Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har redan förut yttrat, alt en så hög skatt, som Utsk. föreslagit för utskänkning, endast skulle leda till lönnkrögerier, och jag hemställer till hvar och en af eder, Mine Hrr, som har kännedom om förhållandet pä landet, om det icke skall blifva betydligt svårare att, med den höga skatt, som nu föreslås, förhindra lönukrögerierna, då de nu finnas, ehuru skatlen är så betydligt låg. Jag anhåller vördsamt fortfarande om propos. på bifall till det af mig framställda förslag. Frih. Raab: Hr Braunerhjelms förslag innehåller uti första rummet, att den, som åtager sig utminutering eller utskänkning, skall, oberäknadt de afgifter han, vare sig genom auktion eller på grund af Taxerings-Kommitéens föreskrift, erlägger, derutöfver betala serskild afgift enl. Bevilln:s-Förordn:n. Jag anhåller att härom fä yttra några ord. Uti 23:dje §:n har Utsk. föreslagit, att, i st. f. de afgifter, som för ifrågavar:de rörelse blifvit till Staten enl. Bevillms-Förordnm erlagde, skall nu, af bela det belopp utskänkaren betalar, räknas såsom afgift till Staten. Det är tydligt, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, att, om en sådan person bestämt vet huru mycket han i afgifter skall under året erlägga, kan han vid auktionen tryggare göra sina anbud, än då han icke vet huru mycket han för sin rörelse skall betala. Bevillu:s-Förordn:o säger, att en krögare i Götheborg skall betala minst 10 R:dr. Detta hindrar likväl icke Taxe - 108 Den 8 Augusti. rings-Kommiléen, att, i händelse lian gjort en god affär, sora man säger, ålägga honom 10:faldigt nyssnämnde belopp. Det är klart, alt denna fruktan och ovisshet skall afhålla honom från att å auktionen framställa det högsta möjliga anbud, som lian eljest skulle göra.
Och det gälde altså att få fatt på en nation, inom hvilken man kunde hoppas på pluralitetens gynsamma stämning. P–s nation sammankallades verkligen, men pluraliteten beslöt, att nationen ej borde anhålla om studentkårens sammankallande. Därefter väcktes intresset för saken inom T–s nation, och där gick förslaget igenom. Studentkåren skulle altså sammankallas. De liberala ibland studenterna jublade, de konservativa svuro ve och förbannelse. Endast några invigda logo öfverlägsna leenden och sade: – Det går inte. Och det gick inte. Inspektor i nationen begagnade sig af den rätt, han enligt stadgarna egde, men aldrig brukade begagna, att vägra sin underskrift till nationens beslut. Beslutet blef altså af formela skäl utan verkan. Och nu led det fram mot våren. – Låt dem bara hållas, sade de kloka och förståndiga. Den som vinner tid, vinner alt. Bara vi komma fram till första maj, och festandet börjar, så tystas hela saken ned af sig själf. Samma afton, när man fått visshet om saken, hade Grane gått hem till Schultz, som nu bodde två trappor upp i Skytteanum. De sutto i Schultz yttre rum. Lampan var tänd, men skrifbordet såg ordentligt och städadt ut, som om ingen arbetat där på hela dagen. Grane var ovanligt retlig. Han kunde inte sitta stilla. Oupphörligt bytte han om plats. Än satt han i soffan, än grensle på en stol, än gick han upp och ned på golfvet, än befanns han sittande på skrifbordet med fötterna på skrifbordsstolen. Schultz däremot såg lugn ut, men ett vemodigt uttryck låg i hans ögon, fast han ofta log. – Ja, sade Schultz till sist, nu är du i eld och lågor. Förut ville du ju inte vara med om saken. – Ja, förut ja. Grane hoppade ned från skrifbordet och satte sig gränsle öfver en stol midt emot Schultz. – Förut? Det tror jag det. Hvem fan kunde tro, att marken var så förberedd här i Upsala? Jag vet inte, men jag ville inte blanda mig i det. Ibland tror jag, att det var därför, att jag bara ville se, om det var någon verklighet i alt detta.
