Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vigtigt är likväl att något äfven i denna del af saken tillgöres, om ändamålet skall vinnas, ty den enskildte Medborgaren, kan lättare inse nyttan af en ny sakernas ordning, än verkställa sådant som strider emot gamla vanor, fattade fördomar och falska åsigter, så framt han icke underlättas af allmänna anstalter. Månge af Högloflige Ridderskapet och Adelns Le - Den s September /. m. damöter, skulle, jag är öfvertygad derom, heldre *e sina Söner och Anhörige försörjde i närande yrken, än trängas på en knapp födande tjenstemannabana: Men hvem vill vara den lörsta att öppna en ny väg. Förgäfves anförer man, att det i England, och nu mera i Frankrike icke är sällsynt att finna de yngre Sönerne af Adeliga Familier, sysslosatte med Näringsyrken; att desse Famiilers anseende icke deraf lider j att det är mera både hedrande och tillfredsställande, att finna sig verksam, nyttig och närande, än att känna sig öfverflödig och tärande; att endteligen en sådan rigtning, är den enda möjliga, för att bibehålla något välstånd i Slägter, sorn icke mera äga, eller böra äga den tillgång, att genom riktande privilegier och StatsFörvaltningens lucrativa egenskap, samla förmögenhet, hvilken fordna tidehvarfg mindre utbildade Samhällsordning lemnade en föga talrik AristocratClass. Desse sanningar inses, men ingen vill vara den förste. På första Ståndets åsigfer i detta afseende, beror de öfrige bildade SatnhällsClassernes opinion och handlingssätt, Det är för mycket begärt af den enskildte, att han på en gång skall öfvervinna, både de verkliga hinder sorn möta, och de som ligga i fördomar och vanor; endast Högloft Ridderskapet och Adeln i massa kan göra det, och uppmuntrad af det bifall min första motion rönte, vågar jag derföre vördsamligen föreslå:
Ständer varda bifallen allenast med den förändring att sista momentet af den föreslagna §:n måtte erhålla följande lydelse: »Vid utarrendering af fiske, bör sakkunnig person tillkallas samt för öf»rigt i tillämpliga delar förhållas på sätt om jordfastighet här ofvan finnes »stadgadt. För qvarn, bro eller —» hvarom, i händelse af Rikets Ständers bifall, underdåniga skrifvelse torde böra till Kongl. Majit aflåtas. Stockholm den 21 Maj 1863. K&ttelser i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100. Sid. 10 rad. Rumstedt, 1S03. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 106. 1 Vo lOH. Arik. lill Exp.-Utsk. den l Juni 1863, kl. l e. m. Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående för lindring och tillbyggnad aj Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riksarkivets samlingar m. m., dels vuckta motioner om anslag till en nybyggnad för Riksarkivet och Kongl. Bibliotheket. (U. A.) Uti högstberörda, den 20 sistlidne Februari till Rikets St nder aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 84 i lista samlingen af Bibanget till RiksStåndens Protokoll) meddelas, hurusom det i hörnet af slottsbacken och skeppsbron här i hufvudstaden belägna s. k. Ridderstolpeska huset, hvilket, enligt Rikets åren 1844—1845 församlade Ständers beslut, blifvit, för att till inrymmande af Riksarkivets samlingar begagnas, inköpt och den 1 Oktober sistnämnda år till Kongl.
(U. A.) Utskottets utlåtande N:o 105, hvarigenom, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 11, angående af Kongl. Maj:t äskadt anslag af 63,000 R:dr till Gevärs-fabricationen för innevarande år, blifvit tillstyrkt, att det af Utskottet först till 36,000 R:dr föreslagna beloppet måtte till 60,000 R:dr förhöjas, har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln den 30 nästlidne Maj och af Ståts-Utskottets Memorialj N.o 180. 3 Preste-Ståndet deu 5 innevarande månad, hvaremot Borgare-Ståndet den 27 i förstnämnde månad bestämt anslaget för berörde ändamål till 36,000 R:dr och Bonde-Ståndet den 23 förutgångne all anvisning af serskilda medel för detta ändamål afslagit. Med anledning häraf och då, i följd af de 3:ne förstnämnde Ståndens beslut, åtminstone 36,000 R:dr skola utgå, har Utskottet, för votering i förstärkt Stats-Utskott, ansett sig böra föreslå följande proposition: Den, som, med gillande af Stats-Utskottets hemställan, uti utlåtandet N:o 105, bifaller, att, till Gevärs-fabricationen för innevarande år, må å Riksgälds-Contoret anvisas en summa af 60,000 R:dr, voterar ia; den det ej vill, nej; vinner nej, kommer anslaget för nämnde behof att utgå med 36,000 T» 1 It C(1 Q IPT* Stockholm den 26 Juni 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1. e m.
