Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För en. 1%,. da ar praunium utbetalt. I>e till, orten på Eders Kongl;. Majis - N.å“ diga befallning af Committerade nedsände Osterbottniska. saltpeter - sjudare hafva, medfört en, särdeles, nyttig verkan, och är,o, redan. 4 Kärlin-, gar under deras handledning, landshöfdingen,;, bär derföre ansett nödigt, att deras blott pä 2:ne Ir ställda Contract matte på ytterligare jpne år förnyas, hvartill Committerade anse sig bpra; h nnderdinjgiiöf tillstyrka Nådigt bifälU , Proviant,mästaren Schweder har på stin egendom anlagt arne Österbottniska saltpeter - lador, och är sinnad att derstädes i år. uppföra, ännu, arné dylika,’ Detta, bans-., företag, hvarmed; han sysselsätt en af de införskrifoe Sjudarrre, jern-, te hans stora insigter och erfarenhet i byggnad, och hushållning, skall mest. hafva, verkat på de öfrigaa böjelse... För berömligt nit i denna liand-, terings kännedom och uppmuntran utmärker ^Landshöfdingen äfven if of - Ilätts - Rådet Trä-, gårdh, Bruks - Patron Fundberg och f. d. Riksdagsmannen, Anders Nilsson i Ysare, hvilken seri-. Den 19 April. 337. sednare främst bland allmogen omfattat denna angelägenhet. De tvänne Österbottniska Saltpeter - sjudarne hafva så berömligen sig uppfört, att Committérade önska få Nådigt tillstånd att uppmuntra hvardera med en gåfva af 33 R:d 16 sk. i I öfrigt äro flera Bolag om saltpeter - till-. "verkningen på gamla viset inrättade, så att ^Landshöfdingen anser (briet tvifvelsmål vara, att jusaltpeter - gärden för framtiden skall rigtigt utgöras, i synnerhet om en kunnig, erfaren och driftig man varder till Styres - man i Nåder förordnad.
I 12 §:n förekommer, hurusom revisorerne, med anmälan att Majoren Hjelmstjerna erhållit en gratification utaf anslaget till oförutsedda militära behof, samt Majoren Luthman och Gapitainerne Virgin och af Klercker utaf samma anslag fått sig tillagd flyttningshjelp, yttrat den öfvertygelse, att dispositioner af förenänmda beskaffenhet icke syntes utgöra föremål för de på 3:dje hufvudtiteln till oförutsedda militära utgifter anvisade medel, hvilka otvifvelaktig! varit ämnade att afhjelpa sådana tillfälliga behof i och för militär-väsendet, som vid de årliga stalernes uppgöran - j44 Den 27 Maj f. m. de icke kunna med säkerhet förutses och beräknas, hvadan, i revisorernes tanke, det bemalde officerare förunnade understöd rätteligen hort utgå af det å gide hufvudtiteln uppT förda extra-anslng; och hap Utsk., i öfverensstämmelse härmed, tillstyrkt: ”att R. St, hos K. M. i und. anhålla, att de af ”revisorerna yttrade åsiglep måtte följas, i afseende å utgif”ters bestridande af det till oförutsedda mililär-behof bestämma anslag.” Härvid får jag först anmärka, att StalsUtsk:s framställning derom, alt en skrifvelse skulle expedieras, med anhållan, att de af revisorerna yttrade åsigter mätte följas, är alldeles oformlig, emedan R. St. böra bestämdt yttra hvad de vilja. Nu passar det sig för öfrigt så, alt revisorerne hafva orätt, och således äfven StatsUtsk, Hå en officerare flyttas från sin station, är han berättigad till flyttningshjelp, enligt nu gällande lagbestämmelse i tågordningen. Denna flyttningshjelp skall utgå från den titel, hvartill han hörer; och sorn alla de ifrågavar. personerne höra till 3 titeln , är det naturligt, att medlen skola utbetalas af denna titels anslag för oförutsedda militär-heliof.
