Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A. Karlberg O.75; Karl Erikson 0.7 5; P. W. Gustafsson O.50; En okänd 0.50 S. F. H., Bofors - » 5. — A. B. C, Stockholm - » 1.- — Ytterligare insaml. i Jönköping genom hofrättsrådet Axel W. Bratt » 49.30 Insamling i Stöde genom M. R — li.-. » 50. — N. B. » 10. — A — g, Västerås » 2. — S:a Kr. IDUN 150 Till kvinnoförbundets kassaförvaltare: Transport från förra numret Kr. 370.0 8 Fortsatt redovisning i nästa n:r. S:a s:arum: Kr. 1227.43 Förutom den i förra numret omnämnda vexeln å 700 francs har nu ytterligare en vexel å 800 francs genom Svenska kvinnornas nationalförbund afsändts till ordföranden i Grekiska kvinnoförbundet, drottning Olga. * Kvinnorna på utställningen. Våra målarinnor och skulptriser. åtom oss nu öfvergå till de bildande konsterna, till kulturens fagraste blomstervärld. Låtom oss träda in i den vackra konsthallen, hvars yttre redan tilltalar vårt skönhetssinne med sin rena grekiska prägel och sin konstnärliga fris och till fullo vittnar om, att arkitekten-konstnären, herr Ferdinand Boberg, velat att skalet skulle vara värdigt innehållet, skalet som skall omsluta allt hvad först och främst vårt eget land kan bjuda ypperst af skön konst och därtill hvad nabolanden sända oss. I Ljusa, luftiga salar, sol ofvanifrån, hvars bländande glans dock dämpas af färgade taksegel i själfva solens färg, palettens rikaste och kostbaraste nyanser, utbredda öfver dukarna, möta oss gladt välkomnande redan vid inträdet. Den stränga juryn har fällt sin dom — manspillan lär ha varit stor, på kvinnosidan mindre — och man har på sista tiden varit sysselsatt med att placera konstverken, allt under artisten Oscar Björcks skickliga och erfarna ledning. Därvid är naturligtvis af vikt att hvarje konstverk kommer i rätt belysning och får en väl afpassad dager, och att härvid iakttagas den största opartiskhet och rättvisa, därför borgar herr Björcks kända konstnärsentusiasm.
För anläggning af en hamn vid Laga-åns utlopp hafva inom Borgare-Ståndet Herr G. M. Sommelius (uti Motion Nio 57) och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Sven Heurlin från Kronobergs län, med hvilken Carl Ifvarsson från Hallands län sig förenat, (uti Motion Nio 501) hemställt, att Staten till nämnda hamnbyggnad, som, enligt uppgjordt förslag, skulle kosta 168,000 R:dr, måtte bidraga med 100,000 R:dr, då staden Laholm och kringliggande ort ville tillskjuta återstoden, 68,000 R:dr. Utskottet har visserligen funnit de af motionärerne gjorda framställningar ådagalägga behofvet, såväl för staden Laholm som kringliggande ort, af en hamn vid Laga-åns utlopp i hafvet; men då den till Utskottet inlemnade plan för utförande af detta, såsom det synes Utskottet, med betydliga svårigheter förenade arbetsföretag icke undergått granskning af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, samt öfrige vederbörande icke heller i ämnet sig yttrat, anser sig Utskottet, i ärendets nuvarande skick, 25:o. icke kunna till de gjorda framställningarne tillstyrka bifall. Vid 1856—1858 års riksdag blef för anläggande af hamn vid staden Falkenberg, hvarför kostnaden beräknats till 87,600 R:dr, beviljadt ett statsbidrag af 67,000 Ridr, deraf 47,000 R:dr såsom lån och 20,000 R:dr såsom anslag utan återbetalniugsskyldighot, under vilkor, bland annat, att hamnanläggningen vid nämnde stad icke allenast skulle verkställas, utan äfven framgent vederbörligen underhållas genom stadens försorg, samt hamnen och inloppet dertill erhålla det djup, att densamma kunde af allmänna sjöfarten begagnas.
