Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullkomlig afskrifning och eftergifning af denna Låne-Summa hafva Utskotten ansett icke böra sättas i fråga , dels i anseende lill det äfventyrliga praejudicat, som derifrån skulle, i anseende till åtskillige andre Bankens fordringar, kunna hämtas, dels med afseende å det ännu icke utredda skick, hvaruti frågan örn en större eller mindre möjlighet af återbetalning genom betydlig inkomst af Södertelje Canal för närvarande visar sig, men att nu fastställa , det till nästa Riksdag icke någon Ränteeller Capital-afbetalning å berörde Bolagets skuld till Banken 100,000 R:dr komma att fordras _, hvarigenom en besparing af 3ooo R:dr uti hittills vanlige utgifter tillskyndades Bolaget, hafva Utskotten funnit vara ett af de lämpligaste understöd, som nu jkunde och borde Bolaget förunnas. Betänkanden.
Hus skulle ådagaläggas genom visad större eller mindre beredvillighet att gå mina motståndares önskan till mötes i afseende på de förändringar man önskat uti ordställningen i delta förslag till und. skrifvelse, och då det alltid varit öfverensstämmande med mitt sinnelag att dömma på klara och bestämda fada: så fortfar jag att yrka, det förslaget till skrifvelsen må bifallas, på den grund, att jag, med den bildningsgrad och det begrepp om sjelfständighet och Representationens värdighet jag äger, icke kan finna att något uttryck eller något enda ord uti samma förslag är stridande mot hvad som vederbörligt är. aCS Den a3 Hoiember. Frih. Cederström, Jacob: Likaså vigtigt det i min öfvertygelse är att en skrifvelse från R. St. emanerar i delta ämne, hvilket alltsedan 180g utgjort ett tvistefrö emellan RiksSttn, lika angeläget är det att skrifvelsen blir enkel och tydlig, utan att föt lora i fullständighet, såvida ändamålet skall vinnas och sakens ytterligare fördröjande Undvikas. Jag kan visserligen icke förmoda, alt R. o. Ad., eller något af de öfriga Stånden, skall vara missbelåtet dermed att skrifvelsen innefattar en fullständig historik af hvad sig i ämnet tilldragit anda sedan ur idog. Det är naturligt, att en sådan historik bor finnas, men den bör vara klar, enkel och tydlig och icke invafd i långa fraser och berättelser om de olika beslut RiksSttn fallat vid olika riksdagar. Det bör således icke komma att utgöra många rader. Jag är öfvertygad, att med den skicklighet, som bör finnas hos Exped.- Utsk:s ledamöter, det icke skall falla sig svårt att resumera denna historik så, att den blir klar och enkel. Min öfvertygelse är således, att skrifvelsen kunde inskränka sig tillen mycket kort och concis uppfattning af allt hvad som i lagstiftningsväg uti detta ämne sig tilldragit från April månad 1810 lill närvar, stund, slutande sig med den utaf 3:ne Stånd vid denna riksdag godkända mening uti precist de termer, som Stånden gillat, men med hvilka Exped.Utsk.s förslag icke fullkomligen qvadrerar.
Förpassning å bränvin må ej af tullkammare utfärdas, innan afsändaren aflemna! tillverkarens, under edlig förpligtelse utgifna bevis, att bränvinet är af honom å uppgifvet ställe tillverkndt. Sådant bevis bör åtfölja bränvin, då det föres emellan inrikes orter, antingen sjöledes från skärgård eller i större parti än 60 kannor. Vid införsel och transport af utländska brända eller distillerade spirituösa drycker galle, hvad särskildt derom stadgas. § 37. Med undantag af den i § 55 meddelade föreskrift otti hränvinets rening och styrka, skall hvad i denna förordning är stadgadt om minuthandel med eller utskänkning af bränvin gälla äfven för sprit samt andra brända eller distillerade, in-' eller utländska, spirituösa drycker, äfvensom för drycker, hvilka äro dermed tillagade. § 38. A gästgifveri, der rörelsen är mellan (lere åboer fördelad, skall en, af kronobetjent påtecknad, uppgift om den tid, hvardera åboen är lill briinvinsutskänkning berättigad, vara antingen hos den, som för tillfället försäljningsrätten utöfvar, och bos honom, under samma tid, jemväl skylt vara anbragt, på sätt i § 59 föreskrifves. § 39. Der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, skall vara anbragt skylt, som rörelsen utvisar. § 40- Af denna förordning bör å det ställe, der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, ett exemplar alltid vara i försäljningsrummet anslaget. § 41 Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, eller som, på sätt i § 3 sägs, melian flere köpare fördelar bränvin, bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, andra gången från 60 till och med 120 R:dr och tredje gången från 120 till och med 240 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins försäljning.
