Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
GUSTAF. Mäster Olof! Du är kättare du? Och hyser planer mot den heliga kyrkan? Det är ett farligt värf! BRASK. Han har i dag lagt af masken och varit nog djerf att öppet bryta kapitlets förbud angående messfall, hvarför vi fordra ers nådes samtycke att han vederbörligen straffas! GUSTAF. Den saken faller under domkapitlet och kommer mig ej vid! Men hvad är det för uppror du talar om i Stockholm? OLOF. Vederdöparne! GUSTAF. Intet annat! BRASK. Ers nåde, vet ni ej huru dessa galningar farit fram i Tyskland. Vi skulle föreslå det ers nåde sjelf vände tillbaka med sitt krigsfolk! GUSTAF. Den saken faller under mitt godtfinnande! BRASK. Men borgerligt krig! GUSTAF. Det blir min sak! Olof, jag nämner dig till skrifvare i Stockholms rådstuga. Du reser genast dit. Tala till folket! Jag litar på dig! MÄSTER OLOF - BRASK. I fosterlandets intresse ber jag ers nåde betänka det dåraktiga i att tala till dårar! GUSTAF. Man kufvar icke andarne med svärd! Betänken det, herrar biskopar! BRASK. Kyrkan har aldrig GUSTAF. Ja, inte med nycklar heller! Gå till min kansler, får du fullmagten! BRASK. Kanonikus torde vänta ett ögonblick! GUSTAF. Vår secretarius lyder ej edra bud före mina! BRASK. Kyrkans rätt skall först utkräfvas Olof Pederson! GUSTAF (rättar). Secretarius... BRASK. Secretarius Olof Pederson lemnar ej staden förr än kapitlet fällt sin dom. GUSTAF. Kapitlet fäller ej sin dom förr än det ransakat! BRASK. Det blir vår sak! GUSTAF. Det blir ej er sak, biskop Brask! Ty kanonikus i Strengnäs dömmes ej af biskop i Linköping. Biskop Måns, för er talan! MÄSTER OLOF 31 - MÅNS. Efter hvad som tilldragit sig... hm! BRASK. Torde vidare utläggningar vara öfverflödiga! GUSTAF.
Men elementerna hade icke blygts att år 1616 nedbränna Åbo slott öfver Gustaf II Adolfs hufvud, medan han gästade slottet. Röklukten och den hvinande stormen öfvertygade snart de danslystne, att nöjet måste vika för en allvarsam kamp om konungaborgens tillvaro. Medan de fleste bland gästerne i förvirring skyndade ut att uppsöka ekipager och öfverplagg, stannade några kvar för att biträda vid släckningen. Den unga drottningen visade sig modig och rådig. Hon anförtrodde åt ståthållaren Klas Fleming bärgningen af räknekammaren med rikets förnämsta klenoder, som där förvarades, men förbjöd att rubba hennes egna rum. Fru Beata vågade göra invändningar. Till mig kommer icke elden, svarade Kristina trotsigt. Faran var dock öfverhängande stor. Det första lilla eldskenet, uppkommet, man visste ej huru, i ett af betjeningens rum i det smala södra tornet, takvåningen, växte hastigt i glans och skymdes därpå af tjock rök. Lågorna bräckte ett fönster, slingrade sig ut, slekte taklisterna, smögo sig uppför tornspiran och dröpo därifrån ned på koppartaket. Samtidigt buros de af stormen till det stora, massiva, sydöstra tornet, som gränsade till drottningens flygel, och hotade att uppsluka denna flygel med dess praktvåningar, hvarigenom hela slottet skulle varit förloradt. Allt uppbjöds således för att rädda detta torn. Klas Fleming var öfverallt. Han anordnade kedjor af vattenlangare allt ned till strömmen, soldater, hofbetjening och tillströmmande folkskaror. Vattenämbar gingo ur hand i hand, sprutorna öste hela strömmar öfver det brinnande taket. De modigaste bland knektarne skickades från de inre trapporna upp i tornet, men drefvos tillbaka af röken och lågorna. Stormen låg hårdt på och tycktes gäcka alla ansträngningar. Endast det höga, massiva tornet Tre kronor stod där i sin väldiga storhet, klart belyst af branden och trotsande lågorna. Nu stod fru Beata ej mera att hejda. Hon rusade upp i drottningens rum, åtföljd af så många pigor och kammartjenare, som hon i hast kunde öfverkomma.