Allmännare än hittills tillämpad, skulle denna föreningsrätt kunna nedsätta det Hedervärda BondeStåndets personal till ett så ringa antal, att Ledamöter i Utskotten skulle kunna saknas, och dessa sednare således blifva inactiva, samt Rikets Ständer derigenom hindrade, alt, på det sätt Grundlagen föreskrifver, handlägga Riksdags-ärenderne. Men icke nog»härmed; om sådane sammansättningar af io till 20 eller ännu flere Härader om en Fullmäktig skulle öfver hela Riket ingås, hvarpå exempel, ehuru sällsynta, likväl icke alldeles saknas, blefve i förhållande till den öfriga Riksdagsmannapersonalen en nog utvidgad verkningsförmåga öfverlemnad åt dessa få Fullmäktige. Sträcktes detta ännu längre, skulle slutligen hela Sveriges Allmoge kunna komma att representeras endast af några få eller möjligtvis af blott ett enda Ombud. Constitutions-Utskottet har väl icke för sin del trott, att alla dessa eftertänkliga följder voro att i verkligheten befara, men det har dock ansett den närvarande oinskränkta föreningsrätten icke stå väl tillsammans, 8* Den 20 Maji. hvarken med Grundlagens mening eller med Ståndets värdighet, eller med Rikets gagn, och under åberopande dessutom af analogien med hvad 14 §- föreskrifver för de mindre Städerne, har Utskottet funnit föreningsrätten i sitt närvarande skick kräfva någon lämplig begränsning. Instämmande till alla delar i denna sista åsigt, vågar jag dock sätta i tvifvel, huruvida Utskottets nu uppgifna redactionsförslag innehåller ett fullkomligen ändamålsenligt och tillräckligt correctiv; jag befarar fastmera att, om detta förslag antoges, skulle man äfven framgent löpa fara att finna sig blottställd, åtminstone till någon del, för samma olägenheter, som man nu velat förebygga.
Prot. 1840. 3 Sami. 11 TIii/t. 7 50 Bilagor lill ConstiliUions-Ulskottels MemorialN.-o l3. på Svenska Academien öfverläts rättigheten att utgifva Postoch Inrikes Tidningarna, anbefallt, i afseende på dessa Tidningars förbättrande och fullständighet, att vederbörande auetoriteter borde fullfölja meddelandet af sådana underrättelser, hvilka uti Inrikes Tidningarnes text vanligen infördes, hvarjemte föreskrifvits, att för kungörelser eller så kallade notificationer, hvilka ansågos icke medföra laglig verkan, så framt de icke intogos i dessa Tidningar, men hvarom Academien icke kunde förbindas besörja med sin bekostnad, borde af dem, som icke genom serskilda Kongl. Resolutioner derifrån voro frikallade, erläggas betalning efter den taxa, Academien i Tidningarne meddelade; och sedan Stats-Contoret, i sammanhang härmed, upplyst, att detta Nådiga förordnande, så vidt Stats-Contoret erfarit, blifvit så förstådt och tillämpadt, att Publika Verks kungörelser eller annoncer, angående statens angelägenheter, hänförts till de meddelanden, som i Tidningarnes text infördes, för hvilka någon betalning icke egde rum, hvarföre ock Stats-Contoret, på tvenne Landshöfdingars förfrågan, icke kunnat för sådant ändamål bevilja någon utgift af Statsmedlen, så förklarade Kongl. Majit, på Föredragandens och Stats-Rådets n) tillstyrkan, den 23 Januari 1836, att Kongl. Majits den 21 November föregående året lättade beslut borde tjena till efterrättelse, hvarjemte Kongl. Majit ville i Nåder meddela den föreskrift, att för sådane Publika Embetsverk, åt hvilka serskilda expencemedel ej voro på stat anslagne, Stats-Contoret egde af Statsanslaget till expenser för publika Verken utbetala dessa kostnader. Innan sistnämnde beslut fattades, hade Kongl.
