Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län beträffar, så har motionären anfört, att Landshöfdingarne der, tid efter annan, sökt införa snöplogning, samt inrätta snöskotlningslag bland de hemmansegare, hvilka bo närmast landsvägarne; men erfarenheten har hvarje gång visat, dels att snöplog icke kan begagnas på de dervarande vidsträckta slätterna, der snön vid minsta vinddrag vrer tillsammans till nästan ogenomträngliga drifvor, samt dels att skottningen medför en så oafbruten sysselsättning, att densamma omöjligen kan Allm, Beiv.- och Ekon.-Utskottets Botänliande, N:o 105. 17 bestridas endast af några få hemmansegare, hvilkas ersättning, fastän otillräcklig i förhållande till arbetet under strägare vintrar och ymnigare snöfall, stiger till ett belopp, hvars utgörande blir för öfrige väghållningsskyldige högst kännbart. Till vinnande af lindring för jordbrukarne uti ifrågavarande, under hvilken reglering som helst, dryga och tryckande besvär, har motionären föreslagit: 1:0 att, der snöskottningslag redan äro inrättade, desamma genast mätte upphöra, såvida väglotts-egarne sådant önska', och vägrödjningen besörjas på sätt förut varit brukligt eller väghällnings-skyldige emellan kan öfverenskommas; 2:0 att, med ändring af Kongl. Förordningen den i3 September 179°? vintervägarnes underhåll må för framtiden besörjas af hemmans-åboerne inom hvarje by, på sätt de sins emellan åsämjas och med ändamålet öfverensstämmer; 3:o att, i följd häraf, något serskildt sätt för verkställigheten icke må kunna väglottsegarne föreskrifvas; utan desse allenast, efter gällande lag och författningar, vara ansvarige för vägarnes farbarhet under hvilken årstid som helst.
IX. 352. U. A. 532. — N:o 204. angående eftergift i arrendet för Mörrums kronolaxfiske i Blekinge län. IX. 403. — N:o 205. angående den utsockne frälsehemman i Halland åliggande roteringsskyldighel. IX. 403. — N:o 206. angående fastställelse af roleringsverken för den tillökade ordinarie båtsmansroteringen. — N:o 207. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående författning om förlags-inteckning. IX. 403. — N:o 208, angående rättighet för Judar att vittna. IX. 403. — N:o 209. med förslag till lag emot uppror och olofliga folksamlingar. IX. 403. — N:o 210. angående skyldighet alt låta inteckna vid köp af fast egendom gjordt förbehåll atl, emot bestämd summa få densamma återlösa. IX. 403. — N:o 211, angående upphörande af skyldighet för den med under-rätts utslag missnöjde alt lösa flere än ett diarii-bevis. IX. 403. — N:o 212. angående tull-bevillningen. — N:o 213. med förslag till lag för Utrikes vexlar, JX. 533. — N:o 214. angående viss besvärstid, alt iakttagas vid klander emot syn, som af enskild person hålles med dess landtbo. IX. 533. — N:o 215. angående förklaring af 3:dje mom. i Kongl, kungörelsen den 18 December 1823. IX. 533. — N:o 216. angående förändring af nu föreskrifna borgenärs-ed. — N:o 217. angående ändringar i Kongl. Taxan på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 18 October 1834. IX. 533. — N:o 218. angående tillökning i creditivet för manufacturernes och fabrikernes understöd.
