Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
genmälen och invändningar mot mina i ofvan nämda Men man har nog urskilning (på ett par undanuppsats framstälda åsigter, att det vore en dårskap tag när) att bita denna egoistiska harm i sig och af mig att tro, det jag med några rader eller ens söker hämd genom att framkasta det grimdfalska på- med några spalter skulle lyckas göra begripligt för ståendet, att jag predikat egoismens, sjelfsvåldets och dem, hvad jag verkligen menat och verkligen sagt. olydnadens frihetsfraser. Att såsom ~&gt;La S. », L. V. med flere insänJag har icke tid eller utrymme att så grundligt dare, hvilkas uppsatser Red. på grund af deras med som nödigt vore visa lågheten i detta tillvägagående. de först anfördas likartade innehåll icke sett sig förJag måste inskränka mig till några utläggningar af anlåten att införa, upprita den lede på väggen de punkter, som känbarast torde ha berört mina för att sedan få nöjet piska honom, synes mig vara genmälare. en lek, ovärdig normalt utvecklade hjernor. De harmas till en början öfver, att jag vid mitt Och det är icke något annat dessa insändarinnor skiljande på rätt och pligt tillägger föräldrarna pliggöra, då de med mycken hetta och ifver bekämpa ten, hvarur — medels användande af förut omtalade den samhällsoch familjeupplösande åsigten, att barn » qvinliga logik » — framgår, att jag anser barnen skola uppfostras i olydnad och till och med vaninga pligter hafva, vara sina föräldrar intet skyldiga vördnad för föräldrar och lärare, en åsigt, för hvilo. s. v. ken jag, enligt deras utsago, lär hafva gjort mig till Hvad jag med rätt och pligt har velat säga, var målsman. emellertid detta: det är vår pligt att lära våra barn Ärade läsarinnor, hvar, när och i hvilka uttryck lydnad, emedan det måste göras med tanken på har jag sagt detta eller något, som bör tydas så? deras bästa mera än på vårt.
Blyarts I tt. 32 1 Cacao I #. Caffe I #• Färger: Bergblått .. „ Fernbock 1 it. „ Mönja . I 2 3 ), Orleana .. I it. 8 (jarn: Bomulls-, livitt, ifrån och med N:o 26 och deröfver „ Färgadt, Turkiskt rödt . 1 3 r LL * I , allt annat I #. 12 Ingefära, torr I G Krita: hvit, oslammad 1 Tunna '4 3 G „ malen och slammad 1 dito r, Lakrits 1 4t. 16 6 IVtandel 1 ff. T Muskött, insyltad 1 8 „ torr 1 #. 8 Muskottblomma 1 #. l^eglikor 1 it. 1 #. 8 il eppar, alla slag Porcellaine: äkta, hvitt 1 it. „ förgyldt eller måladt . lissi n . 1 it. 4 1 ii. 1 it. 6 2 Russinstjelkar . — ■— Saffran 1 8 16 3 The 1 it. Trädvaror: Bjelkar eller Balkar af Furu och Gran ifrån och med 8 till och med 10 tums fyrkant midtpå, till och med i5 alnars längd . 1 st. 1 6 Ya r u -b e n äm ni n g en. Trädvaror: öfver i5 alnars längd . „ öfver tolf tums fyrkant midtpå, till och med i5 alnars längd „ öfver i5 alnars längd . >> di räder och Plankor såga de af Gran eller Furu, enkla, under i| tums tjocklek, till och med 8J alnars längd „ öfver 8| alnars längd „ Bräder och Plankor , Half botten och Schamplun af ii till och med 2 tums tjocklek, till och med 8J alnars längd . „ öfver 8| alnars längd . „ Battins eller Plankor af tums tjocklek och högst 7 tums bredd, till och med 8| alnars längd „ öfver 8| alnars längd „ Helbotten eller Plankor öfver 2 till och med 3 tums tjocklek och öfver 7 tums bredd, till och med 8J alnars längd . „ öfver 8J alnars längd „ Enträd och Enstafrar .
