Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle Riksens HöglofJ. Ständer vid denna tidpunkt icke vara åtskilde, ser StatsContoiret visserligen med nöje, att den ifrågavarande granskningen må i sin fullständighet kunna för sig gå. StatsUtskottet äger i öfrigt, enligt 3o §. 2 mom. Riksdagsordningen, tillgång till alla StatsVerkets Räkenskaper och Handlingar; och hvad läsningen af Konungabref och Protocoller intill närvarande tid beträffar, beror verkställigheten deraf på StatsUtskottets åsigt, huruvida en revision af aådane handlingar, hvilka, i ansende till tiden, ej gå i bredd med revisionen af de afslutade Räkenskaperne, kan anses ändamålsenlig. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Friherre Anckarswärds ifrågavavarande Motion, jemte Grefve Adelswärds i anledning deraf afgifne yttrande, måtte till StatsUtskottet remitteras. Bifölls. Den ag December f. m. Till remitterande föredrogs Friherre Anckarswärds, Carl Henric, den i5 dennes, f. m. på bordet lagde Memorial, angående upplysning om den hushållning som vid användandet af de årliga anslagen för Armeens tross, utredning och beklädnad samt Artilleriförråden varit iakttagen. Friherre af Tibell, Gustaf Wilhelm, uppläste följande: En värd Ledamot har i Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum yttrat sig anse nödigt, att Rikets Ständer upplysas om den hushållning, som blifvit iakttagen med de till Armeens Beklädnad, Tross och Utredning samt till Artillerie-Förråden, sedan sista Riksdag, nnslagne medel, samt anhållit att Ilögloflige StatsUtskottet inåtte anställa en noggrann undersökning till vinnande af upplysning i anseende till alla de detailler, hvarigenom bristerne tillkommit, emedan den värde Talaren cj ansett sig kunna fatta, hvilka påkänningar Utrednings-Förråden under freden kunnat vidkännas, eller hvilken stark slitning Artilleriets Materiel under den förflutne tiden kan hafva varit underkastad.
Banquen lemnar Banquen indrar — * till dpn nva T.åneFondert 1 ■- _ 470,000 BancoSedlar: f års Räntevinst på LåneFondens förra Capital, 4,060,000, t 3 Procent |2I,8oö tf CanalDiscöntén, enl. Litt. B 128,714 250,514 /» 219,467 Ur Rörelåea utgå 3 ProcentsSedlar, likasom förrå halfåret . » , , r-. 469,981 + 19 + 352 t Tanliarii tRai; Bannnert lemnar till d«n hy* T.SnpFonden * > - -■ 580,000 Banquen indrar BancoSedlar: f års Räntevinst på LåneFondens förra Capital, 4,530,000, å 3 Procent) * 135,900 __ af CanalDiscöntén, enl. Litt. B 126,836 af Malmö dito, enl. Litt. C 98,868 361,604 Ur Rörelsen utgå de sista 3 ProcentsSedlar * » 219,467 581,071 -i,0:1 — 719 Höglofl, Ridd. ock Adelns Prot., IV. B. II. Afd. pag. 104.. Litt. B. Calcul öfver Götha Canal-Discontverks utredning. I Julii 1818. Tillgångar: Behållning i Cassan I Förskjutna Lagsökningskostnader Banquen betalar för Discont-rättigheten i ett för allt Enligt Utskottets förslag, är vid detta dato, i Räntor och afbetalning influtit Inlöses härmed: Assignationer Upplupne Räntor på 3 Procents Skulden till den 1 Oct. 18 ' 7 å 3 Procent Dito sedan detta dato , Nio Månaders Ränta å 5 Procent på 2-581,715 R.d. Räntor på Banquens fordran till dato, å 3 Procent