I Boråserödsberget, en isolerad bergmassa åt Berffendalen till i Bohus län, skall en “bergajätte“ ha bott med sitt hushåll, till dess den stigande upplysningen tvingade honom att flytta till norska fjellen, dit allmogen i Bohus län tror, att största delen af jättarne begifvit sig. En fördjupning i berget, som liknar ett porthvalf och kallas Jättedörren, tros föra till de skimrande salar, i hvilka jättens skatter ännu ligga orörda; men då han reste, var han nog småaktig att taga nyckeln med sig, och sedan har man icke en gång kunnat få rätt på nyckelhålet. Denna jätte hade emellertid en ganska vacker dotter, som hvarje dag satt utanför berget och slog sin harpa i solskenet; men huru hon solade sig, råkade en bondson ifrån den närbelägna gården Rom att förälska sig i henne, och gjorde flera fåfänga försök att bemäktiga sig den sköna, till dess han slutligen lyckades kasta stål emellan henne och berget, då hon, med eller mot sin vilja, måste göra honom sällskap till hans hem. Orolig öfver sin dotters frånvaro, begaf sig jätten följande natt på spejan, och kom i det ärendet också till Rom, hvarest han aflyfte taket, och fick se den förlorade, sofvande i ynglingens armar. “Ja så“, röt då den uppbragte fadern, “ligger du der, din hundunge; men“, tillade han i en mildare ton, “har det kommit derhän, så må I då behålla hvarandra, och kunnen I nu på edert bröllop gifva mig så mycket mat och dryck, som jag behöfver, så skola alla edra efterkommande blifva rika och mäktiga.“ Nu reddes till gästabud. Vigseln skulle försiggå i Tose kyrka; men emedan det var starkt flöde, måste en bro läggas öfver den uppsvällda bäcken emellan Bärby och Dingle, så framt brudskaran skulle kunna komma torrskodd öfver. Jätten och hans hustru gingo derför ut till Holmaåsar i Berffendalen, och hemtade der den stora stenhäll, som nu ligger till spång öfver nämnde bäck. Jättesan bar hällen i sitt förkläde; men jätten supporterna i tummen på sin vante.
Örn derföre Stats-Verket skall betala tänta till Banquen, så skall ju Bevil!ningen ukas med detta rantebelopp; och då uti afbeta!ningarne på Fasfighets-Lånen Baoquen eger .en häremot svarande tillgång, meri .denna icke, fåranvändas till Siifver-uppköp, utan skall utlånas, så uppkommer ju ytterst det förhållande, att Nationenskall besväras med Bevillning, för att utlånas åt Fastighetsegare, på lika sätt , sorn allt ifrån år 1815, Nationen betalt Bevill ning för att användas till utlåning och till Götha Canal. — Då jag nu vågat mig ut på fältet och företagit mig att granskaoch bedöma Förslag, hvilka äro frukten af fieri månaders trägna öfverläggningar, har jag i och med detsamma pålagt mig den skyldigheten, att framställa de allmänna åsigter, som jag skulle anse böra följas, vid uppgörandet af den så kallade Finance-planen. — Bihang till Riks-.S länden* Prot, 18^3 ^',ce Baml, Bilag, till Mern, N:o 2©, ' xvi c.cxxvi Stat»- och Banco-Utskottens XJilatanden. Då man klagar öfver det vacklande myntvärdet såsom ett ondt , hvilket i möjligaste måtto bor afhjelpas; och myntet åter består af Banco-sedlar, så lärer första frågan bli den: Huru och på hvad sätt skall värdet af de nu utelöpande Banco-sedlarne kunna stadgas? och det är således härifrån jag utgår med följande ISdrsbg: 1:0. Stats-Verkets, Riksgälds-Contoirets och Allmänna Magazins-Inrättningens skulder afskrifvas. 2:0. Inga nya Banco-sedlar få vidare utgifva* utan klingande Fond; och häremot Stadgas ali opptänkelig Conlroll. (Det förstås af sig sjelft att nya Sedlar få göras för vexling.) 3:0.
