Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med åberopande af hvad jag redan härom yttrat, har jag i detta afseende intet annat att tillägga, än alt jag tror ett sådant stadgande böra helt och hållet uteslutas från lagstiftningen i Sverige, såsom stridande emot den antagna grundlagen samt de ofvannämnda beslut och författningar, hvilka deraf voro eli omedelbar följd. 16 §:n står jemväl i direct strid med 16 §:n Reg.F:n och lyder så här: ”Bosätter eller uppehåller sig någon inom ett fattigvårds-samhälle, utan att der eller annorstädes vara vid sednaste mantalsskrifning antecknad, då skall sockennämnden, om den ej vill emottaga honom såsom tillhörande samhället, inom ett år efter inflyttningen, gifva det tillkänna, antingen för nämnden inom samhället, som han sednast lagligen tillhört, eller hos Konungens Bef:h:de i orten, som då derom underrättar nämnden i sistnämnda samhälle, på hvilken det derefter ankommer, att anställa talan om hans mantalsskrifning i vistelseorten, för att såmedelst undgå det annars fortfarande fattigvårds-ansvaret. Åsidosattes den föreskrifna iakttagelsen af nämnden i det samhälle, dit flyttningen skett, anses personen tillhöra detta samhälle, utan afseende på uleblifven mantalsskrifning” &c. Häraf följer naturligtvis i första rummet, att någon skyldighet till fattigvårds-ansvar icke kan drabba det samhälle, der sockennämnden inom året gjort anmälan, vare sig hos landshöfdingen eller nämnden i det samhälle, subjectet sednast tillhört; men sedan förekommer det andra stadgandet, alt sistomförmälda sockennämnd ovillkorligen då skall anställa talan om den afflyttades mantalsskrifning i vistelseorten, på det att landshöfdingen må genom utslag afgöra den frågan. Detta utslag mäste enl. premisserna blifva ett ovillkorligt afslag å ett sådant yrkande, och hvad blir då följden? Jo! ovillkorlig återförflyttning till det fattigvårdssamhälle, hvarifrån han kommen var. Denna förflyttning från ort till annan, mot en persons vilja och mot hans bestridande, måste väl hvar och en finna stå i uppenbar strid med innehållet af Reg.Ftns 16 §.
Den 8 Maji, f. m. Herr Cederskjöld anhöll, att emot Ridder» skåpets och Adelns beslut få till Protocpllef anmäla &in reservation och protest, Företogs till pröfning ConstitqtionsUtskot» tets den 28 sistledne April aflåtne, samt den 4 d, tines fqrmiddagep på bordet lagds Memorial, rörande tryckning af ConstitptionsUtskottet$ Protocoller och Handlingar i Anmärkningsmålet, angående det af Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Flottorne Allmänna Maga». ainsDirectionen meddelte Avertissement om ut: spisning af mjukt bröd åt Garnisonsoch Arbetsmanskapet i Carlscrona, m. ni. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Lud, yig: ConstitutionsUtskottet har alldeles misstag git sig, då det i sitt Betänkande förklarar sa» ken böra enligt 75. §. Riksdagsordningen förfalla , emedan två Stånd stadnat emot tvä Stånd. Denna §. angar Stånden, icke Utskotten , för hvilka gäller 38. sorn föreskrifter bokstafveligen, att då två Stånd stadna emot två, skola bägge Alternativerna framställas till Ständer, nes afgörande. Skulle sedermera inträffa, att äfven hos Ständerne två Ständ stadna emot två, så skall, enligt 81. §. Regeringsformen, ConstitiH tionsUtskottet förstärkas till en Nämnd, och genom omröstning per Capita afgöra saken. Con. stitutiansötskottet har redan en gång förut , efter enahanda principe , sotn vid detta tillfälle, behandlat ett mål, men deremot hafva dockfflera Ledamöter sig reserverat.
