Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har trott dera kunna vinnas genom föreskrifter, i afseende på valbarheten, genom öfverlåtandet af en del val, under vissa vilkor, till län eller större district (t. ex. med afseende på andra kammarens bildande till en större del, på sätt i mern. N:o 85 är upptaget och till en mindre del genom samfällda val) o. s. v. Men jag har vid bemödandet att tillämpa dylika ideer, 8 H. 8 58 Den 10 Mars f. m. funnit dem dels mindre tillfredsställande och dels i strid med andras tanka om det rätta begreppet af den samfällda valprincipen. Ett sätt har dock synts mig förena verkställbarhet med det ändamål man söker, hvilket icke kan eller bör vara annat, än att under enkla valformer, så mycket som möjligt, förmå de väljande att sjelfve besinna vigten af alla folkclassers samverkan för fosterlandets angelägenheter. Jag har trott, att under det man sökte gifva valmans-corporationerne en så stor talrikhet som möjligt, och större än den Utsk. föreslagit, borde man göra till de yalberätligades pligt att bilda denna Corporation, åtminstone af ett lika stort antal ibland dem, hvilka utöfva valrätt med hel röst och derutöfver, sorn de med mindre rösträttighet. På detta sätt skulle, utan att rubba den samfällda valprincipen, en lätt verkställd och hos oss behöflig säkerhet vinnas, om ej alltid för bildningens och förmögenhetens deltagande, dock för det större oberoendet i valen till representanter; och jag föreslår derföre följande redaction af nedanstående § i nytt förslag till vallag. $ 21. De i §§:ne 19 och 20 omförmälde röstlängder insändas, efter den i sistnämnde § föreskrifna granskning, till landshöfdingen, hvilken öfverlemnar dem till Pröfnings-comitéen. Efter anställd jemförelse mellan gällens röstetal och länets öfrige förhållanden, bestämme Pröfnings-comitéen, huru många valmän hvarje gäll äger att utse till deltagande i valdistrictets riksdagsmannaval.
Det är blott efter hafvet och den gamla friheten, då man, barfota i smyg, långt från hemmet och uppsigten, sprang och lekte med vaktpojken – mitt ständiga sällskap under sommar och höst. Allt det skall lefva upp i min långa roman »Lady Macbeth», om jag ej blir oduglig och död innan dess. Hvilken barndom! En guldgrufva. Och hvilket hästminne, jag har för realiteter! O Gud – att en enda gång kunna känna sig fri som då! Ingen konvenans, intet »det brukas inte»! Jag växte upp alldeles som en pojke, storväxt, kraftfull och stark, fast långskranglig. Hur skulle en stillasittande fruntimmerstillvaro sen kunna duga! — Redan som barn fäste sig en liten strof italienska i mitt minne och lärde mig älska sjelfva språket. Mins du kung Enzio? Jag har sjelf endast en mycket dunkel föreställning om honom, det är egentligen endast ett litet drag, som lefvat sig in hos mig. Han var en af de der italienska småkonungarne, som lågo i så blodiga strider sins emellan. Enzio blef öfvervunnen och som helt ung kastad i fängelse, der han stannade en 20 års tid. Han hade en ung och vacker älskarinna – om han hade någon drottning vet jag inte – men älskarinnan kom och bad att få dela sin herres fängelse. Hon bad så vackert, att man icke kunde säga nej, och så blef hon förd ned i det mörka, fuktiga hvalf, der han hade sin boning. Hon var gladlynt och ung, och så blef der väl mindre mörkt dernere. Men ofta var konungen dyster och modlös; då brukade hon krypa intill honom, stryka hufvudet mot hans knän och smekande, klagande upprepa: »Enzio, Enzio, che ben ti voglio!» (Enzio, hur väl jag vill dig!) Alltid just detsamma. Och dessa ord blefvo så kära för den fångne konungen, att, då han fick en son, kallade han denne »Bentivoglio». Det blef hela ättens namn. Det är bara det, som fäst sig i mitt minne, ty jag fann sägnen vacker.
