Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ultuna egendom numera under en lång tid — 158 — varit under Institutets förvaltning och oaktadt egendomens afkastning för revisionsåret synes hafva varit, om ej riklig, åtminstone ganska god, likväl så ringa behållning uppstått. Under det egendomens bruttoafkastning uppgår till 32,482 R:dr 98 öre, påföres densamma en förvaltningsoch brukningskostnad af icke mindre än 22,772 R:dr 19 öre, utom utsäde och frö till ett belopp af 3,164 R:dr 88 öre, så att sammanlagda utgifterna för egendomen uppgå till den, efter Revisorernes åsigt, betydliga summan af 25,937 R:dr 7 öre. Den för året återstående behållningen å egendomen utgör således endast 6,545 R:dr 91 öre, hvilken behållning med skäl må anses obetydlig å en egendom af den storlek som Ultuna, destoheldre som frukterna af det arbete och de kostnader, hvilka under den tid, som förflutit sedan egendomen till Institutet öfverlemnades, blifvit å densamma nedlagde, redan bort höja afkastningen å denna egendom utöfver hvad andra med Ultuna till arealen och jordens beskaffenhet jemförliga egendomar kunna inbringa. En anledning till dessa för landthushållningen vid Ultuna mindre fördelaktiga resultater kau måhända spåras uti det vid egendomen förlagda landtbruks-institutet, om än detta är uti räkenskaperna från jordegendomen afskiljdt. Dessutom kan, enligt Revisorernes tanka, ifrågasättas om, vid åtskilliga förnödenheters anskaffande, den kloka beräkning, som en enskild landthushållare näppeligen kunnat uraktlåta, städse egt rum. I sådant hänseende vilja Revisorerne blott omförmäla, att under revisionsåret icke mindre än 2901 famnar barrved blifvit inköpta för det höga priset af 16 R:dr 75 öre för famn, en kostnad, som torde hafva kunnat betydligt förminskas, om bränslet blifvit anskaffadt vid omkringliggande skogar och derifrån forsladt med gårdens egna dragare under den minst bråda tiden för landtbruket.
För det tredje hade jag, föll. riksdag, och har ännu, den invändnin - Den 26 April f. m. 155 gen att göra, alt de enskilda tacksamhetsbevis, hvarmed föräldrar pläga, när de dertill hafva råd, önska betyga lärarne sin erkänsla för visad omvårdnad om skolbarnen, dessa frivilliga afgifter torde icke kunna med någon säkerhet anses nphöra med den nya, offentligen påbjudna afgiftens införande. En så noggrann polisupgift torde nemi. skolstyrelserne svårligen magta utöfva, att man i den delen har någon trygghet. Men om så någorstädes än vore, så är det likafullt troligt att tvungen gåfva, hälst när den ej tillfaller någon viss, gifves med mindre villigt hjerta, än en frivillig gärd åt en förtjent lärare hittills erbjudits : det tyckes ligga i sakens natur. — Det gör ingenting, lära mina vedersakare invända; endast liqviden erlägges, så gör det Staten detsamma, om det sker mer eller mindre gerna. Jag ber om förlåtelse: — föräldrarnes belåtenhet inverkar alltid i sin mån på barnens sinnesstämning och tänkesätt. Jag skall nu i korthet anföra några för min åsigt talande omdömen, som d. Maj 1848 på detta rum yttrades i detta ämne. ”De hittills utgående frivilliga afgifterne hafva varit högst obetydliga, stundom blott för ljus och städning, samt lära, vid åtskilliga läroverk, endast upgå till 1, 2 å 3 r:dr i terminen: — den föreslagna afgiften, en af nutidens upfinningar, blifver för mången tryckande, hvadan det torde blifva med motvilja man underkastar sig denna nyhet”. Dess ord anfördes af min aktade vän, Hr Tersmeden, Nils. Vidare: ”Det vackraste karaktersdrag hos våra läroverk har varit, att äfven den fattigaste kunnat erhålla undervisning; jag anser alt någon skilnad icke hör finnas inom skolan emellan den mer eller mindre bemedlade.” Talaren tilläde att, om än afgifter funnits med fördel vara införde i ett af hufvudstadens elementarläroverk, ”det likväl syntes olämpligt, i detta som i manga andra hänseenden, att för hela landet vidtaga en lagstiftning, lämpad efter de förhållanden som kunna gälla för Stockholm.”
