskrona böra betraktas som ledare för en storm, som kan komma att förhärja vårt land, ett befästadt Stockholm och ett befästadt Carlskrona utgöra de fasta trappstegen, uppå hvilka fäderneslandet kan höja sin sjelfständighet och sitt anseende. Gr. Frölich: Jag skulle icke hafva tröttat R. o. Ad. med att vidare höra mig i denna fråga, om jag icke funne, att, derest R. o. Ad. hade fattat egentliga meningen med min framställning så som den siste värde talaren, så skulle jag blifvit fullkomligen missförstådd. Han har börjat med att påstå, det jag skulle begått en inconseqvens, då jag å ena sidan säger, att det är Ryska fingbåtsflottan som kan föra hit den Ryska skärgårdsflottan för att operera mot oss; men att jag skulle nekat, att om vi egde en sådan ångbåtsflotta, den vore ganska nyttig för vår skärgårdsflottas förflyttaude från en plats till en annan. Jag ber då den ädle Frib:n erinra sig, att jag började mitt yttrande med att säga, att jag skulle vara fullkomligt belåten, om vi kunde få äfven en ångbåtsflotta, sådan som Hr Brakel föreslagit. Jag är långt från att underkänna värdet af detta nya vapen; men här är en distinction, mine Hrr, ganska mycket af nöden.
Utskottet, sorn tagit dessa motioner i öfvervägande, får vid besvarandet af desamma, tillkännagifva den åsigt, att, då orgelverkens byggnad och underhåll bekostas af församlingarne sjelfva och orgelverken följaktligen äro att anse såsom dessas enskilda egendom, det ock synes böra i allmänhet stå församlingarne fritt att efter eget godtfinnande vidtaga åtgärder till försäkrande af denna sin egendom emot den skada, som kan förorsakas genom deras förvållande, åt hvilka vården af orgelverket blifvit anförtrodd. I sådant afseende torde väl föreskrifter om skyldighet för organist att ställa borgen för den skada, som kan genom honom tillskjndas orgelverket, icke vara utan fördel; dock anser Utskottet stxdganden härom icke lämpligen böra, på sätt motionären i sin förstomförmälda motion föreslagit, göras till föremål för allmän lagstiftning, utan torde dylika föreskrifter bäst kunna stiftsvis och i sammanhang med öfrige, till hvar och en särskild landsorts förhållanden lämpade, bestämmelser angående sättet och vilkoren för antagande af organister, meddelas: och som, enligt Utskottets mening, de i samma motion påyrkade besigtningar å orgelverk dels, då på grund deraf någon förbättrings-skyidighet för befunna bristfälligheter å orgel verket icke kunde vederbörande ådömas, skulle blifva utan verkan för det åsyftade ändamålet, dels skulle medföra kostnader för församlingarne, hvilka Utskottet icke anser böra genom lag dem åläggas, hemställer Utskottet vördsamt, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
PresteSt. har funnit samma tvetydighet i detta ord, och derföre i stället begagnat ordet börande. Antingen Ståndet vill instämma i Frih. Palmstjernas förslag eller antaga hvad PresteSt. beslutat, så blir saken densamma, och man lemnar ej rum för någon tvetydighet. 9 H. 30 234 D en 10 April. Frih. Palmstjerna: Jag afstår gerna ifrån mitt förslag om orden och skola och öfvergår till hvad PresteSt. antagit, eller hörande, på det att begge Ståndens beslut i detta afseende måtte blifva lika. Hr Rosenblad: Hr von Hartmansdorff har fullkomligt rätt i hvad han yttrat ruride den dubbla betydelsen af ordet tigande och följderna derutaf, samt alt det är nödvändigt alt nyttja en mera bestämd term; men då fråga är om ett bestämdt åliggande, som kanske icke alltid skulle kunna fullgöras, får jag föreslå följande lydelse: ”varande Bancofullmäktige berättigade, när omständigheterne” o. s. v. Jag finnér mig så mycket mera föranlåten till valet af denna mildare betydelsen af ordet ägande, som genom den föräDdrade redaction Ståndet antagit i den 2 §, det blifvit medgifvet att köpa obligationer med minst 4 proc. ränta, utan att stadga det de borde vara af Riksg.cont:s eller andre verks och inrättningars, hvadan derunder kunde förstås äfven private personers obligationer, löpande med 4 proc. ränta. Enär omslätidigheterne alltid torde medgifva att få de sistnämnde, men det torde vara ganska svårt att få andra med samma ränta, så kunde, om man införde ett ord, som vore mera imperativt, Fullmäktige derigenom tvingas att, i brist på andra 4 proc. obligationer, som voro lätt realisabla, taga enskildes obligationer, hvarföre jag tillstyrker, att orden ägande Bancofullmäktige må utbytas mot varande Bancofullmäktige berättigade. Hr von Hohenhausen: Ingen, Och minst Hr Rosenblad, som sjelf är Bancofullm., lärer bestrida nyttan af att äga lätt realisabla papper.
