Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot hemställer jag, om icke saken kunde uppskjutas till nästa plenum, men, om ingen dermed sig förenar, anhåller jag att få yttra mig. Grefve Frölich: På den siste talarens yttrande skall jag först svara. Sedan Landt - 96 Den 8 Mars e. m. Marskalken tillkännagifvit för Ståndet, alt denna sak skulle komma före, tror jag att vi kunna och böra fortfara dermed, och att det ej leder till discussionens förkortande, om vi uppskjuta afgörandet. Jag skulle önska, att jag hade fått något motskäl emot hvad jag yttrat, att det nemligen bliv svårt att decidera emellan redactionerne. Då jag det ej fått kan jag ej gå ifrån, att det skulle leda till en desagreabel tvist vid Riksdagens början, när Ridderskapet och Adeln skulle utdela biljetterne. Då kunde fråga uppstå om hvilka redactioner, som skulle få biljetterna. Man bör ej blottställa sig för en sådan orimlighet. Detta är ett skäl, som jag ej fått besvarat. För öfrigt är jag väl af Herr Printzenskölds yttrande upplyst om orsaken till Utskottets beslut; men Utskottet har fästat sig vid sin åsigt om huru salen skall inredas. Jag hörde talas om blott 80 platser. Detta är ett beslut, som nu ej är för handen att fatta. Det bör ej lägga något hinder. I alla fall, medgifvande det af Herr Printzensköld framstälde yttrande, att en redactör kunde lika väl som enskilt person inträda, som äga en beständig pollett, tror jag likväl, som jag först nämnde, att det vore liberalt och rätt att man ansåg redactioner af tidningar, utan afseende på det ändamål för hvilket de utgifvas, äga rätt framför andra när de det behagade» Om de ej vilja begagna dem för sina egna per - Den 8 Mars e. m. 97 personer, utan lemna dem genom köp eller på annat sätt till andra personer, kan vara likgiltigt. Att Herr von Hartmansdorff nekar, det är klart.
Till inrikes förvaltningen kommer således att hänföras allt hvad som angar Rikets Allmänna hushållning och ordning, nemi. 1:0 Landthushållning och Landt monna Narin gar, såsom: Åkerbrukets vidmagthållandoch förbättring. Ängsoch boskaps-skötseln, stuterier, schäfferier och kreaturs-afveln i allmänhet. Brännvins-bränningepS reglerande. Användande af Städerne forlänt jord och lägenheter, till dermed åsyftade, elier andra näringars bedrifvande. Storskiften, enskiften och hemnmis-klyfningar. Allmänna föreskrifter för ny-odlingar , ny-byggen och andra dylika företag. Vaitendragens begagnande, vare sig genom uppdämning till vattenverk och fiske , eller genom deras öppnande till timmerflottning, farled, åkeroch ängs-odling med flera föremål. Fiskeriernes bedrifvande. if4 Skogshushållning. Jagt och djurfång. Saltpeteroch kalk tillverkning. 2:0 Slöjder, Manilj adur er , Fabriker och Handtverkeri er samt Inoch Utrikes Handeln och Sjöfarten , nemi. Frågor om tillstånd, der sådant erfordras, att drifva handtverkerier, slöjder, fabriker och handel eller näringar af alla slag, på landet eller i Städerne, med hvad dertill hörer. Frågor 0111 uteslutande privilegier å förut i Riket okända konster, slöjder, och väsendtliga konstförbättringar. Privilegier och reglementen för fabriker och näringar i allmänhet Frågor om praemiers, låns eller andra förmåners tillgodonjutande af allmänna medel för varors production, uteller införsel. Frågor om så väl gamla Städers eller Köpingars privilegier, samt utvidgade handelsoch sjöfarts-förmåner, som nya Städers och Köpingars anläggande, och stiftande af handeiscompagnier eller andra bolag till näringacnes bedrifvande. Frågor om frihet till, eller förbud emot, varors utförsel ur Riket och införsel från fremmande ort. Tillsyn öfver Svenska utrikes varande Consuler , deras utnämnande och instruetioner samt brefvexling med desse ämbetsmän.
