Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att icke synas hafva exponerat mig att hafva framställt olika saker, så vill jag, i anledn. af den siste talarens yttrande om ett förslag, som af mig är framlagdt, angtde ej mindre aflöning till consuler i allmänhet än ock ang:de vissa consnlsbefattningars upphörande, härmedelst erinra, att nämnda förslag blott var framstäldt förslagsvis, utan alt afse behofvet under en hel annan reglering, nemi. en sådan, som afsåg flera vigtiga platsers indragning. Derjemte får jag erinra, att, fastän jag yttrat den öfvertygelse att en mängd consulsplatser kunde indragas, funnes likväl andra, som ovillkorligen, så framt Svenska handeln icke skall lida alltför mycket, måste ställas på bestämd aflöning, ibland hvilka jag nu blott vill nämna consulsplatsen i Helsingör. T afseende på hvad som blifvit anfördt till försvar derför att Norriges bidrag må uppföras på den Sven ska budgeten, torde ej behöfvas mer än fästa uppmärksamheten på hvilket samelsurium skall uppkomma, i händelse Utsk:s förslag i denna del bifölls och t. ex. Sverige beslöt den eller den åtgärden men Norrige för sitt bidrag en helt annan. Hvilketdera beslutet skulle efterlefvas, antingen Norriges eller Sveriges? Under åberopande i öfrigt af hvad jag förut yttrat, förnyar jag min anhållan om propos. på afslag å betänkandet. Hr von Troil, Emil: Ifrån detta ärendes första handläggning inom StatsUtsk;s utgifts-afdelning, af hvilken jag på den liden hade äran vara ledamot, har jag gillat de grundsatser, hvarpå förevar, förslag hvilar, och erkänner att »32 Deu 10 Februari f. m. jag i denna åsigt fått en ganska betydlig förstärkning efter afhörandet af svagheten uti de inkast, som mot förslaget framställts.
Med afseende å de motiver, som min Motion innehåller, och med förutsättande af följande grundsatser, nemligen: 1:0 alt InteckningsLagen ej bör hafva annat ändamål, än att åt Fordringsägaren gifva en sådan säkerhet i Gäldenärens fasta egendom, som med låneaftalét står i öfverensstämmelse; en grundsats, hvarifrån man afvikit, då man ingått i stadganden, möjligen ledande till påföljder, som låneaftalet icke alsåg; — 2:0 alt då Fastigheter, sorn äro för ett och samma lån intecknade, kommit i särskilde ägares händer, ingenderas betalningsansvar bör utsträckas längre, än i mon af hvardera fastighetens påräknade December e. m. i8c) säkerhetsvärde, oell dess förhållande lill de öfrige fastigheternes, antingen den stund då lånet gafs, eller, om det ej utredas kan, i den stund, då lånet återfordras; samt. att den ägare, som sin andel betala vill, bör dertill vara berättigad, och dermed vara fri; — 3:o att, ifråga om flere Inteckningshafvares inbördes rätt, ordningen gifver företrädet; så att, å ena sidan, den föregående bör vara pligtig att, för sin fordran, hålla sig till pantens alla delar, i mon af den säkerhet, som hvardera ägde då intekningen ärhölls; och å den andra, att den sednare
Utan den minsta fruktan eller oro stod jag och njöt af den herrliga anblicken. Allt liknade mera den uppflammande vreden af en blåögd flicka, som blossar upp utan att förfära och lika hastigt går om igen. Dock har jag hört att äfven här skall kunna storma och vara oväder, ehuru ovädret sällan står länge på; isynnerhet skall det på vissa ställen i hafvet vara vanligt och detta emellan Sicilien och Malta är just kändt såsom ett sådant. Följande dagen var åter en klar och vacker dag, men den goda vind som kom med de häftiga byarne räckte ej länge. Dock hade den nu dragit sig mera åt söder, så att vi, huru knapp den än var, sträckte något så när fram vår kurs ut på en sträcka, som blef den längsta under hela vår resa. Aftonen den 4 nov. var en af de vackraste jag sett. Efter solnedgången slogo oupphörligen blixtar fram på en lång sträcka från öster till norr bakom mörka moln, som deraf ögonblickligen upplystes och antogo olika färgskiftningar, allt efter den olika tjocklek och täthet de hade. Hela natten spelade blixtarne bakom dem och härunder var luften särdeles mild och tillika rensad från den qvafhet, som Siroccon merendels hade med sig. Så seglade vi nu sakta framåt för svag vind och i vackert väder till den 8 nov., då vi om morgonen långt förut sågo den första skymten af Grekland, och det blef mig varmare om hjertat att veta mig nalkas klassisk jord. Vi seglade hela dagen på den dunkla strimman vi sågo framför oss och först om aftonen kommo vi den något nära det var ön Sapienza. Nu låg den omhöljd af tjock dimma och disig luft, dock skeno dess höga toppar klart fram öfver dimman. Senare om aftonen voro vi nära derunder, men vinden som hela dagen varit mycket svag lugnade nu alldeles ut, så att vi ej kommo ur fläcken. Äfven i afton var ett oupphörligt spel af ljungeldar bakom mörka moln, som äfven sände smått duggregn ner. Men småningom skingrade sig molnen och månen sken klar och bildade en mån-regnbåge, hvars sken var ganska matt, liksom tårögdt.
