Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Stats-Utskottets, uti dess memorial N:o öji , afgifna förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Slåndens, vid afgörandet af Utlåtandet N:o 345, fattade skiljaktiga beslut, angående föreskrifterne, i afseende å tillökningen uti anslaget för Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, blifvit al samtlige Riks-Stånden godkändt, så har, i enlighet der - Forstarlta Stats-Utslottels Memorial, N:o 596. med, Förstärkta Stats-Utskottet denna dag anställt omröstning öfver nämnde proposition, så lydande: Den, som, med bifall till Stats-Utskoltets hemställan, anser, att nuvarande Stats-anslaget för Carolinska Medico-Cliirurgiska Institutet skall förhöjas lill 14,700- R:dr, under vilkor, att Institutet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls för detsamma utfärdade Nådiga Reglemente af den 11 December 1822, erhåller en sådan organisation, att pålitlige och tillvande practiske Läkare för alla grenar af Medicinal-verket lill Statens tjenst vid samma Institut kunna danas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vinner Nej, beviljas berörde förhöjning med den förklaring, alt Institutet derigenom må erhålla en sådan organisation, att, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Reglemente af den n:le December 1822, pålitlige och tillvande practiske Läkare för alla grenar af Medicinal-verket lill Statens tjenst vid samma Institut kunna danas. Voteringen har utfallit med 65 Ja och 53 Nej, hvarjemte en sedel blifvit casserad; och kommer, i följd häraf, beslutet uti förevarande fråga att, i öfverensstämmelse med Ja-propositionens lydelse, expedieras. Stockholm den 7 December 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 7 December, kl. G e. ra.
I öfrigt, hvad hetraffar frågans militära beskaffenhet, så hemställer jag till de herrar, som talat så ifrigt för saken och äfven vidrört denna punkt, huruvida icke de, i samma grad de anse den nu föreslagna Svea canal obestridligen nödvändig alt nu genast företagas, jemväl anklaga Regeringen för en försummelse, då det icke är den, som vid denna riksdag ansett sig behöfva inför R. St. framställa denna canal såsom en oundviklig del af vårt försvarsverk. Hvad beträffar den omständighet, som Hr Lagerhjelm och Gr. Horn tillstyrkt, att öfverlemna den föreslagna anslagssumman lill K. M:s disposition för anordnandet af arbetet, så förundrar detta mig visserligen icke i afseende på Hr Lagerhjelm, ty det instämmer med hans förut vid denna riksdag tiilkännagifna politiska åsigter. Gr. Horn åter yttrade vid början af riksdagen, att han för sin del ansåg nödvändigt alt så ställa till med statsanslagen, alt en Regering tills vidare gjordes omöjlig, och jag kan således icke antaga den åsigt Grefven i motsats dermed i denna punkt tillkännagifvit, annorlunda än såsom ett nytt bevis på den splittring Grefven funnit af den häfstång han för någon tid sedan tilikännagaf sig jemväl hafva hållit uti vid riksdagens början. Hvad angår Hr von Hartmansdorffs anmärkn. i afseende på combinationen emellan tidningsskrifvare och svårigheten att hålla Götila canal farbar, så kan jag icke annat än beundra den djupa insigt och statsklokhet, som i delta afseende tillkommer den värda talaren, och jag anhåller blott att få tillägga, alt man deri igenkänner ett echo af samma vishet, hvaraf någon del uppenbarades för R. o. Ad. då Const.Utskis decharge-betänk. bär förevar under sisth sommar. Hvad beträffar, att jag skulle misstagit mig omatt den Den 24 Mars c. na. 3;7 elen värde talaren y
Jakob Lindby frän Gottland uti väckt motion yrkat, att alla der befintliga klockare-boställsjordar, för hvilka utskylder eller tjenstbarheter, enligt beting med kyrkoherdarne, till desse af klockarne utgöras, mätte varda til! klockarnes enskilda och fria disposition öfverlemnade, utan att pastorernc skulle ega derföre betinga sig några fördelar, men under vilkor, att klockarne skulle erlägga den för dessa jordar belöpande kronoränta och att pastorerne skulle åtnjuta motsvarande afdrag å kronoräntan för deras boställen; men Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, uti dess under N:o 84 vid innevarande riksmöte afgifne utlåtande, som af samtlige Riks-stånden bifallits, afstyrkt motionen på den grund, att det vid en på 1740-talet å Gottland verkställd allmän skattläggnings-förrältning, dervid ifrågavarande jordar blifvit skattlagda under socknarnes prestebord, antagits, att dessa jordar i allmänhet blifvit upplåtna af kyrkoherde-boställenas egor, äfvensom att kyrkoherdarne egde öfver jordarne disponera medelst vidtagande af förändringar dermed, samt enär Utskottet ansett motionärens förslag leda till jordarnes fullkomliga afsöndrande från boställena; så har bemälde Riksdagsfullmäktig, under åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt en ny motion, som till Utskottet blifvit remitterad och hvaruti föreslagits, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en serskild och noggrannare utredning måtte ske i afseende å klockare-boställsjordarue på Gottland, huruvida dessa blifvit upptagne å och af ålder tillhört kyrkoherdeboställena samt att, i den händelse sådant skulle finnas med verkliga förhållandet öfverensstämmande, Kongl. Majit mätte täckas vidtaga sådana åtgärder, att klockar - 6 Allm.
