Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt hafva följande ämnen, af mindre vigt eller inskränktare omfattning, hos Revisorerne förevarit, hvaröfver Revisorerne meddelat BancoStyrelsen deras utlåtanden och erinringar, nemligen: Angående några af Banco-Fullmägtiges Ordförande gjorda framställningar, rörande beräkningen af Bankens Capital-förmögenhet. Angående ett af Ordföranden hos Banco-Fullmägtige väckt förslag, om anställande af en Räkenskapskunnig Person såsom Tjensteman vid Banco-Fullrnägliges Expedition. Angående grunderne för inlösen af förslitne och bristfällige Sedlar, hvarom olika meningar hos Commissariatet uppstått. Angående begärd förklaring öfver Banco-Utskottets d. 6 Marti! 1829 fattade beslut, att alla ointecknude Skuldförbindelser till Banken böra inom hvarje io:de år förnyas. Angående väckt fråga, huruvida Götheborgs Stad bör visa sig hafva brandförsäkra! de för dess Lån i Banken pantsatte fastigheter, samt oin Uddevalla Stad skall tillförbindas afsäga sig rättigheten att för Stadens Rådhus och Jernvåg frånträda Allmänna Brandslods-Bolaget, så länge något af Stadens Banco-Lån är obetaldt. — 45 - Angående gjord förfrågan, i afseende på tiden för kungörandet om 3: ne gånger skedd Cassation af enskild Persons Invisningar på Banken, saint huruvida den, som förlorat rättighet att i eget namn hålla Räkning i Banken, får, såsom Ledamot i Direction för ett Bolag, underteckna dess på Banken ställda Assignationer. Angående tillämpningen af Banco-Reglementets föreskrifter om pröfning af Extra Ordinariers praktiska skicklighet till Bankens tjenst, innan de befordras till bestämdt arfvode eller Ordinarie Lön. Angående förekomne erinringar under Räkenskapernes speciel» granskning. Angående erinringar vid Cancellie-Commissariernes LånebevakningsBödker och Låne-Handlingarnes inventering. Angående närmare controll å lefvereringarne af Ved och Kol till Tumba Pappersbruk. Angående Bokhållaren J. G. Sundströms och Contoirs-Skrifvaren M.
Det har jag inte bedt att få veta. FRU BERG. eller inte veta, kära barn. Du brukar ju tycka om köttbullar och bruna bönor. KERSTIN. Hur ska jag kunna ana, hvad du vill veta hemligheter för mig. Jag vill bara, att man inte ska ha några FRU BERG. som velat hålla dig i hemlighet hvarken om champagnen eller köttbullarna. KERSTIN. Efter hvad jag vet, ä' det ingen menniska, Jaså. Karolina sa', att pappa hade sagt... Sjunde scenen. DE FÖRRA. MATTSSON. KAROLINA efter honom, passerar tyst genom rummet. MATTSSON (helsar på fru Berg). Fröken Kerstin ville tala med mig. Ja, det var riktigt bra, att herr Mattsson inte KERSTIN. hade gått än. Jag kom att tänka på, att ni ­ 76 ­ gärna kunde ta er syster med er hit till middagen... MATTSSON. FRU BERG. KERSTIN. Tackar, om... Er syster? som kommer med tre-tåget. Och som hon inte har några bekanta här, så kan hon ju lika gärna komma till oss som att gå och äta på hotell. MATTSSON. Herr Mattsson ska gå och möta sin syster, Kerstin, så jag vet inte, hur jag ska kunna tacka er... Men fabrikörn kanske... KERSTIN. Ni ä' verkligen så god och vänlig, fröken tycka bli roligt. Åh, jag ska säga åt pappa. Det ska han FRU BERG. blir bra påkostande att kuska ända hit bort med detsamma. Vi äter half fyra. KERSTIN. MATTSSON. Bara inte er syster ä' trött efter resan? Det Vi kan väl vänta litet, om så ä'. Nej, det ä' inte värdt. Inte något omak för vår skull. ­ 77 ­ KERSTIN. ska komma, ser ni. Det blir det visst inte. Nu vill jag, att hon MATTSSON (bugar). KERSTIN. Efter som ni vill... ä' mycket välkommen. Glöm inte det. MATTSSON. Helsa henne riktigt hjärtligt och säg, att hon hvad ni säger. Tack, fröken Kerstin. Jag glömmer aldrig, KERSTIN. Det var snällt. (Mattsson bugar och går.)
