Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde kunna bevisas, att Calculerna för första arbetsplanen icke varit så origtiga som man sig föreställt, 1 första beräkningen af Canalkostnaden var dagsverket beräknadt till 12 sk. RiksgäldsSedlar, det har sedermera blifvit förhöjdt till .20 sk. Bolaget har ofta nödgats aflöna ett vida talrikare befäl än sorn erfordrats för sjelfva arbetscommenderingarna, emedan vårt politiska förhållande gjorde nödvändigt, att tropparna skulle vara i marchefärdigt tillstånd, och derföre måste hela befälet följa troppen till Canalarbetet; vid Arbetscommenderingarnas marchedagar till och ifrån Canalen, äfvensom Helgedagar, exercitiedagar och regndagar har troppen erhållit samma underhåll af CanalVerket, som arbetsdagarna; härigenom har dagsverkspriset uppgått från 12 sk. Riksgäl ds Sedlar, som det i Prima Plan var påräknadt, till 56 sk. RiksgäldsSedlar och deröfver. CanalVerket har dessutom ge - Dcn 29 Juli e. m. M63 norn nhirutsedöa basliga borfcomrpenderingar af detta arbetsmanskap fått vidkännas i Prima Planen belt opåräknade förluster. Att kostnaden för Crinalens fullbordande genom dessa omständigheter blifvit 5:ne gin.gor få stor sorn elen var påräknad, lärer icke utan orättvisa kunna härledas under rubrik af misscaleul i Prima Planen. Jag kan icke föreställa mig att Hög n ~ C? lofl. Ridderskapet Och Adeln år 1815 kan anse det vara öfver Sveriges förmåga att understödja ett företag, som Riksens Ständer år 1809 med hela den kraft sorn den återvunna friheten medförde beslöto. — Jag får slutligen, i anledning af hvad en Ledamot yttrat, alt han, i anseende till den opinion sorn i Landsorterna skall finnas emot Canalarbetets fortsättande, ansåg sig behöfva ett Utdrag af Protocoiiet öfver sitt votum, för att begagnas som säkerhetspolett, förklara, att då jag icke kan dela den värda Ledamotens yttrade räddhåga, jag icke heller någonsin vill hafva en sådan polett.
Och dä följderna af en öfwerdrifwen Bränwins - Branning betraktas frän benita synpunkt, samt tillika at Brämvin icke är ibland lifwets werke liga nöVtorfter; sä blir inskränkning i tilwerkning och förtäring af denna wara aswensä oumgängelig, i afseende pä Rikets nytta och »välgång, som nödig, derest et öfwcrfiödigt bruk deraf, til hämmande af Sedernas förderf och Slägtets försvagande, stall kunna förekommas. Med iakttagande af besia hufwudgrunder, och för at derjämte »ned Statswerkets utröndta behof af en säker och någorlunda tilräckclig inkomst af Bran»vinS-Bränningen, kunna förena hwarje UndcrsäteS enstillda förmän deraf, har hemliga Utstottet stadnat i följande beslut, som nu med Kongl. Maj:tS nädiga tilständ hemställes Riksens Ständers egen pröfning och godtfinnande. ::o. Bör Bränwiws-Bränningen pa LantzeL blott åtfölja Jorden, och andre än Le, som äga eller bruka Hmrman och Hemmansdelar, icke undfå rasighet ac tillverka Bränvin Hemliga Utskottet, anser ock, at tilwerknntgsrattigheten bör atföljas af vät igset lil fri och obehindrad bade Iransport och försälpring af Branwia, och har deremot har nedan föreslagit en icke obetydelig listökning i afgiftem För Städerna, med undantag af 8tocNNo!m ^ bör BräNwins-til..erkningcn grundas pa F lknummern och derester uträknas, pä sätt nu förordnadt är» 2:0. Som inskränkning i Bränwins-Bränningen, sa wida den genom författningar skall sta at winna, egenteligen beror pä inskränkt pannerymd, men allt för stna pannor öda Säd, Med och dagswerken; Sä anser Hemliga Utskottet sn Pannerymd afgokaunor, kokrummet inberaknadt, innefatta medelmåttig storlek för et helt Hemmam