Må exemplet visa att man icke på ett för Riket i det hela tillfredsställande sätt, utarbetar tulltaxan om man blott och bart utgår från afvägandet af tillverkningarnas olika anspråk på skydd, så att hvar och en fabrikant må frodas i sitt yrke. Staten måste äfven fästa afseende på de näringar, hvilka idkats af ålder; ty de hafva merendels sin goda grund i landets klimat och beskaffenhet, äfvensom i Folkets händighet och arbets-lynne. Sverige har från urminnes tider idkat skeppsbyggeri och sjöfart och Svenska besättningarna ifrån kaptenen till båtsmannen, äro eftersökta och utmärkta bland alla nationer; shulle ej deraf följa, att dessa näringar böra omhuldas af Statsmakterna? —Dessa kunna göra det just uti och genom tull-lagstiftningen. Tag bort all import-tull på skepps-inventarierl — Sverige har i fordna tider redan exporterat Spannemål. Af Rilag Litt. A. *) synes att Sverige åren 1637,1638, 1639 och 1640 exporterade öfver 100,000 t:r säd årligen jemte mycken boskap, smör, ost, talg m. ro. och jag hoppas att R. H. St:r vid innevande Riksdag skola vidtaga åtgärder emot Bränvins-tillverkningen, hvilka komma alt höja denna export högst betydligt. Den kan befordras och blifva mera lönande än hittills, om de nationer, hvilka hafva tullsatser på spannemåls-import, antaga en mera uplyst handelspolitiks fordringar. Det tillkommer R. H. St:r, att genom antagandet af ett liberalt system sätta K. M. i tillstånd att göra framställningar i denna riktning, hvilket är omöjligt så länge Sverige isolerar sig medelst förbud från beröring med andra Folk! Fordom exporterades äfven Ladugards-produkter, och under loppet af innevande år har en utförsel af boskap egt rum, som synes lofvande. Om man ej bör vänta sig alltför stora resultat af detta sednare, som måhända blott periodiskt kan blifva rätt lönande; så blundar dock icke den sanne Statsmannen för den minsta anledning att befordra en näring, som kan breda ut sig öfver större delen af riket.
Och han får en hvarpå hr Lundqvist utförde densammes ballad lycka, större än den, som kommer de flesta män » Tannhäuser » samt hr Ödmann den sammes baltill del. Det vore rent af ett missgrepp, en misslad » Kung Heimer och Aslög ». Mellan de båda hushållning af försynen, om en sådan kvinna sångerna utfördes Bachs g-mollfuga i känd orsom Anna skulle förbli ogift. » kestral bearbetning af Albert. Vidare har aftal träffats med Stockholms förnämsta sångföreningar om en serie populära konBarnen hade fört faster Anna till Pelarberget, serter under utställningen, hvilka skola upptaga men det var ej utan att de kände sig besvikna körernas värdefullaste reportoar och gifvas för på det nöje de väntat sig af den lilla utflykten. så låg entré som möjligt. Den första af dessa Fastern var sig ej riktigt lik. Hon, som eljes konserter gafs af Stockholms allmänna sångförevar så intresserad af alla deras meddelanden och ning i söndags middag efter ett värdefullt och som med sådan ifver deltog i deras lekar, gick fe, omväxlande program. nu helt tyst och tankspridd, och när de kommo På måndagen gåfvo artister från Dramatiska fram till målet, hade hon bedt dem gå och plocka teatern matiné, hvarvid uppfördes Kexels klashvitsippor åt henne. Det var tydligt, att hon siska » Kapten Puff eller Storprataren », där som ville vara ensam. bekant hr Bæckstrom har sin glansroll, och som Anna förstod sig knappast själf. Det var nå- en modern pendant Benzons » Tillfälligheter » med got för märkvärdigt med den här vårluften och hr Fredriksson i sin brilljanta räsonnörsroll. De vårstämningen. Hade hon inte trott sig numera historiska studentföreställningarna, på hvilka så vara en förståndig kvinna, som ej lät sig beintressanta och af allmänheten med stort bifall härskas af känslor och stämningar, utan i allt mottagna prof visades å k. Operan den 16 och tog sitt förnuft till råd. Med sina trettiofyra år 21 sistl. mars och hvilka vi då närmare omnämnborde hon då verkligen vara förnuftig.
