Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr BergsRådet Broling® officiella betyg vitsordas, att denna lera år lika god och användbar som de båsta utländska^ men hvilken skillnad företer sig uti prisen och hvilket fällt för hittills okända fabricationer erbjuder icke Höganäs, äfven i detta afseende. Det torde böra anmärkas, att en Engelsk tegelsten af vanliga dimensioner, hår på stället betalas med io å 12 sk. Riksgäldssedlar och skulle efter all anledning tillverkad i Skåne med fördel kunna säljas till £ elier ^:del af förenämnde pris. Både Uti dess råa och förädlade tillstånd skall denria sort lera finna begärlig afsättning på främmande platser, under det en mängd fabricationer I* JStn J Ntrtmitr fm mt deraf, till både inhåmskoch utländsk förbrukning pä sjellva stället bör kunna sysselsätta ett stort antal arbetare, om endast medel kunna sani. las, för så vål Grufve-driften, sorn de flere inrättningar, hvilka dermed böra äga gemenskap, och äfven i detta afseende förtjenar Skånska Stenkolsverket, såsom det enda ställe i Riket , der denna rudimateria år att tillgå, Riksens Ständers synnerliga omvårdnad. Så hafva äfven många af de förenade Utskottens egna Ledsrnöter betraktat denna fråga, hvilkas reservationer jag nu får åran åberopa , under ödmjuk anhållan, att deras deruti yttrade mening och tillstyrkan, får blifva grunden för det beslut Ridderskapet och Adeln nu går att fatta , i denna för Riket vigtiga angelägenhet; ett beslut sorn kommer att afgöra, om Skånska Stenkolsverket ännu i sin linda och outbildada skick, skall upphöra derföre, att närvarande Bolag icke förmår att drifva detsamma, och om snan med någon uppoffring, bör finna det värdt, att ännu kunna uppsöka, de der tillgängliga, skatter, eller om de skola lemnäs ouppsökta och således ufan eli nytta för Fäderneslandet. Bifall es Utskottens Betänkande, så är i och med detsamma denna dom afkunnad.
Hr Frih. o. Landtm, har sedan frångått densamma och framställt en annan, ja t. o. m. 2:ne andra propostr, och jag förmodar, att Hr Landtm, nu äfven framställer en tredje och kanske slutligen en fjerde, samt att den af Hr Hjerta nu omnämnda proposm icke vidare må komma i fråga. Hr Hjerta: När en propos. en gång blifvit till R. o. Ad. framställd, så har dermed hittills äfven följt det ödiga bruket, alt Hr Frih. o. Landtm, förklarat, huru han uppfattat R. o. Ad:s svar. Jag vill visst icke yrka, att detta bruk skall följas äfven vid detta tillfälle, men nog tycker jag att det icke vore alldeles ur sin ordning. Hr Dalman: Jag anhåller alt emot Hr von Hartmansdorff få den erinran till prot. antecknad, alt jag här på Riddarhuset yttrar mig, icke i egenskap af Riddarhusets tjensteman, utan såsom, på grund af Riksd.Ordn. och Ridd.- Ordn., en af Svenska folkets representanter, i hvilken egensknp jag icke tänker låta binda mig af några personliga considei ationer. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det visserligen, såsom Hr Hjerta ganska riktigt anmärkt, vore vanligt, att, sedan en propos. blifvit framställd och af R. o. Ad besvarad, Hr Landtm, ägde förklara huru lian uppfattat R. o. Ad;s svar, och hade Hr Landtm, äfven vid den propos., som lii Hjerta åsyftat, varit i begrepp att förklara huru Hr Landtm, uppfattat R. o.
