Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har väl också bandt att någon gång befunnits i Kyrkokassan ett större kapital, än del som är tillåtet i 16 punkten af Korg], Kyrko-Insti uktionen den 12 April r8i5; men i Räkenskaperna bar då alltid varit lillkännagifvet, antingen alt peil - — 388 — nmgarne varit bestänka till en redan beslutad reparation , eller att utlånas, så snart någon låntagare med erforderlig säkerhet deilill anmälde sig. Angående Räkenskaperna för Bjufs Kyrka. På grund af Kongl. Maj;ts Nådiga Remiss den 13 sistlidne Februari föranledd af Rikets Ständers år 18 }i församlade Revisorers gjorde anmärkningar vid Ky rkoräkenskaperne uti Malmö och Christianstads Län, får jag i underdånighet lemna följande förklaring; 1:0 Att icke jag, som först tiljträdt Pastoratet den 1 M *j år ,1841 .» uppgjort Räkenskaperna för Bjufs Kyrka i Luggude Plärad och Malöhus Län, utan min företrädare, v. Pastor Schönbe.ek, och således är det icke jag, utan han, sorn stannar i ansvar lör dessa Räkenskaper. 2:0 Finner jag af den befintliga Kyrkostolen, att Pastor endast iru nehaft kontant 26 Rdr 3,0 sk. <j rst. Banco, hvilka till mig blifvit lem<- nade och af mig skola blifva lorränlade. 3:o Att den utgående lönen, Sex Tunnor korn, lill Socknens Skolmästare, och En Tunna korn till Socknens examinerade Barnmorska af Kyrkans behållna tionde, grundar sig dels på allmänt soekenstämmobeslut och dels på Eders Kongl. M.ij:ts Nådiga Resolutioner.
Af den 20 dennes: \) Angående Riksdagens förlängande till 2 nästkommande Juni. 2) I anledning af Riksens Ständers under - 6,.i8 Dm 3 0 April f. n, dåniga svar å Kongl. Maj:ts under den i3 sist» lidne Februari afiåtne Skrifvelse, angående Hans Kongl. Höghet Kronprinsens utnämnande att i vissa fall föra ordet i Regeringen. Herr Grefven och LandtMarjkalken anmodade Hans Elxcellence Herr Hof-Canzleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser, skulle med första varda Ridderskapet och Adeln föredragna. Sedan Hans Excellence Herr Grefven och HofCanzleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes Kongl. Majds Högstberörde Nådiga Skrifvelser, af hvilka den om Riksdagens förlängande , lades till Handlingarne; samt den angående Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens utnämnande att i vissa fall föra ordet i Regeringen, uppå gjord proposition remitterades till ExpeditionslJtskottet, för att vid uppsättande af RiksdagsBeslutet iakttagas. Företogs till pröfning Allmänna Besvårsoch OeconomieUtskottets den 21 dennes under N:o 66 afgifne, samt den sz5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, rörande dels väckt fråga om rättighet, att för de till * Extra Rotering indeldte Soldatnummer anställa värfning inom Bevårings-åldarn, dels yrkad til, låtehe Den 30 April f. mi låtelse för Rotehållare att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnad åt sine soldater. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o X.) Herr Anckarfvård, Auguft:
Jag har sett, huru i vestra delen af riket Göteborg gått framåt; och då man finner huruledes handeln aftager i Stockholm, på samma gång, som den uti andra orter af riket förkofras, anser jag att det kan vara skäl, att i detta fall göra ett undantag från den regel, som man uti andra hänseenden proklamerar och tillämpar. Det vigtiga resultat, som Hr Nordenfelt velat draga deraf, att jag uti mitt förra yttrande talat om »Wettern», i stället för »dess vikar», synes mig, uppriktigt sagdt, vara af högst ringa betydenhet. Hufvudsaken är att de af mig omnämnde fartyg kunnat gå igenom 9 å 10 tums is. Man har derjemte sett hvad ångfartyget Polhem mellan Gottland och fasta landet vintertiden i sådant afseende åstadkommit. Vid dessa förhållanden och med stöd i öfrigt af Kapten Carlsunds i frågan uttalade omdöme, tror jag att det ifrågavuie förslaget om Östersjöns trafikerande äfven vintertiden icke bör anses så outförbart, som Frih. af Ugglas velat påstå. Mycken skarpsinnighet behöfs icke heller, för att inse att, med den utveckling, som Hysslands handel numera erhållit, samt med den utsträckning, hvilken nu är 190 Den 17 Januari. gifven åt samma lands jernvägar, trafiken i en framtid skall komma att derifrån gå öfver Östersjön. Om samma trafik då jemväl kan ledas öfver Sverige, kommer sådant att medföra en oberäknelig fördel. Alt det nu ifrågav:de förslaget skall underlätta en sådan transitofart, lärer väl vara obestridligt. Möjliggörandet af de vilkor, hvilka bärlör ligga till grund, anser jag vara af så stor vigt, att några tusen rdr, derför bekostade af staten, sannerligen icke böra väga mycket i vågskålen. Man har ytterligare invändt, att K. M. icke ansett sig böra godtgöra undersökningskostnaden. Detta är en sanning; men man bör dock ihågkomma, att K. M., uppå vederkdes framställning om ifrågav:de understöd, endast svarat, det K. M. dertill saknade medel; och då sistberörde förhållande utgjort anledning till K. M:s vägran att tillmötesgå omhandlade begäran, inträder representationens skyldighet att taga denna fråga om hand.