Då således en förändring i den af motionären föreslagna rikt ning synes mindre välbetänkt, såsom, enligt Utskottets tanke, icke befordrande nykterhetens och sedlighetens välförstådda intresse, får Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att enahanda yrkande vid de tre sednaste riksdagarne lemnats utan afseende, tillstyrka, att Kontraktsprosten Palmlunds vid denna § framställda förslag icke må af Rikets Ständer bifallas. § 5. Då, jemlikt Kongl. Förordningen angående utvidgad näringsfrihet den 18 Juni 1864, särskildt tillstånd till handels idkande nu mera icke erfordras, har Utskottet utbytt nämnda, i denna § nu förekommande uttryck, mot orden särskild anmälan, hvilket torde godkännas. ' §§ 8, 10, 12 och 13. Jemte erinran, hurusom uti 8 § 1 mom. är stadgadt, att för hvarje sådan näringsidkare, som i 1 mom. af 7 § omförmäld är, årligen, så länge hans rättighet fortfar, den komité, som för bevillnings-taxering satt är, skall före den 15 Juni beräkna det kannetal bränvin, som må anses komma att af näringsidkaren Sammans. Bevilln.-, Lags. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskott. Betänkande N:o 5. 3 under det nästföljande försäljningsåret i staden föryttras, i fall han sin rätt till bränvinsförsäljning då fortfarande utöfvar; hvaremot uti 44 § af gällande Bevillnings-stadga i afseende på tiden för taxerings-komitéernas sammanträden endast är föreskrifvet, att vid bestämmandet deraf bör afses, att de bemälda komitéer åliggande taxerings-förrättningar löre Juli månads utgång kunna vara afslutade, till följd hvaraf mången gång skall inträffat, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsatt taxerings-komités sammanträden att taga sin början först i Juli månad — har Herr L. IV.
Maj:t ansett sig härmedelst till Riksens Ständer böra afgifva den förklaring: att då Kongl. Majit förnämligast haft till afsigt, aftvinna ett nytt stadgande för Konungens myndighetsålder, som, pä sätt nu föreslaget är, ifrån 21 till fyllda 18 år förändras, vill Kongl. Majit ej yrka antagandet af de öfriga stad^anden i 41. §. af Con.' stiturions-Utskottets Betänkande af den 14 Augusti 1812. Svenska Grundlagarne komma således att bibehålla deras närvarande ursprungliga form i allt hvad sorn rörer Rikets Styrelse, vid tillfälle af Konungs frånvaro , sjuklighet, frånfälle eller minderårighet, i förening med det särskilta beslut af den 27 April 1812 , om Hans Kongl. Höghet Kronprinsens rätt, att Rikets styrelse föra, i händelse af Kongl. Majus sjuklighet, sorn i Riksdags-Beslutet af den 28 Augusti samma år, och dess i §. innehålles. Endast Konungens myndigliets-ålder undergår den förändring, sorn Rikets framtida trygghet så oundvikligen synes påkalla. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen. CARL. 1 G. ej Wetterstedt. Uppläst 44 Den 5 -Maj* Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den 5 Maj. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens
Efter Riksdagen 1841 utvidgades fabrikationen så, att den från 569,651 alnar för år 1842, med värde af 3,484,198 Riksdaler, uppgick påföljande år till 636,940 alnar med värde af 3,968,980 Riksdaler, hvarefter vidare anmärkningsvärd ökning ej ägde rum förr än efter 1845 års Riksdag, då villrådigheten åter upphörde och tillverkningen från 661,446 alnar, som den var år 1845, med ett värde af 4,028,521 Riksdaler, år 1847 uppgick till 738,848 alnar, med ett värde af 4,249,203 Riksdaler, samt är 1848 ytterligare till 865,500 alnar, med 4,794,859 Riksdalers värde, hvilken fabrikation troligen detta år ännu mera förökas. Säkerhet och bestående system uti lagstiftningen för näringsförhållandena är ett vilkor, hvarförutan ingen näring ger de Fördelar åt samhället, som den kunde gifva. Förutom klädesfabrikerna med ullspinnerier och färgerier, m. m., funnos år 1847 