Jag tror icke att sådant hade varit nödigt, emedan jag föreställer mig, att hon är känd af hvar och en åtminstone lika mycket som Utsk. i sitt Betänk, haft att meddela: men om Utsk. dervid stannat, hade det, om jag så får säga, varit rent spel, emedan då hade motståndarne ställts på hvar sin sida, nemi. den religiösa intolleransen i all sin friska råhet på den ena, och å den andra de, hvilka på grund af religiös fördragsamhet vilja lemna Judarne medborgerliga rättigheter; men Utsk. har icke stannat dervid, utan gifvit sig in på det statsekonomiska gebitet, och der syues mig Utsk. hafva röjt en allt för oförlåtlig svaghet i sättet att resonera. Utsk. säger nemi. först: ”att Juden, såvida han är sin ensidigt gammaltestamentliga ståndpunkt trogen, måste nemi. alltid i mer eller mindre grad betrakta sig såsom fremling i det land, i hvilket han vistas, emedan hans blick ständigt står riglad på det jordiska landet, der deu väntade Messias skall upträda.” Jag beder Hrr:ne fästa sig vid ordet ”emedan”. Nu lager jag mig friheten hemställa till en hvar af detta Höglofl. Stånd till och med den ledamot, som ifrigast yttrat sig mot Judarne, om han verkligen föreställer sig, att någon Jude tror, att under hans lifstid en Messias skall upträda i det förlofvade landet, och att Juden skall draga fördel deraf. Jag hemställer vidare, om någon kan tro, att de nu lefvande Judarne betrakta det så kallade förlofvade landet såsom deras nuvar:de rätta fädernesland, och om de icke, åtminstone Judarne här i Sverig, anse det land, der de bo och vistas, såsom deras egentliga fosterland, icke derföre, att de der äro födde, utan derför, att de der Den 23 Februari. verka och finna uppehälle. Jag kan icke antaga, att Utsk:s ledamöter varit af annan öfvertygelse.
Preste-Slandet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 26 I Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående poslbevillningen. (Bevilln.-Utsk. Bet. N:o 9.) S. A. K. Rikets Ständer hafva, för postbevillningens reglerande, förehaft granskning af gällande posttaxor och dervid inhemtat, bland annat, att postporto för Wisby, till följd af de drygare omkostnader, som med postgången emellan Gottland och fasta landet öfver Öland äro förenade, blifvit, i förhållande till väglängden, beräknadt i allmänhet 20 procent högre, än för andra poststationer inom riket; men då numera under en betydlig del af året posten fores sjövägen med ångfartyg emellan Wisby och Stockholm, och billigheten fordrar, att, till följd häraf och på sätt hos Rikets Ständer jemväl blifvit yrkadt, någon lindring i det från Gottland till Öland och vidare öfver fasta landet för Wisby beräknade postporto får af vederbörande korrespondenter tillgodonjutas, hafva Rikets Ständer pröfvat postporto för Wisby böra nedsättas med 20 procent sålunda, att för bref om ett lods vigt emellan Wisby och Stockholm portot nedsältes från 10 till 8 skillingar banko och i förhållande derefter för bref emellan Wisby och andra orter inom riket, likväl alltid, der runstycken skulle förekomma, lill närmast fulla skillingtal; och få Rikets Earpeditions-Uls/iottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 86. 155 Ständer följaktligen hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes i nåder anbefalla General-post-styrelsen att, i enlighet med detta beslut, upprätta ny posttaxa för Wisby och densamma öfriga postkontoren till iakttagande för ifrågavarande poststation meddela 5 finnande Rikets Ständer de för postbevillningens utgörande nu gällande grunder böra, med ofvanberörda undantag, tillsvidare oförändrade bibehållas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Juni 1851.