Och alla de uniformsklädda musikanterna, som varit nära nog lika granna som don Ferrante, och de blänkande instrumenten och den bildprydda domfasaden! Och solskenet, och Mongibellos snötopp, som i dag varit så nära, att man nästan kunnat ta på den, det hade alltsammans varit utan like i munterhet. När nu den stackars svarta damen hade kommit midt uppe i allt detta, hade alla stirrat efter henne, och somliga hade gjort korstecknet. Och barnen hade rusat ned från rådhustrappan, där de redo på skranket, och följt efter henne på ett par stegs afstånd. Och till och med den late Piero, som legat borta på balustradkanten, hade rest sig på armbågen. Det hade varit en uppståndelse, som om den svarta madonnan från domkyrkan hade kommit vandrande. Men hade någon tänkt på att det var synd om denna svarta dam, på hvilken alla stirrade? Hade någon blifvit rörd af att hon kommit så långsamt och lutande? Jo, jo, en hade blifvit rörd, och det hade varit don Ferrante. Han hade musiken i hjärtat, han var en god människa och han tänkte: »Förbannelse öfver alla dessa kassor, som samlas i hop för de nödlidande och som endast bringa folk i olycka! Är ej detta den stackars signorina Palmeri, hvars far har stulit ur en välgörenhetsfond och som nu blygs så, att hon ej törs visa sitt ansikte?» Och i det han tänkte så, gick don Ferrante bort till den svarta damen och gensköt henne alldeles utanför kyrkdörren. Där hade han gjort honnör för henne och nämnt sitt namn. »Om jag ej alltför mycket misstar mig,» hade don Ferrante sagt, »så är ni signorina Palmeri. Jag har en bön till er.» Då hade hon ryckt till och tagit ett steg tillbaka som för att fly, men så hade hon blifvit stående. »Det gäller min syster, donna Elisa,» hade han sagt. »Hon kände er mor, signorina, och hon brinner af lust att få göra er bekantskap. Hon sitter här bredvid domen. Låt mig nu föra er till henne!» Och utan vidare hade don Ferrante lagt hennes arm i sin och fört henne bort till donna Elisa. Och hon hade ej gjort motstånd.
Dä likväl, enligt hvad Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27 Januari 1858, angående regleringen af utgifterna under 4:de Ilufvudtitcln, innehåller, detta anslag endast blifvit beviljadt för innevarande statsreglerings-period, men de förhållanden, sorn föranledt anslagets beviljande, ännu fortfara, hemställer jag i underdånighet, att ifrågavarande anslag mätte äfven för nästa statsreglerings-period få å Riks-staten bibehållas, för att enligt redan meddelade föreskrifter för ändamålet användas; åberopande jag härvid, hvad redan till protokollet blifvit yttradt så väl i detta ämne, som i frågan om förnyad uppskattning af Arméens boställen. Viirfvade Arméen. Konungens värfvade (f. d. Kronprinsens) Hussar-regemente. — På grund af hvad i mitt anförande till protokollet redan blifvit yttradt om billigheten att Underbefälet och vederlikar vid detta ltegemente undfå aflöning i likhet med förhållandet vid öfriga. Garnisonsregementen, utföres här den för ifrågavarande personal i underdånighet föreslagna aflöningsförhöjning med » 6,603: — Ingeniör-korpsen. — Beträffande det på Ingeniör-korpsens stat uppförda Sappör-kompani, hemställer jag i underdånighet, att, då värdet af den i Sappör-kompaniets stat uppförda brödspanmål, 1,664 kubikfot, hvarför nu finnes beräknadt ett kontant anslag af 2,636 R:dr 67 öre, efter det förändrade statspriset å spanmälen rätteligen utgör 3,328 R:dr, skilnaden häremellan mätte, såsom en nuvarande brist fä anmälas till fyllande med 691: 33. Transport R:dr 6911*337*17)803: — 28 Bil M 2 till Kongl Maf.ts Nåd.