Mynt-verkets behållning har under revision s-året ökats med 49,894 R:dr 96 öre, oaktadt verkställda nybyggnader och reparationer medtagit en summa af 10,851 R:dr 17 öre, hvilket förmånliga resultat, enligt Ofver-direktörs-embetets åsigt, ensamt uppkommit till följd af den betydliga tillverkning af koppar-skiljemynt, som under året 1858 ägt rum. Bland de undersamma år verkställda nybyggnader och reparationer torde böra omnämnas det gnisterhus, som till förekommande at vådeld blifvit uppfördt i sammanhang med en år 1857 nybyggd koppar-smältugn. Det visade sig nemligen, att vid smältningarne i denna ugn, genom användande af barrved och bläster från en s. k. fläkt, en så stark ström af gnistor uppstod, att derigenom närliggande byggnader utsattes för faran af antändning. Genom den nya byggnadens ändamålsenliga konstruktion, lärer all fara i ofvannämnde hänseende vara undanröjd. Huset är invändigt beklädt med eldfast tegel, och dess murar sammanhållas medelst starka förankringar af jern. För öfrigt hafva, utom några mindre förändringar vid stora inkörsporten och anbringande derstädes af portpIan utaf sten, reparation af stora verkstads-byggnaden samt inläggning af nytt golf utaf Olands-sten uti portvaktaregången, i stället för der förutvarande trägolf, under äret blifvit uppförda 2:ne skjul af tegel, det ena 104 och det andra 98 fot långt, afsedde att inrymma Mynt-verkets vedförråd. Någon erinran vid räkenskapen har hos Revisorerne icke. förekommit. Kong]. Kontroll-verket. Räkenskaperna, som blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, redovisa inkomster och utgifter sålunda; Debet. Balans fran år 1857: För utländska arbetens kontrollering 411: 16. B alans till år 1859: Öfverlevereringar 1: 38. Credit Balans från år 1857: Öfverlevereringar 1: 38. Omkostnader för verket Leverering: Till Kongl. Stats-kontoret och länen Balans till år 1859:
Då nu tullen är bestämd till 1,50 pr utgör den således rätteligen 16| proc. af det nedlagda arbetets värde, hvilket icke synes vara så oerhördt lågt. Vidare liar den värde Frilim klandrat regeringen, derföre att den i afseende å ylleväfnader bibehållit vigtbestämmelserna lika för alla sorter, men detta är icke något nytt, utan hem bad t från äldre tulltaxor, och R. St:r hafva sjelfva beslutat att ett sådant beräkningssätt skulle användas. Slutligen har Hr Frih:n åberopat artikeln konstgjorda blommor, såsom varande åsatt allt lör låg tull, men just denna artikel torde tydligen visa, att våra underhandlare vid Franska traktatens afslutande sökt att så mycket som möjligt tillgodose Sveriges intressen. Tullen å denna vara utgör nemi. 5 rdr pr då den i traktaten med Tyska tullföreningen bestämts endast till 68 öre pr ft, och när de Tyska idkarne af denna näring kunna nöja sig med så låg tull, bör den väl kunna trifvas ganska väl i Sverige med så betydligt högre skydd. Den vigtigaste frågan vid bedömandet af Franska traktatens ekonomiska nytta är, sorn jag förut yttrat, den angående dess inverkan på vår bränvinsnäring, emedan denna näring ingriper djupt i vårt lands alla förhållanden. Jag anser det derföre vara särdeles angeläget att denna fråga blir väl utredd, och jag är Frih. Klinckowström tacksam för det han bragt frågan å bane, likasom jag hoppas att hvar och en måtte meddela de upplysningar, han kunnat förskaffa sig i detta ämne. Som vi veta, är enligt traktaten införseltullen för i Frankrike tillverkadt bränvin och sprit af vindrufvor, infördt på fat, lika med den Svenska tillverkningsafgiften en surtaxe af 15 öre, således för närvarande 75 öre. Uti de af Frankrike med andra magter afslutade handelstraktater har bränvinstullen blifvit bestämd på följande sätt: Belgien för bränvin af 50 proc. styrka, infördt på fat (droit de consommation compris), 1,78 öre: för hvarje grad deröfver ökas tullen med 15,4 öre; infördt på buteljer (Alla rymdmått äro här reducerade till en Svensk kanna af 50 proc. styrka.)