Därinne syntes ett grått moln af rök, gaslågor, som flämtade genom töcknet, och när man hunnit vänja ögonen vid atmosferen, upptäckte man fyra ungdomliga anleten, som voro placerade rundt omkring ett fyrkantigt bord, på hvilket fans bilinervatten, punsch och cigarrer, under dessa hufvuden kroppar, och under dessa kroppar ben. När Grane öppnade dörren, utbröt ett enstämmigt tjut, som aldrig tycktes vilja taga slut, och i hvilket han instämde genom upphäfvandet af ett snarlikt krigsrop. – Nå ändtligen. – Hvar har du varit? – Prata inte, utan ge honom ett glas punsch. – Lindberg fick non sine, ska du tro. Man drack »med den sist ankomne» och slog sig ned. Grane hade kastat opp benen på en stol, tändt en cigarr och kände sig, ehuru nykter, genast inne i stämningen, som stod nära det halfrusigas gräns. På en stol midt emot honom satt Hultin, med halsduken efter vanligheten knuten i hårdknut, skjortan skrynklig och vesten halfknäppt. Han tuggade på cigarren, som om han ständigt behöft ett surrogat för mat, och från hans läppar halkade alla möjliga citat ur Horatius, bibeln och Mark Twain om hvartannat. Lindberg själf var en liten ljuslätt och hetsig medicinare, som i dagliga lifvet var både ordentlig, arbetsam och pålitlig, men som nu, när han fått några glas punsch till lifs, blef, som om han med ens utbytt sin borgerliga härkomst mot den vildaste zigenarnatur. Han drack, slog käglor och spelade vira med samma färdighet, ansåg det som en enkel skyldighet att vara full, så ofta han var på en fest, och fordrade också samma uppmärksamhet af andra. De två öfriga voro af något annan karaktär.
Direktionen ålagdt att med underdånig förklaring häröfver inkomma, går nu att denna pligt underdånigst fullgöra genom undertecknad, Kontors-förman, som, i sådan egenskap, sedan Mars månad 1842 delat ansvaret för Kontorets åtgärder med den, sedan den tiden, tillsatta tjenstemanna-personalen. Rikets Ständers Revisorer framställa först: ”att, då denna fond, ”(Amiralitets-Krigsmans-Kassan), åtnjuter icke obetydliga statsbidrag, "Revisorerne anse dess räkenskaper, åtminstone för den del deraf, som ”utgöres af allmänna medel, höra underkastas någon olfentlig granskning, hvarigenom det kunde blifva möjligt tillse, att dess inkomster "riktigt inflyta.” Enär denna framställning åsyftar icke mindre, än en rubbning af Kassa-delägarnes sig förbehållna och genom Reglementet stadfästade rätt, att, utan allt intrång af och sammanblandning med andra Verk och Stater, bibehållas oförkränkta vid granskningen af Kassans styrelse och förvaltning, så torde det icke vara ur vägen att Kontoret vågar taga denna fråga i ett noggrannaje betraktande. — 94 — Att underkasta Kassan en separat offentlig granskning för den deS af dess fond, som utgöres af statsbidrag, synes Kontoret ett tillgörande, som i verkställigheten blefve, snart sagdt, omöjligt, med den redogörelseform och fördelning af fonden, sorn, enligt nu gällande Reglemente, äger rum. Det visar sig nemligen af det åberopade nådiga Reglementet, att Kassans inkomster och utgifter äro fördelade i tvenne fonder, Pensionsoch Gratials-fonden, hvardera med sina bestämda förmåner och skyldigheter, och att dessa fonder äfven dela sinsemellan de, på grund af särskilda förhållanden, Kassan tillerkända statsbidrag, i mån af sina påräknade behof, så att det eea anslaget kommer den ena fonden, och det andra den andra, tillgodo. Inkomster och utgifter redovisas väl efter särskilda titlar, men några bestämda anslagsbelopp för hvarje utgiftstitel äga ej rum, lika litet för statsbidragen, som delägarnes.