Dessutom hafva samtlige löjtnanterne vid artilleriet 1,200 Rdr i lön, då deremot vid ingeniör-corpsen löjtnantsgraden är delad uti tvenne lönegrader, hvaraf den äldre har 1,200 Rdr, men den yngre endast 1,000 Rdr i lön. Subalternofficeren vid ingeniör-corpsen är deremot ständigt på rörlig fot och förflyttas ofta flera gånger om året från en station till en annan. I hufvud - 85 staden måste han derföre bo uti på kortare tid hyrda rum och äta på värdshus, hvarigenom lefnadskostnaden blir hög och äfven den sparsammaste ej kan undvika skuldsättning, då inkomsten endast är 800 ä 1,000 Rdr om året. Ej heller kan det förnekas att likasom ingeniörofficeren har den drygaste teoretiska kursen att genomgå, så är ock hans tjenstgöring den mest ansträngande och trägna af all militärtjenst, vare sig vid kommendering vid fästningsbyggnaderna eller vid ingeniörtrupperna. Då nu snart enda vägen till officers-befordran blir att genomgå krigsskolan, måste de ynglingar, som söka inträde på ingeniör-corpsen, göra sitt val utan allt verkligt begrepp om den i många hänseenden undantagstjenstgöring, som väntar dem, och med fullkomlig ovisshet om de dertill äro passande eller ej. Såsom sjelf f. d. kadett kan jag i detta hänseende tala med full erfarenhet. Men med nuvarande lönevilkor i ingeniör-corpsens subalterngrader kunna dock personer, till hvilkas omdöme eleverna böra sätta förtroende, uppmuntra en fattig, men af naturen väl begåfvad yngling, som har håg och allvar nog att genom eget strängt arbete förtjena sin utkomst, att inträda vid ingeniörcorpsen. Men minskas de tjernsten åtföljande lönevilkoren, så att corpsen endast har trägen tjenstgöring, åtföljd af gifven skuldsättning att bjuda på, så lärer ingen förståndig man tillstyrka inträde derstädes.
Häfver någor lappat i Under-Rätt, och gillar Ilof-Rälten i allt Under-Rätts utslag; pröfve Ilof-Rälten ock, 0111 han för ohemul klagan gjort sig till ansvar förfallen: finnes det; bote lian då från Trettio till Hundrade daler. I dessa fall piik Le fullmägtig, som i 15 Cap. 14- §. sagdt är. Orkar den brottslige ej böta; plikte med fängelse, sorn i 10 Cap. Utsöknings-Balken stadgadt är. XXX Cap. Detta Capitels öfverskrift skall få en sådan redaction: Huru sökas skall, att Konungen må Hof-Rälls dom öfverse; så ock huru det, som dömdt är, skall derförinnan utgifvas. 3 §. Af denna §., ändras tredje punkten sålunda: Parten ställe ock borgen för kostnad och skada, som i 25 Cap. om vad från Under-Rätt föreskrifves. 5. §. Denna §. skall erhålla följande lydelse: Den, som tappat i Under-Rätt och i IIof-Rätten, eller i IlofRätten, då saken der, såsom i förste Domstol, dömd är, och vill Konungen deremot söka, gifve omandt ut hvad dömdt är, och sätte det hos Konungens Befallningshafvande eller i taka händer. Är det, hvarom dömdt är, sådant, att ändringssökandet onyttigt klefve, der dom fullgöras skulle; då gånge det ej till fullbordan. Skola penningar efter dom gäldas, och säger han, att han dem ej e - Expeclitions-Vtskotlets Förslag till und. Skrifvelse> N.o 11^.. ao3 ger, ej eller silfver eller guld; styrke det, der vederdeloman det äskar, med ed sin, hos Konungens Befallningshafvande, eller domaren i orten, om det beqvämligare der ske kan; och håfve sedan lof, men ej förr, att gifva andra lösören dertill upp, med laga värde derå.
Ar tillverkningen utöfvad med mera sammansatt eller medelst ånga drifven redskap, beräknas afgiften för det belopp, som, efter hvad utredas kan, tillverkadt blifvit, dock för minst 300 kannor på dygnet. I begge dessa fall skall afgiften utgå för minst en månad; men har tillverkningen blifvit utöfvad in pä andra månaden, utgöres afgift för två månader; in på tredje månaden, för tre månader; o. s. v. § 41. Tillverkar någon samtidigt bränvin å samma egendom uti flera brännerier, eller i samma bränneri med flera särskilda redskap, eller å annat ställe än han uppgifvit; bote från och med 100 till och med 1,000 R:dr. § 42. Uti de i §§ 40 och 41 omförmälda fall af oloflig bränvinstillverkning vare de vid förbrytelsen nyttjade redskap, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslagstillfället befintliga bränvin och de kärl, hvari det förvaras, förbrutna. Kan det styrkas, att någon del af bränvinet är lofligen tillverkadt, vare dock sådan del icke förbruten. Santmans. Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon -TJtsk. Bet. JW 2. 37 § 43. Den, sorn vid bränvinstillverkning från mätning till beskattning undansnillar något af det bränvin, sorn tillverkas, eller för sådant ändamål begagnar tillverkningsredskap eller sprithållare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen uttagas, eller på något annat sätt försnillar den afgift, som för tillverkningen erläggas bör, eller olofligen bryter försegling eller öppnar eller borttager lås, som kontrollör åsatt till förekommande af det tillverkade bränvinets iönliga uttagande*, straffes med böter från och med 500 till och med 1,500 R:dr efter brottets beskaffenhet, gälde den tillverkningsafgift, som för det undansnillade bränvinet sig belöper, och håfve förbrutit redskapen, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslagstillfället befintliga bränvin och de kärl, hvari det förvaras. § 44.
