Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Våra äldre bergs-författningar utgingo frän den åsigt, att tackjerns-tillverkningen egentligen borde åstadkommas inom de orter, der de större malmfälten uro belägna, och angränsande skogar för detta ändamål användas; deremot borde (ackjernets förädling eller slångjernssmidet anläggas och bedrifvas å de mer eiler mindre aflägsna orter, hvilka, försedda med skog och vattenfall, men i saknad af malmer, sjelfva ej kunde tillverka tackjern, och på dessa ifrån vissa orter under namn af bergslager varande tackjerns-tillgångar privilegierades, tid efter annan, en mängd bruksanläggningar, spridda öfver hela landet, från de norra till de södra delarne af Riket, och hela rörelsen fördelade sig sålunda uti tvänne särskilda näringsgrenar, nerol, bergsmannayrket, som producerade tackjern till afsalu, samt bruksägare, hvilka utsmida samma tackjern, hvaraf finnes, att begge dessa handteringar stå i nära sammanhang och äro beroende af hvarandra. Genom denna fördelning af blåsning och smide, ville man utan tvifvel bereda rörelsens bedrifvande på en större scala, med bestånd för framtiden, och den skulle troligen hafva medfört både enskildt och allmänt gagn, örn icke dessa författningar åtföljts af en mängd restrictiva band, som på en gång försvårade och hindrade rörelsens fria utveckling. — Biåsningstiden vid hyttorna t. ex. inskränktes till vissa veckor årligen, som icke utan ansvar fick öfverskridas, ehuru densamma kunnat drifvas till vida större belopp, och bruksägaren fick icke köpa tackjern utöfver det för året bestämda qvantum, eller hemta detsamma från hvilken bergslag han önskade, utan var bunden vid den honom en gång anvisade ort, utan afseende på om tackjernet var af bättre eller sämre beskaffenhet, och under sådana förhållanden var någon särdeles förbättring i det teckniska af handteringen icke att vänta, föga uppmärksamhet egnades deråt, något vettenskapligt biträde kom sällan i fråga, och hela konsten låg uti arbetarens handlag; men malmernes goda egenskaper gjorde dock, att våra tillverkningar ansågos bättre än andra länders, och voro derföre begärliga på den allmänna marknaden.
Redan förut har jag sökt göra den opinion gällande, att Riksg:scont. borde mot erhållande creditiv utställa sedlar på kort tid, löpande med 3 proc., och jag förnyar nu detta förslag, dervid jag i afseende på verkställigheten föreslår följande utvägar: Fullmägtige berättigas att upptaga ett creditiv på högst ± million och utställa derefter obligationer på i5o r:dr hvardera, såsom mest lämpligt i afseende på räntan, hvilken då kommer att utgöra t sk. om dagen; börande dessa obligationer vara ställda på 8 dagars sigt och högst 3 procls ränta, dervid det likväl må hero af fullmägtige att tillse, om ännu lägre räntefot kan vinnas; men fullmägtige blifva ej berättigade att taga mindre än fullt capital för de obligationer, som utfärdas. Jag föreslår vidare, att detta upplåningssätt må, så vidt omständigheterna medgifva, utsträckas till hela det belopp, som erfordras för Riksg:scont:s behof, enär jag är öfvertygad, alt tillräckliga capitaler dertill finnas inom Riket att tillgå, helst om R. St. ej lemna Cont. utan anvisad fond till ständig amortering, och den fördel derigenom vinnes, att man får ett ökadt rörelsecapital genom ett nytt räntebärande representativt mynt, som ej kan undgå att blifva ganska begärligt. Hvad beloppet af Riksg:scont:s behof angår, tror jag, att summan bör ökas till 1,200,000 r:dr årligen, men får, då jag redan förut tillräckligen utvecklat motiverna för mitt förslag, föröfrigt inskränka snig till hvad jug nu haft äran anföra. D«n g Mari f. m. Gr. Posse, Arv.: Den ledamoten, som först yttrade sig i ämnet, har sökt visa, att det årliga anslaget för Riksgtscont:s behof borde beräknas till i,200,000 r:dr. För min del tror jag det ej, så vida R.