Men skillnaden är den, att kristianernas tolkningssätt är mycket godtyckligare än våra filosofers och Hermiones, och att de judiska sägnerna alls icke bära någon symbolisk prägel, såsom våra, utan vilja vara rena historiska berättelser. - Men även kristianernas tolkningssätt kan vara giltigt, sade Hermione, ty jag föreställer mig, att de gudomliga sanningarna symbolisera sig i historiska händelser, likasom i skaldernas ingivelser. Du, Ismene, frågade nyss, om det ej är skalderna, som diktat våra myter för att roa sig och andra - Ja, jag gjorde det och nu skall du förklara mig den saken, Hermione. - Jag tror, att många av våra skalder haft ett högre syftemål än att roa: att de diktat i pytiskt skalderus, att myterna äro äldre än de, och att de endast givit dem klarare linjer, livligare färger. Men även när skalden skrivit endast för att roa, endast med avseende på skönheten, icke på sanningen, utesluter detta icke möjligheten, att sanningen, honom omedvetet, infinner sig och tager sin boning i de former han skapat, såsom livsgnistan infann sig i Pygmalions bildstod. Skalden förhåller sig då till sitt verk som en moder till det barn, hon givit livet. Modern är barnets upphov, men det är icke hon som bildat tankelagarne för dess själ; hon är omedveten om dess anlag, känner icke arten av den ande, som lever i den späde. Ja, jag tror, att det är omöjligt att bilda något skönt, utan att däruti ovillkorligt döljer sig som kärne något sant, varav det sköna är återskenet. Den sanne konstnärens hand föres ej av honom, utan av en högre makt, och vad som synes vara en nyck av hans fantasi, är en lag i den gudomliga naturen. Därom påmindes jag i går genom en berättelse av min faders vän, matematikern Diofantos - Diofantos? Den underlige, tankspridde gubben? inföll Ismene. - Ja, han. - Det lär vara en riktig trollkarl, sade Ismene. De säga, att han räknar ut, huru solen, månen och stjärnorna skola gå, och att icke ens den minsta lilla stjärna kan smyga sig till att gå på annat sätt, än den där flintskallige gubben föreskriver henne. Han lär vara en ordentlig tyrann mot stjärnorna.
Hvad angår befogenheten af den förändring, som nu blifvit föreslagen, men hvilken man velat bestrida, på den grund att häradsskrifvaren skulle vara behörigare än kronofogden ali föra prot., så får jag till svar derå anföra, hvad Gr. Cronhjelm redan yttrat, nemi. att denna skyldighet åläg kronofogden innan beredningscomitéerna indrogos och deras göromål öfverllyttades på taxeringscomitéerna. Således är delta göromål, som man 1111 återigen vill ålägga kronofogden, ingalunda vidlyftigare äh det han tillförene har haft sig ålagdt. Man säger väl, att (axeringscomile'erna äro flera än de voro fordom, då inom åtskilliga län har bibehållit taxeringsdislricterne, till lika liten rymd som beredningsdistricterne fordom omfattade. Det är väl en möjlighet att förhållandet är sådant, och jag vill ej bestrida det; men hvad jag med visshet vet, är att inom många län af Riket de fordna taxeringsdislricterne hafva inom sig inneslutit 5 H. 2 10 Den 2 December. alla de beredningsdistricter, som fordom tillhörde det förstnämnde distrietet. Sålunda må jag exempelvis anföra, alt inom Stockholms län, Sotholms härad, beslående af många socknar, hvilka förut utgjorde särskilda beredningsdistricter, nu tillsammans utgöra ett enda faxeringsdistrict, detsamma som förut fans innan beredningscomiteerna indrogos. Inom Jemtland, der jag också specielt känner förhållandet, äro taxeringsdistriclerue äfven bildade af hvarje helt tingslag, som vanligen består af elt pastorat med många socknar, oaktadt dessa socknar hvardera inom sig förut hade en beredn.comité. Man finnér häraf, huru communerna sökt att, till lättnad vid taxeringarne, antingen bilda nya taxeringsdislricter, eller bibehålla de gamla, så ali icke något förökadt göromål hvarken för häradsskrifvaren eller kronofogden derigenom kan uppkomma. Alt påstå det kronofogden icke kan föra prot., derföre att han skall i egenskap af part bevaka K.