Om några publika hus blifva att tillgå, hvilka kunna inrymma de så kallade 3:ne ofrälse Stånden, har jag ingenting deremot, sålänge yi måste arbeta på fyra rum, och utgöra ett så stort antal representanter, hvilket stora antal sannerligen ej är så lätt att hysa och förse med alla erforderliga behof; men att anslå medel till uppbyggande af nya hus i och för detta ändamål, deremot röstar Den 19 December e. m. 363 jag helt och hållit. Val torde genom nya anslag grunden till dessa erforderliga massor blifva lagd; men jag är också öfvertygad , att Svenska folket skall nied raska steg framskrida på upplysningens hana, och snart nog inse olämpligheten af en representation med fyra Stånd, hvarföre äfven denna föråldrade representation, redan innan dessa byggnader hinna fullbordas, skall vara upplöst, genom utbyte af en annan mera ändamålsenlig, hvarigenom ifrågavarande byggnad och dermed förenade kostnader skulle blifva till alls ingen nytta, och ändamålet helt och hållit förfelas. Herr PrintzenskjöldAxel: Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff deri, att frågan bör remitteras först till RiddarhusUtskottet, hvars yttrande sedan kunde blifva en vägledning för StatsUtskottet vid bedömmandet af sättet för anskaffandet af de ifrågasatte Sessionsrummen. Herr Anckarswärd, August: Jag förenar mig med dem, som äro emot förslaget. Jag inser ej behofvet af en särskild localnu, mera än förr. PresleStåndet har, som jag tror, blifvit ökadt med Irenne personer; deremot voro alla tre Stånden ojemförligt talrikare, då Finland lydde under Sverige. Jag kan således icke fatta huru trängsel nu kunnat uppkomma. Hans Excellence Herr Gref ve De la Gardiej Jacob:. Jag har visserligen ej öf - 364 Den ig December e. m. vervarit början af Discussionen; men jag har hört Herr von Hartmansdorifs yttrande i ämnet och förenar mig med honom om remiss till RiddarhusUtskottet, innan Ridderskapet och Adeln fattar sitt beslut.
Svenska fartyg af vissa förmåner i Belgiska hamnar, som genom åberopade deklaration egt rum, icke vore af den bindande egenskap att derå kunde grundas några anspråk på eli ovilkorlig! tillgodonjutande af de Svenska sjöfarten på Belgien sålunda förunnade lättnader, ulan att berörda åtagande och medgifvande kunde af Kongl. Belgiska Regeringen når som helst återkallas samt denna sjöfartsrörelse underkastas de afgifter och betunganden, bemälda Regering kunde finna för godt samma rörelse pålägga; att om äfven härvid å ena sidan kunde erinras att Belgiens omfattande handel i första rummet hade att vidkännas olägenhet af en dylik åtgärd, som för delta land skulle minska en behöflig tillgång på fraktfartsidkande fartyg samt att i denna omständighet eli väsendtligt hinder borde möta för Kongl. Belgiska Regeringen alt i någon vidsträcktare mån tillämpa den diflerentiela behandling, som fartyg, tillhörande de stater, hvilka icke inginge på det framställda förslaget om Schelde-tullens aflösning skulle underkastas, så måste dock å andra sidan i betraktande tagas att Kongl. Belgiska Regeringen i detta häseende befunne sig i en mindre beroende ställning till dessa stater, sedan numera i det närmaste samtliga de i Schelde-flodfarten hufvudsakligen deltagande länders Regeringar förklarat - Stats-Utslottets Utlåtande N:o 166. 9 Marat sig villiga att för dessa länders fartyg sagde förslag biträda; alt det alltså kunde antagas att, derest Sverige undandroge sig att biträda förslaget om Seheldelullens aflösning, Kongl.
