Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan väl synas skäligt, att 10-Öret gjordes mindre till storlek och vigt än -g'% Specic, i förhållande som det präglade värdet eller sorn 4£ till 6, i mening alt göra det lättare skiljbar! från det sistnämnda myntet under den tid de blifva gängse begge två, men då diametern knappast kan serdeles minskas ulan att myntet blir ohandterlig! och en minskning af J, af nuvarande tjockleken blefve föga märkbar, vinnes det upgifna ändamålet icke pä det sättet, utan måste upnås genom prägelns olikhet. En minskning i tjocklek skulle medföra ökad svårighet vid präglingen, åtminstone för de maschiner, som vid härvarande myntverk förefinnas”. R. o. Ad. torde häraf finna, att många och öfvervägande skäl tala för bifall till K. M:s förslag uti ifrågavarrde fall, hvarföre frågan bör till Ulsk. återremitteras för alt af detsamma i ytterligare pröfning lagas; och hoppas jag att Ulsk. derefter skall till Ständerna afgifva ett annat yttrande, hvaruti föreslås, att det lägsta silfvermyntet skall präglas af 8-lödigt silfver. Hr Aminoff: Jag torde icke behöfva återföra i R. o. Ad:s minne, huru svårt det var, vid föregående Riksdag, alt igenomdrifva förslaget om präglande af ett silfvermynt å ^'2:dels R:dr eller 4"sk:r b:ko. Man påstod då, alt allmänheten skulle mottaga ett sådant mynt med ovilja; men erfarenheten har visat motsatsen. Det finnes intet af de små silfvermynten, sorn är så eftersökt som dessa 4-sk:r och brist derpå finnes jemnt i Banken, synnerligen om större qvantum åstundas. När frågan i Utsk. förevar om präglande af ett siifvermynt pä 10 Öre, yrkade BondeShs ledamöter, att detta mynt skulle hafva samma lödighet till skrot och korn, som det öfriga siifvetmyntet, och Ulsk:s pluralitet instämde i denna önskan. Man har anmärkt, att detta mynt skulle, enl. Utsk:s förslag, blifva allt för litet.
Fördelarne att pä samma vagn kunna förflytta varor från den ena ändan af riket lill den andra, vigten ali hastigt kunna transportera personer, särdeles trupper under krigstid, äfvensom krigsmateriel, mellan landets olika delar, hvilket betydligt lättare låter sig verkställa, dä driftinaterielen kan för ändamålet samlas pä de banor, der sådan transport skall ske, fördelen all vid oförutsedda behof, såsom vid krigstillfallen, kunna från hvilken del af Europa som helst inköpa färdig materiel, som genast kan sättas \ spår, den statsekonomiska vinsten för den inhemska industrien att till följd af öfverensstämmelse!! i konstruktion emellan den inom landet tillverkade och öfverallt på kontinenten begagnade materiel äfvensom till följd af den lika spårvidden, lättare kunna i utlandet afsätta sina tillverkningar och täfla med de utländska fabrikanterna, hvartill grundade förhoppningar förefinnas i de materialier af utmärkt beskaffenhet - Stats-Utskottets Memorial N:o 14. 21 skaffenhet vårt land eger, och såmedelst kunna efterhand åstadkomma billigare priser lill förmån för våra egna jernvägar, vidare det jemförelsevis hilliga pris, hvartill våra stambanor kunnat byggas och för hvilket ingen bana af samma konstruktion och styrka i något annat land kunnat utföras och slutligen sannolikheten för att i en icke alltför aflägsen framtid de bandelar, som blefve anlagda efter del billigare byggnadssättet icke skulle kunna uppfylla lidens fordringar utan att ombyggas, hvarigenom en stor del af den kostnad, landet derpå nedlagt, vore förspilld, alla dessa omständigheter synas mig så talande att jag, endast på grund af dem och oansedt de ekonomiska olägenheter jag förut anfört, måste i underdånighet afstyrka att för de nya stambanor, som kunna komma till utförande, ett annat byggnadssätt än det, hvarefter de nuvarande blifvit utförda, a niages. Slutligen anser jag mig böra i underdånighet nämna, att jag, vid uppsättningen af detta utlåtande, rådlort mig med Herr Öfversle-löjtnanten och Riddaren C. G. Beyer, mitt biträde i tekniska frågor. Den nådiga remissen äterställes underdånigst. Stockholm den 14 November 1862. NILS ERICSON. Bih. till R. St.