Fattar Ridderskapet och Adeln, med anledning deraf, sitt beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlem* nas samma Beslut till Konungens stadfästelse, och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande. Varder under va - Den 7 Julli. 143 rande Riksdag på det sätt 82- §. RegeringsFormen omiörmäler, någon sådan ändring uti Grundlagarne antagen, som för uppfyllandet af föreskriften uti 12 §. af Riksdagsordningen gör en derefter lämpad ändring» vissa delar af RiddarhusOrdningen nödvändig börén sådan ändring af RiddarhusUtskottet skyndsamligen föreslås, och af Ridderskapet och Adeln godkänd, till Konungens stadfästelse öfverlemnas. §• 53* De å Riddarhuset förvarade G^nealogiska Tabeller öfver aila Introducerade Ätter, böra, på sätt Kongl. Kungörelserne den 10 Augusti 1762, och den 10 Aug. 1813 föreskrifva; completteras och i ordning hållas; och är hvarje Ätt, som sine starntafior icke completterat, intill dess sådant skett, sin representationsrätt förlustig; åliggande RiddarhusDirectionen, att häröfver noga hand hålla. §• 54- Ej må någon upptaga annan Ätts namn eller Vapen, den må vara lefvande elier utdöd, med mindre han dertill genom för någon serskild Ätt gällande författning berättigad är. 3) Att 10 §. skulle alldeles utgå. 4) Att alla de öfriga §. §. uti Riddarhus-: Ordningen skulle förblifva oförändrade. Ut supra. Den 7 Jnlii. Upplästes till justering och godkändes Rida darhusUtskottets insände Förslag till Ridderskapet och Adelns underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit rörande RiddarhusOrdningen , så lydande: Stormägtigste Allernådigste Konung!
Anledn:n dertill är icke den, att jag anser, att derigenom att ett lagbud är i Grundlag åberopadt, detsamma blefve uphöjdt till grundlagsnatur, men orsaken, hvarföre jag anser föreskriften vara nödvändig intilldess Grundlagen blifvit i stadgad ordning ändrad i sådana delar, der hänvisning är gjord till vissa Kapitel eller vissa lag-§§:r i den allmänna lagen, är den, att i Grundlagen stadgas, att den skall tolkas efter ordalydelsen, och jag af sådan anledn. befarar, att derest man, på" sätt nu fråga är, skulle uphäfva hela 8 Kap. MissgerningsB:n, hvartill i TryckfribetsLagen är bänvisadt, skulle en jury i tryckfrihetsmål draga i betänkande alt fälla till ansvar enl. den nya lagen. Utsk. har visserligen åberopat, att sådant tillförene skett i afseende å 5 Kap. 1 §:n MissgerningsB:n, men dervid förekommer dock, att man icke uphäft detta lagrum, utan endast förändrat detsammss text, hvarföre man icke heller i tryckfrihetsmål tvekat att döma efter den nya texten. Det är icke min mening att påstå, att man icke skulle kunna ändra ett stadgande i allmänna lagen derföre att detsamma är åberopadt i Grundlag, men jag tilltror mig kunna påslå, att en domare icke kan döma efter ett Grundlagsbud, hvari åberopas ett stadgande i allmänna lagen, som rentaf är afskaffadt, utan alt man vet hvilken § i en helt ny och vidlyftig författn. svarar emot det uphäfda lagrummet. Då det är ovilkorligen loreskrifvet, att Grundlagen skall efter ordalydelsen tolkas, tror jag, att domaremakten i sådant fall som det förev:de skall råka i mycken tveksamhet och villrådighet. Af den åsigt, som jag nu sökt framställa, har äfven LagBeredningen nästan enhälligt varit då den afgaf sitt förslag till ny straff-lag, och K. M. har vid afgifvandet af flere Propos:r i lagfrågor alltid varit af samma åsigt.