Jag bestrider visst icke, att den i Hufvudsladen varande redan är, och den i Malmö tillämnade äfven kan blifva väl organiserad , och således på visst sätt svarande mot deras ändamål, så \idt utrymmet och öfriga omständigheter det medgifva. Men att dessa båda inrättningar ensamt blifva tillräckliga och ändamålsenligt Jiil.t.Lags.Allm.Besv.o.Oec.Ulsk.Bet. N:o57. 23 kanna användas för hela landet, det mäste jag bestrida, och får såsom skäl för min tanka i denna del åberopa, hvad jag och flere andra under denna Riksdag yrkat i anseende till en högst nödig Correctionsanstalt å Rikets Vestra sida, helst det ännu icke är afgjordt, om Correctionshjonen från denna aflägsna trakt ens få sändas till Inrättningen i Stockholn), och i alia fall ett sådant försändande, ofta och efter behofvet begagnadt, skall påföra Staten större kostnader i skjuts och fångvård, än räntan komme att utgöra å det Capital, som uti en för Vestra delen af Riket gjord enskild Inrättning behöfde att medtagas. — Icke eller kan jag instämma uti Högloflige Utskottens tanka, att nyttan af serskilda sådana Inrättningar för hvarje ort icke motsvarar den dermed förenade kostnad. Jag tror att om tillgångarne det msdgåfvo , vore det nyttigast att dessa Inrättningar voro mera fördelade , emedan ett hjon då, efter undergången correction, lättare i sin hembygd kunde vinna inträde i någon för detsamma gagnelig sysselsättning , än som kan ske å en alldeles främmande ort, der ingen känner eller vårdar sig om detsamma. Slutligen kan jag icke eller gilla Högloflige Utskottens yttrande, att, i händelse för någon ort dylika arbetshus-inrättningar finnas behöflige , så väl organisation som framtida underhållet deraf torde böra be - 3\ Bil,I.La g-s, Ålim.Bese,n.Oec. Utsi.Bet.Nio 57; sörjas genom bidrag af ortens invånare utan timga för Staten.
Att försöka beräkna sannolika trafikinkomsten för t. ex. en jernväg i Norrland och en i Skåne samt derpå vilja grunda den ena banans företräde framför den andra, torde vara mindre lämpligt; men att för tvenne intill hvarandra belägne jernvägar, hvilka äro afsedde för befrämjande af lika beskaffade orters industri och rörelse, efter en på enahanda grunder gjord beräkning söka finna hvilkendera banan liar största sannolikheten att lemna bästa behållningen, måste väl ej vara så alldeles olämpligt. Af Undersöknings-kommittéens yttrande: »En sådan kalkyl är dessutom obehöflig i afseende på de redan beslutade stambanorna, då dessa icke vidare kunna rubbas, och skulle, med hänsigt till de föreslagna, ej annorledes vara af vigt, än der val emellan olika alternativa sträckningar förekommer», torde äfven synas, att den ej förkastat beräkningens nytta vid sådana fall som nu är i fråga, eller der val emellan tvenne olika alternativa sträckningar förekommer. Eget synes, att Kommittéen ej citerat detta Undersöknings-kommittéens yttrande, som väl ej borde kunnat förbises, såsom stående i sammanhang med och emellan de yttranden Kommittéen anfört. Utaf den historik, som i betänkandet är intagen, synes äfven, att Rikets Ständer en gång vägrat Gefle—Dala jernvägsbolag understöd, emedan ej någon beräkning öfver blifvande inkomst af trafiken var uppgjord, samt att Kongl. Maj:t uti nådig befallning till 1851 års Kommitté föreskrifvit att, för då ifrågavarande jernväg, borde anföras ej allenast de skäl som kunde hemtas från lokalens och jordytans mer eller mindre förmånliga beskaffenhet, utan jemväl sådana statistiska beräkningar i afseende på möjlig trafik, som kunde lemna någon ledning för omdömet i hvad mån jernbanan i den ena eller andra riktningen kunde sannolikt förmodas komma att gifva större eller mindre afkastning m. m.