Jag hade äfven önskat att få bifoga några anmärkningar vid det i fråga var. fattigvårds-betänk.; men för alt icke onödigtvis upptaga liden, vill jag för det närvar, afstå derifrån, under anhållan, att Hr Frih. o. Landtm, ville förklara, huru Hr Frih. o. Landtm, anser den af liiDalman gjorda framställning om comite'-betänk:s läggande till handlingarna, emedan jag af Frill. Cederströms bevisning ingalunda funnit mig öfvertygad 0111 grundlagens stridighet mot ett sådant handlingssätt. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagäf, i anledning af Gr. Anckarsvärds nu framställda fråga, att han ej kumle afgifva någon förklaring i ämnet, innan öfverlaggningen vore fulländad. Gr. Anckarsvärd: Då anhåller jag att få fortsätta. I fall Hr Frih. o. Landtmts åsigt öfver Hr Dalmans framställning skulle antagas, så uther jag mig att till alla delar få förena mig i Hr von Troils åsigt, i det förslag, som hail framlagt, och hvilket troligen icke kan vägras remiss till Utsk., såsom en ledning för Utsk:s behandling af ämnet. Jag anhåller således att till prot. få aflemna ett yttrande i hufvudsaken. Detta Gr. Anckarsvärds anförande upplästes derefter, så lydande: Då den K. propos:n, som till R. St. aflåtit comiterades betänk:n , i afseende å allmänna stadganden rörlde fattigvården, nu till Utsk. remitteras, anhåller jag att till Utsk:s uppmärksamhet få framställa några betänkligheter.
Ändamålet har varit tväggelrand. i; det ena att tillbakahålla trallystnaden, det andr a att skydda embetsmäoöen fr ån ett alltför öfver hopande antal af göromål. Det är sanni, att genom myntvärdets fall har, summa appellabilis blifvit en obetydlighet; men äfven derföre tror jag, att man icke för denna obetydlighets skull bör misskänna det hufvudsakliga ändamålet lör derom gällande stadganden. Jag begär således återremiss. H. Ex. Ilr Gr. Posse, Arvid: Den grundsats, hvarpå LagUlsk. byggt sitt betänk., synes mig visserligen riktig; 3Ö6 Den ii Juli. men dels af de skäl den siste värde talaren anförde, dels ock hufvudsakligen af det skäl, att, om förändringen nu vidtoge, skulle säkerligen öfverrätterna blifva så öfverhopade af göromål, att de, hos hvilka redan betydliga balancer finnas, skulle derigenom få dem ännu mer ökade, får äfven jag tillstyrka en återremiss. Frih. Cederström, Anders: Äfven jag anhåller otn återremiss af delta betänk., på så väl de skäl, sorn Frih. Boye och Gr. Posse anfört, som isynnerhet derföre, att om nu summa appellabilis skulle komma att upphöra, så blefve det i betänk. jV:o 56 af LagUtsk. föreslagna upphäfvande af lagmansrätterna nästan omöjligt, emedan jag icke kan föreställa mig, att K. M. kunde bifalla lagmansrätternas upphäfvande, så framt icke garantier funnos, att öfverrätterne icke sedermera skulle blifva öfverhopade af göromål, eller belastade med ett betydligt större antal mål än förut. Det har vid början af riksdagen visat sig, att R.
Hvad frågans företagande till afgörande beträffar , så yill jag ej deröfver yttra mig , ty onj jag icke bedrager mig, har Ridderskapet och Adeln redan besvarat den frågan med Ja , och då behöfver man ej ingå uti vederläggning af hvad friherre Cederström derom yttrat. Hvad åter beträfFar Friherre Cederströms yrkande om afslag , så torde han tillåta , att Silken först får discuteras. Herr von Qvanten, Carh Då fråga no; är om, antaga Betänkandet, hemställer jag, att man måtte antaga principen särskildt , och Tariffen serskildt, ty hvad den sednare angar, finnas, många särskilta meningar och reservationer , så att den bör punctevis granskas., Herr Lefrén , johan Pehr-. Innan jag inlåtet mig uti discussron, utbeder jag mig Herr Grcfvens och Landtmarskalkens yttrande , huruvida det förhåller sig , såsom Herr Thim anlört-, att nemligen Ridderskapet och Adeln redan afgjort , att målet skall upptagas. lag har tyckt ipig ffpns , att framställningen var sådan , att äranet skulle ligga på bordet för att behandlas i gin helhet. Skulle detta vara Den i4 Augusti /. m. beslutst , så lärer all discussion nu vars öfverflödig. Herr Grejven och Landt-Marskalken förklarade, i anledning häraf, att som, elter hvad han tyckt sig finna, ja öfverröstat nej, den af Herr Landt Marskalken nyss gjorde proposition således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. I följd hvaraf Bevillningsutskottets ifrågavarande Utlåtande nu äfven komine att för Ridderskapet och Adeln föredragas. Herr Lefrén: Jag får äran understödja, hvad Friherre Cederström anfört. Jag kan åtminstone aldrig med bästa bemödande fatta annat, än att det är fråga om ändring af en grundprincip för Svenska Näringarne, uti hvilken äfven Svenska handeln ingår , såsom verkande pä näringarne.