Jag hemställer, om detta är förenligt med landets sanna nytta. Jag är öfvertygad, att en ansökan i detta afseende ej skall blifva utan följd, och säkert verka förmånligare, än en anmälan i ConstitutionsUtskottet. Jag är öfvertygad om goda följder, och ser ej något lagstridigt deruti, då jag ej kan tro, att framställningen af ett folks önskningar till sin Konung kan vara inconstitutionelt; helst när de komma under den lindriga rubriken af en förnyad önskan. Jag fattar icke, att det kan vara ett inconstitutionelt sätt att handla, och jag förenar mig med Herr Hjerta i begäran om återremiss. Då skälet för Utskottets afslag är, att motionen blott varit föranledd af ett factum, anhåller jag, att Utskottet måtte besinna de flere, som förefinnas. Grefve Posse, Arvid: Herr Hjerta har låtit oss förstå, att han heldre vackt denna motion, än han velat hafva det obehag att öka de så kallade Rullornes antal. Jag Den 19 Februarii e. m. a55 medgifver visserligen, att det sednare hade för Herr Hjerta varit obehagligt; ty obehagligt är alltid, att väcka en fråga, hvarpå ej möjligtvis kan göras något afseende. Herr Hjerta har tillika sagt, att, om hans motion icke bifalles, måste han vända sig till ConstitutionsUtskottet, och har hotat oss dermed. Jag hade ej ämnat yttra mig i saken. Men för att visa, att jag ej låter skräma mig af sådane hotelser, vill jag till vederläggning upptaga Herr Hjertås anmärkningar. De författningar, hvilka Rikets Ständer sjelfve utgifva, och som mest verka på näringarne, såsom Bevillnings-Förordningen, BränvinsFörordningen m. fl. utkomma först, då de genast skola gå i verkställighet. Kunde jag flytta mig fem år tillbaka, skulle jag, långt ifrån att förnya en sådan skrifvelse, som den Rikets Ständer i förevarande ämne vid sista Riksdag afläto till Regeringen, vilja alldeles bestrida den.
6g3 ning; och hvad först beträffar det förhållande att Krigs-Revisions-arbetet icke nätt sitt slut, utan åtskilligt ännu återstode som fordrade handläggning och utredning, hvarföre Deputerade tillstyrkt, att såsom Kongl. Kammar-Rätten föreslagit, den vanliga aflöningen för Krigs-Revisions-Bctjeningen måtte få fortfara till och med innevarande April månad samt derefter till Kongl. Kammar-Rättens disposition anslås iooo R:dr, hvarmed Kongl. Kammar-Rätten förklarat sig genom beting med särskilde Personer vilja ombesörja det återstående arbetets fullbordande; så enär det föreslagrie sättet synes säkrast leda till ett önskadt slut på den länge fortsatte Revisionen af Krigs-Redogörelserne för 1808, 180g och 1810, och påföl jande åren, tror Utskottet sig böra detsamma understödja, likväl med det dervid fästade vilkor, att den hittills bestådde aflöningen för Revisions-Betjeningen ofelbart må upphöra vid innevarande Månads utgång, och det begärda anslaget af 1000 R:dr icke förr utbetalas till Kongl. Kammar-Rättens disposition, än arbetet blifvit fulländadt och Kongl. Kammar-Rätten sådant hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält. 694 Stats-Ut skottets Betänkanden, Yidkommande dernäst den af Deputerade yttrade öfvertygelse, om vigten oqh angelägenheten att Orlogsflottans Räkenskaper erhålla en förbättrad form, sorn befordrar ordning och säkerhet, anser väl Utskottet, att allt hvad som bidrager till detta ändamål icke bör åsidosättas; men då Utskottet inhemtat, att Herrar Committerade till öfverseende af Orlogsflottans reglementariska föreskrifter om hushållningen och redovisningen, utarbetat förslag till nya Reglementen och Formulairer, hvarigenom ordning, säkerhet och enkelhet skulle vinnas och hvilka förslag blifvit öfverlemnade till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, tror Utskottet någon annan åtgärd härutinnan icke af Riksens Högloft.