Denna ordning skulle i betydlig mån motarbeta det öfverdrifna bränvinssupande, som med så stora steg nu tilltager i Stockholm, af den orsak, att vissa här i tjenst varande arbetare, såsom Timmermän, Murare och andre idkare af sådane yrken, som från Hösttill Vårtiden medgifva mera ledighet, emedan byggnader Vintertiden ej så allmänt fortsättas, i stället för deras på denna mellantid vanliga och för deras bergning tillräckliga sysselsättning med vedhuggning och dylikt, söka sin binäring vid de mångfalldiga Bränneriet hvarest de blifva emottagne och nyttjade, till dess byggnadsarbetet Vårtiden åter börjar och Brännerierna afstanna , då desse arbetare återkomma till sine Mästare, vanligtvis förändrade från ordentlige, omtyckte, skicklige och friske arbetare, till sjuklige och ohjelpelige drinkare, som sedermera kringsprida denna olycksaliga smak till mängden af sina likar. Att bränvinssupare lättare inöfvas vid de nu varande privata Bränvinsbrännings-inrättningarne, än vid de fordna IironoBrännerierna, härrör efter min Deh i 5 januari!. 83 tanka deraf, att vid dessa sednare icke nyttjades andra än lagligen stadde arbetare* sorn vanligen i flera år, om ej hvad ofta hände* hela lifstiden qvaistannade, och för hvilka sådaiie försigtighetsmått voro vidlagne* att de omöjligen kunde åtkomma mera bränvin än dem, efter nödtorften, för dagen tilldeltes. 4:o Att dä bevist blifvit, å hvilken krog en arbetare erhållit sitt rus, bör Näringsidkerskan böta 6 R:dr 32 sk, B:co, som tillfaller angifvaren, samt dessutom utan skonsamhet genast förklaras förlustig sina Krogrättigheter. 5:o Att arbetare, som försumma de arbeten, deras mästare dem anförtrott, och befinnas samlade hemma hos hvarandra* för att med kort eller andra hasardcspel fördrifva arbetstiden* till bränvins vinnande, böra med Stockstraff beläggas, och dessutom, till deras säkrare upptäckande, böta 3 R:dr 16 sk.
» Han säger nämligen där: &gt;Jag har pröfvat och öfvervägt, jag har bortkastat hvad vetenskapen, den opartiskt bedömande, ogillade eller fördömde; jag har upptagit det som kan försvaras och är värdt att behållas och jag har gjort detta endast för att kunna bereda min lidande nästa tröst och hjälp, och då jag vet med mig, att detta är driffjädern till mina handlingar, skall tvifvelsutan icke heller lönen uteblifva och målet omsider hinnas. » Doktor Bergqvist har liksom kapten Hjertström varit i " Wörishofen för att finna bot för ett lidande, som här hemma icke ville gifva med sig, och sedan han under Kneipps lärjunge och mångårige medhjälpare, dr Baumgarten, fullständigt satt sig in i vattenkurbehandlingen därstädes, har han äfven hos dr Lahmann i Dresden studerat luftoch solbaden, hvarmed han sedermera förenat det Lingska systemet och sålunda gjort den svenska kneippanstalten etwas besser än den tyska mönsterbilden. Gymnastikafdelningen ledes af gymnastikdirektören, reservunderlöjtnanten N. Theodor Bergqvist. Och sålunda har jag, så godt jag förmått och utrymmet tillåtit, sökt skildra den nya kneippvattenkuranstalten. Att tiden för dess inrättande var inne, kunna vi se af det stora antal kurgäster (öfver 800 inom loppet af 7 månader), som under den korta tid företaget varat skyndat hit för att på naturmedicinsk väg uppnå, hvad apotekare och droger icke förmått skänka dem. Också har den stort tilltagna anstalten redan visat sig för liten, hvarför nya byggnader äro under uppförande. I förhoppning att företaget alltjämt må gå framåt, och, liksom i Wörishofen, tusentals människor här finna lindring och hjälp, vill jag nu blott gifva dig, min läsarinna, eho du än må vara, det välmenta rådet att, såvida du har några krämpor — och hvem har ej det i vår tid? — komma hit och blifva dem kvitt, och du skall då helt säkert instämma i det entusiastiska utrop, jag för några dagar sedan hörde af en kurgäst: » Jag älskar Kneippen! » LARA. VÄNTANSTIDER. x.