„ „ .. ... **) Levinsen borde upphöra; ty annars kan inträffa, att el.tor svårligen erhallas, eller mahanda t. o. ra. att de till befäl danade och påräknade clilcrne icke sjelfvc vid krig infinna sig. 5:o. All befintlig styrka bör kunna uppbådas, och för strid ordnas. Väl torde icke hela Rikets styrka på en gång behöfva upptagas, men vissa, af fiende anfallna eller hotade, districters eller orters *). Uppställer hvarje indelt inlanteri-regtte 2 tält, d. v. s. 4 manöver-bataljoner, och en de'pot-bataljon, så kan ock, i det närmaste, all beväring af armeen emottaga*. De 4 ahlsta, sorn exercerade antagna, classerna, ingå i fältbataljonerna; den 5;te, yngsta, oexercerade, bör ingå i depöten. Härtill är i hög grad nödigt, att exercistiden i allmänhet förlänges, men att, framför allt, befäl & stamtrupp sorgfäliigare undervisas och öfvas än hittills, hvarföre tast ruet iöns-compa "nier j ordentliga mölen å cg na mötesplatser samt större lager oundgängligen erfordras. Väl kan och måste planen för formationen derförutan äfven, då nöden är för handen, utföras; men i sådant fall med stor uppoffring af penningar och folk. Utan tillräcklig öfning, måste flera led och djup slagordning alltid begagnas; således mer än annars erforderligt manskap uppbådas, underhållas och användas, samt följaktligen större kostnad och mansspillan åstadkommas. Klok hushållning med medborgares både lif och egendom fördrar således öfning i krigsyrket. Att ett ringare antal befäl kan, så väl under marscher, sorn på stället, vårda en något exercerad trupp, är redan nämndt; — att åter det befäl regtlenas stater (K. brefvet d. 2 Febr. i8i3) upptaga, är för formationen och manövern tilli fick ligt, synes af följande: i-Regementer. Erfordras under manöver: Reg:ts-clief (und. manöv.
Man har derefter gjort en jemförelse emellan 1809 och 181 o årens varupriser, samt de närvarande, för att visa, det dessa icke stigit i samma förhållande, som cursen. I afseende härå, får jag åberopa de officiella Årstabellerna öfver Statens inkomster och utgifter, utvisande att Markegångspriset för en tunna Råg år 1809 utgjorde \ R:dr, att det flera gånger varit uppe öfver 6, som det för närvarande utgör; då detta, såsom försäljningspris hetraktadt, anses vara lägre än vederborde, i förhållande till andra varors värde; så syjies äfven, att dessa i allmänhet stigit i samma nion som cursen. Slutligen får jag, i afseende på hvad man yttrat om behofvet att öka skatterne för dessa löneförhöjningar, instämma i Friherre Cederström» anmärkning, att StatsUtskottet, för Spannemålsprisets tillfälliga stigande öfver 6 R:dr, afsatt 4o>ooo R:dr årligen, hvilka icke hvarje år behöfvas, utan torde kunna till andra ändamål begagnas. Den tillökning jag föreslagit så väl för StatsMinistrarne, sora för StatsRåden, utgör tillsammans blott 900a F.:dr årligen utöfver StatsUtskottets förslag» Den September f. m. "9 Om man icke lager andra tillgångar, än dessa 4°>ooo R:dr i beräkning, skulle man ändock möjligen hafva mer än nog för detta och andra behof. Herr Tham: Såvida möjligt är, skall jag undvika att tala om personer, och endast hålla mig vid saken. Jag har blott några få anmärkningar att göra vid hvad här blifvit yttradt. Lika med Herr Hjerta önskade jag, att Konungens Rådgifvare alltid högt och kraftfullt yttrade sig öfver hvad som fordras lill landets väl, men icke kan jag derföre med honom instämma i önskan om ny organisation af StatsRådet. Huruvida för öfrigt vidtaldte eller betald te Talare finnas, som förtjena namn af sakförare, känner jag icke, och skall icke bemöta ett anfall af denna art, som tycktes vara rigtadt mot mig, med annat än den köld, hvarmed hvarje redlig man besvarar oförtjenta och obehöriga tillvitelser.