Till della fel har det nådiga förslaget gjort sig skyldigt, då del vid stadgandet af straffbestämmelser för försök till mord endast gör afseende på den större eller mindre skada, som försöket åstadkommit, ty denna skada är ingalunda någon mätare af försökets större eller mindre brottslighet, hvarföre ock det fulländade försöket till mord, som händelsevis åstadkommit mindre eller ingen skada, skall, efter det nådiga förslaget, träffas mindre än det ofulländade försöket, som tillfälligtvis åstadkommit större skada, men som i sig sjelf är mindre brottsligt än det förra. Äfven är den beskrifning, som i det nådiga förslaget göres på försök (ill mord, nemligen att gerningsmannen blef från brottets fullbordan hindrad genom omständigheter, som voro af hans vilja oberoende, så obestämd alt man vid tillämpningen mäste räka i villrådighet, huruvida ej blotta förberedelserna till mord äfven skola såsom försök straffas. Af dessa anledningar anser jag alt det nådiga förslagets andra paragraf bör omarbetas i öfverensstämmelse med de åsigter Lag-beredningen uti sitt förslag till Straff-Balk uttalat i denna sak. Vid 3 §. Då det nådiga förslaget, derigenom att det i andra paragrafen utsatt straff för försök till mord, godkandt den grundsatsen alt försök lill de grofsta brotten ej böra vara strafflösa, fordrar konseqvensen alt straff äfven bör i lagen stadgas för försök till dråp; och bör lagstiftningen ingalunda afhållas frän detta stadgande af de svårigheter, Lag-VIskotlets Betänkande lS;o 20. 59 sorn vid tillämpningen möjligen kunna ifrågakomma. Dessa svårigheter har man förnämligast sökt uti en förment brist på bevisning. Men om denna blist ock skulle vid några fall förefinnas, så skola dock många andra fall inträffa, då bevisningen är klar och tillförlitlig, och de sednare böra ej lemnäs strafflösa derför att de förra ej kunna bestraffas.