Kommitterades yttrande i detta ämne (se sid 187 - 192) innehållerhuf-'* vodsakligen, alt den nu stadgade lid af 3 år for reservationskrafs anställande hos de skatt-skyldige borde, enligt kommitterades tanka, bibehållas, dock att denna lid räknades från utgången af det år, för hvilket de anmärkte medlen belöpa; att litlen för anmärkningsåtal emot de tjenstemän, som med kronoutskyldernes debiterande och redovisande ega befattning, i frågor af sådan beskaffenhet, sorn icke äro från all preskription undanlagne, måtte bestämmas till lika tid, att räkna från det räkenskaperne inkommit till vederbörande auktoritet, der granskning af dem skall anställas; att de tjenstemän, hvilka det ålegat att anmärkte medel debitera, böra, i händelse felaktighet vid aninät kningsmålets afgörande pröfvas vara af den beskaffenhet, alt den kan anses hafva tillkommit af bristande uppmärksamhet, vara kronan för ersättningen ansvarige, dock, i fall medlen skola af de skattdragande gäldas, först sedan sig visat, att de icke kunnat hos dem utfås, samt att på det skattskyldiges ansvarighet i följd af anstäldt reservationskraf icke måtte blifva för långt på tiden utdragen, ej allenast den förklaring af 34 * Kammar-rättens instruktion mätte meddelas, alt dylika anmärknin gar böra inom två år efter reservationskrafvet vara hufvudsakligen pröfvade, alan ock det tillägg lill samma § göras, att utslaget skall inom tre år efter nämnde kraf den skattskyldige delgifvns, allt vid äfventyr, att, om något deraf försummas, verkan af reservationskrafvet förfaller. Till hvad kommilterade härutinnan i ena sorn andra hänseendet yttrat och föreslagit, 5 9: o anser sig Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Vids amrnanträde dennédag, på sätt 6g §. i Regeringsformen och 73 § i RiksdagsOrdningen föreskrifva * förehaft detta ämne och röstat öfver följande Proposition. Den, som bifaller, att vid nu för hand varande Stats-Regleringen uppföras att Utgå 500 R:dr, för én gång. Såsom hos Stats-Verket innestående pension för afledne Regerings-Rådet von Scheven, voterar Ja‘, den det ej vill, Neji vinner Nej: rå kommer någon utbetalning af denna stimma utaf Stats-Verkets Medel ej att äga rum. Och, som, efter Voterings Sedlariies utdelande, insamling och Öpppande, befunnos 82 Ja, Stats Utskottets Bettini and ert. i a lj Och 37 Nej, safnt Ja altså Vtinnit, så kommet nu att uppföras 500 R:dr att för en gång ut* gifvas såsom utgörande den hos Stats - Vecket innestående pension för afledne Regerings-Rådet von Scheven; hvilket förstärkta Utskottet får vördsamligen anmäla; Och lära Riksens Höglofl. Ständer sådant i underdånighet anmäla vid besvarandet af Kongl. Majus Nådiga Remiss idet* ta ämne. Stockholm den 5 Maji 1818* N:r gil. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande t angående medel af Staten till Cassern åt Kongl. Andra GardesRegementet. Seeund-Chéfen för Kongl. Andra Gardes - Regementet, Herr Öfversten m. m. C. J. Lorichs har dels uti till Kongl. Majtt ingifvet underdånigt Memorial, sorn genom Nådig Remiss af den 13 nästledrie Januarii blifvit öfverlemnade till Stats-Utskottets åtgärd, dels ock genom hos Höglofl.