Sorn detta statslån utgör tillökning i det lånbidrag, hvilket Rikets nästförut församlade Ständer meddelade för ifrågavarandé kommunikations-anläggning, har följaktligen hvarken plan för jernvägsbyggnaden nu behölt gillas eller kontrakt afgifväs innan ArbetsDirektionen fick lyfta det nya låneunderstödet; utan arbetet har fortgått med rättelse efter de förut i Nåder gillade och antagne handlingarne, samt är såvida framskridet till fullbordan, att hela jernvägslinien mellan Gefle och Falun, hvilken är byggd med enahanda spårvidd som statsjernvägarne, samt för lika stora lokomotiver som å dessa kunna begagnas, blifvit till allmänt trafikerande upplåten i medlet af nästlidne Juli månad. Fullständigt afsyningsbetyg är likväl ännu icke meddeladt, enär åtskilliga smärre kompletteringsgöromål återstodo i och för en del stationsbyggnader samt bankplaneringar *). Till jernbanan mellan Nora och Ervalla beviljade Rikets Stän der äfvenledes ett ytterligare understöd af 73,000 R:dr R:mt att utgå såsom lån. Som Nora-Ervalla jernväg — hvilken, innan anläggningen för åtskilliga år tillbaka verkställdes, förut erhållit statsbidrag både såsom anslag och lån, — var färdig och upplåten till allmänt trafikerande redan före tidpunkten då det ofvannämnda extra låneunderstödet meddelades, så hafva Bolags-interessenterna fått i Riksgälds-Kontoret lyfta det här ifrågavarande ytterligare bidraget endast emot skuldförbindelses afgifvande för återbetalningen. *) Anmälan om att jernvägen är till afsyning färdig har den 5 Oktober frun Årbets-Direktionen till Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader ingått. 3 Till anläggning af jernväg för ångkraft melian Hudiksvalls stad och vattendraget vid Forssa kyrka anvisade Rikets Ständer 570,000 R:dr R:rnt att utgå såsom lån. För denna jernvägsbyggnad, hvilken enligt kontrakt, som Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader antagit den 8' Oktober 1858,' bör fullbordas till den 1 December innevarande år, gillades planen den 27 September förstnämnde år.
I3 ställningen, efter min tanka ganska formenlig; (jag talar blott om den financiella, ingalunda om den politiska, utgången visade bäst, att den ej var förmånlig) Banken uppfyllde under hela denna perioden sin bestämmelse som depositionseller VäxelBank, hvarpå en Lånebank var grundad, som utlånade emellan 8 a 9 millioner R:dr med credcens fullkomliga bibehållande. Hvad handel och näringar .vidare kräfde, som t. e3£* enskiftena i Skåne och sillfisket å vestra kusten, fylldes af Disconterne, hvilka tfndast med sine obetydlige creditiver anlitade Bankens credit, o c k hvartill äfven enskildtas capitaler användas, hvarigenom näringarne ej saknade medel till sin jemna och förko,frände framgång. Men 1809 års Ständer, måhända nödgade af behofvet, glömde likväl hvad Bankens rätta bestämmelse var och gjorde Krigs-skulden öfver elfva millioner till gångbart mynt. Härvid förlorade LåneBanken sitt relativa förhållande till VäxelBanken, myntet försämrades och varu-värdet uppstegrades till en omåttlig höjd. Detta onda ökades ännu mer, genom §10 Deli 2S Februarii, Götha Canals Discont och den derpå grundade byggnad , till hvars utförande Ständerne valde Fäderneslandets mäst utblottade och gäldbundna period hvartill åter skapades millioner af lika natur, som nödvändigt på framtiden ännu mer skulle öka behofven, då ej production iika hastigt kund? framgå. Och då Götha Canal Discont gai tillfälle till speculationer, genom ökade låne-biträden, utöfver allt tänkbart behof, visade sig en glad tafla af välmåga och rikedom som tycktes sväfva bland oss med odödlighetens sinnebild och blott uppmana till nya njutningar af öfverflöd. Men dessa skuggbilder hafva nu försvunnit, fattigdom och förlägenhet hafva intagit dess rumj endast kronutlagorne äro de samma, det enda som kan åtsrföra minnet på dessa lyckliga dagar. Det dröjde ej länge innan Herrar låntagare funno, att räntan redan kräfde tillgångar, och då fråga uppstod om inbetalning af capitalen, ökades ännu mer låne-behofvet.