Bankooch Lag-Utskottets Betänkande: — N:o 1, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning angående ränta vid försträckning på viss kort tid, dels ock enskild motion i samma ämne: B. VII. 350; Vin. 7, 12, A. 15, E. 352. Banko-Verket, angående Rikets Ständers åren 1858 och 1859 församlade Revisorers särskilda berättelse öfver verkställd granskning af dess ställning, förvaltning och räkenskaper: se Berättelse. Bankovinsten, om de kapitalers uppkomst, af hvilka den närvarande Bankovinsten härflyter: I. 74. Bankovinstens användande, angåeude sättet för behandling af frågan derom: B. III. 167, 209, 253, A. 262. till förstärkning af Bankens reela fond, angående; motion af Herr Johan Pehr Lefrén: se Motioner. — —, samt Bankens deltagande i ett utländskt lån, angåeude: B. III. 396, 594, 604, A. 614, 627, 629; E. IV. 47. " tili uppköp af Stats-Verkets obligationer, angående BankoUtskottets åliggande att, utan hinder af föreskriften i 2:dra §:n 4:de momentet af den för detta Utskott gällande Instruktion, genast till behandling företaga Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om medels anskaffande för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, i hvad den angår —: III. 147, B. 396. (Jernför PresteStåndets Inbjudningar). Barn, angående arfsrätt för oäkta; motion af Herr Wilhelm Fredrik Dalman : Se Motioner. Barnekow, Grefve Kjell, dess yttrande: I. 457. Barnhusinrättningen, Allmänna i Stockholm, angående öfverlåtelse till densamma af en utaf Stockholms Stads och Läns kurhus å Kungsholmen begagnad tomt: I. 116, R. 121; B. IH. 206, 262, A. 265, E. 274.
Dessa sednare blefvo så mycket mera välgörande, som i anseende till Danmarks export på England, förstnämnde land härifrån år 1847 afhemtade en större mängd slagtkreatur samt kött och fläsk, och någon tid äfven smör, hvarigenom likaledes dessa förnödenhets-artiklar uppjagades i pris och hafva sedermera föga fallit. Denna omständighet har i betydlig mån upphjelpt landets andra näring, Boskapsskötseln, hvilken likväl, i saknad af betesmarker och höbohl jemförligt med åkerjorden, icke kan, åtminstone å slättlandet, hvarest utfodringen sommartiden verkställes till det mesta med halm, blandad med grön-höstnad af vicker och klöfver, vinna den framgång, som å andra orter. Till det tunga jordbruket å slätten fordras större och kraftigare dragare, hvilka, om de af jordbrukaren skulle uppfödas, blefve alltför dyra, i anseende till den längre tid som åtginge, innan dragkreaturet blefve fullkomligt användbart. A den lättare jordmånen deremot i detta och angränsande Christianstads län, uppfödas fäkreaturen mera beqvämligt å dervarande beten, kunna tidigare begagnas vid lindrigare jordbruket samt under tiden vinna den mognare växt och styrka, som erfordras för jordbruket å slätten, hvars invånare, så väl herreman som bonde, för det mesta inköpa dragoxar från öfra orterna; dock har man i sednare åren, i anseende till lägre priser å fäkreatur, funnit sin uträkning vid alt, i synnerhet från Danmark, inköpa arbetshästar, hvarigenom man trott sig kunna vid jordbruket minska vanliga antalet af dragkreatur och i deras ställe anskaffa så många flera kor. De många utlänningar, såväl Tyskar som Danskar, som i sednare åren inflyttat, hafva i anseende till inrättandet af Meijerier, föregått med vackra exempel, dem länets jordbrukare i allmänhet efterföljt. Såsom en gifven följd häraf har inträffat, att ost och smör, ehuru till högre pris än i förra tider, finnes i öfverflöd af ortens produktion, och jemväl till utförsel åt andra orter. Någon 9 Någon egentlig boskapsskötsel kan således icke sägas äga rum å slättbyggden, utan hufvudsakligen, fastän i mindre skala, å norra delarne af länet.