i Directionens stetid af 2a å 30 år, under Förslag, hvilka han på Verkets ordinarie Stat varit oafbrutet uppförd, ifrån sysslan begär afsked, eller genom döden afgår, samt i senare händelsen varit gift och efterlemriadt Enka eller Barn uti mindre tillräcklige vilkor, och den afskedstagande eller efterlefvaode hos Directionen söker pension, äger Pirectionen rättighet till följd af Ridderskapets och Adelns beslut den 23 Januari» 1779, att i likhet med hvad för afskedstagande Embetsman på Kronans etat hestås, samt med afseende på förekommande omständigheter, sådane pensioner bevilja, sorn till en tredjedel eller hälften, svara mot det belopp den afgående? lön på Riddarhusets stat utgjort^ dock likväl med iagttagande af, att ej större antal äu Den Ig Julii e. m. 377 två högst tre sådane Pensionärer, tnå under en och samma tid antagas, på det Cassan härigenom ej måtte ådragas alltför kännbara utgifter. Skulle någon sökande till Pension sig anmäla, fastän alla Pensionsrummen redan äro upptagne, och finner Directionen densamma vara till pension berättigad, då må en sådan person erhålla försäkran, att varda vid inträffande ledighet dertill förhulpen, derest icke på den tiden annan sökande skulle finnas, hvilken i anseende till längre tjenstetid eller större behof, är framför den förre berättigad, att en slik förmon tillgodonjuta. 15 §• Ej må någon Ledamot af Svarar mot 15 § 5 RiddarhusDirectionen eller Directionens För någon af Riddarhusets Tjenslag. stemän Lån af RiddarhusCassan elier dertill hörande Fonder erhålla, eller i egenskap af Ombud eller Fulltxiägtig dervid biträda andra. 1 378 Deri rg Julii e, m. II. Artikeln, Om Directionens Arbetsordning. 1 §. Directionen sammanträder Svarar mot i §. i så ofta Ordförandeo , i anDirectionens Förledning af förefallande göro-J slag. mål det bestämmer.
Om man nu upphörde att utdela sädana titlar, sä skulle inom ]() är saken blifva reducerad lill sitt verkliga förhällande, och dä stöde hvar och en pä den punkt, hvarpå man borde stå, med ett sant förhållande sinsemellan. Det är med titlar likasom ville en menniska skryta med högre förmögenhet, derigenom att lian räknade i riksgälds dä andra räkna i banco. Men här i Stockholm tror jag, att man t. ex. sätter mera värde på en grosshandlande i banco, än ett commerceråd i riksgäld. Jag kan derföre icke annat än glädja mig åt, att denna motion blifvit väckt, och smickrar mig med det hopp, att R. o. Ad. skall täckas antaga förslaget. Man kan visserligen göra en och annan invändning deremot, t. ex. då K. M. skulle lill främmande Imf afsända en diplomatisk person, måste denna hafva cn viss högre värdighet, för att kunna en camarade umgås med andra hofs sändebud; och jag vet allt för väl, att sjelfva Gustaf II Adolph bade med al! sin makt svårt att upprätthålla Hugo Grolii diplomatiska anseende vid conferenserna i Tyskla nd, och jag tror att Axel Oxenstjerna bade samma svårighet för Adler Salvius. Men det finnas andra titlar, som K. M. kunde disponera för samma ändamål, nemi. hoftitlarne, såsom hofmarskalk, öfverstekammarjunkare, ända upp till öfverhofstallmästare eller öfverhofjägmästare, hvilka kunde efter omständigheterna gifvas såsom en tillräcklig värdighet, för ali kunna sättas i jemnlikhet med utländska sändebud. Att vilja belöna förtjensten med titlar, tyckes mig verkligen vara att degradera förtjensten. Jag vet för längre lid sedan, före 1809, exempel på en praktiserande läkare, som erhöll assessors titel, utan att hafva någon publik beställning; men snart trodde han att professor skulle vara för mer, och lick professors titel: i detsamma blef öfverfältläkare-embetet stiftadt, och då erhöll han en sådan titel, och sedan han sålunda genomgått dessa tre grader, blef han verklig provincialläkare.