Jemte det nya namnet, genom hvilket man äfven velat uttrycka en ny tanka, haren tvist uppkommit, bestående deri, att somliga vilja, alt folkskolan icke skall upptaga andra undervisningsämnen än dem, som efter gamla seden tillhöra föraldraomsorgen hemma i husen; andra, att folkskolan, utom denna del af undervisningen, äfven skall omfatta större eller mindre del af de ämnen, som nu förekomma i de s. k. apologistskolorna och särskilda näringsskolorna; andra åter, att blott dessa sistnämnda delar böra i folkskolorna upptagas, men den första undervisningen i läsa tillika med religionsundervisningen, såsom hittills, förblifva föremål för hemundervisning och de vanliga husförhören. Det torde icke vara så lätt, som mången tror, att utfinna en form för folkskolan, öfverallt lämplig i ett land, sådant som vårt, med så olika ortförhållanden och icke alltid förkastliga gamla bruk och vanor. 11 ät tas t torde derföre vara att alldeles afstå från ett sådant bemödande och i stället tillse, om det icke kunde låta sig göra att utfinna några ledande allmänna grundsatser för folkskolans fria organiska utveckling efter hand, utan våldsamt störande af de olika förhållandenas fordringar på undseende. Jag föreställer mig följande såsom dertill ledande: r:o Alla omkostnader för folkskolorna böra bestridas af 126 Den io No yern b er. irivånarne i de orter, för hvilkas gagn de äro inrättade; men tillfällen till lärares bildande för folkskolorna bör af staten och på statens bekostnad beredas. 2:0 Den gamla goda grundsatsen, att barnen böra hemma lära sig läsa i bok samt erhålla första undervisningen i salighetsläran, bör icke afskalfas, utan fastmera upplifvas samt utgöra ett vigtig»t föremål för presterskapets omsorg och uppmuntrande åtgärder. 3:o Husförhören böra bibehållas och allvarligen handhafvas efter gammal ordning, såväl der folkskolor finnas, sorn der de icke finnas. De äro ämnade till controll deröf, att hvad lärdt är äfven bibehålles. 4:o Folkskolor böra inrättas i alla städer utan undan», samt i alla socknar på landet i mån af behof och tillgår, samt folket dertill uppmuntras och manas af preslerpet och allm. myndigheterna.
Berörde underdåniga berättelse, hvaruti, bland annat, i underdånighet anmältes, att den Norra Corrections-Inrällningen för Qvinnorna, i Julii månad sisth år, blef färdig till begagnande, samt alt alla Byggnaderna och inredningarna derstädes skulle blifva inom detta års slut fullbordade, äfvensom att de mindre betydliga Byggnads-arbeten, som vid den Södra Corrections-Inrättningen återstå, skulle under loppet af nästkommande år bringas i fulländadt skick, slutar sig med den underdåniga framställning, i afseende å de till Byggnader och inredning åtgångne och än vidare åtgående kostnader: Att, sedan Byggnadernes början år 1826, blifvit utbetaldt: 37,391: i6 Bil. till K. M. Nåd. Propos, N:o sj. Vid den Södra Inrättningen „ Och vidden Norra d:o 107,984: »> 14-7,-705: Sådane redan verkställde arbeten, hvilka , i afseende på inköpte Materialier , ännu icke blifvit betaldte , utgöra : Vid den Södra Inrättningen , 21,100: „ Vid den Norra d:o 16,291: Och äro de ännu återstående arbeten förslagsvis beräknade: Vid den Södra Inrättningen 14,442:24. Summa ll:dr 204,471: i°* Till bestridande af hvilka kostnader , följande tillgångar blifvit använde : Öfverskotten å det Stockholms f. d. Correctionshus beviljade anslag 39,700: Transport 39,700:, 204,471:10-, 1 U' iiiiiJUl :J i JiÄ. Bil. till K. MNåd, Propos. Nto 23. Transport 39,700: „„ 204,471’- *■ » Behållning af Arbetshus-fonden 7,459:34-3.
