Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Straff-Balken, undergå 20 dagars fängelse vid vatten och bröd och göra Hägerström offentlig afbön; Lindes och Ramsbergs Bergslagers Bergs-Tings-Rätt, medelst dess ofvan omförmälde Utslag, dömt Nyström för nämnde förbrytelse, såsom hade den varit emot husbonde föröfvad, att, jemlikt 2 §. i åberopade i5 Cap. samt 34 Cap. 3 §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prol, Utdrag den i3 Julii i8iq. 43 derna skulle ovilkorligen vara underkastade Brandförsäkring, beslöt Ståndet, som redan godkänt Betänkandet N:o 16, att lägga Utlåtandet N:o 4° till Handlingarne. S. DÅ nyo föredrogos och biföllos följande Stats-Utskottets Utlåtanden: ]N:o 180, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Remiss i fråga om indragning af Rå- och Rörssamt Insocknefriheten å Hemman, som blifvit skil jde från Säterierne; N:o i85, i anledning af Kongl. Majits Nådi-, ga Skrifvelse, angående anslåendet af elt Kongl, Majit och Kronan tillfallet Dana-arf till en Scholas-fond i Wahlö Församling af Upsala Stift; Nio t86, angående ersättning till Assessoren Hellberg för liden förlust å en contraherad leverance af Artillerihästar; Nio tSS, i anledning af väckt fråga om belöning för Fabrikören Godlund; Nio 190, i anledning af väckt fråga om ersättning till framlidne Bergs-Rådet Hermelins arfvingar; N:o >91, angående anslag af medel till Stockholms Stads Storkyrka; Nio 196, i anledning af Kongl. Maj'ts Nådiga Remiss till Utskottet, den 20 sistl. Junii, uppå en underdånig ansökning om upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig Tomt, för uppförande af tit nytt Scholaebus i Örebro Stad; och 44 Pro t, Vt drag dan i3 och 16 Juli i 1829.
De, hvilkas synkrets vidgar sig utöfver dagens förmenanden; de som betänkt villkoren för ett lugnt, oafbrutet och rakt framskridande till mensklighetens högre mål; som erkänna, alt, åtminstone hos Europas talrikare folk och ännu för en oberäknad tid, formen af ärftelig monarki är ett af dessa vill* kor, måhända det vigtigaste; de, som besinnat äfven villkoren af detta villkor — för dem behöfver jag icke att lyda denna känsla. Af andra åter skulle förklaringen blifva oförstådd eller misstydd ; jag afhållen mig såledesjäfven frän blotta försöket — må än denna återhållsamhet föranleda hvad omdöme som helst. Skulle icke destomiudre den alldeles oförhåppade händelse inträffa, att det nu föredragna betänk, efter en sä artad discussion återremitterades, att deraf kunde dragas den slutsats, det en förbättrad organisation, särskildt för detta RiksSt., är af dess flesta medlemmar önskad, nödvändigheten insedd, samt meningarne om sättet, icke i allt för hög grad splittrade; skulle, med ett ord, återremissen uttrycka eller synas innebära uppdrag, att utarbeta ett förslag till genomgripande förbättring; i denna händelse, säger jag, anser jag Ulsk:s skyldighet blifva den, att efterkomma Ståndets vilja; min skyldighet följaktligen, så länge jag har den äran att vara ledamot af Utsk., att efter mina ringa krafter i detta arbete deltaga. Frih. Rehbinder: Det är endast med anledn. af ett yrkan - Den 19 October. 215 de af Frih. Cederström, som jag begärt ordet. Frih:n har nemi. sagt, alt sedan Ridd.Ulsk:s nu föredragna betänk, blifvit till Utsk. äterremitteradt, så bör Utsk. icke yttra sig deröfver, förr än man fått se om Const.Utsk. inkommer med något förslag i afseende på representationens ombildning. Jag kan icke dela denna åstgt, ty Const.Utsk. kan visserligen inkomma med ett sådant förslag, men delta kan först blifva afslaget vid denna riksdag, och sålunda ej komma att hvila till en påföljande, och dessutom om det nu kommer att hvila, så kan det blifva afslaget vid nästa riksdag.