Högsta domstolen kan arbeta på 2 devisioner, blir en sådan öfverflvttning af de jndiciela målen ganska lätt. Intilldess finner jag likväl K. M. vara oförhindrad att meddela den föreskrift, att Exped:s-Chefen eller någon annan lämplig tjensteman inom hvarje Slats-Depart. skall inför DeparttsChefen och de consultativa StatsRåden, d. v. s. ett Coll:m af 4 personer, föredraga målen och om de fattade besluten afgifva berättelse, som derefter af Departts-Chefen inför Konungen i StatsRådet föredragas. Detta fordrar icke mycken tid och jag är öfvertygad alt vid högst få tillfällen det interesserar Konungen att taga kännedom om de s. k. acterne. En sådan åtgärd har, tror jag, någon gång varit vidtagen af en eller annan Depart:s-Chef, hvaraf såväl han som ärenderne befunnit sig väl. Således, om man än lika med Utsk. anser, att för besvärsmålens afgörande en serskild myndighet bör finnas, inser jag likväl icke någon olägenhet deraf, att denna myndighet inrymmes i StatsRådet, ty, såsom jag redan nämnt, kan K. M. updraga åt Depart:s-Cheferne alt jemte de consultative StatsRåden under K. M, Secret. afgöra besvärsmålen, hvilken åtgärd vore mindre kostsam och mera ändamålsenlig än att inrätta en Regerings-rätt. Den föregtde talaren har mot organisationen af denna myndighet gjort åtskilliga anmärkntr, i hvilka jag till alla delar instämmer. En statistik, uprättad år 1848 öfver de mål, som skulle skiljas från konseljen och enl. Utskts förslag blifva föremål för Regerings-rätten, visar, att antalet af dessa mål icke upgår till mera än 7 eller 800. Tåg hemställer till Hrnne: om ett så inskränkt antal mål och så litet invecklade kunna uptaga serdeles mycken tid, och om målens antal divideras med antalet veckor på året, blir det icke mera än 10 å 12 högst 16 mål i veckan, som Regerings-rätten hade att afgöra.
Hade Utsk:n derjemte, då de af den K. propos. funno, att K. M. ej kunde bifalla R. St:s und. skrifvelse, utan nödgades på grund af Ständer - 204 Den 23 Jani e. m. nes af Konungen fastställda beslut för sin del förklara ”nämnde hemman vara skyldige att draga ständig rotering, så att frågan, som nu beror på R. St:s beslut endast angår rätteligen förstådd, granskning, pröfning och fastställande af den tillökade ordinarie och extra roteringen,” etc. hade Ulsk., säger jag, i anledn. af den besynnerlighet (att K. M., som ej kunnat annat än för Sin del fastställa roteringen, likväl öfverlemnar åt R. St. att för deras del upphäfva en rotering som i en ordentlig väg tillkommit), tagit kännedom om kammar-collegii och förvaltningens af sjöärenderna und. utlåt:n öfver R. St:s ifrågavar. und. skrifvelse, hvilken K. M. just i anledning af dessa utlåt:n har underkändt och ej ansett Sig kunna bifalla; så tvillar jag på möjligheten af, att Utsk:n hade då kunnat komma till det resultat, hvartill ej någon giltig anledn. förefinnes. Jag skulle tro, att Utsk:n då måste säga, att hemmansegarne i Halland sakna fog att fä sig af R. Stbeviljad någon förändring i den rotering, som af K. M. och R. St. är beslutad, och med största omsorg i hvarje serskild detalj af besvärs-delen noga pröfvad och i sista instansen af K. M. afgjord. Sådana tydliga historiska fada äro af collegierna uppgifna i deras underdåniga utlåt:n till K. M., att K. M. i anledning deraf nödgats underkänna den af R. St. afgifna und. skrifvelsen. Jag begär återremiss af detta betänk. Hr von Troil, Sam. Gust.: Om Frih.