Det vore således, efter mitt begrepp, öfverflödigt och origtigt , att dessutom gifva honom särskildt understöd. I afseende äter å andra för handen varande omständigheter, synes det äfven origtigt, att använda de nu uppgifna eller andre allmänna medel för att föra Adelsmannen, som genom börden är ämnad till det offentliga lifvet, till att föra det allmännas talan på detta rum, in bland Näringsidkarne, dit han egentligen icke hörer, så länge han kan användas i eller egna sig åt det allmännas tjenst. Om han der icke finner utrymme för sin verksamhet, må det på honom sjelf ankomma, att vända sig åt andra håll. Hos oss gör man för manga nya Adefiga slägter, och deruti ligger felet. Detta vill man nu afhjelpa genom de öfverflödige Adelsmännens återförande till näringsyrken. Rättare vore, att förekomma det onda, genom sparsammare utdelande af adeliga värdigheter, än att vilja bota det, sedan det uppkommit, i synnerhet med otjenliga medel. För öfrigt och utan de skäl jag redan anfört mot närvarande förslag, bör man taga i betraktande, att erforderliga penningar till förslagets verkställande icke finnas; att något Läroverk, hvarest ynglingarne skulle kunna få begagna en sådan undervisning som den ifrågaställde, icke är att tillgå; samt sluteligen, att de af RiddarhusUtskottet omförmäldle stipendier äro anvistJI på en fond, som vid nästlidne Riksdag redan blifvit till annat ändamål ariBlagen. Vill man nu icke agta det dä fattade beslutet, i afseende på 23* Ben II Octobcr f rn. denna fond , så fean ju äfven Ridderskapets och Adelns nu vidtagande beslut i ämnet vid en kommande Riksdag lika lätt upprifvas. Afven till förekommande af denna ostadighet i det Högloft. Ståndets åtgärder , önskar jag att Utskot. tets Memorial må afsila. Herr Franc Sparre, Bengt Erland: Jag anhåller, att. få i korthet besvara det af Herr von Hartmansdorff nu framställe inkast, hvilket äfven uti RiddarhusUtskottets
Våldföres, vid desse och dylika tillfällen, Krono-eller Stadsbetjente, eller andre tillförordnade beslagare, eller sker våld i anledning af redan gjordt beslag, eller föröfva beslagare sjelfve våld i oträngdt mål, gånge dermed såsom allmänna Lagen i 18 Cap. 8 och 9 §§. Missgernings-Balken, jeraferda med Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779, för slika fall utstakar. Skulle, under den tid bränvinsbränning är tillåten, beslagare vilja anställa undersökning om pannerymden, vare han skyldig, om pannan nyttjas, Bär han sig i detta ändamål infinner, att afbida tiden, då den afrunnit, så alt undersökningen icke må för panne-egaren medföra olägenhet eiler skada. 60 §. fe Bec.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsi:» Utlåtande J\:o 8. 60 §. Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna Författning, sjelf bryter deremot, förmedelst olofligt innebafvande af bränvinsredskap, brånvinstillverkning eller försäljning, vare lian förfallen till dubbla böter, och miste tjensten. 61 §. Beträdas de i 58 §. omförmälde betjente, eller de, som förordnäs, att bränvinsredskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn, dem åligger öfver hörsammandet af hvad här föreskrifves, må de, efter omständigheterne, alldeles eller på viss tid af vederbörande ifrån tjensten skiljas, eller ock varda belagde med det i 1 Cap. 7 §. Utsöknings-Balken utsatta ansvar. 62 §, Alla i denna Förordning utsatta böter fördelas sålunda, att Kronan tillfaller en tredjedel, och målseganden, der han saken vid Domstol sjelf utförer, två tredjedelar. Varda förbrytelserne hos Fiscaler eller
— N:o 151- i anledning af väckta frågor om inlösen af Riksgäldssedlar, hvilka icke blifvit inom den bestämda preskriptious-tiden till invexliiig företedda: B. IX. 112. 152, A. 152- — N:o 152. angående regleringen af utgifterna under Riks Statens Nionde Hufvud-Titel: B. IX. 165, 283, 301, A. 301, 304. 305. 309, 310, 312. 313. 317, 318, 322, 323. 324, 325, 327. 329, 332, 335, 336, 341. 343: B. XI. 4, 22, A. 22, 23, 25, 26, U. 62, 73, A. 73, 74, B. 180, 252, A. 252, E, 377. — N:o 153. i anledning af väckt motion, angående klockare-lägenheternas i Skåne befrielse från erläggande af den så kallade helgon-skylden: B. IX. 112, 152, A. (52 252 — S — Stats-Utskottets Memorialer, Betänkande» och Utlåtanden: — N:o 154 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående utbyte af f. d. förare-bostället vid Södermanlands Regemente ^ mantal V\ reta, emot Krono-skatte-liemmanen Kroberga, Westergården £ och Östergården | mantal, i Nyköpings Län: B. IX. 112, 152, A. 152; E. 231. — N:o 155. i anledning af väckt motion angående upphörande af den dagsverks-skvldighet, som åligger de till Roma klosters kungsgård hörande Nährsoch Sken-holmarna: B. IX. 112, 152, A. 152. E. 231.