Hr Dalman: Till hvad Hr Printzensköld yttrat, får jag lägga, att jag haft tillfälle genomläsa det utlåt, som Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen afgifvit i denna fråga, och att i detsamma anslaget till denna hamn-anläggning på det amplaste tillstyrkes. Jag får dessutom fästa upmärksamhcten på en annan omständighet, den Den 26 Juni f. m. 203 nemi., att det muddrings-arbete, som skulle vid hamnen förrättas, skulle bereda sysselsättning för tångarne i Landskrona fästning och all detta är ett hufvudsakligt ändamål, som för staden är af stor vigt. Jag förnyar min anhållan om återremiss af denna punkt. Hr. Lagerhjelm: StatsUtsk. har icke haft i sin förmåga att bevilja alla de anslag, som begärts. Vägoch Vattenbyggnads-styrelseu har icke anslagen i sin hand och det har varit omöjligt för denna styrelse att känna huru stor summa som skulle blifva tillgänglig för Ständerna. Deraf följer att StatsUtsk. måst medla mellan de moliver som talat för det ena eller andra anslaget. Jag skall jemföra de begge hamn-arbeten af hvilka StatsUlsk. tillstyrkt anslag för det ena men afstyrkt det för del andra. Frih. Palmstjerna har redan utvecklat de skäl, som tala för ett sådant SlatsUtsk:s åtgörande, och jag skulle blon kunna tillägga det, alt Wisby hamn är af kännare ansedd vara af stor vigt för den yttre seglationen. Men efterser man bur SlatsUtsk. skall förhålla sig när frågor om anslag till vägar och hamnar m. m. förekomma, så är det ju klart, att dä StatsUlsk. bar en gifven summa att anslå och den icke räcker till för alla dessa ändamål, så har StatsUtsk. ulan alt underkänna någon myndighels ull. och viglen af öfriga tillstyrkta anslag, icke kunnat tillfredsställa alla behof, ly det ena har mäst sättas framför det andra, och när man då har starkare skäl för att tillstyrka anslag för det ena än det andra, så måste ju delta sednare slå efter för det förra, när medel dertill icke finnas. Jag ber
Jemväl saknas förteckning å säkerhetshandlingarne för de utlånla medlen, utgörande år 1838 i Rdr 13,4p * - 32. — » 1889 „ i3,49K 3-2» — Kongl. Tullverket. Räkenskaperne äro för begge åren granskade i Kongl. KammarRätten utan anmärkningar. £9 ebet. s°*r S8S8. år 1839. Balans från föregående året: Behållningar och Fordringar Uppbörd: Sjötulls-medel Båkoch Lotsmedel Konvojmedel Diverse •*- 55 Credit. Balans från föregående året: 2. ^fkortningar j beslående uti restitutioner, beslagareandelar, exportpremier m. ro., ■nemligen at: Sjötulls-medel 155,728: 28. 11. 182,347: 3 r. 8. Omkostnader Af Sjötull s-medlen: — Skrifmaterialier jemte Stärnplings, Boktryckerioch Bokbindnings36*. 9>7°3: kostnad . 1. 14. 11. Diverse Balans till följande året: 9. och från återstoden 8,277,578: to. 6. 8,087,07 1: l\ 1. 1 1. a fd ra ges h vad, enligt llufvudhöckerna, vid hvartdera räkenskapsårets slut, i Tullverket innestod 88,443:34. — 78,986:81. 7. visar sig Statsverkets inkomst af Sjö tn lismeri len till ett netto-belopp 3,189,134:24. 6. 2,978,085:10. l\. hvilka summor, jern förda med de vid Slatsregleringen påräknade . 2.388,000; 2,888,000: utvisa öfverskott af ... 801,184:24. 6. 5c)o,oö5: t o. /,.