Vidare få Committerade, i fortsättning af hvad här ofvan blifvit tillstyrkt , lörande lifstids - arrestanter, i underdånighet föreslå: att själavården för desse fångar, hvilken hittills varit i hög grad försummad, må sättas på en mera ändamålsenlig fot, och att till den ändan, å hvarje hufvudstation måtte antagas en 128 Äng. inr. af ett allm. Arb. och Correctionsh. m.m. eller 2tne Fång-Predikanter, hvilka böra hvarje Sönoch Högtidsdag hålla Gudstjenst för (ängarne, samt hvarje Lördag Catechetiska förhör, öfver hvilka Ambetsgöromål och framgången deraf ordentlig Journal bör föras; och skulle nämnde Fång-Predikanter för dessa befattningar, utom förmånen af dubbel tjensteårs-beräkning, erhålla 100 R;dr B;co i ärlig lön, jemte inqvartering : att på de öfrige tästningarne , der ett mindre antal fångar komma att qvarblifva , det måtte uppdragas åt Commendanterne att så föranstalta, det fångarns blifva af någon nära intill stället boende skicklig Prestman underviste i Salighetsläran, mot ett proportionerlig! arlvode , som Commendanten å hvarje ort har att föreslå och genom Eder Kongl. Maj;ts Befallningshafvande i Länet un. derställa Eder Kongl. Majps
Medelst Kongl. Brefwet den 27 April 1799, är den cbevsiller 6s Qaussin g'N0M osman omnämnde Kongl. Resolution af är 1793 i näder tillagdt arrendetid nedsatt till 32 ar, hwadan den således up» hör midsastan 1828. Vörandes räntocne as Kungs» gärden rch hemmanen jämlikt 1799 ärs Kongl. Bref erläggas efter sörwandling och ärlig markegång. — Dä Llievsiller äs 6nu8sin den 14 Mars 1798 likmä» tigt Kongl. Brefwet den 27 nästförutgäende Februari tillträdde denna Kungsgärd, beledsagades dermed det nådiga förbehäll, art sädant icke skulle ligga i mä« gen för hwad Kongl. Maj:t, rörande besaade Kungs» gärd kunde finna godt, och nödigt att framdeles förordna. Kongl. Kammar-Collegii arrende« konträrt för dksvsiller äs Laursin, har under den 12 Oktober 1805 för de Återstående arrende-ären bliswik tranöpoc» teradt pä Lieutenanten 8rjsraelä. 5:» Tosca Kronohemman i Adelsö Sock n af Swartsjö Län sm ett mantal med 2:ne underlydande holmar. Grnom Nådigt Bref till Kongl. Krmm-irCollegium af den Z i Maij 1823 har Kongl. Mst:t pröf» rvat godt förordna, att detta hemman med tillydande holmar, skola pä Z2 ärs tid borrcarrenderas genom of» scntelig auction, i likhet med hwad om Knngsgärdar och andre Krono Lägenheter föreskrifwit är och till det» ra Hemman kan wara lämpeligt, hwaM arrende.-con - IOI6 .
I afseende härå får Styrelsen underdånigst anföra, att, om fängelsebyggnads-reformen betraktas såsom ett helt för sig, det lärer vara i sin ordning, att de derför använda kostnader årligen balanseras, intilldess reformen, blifvit fullbordad, likasom det torde vara af intresse, att på ett ställe hafva alla kostnaderna sammanförda, samt att det af Revisorerne såsom innestående uppgifna beloppet, 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst., utgör summan å kassa-konto i hufvudboken, hvaremot den balanserade behållningen endast uppgår till 18,46fi R:dr 24 sk. 8 rst. Hvad i öfrigt af Revisorerne blifvit anfördt, har Styrelsen icke ansett föranleda något yttrande från Styrelsens sida; varande Styrelsens i ämnet förda protokoll härhos bilogadt. Remisshandlingarne återställas underdånigst, (Och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trollet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, W. STRÅLE. R. TH. CEDERSCHIÖLD. VICTOR LJUNGSTEDT. Stockholm den 29 Februari 1856. E. .4, F. Lindencrona. — 303 — Utdray af Kongl. Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket protokoll, hållet i Slockholm den 29 Februari 1856. S. D. Föredrog t. f. Kameral-ledamoten, Kamreraren Ljungstedt, Kongl. Maj:ts nådiga remiss den 4 denna månad, tecknad å transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse af den 14 December 1855, angående verkställd granskning af stats-verkets och åtskilliga andra af allmänna medel bestående fonders räkenskaper och förvaltning för åren 1852 och 1853, och framställde Referenten följande förslag till underdånigt utlåtande: (Se det underdåniga utlåtandet).