167 genom hvilken icke blott frågans afgörande skulle fördröjas till en oberäknelig tidpunkt, utan måhända till följd deraf hela det vigtiga företagets framgång, i hvad det beror på enskildas medverkan och förmågan af sådan, äfventyras samt hittills gjorda ansträngningar och uppoffringar vara förspillda. Enligt det äldre förslaget skulle, såsom jag antydt, genom kanaler åstadkommas en sammanhängande, för mindre ångbåtar och andra farkoster segelbar, nära tio mil lång vattenkommunikation, ända från Asasjön i Norrvidinge härad till Almundsryd, beläget på något mer än 3| mils afstånd från Carlshamn, derför kostnaden beräknades till '1,050,000 R:dr, och emellan de bägge sistnämnda punkterna skulle en jernväg anläggas med en beräknad kostnad af 1,301,500 Rdr. Emedlertid har genom nu sednast anställda undersökningar blifvit ådagalagdt, att om, i stället för föreslagna kanaler och slussar emellan de söder om sjön Asnen belägna smärre vattendragen, jernvägen utsträcktes icke fullt tre åttondedels mil längre norr om den förut föreslagna godsstationen vid Almundsryd, eller till Ålshults beqvämare lastageplats vid Brosjön, hvars vattenyta ligger allenast en och en half tum under Äsnens, så skulle derigenom vinnas icke allenast den högst vigtiga fördelen, att tvänne slussar undvekes, med deras underhållskostnad och den tidsutdrägt de för trafiken orsaka, utan äfven en besparing i anläggningskostnad af omkring 30,000 R:dr. I anledning häraf och med afseende på sannolikheten att nämnda jernväg i en framtid torde komma att knytas till det nät af andra jernvägar, vare sig Statens eller enskilda, som äro föreslagna eller påtänkta, i hvilket fall, af numera allmänt erkända skäl, man nödgas medgifva lämpligheten, att icke säga nödvändigheten deraf, att denna bibana erhåller samma spårvidd som de redan anlagda, har det ursprungligen beräknade kostnadsbeloppet för ifrågavarande jernväg, hvars spårvidd förut var föreslagen till allenast fyra fot, befunnits otillräckligt, utan kommer anläggningen af denna jernväg, enligt bilagda handlingar, att kosta 2,650,000 R:dr.
Det hade 342 Den 29 April. efter min tanke varit rättast om Utsk. härvid tillagt några ord af det innehåll, att arfvodel, ehuru ännu icke utbegärdt, skulle, så snart anmälan om dess utbekommande ingått, blifva ntbetaldt; ehuruväl siffran ännu ej kunde bestämdt uppgifvas, ej heller tiden, när personen ägde all låta beräkningen taga sin början, hvarom, på sätt sagdt är, upplysning icke lill Utsk. inkommit. Dock begär jag i detta sisla hänseende icke någon återremiss; emedan jag tager för gifvet, att om behofvet af förbemälde tjensteman under riksdagen yppar sig, LagUtsk. då är utaf det beslut R. St. nu gå att fatta rör:de delta betänk., oförhindradt att inkomma med hemställan i ämnet. Jag har således vid detta tillfälle endast velat fästa uppmärksamheten å förhållandet, på det icke lystnaden må kunna åberopas såsom ett hinder för framgången af en dylik hemställan. Hvad åter beträffar de båda af mig först gjorda anmärknme, tror jag dem vara af beskaffenhet, alt påkalla en återremiss, hvarom jag således får vördsammast anhålla, under förhoppning alt Utsk. tager i benäget öfvervägande de omständigheter, jag ofvan haft äran andraga. Hr von Troil, Sam. Gust.: Frih. Cederström bar egentligen gjort 3 anmärkntr emot förevar, betänk. Den första rörde frågan om atlöningen för sekreteraren hos BondeSt. Hr Landtm, och Hrr Talmän hafva uti deras till SlalsIItsk. ailä t na skrifvelse i ämnet för denne tjensteman föreslagit ett aflönings-belopp af 400 r:dr. Utsk. deremot har endast tillstyrkt 300 r:dr, eller lika roed hvad för de öfrige Ståndens sekreterare är föreslaget. I detta afseende torde jag fä fästa uppmärksamheten derå, att enahanda förhållande inträffat vid föreg:de riksdagar eller att Hrr Talmän föreslagit 400 r:dr, men StatsUtsk. nedsatt beloppet lill 300 r:dr.