Naj:t liar derkör varit betänkt att tiil8 vidare lata de egentliga besväisinälen älven liädanekter undeigä en serskild beredning genom tillkallade kunnige embetsman. b'ör detta ändamål bar Longi. Uaj:t an8ett läuijoligast att till en koi jan fortkarande äska kiträde ak de nuvarande Dedamöterne i 16liet8 Allmänna trenders Deredning, livilka under sädant vilgor skulle ega att bibeliälla de kor dera» bekattningar lutti!!» bestädila arkvoilen, bvaiekter oell »eilan dessss antal genom aksked eller dödskall minskats till k^rs, den nva Deredningen skulle, sä länge omständigbeterna koxira dess bibebällanile, komma att Iresta ak sistnämnde antal ledamöter, utan akseende ^ä körbällandet emellan Diälse oeli Okrälse. I anleilning liäral vill Longi. ^iaj:t liäiuned köreslä kikets Klander, att det 5 Liks-Ktatens mdra lliikvud-dlitel l>itti! Is ujijikoxla ansia» kor Allmänna Xiendenas^ beredning, 8,^36 kalr a sk. 8 ist., mä äkven bätlanekter i 8tat upptagas, att, sä länge alla ds nuvarande Ledamöteine i deras bekattningar qvarsta, till kulla beloppet utgä, men derelter, i mon ak i«- träkkande al,»än», sueeessive minskas till 4>ooo k:dr, utom bvad so>n e, kordras kör Vaktmästarnes aflöning. Osli Longi. !>Iaj:t körblikver med ali Ivon»,. Läd oell ynnest kikets Ktänder städse välbevägen.
Rikets allmätina hushållning röra, om sådana nya Lagars stiftande, samt om grunderna för allmänna inrättningar af alla slag, ege Riksens Ständer icke makt att annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och hvarå Konungen, sedan Stats-Rådet deröfver blifvit hördt, gore det afseende Han för Riket nyttigt finner. Vill Konungen åt Riksens Ständer öfverlemna att gemensamt med Honom något afgöra, som Rikets allmänna styrelse rörer, då förfares dermed, på det sätt, som angående lagfrågor är stadgadt. §. 82. Under Riksens Ständers eller deras Afdelningars öfverläggningar och prof - 96 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafli" gen föreskrifver, komma frågor om Embetsoch Tjenstemäns tilloch afsättande; Regeringsoch Domare-Makternas Beslut, Resolutioner och Utslag; enskilda Medborgares och Corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning. §• 91. I den händelse 39 §. omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver Tolf månader ur Riket b!ifver, sammankalle Stats-Rådet, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och late Kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufvudstadens Kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksens Ständer den författning om Rikets •styrelse, hvilken de nyttigast finna. §. 92. Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Han längre tid än Tolf månader med Regerings-Ärendena Sig icke befattat. §. 93. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Stats-Rådet Kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens Kyrkor och vidare i Riket kungöras. Riksens
Enligt hvad Kongl. Majit nu föreslagit, skulle slutsummorna för behof, hänförliga lill Sjette Hufvudtiteln, komma alt blifva: för utgifter af ständig egenskap R:dr 995,400: hvaraf förslags-anslag: Sjunde MSufeudtiteln7 innefattande anslagen för Finans-Departementet. För detta Departement upptager nu gällande Riks-Stat: Penningar ' R:dr 1,739,937: 14. — Indelda räntor, med kronovärdi 2,687 R:dr 16 sk. och förslagsvis beräknadt markegåogsvärde af . 