Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derest i §§ 2S och 27 föreskrifven uppgift icke varder inom stadgad tid aOemnad, eller, om erhållen uppgift befinnes ofullständig eller oriktig, bör, der sådant för beviilningstaxeriugcns vederbörliga verkställighet anses behöfligt, saknad, tfl Förslag till fievillnings-Stadga. fullständig eller rättad uppgift ofördröjligen införskaffas genom Bcvillningsberedningens ordförande. Dessa Beredningar ega ock alt, så vidt de skattskyldiges uppgifter hafva något sammanhang med publika verks befattning, ovägerligen af dessa undfå de upplysningar, som kunna erfordras. Skulle, efter inhemtande deraf, någon anledning vara till tvifvelsmål om riktigheten antingen af sjelfva uppgiften eller af de gjorda afdragen, ege taxeringsmännen att specifika uppgifter i begge delarne den skattskyldige affordra. § 29. Vid underlåtenhet att behörigen fullgöra hvad i ofvanstående §§ 23 och 26 är stadgadt rörande der omförmälda officiela uppgifter, vare vederbörande tjenstemän underkastade ansvar, som för annan försummelse i tjensten. Skattskyldig eller annan enskild person, hvilken icke inom stadgad tid aflemnat sådan uppgift, som af honom bör meddelas, bote Tre Riksdaler. Skulle dylik uppgift, oaktadt derom gjord erinran, icke inom då förelagd tid aflemnas, skall den försumlige eller tredskande böta ett belopp, svarande mot tio procent af den bevillning efter 2:dra Artikeln, som varder honom påförd; dock skall detta bötesbelopp utgöra minst Sex Riksdaler. Utan hinder af uteblifven uppgift, eger Bevillnings-beredningen alt föreslå samt Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerna alt påföra och fastställa den bevillning, sorn anses böra af skattskyldig utgöras. § 30. Jemte de uppgifter, som. enligt ofvan meddelade stadgandcn, siola aflemnas, md hvar och en skattskyldig, om han dertill finner sig befogad, dessutom meddela närmare upplysning om sina inkomsters och tillgångars verkliga belopp samt dervid likaledes uppgifva de afdrag, som han vid bevillnings-afgiftens bestämmande anser sig berättigad tillgodonjuta.
Men långt sträckte sig ej gudinnans välde, ty vi hade knappt hunnit igenom porten till Greklands haf då vinden lugnade ut och vi blefvo liggande hela natten utanför ön, under regn, åska och blixt. Passerade Belo poulo ant. Kaimene, gingo på Anti Milo och derifrån på Falconera. Vädret var oändligen vackert och varmt. Under resan hade min lektyr varit Koran och Arabiska, men alltsedan vi kommo nära Grekland hade Arabiskan icke smakat mig. Legat hela natten i stiltje, så att vi om morgonen ännu ej voro långt från Falconera, blott drifna vestvart närmare Hydra, hvars stränder sågo klippiga och ofruktbara ut, liksom alla andra öars jag här sett. Till höger hade vi Serpho antiqve Seriphus, stenig och ofruktbar, Thermia ant. Cythnos, berömd för sina varma källor, Zea ant. Ceos, till venster fasta landet som sköt ut i Myrtoshafvet i tusende uddar och uppåt med lika många underligt formade spetsar. Vinden blåste småningom upp på den vackraste morgon och blef oss gynnande, ehuru så knapp att vi nätt upp kunde hålla vår kurs. Hydra, obebodt af de gamla, blef före kriget en tillflygtsort för frihetsälskande Greker, som genom landets ofruktbarhet utblottade på allt, äfven det nödvändigaste, lade sig på sjöfart och handel och nu bragt sig upp till rikedom och välmåga, ehuru deras ö allt ännu är ouppodlad och ovägad. Vi kommo middagstiden upp mot Cap Colonna, det gamla Sunium, der ännu 16 pelare synas af ett Minerva tempel. Jag ville alldrig se mig mätt derpå genom kikaren, ehuru jag föga kunde urskilja de på en brant och steril klippa stående kolonnerna, som skola vara särdeles stora och tunga, några äfven nervältade till stranden. Längtande blickar sände jag in i Eginska viken upp mot Athen. Nu gingo vi in i sundet mellan Zea och Makronisi och betraktade den vackra hvitglänsande staden på Zea, som amfiteatraliskt ligger i en sluttande däld, på hvars begge sidor den är byggd.
