Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu växa vingarne, lilla Ella — jag ser dem. » Ella fäste sina onaturligt stora ögon på pastorn. » Jag ser också något nytt hos er. det skall så småningom bära äfven er högre upp. Hälsa Hugo. » Tigande tryckte pastorn den lilla tärda hand, som räcktes honom. Nästa dag låg den för alltid orörlig. 1897 ort .vidfogades, utan att rättigheten att söka finge utsträckas till i landets alla delar boende fattiga och hjälpbehöf vande kvinnor. Om en dylik fond en gåns komme till stånd, skulle därigenom tröst, glädje och hopp ingjutas i månget betryckt sinne och en stråle af lifsglädje få lysa in i många kvinnors tunga och ensamma lif. — s. Från en kvinnlig b a g a r e har tillsändts oss följande skrifvelse, hvilken nog torde innehålla ett uppslag att behjärta: Många reformer äro utförda och ännu flere påtänkta af nutidens goda och lyckligt lottade damer, för kvinnans utveckling i flere afseenden, men till allt detta fordras penningar, och då är det af stor vikt att förtjäna sådana. Genom att anlägga mindre bagerier och anställa endast kvinnliga arbetare skulle de många hundra kvinnor, som nu samarbeta med männen i de nuvarande bagerierna, få en lycklig tillvaro emot nu. Många flere skulle då ock få sin utkomst i bageriyrket, hvilket naturligtvis borde tillhöra kvinnan såväl i städerna som nå landet, där hon oklanderligt och uteslutande utför detta arbete. Det inses lätt, att betydlig vinst på dylika bagerier skulle uppstå. Mönster för ett dylikt bageri ha anlagts i Stockholm af fröken Erikson, Grefturegatan n:r 54, samt af fru Forsman, Brahegatan n-r 45, där användes en flyttbar bakugn; kallad » Bravo », som kan grädda 400 kilogram om dagen med en vedåtgång af endast 40 öre. Dessa damer lämna säkert alla upplysningar, som kunna erfordras. Ugnarna lära kosta, af den storleken som där användes,- 600 kr. och kunna fås hos fabrikör Svensson, Bagvaldsbro. Tänk, om vi kvinnor skulle få öfvertaga hela tillverkningen af brödet! Det önskar Mry, bagerska. Våra läxor.
I öfverensstämmelse med åberopade Lagar och Stadganden ege Banken allena rätt att, på sätt 10 §. af denna Lag innehåller, utgifva sedlar eller myntförskrifningar, hvilka må lika med mynt i Riket erkännas och •skola af Banken med mynt efter deras lydelse inlösas. X. Cap„ Allmänna Stadganden, §• 2. Bihang till R. St. &:te Sami. laira Jfd. ‘laira Häftet, i 2 Bancooch Lag-Utsköttens Betänkande A7'.o 3. §• 3. Rikets Ständers Bank (Sveriges Rikes Bank) forlfare såsom Deoositionsoch Låne-Bank under noggrannt iakttagande af hvad denna Lag stadgar. §• 4- Alla i Banken insatta penningar eller fordringar hos densamma, inföddes eller främmandes, af hvad namn och beskaffenhet som helst, må ej, till förfång för innehafvare af löpande anvisning derå, på ett eller annat sätt med qvarstad beläggas, och ej heller vid infallande krig med främmande magt indragas. §. 5. Bankens sedlar skola, efter åsatt värde, såsom mynt emoltagas uti alla betalningar till Kongl. Maj:t och Kronan, uti alla utbetalningar från Statens Cassör, samt i liquider enskilde emellan, der ej genom uttryckligt fördrag annorlunda förordnadt är. $. & Alla medel, tillhörande Statens Cassör i Hufvudstaden, skola på räkning i Banken insättas och genom assignering derå disponeras. §• 7 • Af Bankens årliga inkomst godtgöres i första rummet omkostnader och möjligen inträffande förluster. Öfver användandet af Bankens årligen behållna vinstmedel ege Rikets Ständer att allena besluta, så framt dessa medel icke till bibehållande af Bankens grund-fond eller till dess förstärkning af Konungen pröfvas erforderliga, på sätt Konungen vid hvarje Riksdag derom till Rikets Ständer gör framställning. §.8.
