Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Varder vid Banken eller penninge-verket anställd embetseller tjensteman eller den, som betrodd är alt Bankens eller penninge-verkets sedlar förfärdiga, om sådant brott, sorn i denna § sagdt är, förvunnen; varde dömd till straff-arbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid. 8 15. Om någon eftergör eller på sätt ofvan är nämndt förändrar Norrska Riksbankens sedlar, vare lag sorn i föregående § sägs. Sker det med annan utländsk Stats-banks penningesedel eller med sedel, sorn inom Riket med behörigt tillstånd af enskild bank eller annat enskildt penninge-verk utgifven är; då skall, der han sedeln utprånglåt eller sökt utprångla, till straff-arbete frun och med ett till och med fyra år och i annat läll till sådant arbete från och med sex månader till och med två årjdömas. 8 16. Har man eftergjort mynt eller penningesedel eller sådan sedel, på sätt i 44 8 sågs, förändrat; och kan af omständigheterna pröfvas att det ej i bedräglig afsigt skett; straffes ändå, der lian ej af egen drill förstört det förfalskade eller förebyggt all skadlig verkan deraf, med böter från och med fem till och med etthundra Riksdaler. 8 17. Utprångla!- någon veterligen falskt mynt eller falsk penningesedel; straffes så sorn bade han förfalskningen sjelf gjort. Har man sökt veterligen falskt mynt eller falsk sedel utprångla, men bedrägeriet yppats innan skada skett; dömes till straffarbete från och med fyra månader till och med den för fullbordade brottet stadgade minsta strafftid. 8 16- Har någon blifvit med falskt mynt eller falsk penningesedel bedragen oell, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgifvit eller sökt utgifva; dömes lill straffarbete från och med två månader till och med två år. Bih. till ft. St. Proposition N:o 59. § 19.
till Sverige, dar hon någon tid studerade arbetet vid Tärna folkhögskola; därifrån begaf hon sig till Askov i Daiiinark, och året darpk upprättade hon sin skola för kvinnor i Kangesala. Denna skola ar. jimk; den pågår. under största delen af l r e t i kurser på tre månader; arbetet ledes ' dock i det närmaste efter sainma plan som i de öfriga skandinaviska skolorna. I sin årsredogörelse för 1891 yttrar fröken H. bland annat:, Man ser mer och iner klart, att folkhögskoleid6en snart skall bli realiserad i vårt land, och detta förvånar mig desto mera, då jag bet.anker, att inan för tre hr sedan knappast hört talas om saken. Ungdomen känner nu saknad af andlig undervisning. Då man för tre år sedan började hålla föredrag vid denna, skola, tycktes två föredrag i veckan vara mer an tillräckligt. Nu förgår sällan en dag utan att eleverna fråga: ' F % vi ej något föredrag i dag? ', - Detta visar bättre an mycket annat, att landtbefolkningens söner och döttrar ej Iiafva nog af endast yrkesskolor. Då fröken H. besökte Tärna, yttrade hon ofta, att hon i sin skola Iiufvudsakligast skulle lägga an på det rent praktiska. Erfarenheten har emellertid nu visat lienrie, att ensanzt detta ej ar nog, då det galler att gifva viixna, tän' kande människor ett andligt Zifss.212ne7~åZZ. Under de fk å r skolan plgatt har den redan haft 264 elever, huf vudsakligast af landtbruksklassen, men äfven tjänarinnor, döttrar af präster, af ämbetsman m. fl. Den första svenska folkliögskolan i Finland öppnades 1889 i Borgå af rektor Strömborg. Vid denna lade nian allt ifrån första början hiifviidvikten vid undervisningen i allmänt bildande ämnen och vid utvecklingeri af liirjungarnes karakter i adel riktning. Den ar afsedd för elever af b %da könen. Under ' de trenne sista åren h a h a ännu flera skolor lippstått i Finland, de flesta, om ej alla, saniskolor och alla inrättade efter det skandinaviska inönstret, dock iiarinast sliitande sig till det svenska.