15,653: 16. — Indeld spanmål, 153 tunnor 18 kappar, upptagne, efter 6 R;dr tunnan, lill 921: 18. — Oindeld spanmål, 18 tunnor, efter 6 R:dr tunnan, lill 108: tillsammans R:dr 1,756,620: Vid pröfning, på sätt bilagde utdrag af det inför Kongl. Majit uti Statsrådet den 9 innevarande månad öfver Finans-ärenden förda protokoll närmare utvisar, af särskilda till regleringen af Sjunde Hufvudtiteln hörande frågor, har Kongl. Maj:t funnit följande jemkningar och bestämmelser i afseende på anslagen å denna Titel vara lämpliga och af behofvet påkallade, nemligen: l:o. Departementets Expedition. I öfverensstämmelse med den utaf Kongl. Maj:t uppgjorda fördelning, vederbörande embetsverk emellan, af den vid sednaste Riksdag anvisade summa af 10,000 R:dr till gratifikationer, i stället för förut utgående, ljuspenningar, åt extra ordinarie Tjenstemän och Vaktbetjente, utgör den sådane Tjenstemän och Betjente vid Finans-Departementets Expedition tillkommande andel i berörde gratifikations-medel 300 R:dr, hvarmed anslaget för Expeditionen bör ökas; och lärer alltså detta anslag bestämmas till 15,324 R:dr 32 sk. 2:o. Kammar-Kollegium och Kammar-Ratten. Vid sednaste
R» H. S., sorn under Kongl. Majus Nådigste Protection åtagit sig Banquens handhållande och försvar, att disponera ofver Banquens salderade Gev/inst , som det med Kongl. Majus, och fäderneslandets heder och nytta till publicos usus best kan ske; så synes intet hinder vara att disponera öfver Bariquens öfverskju-, tande Capital, hvilket, efter 1821 års här ofvan anförde Bokslut, uppgick till 8,9x2,753;. i händelse de osäkre fordringarnes belopp, samt Rikets, behof i närvarande stund så skudin fordra. Att Riket i, närvarande stund är i ver* keligt behof af nedsättning i Bevillningen, är för klart och allmänt yrkadt för att bär upptaga någon särskild undersökning; Jag vili derföre öfvergå till beloppet af Banquens säkra fordringars bestämmande;. Banquens lån på Metallpant, hvilka årligen omsättas och egu en osvikelig säkerhet, så vida uflånings-beloppet icke alltför mycket utsträckes, anses utgå fullt 2,006,891: 24, 9, Fastighetsoch odlings.-, lån utgjorde 7,292,0 iu 8. i0 deraf toifde å Stads-Egen-, domar böra afskrifva 3. omkring £00,000: dito (o^r. dringar för Kanteförskott med de f pr C. Lån a om Statsoch BancoUtskottens. Utlåtanden, ami Statsverket ö fr erlåtit 72,514:38..
Den fräga, som om capitir eller Hufwud. mannarättigheten för yngre Ättlingar af dem, hwilka i senare tider til Grefwelig och Friherr. lig wärdighet blifwit uphöjde, i framtiden mäste upkomma, föranläter Riddarhus-Utffottet at densamma til Högloft. Ridderssapets och Adelns Pröfning öfwerlemna. Om Den 11 Augusti. 951 Om nemligen Hufwudmannen för en för. ut Friherrlig Ätt uphöjes til Grefwe, sä blifwer hans äldste Son Grefwe, men den yngre Friherre säsom förut och Hufwudman för Fri. herreliga Ätten, men om äter denna äldste Son får twä Söner, och således den äldre af dem blifwer Grefwe. men den yngre Friherre, dä upkommer wttruonhet om hwilkendera, antingen Faderbrodern säsom förut bör bibehällas wid hufwudmauna-rättiaheten, eller om den börge, nast tilfalla den kanhända nyst födda Broders - Sonen. Pä lika sätt förhäller det sig med sednare tiders Friherrliga Ätter. Altsedan är 1720 har det warit en all. män och stadgad principe, at alla hufwudmanna-rättigheter borde gä i rätt nedstigande linea pä Swärds-sidan, sä längt den räckte, och icke följa en omwäzlande ordning ifrän den ena Ättegrenen til den andra: I förra fallet är det lätt at af Genealogierne igenfinna, hwilken är hufwudman för Ätten, men i sednare är det bäte nästan en omöjlighet at hälla Genealogi, erne i ordning, genom de oftast och snart sagt dageliga flyttningar och inflickningar ifrän den ena Ättegrenen til den andra, säsom ock at af. göra, hwilken wid tilfällen af Riksdagar, just dä är Ättens hufwudman.
