Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sala silfververks återgång till statens disposition; N:o 110, i ani. af K. M:s Nåd. Propos, aneide öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping; N:o lil, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de upplåtelse till Stockholms stad af kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslandsviken från Nybron till Fre drikshof; N:0 112, i ani. af K. Propos. ang:de upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stallmästaregården för anläggande af en lastbrygga vid Brunnsviken; N:o 113, i ani. af väckt motion om kostnadsfri upplåtelse för den tillämnade jernvägen emellan södra stambanan och Landskrona af viss del utaf kronans omkring nämnde stad befintliga fästningsverk; och N:o 114, i ani. af väckt motion om annat sätt för utgörande af räntepersedeln »hö» inom Wester-Norrlands län. Slutligen föredrogs och bifölls Gr. Mörners, Carl Göran, den 10 dennes bordlagde förslag, att de öfriga Riks-Stånden skulle inbjudas att biträda R. o. Adis beslut rörande punkten litt. e. i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 118. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 e. m. In fidem, 0. Brakel. 230 Den 17 Juni f. m. Onsdagen den 17 Juni 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.-utdrag för den 13 dennes. Företogs val af 18 ordinarie ledamöter och 12 suppleanter i förstärkt Bevilln.-Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordinarie ladamöter: N:o 120. Gr. Liljencrants, G. F. » 26. Frih. Leijonhufvud, A. G. » 223. » von Nolcken, fullm. Grefve von Rosen, R.
Uppå vederbörandes den 24 nästlidne Mars hos Fullmägtige gjorda hemställan, huruvida de för Bankens räkning köpta vexlar, som med protest återkommit, då utgörande 952,653 R:dr o öre Runt, borde inberäknas i Bankens metalliska kassa vid kalkylerne deröfver, förklarade Fullmägtige, att summan af berörde vexlar skulle fortfarande såsom metallisk kassa anses och beräknas; i följd hvaraf den 18 nästlidne September till nämnde kassa hänfördes 563,786 R:dr 74 öre Runt, hvartill beloppet af protesterade Revisorernes Berätl. ang. Bankoverkel. 5 Protesterade vexlars inberäknande i metalliska kassern. 34 vexlar, efter afdrag af livad derå influtit, på sätt § 21 af denna berättelse gifver vid handen, ännu uppgick. Sorn 107 § litt. h af Banko-Reglementet endast medgifver, att såsom Bankens metalliska kassa får anses oell beräknas beloppet af de uppköpta vexlar, hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering afsända till de af Banken antagna utländska handelshus, men samtelige de vexlar, hvarom här är fråga, redan långt före detta förfallit till betalning samt med protest återkommit från de handelshus, dit desamma blifvit öfversända för att inkasseras, så anse Revisorerne Fullmägtiges åtgärd att, det oaktadt, i metalliska kassan inberäkna samma vexlars belopp icke vara med åberopade Reglements-föreskrift förenlig. § 23. Vexel-transFör att, söka afvärja och hämma de stora olyckor, som den aktioner med under sistlidne November månad uppkomna allmänna penningeKredit-förförlägenhet hotade att utbreda, väcktes ibland medlemmar å Stockenmgen. ]10lms hörs förslag om bildande af en kreditförening härstädes, med ändamål att till liqviders möjliggörande försträcka penningar och vexlar emot erbjuden, pröfvad och godkänd säkerhet. En sådan förening med tecknad ansvarighetssumma af omkring 9,000,000 R:dr
Jag får derföre, i likhet med hvad jag i Utskottet påyrkat, vördsamt föreslå, det Rikets Ständer hos Kongl Maj:t ville anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utreda till hvilket belopp, så i väglängd som ungefärliga kostnader, hvartill den hemmanen åliggande krono-brefbärings-skyldighet inom hvarje län kan komma att uppgå, hvaraf Rikets näst sammanträdande Ständer må ega ledning för ärendets bedömande. Uti denna reservation hafva instämt Riksdags-fullmäklige: C. G. Cederskog från Östergöthlands och Nils Andersson från Wermlands län. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 45. 3 N:o 45. Auk. till Exp.-Utsk. den 23 Jan. 1858, kl. 2 e. m. Utlåtande; i anledning af väckte motioner om befrielse för Rotehållare på Gottland ali anlägga bålsmans-torp. Till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hafva blifvit öfverlemnade tvänne motioner, väckta, den ena inom Högvördige Preste-ståndet af Herr Prosten Gahne, med hvilken Herr Prosten Söderberg instämt, och den andra hos Hedervärda Bonde-ståndet af Riksdags-fullmäktige Jacob Lindby och Olof Lagergren från Gottlands län, deruti blifvit anfördt, hurusom den rotehållarne på Gottland ålagda skyldighet 'att afstå tjenlig jord till torp åt Kronans båtsmän, vore för rotehållarne öfver måttan betungande, utan att i allmänhet medföra den nytta, sorrl med de nya torpen varit afsedd. Förr än skyldigheten med år 1835 inträdde, att hvarje rote skulle, vid inträffande vakans, lemna minst fyra tunland god och tjenlig jord till torp åt båtsmannen, bestod hans årliga lön i spanmål och foder. Hade han egen bostad, åtnjöt han i vederlag hushyra; i motsatt fall lemnade roten honom byggnader, och bemöttes han samt familjen med den välvilja och hjelpsamhet, hvaraf de gjort sig förtjenta.