Uti en hos Hogvördige Preste-Ståndet väckt, till Stats-UtskoMet remitterad, motion, har Herr Prosten Ahlqvist anfört: att vid sista Riksdag framställning blifvit gjord till Rikets Ständer om inrättandet af en Skola i staden Borgholm på Öland, med trenne Lärare, en Rector, en Collega och en Apologist; att Rikets Ständer, i anledning deraf, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, sedan Calmar Stifts Styrelse blifvit hörd samt: Ölands invånare jemväl lemnats tillfälle att sig yttra, desse senare, i afseende å kostnaden för en Skolbyggnads uppförande, Kongl. Maj:t mätte i Nåder täckas, i sammanhang med den då förestående allmänna regleringen af Rikets Undervisningsverk, företaga frågan om inrättandet af en Skola i Borgholm; men alt, vid denna allmänna reglering, Öland likväl icke fått tillgodonjuta den af Rikets Ständer sålunda för ön åsyftade fördel, enär Kongl. .Maj:t funnit frågan, i anseende till brist på de till ändamålet erforderlige medel, lills vidare böra förfalla. I anseende härtill och med åberopande af Rikets Ständers förenämnda underdåniga skrifvelse, har motionären föreslagit, att erforderlige medel till så väl årlig aflöning åt ofvannämnde Lärare, som ock till bestridandet af kostnaden för uppbyggandet af ett Skolhus måtte af Rikets Ständer beviljas; förmodande motionären, att den summa, som för sistnämnde ändamål behöfde af Staten meddelas, ej torde bestiga sig till något betydligt belopp, helst Borgholms Stads Borgerskap redan skall beslutat att låta uppbygga» ett för en Stads-skolä- tillräckligt Skolhus.- 30 Statssaint Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N\o 38.
M. framburit förslag till föreskrifter om intecknande af undantags-conlract, samt afhandlingar otn lifstidsstädja och ali annan upplåtelse af nytt jande-i ätt till fastighet; hvarvid Rikets Ständer såsom skäl åberopat: att klagan ej sällan blifvit förd öfver de betydliga förluster oeh olägenheter , som köpare af fast egendom fått vidkännas derigenom, att den varit belastad med undantag, samt förminskad i Yärde och godhet genom jordafsöndringar af hvarjehanda beskaffen - Expeditions-Utskoltels Förslag lill lind. Skrifvelsej Ar.-o 18. 35 het, derom köparen, oaktadt Iian vidtagit alla möjliga försigtighetsmått, likväl icke erhållit kännedom vid köpets afslutande, utan först efter en längre tids förlopp, då säljaren ofta varit urståndsatt att godtgöra de förluster, som genom så beskaffade gravationer köparen'tillskyndats; att ej mindre fastighetsegare^, än undantagsinnehafvarens säkerhet syntes fordra, det undantagsförmoner blefvo behörigen inlecknade och förnyade, hvilken åtgärd ej kunde vara förenad med större svårighet i detta fall, än då fråga vore om vanlig skuldfordran, samt att den del af en egendom, som säljaren undantagit, eller den afgäld af egendomen, som han sig förbehållit, icke kunde tilläggas sämre rätt, än obetald köpeskilling, enär, derest undantaget icke varit, köpeskillingen i stället blifvit förhöjd; så har, på dessa skäl, dem E. K. Sig godkänna, såsom gällande för inteckning af all slags nyttjande-rätt till fast egendom, jemväl af lifstidsstädja, hvilken nu är emot sedermera blifven ny egare gällande, utan behof af inteckning, och således, änskönt denne, när handeln skedde, icke haft kännedom om städjan, hvarigenom han beröfvades nyttjande-rätten till sin egendom, E. K. M. behagat i aflåten Nådig Proposition föreslå Rikets Ständer att, med upphäfvande af sista punctjen i 15 § 16 Cap. Jorda-Balken, samt af hvad, angående lifstidsstädja, är stadgadt genom Kongl.