Utgående frän denna åsigt och dä länens olika beskaffenhet, med afseende ä jordens odling, hemmanens och lägenheternas antal, mer eller mindre utsträckt hemmansklyfning m. m. väsendtligen inverkar på jordehoksliggarens omfång och innehåll, hvaraf åter möjligheten att mer eller mindre hastigt medhinna dess granskning måste bero, anser jag en nödig försigtighet bjuda, att icke i förväg bestämma någon viss tid för detta arbetes fullbordande vid landskontoren, utan allenast inskränka sig till det allmänna stadgande, att granskningen skall med all möjlig skyndsamhet förrättas, samt att på det embetsverk, som bar inseendet öfver jordeboks-arbetet med hvad dertill hörer, må bero, alt om deraf göres behof, i hvarje särskildt fall meddela de föreskrifter, som för arbetets fortskyndande kunna erfordras. Vidare föreslår Utsk. i mom. Litt. I., att sedan kammar-colhm pröfval så väl der förekommande aumärkmr, som dem hvilka af landskontoren och af enskildte blifvit framställde emot jordeboksliggaren, så skall derefter denna liggares gällande kraft anses lagligen befästad. Man ser häraf att Utsk. fränt rädt den grundsats, som finnes uttalad i mom. Litt. F, om verkan af K. beftdes beslut öfver de enskildes anmärkmr, eftersom dessa jemte de deraf föranledda besluten hos K. bef:de skulle insändas till kammar-collegii vidare pröfning. Men grundsatsen bar blifvit bibehållen, sedan denna collegii pröfning är förbi, ty genom den skulle jordeboksliggaren hafva blifvit tillagd gällande kraft. Nu kan det likväl hända, alt både den enskildte och kronans ombud icke åtnöjes med hvad kammar-colhm öfver deras anmärkmr beslutat, utan vilja fullfölja sin talan hos Konungen. Skall då sådant dem förvägras eller skall om detta icke kan ske, och om Konungen ändrar de öfverklagade besluten, jordeboksliggaren, sådan den af kammar-colhm blifvit fastställd i dessa delar, det oaktadt förblifva gällande?
Den fördel, Herr Friller?! tror deraf böra väntas, är hufvudsakligen den, att ett betydligt antal medborgare, utmärkte både för moraliskt värde och förmögenhet, sorn icke höra till något visst Stånd, genom en sådan tillåtelse, skulle komma i tilllalle att gagna och upplysa vid granskningen och afgörande! af ämnen, om hvilka de kunna äga mycken kännedom, och på hvilkas rätta behandling deras rätt möjligen kan bero, Denna fördel vore visserligen stor, men yid förslagets utförande möta åtskilliga hinder och betänkligheter, Ridderskapets och Adelns samlingsrum är icke stort nog, för att rymma alla dess representationsrätt ägande Ledamöter, om de på en gång skulle infinna sig och knappt tillräckligt för 3- delar deraf. Den plats, som kunde åt främ-i mande åhörare inrymmas, med förutsättande, att ej mera, än hälften af Ridderskapets och Adelns medlemmar på en gång samlas, vore endast läktaren, som jag ej tror kan intaga aoo personer, hvaraf föijer, att blott ett bestämdt iinga antal åhörare hvarje gång kunde admit teras och dessa skulle då förses med inträ des-polletter, sorn af en eller flera utdelades. Harvid kunde icke något legitimerande, eller styrkande af en persons rätt till inträde framför en annan, komma i fråga, utan godtycke skulle bestämma tillträdet, ock således kunde hända, att deli, sorn, till gagn för det allmänna, borde vinna tillträde, saknade plats, emedan den blifvit intagen af den blott nyfik. Den 2~J Januarii. *3 ne. Denna arbitraira inskränkning står i strid med begrepp-t om publicitet, som efter min tanka, vill säga offentlighet för aila, ej blott för vissa. Det torde kanske förmodas, att tilloppet ej skulle bli särdeles stort, men nyheten kunde reta nyfikenheten, och man bör icke anse den händelse omöjlig, att tillträde behöfde någon förvägras. En annan omständighet är icke mindre vigtig. Riksdagsordningens 58 §■ innehåller, att ”utur ett Protocollma, vid justeringen, med Ståndets bifall, och på den talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck, och äfven deliberationer, som deraf följt.”