Jag kan ej finna något skäl att vidhålla ett sådant tillstånd, utan tror alla skäl tala för att en skatt skall vara bestämd, att den skall vara sådan att ingen tvetydighet uppstår om dess beskaffenhet, och sedan, att, i afseende på dess myckenhet, det ej må bero på den som indrifver skatten, att jemka hvarken med den som skall betala eller med Kronans inkomster, utan han skall endast uttaga skatten till vederbörligt belopp. Det är likväl påtagligt att så icke är händelsen med denna ostskatt i Herjeådalen, hvarföre jag får till prot. förklara, att min mening i detta fall öfverensstämmer med Utsk:s. Hr Rosenblad: Sedan den stora frågan, om ordnandet af räntorna i allmänhet, blifvit afslagen, kunde man visserligen, i afseende å nu förevande lilla fråga, säga, som högtsalig Konung Carl X, glorvördig i åminnelse, sade till sina båda från Fyen, utan arme'er, återvändande fältherrar Pfalsgrefven af Sulzbach och Fältmarskalken Stenbock, att: ”har fan tagit getterna, kunde han äfven tagit bockarne med”, men mig synes dock att äfven de Hrr, som voro emot att skaffa oss af med de 500 räntetitlarne i ränteboken, skulle möjligen hafva något skäl alt bifalla hvad som här Den 8 September e. m. iai Sr föreslagit. Denna afgift är nemi. af samma egenskap som tionden, hvilken förut utgick tili alldeles obestämdt belopp, men som man redan på 1600-talet fann böra regleras till ett bestämdt belopp. Likaså är det nu fråga om att göra en undersökning för att i st. f nuvar:de ostskatt efter profmjölkning få en bestämd skatt. Saken är obetydlig, men jag hemställer likväl om ej de Hrr, som ej vilja hafva skatten bestämd i penningar, skulle vilja bifalla förslaget med den förändringen, att den nya bestämda skatten skulle utgå i ost i st. f. i penningar. Gr. Lagerbjelke: På sått en värd ledamot förut anmärkt, är denna grundskatt den orimligaste man kan föreställa sig. Till beskattnings väsende t borde väl höra, att det vore någorlunda bestämdt huru stor skatten skulle vara, men här är icke så förhållandet.
Utskotten hafva äfven ansett att ändamålet möjeligen kunnat vinnas, om, jemte det tvångs-arbete hvartill höterne enligt nu varande Författning förvandlas, äfven utsattes vissa dagars arrest eller fängelse i mörkt rum; ett correctiv, som med framgång nyttjadt inom Mililairen, utan att på något sätt vara sårande för hederskänslan eller skada, torde göra behörig verkan, att antingen alldeles hindra vinningslystnaden, att nog lättsinnigt åtaga sig andras brott, eller åtminstone för den verkliga Lurendrägaren göra mindre säkert, om icke hans legde substitut, efter några dagars vistelse i mörkt rum; söker att genom sanningens yppande, äfven bringa sig sjelf i dagsljuset. I afseende å hvad angående hus-visitationer är anfördt, anse Utskotten att lika litet som den redliges sinneslugn störes af att misstänkas, lika litet, och ännu mindre varder hus och hemfrid hos den gode Medborgaren störd, derföre, att han lemnar en för bevakningen af det allmännas fördel tillsatt tjensteman inträde i sitt hus, att undersöka, Betänkanden. 339 om der finnes något hvad olofligt eller beslag underkastadt vara kan. Sådane undersökningar efter olofligen åtkommet gods, har dessutom, på förekomne anledningar, enligt Sveriges Lag, alltid varit tillåtne, och det synes Utskotten, som borde det åtminstone icke vara okärt för den oskyldigt misstänkte, att ransakas och frikännas. Ehuru Utskotten visserligen erkänner, att sådant icke bör för långt utsträckas. Vidare hafva Utskotten lika med Commerce-Collegium och Tull-Directioncn insett de skadliga följderna deraf, att Tull-Betjent är ålagdt, att böta om han vid vissa tillfällen gör beslag å hvad som efter en ofta godtycklig värdering, ej uppgår till 100 R:d., äfvensom nyttan af det förslag, att rättigheten till confiskation af varor, vid deras ankomst till Stad eller Bevakningsställen, hädanefter må utsträckas till ett visst district omkring Staden eller Bevaknings,-orten, samt att.