Blotta stoppningen, som träffade tinningen, hade den verkan, att den stackars Guilielmo stupade knall och fall. Sålunda blef han ändå ett offer för sin nyfikenhet och djerfhet. Det förstås, att Rinaldo och hans vänner skulle bemäktiga sig Jeromio, hvilken nog hade haft god lust att fly, sedan han insåg, att han fallit i snaran. Inför domstolen bekände han, med en röfvares lugna fräckhet, icke allenast denna andra punkt, utan äfven, troligen af ett hastigt påkommet infall, äfven den första, till hvilken han till en början nekat. Vittnenas förmodan beträffande flickan bekräftade han och tillade ännu, att han på henne haft smutsiga afsigter. Men då hon icke ville gå in på sådant, hade han ämnat med våld tillfredsställa sina lustar, då han ... dumt nog, mente han ... lätt skrämma sig af en annalkande kärra och inte visste bättre råd än att slänga henne i ett kärr, der hon förmodligen blef. – Men var ni då inte hennes far – hade domaren frågat. Då hade den anklagade betänkt sig och sett på vittnena, af hvilka nu en bleknade. Jeromio tänkte, att det kunde vara bra att ha någon annan med sig i olyckan; om denne andre också ej kunde få så svårt straff som han, så blefve det väl ändå ett straff, stort nog. Han berättade derföre att han för fjorton eller femton år sedan, jemte ett af vittnena gått in i ett torp för att dricka. Detta torps belägenhet angaf han på det nogaste; han kom ihåg gästgifvargårdarna, mellan hvilka det låg och många andra små omständigheter beskref han ganska omständligt. Han sade bland annat, att det låg nära till samma stora kärr, der han lemnat flickan Alltnog han och det namngifna vittnet gingo dit för att dricka; dörren stod på vid gafvel. I torpet funno de endast ett sofvande barn. De beslöto att röfva detta barn, emedan de i anseende till dess skönhet och vissa andra kännetecken hoppades att genom henne framdeles i verlden komma att vinna många pengar. Sagdt och gjordt; de bemäktigade sig barnet och lärde det småningom sitt handtverk. – Lyckades han äfven bevisa sin sak – frågade Erik.
Med hänsigt härtill och för frambringandet af den högsta verkan af de medel, sorn tilli materielen anvisas, skulle den,.enligt planen, i,effektivt skick utgöras af Det yttre Sjöförsvaret:: 6 Fregatter af 52 kanoner hvardera. 3 d:o> „ 44 dip. d:o.. 3 Ivorvetter; „ 20’ d:o( d:o. 3 Briggar „ 10 d:o d:o. 3 Skonertar „, 6 d:o dio. 3 Angkorvetter om 300 hästkrafter, hvardera! med bomkanoner armerade. 3: Angkorvetter om 200 hästkrafter hvardera, äfven med bestyckning! af bomkano ner, samt 2:ne oarmerade större ångfartyg, att företrädesvis användas till transport och bibehållande af kommunikation, emellan stationerne och krigstheatem,. 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 162. hvarförutan 4 af de nu varande linieskeppen skulle användas till flytande batterier eller blockskepp, så länge de dertill med måttlig kostnad kunde uuderliållas. Kust för svar et: 14 Bataljoner kanonslupar med tillhörande trossfartyg. 8 D:o kanonjollar med d:o d:o. 22 Chefsfartyg seglande samt 22 Ångbogseringsfartyg, armerade. Till bildande af denna materiel finnes till en del tillgång inom flottans redan egande krigsmateriel, i afseende på hvilken blifvit bland annat anmärkt, dels att ålskillige inventariepersedlar fattades och mäste kompletteras, dels att 2:ne af de mindre fregalterue, nemligen „Josephine“ och „Chapman“ samt en af korvetterne eller „Najaden“ sednast inom loppet af 10 år måste med nya ersättas, och således, då den under byggnad varande fregatten Norrköping komme att fylla platsen efter fregatten Chapman, en ny fregatt måste under dessa år påräknas och byggas i stället för Josephine.