Enligt nämnde traktat och de deri stadgade tulibestämmelser för spritdrycker hafva de Fransyska fabrikanterna, som hit importera bränvin, erhållit ett verkligt monopol derå. Ett sådant monopol strider dock uttryckligen mot 60:de §:n R. F., hvars sista mom. säger: »Ej helier må Konungen till vinning för sig och kronan eller enskilda personer och korporationer några monopolier fastställa.» Oberoende af sjelfva grundlagsfrågan vill jag endast upptaga effekten deraf eller att Franskt drufbränvin får importeras från Frankrike mot en tull af 75 öre. Jag betviflar, att någon Svensk bränvinstillverkare, isynnerhet om skatten höjes till 75 öre, skall kunna konkurrera med den Franska spritfabrikanten, som endast betalar 15 öre uti surtaxe, helst då man vet, huru det går till med denna varas tillverkning i Frankrike. Den tillverkas af drulmäsken och af återstoden af hvitbetorna, sedan sockerämnet ur dem blifvit pressadt, samt kan derföre afyttras till ett så billigt pris, att någon konkurrens för vår inhemska tillverkning icke kan ega rum. Det skulle vara intressant att få denna vig - Deu 13 Januari. 73 tiga fråga närmare utredd af Bevil!n.-Utsk:l. Granskar man vidare 1865 års traktat, så finner man, att vin af till och med 21 proc. alkohol skall behandlas och förtullas såsom vin, men att vara af högre alkoholshalt icke skall anses såsom vin; eldigt den allmänna tulltaxan, skall äfven vin af högre halt än 21 proc. behandlas såsom vin. Vi halva således antingen en speciel tulltaxa för ifrån Frankrike importeradt vin, eller också vet jag icke, huru man skall förstå dessa stridiga stadganden.
Departementer der den nya skattläggningen blifvit införd öfver dess ojemnhet. I Dannemark hafva Kronans betydliga Domäner i Cronobergs och Fredriksbergs Arnt blifvit till åboerne under ägande rätt öfverlåtne, sedan förut efter en med yttersta noggrannhet anstäld skattläggning, de vidhäftande räntorne blifvit bestämda. Denna skattläggning har kostat 100,000 R:dr Silfver och Dannemarks skickligaste Cammeralister sätta ändå i fråga dess fullkomliga jemlikhet. Jag tror således bevillningens hittills varande fördelning på jorden i Sverige , vara det lämpligaste, der i de smärre districterne af de skattskyldige sjelfve kallade BeredningsTaxeringsoch PrÖfningsCommittéer som hvar inom sin ort känna ungefärliga värdet af der belägne fastigheter, få efter sin öfvertygelse värdera och skattlägga dem, och där en PröfningsCommittes möjliga gemensamma intresse att nedsätta sitt Läns bevillning controlleras af Riksens Ständer} sam bildande en allmän Na - Den l '1 Maji f. m. »97 tional Jui:y upprätta vid hvarje Riksdag Minimi-, Tabeller. Det enda jag skulle önska, vore upphäfvande af den i 1812 års BevillningsFörordning stadgade föreskrift att vid åsättande a£ Hem mans-värden, ovillkorligt följa sista köpesumman, så vida nemligen detta stadgande ej redan är upphäfvet, det jag tillstår mig ej känna. På detta sätt, utan att uppnå någon ovillkorlig fullkomlighet, undviker man vid Svenska jordens temporaira beskattning de bägge ytterligheterne, en slumpvis gjord fördelning och ökade bördor för fullkomnandet af en skattläggning sorn ej vinnes. En annan värd Ledamot, i flere af hvars yttrade principer jag till alla delar instämmer, liar ansett personlig beskattning ej vid en utomordentlig utan endast vid en vanlig bert skattning, böra komma i fråga. Jag för min del kau ej gilla denna skillnad. Capitationsafgiften är en bevillning på den personliga productionen, det vill säga arbets-förmågan. Den är således af samma natur som hvarje annan bevillning, med undantag att den förr kan uppnå sin möjliga höjd.