Akademien icke uraktlåtit den utväg, som synes vara den rätta, för att bereda och utveckla de frågor om anslag af Staten, hvilka kunna hos Riksens Ständer förekomma, att i underdånighet inför Kongl. Maj:t anmäla belrofvet,för att, efter föregången pröfning deraf, i Nåder framställa frågan om Stats-bidrag till Riksens Ständers afgörande, så framt annan tillgång dertill saknades, och detta styrker Utskottet i den tanka, att Akademien af sine icke obetydlige inkomster finnerutväg att bestrida kostnaden för inköp af sådane Instrumenter, som Akademien anser erfordras, kan Stats-Utskottet icke tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att för det uppgifna ändamålet bevilja något anslag af Stats-Verkets knappa tillgångar. Hvilket vördsamligen hemställes till Riksens Högloft. Ständers bepröfvande. Stockholm den io April 1823. 538 Stats-Utskottets Betänkanden. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Stånders Stats-Utskott d. 12 April 1823. S. D. fierr af Uhr, som vid skedd föredragning, den 10 dennes, af Herr v. Hartmansdorff's motion om anslag till uppköpande af någre Instrumenter för härvarande Observatorium Astronomicum, anmält sin Reservation emot Utskottets då fattade beslut, tillkännagaf nu, det han skriftligen författat sine åsigter i detta ämne, och afgaf ett så lydande anförande : ”Stats-Utskottet liar afslagit den af Herr Hartmansdorff väckte Motion, om ett anslag till uppköpande af någre Astronomiske Instrumenter, oumbärlige för att sätta vårt Observatorium i tillfälle att följa Vetenskapens framskridande, och att bidraga dertill, så väl directe, som genom deltagande i och fullkommande af de Observationer, som i andra länder anställas. Jag har dervid att förebrå mig, att jag, ehuru närvarande vid öfverläggningen, genom misstag försummade att anföra mine åsigter innan Utskottets beslut redan var fattadt.
När man vet att vi skola blifva vänner med båda de stridande parterna, så tror jag alt sådana konsidcralioner skulle kunna existera, att man skulle tillåta oss att, oaktadt blockad af de Ryska hamnarna hit importera Rysk spanmål om vi behöfva. Man har sagt alt denna åtgärd är skadlig och man har här åberopat de skäl, som böra vara gällande för en stabilitet i handelsförhållandena. Jag är af samma tanke med de talare, som hafva yrkat en sådan stabilitet i allmänhet, men jag tror alt det finnes en gräns för denna princip. Man har äfven i sammanhang med denna fråga, såsom ett skäl åberopat den rättighet, som jordbruket har, alt tillgodonjuta fördelar af högre priser. Jag gillar äfven denna tanka. Jag tror det vara skäl att jordbruket må ega rätt att tillgodonjuta de högre priserna somliga år, då jordbruket' andra är får vidkännas de låga. Hvar gränsen emellan de höga och låga prisen finnes, vill jag icke söka alt bestämma. Jag vill icke säga att då medelpriset på en T:a Råg är 12 R:dr, gränsen hvaröfver priset ej bör få stiga ligger vid 18 eller 20 R:dr, men jag tror, att när spanmålspriserna äro, under sådana förhållanden som de närvande, upjagade till 20 R:dr och derutöfver, så är skäl att befara att de längre fram på våren och sommaren, komma alt upgå ännu mycket högre, då tror jag tiden är inne för Slatsmakterne att, utan att hindra den fria handeln, utan att bestämma något maximum, utan att lägga sig i vägen för frivilliga öfverenskommelser emellan köpare och säljare, likväl vidtaga sådana åtgärder, som jemna förhållandet emellan den fattige och rike. Af dessa skäl anhåller jag om bifall till Betänk., samt om Hr Gr. o. Landtm:s propos. derpå. Starka rop på propos. hördes åter. Frih. R aab, Carl Adam:
I betraktande deraf att ett dylikt inköp skulle inleda Societeten i många för densamma, såsom ett bolag, främmande omsorger och bestyr, hade detta förslag likväl icke blifvit af Societeten antaget, hvaremot Societeten, enär samma ändamål kunde vinnas, genom med enskilde bruksegare träffade öfverenskommelse!’ om tillhandahållande af lämpliga verkstäder och boningsrum vissa månader hvarje år, under hvilken tid de på Jernkontorets yttre stater anställde tjenstemän kunde vid undervisningen biträda, ansett denna utväg lämpligen böra anlitas. Kostnaderna härför kunde väl ej annat än blifva ganska betydliga, men vore dock, om det afsedda ändamålet vunnes, ingalunda att anse såsom förspillda. Genom ifrågavarande förslag till ordnande af undervisningen i bergsvetenskapen afsåges icke att för framtiden undandraga Bruks-societeten att i kostnaderna derför deltaga eller att förminska det bidrag, som dertill från Jernkontoret utgått. Societeten hade föreställt sig, att Statsverket och Societeten skulle, hädanefter såsom hittills, sig emellan dela dessa kostnader, hvilket synts Societeten lämpligast kunnat ske på det sätt, att do hvardera åtoge sig en viss bestämd del af undervisningen, afpassad efter tillgångar och hjelpmedel, hvaröfver de egde att förfoga, så att Staten bekostade hvad till den theoretiska undervisningen hörde och Jernkontoret öfvertoge den praktiska delen, eller med andra ord, att Staten upprättliölle en högre bergsskola, men Jernkontoret deremot beredde en kostnadsfri undervisning i de för bergshandteringen erforderliga praktiska öfningar, genom hvilken organisation derförutan den väsendtligt fördel skulle vinnas, att Statens och Jernkontorets verksamhet så mycket som möjligt blef åtskiljd, utan att likväl en i viss mån behöflig samverkan dem emellan upphörde.