Svensk man missunna ett brödrafolk, då man yrkat skänka frihet och sjelfständighet åt mer främmande, mindre kända och mycket aflägsnare folk. Huru önskligt, huru lyckligt liadt det cj varit för min oförgätliga fosterbygd, om dess representanter yrkat på samma vilkor, visat samma anspråk, då Kejsar Alexander 1808 sammankallade dem till en s. k. riksdag, som Norrmännen ådagalade 1814 i Moss. Den menskovänliga Alexander hade troligen gjort detsamma för Finland, som den ädle hjelten Carl Johan gjorde för Norige. Men äfven om Norrmännens anspråk vore, hvad som utbasunas, särdeles i vissa tidningar, något öfverspända, så tillhör det dock det starkare och äldre broderriket att med lugn värdighet bemöta och behandla de yngre och derföre ystrare bröderna, dymedelst ådagaläggande för dem och den på våra åtgöranden upmärksamma, frihetsälskande delen af verlden, att den urgamla Svenska äran, ridderligheten och storsintheten ännu ej försvunnit bos något . Riksstånd och minst hos det, som kallas för landets Ridd. o. Adel. Jag tror dessutom och är öfvertygad derom, att det moraliska, högsinta, ridderliga förledet verkar till ädlare, varaktigare och derföre till ändamålsenligare resultater än hvilka andra juridiska förpligtelser och unionella band och bestämmelser som helst. Med dessa tänkesätt och grundsanningar, förenar jag mig i Hr Lovéns reservation och den deri gjorda hemställan. Frih. Raab, Adam Christian: Jag anhåller att först få yttra mig öfver första punkten. Då jag icke blott gillar det slut, hvartill Utsk:t kommit i denna punkt, utan yrkar att ifrågav:de revision måtte blifva mera vidtomfattande, än Utsk:t föreslagit, kan jag deremot icke gilla de motiver, Ulsk.t anfört.