Sandels bereda en ersättning för den uppoffring till det allmännas gagn, som han oförskyldt fått vidkännas genom företrädarens eller hans sterbhus oförmåga att bekosta boställets af Sandels hufvudsakligen med egna medel verkställda iståndsättande. Den tillfälliga omständigheten att Sandels, förr än lånet hann utgifvas, afled, borde icke göra någon förändring i Rikets Ständers redan gjorda erkännande af hans, på billighet grundade, rätt, att för denna uppoffring erhålla någon godtgörelse, som numera, sedan han aflidit, syntes med allt skäl böra tillkomma hans i fattigdom efterlemnade familj. Motionären har derföre föreslagit, att det belopp, hvilket såsom räntevinst å oftanämnda lån skolat tillkomma Häradshöfding Sandels, måtte, fördeladt på vissa till antalet bestämda år, anslås såsom pension åt hans efterlemnade enka Carolina Liebholtz. I betraktande af de utaf motionären anförda förhållanden och då det synes Utskottet billigt att Staten med något understöd bidrager till lindrande af den nödställda belägenhet, hvaruti Häradshöfding Sandels enka och fem oförsörjda barn befinna sig, tillstyrker Utskottet att motionärens hemställan må på det sätt bifallas, att Häradshöfding Sandels enka Carolina Sandels, född Liebholtz, på allmänna indragnings-staten tillägges en årlig pension af 300 R:dr. 86:o. Med förmälan det aflidne Fängelse-direktören, f. d. Ryttmästnren J. F. Öman, hvilken bevistat 1808, 1809 samt 1813 och 1814 årens fälttåg och efter sitt utträdande ur krigstjensten år 1851 befordrats till Direktör vid Wexiö länsfängele, med synnerlig nit och ordentlighet bestridt denna befattning, intill sin död år 1858, — har, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 106), Grefve Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
- 218 — öfver Rikets Ständers Revisorers, vid granskningen af Westerås Konsistorii räkenskaper för förvaltningsåren 1850 oell 1851, gjorda anmärkning, dels att vid båda revisionsårens slut betydliga kontanta behållningar funnits hos redogöraren för de särskilda kassorna innestående, utgörande dessa behållningar, vid 1851 års utgång, i allmänna byggnadskassan 1,856 Rdr 42 sk. 11 rst., i kassa emeritorum 1,970 Rdr och i Gymnasii byggnads-kassa 4,561 Rdr 43 sk. 2 rst., i afseende hvarpå Revisorerne, enligt hvilkas tanke, det icke med god ordning öfverensstämde, att allmänna medel till så betydligt belopp hos enskilde förvarades, yttrat, det de ansågo, att hvad af berörde tillgångar icke kunde förräntas, eller för nödvändiga utgifter ej erfordrades, borde i länets Ränteri deponeras, dels ock att uti nämnde Konsistorii räkenskaper specifik uppgift om förhållandet med Konsistorii utlånta medel saknades, får, med öfversändande härhos i underdånighet af kassaförvaltarens, Konsistorii-notarien, Kongl. Hofpredikanten N. G. Törnstrands, underdåniga yttrande i ämnet, Konsistorium, för sin del, underdånigst anföra, att de anmärkta betydliga kassa-beliållningarne till stor del uppkommit deraf, att räntorna blifvit vid räkenskapsårets slut, den 30 Juni, i räkenskaperna upptagna såsom influtna, ehuru i sjelfva verket föga deraf då ännu ingått, enär kassornas alla reverser äro ställda på den 30 Juni; hvarjemte Konsistorium, hvad särskilt angar stiftets allmänna byggnads-kassa, får i underdånighet tillägga, att behållningen under det sisnänmde af förberörde revisionsår icke är större, än att den ungefärligen motsvarar utgifterna under det påföljande året.
Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket Arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvaltas Regeringen af Stats-Rådet med Konungslig magt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma och ett nytt Konungahus utkorat. § 45. Går Konungen i Fält, förordne Han antingen Thronföljaren, i händelse denne uppnått Aderton år, eller ock minst Sex af Stats-Rådets Ledamöter, och ibland dem Justitia: Stats-Ministern, att föra Regeringen i de mål Konungen föreskrifver. § 53. Efter orden »samt att granska de» tillägges: inför Konungen förde Protocoll etc. Bilaga B till Mern. Blifver Konungen utöfver Tolf månader utom Riket, och icke är i Fält emot Rikets fiender, sammankalle Thronföljaren, i händelse han Aderton år fyllt, eller i motsatt fall Stats-Rådet, genom öppet påbud Riksens Ständer till Allmän Riksdag, och läte kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufvudstadens Kyrkor samt skyndsamligen uti de öfrige delar af Riket kungöra. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit; då äge Riksens Ständer att en ny tid utsätta, inom hvilken Konungen bör till Riket återvända. Sker det icke, tillträde Thronföljaren genast, om Han Aderton år fyllt, Rikets Styrelse, med bevarande af denna Regerings-Form. Har Throuföljaren ej denna ålder uppnått, förordne Riksens Ständer Förmyndare för den minderårige Konungen, intill dess Denne myndig varder, på sätt i 93 § stadgas. § 93. Då Konung dör utan att, på sätt 41 § stadgar, om Rikets Styrelse förordnat hafva, utfärde Stats-Rådet kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvud-Stadens Kyrkor och vidare i Riket kungöras. Riksens Ständer äge att förordna en eller flere Förmyndare, som, intill dess Konungen myndig blifver, Regeringen i Dess namn efter denna Grundlag må utöfva.