BancoUtskottets förordnande, genom Utdrag af Herrar BancoFullmägtiges Profocoll af den 3. uti innevarande Månad, blifvit gjord till Götha CanalBolag, huruvida Bolaget nu voresinnadt, samt sålunda beredf och 1 tillfälle att behörigen uppfylla CannlDiscontens förbindelser, med bifogadt förklarande, att om Bolaget saknade utväg dertill, borde sådant utan allt uppehåll tillkännagifvas, skattas med tacksamhet af Götha CanalBolag , vid angifvande af detta dess vördsamma svar, sorn ett dyrbart vedermäle af den medborgerliga omsorg för allas rätt, att icke ohörd dömmas , som aldrig saknas under en lagbunden frihet.” ”Högloflige BancoUtskottet har å sin sida funnit nödigt, att som en förberedande an-' stalt vid början af sina öfverläggningar, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer om allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande, låta framställajo*vanberörde fråga till Götha CanalBolag. Bolagets Direction har äfven å 154 Ven 17 Manii, e. m, sin sida insett sitt åliggande , att, så tidigt £om möjligt, afgifva ett Förslag i samma äm? ne, och har, till förekommande af allt uppe» håll, redan under den 19. uti sisfledne Månad, gjort dep i Afskrift bifogade underdåniga framställning till Kongl. Maj:t , med anhållan om Nådig proposition till Riksens Ständer. Denna CanalDirectionens åtgärd är äfven af CanalBolaget gillad, likasom ofvannämnde i afskrift bifogade Förslag , hvilka båda således nu ärq att anse såsom af Bolaget sjelf gjorda. ”CanalBolaget åberopar således vqrdsamt hvad på nyssnämnde sätt redan blifvit före» slagit, rörande sättet att fullgöra Bolagets förbindelser , emot fortsatt åtnjutande af de, vid dessa förbindelsers ingående, af Riksens Ständer utfästade motsvarande förmoner , och un? derlättad af ett tetnporairt Låne-biträde , lika angeläget för allmänna Rörelsens gagn , sorn för CaqalBqlagets.
St:r skulle ju blott för en viss lid afsäga sig rättigheten att förändra den af dem antagna tull-sats, men Konungen skulle ega makt att, efter sig företeende omständigheter, kunna nedsätta densamma. Hvad innebära väl så beskaffade ömsesidiga rättigheter annat än cn försäkran å Ständernas sida, att ögonblickets ingifvelse icke skulle på dem inverka, och å den andra sidan en rättighet för Konungen, som icke bör af ögonblickets ingifvelser låta Sig så lätt leda, att skydda Svenska folket om förhastanden från Ständernas sida möjligen någon gång kunna ega rum? Konungen eger nu endast rättighet att nedsätta de af R. St:r fastställda tull-satserne, men Ständerne kunna nedsätta dessa ända derhän att de Svenska näringarne skulle blifva totalt ruinerade, utan att Konungen deremot eger annat korrektiv än det, såsom II. Ex. Gr. Sparre nyss anmärkt, mindre användbara, att införa utförselsförbud. För min del kan jag ej finna, att Svenska folket vid afsägandet af den lagstiftnings-rält för kortare tiderymder, som nu är detsamma förbehållen, skulle i ringaste mån förminska den frihet det af ålder egt, att vid allmänna Riksdagar sig sjelf beskatta, antingen Const.Utsk. nu tillstyrkt bifall till ifrågavar:de Nåd. Propos., eller, i motsatt fall, inkommit med ett 222 Den 1 Februari f. m. nytt förslag, som efter Utsk:s åsigt möjligen bättre upfyllt sitt ändamål, hvilket måhända skulle varit det, att i händelse 11. St:r nedsätta tull-satserna ända derhän, att Konungen finner landets näringar derigenom ruineras, skulle Konungen ega rättighet förklara, att de tull-satser, som förut varit antagna och af Konungen befinnas lämplige, skola vid Tulltaxans tillämpning tjena till efterrättelse. Att Utsk. för öfrigt icke ens riktigt upfattat den Nåd. Proposm, fimner jag af en period i Utsk:s Betänk, der det heter: ” flskil”liga af landets näringar' äro f. n. i saknad af det skydd ”införselseller utförsels-förbud anses lemna.