Denna kärlek till naturen, som manat våra största snillen att dröja vid den och som gjort många af deras fagraste dikter till icke mindre fagra landskapsmålningar, är det som anknyter Melin till deras kec (ja, medan det nya och friska sätt, hvarpå han styrkt af den äkta, gamla folkdiktningens svala och renande dryck gått att tolka den, gör honom fullt qjelfständig för sig. Det mera allmänt menskliga än exklusivt patriotiska i hans fosterlandskärlek, liksom den vemodsstämning, ehuru med hoppets och tillförsigtens solljus på grunden, som hvilar öfver hans verk, göra kanske ock att vår tid bättre förstår honom än Wennerberg, hos hvilken fosterlandskärleken är merahjelteartad, öfvergångarne aro skarpare, der den intensivaste solglans aflöses af åskväders-hotet. Hans ständigt finciselerade form, som aldrig genom någon knagglighet stör det melodiska behaget i hans versbygnad, bidrager äfven att ställa honom högt ur rent konstnärlig synpunkt. Skulle jag våga en klassificering mellan de båda diktarne, ville jag säga att Wennerberg är skald i en större art, men att Melin synes ha förutsättningar för att nå en högre grad inom sin art än Wennerberg nått inom sin. I denna senaste dikt » Prinsessan och svennen » har han valt ett ämne och en form som helt och hållet röra sig på folkvisansområde. Han känner sig fnllt hemma der, beherskar med absolut herravälde sina uttrycksmedel och har derför äfven lyckats att ge den rätta, hal fl troll sk a, halft naiva stämningen ät det hela. Den tanke som ligger till grand för dikten, att rikedom och yttre håfvor väl för en tid kunna locka och snäija ett ädelt sinne, men att till sist dock det fbr det naturliga goda och sköna behåller herraväldet deröfver, om ock först efter kamp och „ strider, kommer osökt fram. Denna rent optimistiska lifsåskåd-ning är karaktäristisk fbr Melin och den skola han tillhör. Jag vandrar nu från de leende, ljusa nejder, der han iir hemma. Solljuset förbytes i skymning, den friska svala luften i rötmånadshetta.
Prot. 1847 ooå 1848, 5 Samt. 2 Afd, 1 Iläft. ' 1 2 Bevilln.- Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottens Betänkande , N;o t. af herr Murén, och herr Rodin. Hos Bonde ståndet: af Erik Norberg från Westmanlands län, af Nils Strindlund och Per Östman från Westernorrlands län, af Sven Heurlin, Petter Gabrielsson, Gustaj Johansson och Johan Persson från Kronobergs län, af vice talmannen Nils Persson, af Gustaf Bernhard äppelqvist och Eric Månsson från Blekinge, af Per Nilsson och Jöns Jönsson från Christianstads län, af Johan Bergström från Skaraborgs län, af Johan Petter Andersson, Lars Larsson, Ephraim Larsson och A. Gunnarsson från Elfsborgs län, af Nils Jeppsson, Jöns Månsson och Såne Persson från Malmöhus län, af Petter Jönsson, Petter Johan Pettersson och Petter Persson från Jönkopings län, af Carl Magnus Engström, Sven Isacsson, Petter Danielsson, Jonas Pettersson och Per Bengtsson från Calmar län, af förre talmannen Anders Ericsson och Anders Andersson från Örebro län, af Gustaf Glad hån Westerbottens län, af Matts Persson från Stockholms län, af Herrman Jönsson Öbom från Norrbottens län, af Gustaf Pettersson, Lars Magnus Knutsson, Carl Nilsson och Olof Nilsson från Östergöthlands Ian, af Elof Andersson från Wermlands län, samt af T. Lind från Bohus län. Vid behandlingen af Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga proposition hafva Utskotten jemväl tagit i öfvervägande hvad af roolionärerne blifvit i ämnet yrkadt; och hvad först angår det af riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund framstälda yrkande, att bränvinsbrönningen måtte inom riket förbjudas; så, enär ett dylikt förbud icke, utan en allt för stor rubbning i närvarande förhållanden, skulle kunna bringas till verkställighet, anse Utskotten sig böra till Rikets Högloft. Ständer hemställa att Nils Strindlunds berörde motion icke må vinna afseende.
