Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r framlägga, är antaget, att alla böter skulle tillfalla Kronan, samt den uti nu gällande lag för vissa brott stadgade påföljd, att hafva förverkat sitt gods, jemväl skulle uphöra, finne Wi icke skäl att fn. och innan ytterligare grundlagseniiga åtgärder i anledn. af ofvanberörda förslag kunna komma att vidtagas, i Nåder besluta något serskildt förfogande till följd af Eder underd. framställning i hvad nyssn:de frågor angår; hvaremot och enär för pröfning, huruvida medelst bidrag af dylika böter och gods som förbrutet dömes, löner eller löne-förbättringar må kunna beredas åt allmänna åklagare, nödigt är, att få utredt till hvad belopp, under sistförflutna tiden, vederbörande åklagare och myndigheter tillgodonjutit andelar i böter och förverkadt gods; men underrättelser härom af Eder lämpligen kunna inhämtas, Wi härmed ock hafva i Nåder bemyndigat Eder, att hos Wår och Rikets KammarRätt i afseende på de bötesmedel, som uptagas i räkenskaperna för allmänna kronoupbörder samt hos öfrige myndigheter, hvilka med upbörd eller kontroll af böter eller förbrutet dömdt gods äga befattning, söka och erhålla de uplysningar, som för ämnets utredning finnas vara behöfliga, och i händelse någon serskild kostnad till följd deraf ifrågakommer, egen J att densamma till ersättning af allmänna medel i underd:het anmäla. Jag vill tillägga några ord med afseende på den fruktan, som Hr Ribbing yttrat sig hysa, alt åklagarne icke här i Sverige skulle med tillbörligt nit utöfva sitt kall, om de ej hade den upmuntran att direkt komma i åtnjutande af de i målet fallande böter. Experimenter i denna väg hafva dock blifvit gjorda i Stockholm och äfven på andra ställen. De hafva, så vidt jag känner, alla lyckats. Här i Stockholm hafva åtskillige af Hrr:ne haft tillfälle att jemföra våra gamla polisbetjänter, hvilka erhöllo dessa böter direkt, med de nuv:de, som icke hafva några direkta bötesandelar. Alla bötes-andelar, som förut li 11 fö 11 o åklagaren, gå nu till poliskassan.
Jag hade redan under förmiddagens plenum tillfälle alt söka ådagalägga, att frågan om lag för privatbanker är, genom antagandet och sanktionerandet utål 1830 års bankolag, af civil-lags natur, men äfven om så icke vore förhållandet, måste man likväl erkänna, att uti denna af R. o. Ad. antagna lag finnes åtskilliga delar, hvilka, man må för öfrigt se saken hurusom helst, tillhöra civil-lagen. Så finnes här en §, som föreskrifver forum, en annan, hvilken medgifver privatbankerna att taga högre ränta än den lagliga, samt derjemte åtskilliga §§:r, som förändra de i K. Förordn:n d. 6 Okt. 1848 stadgade bestämmelser rör:de privatbanks konkurs, prescriptions-lid m. m. Alla dessa bestämmelser äro ofelbart af civil-lags natur, och det går således icke an alt R. St. ingå till K. M. med anhållan, att han malte uphäfva dessa stadganden. Det har många gånger handt, alt R. St. stiftat civil-lagar, i hvilka eli och annat, stadgande finnes, som varit af ekonomisk natur, men, så vidt jag vet, har det icke kunnat tillgå på annat sätt, än det, som Ulsk. här föreslagit. Då jag icke kan finna det vara möjligt alt på annat sätt gå till väga, får jag anhålla om del bifall jag redan begärt. Hr Gripenstedt: Jag kan icke undgå att medgifva riktigheten af hvad den siste talaren anfört, och att det, vare sig med fullt medvetande eller af brist på upmärksamhet, uti förevaride författn. redan inkommit stadganden, som tillhöra civil lagstiftning, och alt det följaktligen vore oformligt att anhålla, att K. M. behagade, på grund af sin rätt i ekonomisk lagstiftningsväg, utfärda förordningen; men ä andra sidan hoppas jag, att Gr. Lagerbjelke medgifver, att i denna författn. äfven finnes sådana bestämmelser, hvilka omöjligen kunna anses utgöra civillags-frågor, utan äro ekonomiska ärender, hvilka K. M. ensam afgör, och alt det således vore lika oriktigt, om R. o.