Hvad för medel, som af den exsecutiva magten i detta fall, lagligen och ändamålsenligt kan begagnas, inom sjelfva Communen, återstår att få upplyst — funnes sådane medel, så skulle få arbetsföre lättingar i sjelfva verket komma att finnas — men jag betviflar, att dylika medel ännu åro uppfunne. Enligt ii § synes Socken-Nämnden vara berättigad, att ålägga fattighjon svält såsom straff. Då likväl fattighjonet ej får tigga, och svälta ofta måste vara ganska påkostande, helst för sådane personer, som ej kunna förutsättas dagligen hafva mer, ån hvad som våsendtligast fordras till knappt lifsuppehälle, så hemstålles, om ej detta bestraffningssätt sna - 36 Lagsamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o S, rare befordrar tjufvar ån någon synnerlig förbättring hos redan förderfvade varelser. Stadgandet i i3 § om 6-skillings-afgiften för hvarje inom socknen mantals-skrifven person, anser jag vara något, som bordt med Stats-Utskottet gemensamt afgöras. I i4 § i mom. synes man hafva glömt stadgandet i 4 morn., hvari föreskrifves, att ascendenter åro skyldige att försörja descendenter och tvertom, hvaraf jag åtminstone skulle vilja draga den slutsatsen, att oågta barns underhåll, der dess fader år känd, bör bekostas af det samhälle, fadern tillhört, så framt han öfverlefvat modern.
Detta är kontant betalning! En anställning som lektör hos kungen med ett tusen fem hundra riksdaler och en utnämning till konferensråd. Endast en drottning har råd att betala så! Han måste tacka. Han måste försöka vänja sig vid känslan att vara en fal man! Den andra skrifvelsen innehåller en befallning till den kungliga taffeln. Aldrig förr har väl ett konferensråd njutit en sådan ära! Men så länge han lefver skall han minnas Esthers ansikte – i evighet skall dess uttryck förfölja honom. Det sticker och svider i hans hjärta, som om muskeltrådarna ideligen knutit sig i kramp, och hans blod har feber. En timme senare stiger han uppför trapporna till hennes bostad, öppnar ljudlöst dörren och smyger på tå genom den yttre salen in i det lilla kabinettet. Därifrån kan han se in i sofrummet. Ännu är det fullt dagsljus, men gardinerna äro dragna för bädden, och han urskiljer ingenting. Han lyssnar efter hennes andedrag; men allt är så tyst, som om döden lagt sin hand öfver fågelboet. Kallsvetten bryter fram på hans panna, och håret reser sig på hans hufvud; han går in i rummet. Gardinerna röra sig vid ljudet af hans steg och han varsnar lilla Eva, på knä vid hufvudgärden. – Sofver din syster? hviskar han. Flickan skakar sitt hufvud, med ett uttryck af hjälplös förtviflan, och han lutar sig öfver bädden. Där möter honom Esthers ansikte, blekt som det hvita örngåttet, alltjämt med samma förstenade uttryck af smärta och samma glashårda blick, som ingenting tycks se. – Hur är det, barn? hviskar han med gråten i halsen. Vid ljudet af hans röst reagera hennes nerver, pannan sammandrages, och pupillerna vidgas. Ansiktets uttryck kvider, att hans närvaro gör lidandet tyngre, och ögonen tigga om barmhärtighet. Så öfverspänd, som hon för tillfället är, kan detta innebära en fara. Och han har ingen rätt att pina henne. Han drager sig tyst tillbaka från bädden. Och med ögonen fulla af tårar ser han sig ännu en gång omkring i rummet. Det är tungt att med egen hand ha slagit sin lycka i kras. Men det som är krossadt, blir aldrig åter helt. Lappa det samman, vill han icke.