Det är också ett af erfarenheten bekräftadt rön, att tillfälligheten af en klen skörd i någon viss trakt oftast utöfvar å allmänna meningen om skörden i det hela ett större inflytande, än som åstadkommes af ymnig gröda inom orten för öfrigt, eller att den partiella bristen omtalas vida mera, än öfverflödet eller tillräckligheten i det hela. I följd af dessa omständigheter och med fästadt afseende på de ansenliga qvantiteter spanmål och potates, som dels blifvit förvandlade till bränvin och dels afyttrats till andra orter inom och utom riket, tror jag mig kunna antaga, att Länets skörd, betraktad i sin helhet, icke under något af ifrågavarande fem år utfallit missgynnande, utan i allmänhet varit, om än icke god, åtminstone fullt medelmåttig. Detta omdöme torde icke böra jäfvas af de under hela denna tid, synnerligast de två sednare åren rådande höga sädespris, hvilkas uppjagande haft sin egentliga orsak uti spanmålens dyrhet på den utländska marknaden. Det lyckliga förhållande har jemväl ägt rum, att Länet icke under dessa fem år behöft någon allmännare undsättning från Statens sida. Endast två socknar hafva deraf varit i behof, nemligen Söderåkra år 1853 och Thorsås 1854. Begge dessa socknar, belägne utmed Blekingska gränsen, hafva i förhållande till deras betydliga folkmängd så ringa åkerjord, att de äfven i goda år måste köpa säd, och de äro äfven bebodda af ett mer än vanligt stort antal sådane personer, som sakna annat näringsmedel än deras arbetsBerällelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. 4 26 kralt. Hvardera socknen erhöll undsättning af Två Tusen Riksdaler Banko såsom lån, och dessa lån voro vid 1855 års slut återbetalda med undantag af ena hälften utaf det, som Thorsås socken erhållit. Åboerne i Sigislaryds by af Madesjö socken, hvilkas gröda blifvit år 1852 förstörd af hagel, erhöllo likaledes ett undsättningslån å Sex Hundra Riksdaler Banko, som i stadgad tid återbetalades.
Sådan öfverenskommelse, som nu sagd är, gäller så länge husbonden ställer sig till efterrättelse detta reglemente. § 15 (gammal redaktion.) ”Ingen må, i och för äfventyret af framtida fattigvårdstunga, Inskränkas i rättigheten att välja vistelseort, der honom sådan af andra skäl ej lagligen kan förmenas, hvadan beslut af sockenstämma eller fattigvårdsstyrelse lill förhindrande af inflyttning från andra faltigvårdssamhälien äro ogillige”. Icke kan det vara lagbudets mening att tillstädja alla slags inflyttningar? Så t. ex. skulle "det ofta hända alt oredligt och tjufaktig! folk tåga från ett länsmans-distrikt, der ordningen är strängare, till ett annat, der ordningen är mindre sträng, ifrån en socken der de halas för sitt otuktiga lefnadssätt, till en annan der de icke äro kända, för att genomgå samma bana der. Det kan I) e 11 11 Uesemljer. 179 äfven Ilända, att de erhålla betalning af en församling, i hvilken de bo, om de vilja låga in i annan. Löst folk, t. ex. backstugusittare och på sockenstämma icke röstägande personer, erbjuda dylika personer husrum, för att sälla sig tillsammans att stjäla och bålla oväsen. Jag föreslår derfir följande redaktion: § 15. Ingen må, i och för äfventyret af framtida fattigvårdstunga, inskränkas i rättigheten att välja vistelseort der honom sådan af andra skäl ej lagligen kan förmenas, hvadan beslut af sockenstämma eller fattigvårdsstyrelse till förhindrande af inflyttning från andra fattigvardssamhällen äro ogiltige. Dock må ingen från en lill annan församling aflyfta, förr än han hos någon på sockenstämma röstägande persorn erhållit husrum för ett år. Jag anhåller om remiss till vcderbörlige Utsk. för dessa mina motioner. R. o. Ad. beslöt, att af Frih. Raabs nu väckta motioner den lista, rör:de ändring af K. M:s nåd. stadga ang:de försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer, skulle till Lagsamt Allm. Besv.- o.