Utom den jordrymd af omkring 4,150 tunnland, sorn midt i Skåne pä ömse sidor om nämnde jernväg således kunde erhållas eller förbättras, skulle genom ifrågavarande företag tillfälle komma att beredas lill anläggning af en väg och bro öfver det 700 alnar breda Ringsjö-sundet, som för närvarande afbryter den mycket befarna allmänna landsvägen mellan Hurfva och Höörs gästgifvaregården och hvilket sund under vissa årstider icke kan med färja öfveriaras. Uti det kostnadsförslag, som motionären åberopat och jemte kartor och andra handlingar rörande de af honom förordade sjösänkningsoch brobyggnads-arbeten inför Stals-Utskottet företett, äro kostnaderna beräknade till följande belopp, nemligen: för upprensningar dels i Ringsjö-sundet och dels i Rönne å, jemte andra arbeten invid samma å . R:dr B:ko 26,321: och för ombyggandet af Haslebro på allmänna landsvägen mellan gästgifvaregårdarne Höör och Åkarp samt vägens föibättring på begge sidor om denna bro ... ” ” 8,162: 16. — Aflöning för tillsynen öfver arbetena, jemte tillagdt belopp för prisstegringar och oförutsedda händelser » » 7,816: 32. — Summa Ridr B:ko 42,300: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158. 77 Men i anseende lill dagsverksprisernas fördubbling och malerialiernas ökade värde sedan della kostnadsförslag under 1854 års sommar uppgjordes, har den tjensteman i Vägoch Väitenbyggnads-korpsen, som upprättat detsamma, enligt derå i September sistlidet år antecknadt tillägg, ansett kostnadsberäkningen böra höjas med 50 procent eller till R:dr B:ko 63.450;
Malmköpings innevånare och hushållsgillets bestyrelse inom Willåttinge härad till Kongl. Maj:t med en underdånig skrifvelse och uti densamma anhöllo de om Proposition till Ständerne om anslag till lärarelöner för en skola i Malmköping; denna anhållan blef af Domkapitlet i Strengnäs förordad, men denna har ej vunnit Stats-Rådets bifall. Orsaken hvarföre Stats-Rådet ej fästat afseende vid köpingens billiga begäran är mig ej bekant; men hvad jag med visshet vet, är att Malmköping är i fullkomligt lika stort behof af ett läroverk som Trelleborg och Wärnamo. Till den ofvannämnda underdåniga skrifvelsen af den 8 Juni bifogades en förbindelse af Malmköpings invånare, hvari de förbundo sig att anskaffa lämplig och ändamålsenlig lokal för en dylik skola. Denna förbindelse jemte öfriga till saken hörande handlingar äro för närvarande uti Ecklesiastik-departementet, och torde Höglofliga Stats-Utskottet behaga reqvirera derifrån dessa dokumenter för upplysnings vinnande; och vågar jag hoppas att, då Höglofliga Utskottet tagit del af dessa, denna fråga, som är af mycken vigt för Malmköping och angränsande kommuner, skall få en gynnsam lösning. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Lars Lrsson, från Södermanlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1885. N:o 203. 287 Y:o foa. Af Lars Ersson från Södermanlands län, om ändring af § 12 uti Jagtstadgan i afseende på jagt efter ejder. Att täta förändringar inom den ekonomiska lagstiftningens område i allmänhet icke äro önskvärda, helst någon längre tids erfarenhet oftast år af nöden för ett rätt bedömande af författningarnes större eller mindre ändamålsenlighet, lärer af ingen förnekas. Här, som allestädes gäller dock den gamla satsen: ingen regel utan undantag, och om denna i sin allmännelighet måste erkännas vara rigtig, så torde densamma böra synnerligen respekteras i afseende å sådana förhållanden, der tillfälle saknas att anställa jemförelse mellan rcsultaterna af gamla och nya stadganden.