Och det gör dem rörda. » » Men ni blir säkert ofta bedragen? » » Ja, ja men, det kan nog hända, att det inte alltid lyckas mig, men på det hela taget har jag ändå stor tur. » Vid dessa ord strå- lade hennes ögon, och en tår tillrade ned öfver den skrynkliga kinden, men leendet återvände snart. » De äro ej elaka, det får ni inte tro. När de inte arta sig, sedan jag skaffat dem plats, få de bära följderna däraf och äro att beklaga. I alla fall ha de då i några dagar haft ett godt och anständigt tillhåll. Många af dem ha djupt bedröfvade kommit tillbaka, emedan de ej kunnat behålla den goda plats, jag skaffat dem — jag finner nämligen alltid sådana platser, ty man hjälper mig att hålla staekrarna fria från nöd och elände. Nå, hvad skall jag då göra, jag sluter dem till mitt hjärta och tager åter emot dem. De ha ju ingen annan än mig, och jag kan ju inte låta dem dö af svält. » Agathe Hithier berättade allt detta så enkelt! Jag lade nu märke till, att alla de unga flickorna hade vändt sig möt oss och andäktigt lyssnade till hennes ord, och det förekom mig, som om jag såg hoppet blomstra i alla dessa ansikten och en god, fast föresats stråla i allas ögon. » Men pengarne? Hur kan ni anskaffa d e m? » » Du gode Cud! Då vi någon gång äro för många här, äta vi vårt bröd utan sofvel, men därför äro vi lika förnöjda och om natten sofva vi de rättfärdigas sömn. Men det är bara under mycket dåliga dagar, sådant sker. Constance och jag arbeta flitigt, och då ha vi för det mesta så mycket, att vi kunna koka en god soppa och få litet stekt fläsk och potatis. » Jag lemnade henne mitt lilla paket med tvättkläder och sade ingenting mera; jag erfor en djup blygsel oeh kände mig så ringa. Hur mycket glad, verksam människokärlek, hur mycken sann rättsinnighet och barmhärtighet, hur mycken oskrymtad godhet hade jag icke funnit hos denna fattiga, obildade strykerska i provinsstaden. är mycket frikostig och sörjde för henne på det omtänksammaste samt gaf henne en mottagning, värdig en regerande drottning.
& Sitsi. SURJteaS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Jönköpings Län TILL i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. SC(D€®fi!0Ii J» , ECKSTElTiSKA BOR .TRYCKERIET. 1834. Iand, der folklynne oell klimat föga omvexla med åren, af hvilr f» ena merendels är det andra likt, der inga Revolutioner i nautil förändra, knapt skaka, sällan öfversvämma jordytan, och der ett, i €cennier oförändradt Stats-skick lemnat alla Näringar åt sin fria utder är det i sanning svårt att en gång hvart Femte år säga S°t nytt i Oeconomiskt och Statistiskt afseende. Att åberopa hvad redan blifvit sagdt, torde dock icke alltjemt passa, j Henna inledning, måtte den i någon mån ursäkta det ringa värde W* berättelse må äga, som i följd af Eder Kongl. Majus Nådiga Circuj. .re'Bref den 7 April 1-821, Eder Kongl. Majus Befallningshafvande i jköpings Län nu i Underdånighet aflemnar om Länets tillstånd i fö^mnde afseenden. j>. Be anbefallda Tabeller, som, i Lands-Contoret upprättade, böra Bean åtfölja, bifogas, Deras innehåll berättigar sjelfva Berättelsen Q Jcke belastas med Ziffror och Columner. För den äro dock föreskrif6 åtskilde rubriker, som höra iakttagas, hvaraf jto Länets Allmänna Beskaffenhet. till jnköpings Länj som utgör Norra delen af Småland, gränsar i Norr Östergöthland, i Öster tili Calmar Län, i Söder till Cronobergs Län ton Alland, i Väster till Elfsborgsoch Skaraborgs Län. Det är sext0o långt och åtta mil brödt. Dess areala vidd utgör något öfver Coll <IUacIratmil, som innesluta nio Härader och tre Städer.