Är lånet bekommet annan tid af året, Jiqvideras första gången endast räntan för mellantiden intill den sålunda bestämda terminen första året. 5:0 Desse ränteoch Capital-afbetalningar få göras kostnadsfritt för Lån-innehafvarne uti LandtRänteriet, med anteckning tillika af hvarje qvittence uti LandsContoiret. Remisslage å ~ procent härföre godtgöres af RiksgäldsContoiret. 6:0 Reverserne ställas uti Svenskt Banco. ■) 7:0 Lån af denna Fond meddelas icke under 3oO R:dr B:co och icke Öfver 3o,ooo R:dr samma mynt; hvilken sistnämnde Summa ock arden högsta, som till en och samma Låntagare må lemnäs, äfven på flere Egendomar och uti flere lån sammanräknadt. Lån beviljas i den ordning handlingarne blifvit behörigen completterade, antingen i RiksgäldsContoiret eller hos K. Mits Bef:h:de; och vare, i afseende på företrädet till lån, hvarom handlingar på en och samma dag blifvit complette, sökande till mindre lån berättigade framför de som söka större lån. — Skulle likväl, vid sista Låneterminens förlopp, tillräckligt antal Sökande icke hafva sig anmält, att, på ofvannämnde vilkor lån undfå, äge dä RiksgäldsContoirets Fullmägtige öppet, att, utan annat vilkor än fullgod inteckning i jord-egendom, lån till andre Sökande utgifva. 8:0 För att bereda en lika förmon åt alla Orters Fastighets-ägare, och derjemte, i enlighet med den af Betänk anden, N:o 384. 3g5 K. M:t uttryckta Nådiga afsigt, egentligen afhjelpa de redan skuldsattes förlägenhet, må afseende göras derpå , att hvarje
Den 14 September. fört, instämmer jag. till alla kelar med vek Halast. Uiskottcts uplysta och wälgörante Betänkande, koek will jag icke hcnwa l.mnat oanmäld», att om nägon J^di, Vid i Samhället, wid detta Högloft. lUskottets bistat, bulle haima anledning wara missnöjd, är det i min tanka Bryggarc-Societetcn i Stockholm, som i afsigt, akt förr eller sednare äterfä en näring, som den för detta innehaft, torde hafwa gjort drygare och kostsammare förlag, än att den förtjcnsicn, som Societeten tillgodo njöt, under den korrta Arrende-tid, den sig af denna näring fick begagna, i den ringaste män deremot torde hafwa upgäkt. Jag hemställer sälcdcs öd« mjukelkgcn hos det Högloft. Utskottet, att som skadeersättning för desse Brpggare-Socieketcns inledde kostnader, i det Högloft. Utskottets Betänkande, som till Högloft. Skänderne afgär, mätte intaga-, det den De, stilleringS-afgift Bryggarc-Societetcn för detta till Staten erlagt med 4 skillingar x?r kanna, om icke helt och hället uphörde, ätminstone nedsattetill 2 skillingar, hwarom jag pä det ödmjukaste anhäller, men dcräsk S detta mitt ödmjuka anförande Höglofliga U-skottek icke täcktes göra Höggunstigt afseende, detta mitt Memorial mätte dä fä wara HögloftUtskottetBetänkande till Högloft. Ständernas klena fbljaktigt. Stockholm ben zo Augusti 1809. 6. 8 isback.
Krigs-Köllegium infordradt underdånigt utlåtande i ämnet afgifvit, Kongl. Majit vid ärendets pröfning den 19 November 1853 funnit godt i Nåder gilla och fastställa förenämnda plan för en Artilleri—förråds—anläggning; samt jemväl befallt, att de i samma plan afsedda byggnads-arbeten skulle enligt det upprättade kostnads-förslaget och med användande af de utaf Kongl. Majit till en början anvisade medel-tillgångar utföras i den ordning, General-FältTygmästare-Embetet ansett böra dervid iakttagas; och har, med anledning häraf, Kongl. Majit uti den nu aflåtna Nådiga Propositionen behagat föreslå Rikets Ständer, att Kronans ofvanomförmälda till afyttring ifrågaställda byggnader och tomter i Götheborg måtte, efter Kongl. Majits Nådiga bepröfvande och i den mån, de redan voro eller framdeles blefvo för Kronan umbärliga, få försäljas samt de derför inflytande medlen för nu anmälde eller andra inom Götheborg förekommande militära byggnadsbehof användas. Af de detta ärende rörande handlingar, som kommit Utskottet tillhanda, har inhemtats, att kostnaden för ifrågaställda Artilleri-förråds-anläggning, hvartill plan och ritningar jemväl varit Utskottet delgifne, förslagsvis blifvit beräknad till inalles 114,930 R:dr, för betäckande hvaraf, jemte en för handen varande tillgång af 30,666 Ridr 32 sk., påräknats medel tili en del af års-anslaget för KrigsKollegii Arlilleri-afdelning.