Detta understöd blir, i min tanka, så mycket lättare att gifva, som jag tror mig med mycken säkerhet känna, att Herr Cederschjöld dermed icke åsyftar enskild vinst, men ledes af det prisvärda föremålet, att upplysa och gagna. Jag ber Ridderskapet och Adeln förlåta, om jag redan varit alltför vidlyftig, och jag anhåller ödmjukeligen, att detta yt - Den i5 December f. m. 7 trande må med de öfrige PiiksStåndcn comriuniceras, samt till vederbörligt Utskott klifva remitteradt, Lades på bordet. Hans Excellencc Herr Grefve De la Gardie, Jacob, anförde skriftligen: Ämnets vigt, dess inflytande på varande och kommande tidehvarf, den välvilja, med hvilken dess syftning af sednaste Ständer omfattades, den enskilta och närmare befattning, min böjelse, min öfvertygelse, mitt nit för ändamålet och medborgares förtroende mig dervid lemnat, allt ålägger mig att inför Rikets första Stånd framlägga ett ärende, hvilket än aldrig med liknöjdhet af detsamma upptogs; allt ger mig hopp, att Ridderskapet och Adeln, med afseende på afsigtens renhet, ursägtar framställningens ofullkomlighet, i afseende på saken, öfverselbristerne hos tolken, som framför den.. Den allmänna upplysningen, kunskapernas bibringande, undervisningen uti religionens och rättskänslans lika heliga som nödvändiga läror, utsträckt äfven till de Medborgareclasser, hvilka minst äga1 medel och tid att sig dem förskaffa, är af så många skäl ett angeläget och dyrbart föremål för Styrelsens, för hvarje enskilt mans omtanka. i» 8 Den i5 December f. ift. Vi lefva ej mer i dessa vantrons eller mörkrets tider, då hvarje grad af upplysning, lemnad åt mängden, om ock som ett förnärmande af eller intrång uti Regeringens, eller de högre casternas rättigheter ; i de tider, då en missförstådd Religions» princip, ett villadt begrepp om undervisningens ändamål och bestämmelse, nedhol'!
R:dr och hvilken, oaktadt medium deraf för åren 1855—1857 uppgått till 71,573 R:dr, nu, i anseende till inkom, stens till en del ovissa beskaffenhet, ansetts icke böra upptagas högre än till 65,000: 48:o. Krutoch Salpeter-för säljning smedel, hvilka beräknades år 1854 till 180,000 R:dr samt år 1858 till 210,000 R:dr, men hvaraf, sedan, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 13 Januari 1857 och Krigs-kollegii kungörelse den 23 Mars 1858, berntilda Kollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt bergslager och enskilde upphört, någon inkomst ansetts icke vara att vidare påräkna. 19:0. Kontrollslämpelmedel, hvilka upptogos vid 1854 års statsreglering till 18,000 R:dr och vid 1858 års statsreglering till 20,000 R:dr samt nu blifvit beräknade till 25,000: 20:o. Båkoch Lotsmedel, beräknade år 1854 till 142,500 R:dr och år 4858 till 180,000 R:dr och hvilka nu ansetts kunna uppskattas till 240,000: 21:0. Konvoj-kommissariatels bidrag till aflöning åt Svenska Beskickningen i Turkiet, hvilket bidrag, vid 4854 års statsreglering beräknadt till 22,200 R:dr, vid sistlidne Riksdag upptogs till allenast 22,000 R:dr och nu utförts med sistnämnda belopp 22,000: 22:0. Observationsmedel, beräknade år 4854- till 15,000 R:dr och år 1858 till 8,000 R:dr samt nu, i anseende till inkomstens ovissa beskaffenhet, upptagna till endast 5,000: 23:o.
Dä man ej ens gjort sig mödan, att granska detta kostnadsförslag, så kan jag ej heller finna, hvad orsak man skulle hafva, att misstänka detsamma ej vara riktigt och ärligt nppgjordt. För öfrigt kan jag ej inse, hvad kostnadsförslaget har med sjelfva den förevar:de frågan att skaffa; ty icke blifver det K. St. som komma att granska det dä R. St. aldrig kunna komma att betala mera än en viss bestämd summa. Detta tillkommer naturligtvis det blifvande bolaget, hvilket, såsom det sker i andra länder, troligen kommer att för sitt räkning antaga den ingeniör, som de anse lämpligast och tillförlitligast att utföra detta företag, .lag vet alldeles ej om det blir jag. Törhända blir det näston annan. Derom kommer bolaget att besluta, dä det blir samladl. Gr. Anckarsvärd har sagt, att det vore en omöjlighet att jernvägen skulle kuuna hafva något inflytande på forslingen här i landet, och att det vore en löjlighet att tala om att på jernvägen öfverföra fartyg. Jag vill dä ej gå längre tillhaka i historien än lill Carl Xif:s tid, då vi veta att man drog en hel galere-eskader en mil öfver land emellan Dynekihl och idefjorden. Vi veta dessutom ganska väl, att man dagligen drager tipp på land stora fartyg, ja! både fregatter och linieskepp. Man sätter dem blott på en slags stor släde, som går på ett lutande plan, en verklig jernväg, (jag talar här om de så kallade Amerikanska slips) och det är en £ timmas göromål, att få dem på land. Hvad skulle väl då hindra, att man på en jernväg emellan Hjelmaren och Wenern satte några kanonslupar och öfverförde dem från den ena delen af landet till den andra, särdeles om kanonerna uttoges och fördes särskildt? Skilnaden här emellan och alt föra dem pä Svea kanal, om den funnes till, är blott att, då det på kanalen skulle fordras minst 50 timmars tid dertill, skulle det på jernvägen blott behöfvas 12 timmar.