Drängen infördes till länshäktet, undergick ransakning och dömdes naturligtvis af häradsrätten, ehuru blott på egen bekännelse, till döden. Benådning egde dock sedermera rum, och den hette lifstidsfängelse. Döden krossade dock snarligen hans timliga bojor och band. Samma natt skalden Elgström dog i Stockholm och vid samma tid, hade hans moder, som lär ha bott i Skenninge, ett anfall af blodstörtning och sade när hon återfick sansen: “Nu har visst min Pehr aflidit, ty jag har blandat mitt hjertblod med hans.“ Samme Elgström berättade, att han såg prosten Tegnér, biskopens broder, komma in till sig i rummet samma söndagsmorgon, som han (prosten Tegnér) blef död. Prosten P. G. Ahnfelt berättar om sig sjelf, att han, under det han konditionerade i Carlshamn, en natt vaknat utaf en lätt handtryckning, som han igenkände varit från hans mormoder, hvilken alltid för honom hyst mycken ömhet. Han säger sig bestämdt igenkänt taget af hennes knotiga fingrar och hafva klart sett hennes ansigte i månskenet. Om morgonen berättade han saken för sin principal, som dervid ryckte på axlarne, men påföljande postdag kom underrättelse att gumman var död, och det befanns då, att hon dött samma natt och samma stund som Ahnfelt haft visionen. I en korrespondansartikel från Westergötland förekom i Dagbladet 1868 bland annat en afskrift af några anteckningar, gjorda af en i Skåne uppfödd person. I dessa anteckningar förekommer för år 1847 följande: “Om Widtsköfle egendom i Skåne äro många traditioner, och icke utan att ju några af de händelser, som derifrån omtalas, äro grundade. Bland dessa är en, nämligen att ännu lefvande baron K. B. på S–p under sina barnaår haft en hög och förnäm lekkamrat – en engel.
Kärleken äger i denna heroiska opera äfven den en heroisk anstrykning och med de instruktioner hr Ö. här-utinnan fick mottaga i Köpenhamn, där han utfört partiet 1889, visade han sig högst läraktig, hvaraf följden blef ett ovanligt stilriktigt föredrag, kraftigt, sonort och glänsande. Med denna ypperliga stämma är det att beklaga att Arnolds aria och «abaletta i akt IV nu som förr uteslutits. Vi äro säkra på att hr Ödmann skulle utföra denna patriotiskt ädla, storslaget 8krifna del af operan på ett sätt som fullt motiverade upptagandet däraf. Första duetten, som utfördes förträffligt, förvånade mindre än hr Ödmanns ovanligt goda recitav kort där-förut, äfvensom hans deltagande i den odödligt sköna manster-zetten, utmärkt af mycken aplomb och en viss chevaleresk värdighet, helt i stil med uppgiften. Det svåra dramatiska spelet härunder gjordes med mycken natursanning, om än i detta hänseende mer innerlighet och uttrycksfullhet kan vara att anbefalla. I sin helhet var prestationen högst seoch hörvärd. Hufvudrolerna i operan i det skick, man f. n. ger den hos oss, bli de bägge Tell, hvilka fortfarande ega lyckade tolkar i hr Lundqvist och fröken Karlsolm. Den förres inner * lighet i säng och spel samt den flärdlöst manliga grundtonen i framställningen göra det präktiga partiet hardt när till den förträfflige sängarens allra bästa, hvilket i sanning vill säga mycket Frk. K. har sitt bravurparti i gossfacket som Jemmy, hvars heroiska tirader hon framslungar med mycken kläm och där for öfrigt endast minnet af Charlotte Strandbergs illusoriske schweizergosse torde verka hämmande vid uppskattandet af den unga sångerskans fortjänster.
42 658 Den 21 Juni 1815 tillåtelsen till införsel af den stora qvantitet utländskt bränvin som de sednare åren blifvit i Riket införd. Herr Baron och Ordföranden framställde proposition om anmärkning dervid skall göras, hvilket af pluraliteten med Nej besvarades. Föredrogs å nyo Beredningens den 2 Junii ingifna Betänkande öfver de ifrån enskilda Riksdagsmän til Utskottet inkomna motioner til ändring i Grundlagarna. I anledning af den första punkten rörande et förslag af Herr Jan Lamberg til et olika stadgande om Riksens Ständers befattningar vid Lagtima och Urtima Riksdagar, samt et af Riksdagsmannen Anders Nilsson, hvari yrkades det samma äfvensom uphäfvandet af det stadgande i Regerings formen at hufvudstaden nödvändigt skall vara den vanliga Riksdagsorten, hvilket allt Riksdagsmannen Anders Åberg, genom et Memorial hade bestridt, beslöt Utskottet efter någon öfverläggning, under gillande af Beredningens yttrande, at då Utskottet ej trodde sig böra berörde förslag hos Riksens Ständer anmäla och tilstyrka, skulle om författarena sådant äskade, i enlighet med Beredningens yttrande enskilda svar åt dem öfverlemnas. Utskottet stadnade i samma beslut i afseende på 2 :dra puncten i beredningens yttrande, i anledning af et ifrån Herr Tham, Fehr, ingifvet förslag, at Stats Råd, Justitia Råd, Stats Secreterare m. m. skulle få inträde i Riksens Ständers Utskott. I afseende på 3 :dje puncten i anledning af Riksdags fullmägtigens ifrån Christinsehamn Lundgrens motion, at Presidenter i Hofrätterne borde ställas under opinions nämndens dom gillade Utskottet äfven beredningens yttrande. Likaledes i afseende på 4 :de puncten innehållande Beredningens tankar om et förslag af Herr Spaldencreutz, om utvidgade skyldigheter för Riksens Ständers Justitia Ombudsman.