Skrifvelse N:o 191. 73 naste Kommitterade samt Kollegierna uttalade mening, att rättegång i förstnämnda hänseende icke bör af Kronan under närvarande förhållanden anställas; hvaremot Rikets Ständer, i den händelse bruksegaren icke vill ingå på den föreslagna regleringen och ej heller godvilligt aflemna den afkastning, som han uppbär utaf den uppodlade delen af allmänningarne, icke kunnat undgå att i underdånighet anhålla om vidtagande af sådana åtgärder, som för det afsedda ändamålet må erfordras. På nu i underdånighet anförda skäl hafva Rikets Ständer beslutat, att en summa, motsvarande det af Kollegierna föreslagna ersättningsbelopp, i Riksmynt 88,587 R:dr 80 öre, må å Riksgälds-kontoret till E. K. Maj:ls nådiga disposition anvisas för att, derest nämnde ^bruksegare dermed åtnöjes och utan tvist till kronan återlemnar dispositionsrätten öfver ifrågavarande 2:ne allmänningar, för åvägabringande af reglering i berörda, uti E. K. Maj:ls nådiga skrifvelse omförmälda hänseenden till honom utbetalas; hvarjemte Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att i den händelse ifrågavarande reglering icke kan, enligt nu föreslagna grunder, åvägabringas och allmänningarne derigenom återfalla till kronans disposition, E. K. Maj.t täcktes anbefalla Skogsstyrelsen att på ändamålsenligt sätt bestämma den årliga averkningen af nämnda allmänningar samt förordna lämplig person, som, jemte tillsyn och vård af allmänningarne, på stället vakade deröfver att nämnde årliga afverkningsbelopp icke finge öfverskridas, samt alt skogseffeklerna icke måtte användas för annat ändamål än det, hvartill allmänningarne blifvit ät svafvelbruket upplåtna, äfvensom att, derest bruksegaren icke godvilligt vill till Statsverket aflemna den afkastning, han uppbär utaf den uppodlade delen af allmänningarne, hvarom vederbörlig utredning torde åvägabringas, E. K. Maj:t täcktes anbefalla sådane åtgärder, som för ulkräfvande af kronans rättmätiga anspråk i sistnämnde hänseende må erfordras.
Skulle inom nyssnämnda län något särskildt behof af understöd vara förhanden, må det blifva en sak, hvarpå vederbör, i laga ordning kunna fästa K. M:s nåd. uppmärksamhet, och hvarom K. M, i händelse Honom så för godt synes, då lärer göra nåd. prppos. till R. St. Men att för dessa undantags skull stadga en lag, som skall gälla för hela Riket, afstyrker jag. Hr Rå felt, Anton: Jag är egentligen förekommen af Hr von Rosen och förenar mig med honom. Utsk:n hafva ansett detta stadgande nödvändigt. Vissa socknar eller samhällen skulle annars kunna blifva betungade med alltför mångå fattiga. Jag anhåller derföre om bifall till detta moment. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: I de städer, der garnisoner finnas förlagda, är det visserligen icke öfverdrifvet att säga, det en stor del om icke största delen af olägenheterna utaf fattigvården leder sitt ursprung från denna omständighet. Det är således både billigt mot dessa communer och billigt mot de fattiga, som tillhöra denna samhällsclass, att Staten ger något för att afhjelpa detta förhållande. Men det förslag, som Utsk:n här hafva framställt, kan jag icke biträda. Jag har dertill 2:ne skäl; det första är, att om man vill inrätta särskild fattigvård för garnisonsregtten på K. M:s och Kronans bekostnad , och isynnerhet om man bibehåller stadgandet i den 24 §:n, som tillerkänner communerna rättighet att vägra inflyttningar, skall slutligen fatligpersonalen inom dessa garnisonsförsamlingar till den grad förökas, att man omöjligt kan förutse hvilka åtgärder K. M. och Kronan skall behöfva vidtaga för aLt kunna uppfylla sin förbindelse att vårda dessa fattiga. Det andra skälet hvarför jag icke kan biträda Utsk:ns förslag, är, att en sådan åtgärd upphäfver helt och hållet begreppet af en territorial Fattigvård. Det är en princip för fattigvårdens utöfning, hvilken jag icke anser böra ändras , och det stadgande Utsk:n föreslagit skulle endast medföra oredor.