N:o 170, om Bergsskolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet; N:o 182, ang:de ersättning af kostnaderne för DD. MM. Konungens och Drottningens höga kröning; N:o 183, i ani. af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att under vissa vilkor bereda åboerne å de s. k. kyrkohemmanen i Halland dispositionsoch besittningsrätt till dessa hemman; N:o 184, aug:de ändring af K. Brefvet den 15 Aug. 1829, om den till svaga rotars underhåll bestämda ersättning; samt N;o 185, om förändrade stadgaudeu ang:de folkskolelärares löuevilkor. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att H. M. Konungen, efter erhållen kännedom derom, att. riksdagsgöromålen icke kunde medhinnas till den för riksdagens afslutande förut utsatta dag, eller nästa Lördag den 27 dennes, behagat i Nåder upskjuta dagen för riksdagens slutande och Ständernas hemförlofvande till Tisdagen den 30 dennes. Föredrogs till ytterligare handläggning Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts Mern. N:o 201, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utsk:ts Betänk. N:o 161, i fråga om det af komiterade upgjorda förslag till förordning om Landsting, dervid till fortsatt pröfning förekom Utskitä inbjudning rör:de förändrad lydelse af Förordningsförslagets 47:de §. Gr. Lagerbjelke: Första mom:t lyder såluuda: »I fråga om företag eller åtgärder, för hvilka afgifter eller arbetsbidrag böra, enligt lag, från hemman och fastighet utgå, eller i afs:de å hvilka andra grunder för kostnadernas uttagning äro bestämda, ställe sig Landstinget till efterrättelse hvad sålunda stadgadt är.
Letsbo by och Ramsjö kyrka i Vestra Helsingland, omväganläggning mellan Levin, Carl Georg, Häradshöf1 4 1 78 3 Se Statsbidrag till vägar, m. m. ding, om pension åt hans enka — 4 1 74 41 Se Nionde HufvudTiteln. Lida-å, angående lånet fördess sänkning och upprensning. 1 4 1 78 37 Se Statsbidrag till vägar, m. m. Lindgren, J. A., Häradsskrifvare, angående restitution af ett till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp 30 4 1 34 — b. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 9 Febr. b. 10 Febr. Lindhof, Iläradshöfdingeboställe, om ersättning åt innehafvaren för expropriation af jord derifrån 1 4 1 26 1 Se Andra HufvudTiteln. Linköpings domkyrka, om anslag Åttonde till dess reparation 1 4 1 66 f. 3 Se I HufvudTiteln. » hamn vid Nyqvarn, angående 1 1 befrielse för staden från dess underhåll 4 1 89 b. 18 Maj b. 18 Maj b. 19 Maj b. 18 Maj Lock, David Ludvig, Direktör .. vid länsfängelset för Stock74 holms län, om pension åt . 1 4 1 5 Se Nionde HufvudTiteln. ■ ■ 5 *** »I v • ■ ; Äj -*- . Register öfv. lith. t. R. St. Prot. 1865—66. zn cl ^ 5 ►i pj ^ <5 3 2- ™, po s e. Loka brunsoch badinrättning, om öfverlåtande till enskildt bolag af statens eganderätt till Lomma församlings kyrkotillbyggnad, om fortfarande af dertill beviljadt bidrag. Lossning, om rätt för fartyg att verkställa sådan vid kanalstation eller annan hamn, der tullkamare saknas