Bristen af ett så beskaffadt forum, hvilket utan alltför stor svårighet kunde anlitas, måste försvaga kontrollen öfver domareembetets utöfning i Hofrätterna. Endast i utomordentliga fall kan åklagaremakten gripa sig an med en så besvärande och så högtidlig åtgärd, som att omedelbarligen inför Högsta Domstolen uppträda med en anklagelse; och att i alla andra fall, för all möjlig mindre svår förseelse, en faktisk ansvarslöshet för Hofrätterna skall äga rum, är hvarken gagneligt eller för dem sjelfva tillfredsställande. Det får ej förnekas, att dylika mindre svåra förseelser hos Hofrätterna inträffa äfvenså väl, som hos lägre domstolar. Än händer, att målen blifva alltför länge uppehållna, än att på deras pröfning icke användes all nödig sorgfällighet, än att sjelfva formaliteterne icke noggrannt iakttagas, korteligen att anledning till redofordrande för en Hofrätts förfarande skulle påkalla åklagarens åtgärd, derest densamma icke återhölles af den alltför stora betänkligheten att dermed upptaga sjelfva deri högsta instantsens tid och väcka ett onödigtvis stort uppseende. När nu härvid jemväl tages i beräkning, huru mycket lagskipningen hos Underrätterna beror af dess handhafvande hos Hofrätterna, såsom dels omedelbarligen verkande på ären - *) För tillgång till dessa utgifter kunde säkerhet affordras angifvaren. — 95 — denas gång och dels genom efterdömen utöfvande inflytelse på Underdomares åsigter eller, i fall af åtal, skipande lag öfver dem; kan väl den förevarande frågans vidsträckta och stora vigt svårligen förbises. Behofvet af ökad skicklighet, kraft och verksamhet hos Hofrätterna medgifves troligen af en hvar, som med oväld och någon sakkännedom betraktar förhållandet Att fylla detta behof äro visserligen icke åtal och bestraffningar tillräckliga; och icke utan skäl kan det till och med sättas i fråga, huruvida de äro för ändamålet oumbärliga. Hvad som synes mig med visshet antagligt är, att om de kunna umbäras, också ingen anvisning på dem borde vara gifven.