En flaska vin, som hon laggt i båten jemte ett bröd, kom nu väl till pass, då Sigrid ej orkade bege sig ut, för att anskaffa mat, och så tillbringade far och dotter sin dag tillsamman i sitt säkra gömställe. På slottet hade emellertid fångens flykt blifvit upptäckt. Det fängelse, som hyst den afsatte monarken, ansågs allt för svårt för hvem som helst annan, genom sin brist på luft och ljus. Men då nu så många fångar voro på slottet, och man icke ville tillåta dem att få bo tvänne tillsamman, så måste äfven kung Eriks fängelse begagnas. Och då äfven den yttre gången ansågs lika fast, som hvarje annat fängelse, så tyckte man sig tryggt kunna förunna fången den lindring, att man om dagarna lemnade dörren från fängelserummet till gången oläst. Sålunda var det egentligen den, som utgjorde hans fängelse, och kung Eriks rum blott det ställe, der han för natten inlästes. Herr Erik hade just jemnt hunnit i sin säng kasta, hvad han af Sigrid emottagit, då vaktknekten med sin lykta inträdde. Påföljande dag hade han låtsat vara sjuk, för att kunna ligga på den halm, som gömde repet. Dessutom ansåg han denna förevändning lämplig, för att göra vakten obekymrad om honom. Under loppet af dagen lyckades herr Erik att inskjuta några smulor murbruk i låset; och då om aftonen vaktknekten, som vanligt, kom för att stänga dörren, och nyckeln tog emot, förlorade han tålamodet, vred så våldsamt, att axet brast, och måste bege sig till slottssmedjan för att få skadan hjelpt. Att emellertid ordna om någon vaktkarls utställande i gången, ansåg han så mycket mindre nödigt, som herr Erik nu var sjuk; och att dörren stode en timma längre oläst än vanligt, kunde ej vara farligt. Icke eller var han mon om att inrapportera om nyckelns förvridande, hvilket han nödgats göra, ifall han hade fordrat hit en ny postkarl. Det kunde ju aflöpa utan allt detta trakasseri och dessutom utan någon fara. Nu var dock ingen i smedjan till hands. Arbetet drog ut på tiden, och först efter ett par timmar återkom vaktkarlen med sin nyckel och lykta, och fann då till sin förfäran, buren tom.
Men hon talade litet och syntes öfver hufvud mycket feberaktig och underlig. I hela kretsen kändes emellertid afbrottet nog störande för att ej kunna knytas ihop, icke ens sedan husmodern följt gästen in i sofkammaren, der de länge förblefvo tillsammans, hvarefter Konkordia ensam kom ut. Sune gjorde ingen fråga. Sedan den lilla familjen ensam intagit sin aftonmåltid i stugan och husfadern läst aftonbönen, kommo barnen i ro, allt blef stilla i huset och det äkta paret gick in i sin sängkammare. ”Hon ville då icke äta?” sade Sune. ”Så godt som intet ... Men, käre man, du har ju ett godt förtroende till mig?” ”Det är första gången du frågar mig om det ... ingen man kan ha det större till sin hustru.” ”Nåväl – hvad helst jag än företager, så klandrar du mig ej ... Du vet att jag är något gudfruktigare och bättre, sedan vi blifvit förenade, och jag svär att det, som jag har i sinnet, är af ett rättskaffens uppsåt.” ”Men du skrämmer mig ...” ”Tvärtom: jag tänkte lugna dig ... Hör nu – jag ligger icke härinne i natt.” ”Finner du det då af nöden att stanna hos fru Juanna?” ”Ja, till en tid åtminstone ... och om du hör förstugudörren knarra – jag vet att du ej lär somna – så är det jag sjelf som öppnar den.” Sune syntes mycket oroad. ”Huru – du vill då gå ut midt i natten?” ”Nej, min vän, men jag vill ... jag vill kanske släppa någon in.” ”Konkordia, kära hustru, kan du icke tala ut sanningen?” ”Icke nu, Sune, men jag bedyrar dig att jag tiger endast derföre att jag måste. Haf ett fast förtroende för mig, och jag skall aldrig, så länge jag lefver, glömma att du så litat på mig!” ”Ske som du vill då ... Låt mig blott säga ett ord: Fins ingenting straffvärdt i det, som du förehar och som du kanske icke sjelf känner – ty dina vägar äro inga hemliga vägar?”