Om denna handelsfrihet ock, då den först medgafs, varit för nämnde härader och städer behöflig och ej heller för andra orter menlig, utan snarare gagnelig, vore densamma numera ej allenast öfverflödig, utan till och med skadlig, — det förra emedan de fyrfaldiga och utvidgade kommunikationsmedel, som redan funnos och år från år ytterligare anskaffades, beredde tillräcklig lättnad för industri-idkarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U iskoltets Belänkande A:o 100. 27 att få sina varor kringspridda till särskilda trakter och afsättningsorter, äfvensom behöflig utsträckning i handeln och varu-utbytet, — samt skadlig, bland annat, derför, att de, som af omförmälda handelsfrihet sig begagnade, åtminstone i Skåne, dels befordrade och underhöllo sinugglcri, dertill det nära grannskapet med Danmark erbjöde lämpligt tillfälle, dels ock hufvudsakligast handlade med tullförsnilladt utländskt gods, som den enfaldiga delen af allmogen förleddes att köpa till utomordentligt höga priser; hvarförutan flertalet af ifrågavarande gårdfarihandlandes osedliga förhållande under resorne åstadkomme demoralisation bland den oerfarna och oförderfvade befolkningen å landsbygden. Det vore således, efter motionärens förmenande, på tiden att få meranämnde handelsfrihet upphäfd, så att de, som hittills deraf sig begagnat, ej berättigades att inom Riket utöfva handel och köpenskap på annat sätt och i vidsträcktare mån, än nu gällande Handels-Ordning, med dertill hörande författningar, föreskrifva, helst innehafvarne af berörde frihet, genom densammas upphörande, ej skulle tillskyndas särdeles betydlig skada. Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; och som gårdfarihandeln egentligen afser föryttrande, af ortens produkter, och de, som med dessa drifva handel, således ej kunna betraktas annorlunda än såsom innevånarnes derstädes kommissionärer, samt det å andra orter inom landet, än nu ifrågavarande, är allmogen medgifvet att handla med egna produkter, får Utskottet vördsamligen hemställa, att någon åtgärd i anledning af förevarande motion ej må af Rikets Ständer vidtagas.
Ehuru de olägenheter, som åtfölja nu varande inrättning, blifvit uti de ingifna Memorialen med nog mirka färger skildrade, lärer likväl af ingen kunna betviflas, att Skjutsinrättningen är, utan jemförelse med något annat, den tyngsta börda för Svenska jordbruket. Det éx Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande/t. 731 ej först i dag, man erkänt denna sanning, och Utskottet skulle tro sig förgäfves upptaga tiden med anförande af bevis för en sats, om hvars fullkomliga enlighet mod förhållandet och dagliga erfarenheten den allmänna öfvertygelsen redan stadgat sig. Utskottet anser derföre hcg t önskelig!:, att några författningar och deraf följande utvägar vidtagas, hvilka, om de ej genast och för närvarande kunna afhjelpa det enda, åtminstone uti en framtid öppnade för Jordbrukaren några i detta hänseende mildrande utsigter. Men de medel, sorn härtill böra väljas, äro icke lätta att bestämma. Upphäfvandet af en inrättning, som från urminnes tider, samt i så många Sekler tillhört nationen, och liksom införlivat sig, ej mindre med sättet att sköta handel och näringar, än med sjelfva folkets vana och lynne, synes böra med stor varsamhet företagas, om ej brytningen skall blifva för' stark, resultaterna falska, och det goda ändamålet just derigenom förfelas. Af de tvänne utvägar, sorn i detta fall framställa sig, nemligen enskilta Entreprenader af skjutsinrättningen, sorn den nu är, och Allmänna. Forvagn ar % tror Utskottet Riksens Höglofl. Ständer hufvudsakeligen böra fästa sig vid det sednare, då den förra, tillstyrkt af 1809 års Ständer, och på flera ställen utbjuden, samt äfven försökt, icke synes hafva uppfyllt hvad man väntat, ehuru den i en framtid, och sedan Saken kommit i vederbörlig fart, troligen 732 Besv. och Ekon. Ut!K. Bctankanden. här, som i andra länder, blifver det säkraste botemedlet. Då Utskottet således tillstyrker en hos Kongl.