uti staden 1 pappersbruk med ett tillverkningsvärde af vid pass 100,000 Riksdaler; 1 sockerbruk med 25 arbetare och tillverkningsvärde af 240 å 250,000 Riksdaler; 1 snusfabrik med omkring 80,000 Riksdalers tillverkning; 1 större mekanisk verkstad, med 130 å 140 arbetare och 60 å 70,000 Riksdalers tillverkning, samt 1 mindre. Dessutom funnos åtskilliga smärre inrättningar, nemligen 1 fabrik för bomullsväfnader och 2 kattuns-tryckerier, 1 fabrik för spelkort, 2 för lack, 1 för såpa, 4 för stärkelse, 2 för speglar, 4 för strumpor och mössor, 2 för linneväfnad, 3för knappnålar, 2 för lackerade blecksaker, 2 för talgljus, 1 kemisk tecknisk fabrik uti liten skala, och 2 för tobaksberedning. För raspning af färgträd funnos 3 inrättningar; 1 benqvarn och 9 mjölqvarnar, samt dessutom åtskilliga handtverkerier.
I Marks och Kinds fögderier, der, särdeles inom häraderne af samma namn, dessa binäringar hafva sitt hufvudsäte, har folkökningen jemt fortgått, med undantag, hvad sistnämnde fögderi angår, för året 1857, såsom orsak hvartill uppgifves, dels en stor mängd familjers utflyttning till Amerika, dels 1856 års helt och hållet felslagna skörd af potates, den fattigare allmogens hufvudsakliga födoämne. Bland de härader, hvaraf 6 Elfsborgs län. Byggnadssätt. Lefnadssätt. Bränvinsmissbruk. dessa fögderier utgöras, är Marks, särdeles med afseende å arealen af den bärande jorden, starkt bebodt af en befolkning, som lefver till största delen af väfnadsindustrien, idkad dels vid de flera i orten anlagda fabriker, dels i hemmen med förlag af vissa så kallade förläggare, hvilka till bearbetning utlemna garn och emottaga väfnaderne tillverkade, för att sedermera vidare appretera dem, som erfordra sådant, samt afsätta dem till de gårdfarihandlande, hvilka åter hufvudsakligen äro boende i Kinds, Redvägs och Ås härader, hvarest jemväl tillverkas betydligt väfnader, samt städerne Borås och Ulricehamn. Den sydvestra intill Halland gränsande delen af Mark är likväl till följd af en jemförelsevis bättre jordmån mera egnad åt åkerbruk, som också der, likasom öfverhufvud inom hela denna ort, och särdeles af förläggarne, börjar idkas med mycken ifver och alldeles oerhörda kostnader, till följd af markens ytterst stenbundna beskaffenhet.
Om, säger han, endast hvar hundrade af de störar, som nedruttna i våra gärdesgårdar, finge upväxa till moget träd, skulle detta redan medföra national-rikedom.” ”Hr Frih. Raab har beräknat, att, om ett hemmans yttergränser utgjorde en mils sträcka, så skulle, för upförande af hägnad deri, endast till stäfver eller stör, hvartill tagas unga och vackra träd, åtgå omkring 20,000 stammar, och om skiljelinierna emellan de särskilda hemmansdelarne och emellan dessas särskilda egor voro Den 6 September f. m. 261 än längre, erfordrade endast ett hemman mer än dubbla antalet stammar, utom allt annat virke.” ”Alt med någon visshet kunna beräkna den förödelse, hägnaden upförande och årliga underhåll medförer, lärer ej vara möjligt. Det säkra är, att skadan och national-förlusten är stor och att hushållningssättet är lika oklokt, som förstörande. Detta sätt att freda sina egor kunde vara lämpligt och möjligt på siu lid. Då byarne ännu lågo oskiftade och hägnader endast behöfdes emellan dessas yttergränser, var skogsåtgången härtill mindre märkbar; men sedan genom laga skiften de gränser, som skola fredas, blifvit mångdubblade och skogarne äfven genom dessa skiften undergått stor förödelse, har den ödeläggelse, hägnadsbesväret medför, blifvit mera i ögonen fallande, i samma mån som skogarne glesnat, och då å de flesta orter i riket redan klagas öfver skogsbrist, synes den lid ej vara särdeles aflägsen, dä landet blir skoglöst, derest ej, medan tid är, en gräns sättes för det slöseri med landets dyrbaraste egendom, som nu eger rum.