Det bör likväl bemärkas, att uti instruktionen förekommer alltid benämningen Konungens Befallningshafvande, med undantag just i 66 § 1 morn., hvarest är stadgadt, att ”Landshöfding” eger suspendera Lands-sekreterare eller Lands-kamererare. Uti 2 mom. af samma §, hvarest förekommer om Landt-räntmästare, Länsnotarie m. fl., likasom i 6 7 §, der frågan om Länsman, Lands-kanslist m. fl. behandlas, är makten att suspendera öfverlemnad åt Konungens Befallningshafvande. Det synes häraf, som skulle Landshöfding ega suspendera Lands-sekretéräre eller Lands-kamererare utan behof af biträde dervid af någon föredragande. Antages likväl att § icke bör så förstås, utan att vid fråga om suspension för Lands-sekreterare så bör förhållas, som Utskottet förklarat, så möter den omständigheten, dels att uti instruktionen saknas nödig bestämmelse derom, dels att, om Läns-notarien skulle fungera såsom föredragande, Lands-sekreteraren kommer att ställas till förhör inför ett embete, i hvilket en hans närmaste underordnade fungerar såsom ledamot. Rättast vore väl, att Lands-kamereraren i så fall skulle vara Allm. Bern).- och Ekon.-Vtsk. Betänkande N:o 10. H föredragande; men för den händelse lagen så bör förstås, bör instruktionen rättas i öfverensstämmelse dermed. fj Att, om Landshöfding icke egde makt att suspendera, kunde, genom tredska eller försummelse bos föredragande, med ärendenas handläggning och expedierande fördröjas, till skada både för det allmänna och den enskilde. Att tredska och försummelse någon gång kan ifrågakomma bör icke bestridas; men med en duglig Landshöfding bör ett slikt förhållande högst sällan inträffa. Likasom jag är fullkomligen öfvertygad derom, att ärendena hos Konungens Befallningshafvande under den tid 1734 års instruktion varit gällande, icke blifvit mindre skyndsamt handlagde, än som hädanefter blir fallet.
Der sutto de mellan tunnor och diskar och skämtade, medan flugorna, djerfva och förtänksamma, spatserade på de röda och glänsande näsorna och kraftigt nog beto i de af bränvin genomådrade kinderna, som glödde hos många af de redan vacklande och brutna ungdomar, hvilka insöpo ruin och förderf ur bränvinsglaset. Så förgick sensommaren och hösten. Vintern kom tidigt, kall och stormig. Matti arbetade ibland om dagen ute i kylan och sof om natten, än ute, än i det på en gång kalla och qvafva rummet deruppe. Han förtjenade nätt och jemnt så mycket, att han ibland kunde äta sig mätt och dessemellan supa sig full, men aldrig tillräckligt för att få sig ett bättre nattherberge allra minst nya och snygga kläder. Han förföll mer och mer och saknade både fysisk och moralisk kraft att skilja sig från det sällskap han råkat på genast vid inträdet i Antipoffska stenhuset. En dag, det var i december, hade han lofvat några af sina nya vänner att deltaga i en liten expedition utåt landet, der det möjligen kunde vara något att förtjena. Det gälde en utflygt till en af holmarne österut i skärgården, der en af hufvudstadens köpmän hade ett litet sommarnöje, nu öfvergifvet och öde. Der kunde man lätt komma in, skaffa sig något möbler och husgeråd samt måhända, om lyckan gynnade, några kläder. I alla fall finge man alltid något, och en af vännerna hade en ovanlig talang att sälja och få väl betaldt. Inkomsten skulle broderligen delas. Matti tvekade länge, grubblade en tid och nekade sedan. Men småningom gaf han efter. Han skulle ju ej begå något orätt, han som bara hade att hålla hästarne i beredskap, hjelpa med pålassningen och sedan köra till staden! Dessutom vore ju hela saken så oskyldig. Den der köpmannen vore en rik karl, som tusen gånger klått den fattige en liten återtjenst af dem hade han väl förtjent. Matti var således med. Han lånade hästen och skötte om »den yttre affären», medan de andra skötte sitt värf der inne med både vana och talang.
