Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der presten är ensam i sin församling till tjenstens förrättande eller eljest så nödigt är för socknebud m. m. bör från predikstolen föregående söndag kungöras hvilken dag han besöker någon skola och på hvad tid, hvilken ej bör vara inskränktare än 3 timmar. Vidare bör stadgas: Hvarje folkskola visiteras minst en gång om året af kontraktsprosten eller någon consistorie-ledamot eller af Biskopen sjelf. I skolrevisionerne skall en af folkskolelärare-seminariernes föreståndare, hvilken de sig emellan välja, såsom ledamot deltaga. Som det kan vara ovisst när förslaget till en ny kyrkolag varder antaget, men andra och närmare ansvarsbestämningar än de nu gällande emedlertid fordras, så hemställes, i enlighet med I0:de kap. i nämnde förslag att följande föreskrifter måtte stadgas: Prest, som mot skolstadgan bryter, ansvare enl. grunderne i nya kyrkolagsförslaget, lista och 2:dra gången med böter, motsvarande från och med fjerdedelen till och med halfva hans löneinkomst. Ar ej med embete eller tjenst viss lön eller annan inkomst förenad, bote frän och med 25 till och med 100 r:dr b:ko. Kommer han tredje gången åter, varder från prestembetet afsatt. Åtal emot stifts styresman eller den hans tjenst förrättat utföres vid stifts-stadens rådhus-rätt och emot annan prest vid domstol i orten i vanlig ordning. Angifvelser i domkapitlet emot prest eller annan kyrkans tjenare för embetseller tjenstefel i allmänhet och som ej rör sjelfva läran, skola genast gifvas K. Befhule tillkänna.
— det är en uppoffring, som jag aldrig skall kunna värdera nog högt. » Han har fattat hennes händer och trycker dem vördnadsfullt till sina läppar. » Det är ingen uppoffring, älskade. Att lefva med dig och för dig är min enda lycka. Jag har aldrig hållit af någon annan än dig — aldrig haft en tanke på någon annan! Och nn, när pappa är död, har du ensam blifvit mitt lif. Du är mitt allt, och jag vet att också du alltid har hållit af mig. Därför är också vår resa så mycket för mer än ett vanligt bröllop — och förenar oss med ett innerligare och heligare band. » Sedan tar hon hans hand och ser på honom, full af ömhet och högtidligt allvar. Och den kyss af vördnadsfull kärlek, som han trycker på hennes panna, är en helig bekräftelse på deras förbund. (Forts.) » Men det är det icke, älskade! Det är den härliga, sälla verkligheten! Ändtligen — ändtligen äga vi då hvarandra! » » Nej, det är ingen dröm — jag vet det, men vi stå likväl utom världen — ty nu bli vi naturligtvis utstötta, men vi behöfva inte heller någon människa — eller hur, Han? » » Nej, Gud vare lof! Må världen utstöta * En kvalmig sommardag, hur godt att vandra Uti en svalkande och skön mitt andra. Mitt tredje, med mitt första ökt, är namn på mången kvinna, Mitt hela däremot bland våra mansnamn skall du finna. / — n S — TO. Geografisk namngåta. Länk-logogryf. Hufvudordet. Ack, mycket väsen det en gång gjorde, Det lillaordet — oskyldigt nog — - När som det sattes där sig ej borde, Och ut i härnåd rätt mången drog För att det skydda i all dess glans, Fast därmed intet, till sist, dock vanns. Länkarne. Halfva dussinet af länkar Och en liten ked vi ha. Hvad som uti säng och bänkar Trifs förunderligt så bra. Gvad för. stadga ej man prisar, Hvad — ibland — oss » vinden » visar. Hvad en hästkarl ej, för lifvet, Kan uti sitt stall fördra '. Ett motiv som borde draga Mången » argsint » symholist. Idun
Det afser möjligheten, att ersätta den stora bristen af enskilt Credit, för den större rörelsen, och att sålunda indirecte gagna den mindre. Det är troligt, att det åtminstone skulle i någon mon förminska skadligheten af nuvarande Bank-systern, och det skulle säkerligen gifva en större vinst åt Banken, utan att derföre ytterligare förstöra den ringa återstod af enskilt Credit, sorn ännu i Landet finnes. Jag anhåller om Remiss af detsamma till BankoUtskottet, och dess eommuuicerande med de andra Stånden. 5gS Den 28 November e. m. Förslag till ny Banko-Ordning om Rikets Ständers Bank skall fortfara att vara Låne-Bank. Om Bankens Penningoch Lånerörelse. 1 Afdelningen. Allmänna Bestämmelser» §. i. Bankens penninge-rörelse skall så orduns och styras, att den allmänna penningerörelsen i Riket lättas och uppmuntras: genom säkerhet för de insatta kapitalen; ordentlig och hastig utvexling af Sedlar och SpecieMynt; samt SedelMyntets orubbeliga bibehållande i det Silfvervärde, hvartill det nu af Konung och Ständer blifvit bestämdt» Bankens lånerörelse skall fortgå under oafbruten syftning till den större Creditrörelsens underlättande och de väsendtligaste Näringsgrenarnes befrämjande. Den skallså liandhafvas, att den tryggar samhället för olägenheten, att i hvarje ögonblicklig anledning till den enskilta Creditens rubbning, någon gång vållad af verkliga orsaker, men ofta nog af blott inbillade farhågor, se det belas ordning och familjers välstånd skakas genom liqyidationemas afstadnande; och Den 28 November e. m. 599 bela klasser af flitiga medborgare, hvilkas trefnad sprider lif och kraft i Staten, öfverlemnas till rof för ett oförtjent misstroende, ockrets olyckor och det deraf följande armodets rysligheter.