Derigenom aik mari projeeterat en progrestiv af» gist för större pannerymder, har man förmodeligen trott sig förekomma Vestas bruk; Meu derutinnan tror jag att man mycket mitztagit sig. — Da man efterstnnar att Landtmannen i allniänhet cj ribwerkar lä mycket bränwin, som han med sitt husfolk förtär, skall del atrid blifwa winst för den, som har förlag att np« handla säd och halla större Bränneri? inrättning att winlägga sig om en wivsträcktare tillwerknisg, och hanö winst skall orwiswelaktigt blifwa betydelig. — Jäfs tillstyrker således för min del att pannerymden ej mä blifwa oinskränkt, och jag förestår, att de största pannor ej mä öswerskrida Ett hundrade Femtio kannor. Om Lönnkröqeri kunde sörckommcks, skulle jag wara ense med Utskottet i dest yttrande, angående Kro, garne pä Landet, men dä jag af erfarenhet känner att det är omöjeligt att dä af den fria tillwcrkningen äs» wen smi.-s följa friheten att falja, afräder jag alla frö» gcri privilegier, hälst hwarje krogskylt äe en cffenteiig anmaning för den kringwandrande törsten. Akt Den 4 December. rr? Akt bkänwin fritt fräki tull ma fran Landet till Staden,e införas, derenwl finner jag ingen king ott påminna; men att denna waran cj sär pä torgn säljas i mindre pani r, anser jag såsom ctt rwäng pä sälj rens sr,b t och ett privilegium för speculanter att uphandla hela partier, för'att sedermera kunna ffinna dem, som ej haswa förmäga, alt handla större quantum än halswa eller hela stop. I öfrigt hemställer jag, om ieke till förekom» mande af framqen split, emellan åklagare samt ägare, om pannors rymd, den föreskrift i Utkommande'
Frågan om kassakreditiv åt Allmänna Hypotheksbanken har alltså genom trej Riks-Stånds sammanstämmande beslut fallit. Då åter, hvad angår kassakreditiv åt bolag, Preste-, Borgare ,och Bonde-Ståndens beslut öfverensstämma derutinnan, att kreditiv får beviljas bolag, hvilkas reglementen ålägga delegarne oinskränkt ansvarsskyldighet och hvilka icke ega rätt till utgifvande af egna banksedlar, men de två förstnämnda Stånden derutöfver i motsats tilli; Utskottets, af;'BondeStåndet godkända förslag, velat utsträcka tillåtelsen till kreditivs erhållande äfven till sådana bolag, som äro bildade på grund af Kongl. Förordningen om aktiebolag af den 6 Oktober 1848, så och då Utskottets, af Bonde-Ståndet antagna förslag mindre, än Presteoch Borgare-Ståndens beslut, afviker från Ridderskapet och Adelns åsigt, anser Utskottet sig 2:o böra vidblifva sitt förslag i denna del, samt inbjuda de öfriga Stånden att deruti sig förena; för hvilken händelse det ifrågavarande stadgandet komme att lyda sålunda: “Kassakreditiv beviljas Riksgälds-kontoret, de sparbanker, hvilka äro försedda med stadgar, stadfästade af vederbörlig myndighet, enskilda personer samt sådana bolag, hvilkas reglementen ålägga delegarne oinskränkt ansvarsskyldighet för alla bolagets förbindelser och hvilka icke ega rätt till utgifvande af egna banksedlar. “Kreditiv-tiden bestämmes till högst ett år. “Sparbanker, enskilda personer och bolag skola ställa säkerhet, som af vederbörande Styrelser pröfvas och godkännes/4 I 17:de punkten hade Utskottet föreslagit, bland annat, att såsom kreditiv måtte få beviljas åt Allmänna Hypotheksbanken högst 200,000 R:dr och åt bolag högst 100,000 R:dr. Bih. till R. St.