Bernh. v. Beskow. Tillf, Kongl. Bibliothckariens underdåniga utlåtande, i anledning af hvad 1857 års Stats-revisorers berättelse innehåller, angående granskningen af Kongl. Bibliothekets räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till afgifvande af underdånigt utlåtande, har Herr Stats-rådet och Chefen för Ecklesiastik-departementet behagat meddela mig ett transsumt af Rikets år 1857 församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1854 och 1855, hvaruti om Kongl. Bibliotheket yttras: »Af det å riks-staten med 13,598 R:dr 16 sk. för Kongl. Bibliotheket uppförda anslag är i Kongl. Bibliothekets räkenskaper redovisning afgifven endast för 8,000 R:dr; och finnes återstoden af detta anslag upptagen och redovisad i Kongl. Stats-kontorets räkenskaper. Då emellertid Kongl. Bioliothekets räkenskaper härom icke innehålla någon upplysning, hafva Revisorerne, enär det alltid måste fästa upp - — 297 — märksamhet, att ett förvaltande verks räkenskap innefattar redovisning endast för en del af det i riks-staten för samma verk uppförda anslag, ansett lämpligt, att någon antydan om orsaken till ett sådant förhållande hädanefter måtte i räkenskapen meddelas. I anledning häraf får jag i underdånighet förklara, att af ofvanbemälte 13,598 R:dr 16 sk., som är 1855 års för Kongl. Bibliotheket uppförda stats-anslag, 8,000 11:dr utgöra det Kongl. Bibliotheket tillagda anslag för bokinköp, 100 R:dr den af Rikets Ständer beviljade ersättnings-summa för upphörda ljuspenningar åt extraordinarie tjenstgörande, samt återstoden lönebeloppet för ordinarie tjenstemän och vaktbetjente.
N:o 11, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänk:t N:o 4, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln.- Utsk:ts den 15 och 17 dennes bordlagde Betänk. N:o 17, ang:de tullbestämmelserna för artikeln bränvin och sprit, m. m. Första och Andra punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. Tredje punkten. Gr. af Ugglas, Ludvig: Jag skulle endast önska att få lemna den upplysning, att ett af de skäl, som förmått Utsk:t att föreslå denna ändring af taxerubriken, var att man tänkt sig möjligheten att vid de pågående underhandlingarne om en handelstraktat med Frankrike, åtskilliga slag af bränvin och sprit, t. ex. cognac, kunde göras till föremål för anspråk på nedsättningar i tulltaxan, och att man för denna händelse önskat hafva den föredragna rubriken så uppställd, alt de ifrågaställa nedsättningarne icke måtte komma att utsträckas till andra slag af bränvin och sprit, som icke nödvändigt behöfva af denna handelstraktat beröras. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk.-ts förslag af R. o. Ad. bifallet. Den 19 Augusti. 59 Fjerde punkten. Gr. af Ugglas: Anda till sista riksdagen utgick tullen 3 ättika, icke efter vigt, utan efter rymdmått, med 25 öre pr kanna. Vid nyssnämnda riksdag ifrågasatte man likväl att detta förhållande borde förändras och tullen bestämmas elter annan grund. Teknologiska Institutets yttrande infordrades för att närmare utreda förhållandet. Enligt dess yttrande väger en kanna ättika i medeltal skålp., hvilket, efter den då bestående tullsats, utgjorde 4 öre för hvarje skålp. På grund af ättikfabrikanternas farhågor höjdes likväl tullen till 6 öre pr kanna.