Handlare. idkande enl. § 3 mom. 1 af HandelsOrdn. qvinnor enl. g 4 HandelsOrdn. med inoch utländska varor. med med egna t-i Besättning. tH Besättning. Antal. och minuthandel. mannavaror. tillverkningar. Antal. 35: co CD 2L r Skeppare. Sjöfolk. Antal. os: CO CD etet Skeppare. Sjöfolk. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. jHusbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Ä landsbyg i e n. I s t ä der n a. Hemman. Antal Tomter, jordar och Tomter. Jordar. Uppskattningsvärde sista året. Hemman oell lägenheter af P ö Uppskattcr 5- co K R:dr Runt. alla slag, efter olika natur, vid periodens slut och enligt nya jordeboks-ordningen. tö cr ningsvärde sista året. R:dr R:mt. lägenheter af alla slag, sista året | i hvarje stad. t»! 3 OQ 1 ö O sr g» g *4 O: g cd OJ e 2. 2T ” S. a o S o PT cT CTq p: crq CD ts c CD CT Crq crq CL, CD O cr CD cr crq pr CD j-s crq 3 o .3 & EL co : » 5 s B i i o'“ 3 3 P t R:drR:mt. CT> & OO CD_ CD CL, CD Tunnland. d. * tomter. Krouo-Egeudomar. Under allmän disposition: Kungsoch Kungsladugårdar 66? 63? Uppgift å Uppskattningsvärde saknas för Thorshälla. Tab. N:o 10. Södermanlands län. Södermanlands län. Tabb. År. Sökta skiftens antal. F a s t s t allda skiften. Arfvoden till landtmätare och gode män för laga skiften. R:dr R:mt. Hela beräknade utgiftsersättningen. R:dr R;mt. Antal. Skiftade mantal.
Hr Tersmeden, Nils: Då en ledamot af 1849 års Statsrevision så ständigt försvarat den åtgärd, som gifvit anledn. till delta StatsUtsk:s utlåt., får jag gifva tillkänna, att meningarne voro myckel delade inom Revisionen öfver denna fråga. Förhållanderna voro verkligen ganska utomordentliga. Nöden var vid ifråga var. tidpunkt ganska stor inom Upland. Kongl. Familjen hade gifvit bidrag lill dess afhjelpande. Stora sammanskott gjordes inom länet till samma ändamål. Länets höfding visste icke hur han skulle använda den till Upsala inströmmande mängd af fattiga. Då begärdes anslag för upförandet af en hängeller s. k. stegbro af jern öfver Fyriså inom Upsala stad, för att användas i sammanhang med desse af enskilda lemnade bidrag. Huruvida den var behöflig eller icke, böra vi icke mycket orda om. Jag håller i alla fall Regeringen räkning derföre att den vid dylika tillfällen tager medel der de möjligen och lagligen kunna fås. Behofvet var icke stort för att fylla återstoden. Den förste värde talaren har gifvit tillkänna huru om ifrågavar. sönderdelningen af dylika anslag tillkommit, och det vissa är att K. M. tagit medlen inom den titel som vederbör. R. St:s skrifvelser blifva i allmänhet nog många. Denna sak anser jag underordnad, skulle något aldrig så litet formfel vara begånget, så tror jag att rättelse deri kan vinnas, ensamt genom den anmärkn., som af Revisorerne blifvit gjord, utan fullföljande deraf från R. St:s sida. För min del yrkar jag afslag å denna punkt. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Ehuru jag icke reserverade mig mot Utsk:s beslut i denna punkt, hat jag likväl inom Utsk. sökt afböja den skrifvelse, som i denna fråga blifvit be slutad. För dem af Utsk., som hade tillfälle, att se de ordalag, som lågo till grund för densamma, förefaller det mig åtminstone böra vara uppenbart, att något farligt prejudikat häraf icke för framtiden vore att vänta.