Lagerbjelke anförde som ett skäl deremot, att om den enskilde skulle få deltaga i förvaltningen, vore sådant endast billigt i början och så länge alla hade aktier, men i fortsättningen och sedan största delen af aktierna blifvit utlöste vore det orättvist, att de enskilde skulle få deltaga i direktionen. Jag ber att dervid få bemärka, att innan den tidpunkt kan komma alt inträffa, då, genom vinsten på jernvägarna, de delegare, som gått in deri, blifvit utlöste, är jag förvissad att mångfaldiga Riksdagar egt rum och alt, om anledn. till ändring i detta hänseende tinder liden inträffat, R. St. då också blifva i tillfälle alt vidtaga en sådan ändring. Således tror jag, att man icke af en sådan betänklighet bör afhålla sig från den rättvisan, att om raan tillåter de enskilde att få deltaga genom aktier, man äfven må tillåta dem att deltaga i förvaltningen, hvilket naturligtvis äfven mätte vara nyttigt för saken ur den synpunkt, att det skulle upmuntra till teckning af de erforderliga bidragen. Jag får således yrka detsamma, som Gr. von Rosen förut yrkat, nemi. ali i första mom. af Hr Bildts reservation orden ”och i förvaltningen” måtte tilläggas efter ordet ”afkastningen.” Det kraftigaste skäl, som blifvit anfördt mot den mening jag förfäktar, är det, som Frih. Sprengtporten yttrat, nemi. att de orter, som äro fattige, skulle derföre, att de icke kunde teckna sig för några betydliga belopp, för längre tid gå i mistning af de fördelar jernvägaroe medföra. Jag medgifver, alt Småland, som kanske bättre än någon annan provins behöfver denna lyftning, möjligen skulle kunna af en sådan anledn. under en längre tid komma att sakna de för denna provins nyttiga kommunikationsmedlen; men om detta blefve fallet, torde det blott bevisa, alt de hade rätt, som yrkade att en annaa bana lillvägabragtes först; och jag tror, att ingenting är farligare för jernvägs-principen i allmänhet, än om det skulle röja sig att de första jernvägar, som anlades i Sverige, icke skulle bära sig.
Forsel-lön å ränte-spanmål, angående befrielse för egare af skatte frälse-hemman från utgifvande af —: B. IV. 6, A. 39- Forshaell, Carl Arvid, Under-Löjtnant vid Jönköpings Regemente, sinnessjuk; angående hans uppförande till pension å Rikets Allmänna Indragnings Stat: I. 115, R. 119 (se vidare StatsUtskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). Fotgardes-Regementenas förening till ett Regemente, angående: B. VII. 5, 140, A. 140. Fotmöten, angående afskaffande af sådana vid Skånska Kavalleriet eller deras ingående i regements-mötena: B. VI. 36, 429, A. 429. Frejde-betyg, angående väckt motion derom att, när för brott sakfälld person, under en tid af tio år efter det brottet blifvit begånget, ådagalagt ett oförvitligt uppförande, något omnämnande af den utaf honom begångna förbrytelsen icke må i bans frejde-betyg vidare ega rum: B. X. 24. 152, A. 152. Frisocknarne, angående upphörande af deras tjenst barheter till Frosta Härads östra distrikt samt Färs härads norra och södra distrikt af Malmöhus Län, angående anslående af hyres-ersättning åt Länsmännen derstädes, emot afträdande till Stats-Verket af deras boställs-lägenheter: III. 629, R. 629; B. IV. 312, A. 489 j E. V. 58. Frälse-hemman, de så kallade Ofrimans, i Bohus Län, angående rättelse i deras beskattnings-förhållanden: B. VI. 87, 430; Vn. 110, A. 110, E. 226.