Ting åligger ■”det Domare att in dupplo till Kronofogden aflemna uppgift på dnvid Tinget lag"farne köp, hvarå tredje uppbudet blifvit "meddeladt, innehållande ej mindre köpe”summan, än det Chartse-belopp, hvarmed "hvarje köpeoch fastebref är belagdt, och "derest något tredje uppbud icke skulle haf"va blifvit bevil juel t» bör bevis derom till "Kronofogden afgifvas. Af dessa uppgifter "behåller Kronofogden det ena exemplaret, "för alt dermed verificera uppbörden, af per "mille afgiften till Wadstena Krigsmanhus, "och aflemna det andra exemplaret till Hä"radseller Mantals-Skrifvaren, sorn, vid "Mantalsskrifningen äger fordra uppvisandet af dessa köpebref med dertill hörande 54 Deu 3 Julii. ”fastebref, i den ordning de sista vid Domstolen hinna utfalla, samt å dem anteckna ”intyg, att de blifvit företedde och befuu”ne vederbörligen charterade.” ”1 Städerne erhålla vederbörande Mantalsskrifvare enahanda uppgift ifrån Magi”straterne, samt hafva lika åliggande med ”Mantalsskrifvare på landet,” ”Skulle någon vägra uppvisandet af des”sa handlingar eller oriktigheter förefinnas, ”anmäles sådant genast till Konungens Befallningshafvande, som befordrar den rät”telse sakens beskaffenhet fordrar,” Då vid början af Riksdagen man yr-, kade, och det med skäl, att controll beböfdes på denna uppbörd, anser jag, att den af Herr af Billbergh föreslagne åtgärd är med ändamålet mest förenlig. Jag anhåller således om proposition i enlighet dermed, Herr Tham: Jag värderar ganska mycket det af Herr af Billbergh gjorde förslag, men kan ej dela den siste Talarens mening att det nu skulle antagas. Det har många förtjenster, men det är ofulländadt, ty det innehåller ej, huru förfaras skall, om MantalsSkrifvaren underlåter att efterfråga fasteoch köpebref.
Det är af vigt för den allmänna rättvisan, utan hvars helgd ordet Medborgare blott är ett tömt ljud, att få afgjordt, om personer, som sitta vid styrelsen af stora allmänna Verk, böra förblandas med vanliga projectmakäre och, hvad som vore än sämre, under patriotismens larf dölja egennyttiga afsigter, eller cm de någon gång framställa det mindre vanliga exemplet af Män, sorn uppoffra tid, krafter, lugn och förmögenhet för att befrämja fosterlandets sak och fördel, äfven under den vissa utsigten af otack och den okunniga mängdens sjelfkloka tadel, som i Sveriges häfder oftast står vid sidan af allt stort gagn. Det är ändtligen af vigt för våra efterkommande, som blifva våra Domare, att lili deras Varning och rättelse få upplyst, om små och låga passioner utmärka vårt handlingssätt eller om, med våra prisade framsteg i Vetenskaper och Konster, vi hunnit några steg längre i kraft, drift, nerf och äkta samhällsanda Det var i Greklands och Roms lyckliga tider, sorn de gagueliga och ännu i sina ruiner vördnad väckande vedermälen af deras magt och storhet beslöts och fullbordades. Det var mot gränsen af dessa Staters upplösning, sorn ali kraft och endrägt försvann, som afund och egoism utplånade all sann Fosterlandskänsla. Den 22 Juli. f. m. Hans Excellens?, Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Riddérskapet och Adeln ansåge de gjorda anmärkningarna af beskaffenhet att hindra antagandet af Utskottens Betänkande? Ropades starka Ja, blandade med några Nej, och äfven hördes ordet Vote* ring. Friherre Cederström, Ulric: Som jag tydligen önskat afslag, är det ock jag soia beg ärt votering. Grefve Lilljencrantz: Då Betänkandet ibland annat innefattar 4 alternativ-frågor, kan proposition ej göras hvarken till bifall eller afslag pä det hela; Anmärkningarne skulle väl utan återremiss kunna besvaras, men då Betänkandet nödvändigt måste till afgörande företagas punktvis, lärer återretnissen icke vara att undvika.