Maj; — de öfriga 2/3:delarne skulle ställas till låneöfvertagarnes option intill nästföljande Oktober; för kontraktets fullgörande borde ett vite af låneöfvertagarne deponeras; för lånets amortering skulle anvisas en årlig annuitet af 5 '/2 procent att utgå under 38 '/3 år; varande för ett så beskaffadt, med 4 l/2 procents ränta löpande lån ett öfvertagningspris erbjudet af 89, möjligen 90 procent. Då likväl Fullmägtige, när detta anbud anmäldes, redan voro stadda i förväntan å det definitiva svaret från Heinemanns hufvudmän, ansågo sig Fullmägtige i afseende å Smitts anbud icke kunna något vidgöra. Vid Fullmägtiges näst derpåföljande sammankomst, den 10 Mars, anmälde, uti ingifven skrift, Heinemann, att ratifikationen af det genom deputerade afslutade lånet i rätt tid hitkommit och att påteckning om densammas meddelande af deputerade verkställts å det ingifna låneanbudet. Då alla vilkor för lånets afslutande sålunda voro fullgjorda, anhöll Heinemann att Fullmägtige måtte bestämma tiden för lånekontraktets upprättande. Samme deputerade, som fört underhandlingarne med “låneöfvertagarnes ombud“, nemligen ordföranden Friherre Tersmeden, Major Wolffelt, Riksarkivarien Nordström och Grosshandlaren Berg, fingo sig jemväl uppdraget att i samråd med “bemälde ombud“ uppgöra och till Fullmägtiges vidare granskning öfverlemna förslag till det nya lånekontraktet. Vid detta förhållande och då lånet alltså redan vore att anse såsom afslutadt med andra låneöfvertagare, funno Fullmägtige det vid nästföregående sammankomst af Konsul Smitt anmälda anbud icke kunna till vidare pröfning förekomma, likasom Fullmägtige ansågo något svar icke påkallas af en förnyad framställning från Union Bank i London om lånets öfvertagande i kommission. Då, vid sammanträdet den 16 Mars, protokollet för sammankomsten den 13 februari anmäldes till justering, väcktes fråga derom, huruvida Konungens vid Stats-Utskottets Utlåtande J\S 29. 13 berörda sammankomst närvarande ombud, Herr Statsrådet. Friherre
Middagstimmans ofördelaktiga inverkan på förlängningen af denna discussion skulle visserligen förmå mig, att afstå från ytterligare yttrande i saken, om jag icke vore personligt anfallen. Friherre Cederström bar redan besvarat Herr von HartmansdorlTs anmärkning emot den af mig begärda propo - j 66 Den 5 O c to ber f. m. sition. Herr Crusenstolpe har framkastat en insinuation emot Revisorers försummelse i afseende pä en vägrad pension. Jag vet ganska väl, hvartåt han syftar, men får äran upplysa, att det icke var 1827 utan i8a5 års Revisorer, som förbisett denna omständighet. Den näst före den siste Talaren har emot mig rigtat en anmärkning, som innefattar så mänga ingredientier, att jag ej nu hinner särskildt analysera dem, utan utber mig att få göra det vid ett lägligare tillfälle, under förbehåll att Ridderskapet och Adeln icke med den värde Anmärkaren, gör mig den orättvisan att tro, det jag åsyftat någon inskränkning i vår fria beskattningsrätt, för det jag ansett Kongl. Majrt äga makt att återhålla Representationen, om de ökade skattebördorna utöfver Rikets förmåga att bära dem. Beträffande den af Grefve Björnstjerna uppgjorde calcul, så visar den factiskt, att man vid Armeens organisation måste följa ett annat system, grundadt på tillgångarne att erhålla hvad som oundgängligen fordras. Af hvad Herr Tham emot mig yttrat, har jag ej rigtigt fattat slutsattsen. Om han velat säga, att jag icke blifvit så isolerad i försvarandet af Folkets skattebördor, som jag nu är, om en större del af vår besuttna LandtAdel bevistat Riksdagen, så bar han förmodligen deri mycket rätt, men om lian åter vill säga motsattsen, eller att jag det oaktadt blifvit lika isolerad som nu, Den 5 Oclohcr f. m, 167 mäste jaer erkänna, alt i en sak, hvilken icke inträffat, ser jag ej, huru någon slags bevisning kan äga rum. Herr