Riksens Ständer, som härvid ansett något bestämdt fritagande för skjutsnings-skyldige lägenheter ifrån denna skyldighets utgörande, lika litet, som någon bestämd inskränkning i rättigheten för Resande, att af skjuts sig begagna, kunna komma i fråga, hafva deremot fästat deras uppmärksamhet på sådane åtgärder) hvarigenom ifrågavarande inrättning må kunna, till skjutsandes och resandes ömsesidiga fördel, eller åtminstone utan någonderas förfång, förbättras och full-' komnas. I sådant afseende förekommer först entreprenad a( skjutsningen, hvarom Kongl. Majit, re - 87o Underdåniga Skrifvelserl dan under den i5 Augusti 1810, aflåtit Nådigt Circulair till samtlige Dess Befallningshafvande, och hvarmed försök, med mer och mindre framgång, blifvit gjorde i alla Länoch ehuru, på de fleste ställen, dessa försök fruktlöst aflupit, hvilket dock synes hufvudsakligen hafva härrört, dels af farhågan för sådane företag, hvilka till deras större eller mindre fördelaktighet icke kunna på grund af någon erfarenhet bedömas, dels deraf att de skjutsande, som mindre beräknat de moraliska och oeconomiska olägenheterne af skjutsningen, än, å ena sidan, den tillfälliga vinsten, och, å den andra, den utgift de skulle få vidkännas, genom antagandet af de utaf Entrepreneuren yrkade vilkor, sällan kunnat sig derom förena, helst samma vilkor, då någon täflan af Speculanter icke kunnat vid företagets början inträffa, och de fleste försöken i denna väg gjordes före skjutslegans förhöjning, blifvit högt uppstegrade af da personer, som till entreprenadens besörjande sig anmält 5 har dock skjutsningens ställande på entreprenad blifvit mera allmänt vidtaget utiea Län, der erfarenheten afven visat, att anstalten kunnat bära sig med vinst för entrepreneurerne. I följd häraf och då all anledning företer sig till förmodan, både att entreprenad-vilkoren, då de nu öfverenskomne terminerne för entreprenaden löpa till ända, skola till skjuts-lagens förmån kunna nedsättas och att andre skjutslag skola finnas hugade för enahanda öfverenskommelser, hafva Riksens Ständer trott sig böra i underdånighet anhålla, att E. K.
Vrot, Ut dr, cl. i Mars 1834» 61 till Banco-Utskottet.* Herr Langenbergs motion, angående Silfverutvexlingen; till Lag-Utskottet t Herr Egiiells motion , angående förändring af 19 §, Kongl, Förordningen den 12 Julii .1818, om inteckning i fast egendom;' samt till Allmänna Besvärsoch Occonomie-Utskottet: 1:0 Herr Forssbergs motion, angående befrielse för Theatertrupper i Rikets öfrige städer ifrån skyldigheten att 'betala afgifter till Stockholms Dramatiska Theaters och Kongl. Ilof-Capellets Pensions-Cassor, 2:0 Herr fVijks motion, angående nedsättning i Consulad-afgifter, 3:o Herr Petrés motion, angående vissa bestämmelser, i afseende på Gevärs-fabricationen, för Kronans räkning; (jemte Herr Bööks i detta ämne afgifne anförande.} Från Hedervärda Ronde-Ståndet. S„ D. Vid ytterligare föredragning af Expcditions-Utskottcts Betänkande N:o 3, i anledning af, dels vackt motion, rörande verkställigheten af den Expeditions-Utskottet åliggande försorg om tryckning af Bihanget lill Riks-Ståndens Protocoll, och dels ett inkommet anbud att samma tryckning å entreprenad öfvertaga, fann Bonde-Ståndet för godt, att samma Betänkande afslå. S. D. Remitterade Ståndet till Stats-Utskotiet: 1:0 Johan Bengtssons från VcsterNorrlands Län motion, om man* lais-penningarnes upphörande, 2:0 Eric Erssons från Gefleborgs Län, om anslag af allmänna medel för en väg från gränsen af Dalarne förbi Yorna Bruk till stora vägen åt Jemtland, 3:o Anders Ericssons från Örebro Län motion, om ett årligt anslag intill nästa Riksdag för Loka Brunn, 4:o Pehr Nilssons från Christianstads Län och Nils Månssons från Trot. UtdrijI. i Mars i334- Malmöhus Län motion, angående