Landshöfdinge-embetet har afstyrkt antagandet af Deputerades förslag, att så betydligt inskränka ränte-persedlarnes antal, under förmening, att en sådan inskränkning skulle medföra en för de skattdragande kännbar ojemnhet i utskylder, samt ansett af största vigt, att räntorna bestämmas i persedlar, som äro produkter af så väl åkern som ladugården och skogen. Kongl. Majit, som ej kan medgifva större andels af de nuvarande persedel-räntorne förvandling till penninge-ränta, än hvad i framställningen till Länets Deputerade varit afsedd, och som jemväl finner betänkligheter vid antagandet af det förslag, att alla persedelräntorna skulle förvandlas till en spanmåls-ränta, hvars ofta ombytliga penninge-värdeskulle medföra en större ojemnhet uti de årliga utskylderna, än önskligt är, åberopar i afseende på dagsverks-räntan, så väl hvad utur Kammar-kollegii utlåtande här ofvan är anfördf, som de skäl för denna räntas bibehållande, hvilka Kongl. Maj:t rörande Kronobergs Län framställt. Derjemte och då Deputerade uti de närbelägna Kronobergs och Jönköpings Län ej allenast ansett bibehållandet af kött-räntan nyttig, utan ock begärt annan persedelräntas förvandling till kött, anser Kongl. Majit att denna ränta bör bibehållas på fastlandet af Calmar Län, der förhållanderne äro så likartade med dem uti de båda förenämnde Länen. Men med i öfrigt fä sta dt afseende på hvad af Deputerade ansetts vara för orten lämpligast, föreslår Kongl. Majit nu Rikets Ständer, för fastlandet af Calmar Län, atti l:o Såsom hufvudränte-persedlar bestämmas: spanmål, smör, fläsk, kött, dagsverken; 2.0 Nuvarande ränte-persedlarne spanmål, smör, fläsk, kött och dagsverken bibehållas med blott de förändringar, som blifva en följd af nedanstående tillökning och i allmänhet gifne föreskrifter; oxe, ko, får och lamm förvandlas till kött.
M. förhindrad alt med sin så berömlig» sparsamhet gagna det allmänna och lindra det för sådana ändamål med skatter öfverdrifvet betungade folkets bördor, och denna sparsamhet inskränkes till blott en enskild dygd. — Om remiss till StatsUtsk. och communicalion med Medstånden anhålles. Begärdes på bordet. Gr. Snoilsky, Nils: Såsom värdigt föremål för R. IL St:s deltagande och frikostighet, ber jag att vördsamt få anmäla en synnerlig förtjent embetsmans enka, som med en oförsörjd dotter blifvit genom mannens bortgång lemnad i stort behof och fattigdom. Det är påkostande att nödgas uppgifva, det dessa personer äro framlidne Just.Statsministern II. Ex. Hr C. P. Törncbladhs efterlemnade maka, Fru Sophia Charlotta Törnebladh, född von Oldenskiöld, och hans oförsörjda dotter, Fröken Sophia Emilia Törnebladh. Det är måhända öfverflödigt att omtala, det ifrågavar. embetsman har i lifstiden, efter det han under manga är innehaft domarebefaltning på landet, haft sig anför - 520 Den 25 Augusti. trodt att vara R. St:s Just.ombudsm. och sedermera varit genom Konungens förtroende kallad att dels förvalta Just.Cancellerseinbetet och dels att såsom Statsråd inträda i Konungens Conselj, hvarefter han slutl. utnämdes till det vigtiga enibetet af Just.Statsininister och med detsamma Statsrådets främsta ledamot. Men knappt bade ett år förlidit ifrån det Hr Törnebladh för ålderdom och sjuklighet pä egen begäran fått nedlägga detta embete och han, såsom den sista belöningen för sina mödor, kommit i åtnjutande af den genom Konungens nåd honom beviljade pension; dä döden, efter en långvarig sjukdom, slutade pä en gäng hans plågor och hans lif.
9 I afseende på tillkomsten af berörde Balance, har Stats-Utskottet af handlingarne inhemtat, att, sedan Kongl. Stats-Contoiret uppå Westerås Läns Landt-Ränteri anordnat en Summa af 2,700 R:dr till skulders betalande för Strömsholms Stuteri, och Assessoren Landstrom, enligt disposition, densamma qvitterat, så hade han öfverlemnat hela beloppet till nu mera aflidne Stats-Commissarien Widegren, såsom Ledamot af Committén för hushållningens reglerande vid Strömsholms Stuteri, emot af denne senare meddeladt qvitto af den 26 Mars 1016» i ändamål att dermed skulle liqvideras den af f. d. Allmänna Magasins-Directionen år 1812 till Stuteriet lefvererade Spanmål; och sonj förenämnde Summa uti 1316 års StuteriRäkning blifvit afförd, utan att berörde liqvid funnits vara verkställd, så hade, uppå derom i vederbörande Revisions-Contoir uti Kongl. Kammar-Rätten gjord anmärkning, Landström i egenskap af ansvarig Redogörare, genom Kammar-Rättens Utslag den 9 Februarii 1020, blifvit ålagdt att meranämnde 2,700 R:dr återgälda. En sådan återbetalning har jemväl sedermera, till slutet af år 1331, egt rum, medelst innehållning a£ Landstrcms halfva Expectance-lön, så att den nu återstående balancerade Summan utgör 1,703 R-'dr 16 sk.; och hafva så väl Kongl.