(Allm. Besv.. och Ekon.-Utsk:s Bet., Nio 15). S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, hurusom det förhållande, alt de uti Kongl. Förordningen den 16 nästlidne Januari, till inskränkande och ordnande af Gesällvandringen, föreskrifna Gesäll-böcker till salu hållas å boklådor oell tryckerier, bereder en möjlighet för lösa och kringstrykande personer, äfvensom för förrymda brottslingar, att åtkomma sådana vandringsböeker och således blifva i tillfälle att bedraga allmänheten, hvilka olägenheter skulle kunna förekommas derigenom, att Gesäll-böckerne blefve att tillgå endast hos Borgmästare i Städerna, Polismyndigheter samt Handtverks-Embetenas åldermän ; och få Rikets Ständer, med anledning häraf, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att föreskrifter i berörde afseende måtte i Nåder varda utfärdade. Rikets Ständer framhärda &c.. Stockholm den 26 Oct. 1844. 33 Expeditions-Utskot els Förslag till und. Skrifvelse. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Nov. 1844. Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 3o Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > angående förhöjd dagspenning för till handtlangning vid Militias-Boställs-byggnåd commenderadt manskap. (Adim. Besv.- och Ekon.-Ulsk:s Bet., N:o 31.) S. A. K. Enär, jemlikt 16 § i 1836 års
St. icke hittills iakttagit detta, så är det ett fel, som jag hoppas hädanefter icke vidare skall kunna Den 26 Mars f. m. 475 R. St. tillvitas. Jag instämmer äfven uti den anmärkning, en värd talare har gjort, nemi. att October månad icke är lämplig för Iandtmannen alt här inträffa. Vidare anser jag det vara fullkomligt likgiltigt, huruvida dagen är uti grundlagen fixerad eller ej, blott sammanträdet sker inom det åratal, som enligt densamma bör bestämmas; det må då bero af R. St. att bestämma, antingen de skola sammankomma vår eller höst. Sedan anser jag äfven, att då vi nu, såsom jag hoppas, inträda uti ett nytt statsskick, det snart måtte blifva öfverlemnadt till R. St:s pröfning och afgörande, huruvida icke riksdagarna böra återkomma ännu oftare än hvart 5:te år. Således skulle jag tro, att, om R. St. nu fästa vigt uppå att sammanträda en viss månad eller dag, det vore högst olämgligt att, snart sagdt, genast hafva i beredskap ett förslag till en ytterligare förändring. På dessa grunder afstyrker jag den nu föreslagna förändringen. Hr von Troil: Den nu föredragna grundlagsförändringen är visserligen icke nödvändig för riksdagarnas återkommande hvart 5:te år, ty det bestämmer äfven vår mivar. grundlag; och om det hittills någon gång icke blifvit iakttaget, så kan icke en sådan praxis ändra den gällande grundlagen, utan det är R. St:s rättighet och skyldighet att återgå till hvad den föreskrifver. Men jag kan icke, lika med den siste värde talaren, anse denna förändring öfverflödig; uti ett afseende anser jag den tvertom af behofvet påkallad, nemi. om det skulle inträffa, att R. St. icke, inom de 4 månader, som de äga rättighet att vara tillsammans, bestämt dagen för sitt nästa sammanträde, och riksdagen blefve så hastigt afblåst, alt de fyra Stånden icke medhunne att bestämma densamma. I sådan händelse kunde ingen lagtima riksdag mer inträffa, och det beror, som man vet, på Regeringen att sammankalla urtima riksdag, eller alt underlåta detsamma.
St:s verk, äfvensom Riddarhusets egne tjenstemän m. fl., hvilket förhållande ingifvit Utsk. allvarliga betänkligheter, mot antagandet af denna punkt. R. o. Ad. har hittills ägt en stor fördel genom sin mångsidiga sammansättning. Denna fördel skulle R. o. Ad. förlora, om de antoge Frih. Palmstjernas förslag, enär R. o. Ad., efter denna omorganisation, kornme att bestå endast af följande 4 elementer: Adelsmän, som tagit gradual-examen, fastighetsägare, tjenstemän och pensionärer. R. o. Ad. skulle härigenom utestänga från sina öfverläggningar och beslut all den erfarenhet, de kunskaper och den sakkännedom, alla dess nuvar. öfrige medlemmar äga, hvilket Utsk. tror vara hvarken nyttigt eller välbetänkt. Det är på dessa samfäldta skäl, som Utsk., efter noggrann pröfning af Frih. Palmstjernas förslag, samt sedan man inom Utsk., fastän utan framgång, medelst andra bestämmelser sökt nå motionärens vackra och önskvärda mål, — ansett sig ej kunna understödja Frih. Palmstjernas förslag, hvadan Utsk. vördsamt hemställer: alt den af Ur Frih. Palmstjerna väckte motion icke matte till någon B. o. Ad:s åtgärd föranleda; hvilket dock vördsamt underslälles II. Ståndets eget bepröfvande. 4 ledamöters reservationer häremot medfölja. Stockholm den 29 Febr. 1848. På Riddarhus-Utskottets vägnar L. von Stedingk. fF. F. Dalman. Emot Ridd.Utsk:s fattade beslut, att afslå Frih. C. 0. Palmstjernas motion ronde inskränkning i utöfningen af II. o. Ad:s representations-rätt inom vissa qualifikationer får jag mig reservera.