Maj:ti B. XI. 378, 380, A. 380, E. 383. 212 — Ii — Reglemente, Riksgälds-Kontorets, angående förslag till stadganden deri, i afseende å'de vidlöregående riksdagar beviljade, men ännu icke utbetalda stats-bidrag: Ii. XI. 2(9, 254. A. 254. — —, det nya, förslag till stadganden deri, angående under nuvarande riksdag beviljade och till utgående från detta verk anvisade stats-utgifter: B. XI. 258 288. 290 A. 291. — —, angående förslag till de stadganden rörande nämnde verks skulder och fordringar, som böra inlöras i det nya —: B. X. 218. 246. A. 247. Reglementet för skyddskoppympningen i Riket, angående upphäfvande deraf, för så vidt vaccination derigenom blifvit ovilkorligen påbjuden; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. Regleringen af utgifterna under Riks-Statens samtlige Hufvud* Tiilar, angående: se Riks-Statens Hufvud-Titlar. Rehnberg, Carl Gustaf, dess yttrande: VI. 37- Rektorat, angående väckt fråga om fem-årigt i stället för ständigt. sådant vid högre fullständiga Elementar-läroverk: B. IV. 276 489, 499, Å. 509; U. IX. 58, 109, 144, A. 147, E. 231. Remonteringen, angående förändrade föreskrifter rörande densamma vid indelta Kavalleri-regementena: B. VIII. 270, 375, A, 375. Rendez-vous-plats för Ronneby sockens båtsmän, att Ronneby köping måtte dertill bestämmas: B. IV. 472. 493, A. 496.
Då ärendet förekom i Ståndet, bestriddes af åtskilliga ledamöter, att denna portofrihet hade uppkommit såsom en ersättning för slämpelafgiften, på den grund att sådant icke var tydligen utstakadt i författningen, hvarföre ock R. 0. Ad. icke fann nödigt att i detta afseende vidtaga någon förändring. Det anfördes visserligen deremot, att om tidningarne skulle åläggas att betala portoafgift, så skulle densamma komma alt drabba icke dem sjelfva, utan den tidningsläsande allmänheten. Jag har nu nyss af t. f. OfverPostdirecteuren erhållit en un9 H. 9 66 Den 5 April f. m. derrättelse, hvilken jag anser mig pligtig att icke undanhålla R. o. Ad., och anhåller derföre alt få uppläsa en afskrift af K. M:s nåd. bref af d. 14 Jan. 1824: ”Sedan Rikets vid sista riksdag församlade Ständer, med öfverlemnande af den utaf dem gillade och fastställde förnyade charlaesigill. förordn., uti särskild, dervid fogad tind. skrifvelse af d. 18 sisth Nov. tillkännagifva, det de, i anledn. af gjord framställning, för godt funnit att, emot tidningarnes förseende med en särkild dertill inrättad ehart.sigil.stämpel, bevilja allmän postfrihet för dem, ulan annan förhöjning än det poslförvaltarne tillkommande arfvode, så håfve Wi, enär flere förberedande anstalter äro af nöden, innan den af R. St. beslutna stämpling af tidningar kan, särdeles i landsorlerne, komma i verkställighet, velat i nåder förklara, att det nu bestämda porto för tidningar, som med posten afsändas, må fortfara intilldess de åtgärder för stämpliugen, hvarom vederbörande äga gä i författning, hunnit å hvarje ort, der tidning utgifves, komma i behörig ordning, hvilket eder till kännedom och lind. efterrättelse härigenom i nåder meddelas. Och Wi befalle eder Gud Allsmäktig nådeligen.” Efter uppläsningen häraf tilläde Gr. Cronhjelm:
Dock torde det böta iakttag is, att, då någon församling söker biträde af Staten lill skolas inrättande, oell'ett sådant biträde beviljats, detsamma' icke mätte till församlingen ullemnas; förrän församlingen vidtagit sådana åtgärder, soln kunde styrka alt den vöre allvårligt betänkt på skolhusets uppbyggande och skolans organisering.*' Jag frågar, örn lån Skola beviljas, till huru stort belopp skola de väl meddelas? — Sa riiytkrt sorn begäres,-ej.4 ler hullt -litet? Det skulle ju kunna hända, att somliga lån blefve i oo , mahanda 5o r:dr Hvem skulle utlemna desså lån? Måhända RiUg.cont.? De kunde uppgå till tusental, ty hvem ville ej begagna ett räntefritt län? Då förs&mlingarnes antal uppgår till öfver 2400, och om de flesta hnge dylika lån, så skulle Itiksg.cont, ifall lånen derifrån ulginge, behöfva en särskild tjehstemannapersonal för att hålla reda på afbetalningar, säkerhetshaudlingar och borgensskrifter. Slutligen med hvilken inringd af ansökningar 0111 lånens erhållande skulle icke K/M. besväras, saint StalsUtsk. och Ständer i deras ordning, rör:de eftergift, sorn är det vänliga bqviihf tionssatt har i landet, när Staten lånar åt meuigheter ? Jag hemställer lill eder, mine tunar! om liela inrättningan är så många dmgångar vard, och orVi ej det lättaste vöre, att, när någon församling verkligen befunnes i behof af understöd, Stalén helt enkelt skänkte lunne en passande stimma, hvarmed all liqvidation och bevakning vore slut. Jag log inig friheten, när denna fråga "en gäng tillförene här förevar; alt fästa uppmärksämhelfcn på det satt att nndéiutödja folkskolor, hvilket Konungen, pä Landböfd.
Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet: l:o Lars Bygdens från Westerbottens Län anförande, med tillägg lill Johan Jacob Rutbergs från Norrbollens Län örn Militiae-boställens för säljning; 2:o Petter Haraldsson från Elfsborgs Län, om införskrifning af några i tillverkningen af s. k. Nurnberger-arbeten kunnige personer; 3:o Andreas Bengtssons, från Jönköpings Län motion örn förhöj ning af anslaget lill Musicaliska Academien; ProL-Utdrag, den i6 Augusti 1844- 123 4:o Jons Palmc/vists från Skaraborgs Län motion om befrielse fiau erläggande af krono-lionde för betesrätt å Kronoparken Mösseberg; 5:o Densammes motion om löneanslag för en extra Provincial-läkare med station i Fahlköping; G:o Lars Johan Gezelii från Stora Kopparbergs Län motion om anslag lill tvänne nye landtmäteritjenster i och för Storskiftets påskyndande inora nämnde län; 7:o Jon Ol sons från Gefleborgs Län anförande, i fråga om underhållet af den s. k Kårbolevägen uti Helsingland. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets utlåtande, N:o 10, i anledning af åter remissen å memorialet, N:o 7, angående aflöningsförskotleu till den hos Riks-Slånden och Utskotten anställda betjening. S. D. Remitterades till Stats-samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUt skotten: l:o Henrik Anderssons från Örebro Län motion om indragning af Landtbruks-Academien samt Landtbruks-Instituterna vid Degeberg och Wäderbrunn; 2:o Lai'S Larssons från Gefleborgs Län motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 21 Maj 1830, angående vacance-afgilt för båtsmän, sorn under krig afgå; 4:o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus Län motion om rättighet för innehafvare af mensalhemman att lösa dessa lill skatte. S. D.
Emedlertid vann förmyndaren framgång i sitt anspråk på förmånsrätt, hos Rådstugurätten den lil April 1847, endast under förmälande, att medlen vore sonens hos fadren innestående rnödernearf, och hos Hofrätten den 25 Januari 1848 på sådan grund, att då ifrågavarande 400 R.dr, hvilka, efter hvad obestridt vore, utgjort den omyndige sonens arf efter hans moder vid hennes död, förblifvit hos hans fader innestående, och icke visadt vöre, det något sådant aftal emellan den omyndiges särskildt tillförordnade förmyndare och hans lader blifvit träflädt, hvarigenom medlens egenskap af hos fadren qvarstående barnaarf kunde anses hafva upphört eller blifvit lörändrad; alltså, och då den förmånsrätt, sorn enligt 17 Kap. 8 § Handelsbaden denna fordran tillkomme, icke kunde vara beroende af förmyndarens underlåtenhet att derföre affordra fadren säkerhet eller att samma fordran förut utkräfva, hlefve på dessa och öfriga af Rådstugurätten anförda skäl (hvijka rörde sjelfva fordrans giltighet) samma Rätts dom i denna del gillad. — 32 — Huru beskafladt det aftal bordt vara, hvarigenom medlens egenskap af barnaarf innestående hos fadren, kunnat anses hafva upphört eller blifvit förändrad, i fall sådan förändring icke inträffat genom afvittringsaftalet och fadrens förbindelse att för arfssumman till förmyndaren ställa säkerhet, är en fråga, hvarpå svaret icke torde vara lätt att finna. Om ett aftal, hvarigenom förmyndare disponerar öfver myndlingens medel, och öfverlemnar dem åt dennes fader, icke förändrar deras egenskap af barnaarf, hörande under fadrens förmynderskap (med mindre fadren sjelf tillika är förmyndare); då bör en dylik förändring, hvarigenom egenskapen af barnaarf upphörer, lika litet inträffa, när förmyndare eljest afträder och redovisar till annan förmyndare, men får, enligt aftal med denne, såsom gäldenär fortfara att innehafva arfsmedlen.