För socknen blifver denna afgift i aila fall för ringa; men R. o. Ad. hade då vidlagit en grund, som vore riktig, och hvilken, om den af de öfriga Stånden gillades, komme att bära goda frukter. Med dessa förändringar, dem jag hemställer till Frih. Sprengtporten att för sin del medgifva, skulle jag tro alt ifrågavar. redaclion kunde bifallas. Frill. Sprengtporten: Den siste värde talaren har redan fästat U. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att innehållet af del förslag, som jag afgifvil, ingalunda är sådant, som det blifvit upplättadt af Frih. Cederström, eller att hvar och en person, som sysselsätter ett större antal arbetsfolk, skall derföre vara förbunden alt vidkännas en högre fa t tigvårdsafgifl. Att detta förhållande icke inträffar enligt mitt förslag förr, än han sysselsatt dessa arbetare på ett sätt att fattigvården blir betungad i högre mån genom hans åtgärd, än som motsvaras af hans bidrag, det är en sak, som är ganska lätt att genom debet och credit uppgöra; och då fattigvårdsstyrelsen, om någon styrelse bör vara det, är patriarkalisk, anser jag så myckel mindre vådligt att åt denna styrelse öfverlemna bedöminandet om sättet hvarpå arbetarre sysselsättas, som besvär kunna öfver styrelsens beslut anföras. I afseende på de af Hr von Hartmansdorff föreslagna redactionsförändringar, har jag emot desamma ingenting att anmärka, utan instämmer således i att ordet "gift” utgår, alt ”betungas’' utbytes emot är betungad, och att l förändras till Gr. af Ugglas, Ludvig: Då principen redan tyckes vara uttalad genom förkastande af den 10 §:n, och dä majoriteten af Ståndet tyckes vara bugad att förkasta äfven denna, så torde det vara öfverflödigt att tala i motsatt anda, såvida jag ej ansåg mig pligtig, då jag ej kan dela den allmänna öfvertygelse!), alt säga mina skäl dertill. Denna princip kan betraktas ur 3 synpunkter, den moraliska, eko - D e ii i3 Mars f. m. nomiska och billighetens.
1 rika proklamerandet af dessa människans egoistiska rättigheter, som i vissa ögonblick föreföllo henne så ovedersägliga och så berättigade, men åter i andra icke funno den resonnans i hennes själ, att de kunde förläna henne en öfvertygelse, nog stark och mäktig för att kunna bära och uppehålla henne, om hon toge sitt öde om hand och bröte äktenskapets bojor. Det var dock, som om tviflets töcken med ens blifvit skingrade, som läge hennes väg nu klart utstakad, en väg på hvilken alla en stolt och förpinad naturs kraf och anspråk finge nedtystas, där det egna jaget skulle förkväfvas, en väg som för visso för henne skulle blifva liktydig med ett den gamla människans dödande. Och i ett nu framträdde för hennes inre syn de yttre konturerna af den nya människa, som det nu för henne skulle gälla att ikläda sig. O! det var en af dessa trista, förpinade kvinnor med fördystradt sinne och kufvad natur. Icke var detta den idealbild af människa, som för henne utgjort en mönstertyp. Nåväl, hon skulle dock icke undandraga sig den tuktan, hvarmed vår Herre ville böja hennes stolta ande. Hon hade glömt lille Ivan, som hängde mot hennes knä, men i detta ögonblick väcktes hon af hans ifriga » Sitta knä! Sitta knä !. » Hon lyfte upp sin lille son, och i samma ögonblick förnam hon en tydlig öfvertygelse om att den renare luften i en frånskild moders hem dock på barnet verkar fördärfligare än den genom allsköns disharmonier mest tryckande luft i ett för fader och moder gemensamt hem. Innehållsförteckning: Augusta Wadsberg (» Ester »); af Erik Sellin. — (Med porträtt.) — Toffelregemente; af Bo. — Till Erstasystrarna. Af En svensk I-vinna. — Ett hems möblering; för Idun af E 6. Folcker. — Bref från en svensk delegerad vid K. P. U. K:s världskonferens i London. (Forts.). — En skriivelse. Idun Stockholm, Iduns Kungl. Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl.