Preste-Stånöet f. m. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets memorial N:o 11 , om den ändring i Regerings-Formens 49 §. och Riksdags-Ordningens 2 §., att tiden emellan Riksdagarne skulle förkortas. p Återremitterades, med den af Ståndet, såsom dess gemensamma förklarade tanka, att Utskottet bör i sammanhang med det i memorialet N:o 11 upp - 55o Prot. TJtdr. d. 1-] Juni 1840. gifna förslag, inkomma med förslag till sådana förändringar i våra Grundlagar, hvarigenom Riksdagarne må kunna inskränkas till en viss bestämd tid. S. D. e. m. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande^ N:o 39, i anledning af väckta frågor om näringsfriheten. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkandet N:o26, angående skjutsnings-anstaltei na i Riket. Ståndet biföll Utskottets tillstyrkande pag. 15, 16 och 17, af Betänkandet, men återremitterade detsamma, i hvad Utskottet föreslagit ifrån och med pag. 18 till slutet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 153, i anledning af väckt fråga om förening af Riksgälds-Contoirets och f. d. Genera 1-Assislons-Contoirets enkeoch pupill-cassor, eller om årligt anslag till enke-cassan vid förstnämnde Verk. Återremitterades. N:o 154, angående väckt fråga om afskrifning af f. d. arrendatorn Christoffer Gustafssons återstående skuld i och för arrendet af Stora Lunds boställe. Bifölls. N:o 155, i anledirng af väckta moticner om anslag för sammanträden af Scandinaviske Naturforskare och Läkare. Bifölls.
Där är abboten med sin staf. Han skakar den under ögonen på mig. Han säger, att denna gård skall så förfalla, att mina snara efterträdare ej skola värdigas bo där. Hören I icke hur han fördömer och kräfver räkenskap? O herr biskop, kunnen I icke bygga upp Roma kloster så att det står! I som veten hvarest hvarje sten fanns, hvarje pelare stod! Resen åter upp klostermurarna och spännen hvalfven öfver kyrkan! Om det blir gjordt, skall måhända mitt bestå Biskopens ansikte ljusnade. — Herr landshöfdingen skall ej gräma sig öfver detta. Det skulle vara till föga gagn, om Roma kloster i verkligheten åter blefve upprest och munkvälde och munkemörker åter vidtoge. Men den ära, som munkarna tillkommer för det verk de här lämnat efter sig och hvilken ära herr landshöfdingen törhända förminskat och skattat lågt, den vill jag gifva dem. Jag skall söka bygga upp Roma kloster med ord och likaledes noga beskrifva denna kungsgård, på det att, om så illa vore det munkarnas spådom dessrörande skulle gå i uppfyllelse, kommande tider må få klar insikt af det verk herr landshöfdingen här har öfvat. Ty det som bygges upp af ord, det kan stå, när murar och hvalf fallit i ruiner och när släktled efter släktled, som efter hvarandra trampat samma jordtorfva, ligga hvarftals därunder. Landshöfdningens trötta hufvud sjönk ned mot bröstet. – Och de som köpte sig förmånen att ligga i klostrets mull och hvilkas ben blifvit strödda för vinden, suckade han, i det han grep efter biskopens hand. Läs välsignelsen öfver dem, herr biskop, för min själafrids skull! Signa dem väl, så att de få ro och lämna mig i ro! Biskopen tvekade ett ögonblick, reste sig så långsamt upp och sträckte ut den hvita handen, som han brukade göra det i kyrkokoret i Visby. Öfver de osynliga skarorna och öfver den döende mannen, som allena såg dem, läste han med skälfvande, högtidlig röst Herrans välsignelse. HVARFÖR?
I sistnämnde afseende har Seraphimerordens-gillet upplyst, att, i följd af de utgifter, hospitalsfonden fått, hufvudsakligen för hospitalens centraliserande, vidkännas, till inköp af hus och tomter samt för verkställde nybyggnader, hvilka kostnader, ifrån 1825 till 1845 års slut, uppgått till 276,741 R:dr 32 sk, 9 r:st., icke blott hospilals-fondens kapital blifvit minskadt till 6,500 R:dr, men ordens-gillet äfven blifvit föranlåtet att till betäckande af nämnde omkostnader och bestridande af andra nödiga utgifter vid hospitalen, åsamka sig skulder till belopp af 66,444 R:dr 21 sk. 4 r:st. banko, hvaraf Kongl. Maj-ts Nåd. Proposition, N'.o J7. 