Då ifrågavarande ämne sålunda utaf Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit fullständigt utredt och besvaradt, samt en förändrad organisation af Hospitals-Xnrä tillingarne i Riket och förvaltningens af deras fonder öfverlemnade till Lazarettscrh Curfms-Diréctionerne icke eger något inflytande på Stats-Verkets tillstånd, får Stats-Utskottet vördsamt tillkännagifva, alt Utskottet anser det ■Betänkande#. tiel icke tillkomma sig att häröfver meddela något yttrande. En Ledamots häremot anförda Reservation bifogas. Stockholm den 18 Julii l8a3. Utdrag af Protocohet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi*Utskott den 18 julii 1825. ' " S. D. H err Huldberg anförde: ”Emot den del af Utskottens beslut, som afhandlar den blifvande Sysslomannen vid HoSpitalerne, får jag Jnig reservera och anhålla, att få denna reservation till de Respéctive Riks^Stånden bifogad.” ”Jag har förslagit att Läkaren, den jag här anser för hufvud-person, måtte bli Syssloman och ingalunda Presten. Man synes nu mera vara allmänt öfvertygad om att vansinnet är en sjukdom, som medice bor och ofta kan botas. Med Läkarens pligt öfverensstämmer således framför alla andras, alt tillse det ordning och beqvämlighet vid Hospitalen iagttages och således bör lian dervid hafva den närmaste tillsyn. Någon fara för Controllen inser jag icke dervid. Läkarehvär vanligen lie* derlig karl och beliöfver då ingen annan controll än sin pligt och sitt samvete, — är han det icke, så hjelpa icke de konstigaste anstal - 3g4 Stats-Utskottets ter af de i våra dagar öfver höfvan utsträckte controller.” Ex Prötocollo A. Fryxell. Ankom den G Augusti i8u3. Riksens Höglofl. Ständers Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts
Kapiten Geijer, hvilken, enligt hvad närlrtgda bestyrkta tjensteoch meritförteckning utvisar, föddes år 1791, ingick som officer år 1810 vid Wermlands fältjägarebataljon, utnämndes år 1819 till kapiten och regements-qvartermästare vid regementet, men från hvilken sednare befattning han tog afsked år 1827, dock 182 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 124. med tillstånd att som kapiten qvarstå i regementet, blef år 1838 konstituerad till regements-kommissarie vid nämnda regemente, hvilken tjenst han innehade till år 1841, då han hlef utnämnd till postmästare i Arvika köping, hvarest han tjenstgjorde till sin död år 1863. Som militär hevistade han 1813 och 1814 årens fälttåg och innehade han ock fördenskull Konung Carl XIV Johans medalj som deltagare i nämnda fälttåg. Han åtnjöt ingen pension från sin militära hana, utan hjelpto sig på sin ålderdom med postmästaretjensten i Arvika. Någon förmögenhet hade han aldrig ärft och de mindre lönande tjenster, han under sin lifstid innehade, äfvensom underhållet af stor familj gjorde att hau aldrig var i goda ekonomiska omständigheter, hvadan ock, vid hans död, bouppteckningen, af hvilken ett bestyrkt transsumt bifogas, utvisade en skuld utöfver tillgångarne af 555 R:dr 12 öre R:mt. Han efterlemnade vid sin död sju barn, alla visserligen komna till den åldern, att de borde kunna sig sjelfva försörja, men ett af dessa barn, dottren Christina Mathilda, är till sin kroppsbyggnad i hög grad missbildad och till förståndet ytterligt svag, hvilket beklagansvärda förhållande bestyrkes af närlagda läkareattest äfvensom prestattest, hvadan hon är oförmögen att äfven i ringaste grad till sitt uppehälle bidraga.
Hr Tornerhjelm, Budolf: Jag har begärt ordet i anledn. af några här gjorda anmärkmr emot StatsUtsk., för det att det icke IV H. 25 386 Den 24 Mars. tagit utländska förhållanden i öfvervägande och huruvida i en framtid icke UtrikesMinisterns lön kunde förhöjas genom bidrag från Norrige. Jag skall alltid, som jag hittills gjort, motsätta mig, att Norrige skall bidraga till aflöningen åt dem, som sitta i Konungens ltådkammare. I fråga örn UtrikesDepart. kan det vara billigt, men jag tror det icke vara öfverensstämmande med Grundlagen att någon utländsk makt lemnar dylikt bidrag. Man säger att Norrige står vid sidan af Sverige. Om jag iin erkänner detta, vill jag dock icke, att detta land skall bidraga till aflöning åt Konungens Rådgifvare. Hvarje gång jag hör denna sats framställas, ernar jag bestrida den. I öfrigt är jag förekommen af Hr Bildt och yrkar bifall till förevar:de punkt. Hr Hjerta, Lars: Jag tillåter mig att fästa upmärksam heten på de uplysningar II. Exc. Hr Gunther lemnat, och emot hvilka en ledamot sedermera protesterat, nemi. att Norrige skall bidraga till UtrikesStatsMinisterns aflöning. Orsaken, hvarföre denne Minister skall åtnjuta högre lön än öfrige Depart:sCheferne, upgifves vara den, att med hans embete åtföljer större representations-skyldighet, enär han måste vara i beröring med utländske Diplomater. Om nu K. M. får från Norrige en viss summa i ett för allt i och för UtrikesDepart., så, då man vet, att de utländska diplomaterne vistas i landet så väl för Sveriges som Norriges skull, finnes intet hinder för Regeringen, att af denna summa anslå en del åt UtrikesMinistern, dock icke högre än hvad Norrige i allmänhet deltager i de öfriga gemensamma stats-utgifterne. Detta kan icke kompromettera, då det icke är en lön till den, som sitter vid Konungens rådsbord, utan det är helt simpelt och enkelt för det han är nödgad att bjuda gäster till sitt bord.