Cederborgs, uti afgifvir Memorial gjorde hemställan, om rättighet för Städernes Magistrater att utfärda Resepass för i Orten val kände Per. söner, antingen de äro boende i Staden eller pä Landet; deru i Utskottet, till af hjelpande af de öfverklagade olägenheterne af tidspillan och kostnad, sorn tillskyndas aflägse från Landsliöfdinge-Residencet i orten boende Personer, om Resepass skola från Lands-Cancelliet förskaffas, föreslagit att så kallade Pass Contoir, hvilka med Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse redan blifvit uti åtskilljge Län inrättade, där Vederbörande Landtboer kunna erhålla från Lands-Cancelliet utfärdade och af Herrar Landshöfdingarne egenhändigt underskrifne Resepass, måtte inrättas uti alla Län, där sådant icke redan skedt, å sådana ställen i Länen, att Passagerare kunna roed minsta möjliga kostnad och tids-utdrägt Resepass derstädes erhålla; hvilka Contoir likväl icke torde böra få utlemna Pass ät Utlänningar eller till Resor åt Utrikes Ort, utan så framt Konungens Befallningshafvande, med afseende å Locala eller andra omständigheter, deitill lemnat P^Contorict serskildt tillstånd. Af den 4 i denna månad, i anledning af Riksdags Fullmrfgtigen Johan Leiditz’s Motion, orri ett skyndsamt kringspridande af de för Landtbruket nödige Redskaper, som genom Kongl. Landtbruks-Academiens försorg i Stockholm blifvit förfärdigade efter inkomne Engelska Modeller; deruti Utskottet, med uppgift af de åtgärder, hvilka till vinnande af det i Memorialet åsyftade ändamål redan blifvit vidtagne, yttrat sig icke äga anledning, att, rörande detta ärende något vidare tillstyrka eljer föreslå, 17:0
Anläggningskostnaden för nämnde väg kan, efter Ofverste Ericsons nyaste undersökningar, komma att nedsättas med 636,000 R:dr B:ko, och med detta belopp skulle således^ den ofvan upptagna summan förminskas. Men då de fortsatta undersökningarne blifvit företagna ensamt å denna bana, men icke å den dermed jemförda norra, och då, såsom bekant är, noggrannare undersökningar vanligen alltid leda lill upptäckande af en mera fördelaktig sträckning, så återstår ännu oafgjord!, om icke en motsvarande förminskning kan vinnas i kostnaderna för den linie, sorn skulle gå genom norra mälaredalen. Med lulningarne är förhållandet enahanda. De skulle, efter de sednast anställda undersökningarne, kunna nedbringas till det genom författning bestämda maximum, eller i : 100, men i alla fall lärer väl dock genom dem en förminskad hastighet i farten uppkomma. Enligt Preussiska jernvägsreglementet sak tas farten redan vid en lutning som är hälften så stark, som den här ifrågavarande, eller 1 : 200. Att bestämdt beräkna den tidsförlust, som härigenom skulle uppslå, är väl i sakens närvarande skick icke möjligt. Men sannolikt synes vara, att den besparing af lid för transitotraliken, sorn skulle motsvara den mindre väglängden, härigenom upphäfves, hvarförutan man äfven hör taga i beräkning den betydligt ökade kostnad, som en större nötning af lokomotiver och vagnar samt tätare reparationer å banan skulle förorsaka det allmänna. Hill. lill /t. Att följa Utskottet genom de öfriga detaljerna af dess motivering skulle föra till alltför stor vidlyftighet. Denna motivering lider i allmänhet brist pä den faktiska utredning, som i ett sådant ämne vore synnerligen behöflig, meri innehåller deremot, på vissa ställen, satser som förekommit mig svåra att förklara. Endast exempelvis må några få anmärkningar anföras. Så t. ex. säger Utskottet (sid. 42), att mellantrafiken på den norra banan skulle blifva obetydlig, emedan beröringen i handelsväg emellan städerna invid dess sträckning skulle finnas vara ringa.