Emot Utskottets ttttstyrkande au wiste afgifter borde de första mänaderne af äret erläggas får jag anmärka, att dä alla personlige afgifter förfalla för dem, som aflida före ben i Maji, synes Den Z Augusti461 det mindre lämpeligt att upkaga afgifter, hwilka möjeligen mäste äterställas, och som ej mindre i detta afseende an genom förökade upbörds ermiuer, grille för Krono betjeningen åstadkomma förökade beswar. lander erkännande deraf, att pä sätt Utskotwt fareflagit Kronobeljeningen, i synnerhet Häradssknfwarens beswar, genom sörestagne taxeringar blifwit betydellgen förökade, samt att billigheten för» drar någon sarstild ersättning derföre, kan jag dock ej medaiswa Utskottets tillstyrkande att r procent skulle sä wäl af denna allmänna, som bränwins bewillningen afgä till Statswerket till arfwoden och gratificationer i afseende pä sadan arbetsmöda. Dä detta skulle upgä till emellan ZO,0O0, och 40,000 R:dr och således arfwoden till häradsskrifware och skrifware hjelpen skulle kosta Riket dubbelt mera än som Bcwillningen af alla Arkets jernbruk är paräknad sä lynes det icke wara lämpcligt, att med sädane afgifter, som kunna undwikas, nu öka tyngderne för de jka rskyldige, som desiutom till sä högt belopp, till obestämda, af godtycke beroende behof, hwarken skäligen kunna fordras eller medgifwas, och kunde en billig ersättning för Häradsskrifwares beswar, utöfwer hwad den manligen tillkommit och ej bör inga i beräkning, äfwensom för strifivare hjelp wid samma tillfällen, tillrackeligen finnas i den summa, om jag rätt påminner mig af 6 eller 7000 R dr, som genom förhöjd sjötull wid igoy ärs Riksdag, bereddes till fyllnad i bristande ersättning för landttullarne, men som nu icke lärer wara der ill päräknad.
Fast Kaliforniens ros beständigt glöder, I yppig prakt bland lackviolers gull, Bredvid chrysarjthemum från tropiskt söder, Som hyllning skänkes för sin skönhets skull — Små kolibri i gyllne dräkter glittra Omkring akasians mjuka vinterblad Och lärkorna i skyn beständigt kvittra Sin ljufva sång, som vårens fri och glad — Fast » Mockingsbirds » på neriumgrenar sjunga Vid bölja evigt fri och himmel blå Att lätta mödans barn i dagens tuiis&gt;a — Hur kär är vårens silfversky — ändå! När Och När Hur späda blomster oss sin fägring bjuda lätta vågor emot stranden slå, nya toner friska drillar ljuda, skönt är vårens korta lif — åndå! Hur Till Till Där gärna tanken flyr till fosterjorden bergens klyftor, bäckens glada språng, dessa ängar upp i höga norden, jag som barn har tumlat om en gång! Till sagans gömslen, dessa undrens ställen, Där Necken fordom på sin harpa slog För elfvor små i varma sommarkvällen Kring dvärgehällarne i nordanskog. Nu flammar där, och bergens eldar brinoa Och glädjen dansar uti Valborgsnatt, Kristallens pärlor smälta och försvinna, Och hoppet ler, och allt blir åter gladt. Nu porla bäckarne som förr, och sippor Med ögon blå nu springa fram i nord, Och vilda blommors skatt i stora knippor Af kärlek bindes ömt för » namnsdagsbord ». Och Och Och Sin björken knoppas såsom förr i skogen, göken svarar — två, tre, fyra — sju! svalan pröfvar, mot sin hembygd trogen. vinges styrka öfver Donau. Och solens stråle sig så stolt bereder Att träda fram med prakt i midnattsglans, Och lönnens krona sig i stillhet gläder Att färdig blifva med sin majstångskrans. Och maskroskedjor än, I små, I binden, En balsamin slår framför stugans dörr, Och varm och längtande står där i grinden En trogen flicka nu — precis som förr. Ur notisboken. Drottningens utländska resa. Som ämnadt var afreste drottningen till utlandet i tisdags middag. Färden ställes, som bekant, till Wied och Honnef.