St. meddelas, en sådan uppgift och berättelse; så har den i ämnet nu afgifna underdåniga berättelse blifvit under den 5 sisllidne December till Stats-Utskoltet i Nåder remitterad. R. St, som tagit under öfvervägande Handlingarne i detta mål, hafva väl funnit anstalter vara vidtagne i ändamål, icke allenast att Silfvertillverkningens fall, till ytterligare förlust för Staten, utöfver hvad den får vidkännas genom saknaden af de betydliga räntor, hvilka till Verkets upprätthållande äro anslagne, i möjligaste måtto må förekommas, utan ock att en högre metalltillverkning derstädes för framtiden må kunna vinnas; hvarjemte af ett E. K. M:ts Nådiga Utslag, den 18 Mars sistlidet år, inhemtats, att, med gillande af Kammar-Rättens i denna del meddelade beslut, Bergs-Fogden Forsslind i lifstiden, såsom innehafvare af Löfås Silfververk, blifvit förklarad skjddig till E. K. M. och Kronan betala skillnaden emellan hvad i Sedelmynt redan vore erlagdt och hvad i Specie-Silfver Riksdaler, efter 1 Rdr för Tunnan och gångbar Cours, bordt i lösen erläggas för den till Verket upp - 240 PjXp. Utsi. Förslag till tind. Skrift). N:o 391* låtna Krono-Tionde-Spannmål uti Säthers och Näsgårds Läns Fögderier.
B:co 1,662: 24. — General-Adjutanten Grefve Puke 650 Hamb. Balance till år i836: Ränte-Fondens Tillgång vid 1835 års slut ännu ej förfallen ränta 611:14. io. Summa R:dr 32,933: ii. 3. Extra Anslaget tor iståiulsättamle af Försvars-Verket till Sjös. Debet. Ingående Balance'. Sjö försäkrings-bolag 849:11.10. — Ersättning af 4:de Hufvud-Titelns Anslag för af Extra Stats-Anslaget uppköpt och till andra ändamål användt Ekevirke Summa "194,935:171' 7. 121,974:20. 7. — 110 — Credit. Utgift: Al det vid 1834 och 1835 årens Riksdag för Sjöförsvars-Verket beviljade Extra Anslag voro 30,000 R:dr, utgörande års-anslaget, ännu vid 1835 ars slut i Riksgälds-Contoret innestående. Kungsholms Fästnings-byggnad. Anslag för året 35,097: 44.11. Balance: Skuld för af Carlskrona Stations ordinarie Stats-medel förskjutne 37,712:27. 9. Credit. Ingående Balance: Skuld 29,376:25. 1. Utgift : Diverse omkostnader, efter afdrag af influtne ersättningar 43,433:47. 7. S:r 72,810:24. 8.