Vidkommande slutligen Utskottets förslag, att den i äldre tulltaxor för fransk sprit till beredning af luktvatten medgifna tullnedsättning till 8 sk. kannan, med iakttagande af derjemte stadgadt förbehåll om Kommerse-kollegii pröfning af behofvet, åter må i tulltaxan intagas, så hafva Presteoch B or g are-St änden samma förslag bifallit, Riddersfcapet och Adeln vidblifvit gällande stadganden, som innefatta förbud för införsel af denna artikel, och Bonde-Ståndet, som beslutat att alla förbud skola upphöra och utbytas mot tull af 55V3 procent utaf tullvärdet, således ansett att ifrågavarande artikel bör i tull draga 1 R:dr 5 sk. 4 r:st., hvilket belopp utgör 33V3 procent af det i 1845 års tulltaxa denna artikel åsätta tullvärde, 3 R:dr 16 sk. Enär således tre Stånd sammanstämmande beslutat, att det för införsel af fransk sprit till beredning af luktvatten stadgade förbud skall upphöra, dock med vilkor af Kommerse-kollegii, efter pröfning af behofvet, meddelta serskilda tillstånd, anser Utskottet sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, att, med afseende på det nära samband, som emellan sjelfva införsels-tillåtelsen och den åsätta tullafgiften eger rum, instämma i Utskottets af de båda öfriga Stånden bifallna förslag, att tullafgiften må bestämmas till 8 sk. per kanna. Skulle denna inbjudning icke af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet antagas, måste omröstning ega rum, dervid såsom Ridderskapet och Adelns beslut lärer böra antagas den af Ståndet såsom eventuel bestämda tullsats för till införsel förbudne slag bränvin och sprit, utgörande denna för af till och med 10 gra - 14 Bevillnings-Ulskottets Memorial; M 14. Böcker. ders styrka, 32 sk. kannan, hvilken tull för hvarje överskjutande grad skal! ökas med 2 sk. per kanna.
Förklaringarna den 8 Januari 1748 och den 15 December 1756, vore räntegifvarnes förbindelsa att ifrågavarande ränta in natura eller efter årlig markegång utgöra, den oriktighet uti författningarnes tillämpning, som hittills förefunnits, inträffat i motsatt syftning emot hvad sökanderne förmenat, enär för åtskilliga persedlar, som bordt förvandlas efter markegång, sådan förvandling icke öfver allt blifvit iakttagen; att Kollegium likväl ansett sig icke böra tillstyrka någon förändring häruti, utan hemställt, att vid hvad hittills vanligt varit, utan vidare åtgärd måtte få förblifva, enär en förändring af hvad sålunda i en lång följd af år blifvit iillämpadt, skulle för hemmansinnehafvarne blifva en hittills ovanlig och vid jordens åtkomst icke påräknad skatt; att Kollegii President från denna Kollegii åsigt varit skiljaktig och hufvudsakligen anfört, att det, enligt hvad den verkställda arkiv-undersökningen utvisar, mäste anses ostridigt, att den först i en sednare tid vidtagna förändring att, emot föreskriften i 1638 års Cirkulär och 1644 års Kongl. Resolution, uti de Småländska länen efter årlig markegång förvandla salpeterhjelpen, icke stödde sig på någon gällande författning och i behörig ordning tillkommen föreskrift, samt icke skäligt vore, att hemmanen i dessa, mera än i andra län af riket, der denna ränta utgöres och i penningar efter kronovärdi allt hittills utgått, skulle vidkännas den betydliga förhöjningen derå genom förvandling efter markegång. Utskottet, som tagit detta ärende uti öfvervägande, har af handlingarne icke kunnat hemta någon säker ledning för utrönande af det belopp, hvartill det nu äskade anslaget skulle StalsUttkottets Utlåtande, If:o 64. 9 skelle kunna komma ali uppgå.