Näringsidkaren kunde, med säker beräkning, i anseende till myntet, ingå i alia företag af industri, och endast ha den osäkerhet att strida emot, som rättvisligen tillhör företag&t och Dtn 17 April f. m. är oskiljaktig från all speculatioa.och den med realisation förknippade vådan för Gäldenärer af Capitalers uppsägning och indragning vora åtminstone här mindre, då ingen annan Spe-: dilation för Capita listen ägde rum, än att antingen, genom utlåning draga af Capitalet en laglig ränta eller ock använda det i näringsföretag. En af Realisationen påräknad nytta, kanske den väsendtligaste, är den, att RörelseCapitalet i mynt skulle kunna efter behofvet ökas, derigenom att frukten af arbete kunde i redbart mynt omsättas; men denna nytta kan äfven förenas med myntbestämningen, sådan jag den föreslagit på det sätt, att Banken, emot en efter otnkostnaderne lämpad ringa afgift, vore förbunden att till mynt stämpla Silfver, och att Banken äfven vore förbunden, att emottaga sådant mynt och derföre utgifva särikildte Bancosedlar, som ovilkorligen skulle vid anfordran inlösas af den genom Silfverinsättningen uppkommande fond. Då insättaren här vöre försäkrad, att hvad han insatt, icke i något fall kunde komma att förblandas med Fonden för de gamla Banco-sedtarne, skulle naturligtvis insättningar ske i större mån, och med full säkerhet kun. de då både en supponerad handelsvinst och arf från utländningen i myntbara metaller indragas och RörelseCapitalet såmedelst okas. Den olägenheten att två slsgs sedelmynt blefve gångbart synes mig icke störj att agio ejena ( 328 Deri 17 April f. m. emellan uppkommer är naturligt, äfvensom att det kan variera, men denna variation kunde aldrig bli så sor, som på Coursen vid växeltransaotioner, der omständigheter verka till förändring, oberoende af myntförhållandett
Förslag till Reglemente för Examina. i:o Regeringen utfärdar en föreskrift, som utstakar de kunskaps-åmnen i hvilka den sökande bör hafva gjort framsteg, hvilken föreskrift naturligtvis bör vara offentliggjord, a:o Examen hålles 2 gånger om året på Deli 3 Martii. 4o7 bestämda tider, och de Sökande böra en viss tid förut till Examens undgående hafva sig anmält. 3) I anseende till de civilistiska kunskapernas sammanhang och nödvändigheten att kånna dem i system, bör Examen till Rättegångsverken, Canzliet och de administrativa Embetsverken ej vara mer ån ett och samma kunskapsqvantum affordradt alla, med undantag af måhända Bergscollegium. 4) Examinatorerne utgöras ex officio af 2 eller 3 Ledamöter af hvarje Verk, 4 Ledamöter af VetenskapsAcademien, 4 af Historie-, Antiquitetsoch Vitterhets-Academien. Dessutom bör hvar och en känd Författare äga rått, att efter gjordt tillkånnagifvande vid examen framställa ett visst antal frågor. 5) Pröfningan huru examen blifvit fullgjord, och om den sökande i följd deraf bör beviljas det sökta inträdet, uppdrages åt en Jury, som består af samma beståndsdelar, men alla Ledamöterne samfällt af det verk, till hvilket den sökande specielt anmält sig; Juryn afgör frågan helt enkelt med Ja och Nej, utan gradation. 6) Examina hållas offentligt. Dessa idéer hafva till det mesta framkallade af Friherre Frank Sparres Memorial, och Ben 3 Martil. anhåller jag att dessa raina tankar måtte til| Oeconomieoch BesvårslJtskottet remitteras. Njo 55. Herr Hammarhjelm, Carl Fredric. Af de många motioner, sorn under nårva-, rande Riksmöte från detta rum blifvit framställde, hafva de fleste afsett, dels klagomål öfver den allmänna penninge-förlågenhetendels önskningar om besparingar, dels nedsättning a£ Landets skatter.
N:o 58. om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen om. Motion N:o 48. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Mein. N:o 89. R. St. underdån. Skrifv. Kommunalstämma på landet, angående ändring af 13 § förra mom. i Kongl. Förordningen om. Motion N:o 145. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 58. 3 18 Kommunalutskylder, om förmånsrätt för. Se Handelsbalken. Kommunikation, angående förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna. Motion N:o 132. Lag-Utsk. Betänk. N:o 23 och Mern. N:o 41. B. St. underdån. Skrifv. Konkurslagen, angående ändringar i oell tillägg till. Motion N:o 100 oell 108. Lag-Utsk. Betänk. Kostnad och Skada, angående upphörande af föreskriften att ställa borgen för. Se Hofrätt. Kottholmsströmmen, angående låneunderstöd till fördjupning af och sprängning i denna ström samt upprensning af dermed sammanhängande vattendrag i Skaraborgs län. Motion N:o 25. Stats-Utsk. Utlåt. Krigsarkivet, om byggnad åt. Se Topografiska korpsen. Krutexplosioner, angående åtgärder till städernas skyddande mot ödeläggelse till följd af. Motion N:o 8. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Kungörelse, om förändrade bestämmelser i afseende å allmänna författningars kungörande. Motion N:o 171. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. Kungsörs södra kungsladugård, angående upplåtelse af mark derifrån till hamnbrygga och upplagsplats vid Arboga-åns utlopp i Mälaren. Motion N:o 92. Stats-Utsk. Utlåt. Köping, angående Örebro-Arboga jernvägs fortsättande till. Se Jernväg.