Den 17 December f, m, 53 Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, förmälas hafva Riket tillkommit i liqvid med Kejserlige Ryska Regeringen, rörande ersättningar, hvilka kommit i fråga, just i och för det krig, hvarigenom det lidande uppkommit, hvarföre ersättning nu sökes, och detta med större skäl af både Lag och billighet, än Friherrarne Hermelins dryga utbetalningar till en Statens Allmänna Cassa, till hvilken de Lagligen icke ägt någon skuld, ännu årligen fortfara. Jag anhåller ödmjukast om remiss till StatsUtskottet , som erhåller alla nödiga upplysningar i denna fråga, af den i Kongl. KrigsExpedition under N:o 160 för år 1826 förvarade Acten, hvilken benägnast torde af StatsUtskottet infordras, Lades på bordet. 19:0 Af Friherre Anckarsvärd j Carl Henrik: Ibland lagstiftningens vackraste egenskaper, är utan tvifvel förmågan att godtgöra föregående Ständers misstag, hälst i de fall, der magten gjort sig gällande, på rättvisans eller till och med blott på billighetens bekostnad. Det vid 1823 års Riksdag i Nämd genom omröstning fattade beslut, rörande sådane FilialDisconternes Assignationer, hvilka icke inom prescriptionstiden 1819 presenterades, innefattar i min tanka en åtgärd, som påkallar Rikets 54 Den 17 December f. m. Ständers uppmärksamhet, till ändring uti det obilliga lidande, som öfvergått dem, hvilka, till följd af en, emot all lagstiftningsgrund, mycket för kort utsatt prescriptionstid blifvit frånkände sin egendom, till allt för obetydlig vinst för Riksgäldsverket, men till ett känbart lidande för dem som derföre varit föremål. Stadgandet uti 1818 års Ständers beslut rörande en prescriptionstid inom dag och år för FilialDiscontAssignationernes inlösen, innebär uti sjelfva ordalydelsen, att
"Herrskapet har varit och botaniserat", yttrade Majoren, i det Fröken med ett i ögnablicket uppfångadt klöfverblad inträdde i tältet; "hä hä hä! tror jag icke svägerskan Curiosa sökt sin lycka bland Trifulium flexuosum, hä hä hä?" och härvid grinade den muntre Majoren åter rätt godt. "Bland Trifulium flexosum?" inföll Fröken snäsigt, "nej jag tackar, ett klöfverblad är det, och ingen Trifulium flexosum; dessutom, vete Gud jag väl ingalunda ville söka min lycka på så osäker hand." "Nå nå, nolens volens min lilla Innocensa, liksom man ej skulle känna flickhjertan, såg sjelf huru lilla Caroline Genie, för sex år sedan jemt nyprade om prestkragar och Cavaliers-paroller, hvar gång hon kom öfver några, hä hä hä, eller huru var det Caroline Genie lilla?" och härvid förde den lille majoren handen till en vänlig smekning på den nådiga Caroline Eugenies axel. Denna låtsade likväl icke höra sin muntre Majors skämt, men smuttade härunder blott ifrigt på sitt rykande kaffe, samt krossade sockersmulor till sin älskling, Don Pedro. Efter slutad förfriskning föreslog Baron Paul en färd öfver den lilla ån, för att derefter kunna taga utsigten ifrån det midt öfver liggande berget i åskådning. "Man njuter der ifrån en alldeles makalös anblick", bifogade Baronen, "behaga ej herrskapet?" "Nå Mathilda", sade Friherrinnan gladt, "nu yppas ju tillfälle till din ifriga önskans uppfyllande, sänd blott genast bud till gossen som skall föra eder öfver." "Öfver ån?" inföll Majorskan, "då får jag lof att stadna qvar här hos Tante, jag förmår verkeligen icke med uppgången för berget." "Icke heller jag", undanbad sig fröken, "den der jullen ser sannerligen så rankig och malpropre ut, så den ingalunda inger lust att probera." Friherrinnans ansigte mulnade.