Kov. till Utskottet aflåtit en så lydande Kådig Skrifvelse: ”Genom Kådig Skrifvelse af den 8 October 1823 meddelade K. M:t Riksens då församlade St:rs Statsutskott underrättelse om förbållandet med inkomsterna från Colonien S:t Barthelemy och om de orsaker, som då voro verkande på denna Ös handelsrörelse och afkastning. Den öppnade liandelsgemenskapen emellan NordAmericanska Förenta Staterna och Engelska Colonierna i Vestindien, sorn ägde rum i kraft af Engelska Regeringens år 1822 fattade beslut, fortfor under derpå följande fyra år, att* i rörelsen på Ön S:t Barthelemy och i K. M:ts deraf beroende inkomster förorsaka ett lägervall och en minskning, som ej kunde annat än för K. M:t blifva ganska bekymmersamma. De högst betydande förskott, hvarmed K. M:t redan sett Sig föranlåten komma Bartbelemyska Cassan härstädes lill undsättning i och för sådane å densamma anvisa - -1 i5o SlatsUtslottets de utgifter, hvartill på Rikets Stat ingen.tillgång fanns, roen som af behofvet voro påkallade, måste, sedan Colonidns intrader ej längre motsvarade de oundgängeligaste försvarsoch förvaltnings-kostnaderna, hvarken på stället eller i Moderlandet, ännu ytterligare ökas genom betydeliga och årligen växande Summor, ehuru intet tillfälle försummades att, genom indragning af Embeten och arfvoden, nedsätta Utgiflsstaten till minsta möjeliga belopp. När Engelska Regeringen år 1826 förklarade, det tillåtelsen för de NordAmericanska Förenta Staternas fartyg, att besöka Engelska Colonierna, skulle den i December samma år upphöra, började man hysa det hopp att handeln på S:t Barthelemy skulle vinna någon tillväxt.
Akademien likvisst icke underlåtit, att i sitt afgifne underdåniga Betänkande pag. 51, 52 och 53 särdeles framhålla antagandet af de sistnämnde rym - Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanäen. 477 demåtten, såsom det mest tjenliga och rätta. Ingen lärer heller kunna misskänna de vigtiga skäl och fördelar, som tala härför, och hvilka hufvudsakligen bestå deruti, att: 1:0 Rymdemåttet bringas i enkelt sammanhang med längdemåttet och dess antagne enhet, så att man, i hela uppställningen a£ Sveriges mått, mål och vigt, igenfinner dragen af ett gifvet system. 2:0 Kommer torrvarumålet i full öfverensstämmelse med våtvarumålet. g:o Kunna de minsta partier torra varor noggrannt afgifvas och mätas genom kannans kända underafdelningar, och 4:0 blir det för hvar och en högst lätt, att justera de målkärl, sorn nyttjas. Höglofl. Utskottets afdelning har icke heller förbisett dessa oförlikneliga fördelar, men trott, att antagandet af kanna och foting till mål af torra varor vore för närvarande förbundet med flera svårigheter och kunde förorsaka för stor brytning: hvadan slutligen tillstyrkes, att, i denna sakernas ställning, åtnöja sig med införandet af tunna och mått, under förväntan, att tiden sjelf skall efter hand göra de ofvannämnda bättre och tjenligare rymdemåtten allmänt brukliga Jag kan icke instämma i dessa tankar; då jag anser kanna och foting både kunna och böra utan svårighet genast införas, så - 4?8 Besv. och Ekon. Utsh. Betänhnnåefti som det rätta torrvarumått, måste jag fot? min del tillstyrka detta alternativ, och deremot afstyrka allt provisionel antagande af tunna och mått. Mina skäl äro följande* 1:0
Ständers Bewillnings-Utstott wid Riksdagen i Stockholm den iznde Martil 1810. S. D. 28id juiterinx; af det krotocolls - Utdrag, som ffulle afga kil Riksens Höglofl. Ständer, i frägan huruwida Fuliinägtige i lÄn^ucn och Riksgälds-Lontoiret stola upiatas rättigheten, at i händelse af upkommande brist eller öfverskott i den fastställde Bewillningen, i mohn derefter öka eller minsta densamma, samt huruwida Isiiffkms böra förblifwa sädane de äro, eller nu genast med 2; proLent förhöjas; upläste och ingas Herr Borgmästaren VlÄorin ett sa lydande anförande: Utan at pä nägol sätt wilja lägga hinder i wägen för eller werka einor de medel, som kunna upfinnas til biläggande af den bekydeliga skiljaktighet, som emelian Riks-Standen upstatt, angående - Den 22 Mars. §n ende Fullmagtiges uti Urmgusn och Riksgälds-t?ontoiret updrag, i händelse Bewillningen ej ffulle upgä lil 3,ZQO,ooO R:d., ökade gillade lacklLrne, anser jag min pligt wara ar anmäla, det jag icke kan dela lika tänkesätt med Högloft. Utskottets kluralite, i afseende pa den i förenämnde omständighet föresiagne Förenings-proposition. 57 H. uri den af Konung och Stander antagne Regerings-Form bjuder: Swensta folkets rätt at sig bestalla, utöfwas af Riksens Ständer allena wid Allmän Riksdag. Med helgden af detta stadgande anser jag oförenligt, at ät någre Inäiviclueo i Samhället updraga någon befattning med Beskattningen, af hwad namn eller under hwad wiikor sorn hälst. Iloblemstifft synes mig ock, om lariLsrucs förhöjande med 2; proOnt kan. inbringa mokswarande förhöjning un Bewillning.