Länet, med den skillnad likväl, att den lägre kuststräckan och de, i följd »af en bördigare jordmån, till odling företrädesvis använda slätterne hafva i allmänhet »endast smärre skogsparker, då skogen deremot är i stora sträckor spridd öfver de »inre och högre trakterna af Länet, såsom större delen af Norra Tjusts härad, Westra Berättelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. 5 34 »delen af Södra Tjusts och Tunaläns härader, hela Sefvedes, Aspelands och Hand»börds härader, samt vestra delarne af Norra och Södra Möre härader. Oaktadt sko»garne i sednare tider blifvit betydligt uthuggne, dels för att fylla krafven af en »allt mer och mer stegrad export, och dels för att lemna rum åt årligen tilltagande »odlingar; så torde likväl utan öfverdrift kunna antagas, att af Länets fasta land mera »än halfva arealen ännu är beväxt med skog. En stor del, om icke den största, af »denna skogsmark är af så bergig eller stenbunden art, att den 'icke gerna kan till »åker uppodlas, hvarföre också, om än den i sednare tider öfverklagade skogsförö»delsen skulle fortfara, detta Län likväl sannolikt icke komme att alldeles sakna skogs»trakter eller sådan mark, som, då den icke kan bära annat än skog, endast behof»ver att, efter de större trädens borthuggande, vara under en viss tidrymd fredad, »för att åter lemna en ny afkastning af mogen skog. Furuträdet i denna landsort »anses vara af en särdeles utmärkt beskaffenhet samt hårdare och mera hållbart, än »i de flesta af rikets öfrige delar. Allt efter jordmånens olika art, behöfver det »100 till 150 år, för att uppnå fullkomlig storlek samt lemnar då ofta fyra till fem »sågstockar. Största delen af den gröfre skogen sågas till enkla bräder, 1J tum tjocka »och 6 eller i Norra delen af Länet stundom 7 alnar långa. Dernäst förekomma »allmänast plankor af tre, mera sällan två tums tjocklek, 7 alnars längd och vanligast »9 tums bredd.
Det är en storartad fosterländsk tanke, som grundlagt Svenska Indelmsverket, — en mägtig och kraftfull Konungarnes och Nationens vilja, som detsamma fullbordat. Sådana verk föråldras icke; — de upresas ej heller lika hastigt som de af ovarsamma händer kunna nedrifvas, ehvad god tillgång än nu - 148 Pen 28 Januari f. rn. var:de tid må äga, eller åtminstone tror sig äga, på skickliga reformatorer. Allt gammalt är icke förkastligt blott derföre att det är gammalt. Enl. min öfvertygelse är, snart sagdt, hvarje särskild det af denna under sekler beståndande byggnad, mer eller mindre, nödig för det helas bestånd. Då Gustaf Adolf, den store, grundläde och Carl XI slutligen ordnade Indelnrsverket, anslogo dessa Konungar boställsjord åt Befälet: för de högre graderna inom rege:tenes, och för de lägre graderne inom kompaniernes stånd. Härigenom sättes officerarne i tillfälle att, på alla sidor af manskapet omgifna, kunna vaka öfver detsammas upförande utom den egentliga militär-tjensten. uptaga och afhjelpa soldatens klagomål. — råda och hjelpa honom i hans enskilda angelägenheter, — sammanjemka förhållandena emellan honom och hans Rusteller Rote-hållare; — med ett ord, att åt manskapet egna den faderliga omvårdnad, som låter befäl och trupp sammansmälta till ett helt, till ett samband af ömsesidigt förtroende, — af ovärderligt inflytande på soldatens sedlighet i hemmet och än mer på den hängifvenhet, hvarmed han. vid sidan af en aktad och värderad befälhafvare, går farorna och måhända döden till mötes. I flera af Rikets mera glest bebyggda trakter, der städer eller köpingar blott sparsamt anträffas, skulle Kompani-Cheferne, fråntagne sina nu anvisade boställen, icke finna bostad annorstädes än måhända på någon gästgifvaregård eller i någon by, der de, svårligen såsom ungkarlar, men alldeles icke såsom gifte kunde blifva anständigt logerade och tinna tillräckligt utrymme.