Med den erfa* renhet jag har, skulle jag vilja tillägga det Den 2 Julii. 31 vara omöjligt, om ej oredor skola uppsta, när betjeningen är densamma , och lår med flera tusende menniskor att göra för hvarje Discont } men jag kan ej dela tanka med Friherre Cederström, att Öfverstyrelsen för bagge Disconterne utan olägenhet kunde vara densamma, så framt ej denna Öfverstyrelse toges från anUat håll, och hade ett ifrån Disconten alldeles afskildt interesse^ ty annars kunde i Styrelsen på stället, en stor actieägare i ena Disconten, men utan interesse i den andra, inkomma, och då bägge Verken naturligtvis ofta hafva stridiga interessen, så hemställer jag, om det ej kunde hafva vådliga följder att sätta dem under en Styrelse. Vidare synes ingenting vara bestämdt om Götha Canal actiers belåningsrätt. Jag har förut hos Högloflige Ridderskapet och. Adeln gjort en motion i ämnet, men under fruktan att, om reglementet antages, utan iakttagande häraf, kunde det lägga hinder i vägen, får jag nu fästa Högloflige Ridderskapets cch A-; delns uppmärksamhet härpå. Ifrån första början af Canal - privilegierna var detta vilkor lagdt till grund, att actierne lingö tjena till hypothek, ej endast för vanliga Discontlån, utan ock lån på hela år. Detta blef ytterlij gare bekräftadt vid 1815 års Riksdag, och då Ridderskapet och Adeln uti dylikt fall nyligen beslutat åt actier i annat Verk lemna belåningsrätt, så synes det så mycket mera rättvist och billigt, att Götha Canal Bolagsrättighet nu fastställes.
Hos Rätten skall jemväl företes bevis derom, huruvida jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad; och egen parterna alt, innan Nämnden sättes, i laga ordning sin talan, i fråga om ersättningens belopp, utföra. § 3- Till serskilda Nämnden skall hvardera parten föreslå sex och Rätten nämna tre i orten boende män, af hvilka, sedan de blifvit af Domstol ojäfvige förklarade, tre ibland de af vederparten föreslagne och en ibland de af Rätten nämnde personer böra af hvardera parten, utan anförde skäl, uteslutas. De sju, som så utsedde blifvit, skola Nämnden utgöra. §4. Äro å någondera sidan flere, som del i saken hafva, och kunna de ej sämjas om förslaget; gifve hvardera upp en man till nämnden: går ej antalet då till sex; gifven de ytterligare upp en hvardera. Går antalet öfver sex; varde det genom lottning minskadt. Sämjas de . ej, hvilka bland dem, som å andra sidan föreslås, eller hvilken ibland de utaf Rätten nämnde må uteslutas; varde ock då sådant genom lottning utrönt. § 5. Uteblifver part, utan förfall, då han till val af Nämnd kallad varit; gore Rätten förslag i hans ställe; och varde genom lottning utrönt, hvilka i Nämnden ingå skola bland dem, som å andra sidan föreslås: samma lag vare, der part drager sig eljest undan att val till Nämnd göra. Finnes annan, den der del i saken häfver med honom, som uteblifvit eller sig undandragit; vara det val, som af den förre göres, för båda gällande. § 6. Expeditions~Utskollet$ Förslag till und. Skrifvelse, ZV.o tg£. § 6.