Meningen med detta stadgande inses, lätt derutaf, att det omedelbarligen följer efter de föreskrifter, genom hvilka bestämmas de fall, uti hvilka brännvinsbränning må på ett ställe utöfvas, för flera personer gemensamt eller för sammanslaget värde af flera hemmansdelar. Det åsyftar nemligen, att, med undantag utaf förut uppräknade fall, icke tillåta någon, att på annans eller andras rättigheter drifva en brännvinsbränning oberoende af taxeringsvärdet å den lägenhet, på hvilken bränneriet uppföres, hvarigenom 3 §:ns stadganden skulle upphäfvas, i tby att Pehr, Pål, Måns och Jöns, hvilka icke sjelfva önskade att bränna, kunde åt Nils, innehafvare af kanhända några tunnland jord, öfverlemna bränningsrättigheterna för deras egande hemmansdelar. Inom Utskotten blef likväl uppmärksamheten fästad derpå, ali tvist uppstått lill följe utaf momentets ordalydelse, enär ordet öfverlåta ansetts vara ett hinder för egaren af ett bränneri att genom kontrakt åt en brännmästare utarrendera detsamma. Tvänne sådana frågor hafva sedan sista riksdag varit föremål för domstolars behandling, och dessas åsigter varit så delade, att ehuru bränneriegarne vunnit båda processerna, den ena utaf dem åtminstone, så väl uti Hofrätten, som uti Högsta Domstolen, endast med en rösts majoritet blifvit afgjord.- För att förekomma hvarje sådan tvist för framtiden föreslogs, att momentet skulle erhålla följande lydelse: ”Bränvinsbränning må, med uti denna och föregående §§. stadgade undantag, ej utöfvas annorstädes, än å den jord, hvilken dertill berättigar. Denria förändrade redaktion blef dock ej af Utskotten gillad, utan bibehöllo de momentet vid dess förra ordalydelse. Då likväl den föreslagna redaktionen vida tydligare uttrycker, hvad detta moment, enligt min öfvertygelse, alltid afsctt, och momentet med dess nuvarande ordalydelse, äfven under den orimliga förutsättning, att det skulle afse ett förbud för bränneriegare, att åt en bränn - hewlin.-, Lagsami Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Om detta förnuft bjuder eder att flytta sängkammaren, derför att I sofven illa der, så boren I göra det, äfven om nå- gon säger eder, att » det ej skall vara bra ». Vidare skolen I vara aktsamma i edert tal, att I dermed » ej kommen förargelse åstad ». Det tillhör i synnerhet eder äldre att väga edra ord. Ungdomen lyssnar gerna till eder, ty I hafven ändå en lifserfarenhet att vädja till. Läggen på bjertat skaldens ord: i r \ i i 11 I! och kontroll — en god lärarinna, fruktar ej detta; tvärtom är det ett önskningsmål för henne. Vare sig modern är musikaliskt bildad eller icke, kan hon ju alltid tillse, att en ordentlig pianoskolas alla häften följdenligt och konseqvent genomgås. Musiken i hemmet, Bland dylika firmas sådana utaf Aloy Hennes, Carl Czerny (Wiener-metoden) och Ferd. dess bruk och missbruk. Beyer m. fl. Den förstnämda begagnas mest N å g r a funderingar o c h råd i vår tid; ej allenast det tekniska, utan äfven af Ebon Hoi. det verkliga musiksinnet utbildas här så små- ningom. Vid sidan om denna pianokurs be^1 &lt;y|usikens idkande i hemmet har i våra gagnas, i mån som eleven fortskrider, lättare gvll / g dagar blifvit ett bruk så allmänt, att sonater eller sonatiner, etyder, några smärre, röster höjts, hvilka betecknat det som missmelodiösa småbitar, samt naturligtvis skalor och bruk. Man har till och med föreslagit att fingeröfningar. lägga skatt derpå, d. v. s. för rättigheten att Föräldrar böra aldrig fordra » stycken » föl sjelf få köpa och sjelf få spela på sitt piano, tidigt af sina småttingar. I nämda pianokurs — ty det är förnämligast pianospel, hvarpå förekomma sannerligen så innerligt vackra små här syftas. melodier, att om blott de spelas väl, med nyTull har blifvit lagd på införandet utaf utansering och efter gifvet tempo, dessa mycket ländskt fabrikat, till fromma för denna inhemväl kunna tjenstgöra som » stycken ». ska industrigren.