— N;o 26. i anledning af väckta motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kapitlet Arfda-Balken, i anseende lill deri, för vissa fall, nu saknade bestämmelser, eller om utfärdande af en särskild författning i ämnet. VI. B. 120, 396. VII. 110, A. 114. VIII. E. 38. X. U. .15. A. 244. — N:o 27. i anledning af väckt motion örn uphäfvande af de stadganden, som förbjuda Kronans uppbördsman och landtmätare att föra annans talan inför råtta. VII. B. 64. A. 161. — N:o 28. i anledning af väckt motion om förändring af hvad i lag stadgas angående domarens rätt till vadepenningar och till andel i vissa böter. VII. B. 64. A. 161. — N:o 29. i anledning af väckta motioner, angående en utvidgad testamentsrätt, m. m. VII. B. 128, VIII. 67. XV. U. 233, 238, 242. A. 261. — N;o 30. i anledning af väckt motion om stiftande af Lag för Kompromissarier. — N:o 31. i anledning af väckt motion om bildandet af en Hof Rätt i Norrland. VII. B. 204. VIII. 36, 104. A. 105. ( 112 ) Lag-Utskottets Memorialer, Betänkanden oell Utlåtanden. — N:o 32. i anledning af väckta motioner om antagande af ny Kyrkolag. VIII. B. 132, 156, 158. A. 160. — N:o 33. i anledning af väckta motioner, angående Religions friheten. — N:o 34. i auledning af väckta motioner om uphäfvande, förändring eller förklaring af 1726 års Konventikel-plakat. — N:o 35. i anledning af väckte motioner om förklaring af hvad 1 kap. 2 §.
September meri döden afgått och efterlemnat en mer än ^3 år gammal enka, hvars tillgångar, enligt efter mannen hållen bouppteckning, utgjorde endast 1,119 r:^r ll s^* 5 r:st banko, derifrån dock borde afdragas den husröle-ersältning, hvilken kunde komma att drabba sterbhuset, har Kongl. Maj t begärt, alt Rikets Ständer, med afseende ej mindre å den åldriga, genom sjukdom och bräcklighet till arbete oförmögna, enkans nödställda belägenhet, än äfven å adjunkten Tidens ovanliga förtjenster om veterinär-vetenskapen, mätte bevilja Tidens enka en årlig pension af 3oo r:dr att under hennes återstående lifs - n Slals-Utskottets Utlåtande, N:o 125 tid af allmänna indragningsstatens medel utgå; och får Utskottet, på dessa af Kongl. Majrt anförda skäl, tillstyrka, att adjunkten L. Tidens efterlemnade enka må uppföras å allmänna indragningsstaten, till åtnjutande, under hennes återstående lifstid, af en årlig pension, stor 3oo r:dr. 22:0
Sedan, till följd af Rikets sednast församlade Ständers i underdånighet gjorda framställning, den vid 1857 års slut återstående behållning af detta, i Riksgälds kontoret till hela sitt belopp lyftade anslag, blifvit genom Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret återlemnad, bar, på sätt Revisorerne anmärkt, den under år 1858, till belopp af 1426 R:dr 52 öre, upplupna ränta å de Hypolheks-förenings-obligationer, hvaraf största delen af den återlemnade behållningen utgjordes, blifvit i Riksgälds-kontorets hufvudbok för samma år tiligodoförd ifrågavarande anslag, i stället att ingå till och sammanslås med de räntevinster, som genom dylik förräntning af Riksgälds-kontorets medel uppkommit. Då Utskottet, lika med Revisorerne, anser