Att handeln deremot i sitt slut-resultat i allmänhet här sig, d. v. s. att Sverige årligen genom export erhåller mera penningar, än det utgifver för import, har Utskottet sökt bevisa. Grunden för detta bevis ligger i den omständigheten, att det i Tulltahellerne upptagne vädet ä import och export, är i visst fall fictift, såsom endast utgörande ett närmande till partiepriset i lossningsellcr lastningsorten, och hör, i synnerhet, i afseende på exporten, ökas med, dels kända, dels okända Summor, som kommit Svenska Handeln och således Svenska Staten tillgodo. De förra äro alla de Tulloch Skeppsumgäldei', som antingen erläggas i Sverige af Utlänningen, när han med egne fartyg besörjer Svenska producters exporterande härifrån, eller när de af Svenska exporteuren förskottsvis erläggas, för att af utländska afnämare honom sedan godtgöras; de sednare summorna, som skola tilläggas exportvärdet, och som icke en gång approximativ kunna beräknas, är det öfverskott utöfver productens inköpspris till inhemske producenten, som Svenske Köpmannen, såsom vinst eller provision af den utländske Den ig Junii e. m. afnämaren erhåller. Att således exportsumman i verklighet varit högre än importsumman, måste vara en riktig uppgift, ty vore den ej det, skulle Coursell icke fallit och hållit sig inom ett, sedan många åt ansedt minimum, och icke eller någon förmögenhet och soliditet finnas bland våra Köpmän. Beträffande för öfrigt verkan af Reciproqua Handelstractater, så tror jag att den är likasom verkan af alla andra Contracts förhandlingar, varierande till mer eller 'mindre fördel för de Contraherande, allt efter conjuncturernes ofta nog slumplika bevågenhet eller ovilja. Sidsta tractaten om våra Handels-relationer med Finland synes mig dock i sin effect visa en opartisk fördel för begge Nationerna, ett förhållande, som icke kan sägas existerade under den förra, ty vågskålen vägde då synbart åt den Finska sidan. Utskottet har ej delat TullStyrelsens tanka i afseende på förhöjning i tullen, vid utförseln af stångjern och trädvaror.
Deremot kan med all sannolikhet förutses, alt en, med begagnande af en del utaf vestra stambanan söder om Mälaren, åstadkommen dylik förbindelse mellan den midt in i landet belägna staden Örebro samt den betydliga handelsort) fabriks-staden Norrköping skall framkalla och underhålla en ganska stor rörelse samt bereda en ansenligen ökad afsättning för både de norr och vester om Örebro liggande bergslagers fyrfaldiga effekter och det bördiga Östergötlands landtmannaprodukler. Med afseende å dels Jernvägs-koinmilléens gjorda erinran, angående den högre driftkostnaden och materielens starkare nötning samt den större bränsle-konsumtionen å en jernbana, som komme att anläggas söder om Mälaren, än å en norr om samma sjö anlagd sådan bana, hur Kongl. Majit i Nåder tillkännagifvit, att, enligt hvad vid sednare undersökningar visat sig, de flesta brantare lutningar, än 1 på 100, kunna undvikas eller förändras å vägsträckningen från Slockholm genom del inre af Södermanland; och har Utskottet af erhållna upplysningar angående resultatet af dessa undersökningar, bland annat, inhemta!, att de starkare lutningar eller till och med 1 på 102, som skulle förcfinnas å den sednast undersökta jernvägslinien mellan Stockholm och Hansta i vestra Wingåkers socken, motsvarade 10} procent utaf liniens hela längd, och alt, om alla lutningar, som uppginge Lill 1 på 110, sammanlades, desamma utgjorde 20 procent utaf' denna linies längd. Deremot skulle de "starkare lutningarne” å den genom Jernvägs - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. 43 kommiliéens försorg undersökta linien mellan Slockholm och Hansta utgöra 28 procent, och de till och med 1 pä 110 uppgående lulningarne 31 procent af våglängden.
Ridderskapet och Adeln af Herr Björnstjerna, O. 31., väckt motion om förhöjd tullbeskattning å de fyra kassa-artiklarne Bränvin, Kafle, Socker och Tobak samt, i sammanhang med Kaffe och Socker, äfven å Cicorierot och Sirop, för hvilka alla artiklar i sådant afseende föreslagits fö för Bränvin och Sprit, alla slag » Kaffe » Cicorierot . » Socker: raffineradt andra slag » Sirup » Tobak: Blad och Stjelk Cigarrer Karfvad Malen eller Snus . Spunnen eller Negerhead Stänger eller Karotter ande tullsatser, nemligen: 50 öre pr 15» » » 8 » » » 15 » » » 10» » » 6 » » » 2 R:dr 40 » — » 68 » 73 » 53 » 78 » » » » » 1L> Bevillnings-UtskottelJi Betänkande Jii 23. varande denna molien jemväl åtföljd af de, ,i anledning deraf, inom Höglofl Ståndet, å såväl ena, som andra sidan, afgifna anföranden. Hvad särskildt angår landtmanna-produkter, har dessutom hos Hederv. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL S&milQB Ml&"8Q&Q0>nQ8 PROTOKOLL VID lagtima Rik§ik|eift I Stockholm Åren 185S och 1854. SJETTE SAMIilWGEM. läi Afdelningen: Banko-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. Banko-Ulskollets Memorial Jti 1. JVS 1. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 15 Dec. 1835, kl. 2 e. m. Banko-Utskottets Memorial, med, hemställan att få använda arfvoden till Två Notarier och Två Kanslister.