SpannmålsDirections fullkomliga upplösningj jag för min del kan icke inse att så alltid förhåller sig, och då Sveriges södra provincer kunna snart sagdt täfla med andra Europeiska länder i productions förmåga, kan på intet sätt norra delen göra det. jag vill ej upptaga Höglofl. Ridderskapet* och Adelns tid med theoretiska betragtelser öfver detta förhållande, hvartill ämnet väl kunde föranleda, jag vill blott nämna, att jag anser det vådeligt, att helt och hållit öfverlemna åt slumpen, huru de norra Provincerne i händelse af missväxtår skola blifvit försedde med oumbärlig Span - Den 17 April f m. 341 ©ernsi, och mot billigt pris. Till den ändan vågar jag föreslå följande: Att om också SpannemålsDirection upplöses och dess Verk och Inrättningar komma att offenteligen försäljas, med undantag af de IVlagaziner, som anses nödige för Kronouppbörd?n, Garnizoner &c att åtminstone det må finnas circa 200,000 Tunnor Spannemål till Disposition, i händelse af missväxt, hvilka kunna uppköpas och förvaras på följande sätt. Om t. ex. i ett godt år, Administrationen bestämmer sitt pris till 5 R:dr Banco för Rågen, 3* ä 4 för Kornet samt 2 å för Hafran, och erbjuder possessionaterne i (te sädesrikare Provincerne, att köpa högst ^del af deras ungefära afkastning, mot följaude Vilkor. Säden betalas contant, men skall af säljaren vårdas; äfven får den af honom disponeras mot vilkor och borgen, att när tillsägelse derom sker i Julii eller Augnsti skall Spannemålen inom medio af October samma år vara lefvererad, då i motsatt händelse uppköp sker för säljarnes risque. Härigenom; blifver aldrig Spannemålen för gammal, eller illa vårdad; Magaziner undvikas i dessa Pror yincer och de nödlidande af missväxt funnes bröd mot billigt pris; då erfarenheten tyden ligt visar, att der missväxt inträffar, der blifö ver utan en sidan Barmhertighetsanstallt alltid hunger och dyr tid. / 343 Den 17 April f, m. N:o 8.
(Litt, C.)” 572 Besv. och \Ek,om Utsk. Betänkanden. Friherre Cederström protesterade emot beslutet, rörande Gårdfarihandelns förbjudande, sä mycket mera oiämpeligt i en tid, då den grundsatsen är gällande, att ali Svensk productär loflig Handelsvara, så i Stad som på Land, och Riksens Höglofl. Ständer äro syseisatte med beredandet a£ ers mera allmän Näringsfrihet. Med detta Utlåtande förenade sig Grefvärne Posse och Hosén, Herrar Bruncrona, tif Borneman och v. Weisel, Biskopen Herr Doctor Wingård, Herr Prosten Herlitz, Herr Hegardt samt RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson och Lidman. Herr Törne, Michael, yttrade: ”Jag instämmer i Friherre Cederströms reservation och anser det icke vara enligt med tidehvarfvets upplysning, att vilja betaga någon Svensk Medborgare den rättighet, att fritt och obehindradt föryttra egna Producter. Då jag således yrkar utvidgad näringsfrihet, kan dermed icke stå tillsammans, att beröfva ifrågavarande 7 häraders invånare en rättighet, som de redan länge egt, som förra Ständer ansett för deras bestånd oundgängeligt, och för hvars möjliga missbruk Kongl. Maj:t nyligen i Nåder utfärdat en allvarsam Författning, hvars verkan, mig synes, man väl åtminstone borde afbida, innan någon förändring åter i fråga sättes”. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkan den. 573 Skali ett Statsekonomiskt system i Sverige antagas, fordras, att allmännna opinionen stadgas till gillande af vissa grunder för Statsekonomien, hvarförutan Nationens Representanter vid hvarje Riksdag önska förändringar uti hvad förra Ständer gjort, och sålunda sjeifve motarbeta så mycket de förmå den enhet i princip, som mäste ligga till grund, om något system skall kunna antagas och med framgång utföras. Enligt Protocollet. A. Fryxell. ^»-eooooo 90oooo»-«fr Ritt. Å. Borås RescTulls General Persedel Extract öfver af gangne varor för år 1816. Träaskar 991I duss.
