Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvertora visade sig, under öfverläggning om tulltaxan, huruledes den efter Finska traktatens uppgörande, Den 5 Augusti. 141 inträdda låga tulleu på den af Hr von Troil föieträdesvis uppgifna artikeln smör, ingalunda förekommit smuggling, utan att den ivertom blifvit verkställd i nästan lika stor skala, efter som före den höga tullbeslämmelsens nedsättande. Vidare har llr von Troil anfört all riksg:s-kont:s ställning numera skulle hafva blifvit så fördelaktig i följd af de öfver dess inkomst gjorda beräkningar, att man icke hade skäl att betvifla det riksg:s-kont. skulle kunna fylla de brister som på en eller annan litel kunna uppstå; men jag ber Hr von Troil erinra sig att förslags-anslagen äro af beskaffenhet att kunna göra ett streck öfver den beräkning som man uppgjort för riksg:s-kontoret. R. St. hafva väl vid denna riksdag ökat förslagsanslagen pä åtskilliga artiklar och deribland äfven för den som lemnar den största bristen nemi. fångvärds-anslaget; men R. St. hafva icke tillställt sä att detta anslag ens förslår till de utgifter som hittills för fångvården måst bestridas. Tvertom hafva de fastställt detsamma till 100,000 r:dr mindre om äret än hvad det hittills utgjort. Således har riksg:s-kont. der alt påräkna en utbetalning, hvartill medel, sä vidt mig vetterlig! är, icke blifvit af StatsUlsk. beräknade för riksg:s-kont. att erhålla. Vidare har llr von Troil yttrat att tullintraderne varit i beständigt stigande under den förflutna tiden och alt man således med full visshet skulle kunna antaga att ett sådant förhållande komme att för framtiden äga rum. 1 detta afseende har Hr von Troil bestämdt misstagit sig. Jag raedgifver lika med honom att före 1844 handeln berodde af hell andra tullbeslämmelser än dem som efter denna tid gjort sig gällande; men en icke så alldeles osäker ledning kan dock derifrån hämtas för sakens bedömande.
Jag förbigår den sednare delen af anmärkn:n. Utsk. har alltför litet utredt det förmenta sammanhanget emellan landels ställning och de fridstörande uppträdena i hufvudstaden , för att jag skulle våga inlåta mig i någon förklaring rörtde denna del af anmärkntn. Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att det icke tillhör Statsrådet att pröfva Konungens i commandoväg fattade och i verket satta beslut, och att således Statsrådets tystnad icke får tydas som hvarken gillande eller ogillande af Konungens tankar. I afseende åter på utgifterna, så finnes jag hafva, vid särskildta tillfällen, tillstyrkt besluten om anvisande af medel till betäckande af kostnaderna för truppernas underhåll m. m. Såsom frånvar., då oordningarna egentligen kunde anses hafva tagit sin början, kunde jag icke bedömma förhållandet då ; men de fortforo efter min återkomst till hufvudsladen, och ehuru de för mitt omdöme icke syntes vara af ueu betänkligaste art, ansåg jag dock lugnets upprätthål - 86 Den i Juli f. ni. lande i liufvudstaden vara af större vigt, än att det borde, för besparing af en icke särdeles betydlig utgift, i vidsträcktare mån än sorn redan ägt runi, äfventyras. Jag kunde icke åtaga mig ansvaret för någon uraktlåtenhet i detta hänseende, då jag icke kunde ansvara derför, att det redan ådagalagda föraktet för lag och ordning skulle, genom närvaron af blott den vanliga garnisonen och den alltför ringa polispersonalen, hindras att öfvergå lill ännu vådligare utbrott af öfverdåd och våldsamhet. Uti 5i:sta punkten anmärkes bland annat det jemväl af mig tillstyrkta beslutet, att utgifvandet af den officiella tidningen icke borde, vid det ingångna contractels slut, till Svenska Academien återlemnas, utan att det skulle åt Hofcancellers-embetet uppdragas, att med vederbör, betinga de blifvande villkoren och, förrän uppsägningstiden inträffade, inkomma med fullständigt förslag i ämnet. Äfven för den, som icke med nöje läser Statstidningen, skall det blifva svårt att i detta tillstyrkande finna något åsidosättande af Räkets sannskyldiga nytta.