Hans far skulle icke behöfva blygas för sin son; ja han, den gamle verldsmannen, skulle finna att arbetarehustruns fosterson ej ens i det yttre stod efter för rikedomens och förfiningens omhuldade barn. Ljusen brunno med lång veke, luften hade blifvit ännu kallare och, uttröttad af resan, svepte Heloin d’Auglars en filt omkring sig, kastade sig på sängen och försjönk snart i ungdomens lugna sömn. Ändtligen randades morgonen, och klädd med den yttersta omsorg satte Heloin d’Auglars sig på vagnen. Färden gick genom fula trakter och långa alléer. Så kom man slutligen fram till målet, en gammaldags skånsk herregård, med rödt tegelstenstak och spetsiga torn. Heloin d’Auglars skickade in sitt kort och emottogs mycket vänligt, men med synbar förvåning. Han frågade efter monsieur Pierre d’Auglars; man såg något brydd ut men svarade på temligen god franska att herr d’Auglars sedan ett halft års tid varit språklärare der i huset. »Han är min far», sade Heloin med något osäker röst, »jag ber er underrätta honom om min ankomst.» Man såg ännu mera förvånad ut och sade att man frågat herr d’Auglars om han vore slägt med den berömde violinspelaren af samma namn, men han hade då på det bestämdaste förnekat detta. Heloin infördes i en liten elegant salong och man bad honom vänta. Några minuters andlös förbidan följde; derefter hördes stapplande steg, och dörren öppnades. Heloins halft utbredda armar sjönko åter ned. Framför honom stod en gammal man med röd, skinande näsa, glanslösa intetsägande ögon. »Jag söker herr Pierre d’Auglars från Marseille», stammade Heloin. »Ja, det är just jag. Men är det möjligt man säger att ni skulle vara min son Heloin och att ni kommit hit endast för att söka upp mig, gamle man?» Rörd vid tanken härpå torkade gubben sina ögon på en blårutig bomullsnäsduk. »Ja, det är jag», svarade sonen, men tyst tilllade han: »men är det väl också ni?» Man satte sig och under mycken rörelse å fadrens sida måste nu sonen berätta sin lefnadshistoria.
Hvartill tjenar det att anslå stora summor till krigsmateriel, för skjutskolor m. m.,om man ieke kan i behofvets stund framskaffa sina resurser med sådan hastighet, att de någorlunda kunna möta fienden på de punkter, dit han skickat en talrik och öfvad här! För detta ändamål fordras att bringa till stånd de tvenne hufvudsaklig» kommunikationslinjer, som landets egen beskaffenhet, anvisar, samt framdeles äfven en till vära bundsförvandter i Norige. Om detta är ett axiom — hvilket val ingen lärer kunna bestrida, — så kommer den andra frågan, nemi. om vi kunna med egna krafter åstadkomma ett sådant arbete. Det är för alla väl kändt att nationalkapitalet, industrien och alla dess hjelpkällor under vår 45-åriga fred gatt betydligt framåt, och vi äro nu många gånger rikare än förr; men det rörliga kapitalet, hvad man i politiken kallar tiervus remm gerendarum, har icke tillvuxit i samma mån. Det är med Staten som med en jordegendom; vill man sätta den i sådant skick, att den leinnar riklig afkastning, sä måste man derpå nedlägga ett betydligt kapital. Men detta kapital ega vi icke och kunna icke hoppas att få ett sådant öfverskott, innan den bättre jorden blifvit grunddikad, innan våra strömrensningar och andra företag af samma art blifvit fullbordade, emedan de tillgångar, vår produktion skapar, genast absorberas af nya företag, till största delen kloka och väl beräknade, men icke af beskaffenhet att lemna revenu straxt. Det återstår ju då ej annat än att låna medel hos andra länder, som redan afslutat större delen af sina förbättringsföretag och nu njuta frukterna deraf. Af dessa skäl voterar jag med lugnt samvete för fortgående på den redan beträdda banan att uptaga utliindska lån, tilldess de alldeles oundgängliga arbeten, som nu pågå, hunnit fullbordas. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. Efter härmed slutad öfverläggning, blef propos ä bifall till Utskds uti förevarande punkt gjorda tillstyrkan Iramstäld och besvarad med starka ja jemte ett eller annat nej; hvaruppå ja förklarades hafva varit öfvervägande. Hr Bildt:
IV Aflöning s-afdelning en: angående arméens aflöning och manskapets pensionering, indelningsoch boställs-verket m. m. f) Krigs-kollegium har förvaltningen och redovisningen af 4:de hufvudtitelns alla anslag, fördelade mellan afdelningarne efter anslagens olika ändamål. Detsamma är förhållandet med de fonder, som i Kongl. Maj:ts nådiga proposition omförmälas. g) Hvarje afdelning eger sin särskilda kontors-, kanslioch revisionspersonal, undantagande Artillerioch Fortifikations-afdelningarne, som hafva denna personal gemensam. Dessutom finnas gemensamma för alla afdelningarne, eller Kollegium i sin helhet, ett, Kansli, ett Advokatfiskals-, ett Boksluts-, ett Kassaoch ett Aktuariekontor. h) Hufvudbokslutet grundas på de särskilda afdelningarnes specialredovisningar, liksom kassadispositionerna ske efter de särskilda afdelningarnes beslut. Hos Kollegium in pleno förekommer aldrig någon kassadisposition. i) Bokföringen af influtna och anordnade belopp är tredubbel, nemligen i kassakontoret, å bokslutskontoret och å den afdelnings kontor, som beloppet disponerar. Beloppen annoteras, i begge de förstnämnda kontoren, uti dubbla räkenskaper, och på Afdelnings-kontoret i minst 3, ofta 4, olika böcker. Dessutom antecknas och kontrolleras de af ledamöterne å vederbörande afdelningar. Kassörens qvittenser gälla ej utan 2:ne, eller både Bokslutsoch Afdelningskontorets, annotationsbevis. — Kassan inventeras hvarje dag. k) Hvart och ett inkommande mål, skrifvelse, räkning eller annan handling antecknas, dels å aktuariekontoret, i både ett för alla afdelningarne gemensamt diarium och en nummerlista för den afdelning, dit målet hörer, dels å afdelningen såväl i dervarande profokollsregistratur, som i afdelningsledamöternes så kallade remissoch föredragningslistor, äfvensom i särskilda kontorsdiarier för de remitterade målen; hvilka anteckningar till en del förnyas nästan för hvarje åtgärd eller formalitet, som ärendet föranleder inom afdelningen eller Kollegium.
Malmöhus . 5 .. —. 2,o36: Stockholms . 1 . —* 44o: Calm are . 6 . — 11,168: —•• — Wermlands . 8 — 3,784: — —• Götheborgs och Bohus 5 . — 5,900: Elfsborgs . 14 • — 8,578: Skaraborgs . 23 • — 20,3,64.: Blekinge . 5 • — 5,6oo: 87 Lån på Rrclr 86,696: Under loppet af innevarande år, till och med den sista Julii, hafva deraf blifvit anordnade: Ett Lån till dess hela belopp .. R:dr 3,ooo: Första hälfter och andelar •— 33,640: 3a.—• samt sednare hälfter och ytterligare andelar . — x 4,473: Summa R:dr 5i,ii3: 3a.— Till upplysning om beloppet af utgifna Odlings-Län, och huru de blifvit emellan Länen fördeldta, alltifrån denna utlånings början till och nied Julii månad innevarande år, bifogas ett Tabellariskt Sammandrag. (Se Bil. N:o 7.) Till erhållande af Odlings-Län efter de af Rikets Ständer vid sisth Riksdag förändrade grunder, hafva endast a:ne Ansökningar blifvit Lill Banco-Fullmägtige ingifne. Upplåning mot Banken? Obligationer. Sedan Banco-Fullmägtige beslutat, alt den af Rikets Ständer föreskrifne upplåning mot Obligationer, komme att äga rum, så väl å 3 procent på 3 månaders uppsägning, som ä 3 procent på 6 månaders uppsägning, allt efter Långifvares åstundan, samt fastställt Obligätions-formulairen och sjelfva planen för upplåningens besörjande genom Låne-Banken, och bokföringen i samband dermed, så har denne upplåning, som blifvit af Full - mägtige tills vidare inskränkt inom ett belopp af 5oo,ooo Rrdr för Stockholms District, fortfarit, utan synnerlig åtgång af andie än de på 3 proc. jänta ställde Obligalionerne, intill den 5 sistl.