— N:o 89- i fråga om förändrad fördelning emellan stamrotar och hjelprotar af prestatiouerne till Knektehållet. — N:o 90. i anledning af väckta motioner om ändring af åtskilliga stadganden i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Stockholms stad den 16 Mars 1847. V. B. 579. A. 616. — N:o 91. i fråga dels om förändradt stadgande rörande den ålder rustniugshäst vid antagandet bör innehafva, och dels om föreskrifter angående häst lii kares åligganden vid remouteringsförrättningar. V. B. 579- A. 616. •— N:o 92. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 75. V. B. 658, 660- — N:o 93 i anledning af väckte motioner om förändradt sätt för utgörandet af Presterskapets aflöning, m. m. V. B. 638, 661. VI. 304. A. 335 VII. E. 3. — N:o 94. i anledning af väckta motioner om stadgar rörande arbetsfolk, som utgår för vinnande af arbetsförtjenst. E. 386- — N:o 95- i anledning af väckta motioner om ändring af stad ganden i Kongl. — N:o 96. i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Instruktionen för Förmyndare Kammaren i Stockholm den 9 April 1856. VII. B. 47, 310. A. 379, 487, 534. VIII. E. 103. — N:o 97. i anledning af väckta förslag, åsyftande förflyttning till hufvudstaden dels af Universiteten i Upsala och Lund, dels af båda Universitetens juridiska fakulteter och dels af Upsala Universitets medicinska fakultet. VII. B. 222, 310, 311. A. 313, 335, 336, 340, 347, 351. VIII. U. 142, 175, 184.
En hvar torde finna, att förhållandet blir detsamma, antingen man så tillvägagår, eller om Sveriges bidrag upptages endast till belopp, motsvarande dess andel i de förenade Rikenas sjöfart. Hittills har förhållandet varit mera öfverensstämmande med hvad Utsk. i delta afseende föreslagit, ty Norrige har leranat ett bestämdt bidrag för det hela, så att Norriges tillskott hvarken ökats eller minskats, ehvad Sverige för ändamålet behöft använda större eller mindre belopp. I öfrigt har man anmärkt, alt man borde skilja de utgifter, som aro gemensamma förde förenade Ri - Den •} November e. ra. i75 lenas handel, från dem, som spécielt angå Sverige. Detta torde så myckel mindre böra såsom anmärkt). anföras, som det utgör den grundåsigt, hvarpå StatsUtsk. uppställt sitt betänkande. Utsk. har nemi. icke blott i särskilda columner afskiljt, utan äfven under särskild förvaltning, under särskildta embetsmyndigheters uppsigt ställt alla sådana företag, som enskildt tillhöra Sverige, såsom canalgräfningar och dylikt, och deremot öfverlemna! åt ett af de håda Piikenas embetsman sammansatt verk att taga bestyret med sådana ärenden, som för båda nationerna äro gemensamma. Man har i Sverige ofia sport klagan deröfver, att Norrige icke vill lemna bidrag, motsvarande Norrska handels-läsletalet i förhållande till Sveriges bandel; och någon annan billig grund för Norriges vägran att lemna högre bidrag för ändamålet har svårligen kunnat uppgifvas, än den att medlen förvaltades utaf ett embetsverk, som endast för Sverige var skyldigt att redovisa derför. Visserligen har en Norrman blifvit insatt uti detta embetsverk, men det hindrar ej att detsamma lill sin natur är Svenskt. Utsk. har föreställt sig, att det vore af vigt att ett embetsverk, så organiseradt som Utsk. föreslagit, finge öfvertaga detta bestyr. Utsk. har icke föreslagit något namn på detta embetsverk, emedan Utsk. ansett den omständigheten af för liten vigt för att utgöra föremål för Ständernes befattning. Utsk. har varit öfyerlygadt, alt om R.