S. DGillades til atta delar Stats-Utskottets den 26 Februarii pa bordel lagda utlåtande öfwer Riksdagsmannen Wisings Förslag, ac Aboerne ä de under Johannisbergs Kungsgård i West - 426 Den 9 Mars4 Westmanland lydande Hemmgn, Kurön, Ridön och Westeräng, mätte säwm Avoer ä Krono-Hemman, i likhet med alla andra Innehafware af dylika Lagenheter styddas wid sin besittningsrätt och haswa föcetrades-rätt til statte lösen m. m. Hwarom de öfrige Ständen genom Utdrag af krotOLoIlet stulle manligen underrättas, v! su^rs. Utdrag af protocollet, hället i Högloft. Ridderstapets och Adelns?lenum den 8 Mars r8 lo. S. D. Gillades til alla delar Stats-Utstoltets den 26 Februarii pä bordel lagda ^smörig!, innehällande berörde Utstötts Redogörelse öfwer samtelige Riks-Stänvens Beftur, i anledning af fräsan om inlölande för Statens rakning af BergsRädet Friherre lins ceksriss-samlina med dertil hörande Plätac och instrumenter. Hwarom de öfrige Ker,^a,ve Ständen stulle genom Utdrag af krotocollet manligen underrättas. l-!t sux.L. Utdrag af protocollet, hället i Högloft. Ridderstapets och Adelns klenum den 8 Mars 1812. S. D. Biföll Högloft. Ridderstapet och Adeln lil alla delar Srats-Utstortets den 26 Februarii pä bordet lagda ytterligare Betänkande, rörande Strömsholms och Kongsöhrs Kongsgärdar och Stuteri-Inrättning, samt sattet huru dermed i framtiden stall förfaras. Hwarom de öfrige kespeKive Ständen stulle genom Utdrag af ?rotoco!Iet manligen underrättas. Ot suxr». Ut - Den 9 Mars. 427 Utdrag af ?rotocollet, hållet i Högloft.
Den, som biträder Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden godkända tillstyrkande, att tull bör åsättas Trädgårdsbönor med 50 öre per centner, och att i följd deraf åkerbönor skola upptagas i taxan under särskild rubrik med hänvisning för alla slag sådana bönor till spanmål, omalen, andra slag, derest tull eger rum å omalet hvete eller omalen råg, men med uteslutande ur sagda hänvisning af orden »andra slag», om begge dessa sorter omalen spanmål, lika med de öfriga, förblifva tullfria vid införsel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nu stadgade tullfrihet för trädgårdsbönor att, likasom för åkerbönor, fortfara, och, med bibehållande af den nuvarande rubriken »Bönor, alla slag», den för åkerbönor föreslagna särskilda rubriken med sin hänvisning att helt och hållet utgå. A Humle har Utskottet ansett tull böra bestämmas med 5 R:dr per centner, hvilket förslag Presteoch Bonde-Stånden godkänt, men de begge andra Riks-Stånden ogillat, och bibehållit den tullfrihet, som nu eger rum vid införsel af denna artikel, Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 12. 7 Utskottet får inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet att frånträda sina berörda beslut och instämma med Presteoch Bonde-Stånden uti antagande af den utaf Utskottet föreslagna införselsafgiften; men, för det fall att inbjudningen icke antages, tillika föreslå, att härom sålunda må röstas: 12. Den, som godkänner Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden gillade förslag, att Humle bör vid införsel vidkännas tull af 5 R:dr centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer Humle att fortfarande kunna tullfritt till riket införas.