1 anledning häraf liar Eders Kongl. Majit behagat infordra vederbörandes underdåniga utlåtanden jemte dc upplysningar i oinlörmälda hänseende, hvilka kunde 40 Bil. N:o 7 d) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1862. erhållas och icke redan blifvit meddelade; och anhåller jag att nu få redogöra för hvad sålunda i detta ärende ytterligare förekommit I afseende å den af grosshandlanden C. M. Nyström till Norrköpings läroverk gjorda donation, — hvaraf räntan, enligt gifvarens föreskrift, skulle tillfalla »de fattiga i skolan», men hvilken ränta för närvarande användes så, att ISO R:dr delas mellan lärarne i violinspelning och ritning, 120 R:dr utgå till stipendier åt lärjungar vid läroverket, samt 500 R:dr till en af läroverkets adjunkter, i hvars å stat uppförda lön de äro inberäknade — har läroverkets kollegium i underdådighet tillstyrkt, att ej mindre det belopp, som hittills uppburits af lärarne i musik och teckning, och hvilket icke ingått i deras ordinarie arfvoden, än äfven de i staten för en af adjunkterna inbaräknade 300 R:dr må få användas till stipendier åt behöfvande lärjungar, desto heldre som ifrågavarande läroverk i detta hänseende egde särdeles ringa tillgångar och bemälde öfningslärare i den löneförhöjning, 100 R:dr för hvardera, hvilken från och med början af innevarande läse-år dem tillkommer, erhålla full ersättning för det extra arfvode, de hittills åtnjutit; och har hvad sålunda blifvit föreslaget jemväl af stiftets Konsistorium blifvit till nådigt bifall förordadt. På grund häraf får jag i underdånighet tillstyrka, att räntan på de Nyströmska gålvomedlen måtte förklaras böra odelad användas till stipendier åt behöfvande lärjungar vid Norrköpings högre elementarläroverk, samt att den förlust af 300 R:dr, som en af lärarne genom ett dylikt beslut skulle tillskyndas, måtte honom af statsmedel ersättas.
Besv. o. Ekon.Utsk:s Betänk. JVä 37, fattade beslut, läggasamma Utsk:s Utlåt. M 79 till handlingarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att, med frångående af sitt förut fattade beslut, antaga den af BondeSt i ämnet gjorda inbjudning. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sorn följer: Ja — 42. Nej — 23. I följd af det sålunda fattade beslut fann R. o. Ad., uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, BondeSt:s nu föredragna prot.-utdr. böra läggas till handlingarne; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, erinrade att beslut nu borde fattas öfver Gr. Wachtmeisters hemställan, att de öfrige RiksSt:n måtte inbjudas att instämma i R. o. Ad:s nu genom votering fattade beslut. Härvid anmälde sig och yttrade Frih. Tersmeden: Frih. Cederström har ansett, att om (let vore tre Stånds beslut i frågan, så skulle Exped.Utsk. taga befattning dermed. Jag får då anföra ett exempel för att bevisa, att detta Utsk. icke eger att taga befattning med denna fråga. Om nemi. ett Stånd beviljat 2,000 R:dr, ett annat 3,000 och ett tredje 4,000 R:dr, men det fjerde Ståndet afslagit frågan, så är icke något gemensamt beslut fatladt, men frågan skall gå till förstärkt Utsk. Det är afgjordt att ett anslag skall gifvas, men Exped.Utsk. eger icke att befatta sig med Ständernas beslut, förr än StatsUtsk. sammanjemkat dessa skiljaktiga beslut. Pä samma sätt komme det att gå med denna fråga, nemi. att Ekon.Utsk. skall sammanjemka de olika beslut, som Ständerna hvar för sig fattat i denna fråga. Häruti instämde Hr Dalman. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att då Gr.