Ex Protocoiio A. G. Silfverstolpe, Utdrag af Protocollet, hullet uti Vallöf. Borgare-Ståndets Plenutn, den 13 Mars 1815* fattig procenten vid dödsfall i Staderna, blef, i sammanhang med Pierr Borgmästaren Gabriel Kjellartders Memorial om Magistraternes ratt tili Boupteckningars hållande efter i Städerna aflidne personer, till .Lag-Utskottet remitteradt. Ut Supra. Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 13 Mars 1315- S. D. pplästes samt -till alla delar godkändes och antogs ett från de öfriga Respectiva Stånden ankommet och af detn gilladt Förslag till Instruction för Riksens Högloft. Ständers Banco-Utskott, hvarom bevis åtecknades, och blef detsamma der - b. D. Utt af Herr Assessoren Carl Arosenius ingifvet anförande, angående Boupteckningsoch Ex Protocoiio Carl Magn. Robsahm. efter 452 Den 13 Mars. efter till Högloft. Ripderikapet och Adeln åtet» sandt. Ut Supra. Protocoll, hållet vid Urthha Riksdagen i Stockholm, den 13 Mars 1815. S. D. öredrogs ett från Högvördig» PrestSiåndet ankommet Protocolls-Utdrag för den 11 i denna månad, af innehåll, att, vid justeringen af den till Hans Majtf Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, af Riksens Högloft. Ständer beslutade underdåniga Tacksägelse-Adress , med dervid fogade särskildta underdåniga skrifvelse, Högvördig» Prest-Ståndet för sin del åt des Talmän uppdragit, alt hos Kongl. Majit underdånigst hemställa, om icke Kongl. Majtt i Nåder skulle täckas gifva Rikens
IX. A. 320. — N:o 17a. i anledning af Kongl. Majlis nådiga skrifvelse, angående f. d. Landshöfdingen, Statsrådet af Wingårds underdåniga anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömde balance-niedel. VIII. B. 465. — N.-o 174. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om upplåtande till Upsala Central-hospital af några kronoparken Asen och Ulltuna kungsladugård tillhöriga jordar. VIII. B. 466. IX. A. 320. X. E. 231. — N:o 17a. i anledning af väckt motion, att åbooch besittningsrätten till kronohemmanet Sunnegata mätte återgå till Fröken Anna Sophia Bratt, eller hon, i annat fall, erhålla ersättning af statsmedlen. VIII. B. 466. IX. A. 320. — N:o 176. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående öfverlåtelse till kyrkoherde-bostället i Vestra Tollstads socken af kronoängen Skinnarvråo. VIII, B. 466. IX. 320. X. Å. 110. XIII. U. 110. A. 292. E. 611. — |\:o 177. angående väckt motion, i fråga om beskaffenheten af den spinmål, som af tiondegifvare bör levereras. vin. b. 466. ix. 321. x. å. uo. xiv. u. 169, 318. XVI. A. .58. — N:o 178. i anledning af väckt motion om rättighet för skuttskyldige inom Ölands Norra Mot, alt uti Borgholms kronomagazin fa leverera kronolionde-spanmål. VIII. B. 466.
St. på grundlagsenlig! sätt vid innevande riksdag antagit till hvilande ett förslag, isynnerhet när det är af den vigt och den omfattning, som här verkligen är händelsen, så böra de också, i följdriktighet af sina åsig - Den 30 Augusti. 613 ter härom, söka bereda erhållandet af alla de uplysningar och upgifier, sorn, tillförlitligen inhemlade, kunna bidraga till den desto sakrikare och grundligare utredning, som synes erforderlig för verkställighet af den återstående delen af Ståndens tillämnade nya organisation. Det är här icke fråga om med huru mänga rösters öfvervigt eller om afgörandet skett inom Stånden eller genom Förstärkt Utsk. m. m.; allt nog, ärendet är lagligen behandladt och för denna riksdagen till det resultat bringadt, som vi känne, och som säkerligen lärer böra af enhvar, men i främsta rummet af 11. St. och RiksSttns ledamöter sjelfve, utan afseende å individuella meningsskiljaktigheter, i ord och handling noga respekteras. lag tror derföre att hvarje RiksSt., och icke minst R. o. Ad., har skäl att till förberörde ändamål i lid vidtaga alla Ijenliga åtgärder. Sådant synes mig också Gr. Lagerbjelkes nu gjorda framställning åsyfta. Med erkännande häraf, beklagar jag endast ali denna hemställan ej blifvit tidigare väckt; ty som riksdagens slut nu synes vara helt nära förhanden, tvingas jag af denna omständighet att afstyrka all remiss lill Riddarh.Utsk., en omgång, som, ehuru ej i min tanke egentligen behöflig, ej ens i formellt hänseende, än mindre i sak, jag likväl, af aktning för mina värde motståndare i denna fråga, väl hade velat eljest medgifva; förvissad, som jag är, att Riddarh.Utsk., i enlighet med sina i hufvudämnet nyligen tillkännagifne åsigler, aldrig hade kunnat annat än tillstyrka berörde hemställan, hvilken R. o. Ad. derefter egt tillfälle besluta.