Anmärkas bör äfven, att denna afgift kommer att hårdt nog träffa den, sorn i en mindre stad håller spisning för ett färre antal gäster, om dessa icke vilja afsäga sig bruket af bränvin vid måltiderna. §. 23. Jag har deltagit i beslutet derom, att -fa af försäljnings-skatten afsättes i en för länet gemensam kassa, under den förutsättning, alt de sålunda samlade medlen skulle användas till länets gemensamma behof, såsom till arbetsinrättningar och till uppfostringsanstalter för vanvårdade barn och dylikt; men, vid derefter skedd omröstning om sättet för dessa medels användande, segrade, med ringa pluralitet, den meningen, att medlen skulle ställas till Hushållnings-sällskapens disposition. Ingen kan högre än jag uppskatta dessas, för jordbruket välgörande, verksamhet; men jag tror icke alt de böra uppehållas på städernas bekostnad. Ifrågavarande afgifter utgå nemligen hufvudsakligast från städerna, och det blir således dessa, som få tillsläppa bidraget. Jag föreslår således lortfarande att ifrågavarande medel ställas under Pröfnings-kommitléernas förvaltning intill dess Läns-nämnder hinna uppstå, då de böra till dem öfverlemnas.» 16 Bil. N:o 2 till Särsk. Utsk. Bet. N:o i 3. I denna reservation hafva Herr Österberg helt och hållet, Herr Indebetou hufvudsakligen och A. Medin från Kronobergs län i afseende på nedsättning i försäljnings-afgiften, instämt. Lurs Larsson från Elfsborgs län har mot förfallnings-förslaget sig reserverat. Af Georg Nyqvist frän Wermlands län: »Mot Särskilda Utskottets för bränvins-frågans behandling betänkande N:o 13 får jag i följande delar mig reservera, nemligen: §. 2 medger att i stad får säljas j:dels och på landet 1 kanna bränvin i minuthandel.
Förlorad vore räntan under % af året å de kapitaler, som blefve nedlagda i brännerier; förlorade alla kapitaler, som användes för uppförande af de många nya brännerier med sina kostsamma inventarier, hvilka erfordrades att fylla konsumtionen under 2 månaders bränvinsbränningstid, men åter måste nedläggas, då tvifvelsutan vid nästa eller på följande Riksdag tiden åter utsträcktes till 6 månader, eller kanske till bela året; ty omöjligen kan ett ändairiålslöst band på någon näring länge bibehållas. Endast i det despotiskt styrda Finland bar bränvinsbränningen blifvit under sednare åren till tiden inskränkt. I Skottland har bränvinstillverkningen varit inskränkt till kort tid; men föreskriften, som befanns ändamålslös, frånträddes. I Norrige, hvars bränvins-lagstiftning vi i flera fall med skäl prisa, var tillverkningstiden bestämd till 6, men utsträcktes lill 7 månader. JYi 2 lill Särsk. [Ilsk. Bet. För jordbruket, hvars förkofran vi alla vilja befrämja, vore denna inskränkning högst menlig till sina verkningar: bränvinstillverkningen under den korta liden skulle å alla de ställen, der den utöfvades, taga i anspråk och från jordbruket rycka icke blott husbonde-ögat, Utan arbetskraften på hösten, då jorden, om bon skall skötas med omsorg, kräfver så mycken bearbetning. En tillräcklig arbetsstyrka för både jordbruk och bränvinsbränning skulle saknas under höstmånaderna, hvaremot desto flera arbetare skulle blifva sysslolösa under den återstående tiden af vintern, — olägenheter, som drabbade icke blott den bränvinsbrännande, utan äfven den icke bränvinsbrännande jordbrukaren.