Vid föredragning af Stafs-Utskottefs förslag till beräkning af StafsVerkets inkomster, först uti Betänkandet N.’o 54 och dertill hörande Bilagor, och sedermera uti Betänkandet N:o 205 med de dervid såsom allegater bifogade Utlåtanden N:o 206, 207, 20g, 209, 210 och 211, hafva Rikets Ständer, jemlikt hvad de till Utskottet ankomne Protocollsutdrag utvisa, dels genom samtlige, dels genom grne Riks-Stånds sammanstämmande beslut, godkänt Utskottets i sistberörde Betänkande N:o 205 antagne beräkningar och gifne tillstyrkanden, med undantag af den deri förekommande 12tte punkten, med tillhörande bilaga N:o 207, deruti Utskottet tillstyrkt befrielse från Mantals-penningars erläggande af personer emellan 15 och 17 år, samt att denna inkomst-titel, efter afdrag af 24,000 R:dr eller den summa, som ungefärligen motsvarar det nu utgående Mantals-penninge-beloppet för personer emellan nämnde år, må bestämmas till 283,000 R:dr årligen. Hvad Utskottet sålunda tillstyrkt är bifallet af Ridderskapet och Adeln, hvaremot Preste-Ståndet afslagit Utlåtandet N:o 207, samt beslutit, att Mantals - StatsUiskottets Utlåtande N:o 25$. 25 tåls penningarne, hädanefter som hittills, böra vid fy Ida 15 år erläggas, samt beräkningen af Stats-Verkets inkomster under denna Titel alltså ökas med 24,000 R:dr. Borgare-Ståndet har äfven beslutit, att Mantalspenningarne skola be» räknas att taga deras begynnelse för personer från och med 15 års ålder, hädanefter som hittills, och Bonde-Ståndet, som beslutit, att Mantals-penningarne, samt Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan, skola alldeles upphöra, och att detta underställes Kongl.
Sti» pendiimedlen för sista terminen; andra, sorn gjort sig förtjenta af premium, böra vid sam. ma vilkor dertill anmälas; de som redan bör: jat sin medicotheologiska lärocurs under förlitande på detta understöd, kunna icke utan olägenhet lemna det samma före Stipendiitidens slut, hvartill de, liksom hvarje annan Stipen-; diat, äro berättigade att detsamma behålla; flera prester äro äfven ifrån stiften ankomna, att begagna sig af denna förmån, o. s. v. Af hvilket allt lätteligen inses, att indragningen af mera nämde Stipendii medel, om den beslutes, ingalunda kan ske brådstörtande och på en gång utan successivt och med den försigtighet, sorn sakens beskaffenhet fordrar. Herr Elgenjljerm, johani Vid Herr Friherre Rehbiriders Memorial Sorti i plenum den 5 dennes eftermiddagen remitterades till ÖeconomieUtskottet anhåller jag få göra några tillägg. Jag har hört berättas att ett dylikt ämne redan varit under beredning i Utskottet och att pluraliteten varit af den tanke att tjenstehjonsflyttningstiden borde äter flyttas till Michaelis som den iörut varit.
Län har uti ett till Hedervfrda RondeStåndet ingifvet Memorial hemställt, om icke, till beredande al någon lindring uti den, vissa Hemman ålagda Kronobrefbäring, och till förekommande af de missbruk, som af KronoBetjente, och andra till KronoBrefbäring berättigade Personer ofta skall begås, den författning skulle böra vidtagas, att alla Bref, emellan KronoBetjeningen inbördes, linge åtfölja de Kungörelser, som i alla fall nog ofta från Kronofogdarna till Kyrkorna afsändas; dock att derifrån borde undantagas MarcheRouter och andra angelägna ärenden, hvilka icke tålde något uppehåll} förmenandes Riksdagsfullmägtiger, att om KronoBetjeningen tillika biel - Besv. oc\ Ekon. Ut sk., Betänkanåen^ \*e förhuden» ^att icke, utaji vid. angelägna tillfällen, afsända, serskildta Bref nied Kto0°“ Brefbäraren, dessas Brebäringsskyldighet skulle kunna inskränkas till endast 2:ne gångori veckan, hvilket Onus, ändå, nog drygt uppvägde de fa, förmo,ner Brefbäring stiernman, framför andra blifvit tillagde, Riksdagsfullmägtige Jan, Göransson, från, Öland, Per Bengtsson och Börje Börjesson från, Halland, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Gustaf Gustafsson från, Söderman», land och Johan Longberg från Gestrikland^ med flere af Ståndets, Ledamöter hafva, häruti understöd); Anders Christophersson, hvarvid Gustaf Gustafsson, Longberg och Anders, Danielsson gjort de serskildta tillägg, att vissa dagar, en, eller 2ne gångo.r i vqckan, borr. de utsättas, på hvilka Kron oBr efbäi i n gen 'skall inträffa, och att ingen, till sådan Bref-, bäring berättigad Person agde, att annorlunda än på nämnde dagar afskicka Bref med KronoRrefbärare, så vida icke derimellan hastigt, påkommande Kronoskjutsning, eller något dylikt angeläget ärende inträffade, då likväl sådant medelst påskrift å Brefvet borde utmärkas.