Är det sanut hvad han och flere andre yttrat, att delta straff åses med vämjelse och afsky, samt att det anses vederstygglfgt; så måste det också vara sannt, och jag måste, på grund af den erfarenhet jag inhemtat, vitsorda, att af allt straff för stöld är ' det Poll 31 Julie. m. ai7 det säkert icke något, sorn så mycket afliåller den allmänhet, som kan vara benägen att stjäla, som just denna kyrkoplikt: och om också de, hvilka bo i Stockholm, annorlunda än de som bo i landsbygden, bedömma kyrkoplikten, eller såsom ett straff, med hvilket den bestraffade begår gäckeri; så måste jag likväl, såsom tillhörande de sednare, förklara, att på landsbygden är det ingalunda allmänt, att den som ställes pä piik.tpaIlen, för att undergå kyrkoplikten, på något sätt gör gäckeri af detta straff, utan tverlom visar den största nedslagenhet och undergår den djupaste förödmjukelse, — och att detta verkar starkt på församlingen har jag sjelf vid många tillfallen kunnat bedömma. Jag måste medgifva, att jag, vid betraktande af denna fråga, varit med mig sjelf i mycken strid, och det är endast under den tillförsigt jag hyser för nuvar. Styrelsen och styrkt af det yttrande Just.- statsministern hur behagat afgifva, att en snar förändring i våra oriktiga strafflagar förestår, — det är endast, säger jag, under en sådan tillförsigt, jag slutar mig till den mening han här framställt. Det är, medan stölderna och tjufvarne tilltaga i antal och djerfhet, måhända mindre väl betänkt att borttaga det starkaste correctivel deremot; men å andra sidan anser jag lagstiftaren knappast vara berättigad att bibehålla ett straff, som förvärrar den brottslige, ehuru, under närvar, förhållanden, det må vara förlåtligt. Hr Stråle: Om jag icke orätt fattat ett yttrande af en värd talare på andra sidan, har han trott, att derigenom att man motsatte sig den nu ifrågavar. förändringen, skulle man dels ifra för stränga straff i allmänhet, dels motsätta sig det nya criminal-lagförslaget.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 16 dennes e. m. på bordet lagda memorial, N:o 61, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfälliga stats-ulgifler disponibla tillgångar, blef detta memorial lagdt lill handlingarne, med förklaring, att Ridderskapet och Adeln icke ville ingå i pröfning af frågan, hvilka tillgångar böra användas till i - 336 Prot.-Utdrag, den 20 November 1844' frågasatle låne-understöd och anslag, förr än Stats-Utskotlct inkom mil med utlåtande, angående samma låne-undörstöds och anslags behöflighet, samt Rikets Ständer deröfver beslutat. S. D. Remitterades lill Statssamt Banco-Utskolten en denna dag, vid pröfningen af Stats-Utskottets memorial, N:o 61, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfällige statsutgifter disponibla tillgångar af Herr Hosenbladj Bernhard, väckt motion, angående disposition af Bankens behali11a vinst å dess rörelse för åren 1845, 1846 och 1847. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en denne dag, i anledning af nämnde Utskotts memorial, N:o 61, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfälliga stats-utgifter disponibla tillgångar af Friherre Cederström, Jacob> väckt motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Stats-Verkets samtlige räkenskaper må komma att omfatta samma tid, som uppbördsåret eller från och med den 1 Maj det erta året till och med den sista April det påföljande; tillika med de 1 atseende på denna motion nu afgifne yttranden. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskoltets den 16 dennes e. m. på bordet lagda memorial, N:o 24, med hemställan att fyra från. Banken utgifne odlingslån måtte få afskrifvas, samt ett dylikt lån, såsom osäkert, inom linien föras. Från Högv.