11 48.000 äro såsom lån upptagna i salpeter-fonden, och återstoden, 18,444 R:dr 21 sk. 4 r:st., ulgör till största delen medel, som af enskilde personer äro donerade, och under Seraphimerordens-gillets förvaltning ställde, med särskilda föreskrifter, huru årliga räntan derå bör användas; att någon återbetalnings-skyldighet af sistomförmälda medel, hvad kapitalbeloppen beträffar, icke kan komma i fråga, helst i alla fall årliga räntan varder, enligt testamentsgifvarnes föreskrifter, af hospitalsfonden gulden, och fonden lör dem, äfvensom för räntan, innehar i sina egendomar mångdubbel säkerhet; hvaremot, beträffande åter ofvanberörda i salpeter-fonden erhållna försträckning af 48,000 R:dr banko, hospitalsfonden saknar utvägar att anskaffa medel till återbetalning af detla lån. Vid öfvervägande af hvad Seraphimer-ordens-gillet i förenämnda hänseende yttrat, har Kongl. Maj:t trott
Hvad i öfrigt pä förvaltningen kan hafva afseende, må likaledes vid ordinarie sammankomst under öfverläggning och beslut tagas; men der fråga väckes om utverkande al ändring i denna förordning eller i förordningen angående vilkoret! för Hypotheks-föreningars bildande, må beslut derom ej förr än på nästa allmänna sammankomst kunna lättas. Bestämmande at arfvoden och aflöningar för ledamöterna i Hypotheks-baukens styrelse, äfvensom för Bankens tjenstemän, ankomme ock pä beslut af delegarne vid allmän ordinarie sammankomst. § 21- Allmän extraordinarie sammankomst ege Styrelsen utlysa, när det af omständigheterna påkallas. Kallelse dertill skall de delegande Santmans. Stalsoch Banko Utskottets Utlåtande JM 24 t!) Hypotheks-föreningarnes Styrelser meddelas minst en månad förut och tillika upptaga de frågor och ärenden, som på sammankomsten skola förekomma. Utom i de frågor, som angå decharge för Styrelsen, val af Revisorer samt arfvode» för Styrelsens ledamöter, ega desse, äfvensom alltid Revisorerna, i besluten vid allmän sammankomst taga del. § 23. Viii allmän sammankomst föres ordet af den, som i Hypotheksbankeps Styrelse Ordförande är. Ar han af förfall hindrad, varde Ordförande för tillfället vid sammankomsten vald. Besluten afgöras efter omröstning per capita genom enkel pluralitet. Utfalla rösterna lika för olika meningar, gälle såsom beslut den mening, Ordföranden biträder, utom i fråga om val, som genom lottning afgöras bör. § 24. Revisions-berättelsen skall, innan årets ordinarie sammankomst hålles, i tryck offentliggöras och samtliga i Hypotheks-banken delägande föreningars Sty reiser, Fullmägtige i Riksgälds-konloret samt Finans-departementet i Kongl. Maj:ts Kansli delgifvas. När helst Kongl. Majit kan finna skäligt granskning af Hypolheksbnnkens förvaltning och räkenskaper anställa låta, skola alla Banken tillhörande handlingar, kassor och räkenskaper för den granskning tillgängliga hållas. Och hemställer Utskottet derjemte att Rikets Ständer, i enlighet med Kommilterades förslag, mätte besluta följande Ofver gående Stadgande.
Riksdagens lopp crhälla del ej mindre af de ämnen som fordra Utskottets skyndsammare äkgärd, än öfwer sädanc som uti Riksdags-Bcstutet böra inflyta; om rvcrkställighekcn hwar, af Secretcraren trlsades att ofördröjcligcn besörja, 17t supra. Lx ?iotocollci 17. Almguist. Utdrag af Protocollet, hållet ho§ Högwördigc Preste - Ständet ben 26:tc September 1809. S. D. Sedan StändetS Ombud w!d Upteckningen af för detta Konungens Egendom, äfwcnsom deputerade i Banco-Utskottet nu afgifwik deras berat, telse om förhällandet med de uti Banquens förwar deponerade, och denna dag i wederbbrandeS närwaro öpnade packlärar med päskrifl: Ronrmgen tillhörig; och deraf inhcmtadcs,'att deruti endast bcsunnos Handlingar och Silfwer-Pjcccr m. m. tillhörande Prinsen af Braunschweig Oeig, fann Ständet ingen betänklighet derwid, att ju dche Packlärar nu till innehafwaren af Depositions-Attesten, och emot ätcrställandtt deraf, ritan hinder utlcmnas; Hwilkct genom Protocolls - Utdrag ffullc de Respective Med-Ständcn samt BancoMskoktet wbrbsamt och wänligen meddelas. 17t supra. Lx krotocollo 17. /Ullquist. iiZo Den 2 October. ' S. D. Föredrogs och bifölls Riksens Högloft.