Sålunda t. ex. kom Engelska Banken, under den svåra handelscrisis vid slutet afår j825, mångfalldiga näringsidkare till verksammaste biträde, till. och med genom stora sedelemissioner, utan ringaste våda för dess egen credit. Lika med hvad Herr Hegardt yttrat och min reservation innehåller, anser jag öfverflödigt, att fordra någon ökad proportion af Bankens reella fond till sedelstockens, såsom vilkor för utvexlingens början. Säkerheten för denria orubbade fortgång ligger endast i visheten af lagarne för dess förvaltning, och säkerheten för dessa lagars efterföljd. Äro de goda, kan lätlligen otillräckligheten af en liggande reel tillgång fyllas genom Bankens ägande credit. Under motsätt fall skulle deremot snart \ och deröfver kunna blifva ett för ringa förhållande af reella fonden till sedelstocken. Att jag detta oaktadt bifallit förslaget om silfverfondens tillökning, har skett för att genom ett föga kostbart offer åt allmänna farhågan bereda det stora företaget af realisationen ett ytterligare stöd i opinionen. Skulle icke denna farhåga genom ämnets diskuterande redan vara tillräckligt undanröjd, torde den dock kunna tillfredsställas, om man såvida ändrade Utskottens tillstyrkande, att man utsatte en bestämd summa af t. ex. 6 millioner, som reella fonden borde hafva uppnått, innan realisationen finge börjas, och torde denna fond så mycket hel - \ 54 Den 9 Ju 1 i i f. m. dre kunna anses fullt tillräcklig, som Banken aldrig ägt en så stor reel tillgång, eller någonsin under utvexlingsperioder behöft den på långt när så stor, hvarom vidare den Utskottens Utlåtande bifogade Tabellen N:o i, närmare upplyser. Om man ej åt Fullmäktiges eget omdöme vill lemna det förtroende, att rätta upptagna lån efter beliofvet, tillstyrker jag, att det föreslagna creditivet må sättas på minst i million R:dr Specie, ehuru jag anser högst osannolikt, att det för det föreslagna ändamålet någonsin skulle behöfva användas. Att bestämma i3o sk:r såsom det högsta en R:dr silfver efter 1664 års myntfot får kosta Banken i inköp , afstyrker jag.
Att genom tjenliga föreskrifter tillse, det förslag dertill upprättas, grundadt på verklig insigt i jordbruksnäringen i förening med upplyst omdöme och nit för det allmänna bästa, egde, efter Kollegii mening, vida större vigt, än alt lör kronogodsens förvaltning inrätta en särskild styrelse, hvilken tanke Rikets Ständer på goda skäl förkastat. Men i frånvaron af sådana föreskrifter bestode den hufvudsakliga brist, hvilken för närvarande med skäl kunde tillvitas 1847 års författning. Med anledning häraf samt på i öfrigt anlörda skäl och enligt uppgifna grunder, hade Kollegium i underdånighet aigifvit förslag till förändrad lydelse af Esta punkten i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847. För häfden af de utarrenderade kronogodsens egor i åker, äng och betesmark saknades deremot, enligt hvad Kollegium vidare anfört, ingalunda föreskrifter. Om skogens begagnande, hvilket för närvarande vore tillåtet endast för husbehof, vore sladganden att förvänta i en ny skogsordning, och för utölningen af jagt och fiske ansågs icke något annat än hvad lag och författningar innehålla, behöfva eller höra vid kronoarrendens afslulande iakttagas. Att i afseende å bortarrenderade krono-egendomars bebyggande meddela särskilda, lör dem alla gällande bestämmelser utöfver de allmänna grunder, som i lag och författningar redan förekomma, skulle, i anseende lill dessa egendomars mångfaldigt olika storlek och beskaffenhet, i Kollegii lanke, icke ens vara verkställbar!, ulan borde, sådant lemnäs lill afgörande i hvarje särskildt fall dels vid kontraktets utfärdande och dels genom de beslut, som af Synerätt kunde gifvas.