DfmerlåteS $rälferänta till jorDegaren, hommer hemmanets uppfattnings* wäcDe att öhaS i förl)ålIanDe till Den förut erlagDe räntan. §. 70. ‘SöiD taxering af fattlagbe ^jölqmarnar, få i ftäDerne, forn på (anDet, bör Deras märDe utrönas, i förf)ållanDc till Den affomft, De gifvoa fina egare, meD fäjtaDt affeetiDe å D.marnatneS belägenhet i mer eller minDrc fäDeSrifa od ter, roiD [torre eller mttiDre betpDliga ftäDer famt £iroarnjtenatneS antal och gång, antingen för hela året ener (torre ellet minbre Del Deraf; hunnanDe inga anDra ömarnar imber egenbomSmärDet innefattas, än De, forn unDer gårDenS f anläggning äro uttryckligen begripne, eller i fenare tiber fåfom buöbehofsän* rättningar tillf omne. §. 71. itbpggnaDer å lanDet, forn blifroit eller blifroa branbförfafraDc, böra icke ferffilDt efter $3ranDförfäkrtngS Det ^apertngS^ommitteerne, att, meD bänfigt till Det förbål* 6o fante för broarje 2än, forn ferjfilDt btfogaDe tabell utmärfer, lifa noggrannt forn adroarligt utreDa De orfafer, broilfa åjlaDfommtt neDfättning i faftigbetö» wärDet, och meD omforg tidfe, att alltiD märDet må föraö tid Dejj tätta belopp, få att alla medborgare t faml)ällct, t förhållande till deraö egenDom, lifa be Deraf, att Den för broarje
Jag hemställer, om detta kan vara lämpligt, enär sådana inrättningar skulle bedömas olika i olika Län, allt efter Herrar Landshöfdingars olika åsigtep. För öfrigt vet jag ej, om det kan vara öfverensstämmande med Conslitutionela former, att uppdraga beskattningsrätt åt Landshöfdingarne. Vi hafva på detta sätt sedan 1823 års Riksdag gått tillbaka, i stället för att gå framåt; och hvem som älskar Constitutionen, kan icke medgifva öfverlålandet af beskattningsrätten från Sländerne. Äfven uti Prosten Nordins reservation utropas Den 14 September f. m. aot nödvändigheten, att nedsätta bränvinsbränningen så mycket som möjiigt, eller rättare att det aldrig kan ske nog. Hvad blir då följden deraf? Jo den närmaste, att hvad. som felas i vår bränvinsjtillverkning, fylles af utlänningen; och den andra följden, att priset å spannemål ytterligare skall nedsättas, ty man kan väl ej neka, att de stora Bränvinsproducenterne ändock något upprätthålla spanmålspriset. Utskotten hafva derjemte anklagat de stora Brännerierne för orsaken till det öfverdrifna bränvinssupandet, men jag är öfvertygad, att det egenteligen är de små flyttpannorne, som åstadkomma detta onda, genom tillverkandet af vida större qvantitet, än i de stora Brännerierne kan medhinnas, och genom de öfverflödiga trakteringar, som vid den mindre bränvinspannans afverkande hållas för producentens hela familj, och derigenom smaken fortplantas på det uppväxande slägtet. Att till verkningen af brän vin med små pannor dessutom förorsakar större skada, än den så kallade Fabriks-til!verkningen af samma vara, är påtagligt för hvar och en, som vet, att man genom okunnighet förslösar mera både säd och ved vid den förra, än vid den sistnämnda, tillverkningen. Här vore visst mycket mera att tillägga, men jag hoppas, att någon uppträder, som bättre än jag, bevisar odugligheten af ifrågavarande Utlåtande; hvarom jag således, till dess discussionen det påkallar, uppskju - 202 Den i4 September f. m. ler alt vidare yttra mig.