Af monumenterna voro Christian III:s och Fredrik II:s praktfulla: detsamma gäller om Christian VI:s och Fredrik V:s ej ännu fullt färdiga grafkapell. Bägge tycktes mig dock röja mer prakt än smak. Ifrån Köpenhamn till Roeskild var landet ej blott slätt, utan äfven fullkomligen skoglöst. En hösåta eller en Seländsk flicka med räfsan i hand, var ofta det högsta föremål jag såg mot horizonten. Emellan Roeskild och Ringstad (andra stationen) reser man emellan angenämt vexlande boklundar. Man ser på afstånd det präktiga herresätet Lethraborg, som har namn af de äldsta Seländska Konungarnas residens. Den lilla byn Leire ligger i en fördjupning (man kan ej med Biskop Münter kalla det dal) ej långt från slottet. I Ringstad, der fordom var ett kloster, hvila äldre Danska Konungar, och äfven ett Svenskt Konungapar: den för sina brott landsflyktige Birger med sin gemål Märta, den Danska Prinsessan. Presten står på deras grafsten. Jag såg den enkla stenen, – i femhundra år trampad af främlingar – ej utan rörelse; liksom äfven, – då jag med ovillkorlig vördnad tog af mig hatten för den gamle Historieskrifvaren Saxos graf i Roeskild –, tårarna kommo mig i ögonen, att ännu efter århundranden ett namn kan ingifva sådana känslor. – Vi kommo till Soröe kl. 10 på qvällen. – Det ligger oändligen täckt, vid en sjö, hvilken fordom omgaf det helt och hållet, och hvars stränder äro klädda af den aldraherrligaste bokskog. Vi ha tillbragt en högst angenäm dag hos Hjort och hans hyggliga hustru. Jag gjorde här äfven Ingemans bekantskap. I morgon bittida återvänder jag med S*** till Köpenhamn, A*** stadnar qvar några dagar. Vi äro blott fyra mil från Corsör, och ha således nära genomskurit Seland på bredden. Köpenhamn d. 17 Juli. I går började jag min dag med ett besök hos Nyerup och Rask. Jag samtalade med den senare om hans Indiska resa och vidsträckta språkforskningar. Uti Indien, sade han, är hela den Tamuliska språkstammen olik det gamla Sanskrit.
Priorn beslöt tala öppet med riddaren och anbefalla honom en fullständig och uppriktig bigt. – Hvilar en synd på din själ, min son? Eller hvad är det, som gör dig förtviflande? Rufva icke på din smärta! Ur henne torde annars komma lekamlig och evig död! Fly i Guds och kyrkans sköte! Se, hon står ju villig att taga din skuld och din sorg på sina axlar! Så talade priorn till riddaren. Men denne svarade: – Förfölj mig icke med sådane ord, fromme fader! Säg det ännu en gång, och jag lemnar er och flyr till andra bygder! Låt mig vara! När tid blifver, skall jag bigta. En annan gång, då riddaren syntes något lugnare till sinnes, yttrade han till priorn: – Min själ är full af sönderslagna bilder. Jag bemödar mig att åter sammansätta dem; derför grubblar jag nu så mycket. När taflan är färdig, då ser jag hvad jag vill se; då vet jag hvad jag vill veta. Först då kan jag bigta, ty icke kan man bigta det obekanta. Under dessa dagar betjenade Sorgbarn, såsom vanligt, herr Erland. Men fristunder hade Sorgbarn numera inga, ty riddaren ville knappt för ett ögonblick förlora honom ur sigte. Bittra stunder hade Sorgbarn desto flera. Riddarens ögon riktade nästan beständigt på gossen en blick, i hvilken tillbakahållet hot, fruktan och vild misstanke lågade. Han tycktes bevaka hvarje Sorgbarns ord, hvarje hans rörelse. När de voro ensamme, hände att han plötsligt steg upp, kramade Sorgbarns armar och lyfte honom från golfvet, för att slunga honom tillbaka mot dess stenar. Men han sansade sig åter, och allt slutade dermed, att de blå märkena på Sorgbarns armar voro flera. Äfven Sorgbarn led mycket. Hans kinder voro om möjligt, blekare än förr, hans kropp var nästan en skugga. Men han uthärdade tåligt riddarens misshandlingar, räknade dagens timmar och tänkte med fröjd på natten, när detta hemska ansigte åter skulle blifva vänligt, dessa vilda blickar blida och denna stumma mun kalla honom son och slösa med försäkringar om kärlek. Natten var Sorgbarns dag, och dagen var hans natt.