Mig är bekant att det lån, som under rubrik af Engelskt lån blifvit al Riksg.-Kont. afslutadt, egentligen icke var annat än ett Hamburger-Frankfurterlån. Jag tillstyrker bifall till punkten. Hr Skogman: I anledning af Gr. Mörners yttrande, ber jag att få upplysa, det Riks-Banken redan har två lius i London, hos hvilka penningar äro placerade, liksom redan sedan längre tid flera dylika i Hamburg. Frågan är bär icke om att inleda transaktioner med nya hus, utan endast från hvilketdera stället det för Riks-Banken är fördelaktigast alt indraga silfver, från London eller från Hamburg. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm: Då denna punkt icke innefattar någon anmärkning mot Banko-fullmägtige, utan endast ett uttalande af Utskits åsigter om lämpligheten af förnyade försök för att utröna, huruvida det vore fördelaktigare att indraga silfver öfver London än öfver Hamburg, samt en uppmaning till fnllmägtige, att anställa sådane försök, och denna uppmaning gjorts i så lindriga uttryck, som möjligt, finnér jag för min del Utsk:t hafva halt fullt skäl till sin framställning, och yrkar derföre, att denna punkt måtte blifva af R. o. Ad. bifallen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats, dels att Utskits yttrande måtte godkännas, dels ock att detsamma skulle läggas till handlingarne, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på yttrandets godkännande, dervid svarades många ja, blandade med nej. och sedermera propos. på detsammas läggande till handlingarne, då svaren utlöllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på godkännande af Utskits yttrande blifvit lörriyad samt besvarad med många ja jemte åtskilliga nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts hemställanden biföllos. § 7. Hr Skogman: Då en offentlig myndighet vidtager en åt gärd, måste den stödja sig på fastare grunder, än blott och bart omdömen.
Hvad först angår den föreslagna förändringen i afseende på resekostnadsersättningen till Rikets Ständers Revisorer, har Utskottet funnit sig böra till alla delar instämma i det slut, hvari Stats-Utskottet i dess Utlåtande N:o 21 stadnat, med afseende på Revisorernes enahanda förslag i fråga om ersättning för resor i Statens ärenden, eller att, dä ångbåtsoch jernvägskommunikationerna numera vunnit en ganska betydlig utsträckning, det ock synes vara skäl, att äfven de, som företaga resor i allmänna värf, böra. när sådant ske kan, begagna sig af dylika lägenheter, helst det torde få antagas att härigenom besparing i både tid och kostnader kan vinnas, och då Rikets Ständers, på grund af berörda Utskotts derom gjorda hemställan, i förevarande afseende beslutade skrifvelse till Kongl. Maj:t torde komma att föranleda utarbetandet af ett i den antydda syftningen förnyadt resereglemente, hvilket äfven kunde blifva tillämpligt på de Rikets Ständers Revisorer tillkommande resekostnadsersättningar, har Utskottet, vid sådant förhållande och i afvaktan på Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ämnet, ansett: l:o. Revisorernes ifrågavarande förslag icke för närvarande böra till någon vidare åtgärd föranleda. Beträffande åter de gjorda framställningarne derom, att resekostnadsersättning icke må tillerkännas Revisor, som i följd af annat allmänt uppdrag vistas 4 revisionsorten samt för sådant uppdrag åtnjuter dylik ersättning, anser Utskottet, att då, vid omförmälda förhållande, Revisor icke i denna sin egenskap Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande N:o 41. 3 får vidkännas någon särskild resekostnad, han ej heller såsom sådan derför må åtnjuta någon ersättning; och Utskottet får fördenskull vördsamt tillstyrka bifall till det af Revisorerne i förenämnda hänseende föreslagna stadgande, så lydande: 2:o. någon resekostnadsersättning må icke till Revisor utbetalas, om han, i följd af annat allmänt uppdrag, under den tid revisionen pågår vistas å revisionsorten samt för sådant uppdrag åtnjuter dylik ersättning.