Ständer behagade bevilja de rustande ett understöd i penningar från Stats Verket, svarande mot den minskning i rustningsskyldigheten, hvartill skäl kan finnas. Hvad sålunda anmäldt och hemställdt blifvit hafva Utskotten tagit i behörigt öfvervägande, och då förhållandet med det indelta Cavalleriet i Jemtland svarar mot förhållandet med det indelta Infanteriet i samma Eandskap, samt Rusthållarne följaktligen icke mindre än Rotehållarne derstädes ärm i behof af lindring; så få Utskotten, under åberopande af hvad deras Betänkande, N‘o 73'j angående Roteringen i Jemtland omständligare innehåller, vördsamt föreslå: ‘Bih, till Rikt-St. Stockholm den 6 October i8ag. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Oct, 1829- Utlåtande, i anledning af framställd erinran mot de Contract, som med åtskilige Rotar vid Jemtlands Fält-Jägare-Regeménte skola vara afslutade om underhållandet af Hästar i stället för Manskap. Med hermad anledning af de Motioner, hvilka afRiksdagsfullmägtige Lars Olsson och An - Stats* samt Allm. Eesv.o, Oec.■ Utsi Uti. N'o75. 3 5 ders Ersson från Jen.Ilands Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit väckte angående jemkning i roteriogen vid Jemtlands Fält-Jägare Regemente, samt Rustningsskyidighetens lättande vid den inom samma Province förlagde Häst-Jägare-Escadron, har Riksdagsfullmägtigen från Norrbottens Län J. J. Rutberg, uti ett den r7 nästförflutne December till det Hedervärda Ståndets Protocoll aflemnadt Memorial, som till Statssaint Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande blifvit remitteradt, anmält, att, sedan Kongl.
Som förenämnda skuld obestridligen härleder sig från räntans förvandling, och då detta förhållande så mycket mindre kunde vara af socknemännen kändt vid den tid underdånig ansökning om skattelösen af Trysunda kronofiske gjordes, som Kongl. Majtts nådiga Kungörelse, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, utkom den 11 Maj 1855 och således sedan ofvanberörda underdåniga ansökning blifvit ingifven; så vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer föreslå, att Nätra och Själevads socknar endera finge, emot skattelösoskillingens återbekommande, förenämnda fiske till Kongl. Maj:t och Kronan afträda eller ock att den årliga räntan nedsättes ifrån 94 tunnor strömming till hälften deraf eller 47 tunnor, som, efter förvandling, motsvarar 497 centner 10 <tt. hö, såsom varande den högsta möjliga ränta, som socknarne, med utsigt att undgå förlust, anse sig årligen kunna ansvara. Om remiss till vederbörligt Utskott ankålles. Stockholm den 1 November 1865. P. O. Hörnfeldt, från Wester-Norrlands län. På begäran lemnäs härmed det intyg, att Trysunda fiskehamns skuld, enligt oss förevisade, behörigen reviderade, räkenskaper, utgjorde, vid räkenskapernas afslutande: för år 1857 2,448 R:dr 47 öre. Härvid anmärkes att Nätra och Själevads socknemän sistberörda år verkställt en utdebitering af 1,500 R:dr till skuldens amortering, äfvensom att, derest denna amortering uteblifvit, fiskehamnens skuld, vid räkenskapernas afslutande för samma år, rätteligen utgjort 7,589 R:dr 29 öre. Örnsköldsvik den 5 Augusti L865. Axel Dryselius, Kronofogde. Joli. Augustin, Häradsskrifvare. 12 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Uträkning å Räntan af Trysundahamns Strömmingsfiske för nedannåmnda år. Förra Räntan. Nya Räntan. Skilnad. Strömming. Tunnor.