Herr Ribtn, Carl Vilhelm-. Lika med Grefve von Schwerin och Friherre Cederström beklagar jag, att så mycken tid onödigt borttages med Protocolls-justeringar; men jag hemställer huruvida den nu föreslagna förkortningsmetho* den kan stå tillsammans med 58 §. i Riksdagsordningen. Jag tror det ej, så mycket jag än skulle önska att kunna understödja Friherre Cederströms motion. Friherren tyckes dessutom vilja lägga ett ytterligare ansvar på RiddarhusSecreteraren i så måtto, att RiddarhusSecreteraren skulle vara ovilkorligen förbunden att för Ståndet tillkännagifva, huruvida ett af en Ledamot ingifvet anförande instämde med hvad samma Ledamot mundtligen yttrat. Jag befarar att RiddarhusSecreteraren icke vill åtaga sig en slik förökning i sin redan nog betungande tjenstebefattning och jag tycker ej heller att Ståndet bör det begära. Jag tillstyrker således att Protocolls-justeringen såsom ett oundvikligt ondt, må för sig gå hädanefter som hittills. Den 3 April, 3& Herr von Hartmansdorff, Auguft; Jag instämmer väl med Friherre Cederström i hans önskan, att Protocolls-justeringen måtte blifva förkortad; men då han, efter hvad mig synes, icke gjort framställningen om såttet nog bestämd, för att såsom förslag till beslut blifva öfverlåggnings-ämne; så förenar jag mig med Herr Morath, i anhållan, att saken måtte få hvila på bordet. För min del skulle jag tro, att den förkortade justeringen af muntliga yttranden, borde ske, såsom det tillgår med de skrifteliga, att endast Stommen af Protocollet upplåses och talarnes namn uppropas, på det hvar och en må äga tillfälle, att begära höra de anföranden han finner nödigt, och att dervid göra de anmärkningar, hvartill han anser sig befogad. Uti Herr Ribens förmening, att 58 ^Riksdagsordningen skulle vara hinderlig för den ifrågavarande förkortningen af våra Protocollers justering, kan jag icke instämma.
S. D. Vid föredragning af Konstitutions-Utskottets den 20 dennes e. m. på bordet lagda Memorial N:o 50, i anledning af tre Stånds återremiss af Memorialet N:o 38, innehållande förslag till ändring af 11 och 14 §§ Riksdags-ordningen, angående städernes representations-rätt, lades till handtingame såväl Utskottets anmälan, att ski'jaktigheterne emellan de af lliks-stånden uttryckta gemensamma tankar befunnits oförenliga, som ock de derjemte dels till Bonde-Ståndet och dels till Presteoch Bonde-Stånden stälde inbjudningar samt antog Bidderskapet och Adeln det i nu förevarande Memorial afgifna förslag till förändring af ifrågavarande §§ att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos och lades till liandlingarne Stats-Utskottels den 23 dennes f. m. på bordet lagda Memorial: N:o 288, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 192, angående Rikets Ständers Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl. Kommerse-kollegium ställde fonders och medels förvaltning och räkenskaper; samt N:o 294, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 189, angående Uppbördsarfvode till Skcpps-ombudsmannen vid Stockholms sjömans-hus för derstädes sedan år 1848 debiterade och redovisade krono-utskylder. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 23 dennes f. m. på bordet lagde Utlåtanden:
Borttager man nu denna ersättning för Advokat-Fiskalen, finnes ingen annan sporre till mera nit i tjensten, än den som ligger i hans egen rättskänsla. Jag betviflar ingalunda, att den Hovande Advokat-Fiskalen skall i sin rättskänsla finna en sådan tillräcklig sporre, men jag hemställer, om det är sannolikt, att, när han en gång skall efterträdas, någon vill söka en sådan tjenst, utan att de nuvande löneförmånerna dervid åtfölja. Ty denna tjenst måste vara obehaglig, emedan dess innehafvare nödgas upträda som åklagare emot personer, på de högsta platser inom samhället. Då är ju gifvet, att man ryggar tillbaka, för att söka en sådan tjenst, förenad med delta obehag, serdeles när man endast får en lön, som är alltför inskränkt. Dessutom säger det sig sjelft, att orättvisan icke kan sträcka sig derhän, att man från nuvande innehafvaren kan borttaga de löneförmåner, som äro honom tillförsäkrade; och om än StatsUtsk. ansett sig kunna tillstyrka något sådant, lärer väl K. M. aldrig kunna medgifva, att en sådan orättvisa vinner laga kraft. På grund af dessa och de af Frih. Cederström anförde skäl, 136 D e n '14 Juni. anhåller jag om bifall på förra och om afslag å sednare delen af Utsles förslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: De sednaste båda talarnes an märkmr mot Utskts förslag i andra punkten föreställer jag mig vara lill en stor del grundade derpå, att de värde Hrr:ne något sammanblandat de tvänne förhållanden, som finnas i denna punkt. Det ena består deruti, att man begär en förändring i KammarRms instruktion; och det andra att denna förändring skulle kunna tillämpasäfven på nuvartde tjenstemän i verket. Hvad nu lämpligheten af KammarRms instruktion beträffar, sä får jag bekänna, att jag delar StatsUtskis åsigt. Hvad derefter angår de värde talarnes yttrande, att R. o. Ari. skulle förfara inconseqvent genom att bifalla ifrågavande förslag, nödgas jag i motsatts till dessa Hrr påstå, att R. o.