Majit tillstyrka, att ersättning i och för postföring hädanefter måtte, utom der denna sker genom beting, utgå med 5o procents förhöjning utöfver hvad hittills egt rum; anseende Utskotten sig härvid böra upplysa, att för år >S3q sammanräknade betalningen i och för postföring utgjorde en summa af Rico R:dr 176,009: 47 sk* 1 r., deruti inberäknade ut gifter ne i och för för Ista Ilande t af Södra och Norrska Snällpos terne. Hvad härefter beträffar dels forslingen af utrikes och extra posterne och skyldigheten att föra enskildes lösväskor, och dels att flere hästar må få begagnas för postskjuts, så få Utskotten upplysa, att desse frågor varit äfven vid sistlidne Riksdag väckta och af Statssaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten då besvarade uti dessa Utskotts gemensamt algidna Utlåtanden Nilis 26 och 40, hufvudsakligen innehållande: Att utrikes ocb extra posterne val medföra den serskilda olägenhet, att de icke komma regelbundet, men att de i allmänhet icke äro så tunga att föra, som andra poster; alt utrikes postens ankomst kan, örn ej bestämdt, åtminstone med någorlunda säkerhet å olika årstider förutses, samt att extra [ruster sällan inträffa; att skyldigheten att föra enskildes lösväskor ifrån längre lider tillbaka ålegat postförare, emot rättighet för dem att derföre undfå ersättning, enligt Kongl. Öfver-PostDirectionens Kungörelse den 8 Mars 1824; samt att det redan, genom Kongl. Brefvet dei» 19 Februari 1812-, blifvit stadgadt, att samtlige postförare skulle tillkomma betalning för så många hästar, sorn efter väglaget och andra omständigheter till poster nes behöriga fortskafifande erfordras; uppå hvilka skäl Utskotten afslyrkte de framställda förslagen, så i ena sorn andra hänseendet, med undantag likväl i fråga om ersättning för forslingen af extra poster.
Rör:de denna punkt har jag att framställa en sådan anmärkn. sorn jag redan gjort ang:de saltpeternäringen, nemi. att rättast varit, att StatsUtsk. fattat sitt beslut gemensamt med Ekon.Utsk.; ty då Ekon.Utsk:s beslut i detta ämne inkommer till Stånden, så lägger det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, hinder i vägen för bedömmande af Ekon.- Utskts åsigt, som omfattar detta ämne i en utvidgad scala, men då 3:ne Stånd afgjorl saken på sätt StatsUtsk. föreslagit, så inskränker jag mig blott till en reservation till protocollet. Utskottets tillstyrkande i denna punkt bifölls. 7:de punkten, flästa fvelns förbättrande. Bifölls. 8:de punkten. Under vis nings-anstalter för slöjd erna. Hr Edenhjelm, Gillis: I egenskap af ordför. uti Direclionen för Chalmerska slöjdeskolan i Götheborg, får jag nämna, att ehuru stort behofvet är af högre anslag för denna inrättning, vi likväl skola försöka att efter bästa förmåga hushålla med hvad som blifvit be vi I ja d t, då Utsk. icke funnit sig böra tillstyrka hvad som blifvit hegardt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då denna punkt innehölle tvänne frågor, ansåg han sig böra fördela propos:na, och hemställde nu alltså först, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag rör:de Chalmerska slöjdeskolan. Ropades ja. Hr Rosenblad: Jag har ingenting emot att bifalla öfverflyttning till riksstaten af anslaget för teehnologiska institutet.