Af den i Utskottets betänkande förekommande berättelsen om lorhandlingarne rörande den år 1853 i December månad utfärdade neuiralitets-förklaringen inhemtas, bland annat: alt redan i Juli månad 1853 genom skrifvelse, undertecknad den 15 i samma månad af dåvarande Sta ts-Min is tern för Utrikes Ärenden Hans Excellens Herr Friherre Stierneld; blef Kongl. Maj:ls Chargé d’adäiies i Köpenhanm underlättad att, för den händelse de Orientaliska förvecklingarna föranledde en brytning emellan Europas Östra och Vestra Stormakter, Kongl. Majit beslutat bibehålla en strängt neutral ställning, men vid öfvervägande af de åtgärder, som för det närmare bestämmandet deraf kunde vara att vidtaga, ansett af vigt alt förskaffa sig visshet om Danska Regeringens tänkesätt i denna Råga och att söka vinna dess samverkan för vidtagande af samtidiga och likartade åtgärder; 1 anseende hvartill Danska Utrikes Ministern enskildt och i förtroende borde lemnäs del af Kongl. Majlis åsigter i ämnet och tillfrågas om Danska Regeringens tänkesätt härutinnan äfvensom huruvida denna Regering vore med Kongl. Maj:t ense derom alt de meddelanden, som i förutsatt läll kunde varda lill andra Makter aflåtne, borde likstämmigt affatlas och samtidigt afgifvas; >— alt, efter det Kabinetten i Stockholm och Köpenhamn ömsesidigt utvecklat . sina meningar, frågan om ett offentligt tillkännagifvande af de Skandinaviska staternas upplänning af sin politiska ställning förblef hvilande till slutet af Oktober månad, vid hvilken tid dels genom Cirkulärbref, undertecknadl af Hans Excellens Herr Grefve Spur re den 26 Oktober, Beskickningarne vid hofven i Berlin, London, Paris, Petersburg och Wien erhöllo bemyndigande ait muntligen meddela vederbörande Ministrar att, i händelse de emellan Sjömakterne uppkomne och för de Förenade Rikenas intressen främmande stridigheterna föranledde ett fredsbrott, Kongl.
R:dr, med tillökning för Rektor Huss af 500 l.l:dr för iner än 15 års tjenstgöring; samt slutligen att denna nedsättning i löne-inkomster vore för sökanden särdeles bekymrande, då den måhända hotade med hans ekonomiska obestånd, ett öde, hvilket han efter 34 års åt staten egnad, väl vitsordad, verksamhet icke trodde sig hafva förtjent. Som Utskottet uti nästföregående punkt föreslagit, att Piteå skola måtte, såsom flera motionärer hemställt, utvidgas och erhålla ökadt anslag, samt skolans Rektor derigenom skulle från och med nästkommande år erhålla den löneförhöjning af 500 R:dr, som förevarande nådiga framställning för den kommande tiden afser, finner Utskottet, att högstberörda framställning — såvida Utskottets i 47:de punkten gjorda hemställan af Rikets Ständer godkännes — icke kan föranleda annan åtgärd, än att äfven för tiden från slutet af 1859 års vårtermin till utgången af innevarande år må åt bemälde Rektor anvisas motsvarande löneförhöjning, för hvilket ändamål ett särskildt anslag af 750 R:dr torde böra beviljas till utgående från Rikets Ständers Riksgäldskontor. 49:o. Enligt hvad 15 punkten uti åberopade Stats-Råds-protokoll innehåller, hade hos Kongl. Majit
Raabs förslag antages, så medgifver jag, alt all betänklighet är undanröjd, ty dä blir det Magistraten, sorn, sedan stadens äldste blifvit hörde, beslutar; men nu har Utsk. föreslagit, att Magistraten och stadens äldste skola besluta, huruvida någon af dessa rättigheter under året skola utöfvas, hvaraf följer, alt Utsk:s afsigt varit, att Magistraten och stadens äldste ega att gemensamt i den vägen besluta. Vill man beröfva stadens äldste allt inflytande i saken, så skall §:n redigeras så, som Frih. Raab föreslagit, men vill man icke det, utan ät stadens äldste gifva beslutande rätt, måste man i §:u inlägga en ordalydelse sådan, att hvardera af dessa embetsmyndigheter skola ega att i detta ämne besluta och sedan, i händelse de stanna i olika meningar, öfverlemna sina beslut till K:s Befh:des pröfning. Lyckligtvis är jag i tillfälle att förstå hvad jag läser, och denna § är alltför tydlig för att jag af densamma icke skall kunna finna, att det är 2 serskilda saker, som här äro i fråga. Jag har talat om den ena och de 2 sista talarne om den andra. Frih. Raab: Jag respekterar Hr Printzenskölds fasta sinne, som icke gerna låter öfvertyga sig af sina motståndare, och jagbefarar, att det icke skall lyckas mig bättre än de föreg:de talarne. Månne icke Hr Printzenskölds misstag består deruti, att lian vidhåller redaktionen af §:n sådan den nu är. I §:n står nemi.: ”De i 2:dra mom. af 7:de §:n omförmälda försäljningsrättigheter varde derefter jemte dem, som Magistraten och stadens äldste finna skäligt låta i upsagda eller förverkade rättigheters ställe” etc. Om nu redaktionen blir sådan, att Magistraten, sedan stadens äldste blifvit hörde, skall i ämnet besluta, kan någon kollision aldrig upkomma. Har man dermed förnärmat stadens äldste? Nej! icke mera i denna § än i 7:de §:n.