Af det nu ånyo upplästa mom. lärer R. o. Ad. hafva funnit det vilkor, Utsk. fästat vid legans förhöjning till 24 sk b:eo, ett vilkor, soln jag bestrid t, under det jag erkänt billigheteHj ajf legans förhöjning till nämn - Den 17 Korcmber e. m. 185 nämnde belopp, i anseende till myntets nuvar. låga värde emot hvad det gällde, när legan bestämdes till 16 sk. b:co. Det är endast en rättvisa, jag begär. Frih. Boye har trott, att denna särskilda fråga varit inbegripen under det vilkor, hvarom vi voterat; men jag skulle tro, att sedan delta vilkor blifvit afslaget, qvarstår alltid förbindelsen att göra, hvad rättvisan fordrar i anseende till myntvärdets nedsättning. Frih. Boye: Om jag ej hört alltför orätt, innehålla de sista raderna af det nu afslagna morn., att landshöfdingarna skola äga rättighet att hos K. M. i underd. föreslå legans förhöjning till 24 s^-1 äfven om accorder ej kunna afslutas. Afslag derå innefattar således äfven afslag å Frih. Cedera ströms förslag. Det må vara, och vi må få en votering till, efter Frih. Cederström så vill; men hans s. k. rättvisa kan jag ej gå in på. Beräkningen af myntvärdets förändring sedan den tid, då nuvar. skjutslega stadgades, Jemnar ingen rättvis grund för legans bestämmande. Jag har åkt för 4 sk. b:co milen; och i följd af en sådan beräkning kunde man derföre nu säga, att legan borde blifva 10 r:dr b:co, hvilket dock ingen torde anse rättvist. Det är värdet af landtmannaprodueterna, som böra jemnföras med skjntslegan, och de hafva ej stigit i värde; tvärtom gällde spannmål förr mera i silfver än nu, och att då betala en högre skjutslega vore ej rättvist.
M:t med afseende å vigten deraf att de påbörjade anläggningarne vid ifrågavarande Verkstad måtte till nytta för så väl Götha CanalBolag som inhemska Slöjderne i allmänhet snart vinna fullbordan, ville vara betänkt, att i mohn af behofvet, för detta ändamål anslå ett ytterligare lånebiträde af 5o,ooo R:dr af medel, som dertill kunde af K. M:t disponeras, så framt Actieägarne i Canalen åtogo sig ansvarighet för lånets återbetalning på samma sätt som för det förra länet, hvarom Directionen skulle äga, att till Actieägarne göra framställning och derefter med underd. anmälan om deras beslut till K. — CanalDirectionen har derefter i underd. anmält att vid den i sådant afseende med Actieägarne i Götha CanalBolag till nämnde dag utsatta Extra Bolagsstämma, Directionen lemnat dem del af K. M:ts ofvanberörde Nåd. Skrifvelse, hvarvid Bolaget, jemte förklarande af sin underd. tacksamhet för detta ytterligare bevis på K. Mits omsorger för befrämjande af nyttiga företag, uppdraget åt
Efter förmälan, att voter.-propos:r för förstärkt LagUtsktt numera blifvit af tre Riksstånd godkände, hemställde H. Exc., att val af ledamöter i nämnde Utskrt finge förrättas nästa Lördag d. 8 d:s; och sedan R. o. Ad. härtill samtyckt, föreslog H. Exc., att, utom det I Grundlagen föreskrifna antal af 26 ledamöter, sex suppleanter skulle vid samma tillfälle utses, så att hvarje vallista komme att innehålla namn å 32 personer; hvilket jemväl bifölls. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifva, att soto det ej numera återstode något mål att af R. o. Ad. i dagens Ple*- num behandlas, det till e. m. utfärdade anslag komma att nedtagas; åtskiljdes Ståndet kl. omkr. 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Den'5 September f< m. Onsdagen den 5 September 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.-utdrag för d. 1 d:s samt pleni-protok:t för d. 23 sistl. Maj f. m. Anmäldes och bordlädes nedannämnde frän Utsk:n inkomne Betänkin och L7tlåt:n, nemi. frän Sammans. Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 25, i ani. af väckta motioner om statsanslag för anläggning af åtskilliga telegrafi in ier inom riket; N:o 26, i ani. af väckt motion om åtskilliga åtgärder för utsträckande af postföringen och telegraferingen å Gottland; N:o 27, i ani. af väckt motion om befrielse för Svenska ångfartyg, som, enligt på förhand uprättade reseturer, göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots; N:o 28, i ani. af väckt motion dels om nedsättande af fyroch båkafgifter jemte lotspenningar, dels om lotsarnes aflönande af statsmedel; Sammans.