Får j a g ringa o c h säga åt min kammarjungfru att komma hit med en borste? » » Jag tackar er, min fru, men sådant låter j a g min betjent der hemma göra. » Han tog sin hatt från taburetten, bugade sig djupt för henne o c h lemnade rummet. Hon var åter ensam. Det ironiska leendet försvann från hennes ansigte; hon pressade handen mot den hvita pannan och slöt ögonen. Och denne hade hon älskat, eller åtminstone trott sig älska. Han hade svurit henne sin kärlek — det var en mened! Hvarför detta bedrä- geri? Var det hennes förmögenhet, som hade lockat h o n o m? Och endast en simpel slump hade bevarat henne från ett lif i lögn. O, den usle! Och för h o n o m hade hon uppoffrat en annan — en annan, hvilken för en timme sedan med lågan1 de ord tillstått sin kärlek för henne, o c h som nu drefves bort af förtviflan — bort öfver hafvet till en okänd verld, för att söka glömska o c h kanske finna henne! Hon hade vant sig vid denna skymningsstund, då hon erhöll besök af vännen — denne vän med ett hjerta, som slog så trofast o c h uppoffrande för henne, och som i pröfningens dagar hållit sig lika, så väl då främmande vinningslystnad utsträckt armen efter hennes arf, som då onda tungor vågat angripa hennes qvinliga rykte. Han hade förvärfvat sig hennes förtroende med insatsen af sitt lif. Ja, denna skymningsstund hade för henne blifvit ett verkligt behof. Då vännen kom, frigjorde h o n sig från alla sorger, stora o c h små; hon kunde säga h o n o m allt, han visste råd för allt — o, han var så klok o c h förståndig! Hon lyssnade gerna till hans djupa, klangfulla stämma, då han berättade o m sina resor, o m konst o c h om tilldragelser der utifrån verlden, då han på sitt klara sätt invigde henne i lagarne för det evigt sköna och lärde henne att rätt njuta af mästarnes odödliga verk.
Ständer äga jämväl tillgång till samma upplysningar, som Bevillnings-Utskottet, och ehuru jag år Ledamot af sistnämnde Utskott och på intet vis vill undandraga mig frågans handläggning i Utskottet, om den dit blifver remitterad, tror jag likväl, att de upplysningar, hvilka RevillningsUtskottet, i anledning af Herr Heijkenskölds motion, skulle komma att Rikets Ständer meddela, endast voro gissningsvis grundade, och derföre anser jag att ptsejudicatet vore farligt, emedan det vore tänkbart, att BevillningsUtskottet möjligen kunde uppgöra en större Bevillningssumma ån sorni oundvikligen fordrades och hvarigenom landets innevånare, i händelse af krig, ej voro i tillfälle att utgöra de såsom en följd deraf nödiga utlagor, hvilka i djup fred utan tunga och svårighet kunna utgå. Jag får i följd häraf hemställa om icke Herr HeijkenskjÖlds motion må förfalla. Herr Nordenankar, Guataf, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 12.) Grefve Posse, Carl Hinric: Sedan både Herr Tham och Herr Nordenankar ganska fullständigt utveckladt mina tankar i ämnet, får jag blott tillägga, att jag af ett särskildt skål ej tror det vara möjligt för BevillningsUtskottet att med framgång meddela de upplysningar i Den 17 Februarii. sh frågan, som Herr Heijkenskjöld åsyftat. Jag anser att först bör afgöras hvilketdera Statshushållningssystern sorn bör följas. Om samma system som från 181 3 , 1 815 och 1818 årens Riksdagar hittills följts, längre blifver gällande, är det ej möjligt, att beräkna den progressift tilltagande fattigdom och uselhet som deraf blifver en följd. Jag betalar nu till Staten nära 2000 R:dr Banco, men vilie hellre betala dubbelt, om lika liflig handel och rörelse kunde åstadkommas i landet sorn år 181a, än hälften mindre, med bibehållande af det nu gällande olycksaliga systemet. Jag förenar mig derföre med Herr Tham och Herr Nordenankar, samt anser det vara onödigt besvära BevillningsUtskottet med ett ämne, sorn det ej kan med säkerhet upplysa.