Några tecken utmärkande djupet, vattenhöjds-skillnaden, de der befintliga fiskslagen, lekplatserne, notvarpen, vassarne o. s. v. finnas der sällan, om någonsin, upptagna; men det är påtagligt att en lättad och mer fullständig öfversigt öfver egendomarnes alla förmåner skulle vinnas, om äfven vattenområdena kunde genom lämpliga tecken antingen å sjelfva egendomskartorne eller å särskilda bihang dertill framhållas. Den 19 November. 95 1 ani. deraf har jag försökt uppgöra förslag till karta öfver ett här i Stockholms län beläget fiskvattens delning mellan skiljda egare, ungefär så som jag tror en så beskaffad karta bör vara uppgjord för att motsvara ändamålet, hvilken karta jag öfverlemnat till Riddarh.-kansliet för att biläggas detta an förande. Denna karta torde, såsom ett första försök, utan ringaste anspråk på fulländning, dock kunna tjena såsom en faktisk antydan derom, att egendomskartorne äfven i omnämnda afseenden möjligtvis kunna kompletteras. Emedan jag hört mycket skiljaktiga åsigter yttras om nyttan och användbarheten af dylika tillägg till egendomskartorne, har jag ansett mig böra nu begagna tillfället att hänskjuta frå gan derom till R. St:rs bedömande. Hr von Koch, Nils Samuel, anförde dels muntligen dels skriftligen: Jag beklagar att jag, vid föredragandet af denna motion, här saknar den vördnadsvärde motionären. Det är dock icke för att motsätta mig hans förslag, åtminstone icke i dess allmänna syftning, som jag nu begärt ordet. För min del är jag särdeles tacksam för att uppmärksamheten blifvit väckt på detta i min tanka särdeles vigtiga ämne, åt hvilket jag också skulle önska att R. St:r ville egna all den tid, som omständigheterna kunna medgifva. Då Hr Gr:n i sin motion yttrat, att han ingalunda ville hafva på sitt samvete att hafva föranledt någon särskild komités tillsättande i och för ämnets utredande, fruktar jag likvisst att, så vida ej särskilda personer dermed befatta sig, man svårligen kommer till något tillfredsställande resultat.
185(5, och deremot hemställt att man åtminstone måtte vidhålla den tid-bestämmelse, sorn vid de 2 sistförflutna Riksdagarne varit följd, eller d. 15 Nov. Man har såsom skäl för Riksdagarnes framflyttande åberopat åtskilliga vigliga landtmannagöromål, äfvensom att årstiden med afseende pä resorna till Riksdagsorten skulle vara lämpligare d. 15 Okt. än en månad sednare. Hvad beträffar landtmanna-göromålen, sä hemställer jag lill en och hvar, och särskildt Hr Tornerhjelm, om icke dessa göromål äro vida angelägnare d. 15 Okt. än d. 15 Nov.? Dertill kommer alt tiden för tjenstehjons-flyltningen inträffar just emellan dessa båda dagar, hvilken lid landtmannen brukar gerna vilja öfvervara i sitt hem för att kunna instruera de nya Ijenstehjonen i deras syssla, hvarefter han med större säkerhet kan lemna hemmet. Således ligger ett bestämdt skäl emot den föreslagna framflyttningen uti denna omständighet, hvilken Hr Tornerhjelm alldeles synes hafva förbisett. Hvad åter beträffar årstidens beskaffenhet, så lärer en hvar som kastar en blick på Sveriges karta nogsamt kunna inse, att landets sträckning från norr till söder är så stor, att någon termin för Riksdagens öpnande omöjligen låter sig bestämma så att icke olika förhållande i afseende på beqvämligheten att färdas måste upstå för Riksdagsmännen ifrån de skiljda orterna, så vida man icke dertill bestämmer sommaren då hvar och en har lika lätt att komma från Haparanda som från Ystad. Då del således är omöjligt att bestämma någon termin för Riksdagens öpnande, hvilken är lika beqvämlig för alla, och* dessutom erfarenheten ifrån 2:ne föregide Riksdagar ådagalagt, att vid d. 15 Nov. inga serdeles svårigheter varit fästade och icke eller något klagomål deröfver försports, så måste man deraf draga den slutsats, att rätta orsaken till den önskade förändringen legat uti det vanliga begäret att ändra och vara missnöjd med det bestående. För min del kan jag således icke annat än tillstyrka R. o.