annat förfaringssätt vid bokföringen af ifrågakomma räntebelopp icke bort ega rum, än som beträffande öfrige Riksgäldskontorets tillsvidare förräntade medel iakttagits, och då Riksgälds-kontorets utbetalningsskyldighet med hänseende till ifrågavarande anslag icke synes böra sträcka sig längre, än till del kapitalbelopp, som genom Stats-kontoret blifvit till Riksgälds-kontoret återställdt, får Utskottet — som härvid velat upplysa, att den hos Riksgäldskontoret innestående återstod af omförmälda anslag numera, oberäknadt den' ränta hvarom är fråga, utgör endast 3,065 Riksdaler 46 öre riksmynt, — tillstyrka bifall till Revisorernes hemställan om rättelse i förevarande afseende sålunda: att den å ofvannämnde obligationer upplupna ränta, som i Riksgälds-kontorets räkenskaper blifvit förd ifrågavarande anslag tillgodo, må från anslagets ännu balanserade belopp afföras, samt räntebeloppet i stället bland andra genom innestående anslagssummors förräntning beredda inkomster upptagas. 3:o. Angående Riksgälds-kontorets fordran hos f. Glasmästaren i Wenersborg S. P. Dafgård. (1857 års Rev. ber. sid. 55; 1858 års, sid. 52.)
Iida med andra nyttiga näringar, helst dagliga erfarenheten visar, att missbruket af bränvinet lemnar bedröfliga följder, och den öfverflödiga tillgången af denna vara undergräfver alla gagneliga fabriker; och då nationen icke otydligt, ifrån alla håll, låtit förstå dess önskningar vara, alt tillverkningen må minskas, samt Kongl. Majrt sjelf Nådigt föreslagit, alt inskränkning deri bör ske; så tvekar jag ej, att anse det vara förenligt med landets fördel, att bränvins-bränningen lämpIigL bör inskränkas, dock icke längre, än det befordrar någon förmon för jordbruket. När man på sådant sätt måttligt inskränker denna tillverkning, och i följd deraf använder ganska måttligt af drank åt sina kreatur, så har jag, och mängden med mig. en långvarig erfarenhet af, att dranken är nyttig och synnerligast potatoesdranken, och att man med den i måltBih. till RSt. Fröt. 1834■ 5 Sami. a Afd. 4 3:dje Häftet. 26 B evillaoch O eton. lig scala kan uppfodra en mängd grofloder som icke annars kan för ladugården användas, Och hvaraf följer en ökad gödningstillgång, samt alt egendomarne ovilkorligen, genom della medels rigtiga oell måttliga användande, fortare nå målet af större production, och flere kreaturs framfödande, än bran vins-bränningen förutan, och äfven, att det skattdragande folket kan få en styfver i sin cassa, hvartill medel vissa årstider är svårt att finna, men lill hvilken åtgärd bränvinet oftare, än andra Landtmannaproducter, lemnar utvägar. — Jag har ock, under de 29 år, jag som jordbrukare pracliserat i flere Rikets provincer, nästan aldrig liört någon, som icke instämt deruti, alt en förnuftig och ej öfverdrifven bränvinsbränning är för jordbruket nyttig. — Någre Ledamöter af Utskotten hafva likväl uttryckt sin mening vara, alt bränvinsbränningen vore för jordbruket skadlig och obehöflig. — Att jag icke kan möjligen utfundera någon slags orsak härtill, det må jag erkänna, och tillstyrker sålunda bifall till denna del af Betänkandet.