För stearinoch margarinljus, hvarå värdet icke kan antagas högre än 36 sk. skålpundet, föreslås nedsättning i nuvarande införselstull från 12 till 9 sk. eller likaledes 25 procent å värdet. Gula och hvita vaxljus samt spermacetiljus synas, såsom af föga skiljaktigt värde, kunna sammanföras under rubriken »alla andra slag», hvars nuvarande tull - Läderarbelen, ej specificerade, lackerade. Lök, alla slag, :j specificerade. Mais. Metall er amrnansalla. r Metvurst. ljöl af veetabilier, arn ej kuna inbegripas nder spaniäl eller anföras lill ledicinalier Munlack. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40, 47 värde 1 r:dr 12 sk. skålpundet är tillämpligt äfven å dem, och den gemensamma tullafgiften vid införsel antagas till 25 procent derå eller 15 sk. Den å ej specificerade lackerade läderarbeten till 24 sk. skålpundet, eller 25 procent å värdet, gällande införselstull torde, då varan är smugglingsbar, och värdet jemväl i allmänhet något lägre än det i taxan utsatta, böra nedsättas till 20 sk. Lök, hvarå införselstullen nu utgör 10 sk. på 1 r:drs värde lispundet, synes, såsom en rå produkt, ej böra med så hög afgift belastas, hvadan nedsättning i densamma föreslås till 6 sk. Enär värdet å mais, i gällande taxa upptaget till 10 r:dr tunnan, icke öfver stiger 6 r:dr, så och med afseende jemväl derå, att varan icke utgör föremål för inhemsk produktion, torde den nuvarande införselstullen, 2 r:dr, böra nedsättas till 1 r:dr tunnan eller lika med den å korn.
Då de hittillsvarande räntetitlarne kor och stutar i detta län, enligt hvad den, ofvanomlörmälda förslag till räntetitlar för länet åtföljande, förteckning å nuvarande räntepersedlar utvisar, uppgå till högst ringa belopp, nemligen kor till 83 R:dr 26 sk. 8 r:st. och stutar till 33 sk. 7 r:st. eller tillsammans till 86 R:dr 13 sk. 3 r:st., samt dessutom dessa räntetitlar icke blifvit uti berörda förslag till bibehållande upptagne och således länets deputerade icke blifvit öfver deras bibehållande hörde., anser Utskottet för sin del persedlarne kor och stutar för framtiden icke böra såsom hufvudränte-persedlar bibehållas eller till andra sådane förbytas, utan i stället till penningar förvandlas; på grund hvaraf och med tillämpning af hvad Utskottet i afseende å dagsverks-räntan tillstyrkt, Utskottet i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, hemställer, att Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Kronobergs län bestämmas: spanmäl, smör, fläsk och kött; 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarne spanmål, smör, fläsk och kött bibehållas med endast de förändringar, som kunna blifva en följd af nedanstående tillökning och i allmänhet gifne föreskrifter. Oxe, får och lam förvandlas till kött. Ved, hö och halm samt dagsverks-räntorna förvandlas enligt förutnämnde grunder hälften till spanmål, en fjerdedel till fläsk och en fjerdedel till kött, att framgent uti den för persedlarne i allmänhet stadgade ordning utgöras; 3:o Alla öfriga nuvarande till jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan hörande persedlar förvandlas till bestämd penningeriinta att jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder och med iakttagande af hvad i 15 punkten af de allmänna föreskrifterne särskildt för de Småländska länen är anmärkt. Jönköpings län. Af nuvarande räntepersedlarne hade Kongl.