Hr Akerman har ganska riktigt anmärkt, att det är ett misstag af BankoUtsk. då det sagt att afsiglen med kreditiv-rätts förlänande åt ifrågavar. inrättningar varit att söka uppmuntra till deras bildande. Om man erinrar sig 1834 års BankoUlsk:s förslag i denna del (hvilket blef af R. St. utan förändring anlaget), finnér man alt deruti uttryckligen bestämmes att kreditiv-rälten alldeles icke lemnades för att uppmuntra till bildande af dylika inrättningar, som de nu ifrågavar., utan för alt bereda dem en tillgång för tillfälliga utgifter. Med tillfälliga utgifter måste väl förstås de fall, då de förfallne ränteoch kapitalafbetalningarne från delägarnes sida ej ingå så noggrann!, att det icke kan inträffa ali direktionen för någon kortare lid saknar disponibla tillgångar till fullgörande af sina år-., liga ränteoch amorterings-förbindelser. För dessa fall har kreditiv-rätlen på hanken varit afsedd. Man talar om, att missbruk af denna rätt ägt ruin, men om detta varit förhållandet, så hade banko-fullmäktige haft rätt att indraga berörde förmån. §198 uti sista banko-reglementet innehåller nemi. uti 6 morn.:
Hvad åter angår de af Utsk. omförmälda sportlerna, är förhållandet dermed sådant, att cancellibetjeningens högst inskränkta antal, i förhållande till expeditionernas mängd och vidlyftighet, icke möjligen medger, att allt af dem kan personligen fullgöras, utan nödgas de ofta betala mer, än hvad i lösen för blott en ringa del af expeditionerna inflyter, för biträden med renskrifning; och i anseende till observationsprocenten förekommer, att den är så oviss och utfaller så olika på revisionsbetjeningen, att den icke annorlunda kunnat beräknas vid löningsstatens upprättande, än att antalet högre löner blifvit minskadt i större proportion, än de mindre blifvit ökade, så att, då gamla staten bestod 5 commissarier, i5 revisorer med högre och 9 revisorer med lägre lön samt 10 kammarskrifvare, upptager nya staten endast 3 commissarie!-, 8 revisorer med högre och 8 revisorer med lägre lön samt i3 kammarskrifvare. Vid ett sådant förhållande, då K. Kammarrätten, genom öfvertagande af en mängd ärender från de förvaltande verken, varit ett medel för deras reorganisation med förbättrade löner utan statens betydliga kostnad, och då, detta oaktadt, K. Kammarrättens totala personal blifvit minskad med 8 personer, hvaribland 2 ledamöter, samt de högre löningsgraderna blifvit minskade till vinnande af möjligaste besparing, frågas med skäl: om det är öfverensstämmande med rättvisa och billighet, att StatsUtsk. vill vägra detta verk enahanda löningsvilkor, som de öfriga styrelseverken långt förut tillgodonjutit? Jag har med uppsåt förbigått att nämna, i hvilken betydlig mån detta verk bidrager till sin egen aflöning, och vigten deraf, att tjenstemännen icke alltför mycket betungas af omsorgen för egen bergning, öfvertygad, att det redan Den a6 Maj e. ra. 181 anförda är tillfyllest bevisande, om skäl få gälla och antagas; i motsatt fall är redan för mycket härom ordadt.
Och huru ökas icke den gäckade fordringsägarens förluster, när han skali bekosta lagsökning, kallelser, utmätningsmans resor, slutligen borgenärers sammankallande, endast för alt utröna, all han ingenting kan få! Hvarföre icke, i alla de fall, då det kan ske, låta gäldenären sjelf hafva omaket att styrka, det han ingen ting äger? Vadepenningar — revisionsskilling — äro också i lagförslaget afskaffade; men ej heller deruti kan jag instämma. I den ursprungliga, af benämningen utmärkta betydelsen, finnas vadepenningar icke mer. Domaren håller ej mer vad med den rättsökande, att domen skall bestå; och de tvista ej mer med hvarannan inför högre rätt. Men när man funnit olämpligheten häraf; har man, såsom vanligt, gått till motsatta ytterligheten, låtit den rättsökande ensam betala vadepenning, och skänkt den åt domaren, ehvad hans dom ändrades eller ej. Nu föreslås, Lill botande af denna orimlighet, all vadepennings upphörande. En medelväg fanns dock, redan använd: den, att icke ovilkorligen skänka vadepenningen åt domaren, men ej heller efterskänka den åt en utan fog klagande. Det är om revisionsskillingen, som nu på detta sätt är stadgadt. Den får återtagas, om domen ändras, men tillfaller hofrätten, om Konunegii gillar dess dom. 29 Vid granskning af lagförslagets detaljer återkommer jag, på sitt ställe, lill detta ämne. Hvad som här behöfde antydas, var endast, att jag icke utan vederlag kan tillstyrka afskaflände af den motvigt mot oskälig klagan, som ligger uti re\isionsskillingen, och hvilken synes mig alldeles behöflig för sitt ändamål, enär dess borttagande utan jemngodt vederlag undanrödjer ett kraftigt hinder för Högsta Domstolens besvärande med onödiga göromål. Frågan om summa appellabilis, hvilken från lagförslaget äfven är utesluten, har förekommit mig mera betänklig. Dervid kan nemligen icke nekas, att rättigheten till litet är jemngod med rättigheten till mycket.