O, rena ögonblick! O, min själs himmel, i hvilken alla jordens små hänryckningar af väl och ve försvinna! Sedan visitationen för sig gått, lemnade jag Viktoria och hastade med skyndsamma steg till min fostermoders boning. Fjerde Kapitlet. "Der stod ett hus, gladt som ett barndomsminne, Och idel kärlek blommade derinne; Det stängdes snart för mig; ej någon vård. Jag har på dessa minnens kyrkogård." Hvem kan beskrifva återseendets ljufhet; den kan endast kännas. Jag omfamnades med välkomsthelsningens fridskyss af den, som för mig utgjorde mitt lifslycka i hela dess fullhet. Frågor och svar vexlade om hvarandra, som gnistrorna vid ett väl lyckadt fyrverkeri. Johanna öfverraskade mig med en nyförvärfvad färdighet uti handarbete, då hon lemnade mig en liten brefgömmare med symbol af troheten. Huru förlägen var jag ej, att icke hafva något åt henne, hon, som egnat så mycken tid och omtanka åt mig. Oaktadt detta, ansåg deras öfverseende godhet mig ingalunda vara en obetydlig medlem i denna lilla familje-kommité. Jag åhörde icke några tvetydiga komplimanger. Mig erkändes all rätt att nu förklara hvad jag tyckte om sjölifvet, och man sade mig, att jag ej af grannlagenhet behöfde dölja min tanka. Jag såg derföre upp som en kyrkans pelare, och beslöt att följa öfvertygelsens väg, efter icke något magtspråk hindrade det. Jag sade således: "Min ädla fostermor! efter hvad jag erfarit under min korta sjöresa, önskade jag öfvergifva denna bana, fastän kapten Williams för mig varit, hvad jag kan föreställa mig en far skulle vara, om jag någonsin skulle haft en sådan; Gud välsigne honom! Välgörenhet och tacksamhet äro tvenne blommor på vår bana, ämnade till att försköna vandringen genom lifvet, ehuru den sednare är alltför sällspord och derföre tvinande. Den utsigt jag för närvarande eger att förtjena mitt bröd är visserligen mörk. Kan jag ej arbeta, så finnes för framtiden intet som kan lifva mitt hopp. Törnig lärer derföre min väg blifva, om min mor öfvergifver mig.
Kallt vatten och sodaluten slås på fisken, att den öfvertäckes väl; 3 å 4 dygn ligger den deri. Upptages och lägges i å-vatten ytterl. Derefter ombytes vattnet dagligen 6 — 8 dagar. TIDNINGEN E N RESA UTMED J Nästa vecka: 2:dra serien af VERLDSUTSTÄLLNINGEN I Entré 3 0 ÖRE, barn 2 0 ÖRE. Abonnementskorl, gällande för 8 besök, kr. LUTNING AF FISK. Långa är hvitast, Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. rödskär är äfven god, gråsej blir ej hvit. Till 2,125 kg. torr fisk tages 425 gram soda, som upplöses i varmt vatB. J. Då det kallnat vispas deri 3 dl. ENTREPRENÖR, kalk. Detta hälles öfver fisken, som förut legat 3 dygn i vatten. Den får nu ligga i luten i 3 dygn. Derefter STOCTLIOLFFLSBECRAFNINFFSLJYRÅ afhälles luten och vatten hälles öfver (etablerad 1868) fisken, hvari den får ligga i 3 dygn. BELL TEL. 410. ALLM. TELEF. [598] sken kan användas efter ett par dagar. U L K L A P P. Red. synnerligen fint och väl arbetadt i metall, säljes för HUNDRA kronor. Äfven finnes till salu för FEMTIO kronor ett reseschatull med tillbehör, hvilket säges hafva följt den store H Ö N S G Å R D E N utkommer ' äfven nästa år med ett nummer i månaden och blir dess innehåll minst 4- å 6-sidigt. F i n - f m RHEN. (bredvid Svea-Salen) Lördag sista gången l:sta Serien: öfver en million Mä. En mycket intressant urklippsföljetong, » Adams söner-, innehåller Sverge nästa år. Denna följetong, jemte bilagan, skall säkerligen ställa tidningen högt i damernas gunst. Prenumerera i. god tid och på närmaste postanstalt! FERD. B e - formvänlig, pigg o. vaken.