Sedan bestämdare uppgifter härom till Banco-Utskottet inkommit från BancoFullmägtige, skall Ulskottet icke underlåta, att till Rikets Ständer afgifva en närmare relation öfver detta förhållande, samt då äfven föreslå de åtgärder, som, efter föregångna undersökningar och sig företeende omständigheter, må kunna anses blifva af nöden att vidtaga. Stockholm den 27 Junii 1829. Ankom till Exp.-Utsk. d. 12 Julii 1829. Betänkande, med anledning af Hr Contracts-Prosten Nibelii Motion, i fråga om Diarii-Utdrag frän Domhafvande öfver alla vederhäftighets - betyg , som af dem meddelas för Lånsökande och Löftesmän i Banco - Disconten. Under den 17 förlidne December, har 4 Banco-lhskottels Betänkande N.o 55. Högvördige Preste-Ståndet till Banco-Utskottet remitterat ett Memorial, af Herr Contracts-Prosten Nibelius, deruti, utom en gjord framställning afbehofvet, att, för rörelsens lättande i Landet, Discont-Fondernes Capital-Summa måtte tillökas, hvaröfver Banco-Utskoitet, i dess Betänkande N:o 48, sig utlåtit, Motionairen föreslagit, med afseende på Banco-Disconten, i reglementarisk väg, ett så beskaffadt stadgande: att Domare, som åtminstone vid primitiva låns upptagande bör verificera Låntagarens och. Löftesmännens vederhäftighet, måste deröfver alltid föra Diarium och insända utdrag deraf med första post till Directionen , på det den må befrias från emottagande af icke ovanliga falska handlingar understundom. Banco-Utskotlet bör, i anledning häraf, nämna, att om det ock skulle kunna å
Med en duns så att det skramlade i det tunga silfret satte hon ner brickan, gick fram till degtråget och lyfte på fällarne. » Ja, detta blir en vacker historia för fem socknar, hvad skall ungprästen säga? » Med en tung suck ställde hon sig att ösa upp kokande vatten ur den stora järngrytan, som stod öfver elden; hon skulle ha vatten till silfret. » Inte tror jag att han blir allra värst, » sade Babba-Kajsa skrattande. Hon var i färd med att rifva ner koppar-kastruller och formar från hylla och vägg för att sedan skura dem till julen. Hon slängde ned alltsammans i en klädkorg, stötte upp dörren, som gnällde i kölden, och rusade i väg med alltsammans ner till bryggstugan — hon låtsade ej se att Ante, stordrängen själf, masade sig dit med ett fång långved. Gården låg bländhvit, nyskottad, bildande en fyrkant mellan de höga vallarne af snö, hvilka fortlöpte som murar i vägen till kyrkan, som låg i nära grannskap med prostgården, och utåt kyrkvägarne, hvilka gingo i olika riktningar. Bortom kryddgårdsplanket, som låg midt emot kyrkan, fans bagarstugan, där Magnhild och Thora höllo på med småbrödsbaket. Från bakugnens stora hvälfda öppning lyste eldskenet; en långvedsbrasa flammade och sprakade från den öppna spisen därinvid, medan rimfrosten, tumstjock och hvit, gnistrade från fönsterrutan midt emot elden. Midt på den frusna rutan syntes ett par mörka fläckar. Flickorna hade under kvällens lopp, när ugnen » slog sig », andats hål på isen för att få ett par tittgluggar att se ut igenom. Dala-Anna kom in, trädde ner sina röda, af kölden svullna händer i sån, där lutfisken låg i vattnet, och tog upp den för att byta vatten på den. » Nåå, har han fått något lif i sig ännu? » Magnhild, som stod och trillade kringlor, vände sig emot den inträdande. » Int! Han ligg som ett berg — rör sig int ur stället! » » Men det är då rakt för bedröfligt, det här, » inföll Thora.