F. G ross från Calmar län, om förhöjning i det af Kongl. Maj:t vid innevarande riksdag äskade statsanslag till anläggning af nya och omläggning af 86 Prot.-Utdrag den 29 November 1862. backiga eller eljest mindre goda vägar, företrädesvis inom de län, hvarest jernvägar icke komma till stånd m. m., jemte yttranden; 15:o Johan Persson frän Upsala län, om förhöjning i pension för f. d. Länsnotarien i Upsala län O. H Förberg, äfvensom pension åt hans hustru M. J. Förberg, född Nordencreutz, för den händelse hon mannen öfverlefver; 16:o samme ledamot, om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under Ryda kungsgård, i och för inrättande af en s. k. byskola; 17:o Sven Rosenberg från Christanstads län, om anslag för tillökning i lärarepersonalen vid institutet för blinda och döfstumma å Manilla; 18:o E. J. Rudberg från Calmar län, om eftergift åt C H. Hultenberg af 1837 och 1858 årens arrende för kungsladugården Borgholm på Öland; 19:o Sven Nilsson från Christianstads län, om ett statslån för sänkning af Ifö-sjön; 20:o Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län, om undersökning i och för föreslagen ändring i sträckningen af södra stambanan från sjön Salens norra ända, jemte yttranden; 21:o Gustaf Hultman från Nerikes län, om statsanslag för en kanalanläggning mellan Nora och Fåsjön; 22:o samme ledamot, om anslag till lön åt Provincial-läkaren inom Carlskoga distrikt af Nerikes län; 23:o Carl Johan Johansson från Östergötlands län, om anslag till hyresersättning åt
211 räntans upphäfvande, Ständernas beslut angrde nedsättning gen i denna del af bevillningen äfven måtte anses instäldt. Del inses lätt, att en åt städernas närings-classer medgifven nedsättning i utskylder, under det att jordbrukande classen måste fortfarande bära de ofantliga bördor, hvilka icke en gång erbjuda fördelen af vanliga hälftenbruks-villkor på den jord han anses äga, skulle innebära en annan ytterligare kränkning af jemlikheten i pligter emot samhället; och det torde derföre icke erfordra någon vidare bevisning, att ett sådant samband emellan de båda föreslagna åtgärderna bör linnas. Deremot förtjenar det en särskild och grundlig undersökning, huruvida ett af Konungamakten lagdt hinder för verkställigheten af beslutet ang:de liemmantals-räntan, under något sken af lagenlighet, skulle kunna motiveras; emedan, i sådant fall, det måhända skulle leda till alldeles öfverdrifna öfverskott i statsverket, om hemmantalsräntan komme att uppbäras, utan att vara för utgifts-bebofven påräknad. Jag har derföre ansett mig här böra redovisa för de åsigter, som hos mig stadgat öfvertygelsen om R. St:s rätt att i dylika ämnen allena besluta; och jag hoppas, om dessa godkännas, att af de begge förenade Utskotten kunna vänta det stöd för min framställning, sorn skall sätta beslutets lagenlighet utom allt tvifvel. Det är från lydelsen af §§ 5g och 60 i Iteg.F., som, besynnerligt nog, tvänne alldeles motsatta opinioner söka alt hemta skälen: den ena, för konungamaktens rättighet alt hindra all ändring i statsverkets s. k. ”ordinarie inkomster,” hvilken skulle åsyfta deras förminskande; den andra, för R. St:s obehindrade rättighet att förordna om skattemedlen, på hvad sätt dem synes löreuligast med Rikets sanna nytta. För att kunna göra sig ett klart begrepp om dessa §§:s mening, är det nödigt besinna, att de utgöra en gemensam tankeföljd med §§ 57 och 58. Du blifva grundlagens ord följande: ”5 57. Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta u t ö f v a s af R.