Som denna nådiga Kungörelse icke afser bestämmandet af någon praescriptionstid för Kopparskiljemynts-polletternes inlösen, följde väl deraf, att RiksgäldsKontoret, äfven efter 1845 års utgång, kunde assignera på återstoden af den, på sätt ofvan är förmäldt, utaf Banken förskjutne fond; men då, likmätigt ofvanåberopade uti 151 g af nu gällande Banko-Reglemente förnyade föreskrift, Riksgälds - 28 Berättelse af Banko-Fullmäktige. Kontoret ieke eger, att för andre ändamål, än till Kreditsedlars och Kopparskiljemynts-polletters inlösen, utställa invisningar på den, i sådant afseende, år 1824 öppnade räkning, ansågo Fullmägtige sig böra förordna, att af den behållning, som förefunnes å Riksgälds-Kontorets räkning JM 2 i Depositions-Afdelningen, sedan den för infriande af bemälde Kontors kreditsedlar stadgade prsescriptionstid tilländagått, borde för Kopparskiljemynts-polletternas fortfarande inlösen hållas Riksgälds-Kontoret tillhanda ett så stort belopp, som svarade emot värdet i Bankomynt af berörde, då ännu utelöpande polletter; hvaremot och då ISO § i BankoReglementet innehåller, att hvad som efter 1845 års början kan varda afbetaldt å de i samma § uppräknade fordringar (bland hvilka äfven förefinnes den hos Riksgälds-Kontoret för Kreditsedlarnes inlösen), kommer att upptagas bland Bankens vinst för året, den summa, hvilken, efter ofvanomförmäldte afdrag, återstode å berörde räkning, skulle ingå till 1846 års vinstmedel samt ett motsvarande belopp förminska Bankens hos Riksgälds-Kontoret egande, inom linien förde, fordran.
Herr 8ijern8Mm, UuävlK, förenade sig med Grefwe uörneck Dö Herr Baron och Landt-Marstalken härefter rt'rade sig att meningarne hos Ridderstapet ''ch Ade n syntes swärligen kunna förenas, flreflk-g en och annan Ledamot proposition ä nyo pä Grefwe förut gjorda hemställan; men dä Lerr Landt-Marstalken densamma gjorde. Den 12 OcLobrr. 4Z7 de,blef den ä nyo med Ja och Nej beswarad; hwarester en och annan de lärd: votering, efter saken ej syntes pä annat sätt runna skftjas. Herr Baron och Landt-Marskalken hemstälde innan voteringen skulle företagas, om icke Ridderskapet och Adeln bifölle den delen af Srats-Utstöttets betänkande hwaruti tillstyrkes ersättning af allmänna medlen för Ständens och Utstottens Riksoagskostnader till skrifmaterialier, ljus, wärma, m. m. Ropades Ja. Härefter författades och upplästes af Herr Baron och Landt-Marstalken följande förstag till voterings-proposition: Den som bifaller Siats-Utskottets betänkande i hela desi widd skrifwer Ja. Den det ej will skrifwer Nej. W uner Nej, sä anser Ridderskapet och Adeln för sin del att sä wäi fortsättningen af förra Riksdagens Protocoller, som Protocollerna för den innewarande, jemt: deras Bihang, bära tryckas pä allmän bekostnad', och skora medel dertill af Stats-Utstottet forest äs. Efter uppläsningen häraf ropades Ja blandadt med Nej. Herr Länl man yttrade sin önskan att om Ja wunne, skulle Bibanget till denna Riksdags Protocoller pä allmän bekostnad utgifwas. Dä flere häruti utan motsägelse instämde, förändrade Herr Baron och Landt-Marskalken Ja propositionen till följande lydelse: Den 4Z8 Den 12 October.