Dylika honorar äro icke sällsynta och i viss mån äfven berättigade, emedan genom en så- dan resa en specialist lider stort afbräck i sin ordinarie praktik. H o s de största operatörerna kan man godt uppskatta dagskassan i form af professorslön, klinik, privatförfrågningar o. s. v. till 1, 0 0 0 kronor. D e amerikanska läkarne fordra — nota bene, om de äro » ryktbara » — ännu mycket högre honorar än de europeiska kollegorna. Det styfvaste i den vägen prestera läkarne i Argentina. Den österrikiske konsul Schnabl berättar i sin bok om » Buenos-Ayres »: » Det finns ingen bestämd taxa, och läkaren kan efter förhållandena skrufva upp sitt pris så högt han behagar. Så kommer det sig, att ett mera kompliceradt refbenseller benbrott kan sluka en mans hela årsinkomst, ruinera en familj i blygsamma villkor. Ja, jag känner ett fall, då en läkare hade den oförsyntheten att för en hypodermisk insprutning debitera en summa af 5 0, 0 0 0 francs. Händelsen passerade i M o n - tevideo. Om denne läkare inte var vansinnig, hör jag frågas. Nej, det var han icke, och äfven patienten var i full besittning af sitt förstånd, ty. han betalade. » Då det blir fråga om » krönta hufvuden », så beräknas läkarehonoraren naturligtvis efter en ännu högre tariff. D å kejsaren af Brasilien, dom Pedro, insjuknade under sin vistelse i Milano, kallade man till honom d:r Charrok från Paris, och denne erhöll därför 4 0, 0 0 0 francs. D å kung Ludvig af Portugal dog för fem år sedan, betalades under några få veckor mer än 3 0 0, 0 0 0 francs för läkarebehandlingen. Det honorar, den engelske » specialisten » d:r Mackenzie erhöll för behandlingen af den nu döde tyske kejsar Fredrik, uppskattas till 3 0 0, 0 0 0 mark. Ett läkaresällskap i London, som räknar de förnämsta specialister bland sina medlemmar, har för någon tid sedan beslutat att som » etikettsmässigt » för furstliga personer fastställa en ersättning af 1, 0 0 0 guiueer (2 0, 0 0 0 kronor) för hvarje konsultation.
Då Stats-Utskottet (ill öfverläggning förehaft,' att reglera oell bestämma Statsoell RiksgäldsVerkens samfäldta behof, hvilka genom Bevillningen skola fyllas, har Utskottet snart erfarit det nära sammanhang en sådan Reglering äger med nuvarande tillståndet af Rikets Penningeväsende ocli Näringarnas skick, och att således en noga utredning af vissa hithörande angelägna och vigtiga frågor nödvändigt - miste föregå, nemligen , huruvida en allmänneligen öfvcrklagacl Penninge-förlägenhet. verkeligen är för handen; och, i sådan händelse, hvilka äro de härtill bidragande orsaker, samt ändteligen huru skall denna Benninge förlägenhet kunna afhjelpas på ett sätt, att härigenom icke alstras nya prgdori* Efter en noggrann granskning af dessa frå-. gor, hvarvid det Allmänt nyttiga utgjort gemensamma föremålet för Utskottets forskningar, har Utskottet enhälligt stannat i den tanka, att, vid nu varande förhållanden, skulle en fortsatt indragning af Sedelstocken, enligt de vid nästförflutna Riksdag stadgade författningar, blifva vådlig; hvaremot Utskottet ansett tillökning i Sedelstocken utöfver beloppet vid 1814 års slut böra undvikas; och, i följd hvaraf, de Banken anslagne Suni - Den a o Juni! 975 Summor utaf Allmänna Bevillningen, hvilka» från 1815 års början till Banken ingått och vidare dit inflyta, böra, derest omständigheterna sådant fordra, åter kunna sättas i omlopp; men i frågan om sättet härtill, samt öfriga åtgärder, hvilka till planens verkställighet böra vidtagas, hafva meningarne varit något delade. En Ledamot har inlemnat ett förslag, som omfattar ämnet i hela dess vidd; hvilket förslag Utskottets pluralitet äfven godkänt, blott med några vissa förändringar, hvilka här omförrnälas.