Det ovilkorliga förbudet emot äktenskap i svågerlag å sidone och i andra svågerlaget förvandlades derföre tili el t vilkorligt; och i enlighet med Rikels sist församlade Ständers beslut, bar Kongl. Majrt förklarat, att serskildt tillstånd nu mera icke erfordras för syskonebarns giftermål, efter det likväl frågan derom vid flera riksmöten varit å bane. Häraf inhemtas., med hvilken varsamhet lagstiftaren i förevarande ämne gått till väga; och den synes jemväl vara af yttersla vigt, då fråga är om lagar, som hafva till föremål alt bevara siägtets sedliga renhet och som ostridigt utöfvat ett djupt inflytande på folkets moraliska tänkesätt. Väsendtlig skillnad förefinnes ock i förhållandet emellan de personer Lag-Utskottets Betänkande, N:o 35. 3 lill hvilka det ovilkorliga förbudet sig sträcker, oell dem, hvilkas förening v il kori ig t v is blifvit tillåten. Till de förra höra nemligen de, som äro i skyldskap å sidone eller broder och hans broders eller systers dotter och så vidare; och i afseende å dem torde äfven den af Utskottet ofvan antydda grund för lagstiftningen i denna del hafva sin största tillämplighet. Då vördnaden för uppfostrare gör deras bud och föreskrifter lill lagar för dem, som uppfostras, måste det ock vara ett så väl för den enskilde, sorn Slaten heligt föremål alt uppehålla och understödja denna vördnad och att derföre undvika allt, hvarigenom den i någon mån kunde spillas. Då nu naturen och Sveriges lagar bestämt föräldrar till det uppväxaude slägtets första uppfostrare och föräldrars syskon eller senare makar att, efter de förres tidiga bortgång eller oförmåga, träda i deras ställe, men ingenting ansetts skola så verksamt undergräfva och försvaga vördnaden, som blotta lanken på möjligheten af en med sinligheten i samband stående förening emellan uppfostraren och den, som uppfostras, har lagstiftaren äfven omsorgsfullt sökt förhindra ens uppkomsten af en sådan tanka; och strängheten i hans åsigler härutinnan uppenbaras tydligast i 4 § af Missgerningsbalkens 59 kap., som straffar lägersmål emellan omförrnälde blodsfränder med lifvets förlust.
Då nu Riksdags-Fullmågtige från öland, på sått ofvan anfördt blifvit, vändt sig till Rikets Ständer, med anhållan om den ofverklagade räntans upphåfvande, af den anledning, att Kongl. Maj:t, i förrberörde Nådiga Bref, den 9 Mars i824, förklarat sig icke kunna bifalla den derom bos Kongl. Statssami Allm. Besv.- ö. Oec.-Utsk. Bet. Jf.-o 106. 9 Kongl. Maj:t, vid sistförflutna Riksdag, gjorda Underdåniga ansökning, emedan samnla Spannmåls-rånta blifvit bland Stats-Verkets inkomster upptagen och påräknad, hafva Utskotten, för sin del, ansett forhållandet härmed påkalla Rikets Högloft. Ständers uppmärksamhet, samt att de dels på rättsgrunder, dels ock på billighet grundade skål, Ölands Riksdags-Fullmåglige, till stöd för deras åliggande, framburit, synas vara af den talande egenskap, att de förtjena, till deras tillförlitlighet, att närmare undersökas. De bifogade Skattlåggnings-documenterna tyckas utvisa, att betesrätt å Alfvaren varit ansedd och beräknad såsom en Hemmanen åtföljande förmon eller rättighet. Kongl. Brefvet den 16 Mars 1802 innehåller, såsom i det föregående är visadt, en upplåtelse af samma mark, till fördelning emellan dem, som sig deraf dittills begagnat, utan att något vilkor af Spannmålsränta eller annan skatt dervid blifvit fästad!; och ehuru Hemmans-egarne skulle kunna anses, genom deras uraktlåtenhet att söka ändring i Comiterades åtgärder, i den våg Kongl. Inslructionen, den 6 Maji i8t5, föreskrifver, haf - Bih. till R. St. Prof., 1828 och 1829, 4 S. 2 Afd. 3 B. a litte Häftet. l o Statssamt Allm, Besv.- o. Oec.-Utsk. Bet.