Skulle kommande Ständer besluta upphörandet af Cassacrediliv åt desse föreningar, åligger det den Hypotheks-förening, sorn creditiv erhållit, att, sex månader efter erhållen del af ett sådant Rikets Ständers beslut, hafva sin skuld till Banken inbetalt.” ”Morn. 3. Uppsa ges Hypotheks-förening' meddeladt Cassa-creditvv af B'aneo-fullmägtige, emedan de finna Bankens ställning det fördra, leder sådant till den påföljd, att skulden senast inom nio månader derefter skall varda till Banken liqviderad ; men sker uppsägning ur det skäl, att creclilivet blifvit af Hypotheks-föreningen missbrukadt, skall detsamma sex månader efter uppsägningen vara till fullo inbetaldt; oell kan ej någon Hypotheks-förening, hvilken sålunda gjort sig creditiv-rättigheten förlustig* nytt creditiv undfå, utan Rikets Ständers eget ompröfvande och bifall;’’ Så svnes det Utskottet, som billigheten talade för den förändring uti desse föreskrifter, att tiden, inom hvilken Hypotheks-förening bör återbetala den å crediti vet d ragne summa, borde vara lika i de begge fall, då antingen kommande Ständer besluta upphörandet af ett erhållet creditiv, eller Btinco-fullmägtige uppsäga detsamma, emedan Bankens ställning det fordrar; och då uti denna senare händelse tiden, inom hvilken återbetalningen af skulden bör vara verkställd, är bestämd till nio månader, tror Utskottet, att tiden för en sådan återbetalning i förra fallet, bör dertill utsträckas. Deremot har Utskottet icke funnit skäl för borttagande eller förändring af aldra' alternativet i 3:dje momentet. Slutligen och i afseende på motionärens förslag, att de säkerhetsbandlingar, sorn af Skånska Hypotheks-föreningen afiemnas för beviljadt Cassa-creditiv, mätte få i Rikets Ständers Låne-Contoir i Malmö deponeras, har Utskottet icke kunnat detsamma understödja, enär Banco-fullmägtige, hvilkas utlåtande häröfver Utskottet infordrat, hos Utskottet förmält, det de ieke funné lämpligt, att
Nu frågar jag hvarje sakkunnig person: ”Ar denna ringa pris stegring, sorn t. ex. å råg utgör omkring 36 sk. någonting ovanligt?” Svaret härpå lärer ej kunna blifva annat, än att sådant inträffar alla år på denna tid. Jag är således för min enskildta del fullkomligt öfvertygad, att Utsk. hemtat sitt hufvudskäl från cn chimär och på denna vanskliga grund byggt ett förslag, hvilket, om det vunne verkställighet, skulle störta en talrik klass medborgare i olycka, åstadkomma en högst förderflig omhvälfning i en mängd affärsförhållanden och, hvad vigtigast är, rubba landets förtroende till Konungens ord. Jag yrkar afslag å ifrågavar:de Betänk. Hr Gripenstedt, Joli. August: Så vidt man får döma efter de föreg:de talarnes afgifna yttranden, hvilka alla samman - Den 4 Februari f. m. 325 stämma i ett lika omdöme om det förevar:de Betänk., vill det synas som sympathierna för detsamma inom detta hus ej skulle vara serdeles störa och det kan derföre måhända också tyckas vara mindre nödigt att i frågan vidlyftigt orda. För min del tror jag likväl att det vore orätt, att i en så vigtig sak som denna, iakttaga en fullkomlig tystnad, och jag utbeder mig derföre att i korthet få yttra mina tankar i ämnet. Genom Kung. d. 13 Juli sistl. år har K. Sin åsigt om hvad K. M. ansåg böra vidtagas i afseende å bränvinsbränningens bedrifvande under den stundande vintern. Han har derigenom förklarat, att då årets skörd hotade att i allmänhet blifva svag och på vissa orter nästan alldeles felslå, skulle densammas användande till bränvinsbränning i samma stora skala, som under vanliga år, kunna medföra en alltför känbar minskning af landets förråd å födoämnen. I enlighet med denna åsigt om hvad omsorgen för landets väl kräfde, inskränkte K. M. bränningstiden till ;j-del den eljest medgifna.