Cederström föreställa mig, att uti denna gmndlags-§ ligger något privilegium till lagbrott förvarndt, någon rättighet nedlagd för individen, att göra hvad honom godt synes, utan jag tror att förhållandet är alldeles motsatt, att lagen nemi. bjuder, det Konungen skall vaka deröfver, att hvarje medborgare inom samhället må fullgöra lagens bud och befallningar. Denna § är icke den som säger huru lag stiftas skall, utan blott huru lag vårdas bör. Jag anser således, att Hr Frih:n har ur denna § deducerat sin egen orimliga mening icke enligt §:ns bokstaf. Det torde tillåtas mig få försöka att föra Hr Frihtr. till minnes, att ett samhälle, såsom förnämsta grunden tili dess bestånd, dess förkofran och tillvext, i första rummet bör söka upprätthålla lagarna och tillse, att icke deras kraft förlamas. Detta bör främst utgöra målet för hvarje samhälles sträfvan ; det är den sanna och sköna reformbana, från hvilken det folk icke bör vika, som inom sig känner kraft och mod att bekämpa de svårigheter, hvilkas besegrande leder till det mål, som afses för allt menskligt samhälle. Gå vi till historien, hvilken torde förtjena att något tagas i betraktande vid sådana tillfällen som delta, så finne vi att Europa under en period af omkring 1000 år sträfvat till ett lagbundet samhällsskick. Historien visar vid hvarje epok, huru mäktiga folkclasser, äfven inom oss, sträfvat att undandraga sig lagen, under det att de tillhöllo andra att uppfylla densamma. Så se vi huruledes under en lång period, vid slutet af medeltiden, adeln genom den myndighet, som då låg uti dess öfverlägsenhet öfver andra, tog sig rättighet att, förskansad inom sina borgar, göra hvad de behagade, under det att alla öfriga folkclasser voro skyldiga att efterlefva gällande lagar. Gå vi ett steg längre, så se vi PresteSt. stiga upp i hierarkiskt välde, för alt under kyrkans skydd fortgå uti en likartad laglöshet, nemi. att skydda allt, som man fann för sina intressen nyttigt och gagneligt, men undandraga sig sitt lands allmänna lagar och sina pl ig t er root fäderneslandet.
s 527 — 529, lagdt lill Handlingarne af PresteStåndet, IX. s i38, bif. af BondeStåndet, IX s 141» af Adeln, IX s »46, af BorgareStåndet, IX S i5f. Underd. Skrifvelse, X t. s 82 — 84. KrigsAkademien, om upphörande af; Motioner, remitt. till Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, IV 3. s — 5o3, bif. af PresteStåndet, IX s 702, af BondeStåndet, IX s 710, återremitt. af Adeln, IX s 769, bif. af BorgareStåndet, IX s 806. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 644 — 646, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX 3. s 5, af BondeStåndet, IX 3. s 22, — Artiklarlie, om förbättring af; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1280. Utskottets Betänkande, VIII s i55:— i58, bif. af Adeln, IX s 182, af PresteStåndet, IX s 188, af BondeStåndet, 189 IX s iq4» återremitt. af BorgareStåndet, IX s 234. Ytterligare Utlåtande, VIII s 718 — 721 , bif. af BorgareStåndet, IX s 375. KrigsCollegium. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 133 — 136. — Committeens Räkenskaper och Redogörelse granskade, II s 537, 54o. StatsUtskottets Betänkande i anledning af Ständernas Deputerades Berättelse om anstäld Revision öfver, IV 1.