Endast då och då strök en vindil genom nakna buskar, skakande dem så, att det såg ut som om de huttrat af köld. Och samma kalla, tunga stämning låg öfver hennes eget sinne. Hela denna tid hade hon icke känt annat än sin vansinniga fruktan för mötet med Pål, blygseln för att möta hans blick. Nu var det förbi – öfverståndet. Men var hon dess gladare för det? Hon kände sig förtumlad som efter en lång sömn. Borta voro alla drömmar, som legat likt töcken öfver allting, och qvar stod endast en skoningslös verklighet. Sådant som nu hade lifvet aldrig sett ut, så naket, så blottadt på all poesi. Hon tyckte sig stå i en ödemark, ensam med Börje; det var för andra gången hon kände det så, men förut hade hon icke kunnat mäta dess vidd. Nu var det som om det långsamt dagats för hennes ögon, – en grå, kall morgongryning, – och det ena föremålet dök fram efter det andra, nyktert, prosaiskt, afklädt hvarje mystisk omklädnad. Hon var icke längre Marianne, romanernas Marianne, drömmarnes tjusfulla väsen, qvinnogåtan, undantagsvarelsen; hon, som var skapad endast att älska och älskas. Hon var helt enkelt en qvinna som skulle bli mor. En qvinna som hundratusen andra. Men en qvinna som förrådt sitt barn innan det var födt, närt det med sitt lif, medan hon spelat ögonkurtis med en främmande man. Det var så naturstridigt, så naturvidrigt, att hon kände en vämjelse vid sig sjelf som om hon vaknat morgonen efter en orgie. Ånger hade hon nog känt förr, eller hon hade åtminstone trott att hon känt den, och då hade den antingen framträdt som en bestämd förebråelse öfver någon dubbelhet eller hjertlöshet, som hon låtit komma sig till last, eller också på ett mera formlöst sätt, som en gnagande oro, en oförklarlig tomhet och obestämd ängslan. Det hade då kommit anfallsvis och häftigt, men genom sitt eget bemödande hade hon kunnat tysta eller kasta det undan, när hon riktigt ville. Och det hade alltid med sig någonting smekande, vemodigt; det var en plåga med njutning i. Men detta var annat.
Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid samina Inrättnings räkenskap för år JS58. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Vid granskning af stats-verkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, hafva Rikets Ständers Revisorer, beträffande Veterinär-inrättningen i Stockholm, anmärkt, att, ehuru räkenskapen för nämnde Inrättning i öfrigt varit med noggranhet förd, bland verifikationerna likväl funnits flera räkningar å mindre belopp, hvilka icke blifvit vederbörligen attesterade. Genom nådig remiss den 22 nästlidne månad, har Eders Kongl. Majt behagat angående berörda anmärkning infordra Direktionens underdåniga utlåtande: och får Direktionen. till åtlydnad häraf, underdånigst anföra följande: Uti det nådiga provisoriska reglementet för Veterinär-inrättningen i Stockholm af den 20 Juli 185.3 var icke föreskrifvét, att inkommande räkningar skulle af Föreståndaren attesteras. Men för att tillförbinda räkenskapsföraren att icke göra någon utbetalning utan Föreståndarens attest, föreslog Direktionen, på sätt jemväl uti 66 § af det för Veterinär-inrättningen under den 6 Augusti 1S59 utfärdade nådiga reglemente blifvit föreskrifvét, att räkenskapsföraren icke måtte äga göra. någon utbetalning utan på skriftlig, af Föreståndaren gjord anordning eller attestering, hvilket sedermera städse iakttagits. Då således någon reglementarisk föreskrift härom icke fanns före utfärdandet af sistberörda nådiga reglemente, torde den gjorda anmärkningen icke till någon åtgärd föranleda. Den nådiga remissen återställes i underdånighet; och Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktig.ste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, I». SILFVERSTOLPE. FK. HOLMQUIST. AX. GABR. CARLSON. J. THEOD. BERGELIN. JOIL MICHAELSON. Stockholm den 8 December 1860.