4,500 » 14 dito dito dito 2,100 » 28 dito dito dito 3,000 April 7 dito dito dito 2,000 Maj 15 dito dito dito 600 — - Tillsammans B:ko R:dr 16,300 20 Inkomna förslitna och förfärdigade nya sedlar. deraf under samma tid till allmänheten ulvexlats 15,300: och uppgick behållningen den 30 sistl. Juni lili B:ko B:dr 1,000: Bankens sammanräknade behållning af koppar-skiljemynt sislberörde dag inskränkte sig således till: Gammalt koppar-skiljemynt, som icke ut vexlas R:dr 4,766: 32. — Nyare kopparmynt 2,100: Öresmynt — Och har under den sedermera intill den 15 nästl. September förflutna lid icke något kopparmynt blifvit från Kongl. Myntet till Banken aflemnadt. Efter erhållen anmälan om den af Kongl. Myntet den 17 Februari verkställda lefverering af öresmynt, förordnade Fullmäktige påföljande dag, alt, med afseende å den ringa tillgången af sådant mynt, ingen finge lills vidare deraf på en gång utbekomma mera än Fyra Riksdaler Riksmynt. § 22. Från och med den 1 Juli 1855 till och med den 30 Juni innevarande år hafva förslitna sedlar lill Banken inkommit samt nya sedlar blifvit tillverkade till följande belopp: Inkomna förslitna Ferla rdipade nva Sedlar. Sed lar. Btko R:d B:ka It:d \ — Från samma dag till och med den 31 December 1856 äro inlösta 270: Då från återstoden R:dr 78,793: 22. — ytterligare afräknas beloppet al' inlösta, till Hummern otydliga, men eljest riktiga, transportsedlar 8,874: 45.
Bland de flere af Herrar Banco-Fullmäg-* tige härå grundade åtgärder, hafva anmärkninningar inom Vällofl. Borgare Ståndet uppstått, dels mot föreskriften både till Malmö och Göta Canals Discont-Verk, att, vid fråga om inbetalning af hvardera Verkens egne Reverser eller Assi gnatipnet i liqvider för Lån och Ömsa t G Banko-Utskottets BétcinkaniJen. 17 sättningar, deras emottagande väl ej kunde vägras, men att dylike papper tills vidare ej hörds annorlunda anses an såsom Hypotheqee för en framdeles blifvande slut-liqvld, till befrielse under tiden från Verkets fordrings-kraf, hva<lan skulld-sedlarne tills vidare kotnmo att hos Direktionerne qvarblifva, dels mot deri til! Bankens Ombud i Malmö Discont aflåtne föreskrift: ”att, som ofvanförmälde, under särskild värd för Bankens säkerhet tagne Reversaler voro ställde till Ordres, eller af löpande egenskap, och således gällande i hvars liand de furinos, utan rättighet för utgifvarne, att vid liqvid derom begagna [någon qvitmings-rätt för deras hos förste innehafvaren ägande fordran, Discont-Verkets Obligationer och Assignationer vid Omsättning eller inbetalning af sådaneLånsom voro utgifne å nyssnämnde, icke vidare i Discont Direktionens, utan i Executorns och Banko-Ombudets Värjo under laglig panträtt befintelige Reversaler, icke under något vilkor, och följaktligen ej ens såsom Hypotheque för en framdeles slutliqvid, lingö antagas.” Förstnämnde föreskrift är visserligen ej förenlig med Allmänna Lagens stadgande om qvittning af gäld mot gäld; hvadan en mer eller mindre rubbning deraf genom Vederbörande Domstolars Utslag, vid Gäldenärs i laga väg skeende anspråk, alltid måste förutses och befaras. Men deremot kan dess syftemål, att vida säkrare än genom en slumpvis fortfarande qvit B i hang till Blks-St.