Den allra mest förtjusande vinterdräkt med finaste pelsverk och kokettaste snitt, som skulle göra succés pyramidale mot en bakgrund af glittrande drifvor o c h rimfrostiga träd, går j u alldeles förlorad i denna välsignade dimma, detta ohyggliga, enformiga, tröttande grått i grått, som vår kvasivinter bjuder på dag ut och dag in. Dessutom är det j u inte alls sagdt, att man vågar sticka sin näsa ut i denna ohyggliga luft, där influensamikrober hvirfla omkring likt snöflingorna i ett yrväder, bara mycket tätare o c h osynligare och otrefligare på allt sätt o c h vis. Vårt societetslif, vårt program för vintern, ja, våra lefnadsvanor ha rent af blifvit uppoch nedvända till följd af dessa abnorma väderleksförhållanden. Hvad blef det af dessa förtjusande små slädpartier, som vi gått och gladt oss åt nä- stan ända se ' n vi flyttade in från landet? Inställda, tills vidare åtminstone, och Gud må veta, om o c h när de någonsin kunna realiseras. Och skridskoåkningen, den sköna, nyttiga, stärkande och roliga skridskoåkningen? Inställd förstås äfven den, inställd af brist på is! När allt kommer omkring, ger oss denna miserabla vinter inte ens så mycket is, att det räcker till för glaceberedningen eller att kyla af sommarpunschen med. Det må erkännas emellertid, alt de, som hafva till uppgift att sörja för våra förströelser, bjuda till att göra allt, hvad de kunna för att bereda oss ersättning för de missräkningar, som abnorma naturoch helsoförhållanden beredl oss. På operan går Lakme i dagarne af stapeln med en ny debuterande sångerska, o c h inom kort kommer Othello. På dramatiskan gör Chamillac furor, särskildt bland damerna, och Cornelius Voss på svenskan gör lyckade o c h framgångsrika försök att fördrifva den allmänna surmulenheten med ett godt skratt, därvid sekunderad af » Petermans flickor » på söder, som lära vara betydligt mycket uppsluppnare och gladare än de » muntra kvinnorna » på norr.
Dänningelanda församlingar tilldelade belopp utaf staden Wexiös byggnadslån; B N:o 39, angående afskrifning af ett förre Expeditionsfogden C. F. Moritz beviljadt vattenaftappningslån; N:o 40, i anledning af begärd afskrifning af ett för aftappningen af kärrtrakten Mören i Kalmar län beviljadt lån; N:o 41, i anledning af väckt fråga, om boställshafvares berättigande att förodlingslin gravera vid odlingen icke belägen fastighet; N:o 42, angående ifrågasatt restitution till Häradsskrifvaren J. P. Dahlström af ett honom ålagdt ersättnings-belopp; N:o 43, i anledning af väckt motion, angående skyldigheten att underhålla en till följd af fästningsbyggnaden vid Carlsborg anlagd väg; N:o 44, angående föreslagen tillåtelse till det för Hammars sockens allmänna byggnader erforderliga virkes hemtande från dervarande komministers-boställes skog; N:o 45, i fraga om införsels beviljande för bytes-fordran i skånsk ränta; N:o 46, angående tryckning af ett nyligen upprättadt register öfver Preste-StåndeU Protokoller vid 1834 och 1835 årens riksdag; samt Prot.-Utdrag den 1 Mars 1854. 143 N:o 47, i anledning af väckt fråga om de till stipendier för folkskolelärare-elever anslagne medels användande till förbättring af folkskole-lärarnes löner. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Upplästes det hos Rikets Ständers Elektorer för val af kommitterade till tryckfrihetens vård förlidne gårdag hällne Protokoll, hvaraf inhemtades att till kommitterade i berörde hänseende blifvit utsedde, kyrkoherden i St. Clara församling R. K. Carl XIII:s Orden L. K. N. O. Doktor Josef Wallin, Riks-Antiqvarien och R. K. N. O. Bror Emil Hildebrand, Professoren R. K. N. O. Lars Magnus Enberg, Lektorn och R. K. N. O. Jonas Lundstedt.