Af ofvanåberopade den nådiga Propositionen bifogade Statsråds—protokoll inhemtas, hurusom Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj.Is derom afiåtna nådiga Proposition, beslutat, att för civile embetsoch tjenstemän jemte vaktbeljente i allmänhet pensionerna på indragningsstalen skulle sålunda bestämmas, all de, hvilka uppbure i lön 5,000 R:dr eller der - 8 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 158. under, deruti inbegripen den löneförhöjning, sora vid nämnda riksdag blifvit beviljad, skulle undfå hela beloppet i årlig pension, men att för dem, som åtnjöte mera än 5,000 R:dr, pensionen komme all utgå med åttatio procent eller fyra femtedelar af totalsumman, dock så att de, som i årlig aflöning hade öfver 3,000 R:dr men mindre än 3,750 R:dr icke egde undfå pension till högre belopp än 3,000 R:dr samt alt i öfrigt den årliga pensionen icke i något fall finge öfverstiga 8,000 R:dr, allt Riksmynt. Deremot hade pensionerna för landsstats-ljenstemännen blifvit bestämda efter annan grund. Desse tjenstemän åtnjöte för närvarande i aflöningsförmåner:
Af Kongl. Majus Nådiga kropostcinn, har jag icke kunnat inhamra, ar Vesta §§. sam utan undantag af arfwejord, innefatta de allmänna grunder, som för Legostämmas bestånd laggda äro, skulle ändras eller widröras; men uti 15. §. som lyder salunda: Säljer man borrt Hemman a Landet, eiler Hus och Tomt i Staden, ta bryter köp Legostämma, och hafwer Köparen magt, Landtbo och Hyresman i rät rån tid upsägam. m.,har Kongl. Maj:t i nadcr jrropnnsrar, at hwad häruti förordnaS, angående hafwande af LonrraLk, som om Hemmansbruk a Landet blifwit fluradt, lsaledes icke hela §) ma warda än» drak; hwarjamte Konungen förestagd, at en wist tid kunde utsättas, hwaröswer Landtbo eller -Vrrcncls-LvnkraNsr ej singö sträckås; at sadana LomreÄsr böra, inom witz tid, wid Harads Rätten upwsias och inteck. nas; samt at äldre Jnkeckiungshafware ock de, hwilke framför dem äga, ar utur Egendomen betalning njuta, jcke ma warda rubbade i deras rätt. Men Lag-Uiskonet, som st,sistallt, at köp icke skall bryta Legostämma, har likwäl icke atskrl!! Giftostämma a Landet och Hyres - LonrrgLker om Hus och Tomt i Staden, hwilka sednare, såsom af annor beskaffenhet, böra brytas af köp; i stället för bibehållande af t., 2., Z. och 6. §Z. uti 16. Cap. Jorda Balken; har LagUtskottet piojscstorLr förändrad
Skulle detta uttryck någonsin kunna upphöjas från en ofri och omedveten (eller åtminstone blott halfmedveten) alstring af skönhet, till en egentlig och för Sverige egendomlig skönhets-konst: då fordrades, att det skulle först och främst upphöjas från en sådan blott allmän personlighet till en särskild, eller att skaldens förhållande till sitt folk skulle yttra sig såsom ett förhållande af både enhet och motsats: det vill säga: att innehållet af hans sång framställde jemväl hans själsförfattning såsom hans. Poesien kunde blott så till vida bli sjelfmedveten, som han sjelf blef sjelfmedveten såsom Poet. Den omnämnda innerligheten, så länge den var blott allmännelig folks-stämning, gjorde ej dertill fyllest. Andra villkor måste tillkomma, som medförde ämnen, med hvilka denna nya syftning, liksom den hade sjelf framgått ur en sammansmältning af Christligt och Nordiskt, kunde införlifva sig till en fruktsam och i sköna former stadgad förening. Det var endast skenbart, som den inom sig sjelf instörtande Asa-verlden tillspärrade sin dikt-källas flöden: ty den medeltida Folksångs-poesien är en ledning från samma källa, såsom ånyo uppspringande på en ur förödelse-hafvet uppstigen vårgrön ö, der det nordiska skönhets-sinnet kunde fatta fotfäste. Dess behof möttes här af en diktnings-art, som återigen var själ, och idel själ; till den grad luttrad genom Surturs-branden, att den af sitt väsende qvarbehöll blott det allra-enklaste, det allramenskligaste, eller företedde liksom blotta utkastet till sig sjelf. Det fagra i detta utkast kom icke från något utbytande af den fordna lifskänslan mot en annan, utan från hennes nya temperatur, eller hennes genom Christendomen tillvägabragta omstämning. Betraktad såsom mönster att efterbilda, var jätteskepnaden af Brages konst redan till mumie vorden; och det härmande formeltvång, hvarmed dess mönstergiltighet skulle fasthållas, måste förefalla ej blott tröttsamt, utan ock alldeles onjutbart, när den omständighet tillkom, att det gamla Norräna-språket, sådant det i sitt oförändrade skick fortfor vara hof-skaldernes, började i Sverige mindre allmänt begripas.