Att ej R. o. Ad. skall låta förmå sig att härutinnan följa Ulsk:s exempel, derom är jagfullt förvissad. Vill man medgifva importfrihet till alla stapelstäder af den artikel, för hvilken förbudet nu kommer att upphöra, så må man göra det i sådana ordalag, alt försats och eftersats stämma öfverens med hvarandra, men icke så att man talar om saken i sin allmännelighet, när den rörer blott ett enstaka fall. Då likväl den inskränkning i imporlfriheten, som jag ansett böra äga rum för den ifrågavande artikeln, står i full öfverensstämmelse med K. M:s nåd. propos. under det att Utsk:s förslag står i rak strid emot densamma, så hoppas jag, det R. o. Ad. skall täckas afslå Utsk:s framställning såsom högst vådlig till sina följder och i det stället förena sig med PresteSt. Skulle K. M. i nåder finna, det import af socker och sirap kan ulan skada för raffinadörerne här i landet ega rum äfven i andra hamnar, så är K. M. oförhindrad att kunna bevilja en sådan import men deremot skulle det blifva svårt för K. M. att rakt emot R. St;s fat - 2G2 Den 19 Aug usti. tade beslut i detta hänseende göra en sådan inskränkning sorn den nåd. propos:n innehåller. Ur von Hohenhausen: Min mening var äfven att fästa Gr. Lagerbjelke^ uppmärksamhet derpå, att vid uppläsandet af stadgandet såsom det skulle komma att lyda, nämnde han uttrycket ”nu” lillåtne i afseende på socker. Det skall vara ”hädanefter” tillåtne och således såsom nyss blifvit visat gäller det framtiden. Hvad i öfrigt candi, topp och kaksocker samt sirap beträffar, så torde det vara ganska försigtigt och väl betänkt, att nu första gången då denna artikel blifver fri till införsel, låta den inkomma till vissa städer der man är säker pä controller. Jag förenar mig derföre i den anhållan som Hr Printzensköld framställt att förslaget måtte blifva förkastadt och R. o. Ad. förena sig med PresteSt.
Ström ännu icke uppnått de för pensions erhållande föreskrifna lefnadsoch tjensteår, likväl, med stöd af § 95, jemförd med § 57 mom. 2 i Bankoreglementet, funnit skäligt, att vid afskedstagandet tillägga honom en årlig pension, motsvarande två tredjedelar af hans innehafda lön, eller 300 R:dr. Kontorsskrifvaren Ohlssons uppförande pä indragningsstat. Vaktmästaren L. Ströms pensionering. Rvtisorernes Berätt. äng. Bankoverket. 5 Decharge för BankoDiskontVerkets förvaltning. Decharge åt Direktionerne öfver LåneKontoren. Arfvoden till Låne-kontorens Kommitterade i Banken. Metalliska kassans förändringar. U § 13- Banko-Diskont-Verkets räkenskaper oell förvaltning för nästlidne år äro granskade af de dertill utsedde Revisorer, hvilka meddelat Direktionen decharge för samma års förvaltning. § 14- De för granskning af Låne-kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaper och förvaltning för år 1858 utsedde Revisorer hafva, efter verkställd granskning, meddelat vederbörande Direktioner decharge, hvilken, jemlikt 5 § i Revisorernes instruktion, Fullmägtige godkänt. § 15- För besörjande af Låne-kontorens angelägenheter i Stockholm hafva allt sedan Låne-kontorens inrättande varit ibland Bankens tjenstemannapersonal utsedde serskilte Kommitterade, hvilka derföre uppbära arfvoden till belopp, som af Fullmägtige, med afseende å göromålens omfång, årligen bestämmas och för nästlidne år utgingo från Låne-kontoret i Götheborg med 750 R:dr, från Låne-kontoret i Malmö med 500 R:dr och från Låne-kontoret i Wisby med 200 R:dr, oaktadt de för Banken och Låne-kontoren fastställda aflöningsstater ej upptaga något anslag för berörda ändamål.