Det enda, som härigenom blefve en följd, vore nemi., att innehafvarne af dessa tjenster finge sig hyresersättning beviljad af postmedlen, eller m. a. o., de fingo af postmedlen upbära den byra de nu upbära af de personer till hvilka boställslägenheterne uthyras. Men i anledn. såväl häraf som det i den K. Propos:n förekommande förslaget om bostadsboställens anskaffande åt embetsman, tager jag mig nu friheten att, med ledning af 56 §:n Riksd:sOrdn:n väcka den motion, alt B,. St:r för sin del måtte besluta, att bosta 1 Islägen heter, som anslås till embetsman, icke må af dem borthyras, utan skola af dem sjelfva bebos. Jag har kommit till denna åsigt med anledn. af det ofog, som innästlat sig och på sednare tider öfvergått till praxis, nemi. att bostäilslägenheter, som blifvit embetsman anvisade, af dem bortbvres till andra personer. Oafsedt det samband som emellan ett blifvande nytt Posthus och en likaledes blifvande bangård bör äga rum, således utan att härvid fästa något afseende, kan jag ingalunda gilla hvad som uti den Nåd. Propos:n föreslås rör:de Post-husets upförande vid Carl XIlI:s torgDetta ställe har nemi. icke det centrala läge, som ett Post-hus inom staden bör äga. Jag tillstyrker således, att Post-huset tillsvidare må förblifva hvarest det är. Att gården är trång för inrymmandet af en mängd hästar och vagnar, kan icke bestridas, men om vi snart få jernvägar kommer väl icke i fråga en synnerlig mängd hästar och vagnar för postens transporterande. Jernvägen kommer då att såsom post-fortskaffningsmedel i de flesta fallen begagnas. Såsom tillflykt för postverket att använda sina öfverskottsmedel, är icke byggandet af ett nytt Post-hus af nöden. Ändamål härtill finnes allt detta förutan.
Sker icke detta så tror jag att man icke ulan olägenhet kan vidtaga ifrågavar. förändring, och jag anser mig skyldig uplysa att under den långa erfarenhet jag haft af mål vid domstolarne, jag ännu icke funnit någon olägenhet af nuvar. stadganden i detta hänseende eller något skäligt öfverklagande af dessas missbruk. Hr Cederschiöld, Rob. Theophr., upläste följande motion: Rland de frågor, som vid innevar. riksmöte komma att blifva föremål för R. St:s pröfning är den, ang:de nya ransakningsfängelsers anläggning efter cellsystemet utan tvifvel en af de vigligaste, ehvad man afser beloppet af det dertill erforderliga anslag, eller den för hela riket utomordentligt stora nytta dermed åsyftas. Vid genomförandet af denna samhällsvigtiga reform, sannolikt en bland de största, som under innevar. sekel blifvit salta i verket, har man att välja emellan 2:ne vägar, hvilka efter mitt omdöme leda till hvarandra fullkomligt motsatta mål. Den ena vägen skall nemi., så vidt jag förstår, ej allenast fördröja reformens fullbordan till en atlägsnare framtid, utan äfven för dess utförande kräfva oerhörda kostnader, samt slutligen, då det efterlängtade målet blifvit upnådt, lägga i öppen dag, att man farit vilse och att de dryga skattebidrag, som, för alt hinna det förespeglade målet, folket affordrats, lill större delen blifvit ändamålslöst förspillda. Om äler den andra vägen beträdes och vidare fullföljes, synes man kunna med visshet påräkna ej allenast att reformen inom få år, och för en vida mindre kostnad skall vara i sin helhet genomförd ulan äfven, hvad än bättre är, att det åsyftade ändamålet blifvit fullkomligen upnådt. Säkerligen skall en hvar härvid genast anmärka, att ingen tvekan i valet emellan de 2:ne olika vägarne borde kunna upstå; ty det är ju klart, att man måste följa den sednare vägen så vida nemi. mitt omdöme om de hvarandra motsatta mål, hvartill de olika