Cronii, om SaluAccisens inberåknande under Ordinarie Bevillningen, jemte flere Ledamöters yttrande i ämnet; af Herr C. Huldts, om förändrad Classifieation af Stockholms Borgerskap till Bevillnings utgörande, hvaruti Herr Leffler i afseende på Götheborgs Stad instämt; af Pierr j. Haganders, om grunder för Brandförsåkrad fast egendoms Bevillnings-värde; af Herr E. Lagerstrands, om ändring i vissa delar af BevillningsFörordningen; af Herr C. J. Hammars, om frihet för Ståderne från SaluAccis; af Herr J. Linströms, oni upphåfvande af de uti BevillningsStadgans 3:dje 01 h 4:de Artikien bestämda afgifter; af Herr Sanfessonsf, med förslag till åtskillige ändringar uti BevillningsFörordningen; af Herr C. J. Hammars, om ändring i tiden för KronoUppbördsStånunor och upphörande af Straffböterne; samt Den 2 7 Maji f. m. 645 äf Herr C. Beckmans, om nedsättning i Bevillningen för StångjernsManufacturSmidet, BevillningsLagsamt Allmänna Besvärs - och Oeconornie-Utskotten'. Af Herrar J. Linströms, F.' Lagenbergs och A. J. Hiesleiters särskildta Memorial, om förbud emot bruk och nyttjande af Utländska tillverkningar, som här i Riket ej kunna åstadkommas eller ock tillåtelse till deras införande emot lindrig Tull, jemte fiere Ledamöters i samma ämne afgifne yttranden; af Herr M. L. Ekelunds, jemte flere Ledamöters anförande i nyssberörde ämne; af Herrar J. Fornanders, j. U. Winbergs, G. R. Prytz’s och Ö. Nilssons Memorial, om ändringar i TullFörfattningarne, tillika med särskildte anföranden i ämnet af Herrar M. L. Ekelund , Ä. J. Hiesleiter, G. Lenning, J.
Transp. 1,225,874 n 7 Rdr om äret; och mer har icke eller Skals-Utffottct wägat påräkna - 2,002 Zandtwerks MänS GernrngSörenDetz.r mede! utgå af hwar, je Sockens Handkwcrkare pä Landet med 1 D:r S.mc Efter särskildta Privilegier njuta wista Städer Veste Gerningsöre!, till wistt districk omkring dem, hwilka afföra» i Förslagen under AfkorrtningSTitul — Kronans behållning deraf, har ej kunnat uptagas högre än 1,700 RonglRammar - Rättens (Observations MedelDetze lef. vereraS direcre uli Kronans Casta. — som Inkomsten är owist sa pä räknas esler ungefärligt Förflag 1,502 Djekne-penningari westerbotten. Dek är endast i Westerbotten, som Stats - Werket har en Inkomst af denna är 1624 bewiljade Utlaga, som i de öfrige Orterne disponeras af Consistorierne, efter Hwad hittills utgjort uptages den har kill Zo> —. Gtubbören i westerbotten. Tillförne
Min mening innefattade ingenting annat än en önskan att öfverläggningen ang:de de art:r som blifvit undantagna måtte anses vara öppen i fråga om öfriga art:r kan valet endast komma i fråga emellan 1845 års tullbestämmelse och Utsk:s förslag. För den händelse att jag oriktigt uppfattadt voter. propos-.n, anhåller jag att få höra den ännu en gång, så att jag derefter må kunna bestämma mig. Den 31 Maj e* m. 245 Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., beträffande voter.- proposmes uppställning yttrat, att det vore möjligt, att han, med anledu. deraf att Frih. Palmstjernas förslag var det som först väcktes af Frih. Raab, förblandat de ifrågavar. förslagen, och derföre nu sednast till antagande framstält Frih. Raabs sednare, i stället för hans förra förslag, men att det i afseende på voteringens utgång torde vara likgiltigt hvilketdera förslaget blefve intaget i japroposm, blef den föreslagna voter.proposm efter förnyad uppläsning, af R. o. Ad. godkänd. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 58. Nej — 30. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han, sedan R. o. Ad. nu beslutat att först afgöra huruvida tullbestämmelserne i 1845 års taxa eller Utsk:s nu afgifna förslag böra blifva gällande för de artiklar, hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, finge hemställa om R. o. Ad. i fråga om dessa artiklar bifölle hvad Utsk. föreslagit. Ropades ja och nej. Då härefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge tullbestämmelserne i 1845 års taxa höra i afsseende på nu ifrågavar. artiklar förblifva gällande, blef äfven denna propos. besvarad med blandade ja och nej, hvarjemte Frih. Raab, anmälde sig och yttrade:
Riksmynt äskade tillökning i aflöningen för hefälet vid Hallands beväring. 32:dra punkten bifölls. I fråga om 33:dje punkten länn Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å den hemställan, hvari Utskottet afstyrkt bifall till ökadt anslag för utsträckning af Bevärings-manskapets vapen-öfning, besluta: ”att, utan hinder af hvad i afseende å Bevärings-manskapets uppbådande till tjenstgöring är stadgadt i 11 § af Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober. 1812, angående allmänna Bevärings-manskapets inrättande, sådan denna § lyder i Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849, Rikets Ständer, för utsträckning af Bevärings-manskapets exercis till 30 dagar, må förhöja de i nuvarande Riks-stat uppförda förslags-anslag för nämnde manskaps vapenöfning med 278,333 Ridr årligen under nästa Statsreglerings-period; dock med förbehåll, att herörde exercistid fördelas på 2ine år i lika terminér, samt att de 2 bevärings-klasser, som sålunda komma att årligen sammandragas, icke samtidigt exerceras”; hvarjemte Ridderskapet och Adeln, i följd af dess ofvanberörde beslut, länn Utskottets förslag, att nuvarande anslag för denna vapenöfning må ökas med 40,000 Ridr, icke föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; men till Utskottet återremitterade frågorne om anslag, dels till lega m. m. för 76 stycken hästar, afsedde för exercis med det åt Artilleri-regementena anslagna Bevärings-manskap, dels till fouragering af samma hästar. 54:de punkten bifölls. 35:te punkten bifölls med de förändringar att l:o, i fråga om momentet litt. c, den af Kongl.
Ett sådant underlåtande är ganska tänkbart i ett land, der grundlagen stadgar, att den en gång antagna statsregleringen fortfar, intilldess en ny vid någon följande riksdag antages. Om R. St. skulle fortsätta den praxis, som förut varit följd, att ej förrän efter de 4 månadernas förlopp utsätta tiden för deras nästföljande sammanträde; så skulle det kunna hända, att alla riksdagar, ulan något begifvande från Ständernes sida, af sig sjelfva kommo att upphöra. Det är i detta afseende, som ifrågavar. grundlagsförändring är nödvändig; men jag kan icke underkänna vigten af de speciella anmärkningar, som mot förslaget blifvit gjorda, i afseende på årstiden för Ständernes sammanträde. Tankarne voro vid förlidne riksdag delade, om denna tid borde utsättas i October eller i Januari månad, och denna fråga afgjordes genom votering uti förstärkt Const.- IJtsk. Det är möjligt, att förändringen icke nu blir antagen, jusi derföre att liden för riksdagarnas början är utsatt till 476 Den 26 Mars f. m. October månad, men i sådant fall skulle jag önska, att ett nytt förslag i denna väg blefve uppgjordt. Hr. Anckarsvärd, Aug.: Jag gör mig visserligen ingen stor förhoppning, att den föreslagna förändringen blir antagen; men jag, för min del, röstar för antagandet deraf, och förenar mig uti hvad Hrr Lefre'n och von Troil i detta ämne yttrat. För att visa, huru omöjligt det ur, att bestämma en tid, som äfven inom samma medborgare-class skulle accomodera alla, får jag, i strid med Frih. Raab och Gr. Horn, förklara, det jag skulle önska, att denna tid utsattes i October månad. Mitt skäl dertill är, att jag just såsom landtman kan för det allmännas väl uppoffra vintertiden, utan något synnerligt inflytande på mitt välstånd, på mina vanor och min trefnad. Men då det kommer till Maj och Juni månader, blefve stadslifvet ej allenast odrägligt för min vana och natur att inandas landtluften, utan äfven högst menligt för vårbruket och hela skötseln af min egendom.