Betalar låntagaren ej å förfallodagen, erlägge derefter, tilldess betalning sker, ränta efter en half för hundradet i månaden; börande lagsökning inom en månad från förfalloliden anställas. Vid fordringars utsökande njute enskild bank samma rätt till handräckning, som för Rikets Ständers diskontverk nu är eller framdeles varder beviljad. §• 13. Enskild banks lotlbref må icke uti sådan bank belånas. §• 14. Enskild bank ege ej drifva handel med annat än guld och silfver, inoch utrikes växlar samt allmänna räntebärande papper. §. 15. Enskild bank må ej ega annan fastighet, än som för bankrörelsens bedrifvande är behöflig, men vare oförhindrad att inropa pantsatt eller utmätt, så väl fast som lös egendom, hvilken ulbjudes på auktion, då bankens rätt dervid kan vara i fråga; dock bör sådan egendom, hvarmed banken enligt 14 §. icke eger drifva handel, åter försäljas så snart det utan förlust för banken ske kan. §. 16. Uti den revision, som i 6 §. omförmäles, ege Konungens Befallningshafvande eller ett af honom förordnadt ombud deltaga. §. 17. Efter hvarje qvartals slut skall direktionen, i närvaro af Konungens Befallningshafvande eller hans ombud, uppgöra och sedermera ofördröjligen till Konungen insända öfversigt af bankens ställning, upprättad enligt formulär, som af Finans-departementet meddelas. Konungens Befallningshafvande må derjemte, äfven under tiden mellan qvartals-uppgifterne, af direktionen äska upplysningar om bankens tillstånd. Likaledes skall direktionen vara förbunden att, när som helst, hålla bankens räkenskaper och handlingar tillgänglige för den undersökning, som Konungen kan finna för godt låta anställa. Dock få icke i något af de i denna eller nästföregående §. omförmälde fall enskildes förhållanden till banken för allmänheten yppas. §• 18. Delegare i enskild bank svaren, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af bankens alla förbindelser, pä sätt och i den ordning här nedan stadgas.
Maj under Nio 185 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen , på bordet lagde Utlåtande i anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 föreslagne andrina gar uti den af Allmänna MagazinsDirectionen hittills följde Bokföringsoch Redogörelsemethod samt Kronofogdarnes åliggande, att årligen göra redo för utestående Spannemåls undsätiningsmedel. Herr Munck af Rosenjkjdld, Ebtrhard'. Om jag icke hört orätt, lärer StatsUtskottets nu uppläste Betänkande innehålla tillstyrkande af jym iS Junii J lii. en underdånig anhållan hos Kongl. Maj.*t om utfärdandet af en förnyad föreskrift för MagazinsDirectionen, i afseende på dess bokförings* method m. m. Jag hemställer, om icke denna fråga kunde få hvila, intill dess afgjordt blifvit, huruvida en MagazinsDirection kommer att bibehållas eller icke. I annat fall och om Riksens Ständer nu besluta den föreslagne underdåniga skrifvelsen och sedermera finna för godt att upphäfva Allmänna Magazinslnrättningen, skul. le en rak motsägelse äga rum. Herrarne Rofenblad, Bernhard, Rothlich, Axet, och Gripenjledt, Jacob, förenade sig med Herr Munck af Rosenschjöld. Friherre af Nordin, Carl Johanj Jag tror för min delstt någon motsägelse emellan Riksens Stånders beslut icke skall, som Herr Munck af Rosenschjöld föreställt sig, uppstå, emedan, om Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att hvad Utskottet nu föreslagit må varda iagttagit, detta kommer att gälla för MagazinsInrättningens i närvarande ögonblick utestående fordringar, för hvilka naturligtvis redovisning måste i alja händelser äga rum , om ock inrättningen skall upphöra. Säkerheten i afseende på Qppbördsrnännens redogörelse är nu ej sådan den bör vara och kan ej elier vara det då'redogörelsen för MagazinsDirectionens medel sker en an,nan tid än för Kronans öfrige uppbörd.