Af Ferlin har lill stöd för ansökningen vidare blifvit anfördi: alt derest, såsom Rikets Ständers Revisorers för Låne-Contoiret Prolocoll den 28 Mars 1835 innehåller, inventering af Contoirets förråd af Assignationsblanquetter egt rum, skulle tillgreppet upptäckts och missbruken af de utaf Hedengren åtkomne blanquelter sannolikt hafva förekommits, enär, i 6 Banco-Utskoltets Utlåtande, IV:o fy. sådant fall Kungörelse om stölden hunnit utfärdas och allmänheten varnas alt icke emottaga Assignationer, med sådane hlanquette-nurnmer, helst utprångligen deraf icke skedde förrän under loppet af påföljde Maj månad; att enär Assignations-blanquetter, derå erforderUge nummer, data och namnteckningar saknades, icke i och för sig sjelfve ega något värde, det således icke i laglig väg kunnat åläggas, hvarken Banken eller LåneGontoiret samt föl jag ti igen ännu mindre Ferlin eller någon af öfrige Ledamöter i Låne-Conloirets Direction alt ersätta de enskilde personer, hvilka de förfalskade Assignalionerne invexlat; men då, i händelse innehafvarne af ifrågavarande
Ett hufvudsakligt medel Jill delta ändamåls vinnande, trodde jag vore en förändring i vårt skjutsväsende, och serdeles hållskjutsens afskaffande, ty i ungdomens lif i hållstugan tror jag att den förderfligaste plantskolan och källan lill denna last, äfvensom till lättja och oduglighet, bör sökas.” ”Då således det vackra moraliska ändamålet, efter min öfvertygelse, hade bort eftersträfvas på en. annan väg, kan jag ej annat än tro, att en fråga, som så ingriper i hela Sveriges hushållning, som denna, hade bort af Representationen endast betraktas ur den slatsoeconomiska synpunkten.” ”Dervid framställer sig för mig endast tvänne synpunkter, hvarur den bör betraktas.” ”Antingen är bran vins-bränningen, såsom näring och till sina följder, så skadlig för landet, alt det onda den medför öfverväger det goda. Då anser jag det vara Styrelsens och Representationens gemensamma pligt, att Bfvillu. och Oecon.-Vtsh. Betänkande N.-o 3. gå till roten af delta onda, och förbjuda det, om också verkställigheten af förbudet måste ske småningom. En sådan åsigt har hvarken hos Utskotten eller hos allmänna opinionen förmått göra sig gällande, utan hafva tvärtom de förenade Utskotten förklarat bränvins-bränningen för en jordbrukets förmonliga tillhörighet.” ”Är den det, så måste den ock få fortfarande utöfvas, och då uppstår för Stalsoeconornen den andra frågan, huru skall den ändamålsenligast bedrifvas, så att den på en gång ger den enskilde den största nytta, relativt till det dertill använda råämne, och att den lemnar
Och då jag äfven tycker mig klart inse, alt den uppmärksamhet på hvarandra, som hittills varit en nöd vändig följd af den verkliga gemensamma ansvai ig heten, inom ett Verk, hvarest, i' motsats med de flesta administrativa elier Expeditions-Verk, nästam allt, som vidröres, är penningar, ekler af samma användbara egenskap, efter förändringen skall komma »It helt och hållet försvinna, oell förvandlas till den visserligen mera beqväma omta n kan, for hvar och en af de underordnade, i samma Departement, att blott sopa rent för egon don-, och uträtta jemt så mycket som fördras, för att undvika tilltal, ulan minsta omtanka om Verkets gång i det hela, och lian. hända någon gång, med hemlig afund emot den bättre lottade Chefen, snarare understödja un undanröja oordningar, då de kunna tillkomma på ett sätt, som kun sälta honom i ansvar; så föra liliresjag, att emot betänkandet i denna del anmäla min vördsamma Reservation, så mycket hellre, sorn det i ålit fall tolde vara gifvet, alt Chefskap aldrig kan fullt uträtta Hvad-dermed1 åsyftas, utan myndighet att afsätta, lika egenmägtigt, sorn tillsätta, sina underordnade; hvilket icke här lärer kunna komma i fråga, ej ens hos Fullmägtige, hvad afsätlandét beträffar; då jag för öfrigt icke kan under trycka den öfvertyg.elsen, att den nu föreslagna Reformens slutliga resulsat, i Händelse den af Nyckel vård och Källaregång då torde inträffa, medi flera omständigheter inom få år skäll visa sig vara ett nära lika antal Tjenstemän, med samma löner sorn nuvarande Commissarier åtnjuta, och dessutom sju Chefer med vida högre löner. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, som jag: anser icke vara af Utskottet vederlagda, föreslås vördsamt, till antagande, det sätt alt tillsätta Departemenls-Gheferne, som i Betänkandet N:o 38 blifvit föreslaget.’!" N:o 74.. Ankom till Exped.-Utsk. den 34' Déft'