Läns-notarier, som oundgängligen erfordras såsom ordinarie tjenstemän, 1 i hvarje län, på det någon fullt qvalificerad och skicklig person måtte alltid finnas att tillgå, sorn i händelse af lands-sekreterarens laga för Transport 18,600: 24 Transport fall, genast kan i ulöfningen af hans tjenst inträda, lön 400: eller tillsammans Lands-kanslister, 1 i hvarje län, å 200: lön Lands-kamererare i hvarje, utom nedannämnde 4 län, lön ... 1,200: —« resepenningar och expenser . 133: 16. sportel-ersättning 666: 32. 2,000: i Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, lön 1,200: — resepenningar och expenser . 133: 16. men i anseende till mindre uppbörds-förvaltning, i sportelersättning endast 333: 16. 1,666: 32: eller för alla 24 tillsammans Landsräntmästare, i hvarje utom nyssuppräknade 4 län, lön 1,000: — skrifvarhjelp och expenser . 133: 16. sportel-ersättning 466: 32. 1,600: i öfrige 4 län, lön 1,000: — skrifvarhjelp 133: 16. sportel-ersättning 200: — 1,333: 16. — för alla tillsammans . i . . Läns-bokhållare 1 i hvarje län, å 800: lön varande såsom skäl dertill, att kommitterade föreslagit högre lönebelopp än vid förr afgifne löneregleringsförslag upptagits, af kommitterade anfördt, att anställandet af skicklige personer vid dessa befattningar, vore af största vigt, särdeles med afseende Transport 18,600: t 9,600: 4,800: 46,666: 32. 37,333: 16. — 19,200: 136,200:
Ståndet frän berörde Fögderier, lili särskild uti - derdånig Skrift, understödd ansökning, att, då de löner, sorn for K 1 onohetjeni n gen uti merberdrde Fögderier, vid Indelnings-verkets tipp» rättande i Bohus-Län, fäststäldes, uti Jdrdeh .ksoch Hemma ris-räntor , till lika belopp 1 zifFran med hvad Krono Fogdar och Harads Skrifvare i gamla Sverige då tillädes, och hvilka intill närvarande tid endast fått uppbäras i contanta penningar, enar deremot sistnämnde K rono»Betjening är berättigad, att ntfordia rantorne i persedlar eller meri förvandling i penningar efter ärlig markegång, numera, sedan Jordeboks-persed lar nes värde mångdubbelt hojt sig öfver de vid Indelritogs-tiden Skatte pris, utgå till emi samma förhållande nc-rlsatt nutnerair, under de lone-förmåner Krono-Betjeningen i gamla Sverige åtnjuter, E. K. M. täcktes, med afseende derå, att forrberorde Löner destomindre kunna till Srikatulerties bergning forsla, sorn af desamma äfven förefallande kostnader vid 3t§killigé förrättningar i tjensterr samt nödige utgifter till skrif-material ier och till Skrifvares aflöning måste bestridas, i Nåder Infalla, att Sokandernes löner kunde, i likhet med KronoBetjéningens i gamla Sverige nu varande lönings-vilkor, varda förhöjde. Detta hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagitj och ehuru Riksens Stander, på. 414 Underdåniga Skrif velsera grund af deras uti underdånig