Till afhjelpande af den förlägenhet, hvari hospitalsförvaltningen härigenom kommit, hade Serafimerordens-gillet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes utverka ett anslag för en gång af 50,000 Riksdaler, med hvilket belopp Ordens-gillet, under förutsättning att öfriga begärda anslag beviljades, föreställde sig att den för handen varande bristen skulle kunna betäckas. Serafimerordens-gillet, som icke kunnat undgå att tidt och ofta erfara, hurusom vid de flesta hospitalen erforderliga platser saknats för emottagande af personer, som varit till hospitalsvård berättigade, samt tillika, i fråga om sättet för åstadkommande af en mera utsträckt sådan sjukvård, vore af den mening, att detta lämpligast och med minsta kostnad kunde verkställas genom utvidgning eller ändamålsenligare inredning af redan befintliga hospitalslokaler, hade vidare förmält sig i enlighet härmed hafva, efter det vid 1861 års slut Stockholms hospital öppnats med platser för 150 sinnessjuke, genom tillbyggnader och andra anordningar vid en del hospital beredt ökadt utrymme för 161 patienter, så att sjukplatsernas antal, som vid nämnda års slut varit 1,074, vid slutet af år 1864 uppgått till 1,235. Men om äfven härigenom och genom de ytterligare åtgärder i denna rigtning, som Ordens-gillet vore betänkt att i underdånighet föreslå, för den närmaste framtiden kunde anses tillräckligen sörjdt för tillfälle att å hospitalen kunna inrymma dem, som vore till vård berättigade, måste dock, för utöfvandet af denna vård, hospitalen derjemte utredas med erforderliga persedlar för ett sålunda förhöjdt patientantal, äfvensom i öfrigt beredas tillgång å medel till bestridande af den härigenom jemväl ökade årliga underhållseller sjukvårdskostnaden. Med afseende härå hade Serafimerordens-gillet anmält att under åren 1861—1864 de sjukes antal å hospitalen i medeltal ökats med 44,5 årligen.
Collegierne göras anhangiga, och att sådan afgift icke kan fordras för de öfriga skrifter, sorn i samma mål derefter komma att irilemnas, hvilket äfven är förenligt med hvad Kongl. Majit forordnat orri den Lands-Sekrete>arne för Ifonnimnikatioiis-Resolutioner beviljade Lösen, samt Riksens Ständer således förmoda, att detta förfarande iakitagés "af dem, sorn uti Kongl. Colleglerue uppbära afgiften, l^fva likväl Riksens Ständer, 90 Un d e ritav i g a Skrif velser. till förekommande af möjligen fattade olika begrepp huru vidt rättigheten till afgiftens fordrande må sträcka sig, velat hos E. K. M. i underdånighet. anhålla, att vederbörande må i Nåder varda förständigade om hvad dem i detta afseende åligger. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. och godk. hos Ridd. och Ad. d. 24 Febr. 1818- — Pras te-Stå ml ct d. 24 BorgareStåndet d. 24 Boude-Ståndet d. 2 Mars — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om betalningen till Inqvarterings-gifvare för underhåll till tågande Trupper. Då Kongl. Maj:t genom Nådig Kungörelse den 27 Augusti 1816 bifallit Riksens Ständers vid 1815 års Riksdag framstälda underdåniga önskan, att Inqvarteringsgifvare för det underhåll , de lemna tågande Trupper, må tilläggas full betalning efter ett visst vid de årliga MarItegåftgs-säftn Ingarne bestämdt pris, har Kongl. Maj:t dermed åsyftat en billig lindring i den tunga, sorn drabbar Inqvarteringsgifvarne vid Tågoch Durch-Marchér. Riksens
Skrifvelse, N:o 29. dess förstäder; alt detta stadens egendomliga läge betydligen ökade olägenheterna af områdets på andra sidan fästningsverken bebyggande, olägenheter, hvilka, särdeles med afseende pågasoch vattenledning, polisuppsigt, m. m., hade gjort sig synnerligen kännbara; att det derföre vore af största vigt för samhället att utvidgningen verkställdes så, att stadens skilda delar sammanslötes till ett helt och den på samma gång erhölle utrymme för sådana offentliga byggnader, hvilka erfordrade ett friare och rymligare samt från galulrafiken mera afskildt läge, än inom stadsqvarteren kunnat åt dem beredas, såsom för ett ytterligare folkskolehus och ett sjukhus, hvilka, änskönt staden fattat beslut om deras uppförande, likväl, i brist af utrymme, ännu icke kunnat komma till stånd, äfvensom för ett nytt elementarläroverkshus; att öppna platser för allmänna planteringar i prydlighetens och sundhetens intresse jemväl erfordrades; samt att af allt detta klart syntes, hurusom stadens normala utveckling samt ett lämpligt och tidsenligt ordnande af dess undervisnings-, sjukvårdsoch sundhetsanstalter ytterst vore beroende på förvärfvande! åt staden af den del utaf fästningsverken, hvarom nu vore fråga; hvarjemte såsom ytterligare stöd för antagandet alt den begärda marken ej vidare vore för fästningen oumbärlig, erinrats derom, alt Eders Kongl. Majit redan till Landskrona—Eslöfs jernvägsbolag upplåtit 14 tunnland deraf.