Diliels 8l8nder8 siel» ertörderliAS medgifvande, nu velul liandlingarne i mälet lill kiltels 8tllnder8 8lat8-Dtsltoll öfverlemna; Oclr Xongl. IVlajd förltlikver kdltels 8lände>8 8lat8-Dl8liolt med all Ivongl. l^sd velt ^nne8t ffällievägen. Mr varande: ilans Dxeellenee du8lilice-8lal8-^lini8lern, Herr Drllrerre 6^77o?//toa7, Hans D.veellenee 8lat8-Ninislern kör lilrikes Lrendena, Ileir 1"rdierre //t/o^, 8tals-lläden: 7 f rik.erie Lttro7 vo?r //o/ttot'n, f lilierre k rilierre TVoodon/td^ 8/7/i>o/'tto7/-o^ // tk./ /^ ueii f^rilierre 6p//ong/'u/ud> 4 d/n/,'L>5 7Vdt//Ztr 7V^.'0 d/. Laesen tor iinsnee-Oe^artementet, 8tat8-l3ädet Mtnt/re u^j)tä8t6 till jusl-uinZ ett, i ökverensstäinmelse med XonZI. >laj:ts under den 2 innevarande manad meddelade deslul, utsatt tdrslaZ lill ionZI. >Iaj:ts lXäcliZa 8drisvel8e till Ilidets 8tänders 8tats-I7tsdott, anZäende den ak Hans ixeellence Ileir iriderre »5. /vön'6/»7t/o7t/ i underdäniZdet sökta sörlänZninZ al srrendet ä 8undd^dolm8 XunZsZärd i ^södermanlands lein. RonZl.
Hvarken jag, såsom Gen.adjutant, eller någon ledamot af Konungens conseil representera här annat än den nummer, vi inom Riddarhuset innehafva; och om jag, såsom Gen.adjutant, icke A Den 28 Augusti. 355 vore adelsman, ägde jag följaktligen icke rättighet eller tillfälle att i något Stånd framställa, hvad jag, om det än vore af aldrig så stor vigt för Nationen, kunde hafva att anföra. Det är således endast såsom adelsman jag vttrar mig här. Enahanda är förhållandet med hvarje ledamot inom Konungens Statsråd, hvarföre ock ingen jemnförelse kan göras med länder, der ministrar finnas och der de såsom sådana representera. För öfrigt får jag förklara, alt jag aldrig yttrat eller tänkt, att det kan vara likgiltigt för Nationen, hvad öfvertygelse jag hyser om densamma; tvärtom skulle jag anse mig högligen att beklaga, om jag såsom representant trodde, att Nationen förmodade, att jag hetviflade dess vilja eller förmåga att försvara sig, hvilket jag dessutom likaså litet gör, som jag yttrat detsamma. Ilemitterades till StatsUtskottet. Upplästes och lades på bordet nedannänmda utlåtrn från Lagutskottet: N:o 109. i anledn. af anmärkningar vid Utsk:s betänk. N:o 70 öfver väckta motioner om tillägg till 23 cap. 1 §. Årfdabjn i afseende å förmyndares redovisningsskyldighet; N:o 110. till följd af gjorda anmärkningar emot Ulsk:s betänk. N:o 71, i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos., ang:de ändring af 8, 9 och 10 §§ samt förklaring af 2 § i 17 cap. Handelsb:n, som ock särskilda i dessa ämnen väckta motioner; Lagoch Oecon.-Utskotten:
Emot Hr von Qvantens i Betänk:t intagna lagförslag, som i 3:dje §:n handlar om stentryck, gravyrer och xylografiska aftryck, förekommer, att då i 2:dra mom. lista §:n af vår nu gällande tryckfrihets-förordning uttryckligen föreskrilves, att under ordet skrift skall förstås allt hvad genom tryck lägges under allmänhetens ögon, måste ifrågavtde konstalster, så vidt jag förmår inse, också anses vara derunder iubegripne, och då i 9:de mom. af samma § vissa straffbestämmelser äro framställde för den som trycker eller eftertrycker skrift, utan författarens eller dess rättsinnehafvares tillstånd, saknas icke heller för närvide hos oss skydd mot efterbildning af dessa produkter. Skulle någon ändring i nämnde bestämmelser anses vara af behofvet påkallad, bör enligt min tanka fråga derom väckas i annan ordning än som skett. Dessa af mig nu gjorda anmärkningar hade jag måhända icke ansett mig böra framhålla till K. o. Adis bepröfvande, så vida icke, i afseende å förevide fråga, förekomme ännu en omständighet, som jag tror icke bör förbises vid den nya lagens stif - 350 Den 11 Februari e. m. tande, nemi. den, att om också en del konstidkare hos oss i pekunier! hänseende samt i och för utkomslen verkligen äro i behof af det skydd mot obehöriga efterbildningar af deras konstalster, som Utsk:t velat förskaffa dem, så finnas dock också konstnärer, som icke allenast alldeles icke äro i behof af ett så beskaffadt skydd, utan som fastheldre torde finna sig deraf besvärade och förhindrade. Sådane konstnärer äro de, som kämpa för vissa idéer eller för utbildandet af någon viss skola inom konsternas områden och som i fölid deraf gerna och med tillfredsställelse se att äfven andra konstidkare kunna hemta nytta och vinning af deras arbeten, hvilket allt lätt torde inses, då man besinnar, hur mycken omtanka, tid och möda ibland kan erfordras vid dylika efterbildningar.