Sedlarna nämna endast specie och icke någon bestämd qnantitet silfver, hvarföre man alltid återkommer till den frågan: hvad betyder ordet specie? Och derom finnes ingen annan förklaring gjord än den, som bancolagen innehåller. Jag tror således icke, att det kan sägas ovilkorligen stridande mot bokstafven af nu föreslagna redaction, att betalningen erlades efter nu gällande lag om b:cosedlarnas inlösen. Hr Cederschjöld: Jag förmodar, att ordalydelsen, då den är oförändrad, mäste bibehålla samma betydelse, 436 D c ii a* December f. m. och att således samma ord, som gåfvo innehafvare!! rätt att för en sedel före 1809 erhålla en viss quantilet silfver, måste ännu tillägga honom samma rätt, såvida grundlagen erkänner och förklarar, att ordalydelsen skall blifva gällande i afseende på sedlarnas inlösen; och jag tror följaktligen, att domaremagten ej kunde neka sin medverkan till rättvisans skipande härutinnan. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då flera anmärknlr blifvit framställda, vore intet annat sätt att afgöra denna fråga, än att å hvar och en af dem, i den ordning de blifvit afgifna, framställdes propos. till utrönande, huruvida It. o. Ad. behagade förklara någon eller några af dem för sin gemensamma tanke. Hr von Hartmansdorff: Jag underställer vördsamt Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke den ordning vid framställningarna bör iakttagas, hvilken följer af sakens natur, nemi. att Utsk:s förslag företages till pröfning punkt för punkt, jemte dervid gjorda anmärkntr? Jag tror icke, att någons mening kan vara annan, än att få veta, hvad Ståndets tanke är, och den utrönes lättast, omförslaget företages punktvis. Efter hvad jag vill minnas, var det Hr Stråles yttrande, som först upplästes; hans anmärkn. vid usta punkten bör således först förekomma. Om denna torde det ock vara lättast att komma öfverens; men rörande den andra lära meningarna vara mera delade. H.
St:s fullm. i Banken och Riksg.contoret i afseende på lyftningen af dets. k. stora credilivet; N:o i 14, i fråga om inrättande af ett juridiskt institut ; N:o 115, i anledn. af väckt motion om skyldighet för häktad person, som sakfalles, att ersätta sitt fångunderhåll; 3Ö8 Den 23 Januari e. m. N o 116, i fråga om prescriptionstiden för utsökande af fordringar hos statsverket; N:o 117, i anleda, af väckt motion om belöningar af allmänna medel för kronobeljenter, som visa nit för tjufveriers hämmande. På begäran af Hr Bildt, Knut, och Hr Strussenfelt, Adolph Ludv., lades ånyo på bordet Statsoch LagUlsktns den g dennes första gången bordlagda betänk. N:o 118, i anleda, af vackt motion om tillökning i aflöningen för värfvad soldal, som utöfver en viss tid varit i tjenste» anställd. Föredrogos ånyo och biföl los Statsoch LagUlsk:ns den g dennes på bordet lagda betanien: N:o 1 1 g, i fråga om inköp för allmänna medel af register till förslaget lill allmän civil-lag; N:o 120, i anledn. af vackt motion om inrättande af nya Hofrätter och en förändrad indelning af Hofrällernas jurisdicliuner ; N:o 121; i anledn. af väckt motion om organiserande af en advocalcorps på stat; N:o 122, i anledn. af väckt motion, dels att på landet må blifva att tillgå edsvurna tjensteman, till biträde vid upprättande af juridiska handlingar, dels ock att expeditionslösen i domboksmål må upphöra; N:o 121, i anledn. af väckt motion, att, med nodling af 13 cap. 3 §:n Rälteg.-b:n, ersättning för resekostnad oell dagtractamente till extra-domaie, som i anseende till ordinarie domares ja fa k l ig lie t tillförordnas, alltid må af allmänna medel utgå.