Kan man lämpligen antaga att de 500 personer, som vanligen finnas närvar, vid riksdagens början, så gjort sig reda för så väl hvad de önska, som för personer och förhållanden, att de med samvetsgrannhet och nödig urskiljning skulle kunna uppgöra en lista pä 25 Electorer? Jag tror alt enhvar skall svara nej, och sä har äfven motionären sjelf gjort; han omtalar nemi. ”på förhand uppgjorde listor, med så antagliga namn som möjligt.” Vi äro således åter inne på samma väg som kan leda till hvad de förstärk - Den 5 Februari. 359 ta Utsk:n varnande ådagalagt, och hvilket, enligt Ulsk., ar den väg, man bör noga undvika att beträda. Hr von Hartmansdorff säger: ”att erfarnare riksdagsmän, för att ej arbeta slumpen i händerne, vanligen välja en af de vallistor, som å hvardera sidan uppgöras.” Det må vara att så är förhållandet, och det kan emellanåt hafva sin ursägt, men som regel tror jag ej att det bör uppställas, och ehuru mycket dessa pä förhand uppgjorde listor i motionen förordas, vill det likväl synas som motionären snarare ansett dem som ett ondt; men utaf hvilket det är både godt och hälsosamt alt kunna begagna sig, för att disponera öfver så väl majoriteten inom Ståndet, som inom Utsk:n. Dä man likväl vill stifta en ny lag, och denna skall innebära en förbättring, tror jag ej ali det är rädligt, alt som princip erkänna det undantagsvis giltiga, helst man derigenom tvingar en hvar att ofta, kanske mot sin öfvertygelse, välja på personer, om hvilkas oförvitlighet och kapacitet såsom enskilde man kan hafva den varmaste öfvertygelse, men för hvilkas ofelbarhet i poliliken man derföre icke behöfver hysa samma tankar. I vår tid särskildt, då en mängd olika äsigter stå rustade emot hvarandra, då mer än någonsin den gamla satsen tat capita tot sensus har användning, men äfven en annan, lika gammal sats, in medio veritas, tror jag det vara farligt att tvinga majoriteten alt gruppera sig ikring en enda person, en enda åsigt, t. ex. den om representationsreformen.
Till att återkalla detta anbud ausåge sig äfven Borgerskapet ega full befogenhet; ty då, för all undkomma det flerfaldiga obehag, eganderätten till residenset för Borgerskapet medförde, Borgerskapet beslöt att afhända sig detta hus för 16,000 R:dr, oaktadt det i sjelfva verket hade ett värde af 60,000 R:dr, väcktes icke någon fråga om att förberörda uthusbyggnader, hvilka icke tillhörde residenset, jemväl skulle afträdas, derför ett väsendtligt hinder förefunnes i den omständigheten, att, om Borgerskapet afsade sig eganderätten till vagnshuset, den byggnad, hvari detsamma vore inrymdt, svårligen kunde af staden i öfrigt behållas, enär den gemensamhet i eganderätt till byggnaden, som derigenom uppstode, sannolikt skulle komma att för framtiden medföra åtskilliga förvecklingar i fråga om nybyggnadsoch underhålls-skyldighet; och om således staden afstode hela berörda byggnad med tomt eller endast den sednare, skulle staden, som icke kunde undvara ofvannämnda för dess räkning i byggnaden inrymda lägenheter, nödgas i stället för sitt behof förskaffa sig annan lokal. Denna måste vara belägen i närheten af torget och sundet, men der funnes icke någon obebyggd tomt alt tillgå, så att anskaffandet af lämplig tomt i stället för den ifrågavarande samt dess bebyggande med ofvannämnde för staden oundgängligen nödvändiga lägenheter skulle för staden medföra en kostnad, icke understigande 20,000 R:dr — en för det redan förut skuldsatta samhället alltför stor uppoffring, helst dertill komme, att staden uppbvgdt och under en tid af mera än 80 är underhållit residenset, utan att derför hafva åtnjutit annan godtgörelse, än den ärliga hushyra, som till och med år 1830 utgått med endast 200 R:dr Banko, och derefter med 800 R:dr R:mt, som såled es' måsle anses särdeles obetydlig i jemförelse med husets verkliga värde samt hvad Staten under tiden utgifvit för öfrige länsresidens i riket.