Ständers ompröfvande, tillika med de särskildt därom yttrade tankar, vördsamligen hemställes. Stockholm den ax Junii 1823. Bil. Litt. F. Statsoeh Banco-Utskottens Utlåtande angående Banco-Discontens Lånerörelse, och de omständigheter rörande densamma, hvilka ansetts ega sammanhang med allmänna Fi« nance-regleringen. I följe af den Öfvertygelse Utskotten för deras del hysa, och vid flere tillfällen ansett sig böra inför Rikets Höglofl. Ständer framlägga, att all Lånerörelse lämpeligast med enskildes Capitaler bedrifves, och borde, så vidt möjligt kunde vara, från Rikets allmänna penningeverk afskiljas; skulle det visserligen närmast hafva med Utskottens önskningar instämt, om Utskotten nu kunnat föreslå Rikets Statsoch Banco-Utskottetts Utlåtanden', xxxvi* Höglofl. Ständer, att åt den enskilda omtankan och förvaltningen öfverlåta Disconteringsrörelsen i Riket; Men Utskotten hafva, under närvarande förhållanden af ett så betydligen rubbadt och nästan försvunnit enskildt förtroende, ej på förhand vågat hoppas, eller ens såsom möjelig förutsätta, en så snar verkan af de anstallter, hvilka kunde föreslås till beredande af denna vigtiga förändring för framtiden, att Utskotten kunnat tilltro sig att, med afseende å motsvarande ersättning i Linetillgångar hos enskilda, redan nu, för den närmast påföljande tid, som Riksdags-Besluten afse, tillstyrka inskränkning uti den hittills vanliga utlåningen efter Discont-method af de Banquen tillhörige fonder; hvilka vid 1818 års
Cederström var Landshöfding å ön, och efter hvilken tid elt sådant bolag äfven bildat sig inom den Norra, får jag med några ord förklara, alt denna uppbörd särskildt upptages inom hvarje socken af en för året dertill utsedd person, som antingen sjelf lemnar medlen på landscont. eller lill närmaste kronobetjent, som dit fortskalTar dem, och hvarest de sedermera hemtas af den brandskadade, som på detla enkla sätt får sina penningar inom en, högst två månader. Der finnas inga revisioner eller andra undersökningar, som, oftast onödiga i sig sjelf, endast vålla tidsutdrägt, utan allt går enkelt till; compromiss-rätten dömmer i förekommande fall och kronobetjeningen har icke stort besvär härmed. Helt annat är förhållandet, då brandstodsbolagen omfatta hela län, dä blir dividenden, som hvarje delägare skall tillskjuta högst ringa, ofta en eller par skillingar på person, och man kan tänka sig hvilket besvär kronofogden skall fä, om han för utbekommande af dessa små summor, skall anställa utmätningar. Mig synes, att det allt lör väl låter sig göra att, inom hvarje län särskildt efter locala omständigheter, öfverenskomma, huru med denna debitering och uppbörd bör tillgå, utan att någon för hela riket gällande författning derom behöfver utfärdas; och alt det skulle blifva särdeles betungande för kronobetjeningen att uppbära dessa högst obetydliga summor, det faller sig klart. Man bör ej å debetsedlarne uppföra annat än hvad dit rätteligen hörer, och dertill kan ej höra sådane afgifter som de ifrågavar. Frih. Hamilton, Hugo: Jag har tagit mig friheten begära ordet, för att bemöta ett par inkast, som blifvit gjorda emot delta betänk., då den erfarenhet, som jag haft tillfälle inhemta under vården af ett större brandstodsbolags angelägenheter, torde gifva mig någon rätt dertill. Man har sagt lill en början, att det vore onödigt att göra en sådan föreskrift, som den ifrågavar., emedan i de bolag, som redan finnas, har det gått för sig, och korume troligen äfven för framtiden att gå för sig, att få denna upphörd verkställd, ulan-någon kostnad och utan alt derom anlita Statens tjenstemän.