Ridderflapet och Adeln samt Högwördige PresteStändct utiProtocollsUtdrag af den 24 sistlcdne Februarii samt den 8 och 14 nästl. Marti! harwid gjort den förändring, att de Officerare, som kunna komma att erhälla ersättning för deras reducerade Syflor, mä i a:ne är ätnjuta den af StatsUtstottck föreflagne ärliga ersättning och derefter fulla beloppet af berörde ersattnings-summa för 6 ärpä en gäng i StatsWerkets Rewerfer med 6 procents Ränta till dem utbetalas, hwilket förhållande äfwen blifwit ansett böra sträcka sig till de Officerare wid för detta sk Regementet eller nu mera andra Gardes Regement, som kunna wara i samma belägenhet; Sä att ac csrds - 16 Den 2 2tpril. cords ersättning mä wid förefallande Transport, befordran eller afgäng för dem aga rum. ' Lch som uti denna fräga s Ständ stadnat emot o; Sä har StatsUtstottct Mat detta förhättande till Riksens Högloft. Stander wördsammeligcn anmäla. Stockholm den i April 1S10. Pä Högloft. Ridderffapets och Adelns Ledamöters magnar Llues klem in A. Pä Högmördige PresteStändcts Ledamöters magnar Itt. VV e i ä e m a n. Pä Walloft. BorgarcStändets Ledamöters mägnar L i r A. kr. Ivo ttto 5 f. Pä Hederwärda BonoeStändets Ledamöters magnar Jon jonson. kröäelius. Uplastes följande Kongl. Maj:ts Nädiga Sivar till Riksens Stander pä deras underdäniga strifwelse rörande Wargeringen; Eifmit Stockholms Slott den 31 Martti ILlv. Kongl. M^aj:t har emottagit Riksens Ständers underdäniga strifwelse af den 30 » denne manad, rörande Wargeringen mid Swensta Armeen. Lika beredwillig Kongl.
Sa wäl B.nks-Pat-oner som Posessionaker stola, da de begära Lysning, till »vederbörande Pastor aflemna sadan jkriftelig uppgift a äaande Smide eller Hemmantal, som förut om Embetsoch Tlenstunän, t afseende pä deras Läner förestrifwet ör, och ersatte den, som beträdes med origrig uppgift, tredubbla warder af den Charta, som brister och rätteligen uyttjaS'bordt, utom den plikt 24. tz. Utsätter. Apothekare lika med Groflhandlare i de Tre första och med Handlande i öfrige Stäbernc. Arrendatorer af Kungsgårdar, dä de ej hafwa Tjenst eller Caracter, Bruks, Inspectorer, Faclorer, Bokhallare och andre Arrendatorer, GärdsJnftectorer och deras wederlikar, Tre Riksdaler. Länsman, Uopbördsoch Bruks - Skrifware, Enspännare, Byggmästare och Gruf, Fogdar »vid Berawerken af bättre willtor, Gärds-Fogdar, Fogde-Skrifware och Rattare, och deras wederlikar, Trettiostx Skillingar. Garmakare, Byggmästare och Gruf - Fogdar af sämre willtor, Mästare wid Alun, ochVictriolr Sjuderiernc, MäSstngs-Bruker» och Kopparhamrar, Masmästare, Bälgmakare, Walkare, Stock, makare, Qfwcrstärare och Smeder wid Fabriker, Manufacturer och Factorier, med deras wederlikar, Tjugulyra Skillingar. Kohl-Mätare, Skogwaktare, Grufwe-Drängar. Smältare, Drifware och andre af enahanda rvillkvr. Aderton Skillingar. Skalloch Bro Fogdar, Läro, och Kohl-DranM, Kohlare, samt ringare BruksFabriksoch Facto - Den >8 Augusti. 296?