I afseende å denna ansökning, har diskont-direktionen, som å densamma tillstyrkt bifall, upplyst, att, sedan Nilsson den 22 September 1822, mot borgen af numera aflidne hofdistillatorn C. D. Wancke och enkan Anna Falk, undfått ett lån å 300 r:dr, de 2:ne sistnämnde tore lagsökningen utträdt sin egendom till borgenärers förnöjande, hvarvid diskontverket erhållit utdelning från Wanckes konkursmassa af 10 r:dr 31 sk. och från enkan Falks al 49 r:dr 40 sk. 10 i:st; samt att, på grund af Öfverståthållare-embetets kanslis utslag, utmätningsförsök tid efEr annan varit hos Nilsson anställda, dervid han befunnits sakna tillgång; men att han likväl for personliga frihetens bibehållande, dels verkställt 2:ne afbelalningar ä tillsammans 108 r:dr och dels den 7 sistlidne Oktober godtgjort resterande kapitalet 131 r:dr 24 sk. 2 r:st, tillika roed 43 r:dr 12 sk. allt banko, i afräkning å den tili 365 r:dr 45 sk. 11 r:st nämnde mynt upplupne öfverräntan. Med fästadt afseende å sökandens medellösa belägenhet, och enär en betydlig del af den till högre belopp, än det erhållna lånet, upplupne öfverräntan, utgöres af så kallad straffränta, påförd ifrån lånets förfallotid 1823 till den 1 Juli 1845 och således omkring 22 år, då numera sådan ränta beräknas endast för 3:ne månader från lånens förfallodag; får Utskottet hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt hemställa, att återstående beloppet af den å ofvan omförmäldta lån balanserade öfverränta måtte få afskrifva?. Stockholm den 21 Februari 1848. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1 848. Banko Utskottets Memorial, N:e 31. 1 M 31. Ank. till. Exp. Utsk. elen 25 Febi’., kl. 2 e. m.
Prop. JW /, om Statsverket 1859. Lön e fö rd ela r efter gamla Staten. efter nya Staten. R:dr Ö. Pension Öfvermästare (ny lön) . K:dr Ö. R:dr Ö. R:dr 686 ö. Instrumento. Kompassmakare 360 90 450 —« (ny lön) — —■ ' 450 Lotsoell Fyrinrättniugeii. Prop. JVi 1, om Statsverket 185!). 87 Lönefördelar Staten. Staten. R:dr Ö. Pension från Amiralitetskrigsmanskassan. Föreslagen fyllnadspension. Summa ny Pension. R:dr Ö. Bil. N:o 4 tilt Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. N.-o i, om Statsverket 1859. 1 Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Nov. 1859, kl. 1 e. til. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Makt Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 14 Oktober 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre de Geer; Hans Excellens, Herr Slats-Minislern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström; StatsRåden: Wallensteen; Gripenstedt; Almqvist; Ehnemark; Herr Grefve Hamilton; Lagerstråle ; Björnstjerna och Malmsten. Departements-Chefen, Stats-Rådet Almqvist, föredrog i ett sammanhang följande ärenden, som vid uppgörandet af förslaget till reglering af utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvudlilel för nästa statsreglerings-period borde lagas under öfvervägande: CivilDepartemen tels Expedition.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och som, på sätt ofvan förm ales, två Riks-stånd redan bifallit det återremitterade Betänkandet, samt vid granskning af Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag afgifna underdåniga förslag till ifrågavarande sockenstämmoförordning finnes, att såsom allmänna grunder för bestämmande af rösträtt i sockenstämma antagits förmögenhet och lön, hvaraf synes följa, hvad, i Utskottets tanke, den Nådiga förordningen äfven åsyftar, att rösträtt kan och bör utöfvas af samma person, på grund af både hemmantal och bevillning för lön eller rörelse, hvilken röstberäknings-grund icke synes kunna medföra de förespeglade olägenheterna; alltså och då den inom Högvördiga Preste-Ståndet i ämnet förda diskussion till fullo ådagalägger behöfligheten af §:s förtydligande, finner Utskottet sig böra vidblifva sitt uti Betänkandet N:o 22 afgifna yttrande och framställda förslag lill ett förtydligande tillägg vid ifrågavarande §. Stockholm den 2'7 Mars 1854. Emot förestående betänkande har Herr Kontrakts-prosten Runsten afgifvit följande reservation: ”Den frågan, huruvida, enligt ifrågavarande förordnings 5 §, ”rösträtt i sockenstämma på landet må kunna af samma person utöfvas 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, iV:o 74. på grund af både hemmantal och bevillning”, är ett problem af stor vigt för samhället, men hvars lösning på sätt, det Högi. Utskottet föreslagit, visserligen, såsom mig vill synas, skulle leda till rubbning af sjelfva den grund, hvaruppå nämnda rösträtt både uppkommit och ännu stödjer sig. Också innebär väl det föreslagna tillägget ett dubbelt fel af något både för mycket och för litet, — såsom jag ock tror det kunna bevisas. 1. Det ifrågavarande lagmomentet har helt enkelt denna ordalydelse: — ”rösträttighet beräknas efter hemmantal, der det finnes åsatt.