Utskottet förut yttrat sina önskningar, redan i detta afseende vara vidtagne, sorn fullkomligt böra uppfylla det patriotiska ändamålet, hvilket Memorialets författare åsyfta. 5:o Att inskränkning vid utskeppningen af Trädvaror och Skogs-producter måtte vidtagas, så, enär dessa onekligen kunna räknas ibland Sveriges förnämsta Export-varor, har Utskottet härvid endast trott sig böra göra den anmärkning, att all ung och omogen skog borde till utförselförbjudas. 4:0 Att i likhet med hvad* uti flera af de remitterade Memorialen blifvit hegardt, dels att en fri disposition öfver Ekar å Kronooch Krono - Skatte - Hemman, antingen, ovillkorligen, eller med förbehåll af fö nitgången utsyning, måtte beviljas; dels att Skogsoch Jägeri - Betjeningen skiljes ifrån dess dervid hafde befattning, samt att det nu antagna sättet vid Ekars utstämpling matte förändras; sä, enär Kongl. Majit, i anledning af Rikets Högloft. Ständers vid nästlidItiksdag gjorde hemställanrörande denna fråga, genom Nådigt Bref till Hess och Rikets KamraarCollegium af den inte Januari sistlidne år, förklarat, att vid föreskrifterna rörande Ekskogen uti 1805 års Kongl. Skogs-Or;h:ing bör förblifva, linner Utskottet desto mindre för sig tillständigt att 6o Den 3 Juni, att' nu häruti tillstyrka någon ändring, som en' dast en korrt tid förflutit, sedan Kongl.
» » Men hon gladde sig ju åt leksakerna, » afbröt modren tankspridt. » Ja, men hon sade så många gånger: » Om det hade varit som förra julen, om Sven hade lefvat och fått se allt detta! » Det gick ett styng genom Bedas hjärta. Förra julen, åh, då hade hon inte tänkt på vare sig att hjälpa eller glädja, då hade hon inte låtit en glimt af det rika solljuset tränga in i denna skumma, fattiga tillvaro. Men hon var ju så nyss ditflyttad, hon kände egentligen inte till förhållandena, visste bara att de hade ett obotligt sjukt barn och voro fattiga. Nå, det måtte väl varit nog, visste hon inte tillräckligt kanske, jo, egoismen hade inte lätt att finna något kryphål. » H v a d det skall bli roligt i kväll, » fortfor den lilla, » jag tror knappt jag kan vänta tills vi ska börja med julklapparne, dröjer det mycket länge, mamma? » Då de kommo under de stora rim f rostiga almkronorna, pladdrade hon också oupphörligt o m den kommande förnöjelsen, och de voro inte långt hemifrån, då hon plötsligt anmärkte: » Men hvarför svarar du inte, mamma? » 401 Modren, som gått till rätta med sig själf, sade med en suck: » Mitt barn, jag gick och tänkte på, att den gode Guden vett oss så mycket godt, att vi aldrig kunna vara nog tacksamma. » » Men nu har ju Stina också fått, » sade Inga med en instinktlik öfvertygelse o m att en plikt var fylld och ett tackoffer framburet. » Hon hade aldrig sett en så- dan docka förr. men, mamma, nu äro vi ju hemma, se, se, det är redan t ä n d t! » Ja, där låg hemmet så inbjudande framför dem. Inga gardiner voro nedrullade, utan gran och grenljus strålade fritt ut all sin prakt i den mörka vinterkvällen. Inga klappade i sina små händer och ilade i förväg. Så snart Beda kom inom dörren, möttes hon af jublande välkomsthälsningar. Bertils lilla blossande ansikte begrof sig i hennes silkesmjuka muff, Gustens små smekande armar lade sig som en kedja kring hennes hals.