— Yar ej en sådan insinuation ädel och oskyldigt » lugnande », så veta vi sannerligen icke, huru den annars bör benämnas. * N: o 202, sid. 2, sp. 3. * * N: o 212, sid. 2, sp. 3.Det anförda torde vara tillräckligt att visa, hvilken ton och hvilka tendenser denna tid — Aftonbladets mest glänsande pef riod — voro herskande i tidningen. Men vi hafva endast talat om A. B. i politiskt afseende. Villigt erkännes, att bladets literära afdelning var bättre tillgodosedd, öfversättningarna utgöra otvifvelaktigt det bästa i tidningen, hvad innehållet beträffar; men formen var, åtminstone ofta nog, temligen klen, vare sig af okunnighet eller slarf hos öfversättame. Så läste man t ex. i en skildring från Schweiz, hurusom på nästan hvaije alptopp satt en » Storhertig ». I öfversättarens lexikon fans troligen ingen annan betydelse på orcjet Qrarul-Duc. Hade han haft tillgång till en bättre ordbok, skulle han funnit att Grand-Duc äfven betyder en stor uf (Bubo). Han borde likväl hafva besinnat svårigheten för » Storhertigame » att komma upp på alptopparna. Detta lilla Öfversättningsfel förskaffade emellertid, som bekant, hr Hierta namn af » Storhertigen », en titel, som han länge måste bära. Om vi icke allt för mycket missminna oss, var det äfven i A. B. som les courtisanes de Palais Royal tolkades med: hofdamerna i kungliga palatset; äfven tro vi att samma tidning berättade, hur » drottningen i Portugal firade sin mans dödsdag, som vanligt instängd med en ung general » (jeûne general). Det vitnar icke om något historiskt sinne hos den, som tror sig kunna upplifva Aftonbladets gamla traditioner. En ny tid har brutit in, ett nytt slägte har uppstått. Situationen är alls icke den samma. Det gamla Aftonbladet i våra dagars politiska fejd skulle taga sig ut som ett segelfartyg af trä mot en nutidens torpedobåt. Sjelfva uttryckssättet har blifvit ett helt annat.
»Att stifta lag utan att noga eftersinna om det med lagen åsyftade ändamålet vinnes eller ej, torde säkerligen icke få anses såsom särdeles välbetänkt, och ännu mindre blir detta förhållandet om den påbjudna lagen icke allenast förfelar målet, utan dertill blott åstadkommer onödigt besvär och, hvad ännu värre är, demoralisation. Skulle Utskottets förslag i det påpekade momentet af Rikets Ständer godkännas, är det mig omöjligt att. förutse andra följder. Det är kändt hvilken massa af osanningar det ännu gällande stadgandet om uppgift på årsinkomsten föranledt och att Taxerings-kommittéerne sällan eller aldrig på dessa uppgifter kunnat fästa afseende. Kan förhållandet blifva annorlunda med uppgiften på försäljningssumman; och hvilken ofullständig, ofta rent af förvillande ledning för bedömandet af behållningen, lemnar icke en sådan uppgift, äfven under förutsättning att den vore sann. Endast sådane uppgifter, som äfven från annat håll mel lätthet kunna kontrolleras, böra affordras den skattskyldige. Utan risk är frestelsen annars för uppenbar. Jag vågar således vördsamt föreslå att detta stadgande må förfalla.» 12:o af Herr Sv. Renström. »Emot Utskottets förslag till Bevillnings-stadga får jag afgifva följande reservation: l:o § 7 Litt. d. mom. 3 stadgar, att näringsidkare, som under året näst före det, för hvilket bevillning påföres, gjort sådane lörluster, att någon behållning å rörelsen icke uppkommit, skall likväl erlägga bevillning, beräknad efter hvad en rörelse, jemförlig med den han drifvit, anses i allmänhet afkasta. Detta stadgande har jag ej kunnat godkänna. Principen för den förslagna Bevillnings-stadgau är Bih. till R. St. Brot. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 9 66 Deviltninqs-Utskottets Betänkande M SÖ. den, att hvarje person skall erlägga bevillning för den inkomst han haft under föregående äret, men icke för en rörelse, som icke lemnat nägon behållning, utan möjligen förlust.
Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon -Ufskits den 9 dennes bordlagde Mern. N:o 127. i ani. al dels Riks-Slåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsktts Betänk. N:o 1 18, rörande undervisningen i Elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen, dels återremiss af vissa delar utaf samma Betänk.; godkändes Utsktts yttranden å sid. 1 och öfverst å sid. 2; antogos de å sid. 4, 5 och 6 gjorda inbjudningar, och lades Memtt i öfrigt till bandlingarne. Den 10 September. 217 Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:fs drn 9 dennes bordlagde Betänk. N:o 128, i ani. af väckt motion om förening af landsbygd oell städer till samhälligheter med lika rättigheter och skyldigheter. Föredrogs Hr Fahnehjelms, Gustaf, d. 9 dennes bordlagde förslag, alt Riks-Slånden skulle sammanträda till gemensam öfverläggning rörande sammansatta Bankooch Lag-L!tsk:ts Betänkm N:ris 1, 2 och 3. Ilr Fahnehjelm: Sedan Borgare-Sl:s inbjudning i samma ämne nu blifvit af R. o. Ad. bilalien, torde den af mig väckta motionen icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne, hvarom jag således får anhålla. Härefter blef, uppå framstäld propos., ifrågav:de förslag lagdt till handlingarne. Anmäldes och bordlädes Särskilda Utskds Betänk. N:o 2, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. med lörslag till ny sjölag. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m. In fidem, O. Brakel. 213 Den 12 September f. m. Lördagen den 12 September 1883, Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 10 dennes samt protO' kollet för den 16 sisllidne Maj. TIr Gr. o.
Jag erkänner likväl, att klander af enskilda beslut ej kan äga rum utom på den dag, då Statsrådets decharge förekommer; men då är också 90 § död eller hvilande i afseende på Styrelsens förhandlingar. Jag har också derföre vid åtskilliga föregående tillfällen förklarat, att jag icke ville yttra nig öfver sådana frågor, förrän räkenskapsdagen med rådgifvarne inträffade; men nu, då den är inne, anser jag mig icke bunden af go §, hvilken man annars så ofta här håller framför oss, såsom fordom busen för de små barnen. Frih. Cederström liar för öfrigt sagt, att om Constit.Utsk. vid besvarande af anmärknlsfrågor icke fullgjort sin pligt, vöre det ej stridande mot grundlagen att begära återremiss; och jag är glad åt detta medgifvande från Hr Frih., emedan jag tror mig hafva bevisat, att Utsk. här icke fullgjort sin pligt, och hoppas således, att Frih. icke skall motsätta sig den begärda återremissen. Frih. Ehrenborgh har väl återtagit sift yttrande om Constit.Utsk:s domsrätt, men sagt, att begreppet om en sådan rättighet hos Utsk. att pröfva och bedöma anmärkn:sfrågor likväl qvarstår i grundlagen; och det ä1' just detta olyckliga hårklyfveri af begreppen från ordalagen i grundlagen, som föranleder till alla dessa strider om formen, då man endast bör hålla sig till ordalydelsen. Jag slutar med den förklaring, att jag, på det vi icke mätte återkomma till denna formstrid, vid hvarje särskild fråga förenar mig med dem, som begärt återremiss, ehuru det för öfrigt är mig likgiltigt, huru det nu föredragna betänk, afgöres, Gr. Posse: Jag skall ej beträda den bana, som Gr. Cronhjelm nyss tilländabragt. En kapplöpning oss emellan på densamma skulle tjena till intet, och jag vill derföre inskränka mig till besvarandet af några anmärkningar, sorn blifvit gjorda emot mitt föregående yttrande. Till en början får jag härvid förklara, att jag icke ens skall bjuda till att urskulda mig för den förebråelse, som Hr