St., hvilka redan vid 1840 och 1841 årens Riksdag, och sedermera fortfarande medgifvit, att extra bidrag till uprätthållande af de vid Lif-Gardes-Reg:tene bildade mat-inrättningar, finge tagas från anslaget å 4:de Hufvud-Titeln till Extra utgifter och, om delta anslag funnes ej derför blifva tillräckligt, från Reservationerna på anslaget till Durchmarche-kostnader, hvilken sednare tillgång dock, enl. hvad vid frågan om delta anslags delning 4:de och 5:te Hufvud-Titlarne emellan blifvit utredt, sedan år 1849 icke förefunnits. De serskilta bidrag, som i följd häraf till Lif-Gardes-Reg:tene utgått hafva, exempelvis för de 4 sista åren utgjort: år 1850 B:ko R:dr 16,178: 42. 7. » 1851 » » 16,705: 34. 6. » 1852 » » 20,739: 13. 8.: 9. eller i medeltal årligen B:ko R:dr 19,035: 20. 8], hvilket belopp uteslutande måst tagas från det till blott 45,000 R:dr bestämda anslaget till Extra utgifter, som dessutom till icke ringa del fått bidraga till betäckande af underhålls-kostnaden för sådant manskap af nämnde Regrten, som icke velat begagna sig af sin permissions-rättighet, upgående i medel-tal för samma 4 år, till 14,655 R:dr 12 sk. 7 rst. biko årligen. Under samma tidrymd hafva mat-inrältningarne vid ArlilleriReg:tene mäst understödjas: Götha Art-Reg:le hvarifrån anspråk på dylikt understöd för sisth år blifvit väckt och utgått med 1,159: 24. 3. hvilka utgifter, upgående sammanräknade till 5,427: 5.
Magistraten hördes och inkom med Derät - Den 22 September. 727 Berättelse om de till samma Räkenskapers upprättande widtagne steg; äfwcnsom Advocat-Fiskalcn anbefalldes genom Protocolls-Utdrag den urte Maji 18O8 , att lämna noggrann och alfwarlig uppmärksamhet derä, att de felande Räkenskaper innom de af Magistraten utfästc Terminer blcfwo ingifne, hwilkct vcksä medförde den Åverkan, att 1795, 1797 och 1798 ärcnS Räkenskaper innom iZoz ärS flut, samt 1799, 1800, 1801 och 1802 ärenS innom April mänads utgäng inkommo » hwarmcd Räkenikapernc för Stockholms Stad wörö i behörig ordning. I fräga warandc Balance, som genom Kammar-Collcgii wcrksamma ätgärd, närmare styrkt af Bilagorne ö. et L., blef yppad, under mänga framflutne är war äsamkad j och hwari UppbördS-tillgrcppet med falska Qvittencer, under utewarandc Bokslut, war betäckt, wäcker ej hoS mig nägot bekymmer, enär ej wisas kan, att jag under den tid jag war Afwer-Stäthällare, eller efter serskildt nödigt Förordnande samma Embete förestod, uppä skedd anmälan frän en eller annan wederbbrande, undcrlätit den handläggning, som pä mig, försattvingarnc likmätigt, kunnat ankomma. Ocksä är denna Balance-fräga, utan minsta anmärkning mot mig eller min Embets-förwaltning ej mindre af KammarRätten än Kongl. Majtt redan prbfwad och afgjord. Med min PrefldentS -
Vid afgifvande af mitt underdåniga förslag den 9 Januari 184-9 mäste jag betrakta förhållandet, sådant det då var. Sex månader senare återstod ej mer sista granskningen af rättegångsordningarna, vid hvilken jag trott mig böra fästa synnerlig vigt,- och för denna granskning var således då ej mer någon särskild anstalt af nöden. For de arbeten åter, sorn ännu i sistlidne Juli månad återstodo, var ej heller skäl att vidtaga anstalter, hvilka ditintills icke funnits behölliga. I anledning af hvad förra berättelsen omförmäler angående förhållandet med Underrätternes domböcker under Kongl. Svea Hofrätt, och det hinder för en bättre ordnings införande i denna Hofrätts arkif, som bestod i bristande utrymme för uppställning och ordnande af samma arkifs lillhörigheter, bör jag här äfven nämna, det jag uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t under den 16 sistlidne April framställt det i fråga varande förhållandet, sådant det i förra berättelsen är upptaget, nemligen att uti Hofrättens embetsrum saknades nödigt utrymme för arkifvets ordentliga uppställande samt denna brist af utrymme vore så stor, att husets vindar måst användas, till förvarande af de flesta äldre domböcker och handlingar, hvilka der funnes upplagda på golfven och så tätt sammanpackade, att man imellan dem svårligen kunde framkomma. Då till afbjelpande af bristen andra lägenheter ej syntes vara att påtänka, än de af Charta; sigillatag kontoret nu begagnade rum i bottenvåningen af samma bus, som Hofrätten bebor; har jag i underdånighet anmält det härom förut väckta, men dock icke för Kongl. Maj:t framställda förslag, samt i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t, efter Hofrättens och öfriga vederbörandes hörande, täcktes i Nåder anbefalla den anstalt, sorn för behofvets afbjelpande kunde finnas lämplig. Häröfver har Kongl.