Carl Emanuel Trägårdh (1818–1899) gifte sig 1852 med Charlotta Nelander (1818–1883) och trots barnens protester 1885 med Josephina Nelander, f. 1838. – Hans son var löjtnant Isak E. Trägårdh, f. 1860. – Justus, f. 1820, kyrkoherde i Kärrstorp, och Aurora, f. 1823, änka efter P. Heurgren, var syskon till Carl Emanuel. Jmf ovan not 37. – Sophia, f. 1864, som berättar det hela, var VBs elev 1870, då hon arbetade som guvernant. Stationsföreståndare J. W. Svensson, f. 1847, och hans fru Betty, f. 1860. Deras lille son blev bara 6 veckor gammal. Den händelse som givit upphov till detta inte helt glasklara stycke är sannolikt löjtnant Wihlborgs bröllop. Den 18.9.84 gifte sig näml. i Ystad löjtnant Otto Fredrik Wihlborg med Gustafva Wilhelmina Boltenstern, f. 1860. Hon var dotter till ryttmäst. Wilhelm H. Boltenstern (1809–1868) och Johanna E. Holmström. (C. G. von Platen, Kongl. Skånska Dragonregementets historia, I) – 1884 ändrades lagen, och ogift kvinna blev myndig vid 21 års ålder. Om hon gifte sig, blev hon åter omyndig. Tills denna lag trädde i kraft, blev ogift kvinna myndig vid 25 år. F. d. polisbetjänten August Svensson, f. 1848, arbetade på kronolänsman Krooks kontor. – Nils Anton Witthoff, f. 1821, var kronofogde i Frosta och Färs 1851–91. VB är nu i full gång med arbetet på Pengar, hennes första roman, som skall komma ut under senvåren 1885. – S-e Johan Björklund (1844–1931) var först red. sekr. och från 1884 chefred. för Nya dagligt allehanda.