Pöbelledarn Kurt Alm ska’ nog komma oskadd hem.» »Alltid lika bitter, Kurt ... Tror du då rakt inte, att jag och din mor hålla af dig ... att det är smärtsamt för oss gamla att veta dig drifva vind för våg i en främmande stad.» Han hade vändt sig och uttalat dessa ord i en verklig rörelse, som gjorde Kurt vekare till sinnes. Han räckte fram sin hand och svarade stilla: »Jo, far ... ni håller kanske af mig på ert vis ... men sättet är inte det rätta ... Farväl ... Helsa Anna och mor också och bed dem inte komma ner till tåget i qväll ... jag vill helst resa ensam.» »Och du kan fara din väg ifrån Hedvig, som älskar dig så högt.» »Tala inte om det, ber jag dig.» »Ja, jag ser, att det är fåfängt att söka öfvertala dig ... Lycksam resa då i Guds namn ... Må det gå dig väl i händer ... Och så, kära Kurt, låt mig åtminstone gifva dig ett kreditiv med.» »Är du nu der igen, far Pengar, alltid pengar ... Känner du dig vänlig emot mig, alltid skall du tänka, hvad motsvaras min vänlighet af i pengar? Ni tror då, att ni kan köpa all ting ... Åh, far, glömma kan jag, att du ville muta mig, men att du mutade henne ... Nej låtom oss skiljas utan bittra ord ... farväl!» Andfådd af tillbakakämpad förtrytelse gick Kurt samma väg som han kommit. Men grosshandlarn stod qvar med den hvita halsduken fladdrande öfver det blankstärkta skjortbröstet med solitären. Han stampade i golfvet, drog fingrarne genom håret och till sist gick han fram till dörren till sitt arbetsrum och ropade i missmodig harm med skallande röst: »Bäfve! Bäfve!» »Ja, herr grosshandlare Hvad är det!» »Åh, fan är loss Kurt reser i qväll till Berlin ... Han vill bli sättare, kroppsarbetare ... Nu har han först blifvit tokig på allvar ...» Klockan var inemot fem. Kurt gick in på en källare och åt, men maten qväljde honom.
Aug. afgifvel och till Riddarh.-Utsk. remitleradt Mern., har Hr Adelborg, Anders Otto, anfört, hurusom icke utan skäl lid efter annan klagomål försports öfver de täta ombyten inom Utsk:n, som under loppet af Riksdagarne försiggå inom R. o. Ad:s personal, så alt del ofta inträffat, att Ståndets ledamöter inom flertalet af Utsk:n, innan Riksdagen tilländalupit, blifvit två till tre gånger helt och hållet ombytta. Denna vexling inom ett Stånd måste ovilkorligen medföra hinder för Ulsk:ns jemna verksamhet, och följderna deraf ej blifva öfverensstämmande med hvarken R. o. Ad:s eller det allmännas billiga fordringar. Inseende vigten af dessa förhållanden har motionären, i ändamål alt till en stor del afhjelpa ofvanberörde olägenhet, framlagt följande fprslag till förändring af 23:dje §:n RiddarhusOrdn:n: ”Den som blifvit vald till ledamot af Utsk, äge rått att i ”samma plenum, vallistan blifvit öpnad, eller i det nästföljande, ”denna befattning sig afsäga. Sedermera må afsägelse icke ega rum, ”utan på grund af genom läkarebetyg vitsordad, öfver tvenne ”månaders sjuklighet, eller efter anmälan hos Landtm., och pollettens återlemnande, hvarmed en på sednare sältet afgången leda”mols utöfning af Riksdagsmanna-rätt för den Riksdagen uphör. — ”Ledighet ända till trenne veckor i sender må Landtm, kunna be”vilja högst en tredjedel på en gång af R. o. Ad:s ledamöter i ”samma Utsk., i den ordning de sig derom anmäla, och äge hvarje ”ledamot rätt, alt frihet från Riksdagen på detta sätt åtnjuta, ”under en sammanräknad tid af tvänne månader.”