Utskottet har föreslagit - Konslitutinns-lt.sliotlels Memorial A':o 19. 21 slagit ilO, men möjligt torde vara att 28 elier 2!) kunde lika väl och lämpligt afgöra en sak som 30, enär hvar och en mäste medgifva att här iner är fråga om ile röstandes egenskaper än om deras antal. I verkligheten skulle saken också möta väsendtligt svårigheter. Vid föredragning af ett Betänkande, innehållande många punkter, sorn särskildt skola afgöras, blir det nog besvärligt och tidsödande att hvarje gäng, innan proposition kari framställas, öfverräkna de närvarandes antal, och man stadnar icke dess mindre slutligen i osäkerhet om huruvida det erforderliga antalet verkeligen varit vid beslutets fattande närvarande, eller om någon aflägsna! sig under eller efter öfverräkningen. Vid voteringar blefve saken visserligen utrönt, men här, likasom vid andra tillfällen, yppar sig alltid för en underlägsen fraktion en god lägenhet att göra hvarje beslut om intet genom att gå sin väg, för att få frågan uppskjuten til! en tid, då denna fraktion möjligen kan hopsamla flere af sina anhängare. Jag anser förändringen olämplig och med särdeles stora svårigheter i verkställigheten förenad. Utskottet förmenar det under nuvarande förhållanden kunna inträffa att ett fåtal af representationen algor frågor af ingripande vigt för samhället. Sådant skulle visserligen kunna tänkas, men är likväl, enligt de flestes erfarenhet, stridande emot hvad som i verkligheten inträffar, alldenstund vid mångtaliga tillfällen visat sig att, då frågor af vigt och betydenhet förekommit, Stånden varit ganska talrikt samlade. Häri har Herr II. Th.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han väl icke i utlåt. N:o 54 kunnat finna något yttrande om Musikaliska Academien, men då StatsUtsk. på den åtföljande tabellen upptagit anslaget för densamma till samma belopp som hittills, hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. nu äfven behagade bifalla detta anslag. Ropades ja. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 214, i anledn. af återremiss å utlåt. N.'o 5y, ang:de sjette hufvudtiteln. R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas, och att utlåt. N:o 57 borde tjena till grund för föredragningen. i:sta punkten. Centonal-afgiften. Bifölls. 2:dra punkten. Invalid-inrättningen. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Jag anhåller om afslag å StatsUtsk:s tillstyrkande om indragning af Invalidinrättningen på Ulriksdahl och hemställer att R. o. Ad. ville bifalla, att denna inrättning fortfarande bibehålles. StatsUtsk:s förmodan att största delen utaf de å inrättningen intagne invalider icke skulle hafva bevistat något krig, är verkligen felaktig; ty såsom vid återremissen blifvit upplyst, har tvertom större delen af dem deltagit uti krigståg, och de öfrige der intagne äro mer eller mindre skadade i Den 12 Augusti f. m. tjensten. Utom nödvändigheten att de uti krigets mödor föråldrade män hafva en tillflykt på sin ålderdom, sedan de ej mera äro tjenstbara, är det äfven angeläget, alt man äger en garanti, att dessa gamla krigare blifva ordentligt och väl vårdade. Man säger visserligen, att de kunna inhysas hos allmogen mot en årlig afgift; men jag hemställer, om man kunde förlita sig på att de skulle blifva med omsorg vårdade och skötte.