Jag besvär eder, I Jerusalems döttrar, vid rår och hinder på markene, att I icke uppväcken mina käro, eller omaken henne, tilldess henne sjelf lyster. Ho är denna, som uppgår utur öknene, såsom en rök af myrrham, rökelse och allahanda apothekares pulver? Si, omkring Salomos säng stå sextio starke, utaf de starka i Israel; Alle hålla de svärd, och äro behändige till strids; hvardera hafver sitt svärd vid sina sido, för fruktans skull, om nattena. Konung Salomo lät göra sig ett sängerum af Libanons trä; Dess stodar voro af silfver, täckelsen af guld, sätet af purpur, bottnen deruti var lusteliga lagd för Jerusalems döttrars skull. Går ut, I Zions döttrar, och skåder Konung Salomo, i den krono, der hans moder honom med krönt hafver, på hans bröllopsdag, och på hans hjertas fröjds dag. Si, min kära, du äst dägelig, si, dägelig äst du; din ögon äro såsom dufvoögon, emellan dina lockar; ditt hår är såsom getahjordar, som klippte äro på det berget Gilead. Dina tänder äro såsom hjordar med afklippta ull, som tvagne komma utu vattnet, hvilke allesamman äro hafvande med tvillingar, och ingen af dem är ofruktsam. Dine läppar äro såsom ett rosenfärgadt snöre, och ditt tal ljufligit; dine kinder såsom skörden på granatäplet, emellan dina lockar. Din hals är såsom Davids torn, gjord med bröstvärn, der tusende sköldar uppå hänga, och allahanda de starkas vapen. Din tu bröst äro såsom två unga råtvillingar, hvilke ibland roser i bet gå; Tilldess dagen sval varder, och skuggorna afvika; jag vill gå till myrrhamsberget, och rökelsehögen. Du äst med allone dägelig, min kära, och ingen fläck är på dig. Kom, min brud, ifrå Libanon, kom ifrå Libanon; gack in, träd hit ifrån Amana kulle, ifrå Senir och Hermons kulle, ifrå lejonens boning, ifrå de leoparders berg.
Utlåter sig Utskottet med vi 11 -eIIei’ afstyrkande å en af Konungen (i afseende på grundlags-ändring) gjord proposition •—i och det göres ”emot Utskottets yttrande (nemligen sjelfva Redactions-förslaget) an märk nigar; bl ifve de, hvilka h v a r j e Stånd serskildt förklarar utgöra de^s gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet Bil. till Constitutions Uts/i. Betänk, N:o 5. ii hänvisade Det är således onekligt, att ju anmärkningar kunna göras vid elt af Konungen upgifyet förslag till grundlags-förändring, Med samma skäl, som det, i anledning af 81. §. Regeringsformen, kan påstås, att ingen Redactions-jemkning må af Ständerne göras i ett af Konungen upgifvet förslag till ändring i Grundlag, borde också, lill följe af 87. §., Ständerne icke eller kunna göra någon Redactions-jemkning i ett af Konungen afgifvet förslag till ändring i allmän Civil-Criminal-eller Kyrkolag; ty i båda dessa §. §. talas blott om förslagets antagande eller förkastande, men aldeles icke om någon möjlighet af deras förändring. Men när nu praxis altid varit och ännu är den, att ett af Konungen afgifvet förslag till ändring i allmänna Lagen kan af Ständerna jemkas och ändras; så bör det samma väl äfven kunna få ske med förslagen till Grundlags-ändringar. Och delta är, så vidt jag vet, första gången, som denna Ständernes rätt ens liar blifvit satt ifråga. Wid i8ry, och 1818, årens Riksdag föreföll en sak, som både till beskaffenhet och behandling har så mycken likhet med den nu ifrågavarande, att jag anhåller att ii Bil. till Constitutions Vith Betänk. N:o 5. få återkalla den i Utskottets minne.