Pä enahanda sätt förfare JustitieOmbudsmannen wid sädane Lagar och Författningar, hwilka han finner e> stä i förening med nu antagne RegrringeLagar. §. 21. Skulle de af Riksens Ständer i allmänhet, eller as Sränden hwart för sig, eller af en hel Landsort eller Stad, under Riksdag underdänigft andragne Befwär, innan desi flut, icke hmna att af Kongl. Mast ashjelpas, ängar JustitieOmdudsmannen ott t Kongl. Cancelliet emottaga der, öfwer utfallande Kongl. Resolutioner och räta Lem Ständens Cancelliet tillställasZ delta afseende bör en förteckning pä v^vanberörde delmar wid Riksdagens flut strän Ständens Cancelliet till JustitieOmbudsmannen aflemnas; ägandes han att om deras afgörande, der sä fordras ffulle, hos wederbörande Föredragande päminneijer gora. 22. JustitieOmbudsmannen, forn förer ordet i, bland de, till Tryckfrihetens wärd, af Riksens Ständer walde Commikerade, bör med synnerlig uppmärksamhet och nit iakttaga hwad Riksens Ständer, till ffyddande af Tryckfriheten stadgat. §» 2 I» Den 27 Janunrlk. ivoy § 2Z. Osmer alla mål, som hos JustitieOmbudsmannen anmälaö och alia åtgärder han wldkager, ffll han läka hälla fullständiga anlekningar; likaledes Registratur af utgLendc expeditioner §. 24. JustitirOm^udömannen mä sig till biträde antaga la mänga sticklige och för red ighek kände personer, som han anses, lil! ärenden,as ston diam ma och nvögrnma behandlande, behölwa. Och som drtze xerioner, utgörande JustitieOmbudsmannens Expedltron, icke för venna befattning inucyafwa nägon beständig kj nst pä
Koppar-ränta, Tiondeoch Hatnmarskatts-jern , till någon del vanligtvis utgående in natura; af ordinarie Räntan 1,702,000, af K rono-tionde-spanmålen 634,170, anordnade till serskilde löntagare, rusthållare m. fl. och dragas således icke in uti Kronans Cassör utur allmänna rörelsen. Dessa medels sammanlagde belopp utgör vid pass 7,350,000, som på olika tider utgå, och hvartill kan läggas det belopp af skatterna, som vanligtvis först genom handräkning under sommaren inflyter omkring 300,000 R:dr. När summan härutaf: 7.650,000 fråndrages summa skatter: 11,800,00, återstå 4,150,000 såsom det belopp , hvilket öfverhufvud kan anses vid uppbördstiden på en gång dragas utur allmänna rörelsen, så vida ej leverering af spanmål in natura minskar summan. Om någon del häraf, t. ex. Bränvinsbrännings-bevillningen och Allmänna bevillningeu, utgick höstetiden, vore bättre; men de skattdragande, som nu hafva Credit till Februari och Mars, torde högst ogerna se en sådan förändring; hvarföre den också icke af mig vidare iliågasättes.” Häruti förenade sig: Herrar Friherre T ersmedenBerg von Linde} Biskop Hedrén och Hr Schartau. Herrar af Harmens, Möllerhjelm, Friherre Oxenstjerna anförde jemväl reservationer mot Betänkandet. 6 Stais-, Becilia.- samt Allm. Bew.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N:o 53. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mai‘s, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner, angående restitution af skatt för bränvin, som till utrikes ort exporteras. Uti en hos Höglofl.
För resten har jag anmärkt, såsom en hufvudsaklig invändning emot Gr. Gyldenstolpes förslag, att under sådana omständigheter, som här förutsättas, blifva icke stora tillgångar emot 3 procent tillgängliga. Af alla dessa skäl, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Ctslcs betänk. Då nu öfverläggningen om 19:de punkten förklarades härmed vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s i denna punkt afgifna yttrande. Ropades ja och nej. Hr Gr. o. Laudtm:s härefter framställda propos. om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, besvarades jemväl med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna sednare propos. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande förslag till voterings-proposm. Den 19 April f. m. 191 Den som bifaller BankoUlsk:s i dess belänk. N:o 42, afgifnc yttrande, rör:de Gr. Gyldenslolpes motion om förstärkning af lånefonden för jern, koppar m. fl. vågförda effekter, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, varder förenämnde del af Utsk:s betänk, af R. o. Ad., på grund af deremot gjorde anmärkmr, ållerremiiterad. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som föl jer Ja — 35. Nej — 38. 20, 21 och 22 punkterne. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i dessa punkter tillstyrkt. 23 punkten. Den del af Hr Skogmans vid Ulsk:s betänk, fogade reservation, som rörer ifrågavar. punkt, upplästes på begäran af Hr Å kerman, som derefter anförde:
Härutaf, å ena sidan, de endast småningom vikande tullsatserna, långsammare och mindre än önskligt varit och under andra förhållanden bort och kunnat ske; å den andra, borttagande af all tull å råvarorna, äfvensom å de artiklar industrien mera förbrukar, exempelvis jern, machiner och redskap, samt slutligen, med undantag för ett par kassa-artiklar, å de lifsförnödenheter, som så mycket på arbetspriserna inverka. Hvad dessa sednare, hvad jordbrukets alster särskildt angår, kunde man så mycket mindre tveka att upphäfva tullskyddet, som de ganska nöjaktigt betalades, och hvad den förnämsta af dem, spannemål, beträffar, en öfverproduktion egde rum, till följd af hvilken ingen fara kunde för jordbruket förefinnas att på inhemsk marknad bestå den täflan man på utländsk marknad uppsökt. Då jordbruket nu klagar öfver orättvisa, förbiser det således, att det, uti lägre tullsatser å industrivaror, uti den friare täflan, genom hvilken både bättre och billigare sådana stå det till buds, redan erhållit, och allt mera för framtiden skall erhålla, ett fullgodt vederlag, Man öfverklagar emellertid nu denna friare lagstiftning och påstår: att jordbruket icke utan tullskydd kan bära sig; att industrien genom de nedsatta tullarna går under; att en öfverimport befrämjas, som för Staten medförer ruin. Hvad först jordbruket beträffar, torde jag, då artikeln spannemål förekommer, blifva uppkallad att framställa de skäl, på grund af hvilka jag anser den klagan, jordbruket förer, vara i Den 21 April f. m. 389 mycket öfverdrifven; origtig i allt, som med tullagstiftningen kan anses hafva sammanhang. För att icke genom ett återupprepande trötta R. o. Ad., uppskjuter jag derföre mitt yttrande i denna del. Jag vill nu endast anmärka att om, genom tullskyddets borttagande, någon förlust verkligen tillskyndats jordbruket, denna väl borde spörjas uti ett prisfall motsvarande värdet af det skydd man förut åtnjöt. Något sådant har dock icke inträffat.
Den vid slutet af sistnämda år utnämde nve chefen för departementet för de allmänna arbetena, till hvars handläggning förevarande angelägenhet hör, egnade icke desto mindre telefonfrågan genast sin uppmärksamhet. Redan den 6 november utfärdades förordning om enskildt établissements förbindande med statens télegrafnät, vare sig medelst telegraf-eller telefonledning, äfvensom ett ministerielt tillkännagifvande rörande beskaffenheten af sådana privata telegrafeller telefonledningar, för hvilka koncession ej erfordrades. Deijemte upprättades nytt förslag till telefonlag, hvilket i januari 1883 atlemnades till kamrarne samt af dessa behandlades och antogs under loppet af våren; hvarefter den sålunda åvägabragta telefonlagen kungjordes den 11 juni samma år. Sedan regeringens tredje försök att lösa den föreliggande frågan sålunda krönts med framgång, inträdde nu telefonväsendet i Belgien i det ordnade skede, som var med stor otålighet motsedt icke minst af dem, som redan, på god tro, befattat sig med telefonanläggningar. Detta ordnande afsåg telefon väsendets förhållande icke endast till staten, med hvars telegrafanstalter det sattes i samverkan, utan ock till den publik, för hvars gagn den nya kominunikationsinrättningen var afsedd, och till den enskilde, öfver eller under hvilkens egendom ledningame behöfde framdragas.Utelemnande de särskilda lagbestämmelserna, såsom alltför vidlyftiga att anföras i en kortfattad populär framställning, öfvergå vi nu tfll de tekniska förhållandena. Inom Belgien användes ganska allmänt samma apparatsystem som det af Stockholms Bell Telefon aktiebolag i vårt land införda, hvilket väsentligen utgöres af en Blake ’ s mikrofon tillsammans med en Bells hörtelefon. Detta apparatsystem är antaget för telefonnäten i Bruxelles, Anvers, Gand, Verviers, Charleroi och Lä Louvière, å hvilka nät — med en sammanlagd trådlängd af omkring 4,500 kilometer — koncessioner lemnats Compagnie belge des téléphones Bell, äfvensom för näten i Liège och Louvain. I Mons lärer deremot en modifikation af den Aderska telefonen vara i bruk.