98 é tillé warattbe £onPop*QLommijjariatet matte, få fnart ftg göm (åter, inbragaé odj Dej? befattning i allo öfwerflpttaö på £ommerce*€ollegium; od) att, i fjänbelfe af ‘tftåbigt bifall fyärttU, bemälDe kollegium funbo få ftg anbefalbt, att öfwer förwaltningen af ifrågawaranbe, Ijäban* efter fåfom f)itttUé, unber ^ongl. 3ftaj:t6 åftåbiga bifpofitton ftåenbe fonb låta föra ferjfilb dpufwubbof, odj, efter bef? årliga afjlutanbe, till ^ongl. $}aj:t afgifwa unberbånig berättelfe om fonbené fällning, fywilfen berättelfe febermera torbe genom trpcf beforbraé till allmän fännebom, famt i öfrigt räfenjfaperna för foitbeit, lifafom bet Ijit* tillé jfett nteb €omwp*£afanö, tilU>anbaf>ålla<S Dvifetö ©tänberé 3ve* mforer odj @taté*Utjfott. §• *3. Om SSergsjj ^ *2Bib pröfning af åtjf illiga till £)jj framflällba förjlag, åfpftanbe ,CS"'
Sadan! är ej heller nödigt emedan den redan är verkställd af Gr:ne Hamilton och Lagerbjelke, hvilka pä del mest öfvertygande siilt ådagalagt att förslaget är icke allenast fullkomligen omoliveradt, utan äfven i högsta grad illiberalt och orättvist. Eller kan man väl tänka sig en större orättvisa än den att utesluta en medlem, som är vald till representant i öfre kammaren ifrån att iler inträda, derföre att hail eger blott 3 | hemman, under det alt man tillåter den andra att komma in, derföre att han eger 4 hemman mer, ehuru den sednare är den förre underlägsen i röst-antal, eller att, bland 2:ne till respresentantcr i första kammaren valde, den, som fått högsta röstantalet, och således mäste anses åtnjuta etet större allmänna förtroendet, likväl kan af den, som erhållit ett färre antal röster uteslutas endast derföre, att den förre icke har någon rang, eller är i rang den sednare underlägsen. Jag vill, som sagdt är, icke ingå i detaljer, och anser ej heller nödigt att uptaga och vederlägga allt hvad Hr Gunther anfört, helst jag tror att ingen, som med upmärksamhet följt diskussionen, kan Itehöfva flere skäl än de af Gr:ne Hamilton och Lagerbjelke anförda, för att inse att förslaget är omoliveradt, illiberalt och orättvisst. — Men rict finnes dessutom för mig ett annat skäl att icke biträda förslaget, hvilket jag anser mig nu böra framställa, emedan jag icke hört det framställas af någon annan och emedan det kan utgöra ett tillfylleslgörande motiv att icke bifalla hvarken detta förslag, eller något annat, som hvilar pä samma grund. Jag bör dock på förhand säga, alt jag måhända blir den ende, som hyser denna åsigt, men som jag verkligen hyser den, så anser jag mig äfven böra uttala den, och må den sedan stå för min räkning i R. o. A:s protokoll. Den åsigt, om hvilken jag 1111 talat, är den, att R. St. icke cga rättighet att utan Svenska folkets bifall på annan öfverflytta den pligt de sig åtagit att vara Svenska folkets representanter. — R.
Enligt livad ett fräd Högvördiga Prest-Ståndet till Utskottet ankommet Protocolls - Utdrag af den 27 sistlidne Apriil innehåller, hafva anmärkningarne blifvit gjorde af Herrar Biskopparne Doctor Ahnqvist, Friherre Doctor Mörner och Doctor Faxe, Lectorn Arenander, Professorerne Doctor Wijkman, Forssell och Thyselius, samt Prosten Eli, hvilka hufvudsakligen anfört: Herr Biskoppen Almqvist, ett, då permitterade krigsmän och kringvandrande Gesäller tilläfventyrs icke kunde genom författningar hindras att tigga, hvilket väl vore önsbansvärdt, dessa personer icke borde till bestraffning derföre anmäla.», utan i de esv. och Ekon. Utsk. Ijetäukandcn, gjy fall, då de med pockande eller hotande fordra Understöd. Herr Biskopen Friherre Mörner, att Utskottets förslag, det den permitterade jarlen inom 8 dagar efter ankomsten tillden församling, dit han är permitteradskall hafva skaffat sig försvar hos någon godkänd person, vöre i den grad hårdt, att verkställigheten icke syntes möjlig, knappt tänkbar, äfvensom att förslaget, det värfvad Nummerkarl, om han under permissions-tiden får afsked eller blifver utur Compagniets Bullor utstruken, icke skulle få qvarstadna i den Församling han då vistas, vöre nog hårdt och obilligt; och trodde Herr Biskopen för öfrigt, att en noggrann efterlefnad af de uti Utskottets Betänkande åberopade General-Ordres af den 26 Aprill 1817 borde tillräckligen svara emot det önskade ändamålet.