N:o 14, i anledning af väckt motion, att Pastorer må deltaga i aflöning till klockare, i mon af deras delagtighet i klockare-val; N:o 15, om upphörande af den handels-societeterna i sjö- och stapelstäderna genom 7 mom. i Kongl. Kungörelsen den 10 September 1828 ålagde förbindelse att ingifva bevis öfver verkställd salt-import, samt rättelse af berörde författning i öfrigt; N:o 16, i anledning af väckt motion om befrielse för rothållare från skyldigheten att för Regements-officerare förevisa recruter innan de antagas; och IS:o 17, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder för Riksdagens förkortande. S. 1). Föredrogos å nyo Banco-Utskottets: Memorial, ]N:o 9, i anledning af väckt fråga om användandet af i Bankens Genera 1-Cassa, N:o 1, förvarade utländska medailler och mynt, till förökande af Bankens Mynt-cabinett. Bifölls. och Utlåtande N:o 10, i anledning af framställde anmärkningar vid Utskottets under N:o 6 afgifne memorial. Lades till handlingarne. S. D. I ett sammanhang föredrogos Constitutions-Utskottets memorial O 1 N:o 9, med uppgift ä de af samtliga Riks-Stånden godkända Grundlags-ändrings-förslag och Expeditions-Utskottets, under N:o 6, afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. Expeditions-Utskottets förslag N:o 6 godkändes och Constitutions-Utskottets memorial, N:o 9, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets bordlagda Utlåtande N:o 45, i anledning af Rikets Ständers åren 1835, 1837 och 1839 församlade Revisorers Berättelser om granskningen af Riksgälds-Verket och den åt
Till gåfva på denna betydelsefulla dag skänkte Eriks far honom ett af de hus denne egde i hufvudstaden. Afkastningen deraf var tillräcklig för en familj att lefva af. »Hvad skulle nu hindra honom ifrån att erbjuda Lott sin hand och sitt hjerta? »Han gjorde henne också den mest glödande kärleksförklaring, sprungen direkte ur hans hjerta och blottande hela styrkan af den kärlek detta gömde. Erik sade henne att på hennes svar berodde hela hans framtid, om han skulle förblifva en verksam man eller förvandlas till en menniska utan mål för sin sträfvan, utan intresse för sin tillvaro. Sanningens prägel var tryckt på hans ord och intrycket måste blifva allvarligt. Lott hade också med hvitnade kinder lyssnat till hans tal. Då Erik slutligen af henne fordrade ett afgörande svar, räckte hon honom sina händer: »»Erik,» sade hon djupt upprörd, »jag kan icke blifva din maka, dina ord göra mig olycklig, mina år, känslor, allt skilja oss åt. Jag är äldre än du, se der det största hindret; du är för ung, för att kunna blifva min make. Jag besvär dig, låt mig förblifva din syster, din bästa vän, men begär icke något mera; jag kan ej gifva dig det.» »Veckor följde under en fortsatt kamp mellan Erik och Lott. Hvarje dag samma bön, samma qvalfulla skildringar af honom, och hvarje dag samma milda, men bestämda afslag från henne. Eriks yttre och inre menniska förhärjades af dessa stormiga och passionerade scener. Han kunde ej, han ville ej fatta att hon icke skulle kunna förmås att blifva hans. Han tyckte att hon slutligen måste gifva vika. Hon hade aldrig sagt att hon älskade en annan, och så länge hon det icke gjort, fanns ju alltid hopp för honom. »Midsommaren nalkades. Stens och Erik voro bjudna till en slägting, som bodde i närheten af Trollhättan. Man reste från Motala ett par dagar före midsommarafton. »Eriks känsla var nu uppdrifven till en sådan höjd, att han inom sig hvälfde tankarne på att antingen besegra Lott eller ock jaga en kula genom sitt hufvud.
Form. stadfästas för art afhjelpa de hinder som möta den goda sakens framgång. Herr Lcmdt-Marfkalken föresisg att detta memorial till Allmänna Beswärsoch OeconomiäUlskottet skulle remitteras, men seda» Friherre Le^rllröm, ^acolo, anmärkt, att alla Mäl som gingo till Oeconomi» och Beswars, Utskottet endast såsom Riksens Sländerö underda. niga 728 Den 22 Iunii. niga önskninaar kunde anses och della wore af e» genskap all Riksens Ständer deröftvcr borde bestura, b ef del samma remikteradt till del särskilta för pasis Volancekräqans beredande nedsatteUtskokt. friherre Ltsel von hollstein sortfor mun» religen. Härjemte mätte tillätas mig göra nägra anmärkningar i ett helt annat ämne. Z)ä dek är en Riksdagsmans pligt att söka alla de uplysningar som kunna lända till committenternas gagn och nytta, har jaa, dä ej räkenskaperna för ärcn 18'8 och 1x09 bljfwik för Stäirderne framlagde, mäst iöka dem genom andra litwägar. De grun. da sig således pä sadan» underrättelser hwit as aukenitciler jac, ej kan till fullo garantera, hwilfet dork lar ursäktas enär hwarken rakenlkaper eller handlingar äro att tillgå. Skats-Utskottet deremot torde wara i tillfälle att förskaffa tillförlätelig kännedom h rom. hwarföre jaa anhäller, au det derom mätte anmodas. W>0 förledne Urtima Riks, dagen yrkades af en ledamot i Hederwärda BoNde-Stänvet att allmänna Magazins. Direction, hwarifran inga räkenskaper inkommit, borde redowisa sin sörwaltning Dc otjenlig» Uttryck han i si k memorial nyttjat ädxogo honom hardt answar; hust h,r blifwit straffld.