För Revisorerne hafva varit tillgängliga räkenskaperna för sme år, eller från den den 1 Juli 1840 till den 3o Juni 1841 och från den i:sta Juli samma år lill den 3o Juni 1842, af hvilka de för förra redovisnings-året afgifna räkenskaperna blifvit i Kongl. Kammar-Rätten reviderade dels med dels utan anmärkningar, hvaremot de för sednare året ännu ej hunnit derstädes undergå granskning. Å Revisorernes sida, hafva nämnde räkenskaper gifvit anledning till följande anmärkningar: 1:0. Beträffande den olika uppbördsoch redovisnings-procent, som vid olika Domkapitel äger rum, instämma Revisorerne helt och hållet uti hvad af 1841 års Revision blifvit yttradt, och anse Revisorerne det således vara af behofvet på kalladt, att en Kongl. Författning varder utfärdad, som å hvarje slag af uppbördsoch redovisningsmedel bestämmer en viss, vid alla Domkapitel till samma belopp utgående procent. 2:0. Revisorerne hafva ej heller kunnat undgå att fästa uppmärksamhet dervid, att Räkenskapsförvaltarne flerestädes innehafva en större kontant behållning, än som för bestridande af löpande utgifter kan erfordras, och hvaraf en del följaktligen bordt förräntas.
Jag, som icke ens anser dessa förslag fullt grundlagsenliga, har svårt att ingå i deras besvarande, men för att icke i sak något förlora, så måste man, när man blir trängd på lifvet, försvara sig. Det är således högst nödvändigt, att taga i betraktande i hvad mån denna fråga förändrat sig sedan sista riksdagen. Det blir nödvändigt att tillse ora ordalydelsen i StatsUtsk:s vid 1848 års riksdag bifallna belänk. innefattar några sådana föreskrifter, som Gr. Lagerbjelke nu ansett oundgängliga. Man inhemtar dä att de icke finnas der och likväl har åtskilligt af hvad Gr:n nu först yrkat, verkligen under annan form influtit uti de framställda reglorna för bolaget. Det synes mig följaktligen att med den latitud, som åt K. M. är föredragen, åtskilliga af Gr. Lagerbjelkes farhågor äro ogrundade. Kan man med något sken af rimlighet framställa den förmodan, att bolaget skulle, såsom Gr:ns ord föllo sig, af illvilja neka Regeringen att å jernbanan transportera trupper? Ar det icke bolagets intresse att emottaga hvad folk och gods eller varor som helst? Hvad beträffar att en elektro-magnetisk tilegraflinie borde inrättas, sä vore det i sig Den 28 A ugusti e rn. 533 sjeift en ganska nyttig sak; — jag förmodar emedlertid, dels att det later sig med lätthet göra, dels också, att det likväl kostar något penningar. Att i sådant fall ålägga bolaget en sådan anläggning, gratis, synes icke alldeles billigt, äfvensom ej heller af StalsUtsk:s utlåt, föranledt; deremot tror jag visserligen att man kan med fullt skäl förvänta, att bolaget skall, på K. M;s begäran, anlägga en elektrisk telegraf till begagnande för allmänheten och K. M. eller hvem, som vill betala. I alla fall hörer detta till sådana specialiteter, som verkligen äro i det afseendet betänkliga för Ståndet att bestämma, att, om Ståndet skulle ingå i sådane detaljer, så kan sedermera, vid sakens pröfning inför K. M., den betänkligheten upsla, att, då R. St. varit så minutiösa, så skulle de punkter, som R.