Arrendet, hwilket enligt nuwarande Författningar utgär efter wigt i torrkad Räg, icke utan en beswärlig och Bihang. N:o 61, 62. tid - 482 Den iZ September. tidfordrande operation kan lefwereras, och ef. ler förrättad intägt nödwändigt bör mätas för att kunna reduceras till Tunnetal, hwaruti all handel med oförwandlad Spanmäl bestrides och afslutas; Sä emedan dä lösen för denne Säd erlägges, hwilket Wi mele hädanefter stola ste ester Markegängen likasom för all annan Kro« nan tillhörande Ränte. Spanmäl, Wi anse 12 Lispund torr Räg böra smara emot en Tunna onåd, hwarä Markegängen endast sättes, och en Tunna af del sistnämnde staget, wid Lefwe. rening in natura icke kan antagas för fullt swarande emot 12 Lispund torkad Räg, sä framt den icke tillika wäger minst 13; Lispund, hasme Wi funnit med rättwisa och billighet öf. werensstammande ä ena sidan att Kronan bör i lösen för 12 Lisp torr Räg fä lika betalning, som hwarje orts Markegäng för en Tunna oriad Räg utsätter, och ä andra sidan att de Arrendatorer som hällre wilja afbörda sig Brän. neri Arrendet i natura, mäga dertill äga tillständ med frihet att fä göra det, antingen ef. ler Contracterne i Lispund torr Räg eller ock i oriad, med wilker att den i proportion af 12 L^p. torr, minst bör wäga ,3- Ltsp. pä en fast Lunna. 2 0 Kronans behof af Spanmäl till Gar. niz^ns-Regementernes aflöning samt proviante. ring af Arbetsmanskap och Commenderingar, stola sä midt ste kan fourneraaf KronanSvanmäls uppbörder och böra till den ändan, rnistelige öfwerstotter i nägot Magazin tran-. por - Den iz September.
A t t i beggedera fallen det kall, som framför alla andra fo ' drar en fri offervillighet och gloniska af det egna jaget, därp; ol kominer att förlora, ligger i öppen dag. Nar Ella stal en blomma. J a g var 15 år, min uppfostran var fullbordad, guvernanten hade gjort sitt verk, och jag tackade hemligen vår Herre, att jag slapp det dödande tragget med franska verber och tyska deklinationer. J a g hade lärt mig klinka litet p&amp; piano och kunde verkligen rätt kraftigt bidraga till att pina musikaliska miinniskors öron, jag kunde brodera skapligt efter mönster och kunde virka sådana dar mångstjarniga lappar, som fastna p&amp; ryggen, d5 man lutar sig tillbaka i en emmastol, och som man ger bort. till bröllopspresent, d2 man vill slippa undan för godt pris. Och nu kommo mammas lärdomar bakefter. J a g fick kunskap om huru jag skulle klippa till ett linne, stoppa ett par strumpor, laga mina kläder och badda min säng med flera sinåsaker, som inte precis höra till den finare bildniagen. Det r a r dg1ig.a tider, min far hade Pandtbrukat bort nara pk allt hvad han ägde, och skulle det g&amp; ihop med affärerna, fick man hålla tungan ratt i mun, hvilket ju vill saga detsamma som a t t ej gapa efter något mera an det yttterst nödviimliga. Det var bara att skrapa och skrapa s&amp; att pojkarna skulle få riktig uppfostran, med flickorna fick det gå, som det kunde. Nar jag därför var p&amp; ett liingre besök hos tant Beate, sade Iion en dag: » Mitt hjartegryn - jag säger intet ondt om dina föraldrar, visst inte, de äro de bästa människor jag vet men den där guvernanten, som de hade där i 6 kr, den hade jag dH inte haft i 6 dar, hon kunde sannerligen ingenting, som var viirdt a t t lära bort. », - Hon var billig, snälla tant, svarade jag i sakta ton. Ja, mitt hjärtegryn, det var hrafviidsaken, jag vet det ... men hon borde åtminstone kunnat liira dig skrifva ditt inodersrnal.~ %Herre Gud ... kan jag inte svenaska en gång!