Län instämt; hvarjemte IIiksda.sfiIlinägtige ifrån Jemtlands Län, uti ett lill Ståndet serskildt ingifvet anförande, förklarat, att de väl icke dela Rutbergs åsigt, att Läns-Styi elsen i Jemtland varit menlig för landets välstånd, enär denna Styrelse tvärtom , så vidt på densamma kunnat bero, sökt i oeconomiskt afseende upphjelpa landet, hvarföre dock stora hinder uti clirnatets. beskaffenhet skolat mött; men att, då betydlig besparing i utgifter för Stats-Verket skulle vinnas, om Läns-Styreisen i.Jemtland indroges, samt någon vada eller olägenhet icke vore att befara, om Jemtland förenades, med Vesternorrlands Län, enär i Jemtland hålles ting 2:nc gånger om året, der Allmogen kan få sina tvistemål afgjorda, och de executiva målen kunde behandlas af Kongl, Majrts Befallningshafvande i Hernösand; så tillstyrkte Riksdagsfullmägtige för sin del den af Rutberg yrkade förändringen, dock med dervid fästade vilkor: att Herjeådalen måtte läggas under Gefleborgs Län, men att Herjeådalens bevärings-manskap finge mönstras ibland Jemtlands beväring och exerceras å Frösötis läger, dit de hafva, närmare väg än lill Helsinge Regementes exereice-pfats; att Landshöfdingen i VesterNoi Hands Län årligen i Mars månad mätte hålla Landsting i 'Östersund, der Allmogen kunde få andraga och afgöra sina gemensamma angelägenheter, samt slutligen att Länsmännen må tillåtas utgifva resepass, för alt spara Allm ogen besväret att ifrån aflägse ort sådana sig förskaffa. Wid öfverläggningen häraf har Utskottet inhemta!, att sedan , vid rBad års Riksdag-, inom Hedervärda Bonde-Ståndet, flera motioner blifvit väckte om återförening af Jemtland med Wester Norrlands samt Her jeådalenmed Gefleborgs
I afseende på 9:de, 12:te och 14:de punkterna af utlåtandet JM 242, hade Utskottet i memorialet JM 319 afgifvit följande yttranden och hemställanden: a) Att, derest, vid omröstning i förstärkt Stats-utskott, tillstyrkandet i 3:dje punkten af utlåtandet JM 242 blefve af Rikets Ständer bifallet, sådant måtte anses innefatta godkännande jemväl af hvad uti 9:de punkten (rörande förvandling af de i hemmansräntorna inbegripna dagsverksskyldigheter) blifvit af Utskottet föreslaget; men att, i händelse åter nämnde tillstyrkande af en allmän förvandling utaf ordinarie räntan skulle af Rikets Ständer afslås, frågan om de i samma ränta inbegripna dagsverkens förvandling likaledes måtte förfalla; b) att frågan, huruvida 12:te punkten (angående förvandling af sådana indelda hemmansräntor, som kunde komma att af löntagare bibehållas) må godkännas eller förfalla, borde anses beroende af antagandet eller lörkastandet utaf den i 3:dje punkten föreslagna allmänna ränteförvandling; c) att, i händelse den blifvande voteringen i förstärkt Utskott skulle utfalla till bifall å hvad i 3:dje punkten är vordet föreslaget, sådant jemväl måtte anses innefatta godkännande af Utskottets i 14:de punkten (rörande framtida skattläggningar) gjorda tillstyrkande, och att detsamma i motsatt fall borde betraktas såsom förfallet. Hvad Utskottet sålunda yttrat och hemställt, är bifallet af Rorgareoch Bonde-stånden, men af Preste-ståndet lagdt till handlingarne; och har Ridderskapet och Adeln förklarat detsamma förfalla, i följd af Ståndets rörande 3:dje punkten af utlåtandet JVS 242 fattade beslut. 6 Slals-Ulslcotlels Memorial, N:o 529.