Om man hvarje afton, innan man går till sängs, gnider in händerna med glycerin och träder handskar på, skall rodnaden snart försvinna. ' Goda saltgurkor. Till 25 a 30 någorlunda stora gurkor följande sats: 3 1. friskt vatten, 20 dl god ättika, 106 gr salt. Detta uppkokas i väl förtennt kärl, slås därpå upp i en kruka att kallna men öfvertäckes väl, så att ej kraften försvinner och då det är kallt, ilägges 2 å 3 knifsuddar alun, hvarefter det hälles på gurkorna. Dessa böra förut ligga i vatten öfver natten och få därefter ligga på linne och torka. Nedlägges hvarftals med svarta vinbärsblad, körsbärsblad, eklöf, dillkronor och pepparrot, hvarefter lagen öfverslås. Krukan tillsmetas med deg och får stå några dagar i ett rum att torka, men härunder efterses noga att ingen spricka uppkommer. Sättes sedan ned i en källare och äro färdiga efter 6 veckor. N Olga. Bra småbröd. 213 gr smör, 1 ägggula eller ett helt ägg, | skedblad socker, 319 gr mjöl. Uttagas med mått, strös med kulsocker. Ej för sval ugn. Blir ungefär 40. Olga. Efterrätter. Rabarbermarmelad. Denna är mycket frisk och välsmakande, men håller sig ej så länge som fruktmarmelad. Bäst lämpar sig därtill kraftig, fullt utväxt rabarber. Man skalar stjälken, skär den i korta stycken, tager till hvart J kg af densamma l kg eller ända till 625 gr finstött socker, det finskurna skalet och saften af en half citron jämte Medel mot fräknar. Emedan fräknar just ej bidraga att höja skönheten, skall säkert följande medel gärna mottagas af mången. Man tager saften af omogna, mjuka johannisbär, bestryker härmed den fräkniga huden om kvällarne, innan man lägger sig, och tvättar om morgnarne bort den med mjölk. Detta medel användes så länge man har tillgång till omogna johannisbär; äro fräknarne då ännu synliga, fortfar man på samma sätt med svafvelblomma, blandad med citronsaft. På en tesked svafvelblomma droppar man saften af en medelstor citron. Inläggning. Olga.
Regerings-Formen, densamma till jemkningsåtgärd eller som voteringsföremål upptaga; hemställandes i öfrigt Utskottet, om icke Ridderskapet och Adeln måtte, genom förslagets godkännande till grundlagsenlig behandling, destohellre efter respective Medstånden sig foga, som berörde förslag innefattar både nödiga och nyttiga, men hittills i Tryckfrihets-Lagen saknade Stadganden om bestämda tider, inom hvilka tillståndsbevis för periodiska Skrifters utgifvande må meddélas och begagnas. Stockholm den 3i Mars i835. 0 Bihang till R. St. Coustitutiom-TJtskottets Memorial AT» 117. Ankom till Exp.-Utsk. den 13 April. Memorial, rörande utgången af ytterligare inom förstärkta Constitutions-Utskottet anställda omröstningar. Vid förstärkta Constitulions-Utskottets i dag hållna sammanträde, hafva de, jemlikt Regerings-Foi mens 5t> §., anställda omröstningar öfver följande godkända propositioner sålunda utfallit: Tjugu/örsta Voterings propositionen* Se Memor. K:o 5o Riopos. 1. ”Den, som vill, att nedanstående §§. skola erhålla följande lydelse: Riksdags-Ordningen. §. i3. mom. 2. ”Universiteten i Upsala och Lund verldsliga Faculteterna. Ordinarie, till annat Riks-Stånd ej hörande, Lärare vid Elementar-Läro-ver~ ken i Stockholm och i hvarje Stift skola ock till Preste-Studet kunna, inom sig, välja en Riksdagsman. Likaledes må af Vetenskaps-Acadeinien till Riksdagsmanna-underhåll.” §• *9- (sista perioden,) ” Klagomål öfver val till Riksdagsmän af Preste-Ståndet ingif ves, för Stiften och Elementar-Läro-verken hos Consistorierna, —.—” §. 22. (senare perioden). Fullmagterna underskrifves: Preste-Ståndets, för Stiften, Universiteten och Elementar-Läro-verken, af vederbörande Consistorier, ” Bihang till R. St. 1 a CoustitutknsUt slottets Memorial Nio 127.