Således må förskottsvis till Statsverket utbetalas emellan den Förste Mars 1819 och! den Förste Mars 1820 hvad SiatsVerket för år 1819 tillkommer; hvaremot någre Förskott till Statsverket, sträckte utöfver det löpande året icke få beviljas, utan äro strängligen förbudne, så att före; den Förste (i;ste) Mars 1820 något icke får förskjutas uppå samma års anslag o. s. v. Hvarje år i April må- nåd bör ordentlig Li•- qvid imellan Stafs-Verrket och Riksgälds Conit toiret upprättas för det ao76 , Stats-Utskottets Betänkanden. nästföregångne året samt arne Exemplar af denne I-iiqvid utskrifvas, af hvilka det. ena, förse dt med Kongl. Stats - Contoirets godkännande, återställes Riksgäl dsContoiret, för att såsom verification dess Hufvud-Bok biläggas, och det andra, med påtecknad approbation af Fullmäktige, qvarstannar uti Kongl. Stats-(C»ntoiret. nästföregångne året samt 2:ne Exemplar af denne Liqvid utskrifvas, af hvilka det ena, försedt med Kongl. Stats-Contoirets godkännande, återställes till RiksgäldsContoiret, för att såsom verification dess Hufvud-Bok biläggas, och det andra, med påtecknad approbation af Full* mäktige, qvarstannar uti Kongl. Stats-Contoiret. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, uti den af Högloft. Ridderskåpet och Adeln remitterade fråga om dispositionen af de för Allmänna Magasins-Inrättningen och Manufactur-Disconten anslagne medel. Sedan Rikets Höglofl.
Denne talare har äfven sagt, att man skulle på samma sätt kunna förbjuda anläggande af gästgifvaregårdar. Hr Printzensköld måtte hafva tagit detta skäl ur luften, ty huru är det tänkbart att vilja förhindra anläggandet af dessa koramunikations-anstalter; men alt hindra gästgifvarne att försälja den vara, som kallas bränvin, går nog för sig och har redan skett vid flere gästgifvaregårdar i Södermanland, der jag tror, att numera icke ,J:del af gästgifvare ega denna rättighet qvar för andra, än de, som resa med skjuts. — Man har talat om Landshöfdrgs uteslutande rätt att förvägra och tillåta krogars anläggande, och att den vore nödvändig. Rättvisan är i detta fall, som i alla andra, vigtig, och väl således nödvändigast, att, äfven här, någon jemvigt bibehålies emellan den verkställande magten och folket. Kan, å ena sidan, en Landshöfd. förhindra tillkomsten af en krog, bör väl då äfven, å den an dra, en sockennämnd hafva rättighet att förhindra en Landshöfd. alt tillstädja anläggandet af dylika. Skall det åter vara så högst nödvändigt, att på vissa ställen krogar finnas, vore det ju lämpligast att taga kartan öfver Sverige i hand, och, med ledning af vägoch vatten-kommunikationer, bestämma de ställen, der krogar böra finnas, och till nästa Riksdag utarbeta ett förslag, på det alt ett planmessigt krogsystem måtte kunna införas öfver hela landet. Detta blir ju ett önskvärdt ändamål, till hvilket de Hrr väl säkerligen skola bidraga, som vilja tvinga en kommun att inom sig hafva en näring, som icke kan annat än sprida förderf och elände. Jag fortfar i mitt yrkande, att R. o. Ad. måtte fatta beslut i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag. Hr Hjärne: På det att icke någon måtte missleda sig af hvad Hr Printzensköld yttrat, i fråga om kommunerne, ber jag att Den 4 Oktober e. m. 65 alt få göra en anmärka.