Men det låga och dunkla moln, som sluter sig öfver fältet, gjuter ändtligen ur sin brustna barm sådana strömmar, beledsagade af så häftiga stormhvirflar, att all ordnings band i båda härarna lossas, och ovännerne rifvas ifrån hvarandra hit och dit. Af böljan släckes ut all stridens eld och ifver; Den är nu kämpe nog, som fast på foten blifver. Förtviflad stretar en mot stormens hot och pock, Med döden i sin syn och vädret i sin råck. En ann, sin breda hatt med bistra ögon följer, Som sväfvar lik en örn och sig bland molnen döljer; Han bannar vädrens våld, som honom plundrat har, Och håller sin peruk med båda händer qvar. Detta gifver anledning till följande episod: Du gamle Rådman Blom! i så fördubblad fara Vill Paphos’ ömme gud din ålderdom försvara. Då nyss Borås i lugn och fredens skugga låg, Man ingen mer så skön bland stadens möjor såg, Som Magdalena Blom. En makt, att alla röra, Förentes här med köld, att ingens suckar höra; Och kärleken, hvars bild hon var i hvarje drag, Gaf henne, ej sin eld, men hela sitt behag. Snart ryktet, som dess namn på snabba vingar sände, Långt bort i Wimmerby ett manligt hjerta tände: Den unge Carl Clorin; berömlig af sin ätt, Som länge, far för son, en rådmans-stol beklädt, Men mer af styrka, mod och dryga kämpa-seder; För sina fäders stad en bäfvan och en heder. Han ilar till Borås. Dygd eller lycka gör, Att han den skönas bröst till lika ömhet rör. Förenad bön de snart hos hennes fader våga, Att han med kraftigt ”ja” vill helga deras låga. Förgäfves. Blott förtjenst och tårar här han såg; Men han vill först se guld, se’n dygder, hos sin måg. Nu målas de båda älskandes smärta. Ungersvennen från Wimmerby vankar omkring stadens murar, Vid månans bleka sken, förföljd af mörka tankar:
Liljencrants’ uppmärksamhet derpå, att vi endast sagt att, ifall Hr Grins påstående, att Norrmännen äro så förträffliga både sjömän och hushållare, vore rigtig, då skulle det vara en vinst för våra rederier att antaga dem i stället för Svenskar, men att vi aldrig sagt, att det så förhåller sig. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts ifrågtde hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och då dervid svarades talrika ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Utskits slutliga hemställan å sid. 7. Hr Huss, Magnus: Då Utsk:ts i denna punkt föreslagna underd. skrifvelse till K. M:t åsyftar att bereda likställighet mellan idkarne af vetenskapliga yrken inom de tre nordiska rikena, och då jag anser en sådan likställighet böra i afseende å brödralandet åstadkommas, får jag tillstyrka Utsk:ts förslag i bvad det angår Sverige och Norge, men deremot ej beträffande Danmark. Orsaken härtill anhåller jag att få i korthet anföra. Danmark har öfverflöd på läkare, och deras antal öfverstiger antalet af tillgängliga platser, hvadan följden blifvit, att många måst söka sin utkomst i främmande länder. Skulle nu Sverige obetingadt öppnas för dem, komme säkerligen många, som ej erhölle anställning eller utkomst i moderlandet, att söka sig hit, men, då förhållandet nu är sådant, att Sverige ingalunda har kännbar brist på läkare och att för närvide antalet af medicintestuderande vid våra läroanstalser är så stort, att man snart kan motse den tid, då läkarnes antal blir för stort med hänsyn till utkomst, anser jag det ej vara välbetänkt att utan vidare kontroller tillåta en dylik inflyttning. Man kan invända, att denna åsigt är väl mycket protektionistisk, alldenstund den skulle förhindra läkare från andra länder att täfla med Sveriges. Jag medgifver att den kan förefalla illiberal, men jag får förklara, att, vore jag öfvertygad, att de
Grundläggning; 250 st. pålar, 30 fot långa, med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr 500 kub.-fot furuvirke till pålrutor, å 60 öre 14 tolfter 3 tums 14 fots plank, å 20 R:dr Landfästen: 45 kub.-f:r murverk i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr Transport R:dr R:mt H :,ii öre R:dr öre R:dr öre _ ; 10,148 80 635,934 20 8,460 1,680 1,000 10,800 800 5,400 20,000 — 48,140 2,500 300 280 3,600 6,680 — 58,288|80 635,934 20 Bilar/a till Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 87. 45 Transport R:dr R:mt Stensättning, 100 qv.-f:r, å 4 R:dr Rörliga bron 2 st. vägportar, k 3,000 R:dr Alflop pst rummor: j!9 st. trummor med 2 fots vattenöppning och en sammanräknad längd af 720 fot, å 3 R:dr 30 öre B st. trummor med 3 fots vattenöppning och sammanräknad längd af 72 fot, å 5 R:dr 1 trumma med 4 fots vattenöppning och längd af 40 fot, å 6 R:dr 4 st. trummor med 6 fots vattenöppning och sammanräknad längd af 260 fot, å 13 R:dr 16 öre ... 2 st. trummor med 10 fots vattenöppning och sammanräknad längd af 96 fot, å 26 R:dr 66 öre V ägöfvergångar: 11 st. större vägöfvergångar, å 470 R:dr 19 st. mindre vägöfvergångar, å 280 R:dr