Utskottet likväl vidblifva sin mening om det mindre lämpliga deri, att till legokarl skulle få användas en person från främmande län, i fråga om hvilken vederbörande Kongl. Majits Befallningshafvande, inför hvilken mönstringen förrättas, icke kunde ega hvarken tillgång till närmare upplysningar om hans frejd, eller säkerhet, det icke karlen tagit lega för annan inom annat län, om hvilket allt kunde ifrågakomma skriftvexlingar, de der alltid vållade tidsutdrägt och ofta oreda; hvadan och enär det icke heller synes genom Borgare-Ståndets beslut kunna åt särdeles många beredas den lättnad, som med beslutet torde hafva va rit åsyftad; samt det ifrågavarande stadgandet, hemtadt från 1812 års författning, hittills utan olägenhet varit tillämpadt, Utskottet hemställer, att samma stadgande, af Ridderskapet oell Adeln samt Preste-Ståndet redan godkändt, måtte af Borgareoch Bonde-Stånden jemväl antagas. Beträffande åter den ålder, utöfver hvilken ingen legokarl bland sjöfolk eller maskinister må antagas, kan Utskottet, efter de derom framställda anmärkningar, icke undgå att erkänna, att det skulle blifva lättare att anskaffa dylika legokarlar, derest dertill finge användas äfven sådana, som uppnått mer än 40 års ålder. Och som det icke heller synes kunna medföra någon olägenhet för sjöförsvaret alt tillåta antagandet af legokarl af ända till 45 års ålder, alldenstund såsom vilkor tillika finnes föreskrifvet, att den föreslagne skall vara »duglig sjöman eller maskinist», hvar - Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm.
Jag för min del förenar mig med dem, som yrkat återremiss, under vördsam hemställan, att StatsUtsk. måtte tillse om ej hela den för casernbyggnadens uppförande nödiga summa kan beviljas. Gr. von Platen, Baltzar: Utan alt, såsom den siste värde talaren, vilja afgöra hvilket anslag, som är det nödvändigaste af desse båda (hvilket jag äfven tror icke vara af nöden, då det tyckes visa sig att Staten kan äga tillgångar för beviljande af både det ena och det andra), vill jag inskränka mig till att, under åbedopaude hufvudsakligen af de skäl, som af Hr Munck jemte andra Den 17 Mars f. m. 407 talare blifvit anförde, yrka bifall till hvad han begärt. Jag hatdock för detta mitt tillstyrkande ännu ett särskildt skäl, det nemi. att jag såsom ledamot af StatsUtsk. vid förliden riksdag deltagit i arbetet för beredande af den und. skrifvelse till K. M., i följd af hvilken denna propos. blifvit till II. St. öfverlemnad, hvadan jag äfven anser angeläget, att K. St. nu visa, att meningen med denna und. skrifvelse var något annat än blott tomma ord. Jag förenar mig med de Hrr, som yrka återremiss af betänk. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Jag vill endast tillägga den anmaning till H. StatsUtsk. att så skyndsamt som möjligt inkomma med detta mål, emedan tiden för anbudens antagande är ganska kort. I anledn. af Frih. Palmstjernas tillstyrkande, att R. o. Ad. måtte förbehålla sig öppen rätt att framdeles bevilja hela det ifrågavar. anslaget för casernbyggnaden, i händelse medel dertill blifva att tillgå, erinrade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, alt, ifall Ulsk:s utlåt, nu återremitterades, det vore gifvit att en sådan rätt blefve öppen, hvadan H. Ex. till Frih. Palmstjerna hemställde, om han ansåge behölligt alt ett förbehåll derom nu gjordes. Frih.