Till följd af min egen erfarenhet önskar jag lifligt cn ändring häruti, Den 3o Mars e. m. 353 uti, men ser derföre i förslaget ingen rubbning i Grundlagarne. Jag förnyar således min anhållan om återremiss. Herr von Hartmansdorff: I anledning af åtskilligt, som här blifvit anfördt, anhåller jag om Ridderskapets och Adelns ytterligare uppmärksamhet. Hvad Fullmägtige i RiksgäldsContoiret beträffar, hafva de kanske bättre om tid, än de fleste andra myndigheter, isynnerhet om de ej hädanefter få mera arbete än hittills; men deraf följer icke, att de hafva mera skicklighet att handlägga bevillningsfrågor än andre, som för närvarande behandla dem. För min del tror jag, att desse mål, då de från KammarRätten gå till Konungen, vida bättre och med större sakkännedom afgöras, än om de skulle, utan KammarRättens mellankommande utredning, omedelbart gå från PröfningsComitte'erna till ett Rikets Ständers Verk. Man har sagt, att KammarRätten icke bör göra anmärkningar på eget bevåg, såsom man kallat det. Detta "kan jag för min del ej godkänna; ty det skulle då kunna hända, att ett helt Län , ehuru Minimi-tariffen ej blifvit understigen, taxerades alltför lågt iförhållande till de öfriga. Hvem skulle anmärka det, om icke KammarRätten? Det ena Länets Comitteer befatta sig i sadant hänseende icke med det andras, och känna 18 H. 23 354 Den 3o Mars e. m. oftast icke det olika förhållandet. Om någon enskild jordägare har egendom i 2.‘ne Län, lärer han förmodligen icke sjelf anmärka, att han i det ena hetalar för litet, eller vilja göra sig ovän med grannarne för en sådan anmärkning. Af egen erfarenhet vet jag, att KammarRätten gjort anmärkning vid taxeringsvärdets ringhet i ett Län, der jag någorledes känner det verkliga hemmansvärdet, och att anmärkningen var befogad. Ingen hör heller kunna gö\a sådant bättre än KammarRätten, som har vana vid dylika göromål och tillfälle att anställa jemförelser mellan de serskilta Länens taxeringsvärden öfver hela Riket.
Banko kom att årligen utdelas; Men då, under den nämnda tiden, icke allenast stipendie-utdelningen blifvit inställd, utan ock inga stipendiater utnämnde och således ingenfinnes, som på stipendie-utdelning för den tiden kan göra lagligt anspråk, anser Konsistorium rättvist vara, att utaf räntebehållningen, 935 R:dr 20 sk. 8 rst. Banko användas att komplettera Stipendie-fonden till dess primitiva belopp, 1,333 R:dr 16 sk. Banko, hvilket i räkenskaperna hittills varit oafbrutet upptaget; att vidare utur samma räntebehållning 76 R:dr Bko, svarande mot lagliga räntan å primitiva fonden, vid detta läseårets slut, utdelas till de Stipendiater, som af Collegium Gymnasticum utnämnas; att ändteligen af den i sistlidna årets Rektors-bok upptagna räntebalans, 960 R:dr Banko, 48 R:dr, utgörande bevillningsprocenten å nämnde summa, i nu löpande läseårets räkenskaper afföras; att 199 R:dr 26 sk. 5 rst., såsom oförvållad räntebrist, afskrifvas, samt att den nu betäckta återstoden, 712R:dr 21 sk. 7 rst., upptages såsom behållning till nästa års räkenskaper. Huruvida dessa 712 R:dr 21 sk. 7 rst. Banko må utgöra en särskild stipendie-fond eller läggas till primitiva kapitalet, för att dermed utgöra en enda större fond, hvaraf räntan, i mån af vunnen tillväxt, kan komma att utdelas till flere stipendiater, derom vill Konsistorium, 447 i händelse detta Utslag vinner Kongl. Kammar-Rättens stadfästelse, till Kongl. Majrt underdånigst hemställa. Emedlertid varder Utslaget, i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 11 December 1830 samt den för Kongl. Kammar-Rätten utfärdade nådiga Instruktion af den 15 Oktober 1831, Kongl.
Prof. 1862 §• 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3 Häft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. tusen R:dr, under de vilkor, som för andra dylika lån vid innevarande riksdag varda bestämda. Till upplysning om sammanlagda beloppet af de i detta Utlåtande tillstyrkta anslagsoch lånesummor bifogas härjemte ett deröfver uppgjordt sammandrag. Stockholm den 14 Augusti 1863. Reservationer: 0 jEmot och Åsele: af Riksdagsfullmäg tigen P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län: “Emot Utskottets i denna punkt fattade beslut får jag härmed vördsamt afgifva reservation. Utskottet har, utan att i sitt betänkande uppgifva något företräde för vägarne vare sig emellan Öhrträsk och Åsele eller emellan Fredrika och Björna, likväl tillstyrkt anslag för anläggande af den förre. Under behandlingen i Utskottet af depna fråga blef likväl, ehuru man ingalunda kunde bestrida nödvändigheten och behofvet af väg emellan Fredrika och Björna, upplyst, att Åsele—Öhrträsk-vägen borde först utföras emedan en lättad kommunikation med residensstaden Umeå vore önsklig.