Då den för år 1817 uppkomne vinst afräknas, återstår således för den , egenteliga Spannmåls-rörelsen en förlust af 87,352 R:dr 3 sk. 6 r:st. Banco, Deremot har Brännvinsbränningsoch Destillerings-rättigheten uti Stockholm och Götheborg tillskyndat Magazins-Inrättniugen Vinst. 829 så att efter Räk ensi aper nes föranledande vin» sten å Brännvins-brännings-rattigheten ungefärligen motsvarat förlusten å Spannmåls* rörelsen. Utestående fordringar för Spannmål, hvarmed Länen blifvit på Credit undsatte, utgjorde Vid 1817 års slut, enligt lluf vudboken 756,149:23. i. Vid 1818 års slut enligt, dito 953,643: 35. 6» Vid September månads slut 1819, enligt infordrad upp gift . .. 1,624,800:—- och vid samma tid inneVa rande år 987,005:44* 6- För detta sistnämnde belopp kommer endast någon del att i penningar inflyta, erne» dan Kongl. Majit genom Nådigt Bref till Allmänna Magazins-Directionen, af den i3 sisth October, lemnat Låntagarne tillstånd , att med Spannmål, tunna emot tunna, beräknad till tvä tredjedelar af utborgnings priset, sine skulder sig afbörda. Revisoreime bafva utaf RäkeUskaperne tagit så fullständig kännedom om Verkets ställning, som af den antagna bokfÖringsniethöden varit möjlig samt med en inskränkt tid förenlig, oell Ilar Hufvudböckernes jemnförande ined dertill hörande verificationer icke uti ett sammanhang utan endast här och der kunnat medhinnas.
Åskådarna gåfvo skänker åt de spelande, hvilka vid de flesta tyska skolor lades i silfverskålar, som stodo uppställda på parterren; beloppet delades emellan komediförfattaren, regenten och de spelande, så att den förste fick 6 gånger så mycket som den andre, och denne betydligt mera än en hvar af de spelande. Icke ensamt vid skolor, utan äfven vid universiteter uppfördes skådespel. Dock var detta händelsen företrädesvis vid de sydtyska universiteten; då deremot i Nordtyskland, hvarest skolorna fortare utbredde sig och fästade djupare rötter, dessa äfven slogo under sig de dramatiska öfningarna. I särdeles högt anseende stod den akademiska teatern i Strassburg. Ända mot slutet af 18:de århundradet spelades ännu vid skolor i Tyskland, ehuru då intresset för dessa öfningar var högst ringa. I Danmark gafs den sista skolkomedien 1697 i Herlufsholms skola. Skolkomedier i inskränkt mening voro sådana, hvilka uteslutande afsågo undervisningen, såsom Frischlins ”Venus” och ”Dido,” skrifna öfver två böcker i Æneiden, samma författares ”Helvetiogermani,” skrifven öfver första boken af Caesars ”de Bello Gallico,” hans ”Priscianus vapulans,” hvilket styckes kärna innehålles i orden: ”disce grammaticam,” Gilhausens ”Grammatica,” en lustig komedi, i hvilken ”rudimenta grammatices” kortligen och artigt beskrifves. Närmast hit hörde de stycken, som skildra skoloch student-lifvet, och hvilka afsågo att för ungdomen framhålla en lärorik spegelbild af dess eget lif. Högst få voro de stycken, i hvilka humanisterna sökte likna sin älskade Terentius äfven i val af ämne; och till dessa få hörer den, hvilken anses vara den första skolkomedien, nemligen den berömda Reuchlins ”Henno,” som fastlagstiden 1497 uppfördes i biskopens af Worm palats af några studenter. Stycket handlar om en bonde, som bestjäl sin hustru Elsa på 8 dukater, samt om tjenaren Dromos fintlighet, som lurar alla, med hvilka han kommer i beröring.
Man har i öfrigt med åtskilliga argumenter sökt förmå mig att taga tillbaka mina ord i ämnet; men jag måste fortfarande vidhålla, att så länge den indelta arméen är med sådan stränghet fästad vid särskilda små territorier, kan berörde för - Den 23 Maj e. m. 427 hållande icke annat än i väsendtlig mån skadligt inverka på arméens ieke allenast ekonomiska utan äfven intellektuella utveckling. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden om bifall till och återremiss af förev:de Bet:de, framställde H. Exc. propos. å bifall till detsamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.-TJtsk:ts den 28 sisth April på bordet lagde Bet:de N:o 75, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af stadgandet i arméens tjenstgöringsreglemente, ronde skyldighet för soldaten att söndagligen bevista den allmänna gudstjensten. Frih. Creutz: Ehuru föga framgång jag tror mig hafva att för denna min motion härstädes förvänta, har jag dock ansett mig höra yttra några ord i ämnet. I allmänhet tror jag det vara obestridligt, att menniskor icke skola tvingas till utöfning af sin andakt eller att höra Guds ord. Att bibehålla ett så bcskaffadt stadgande, som det tjenstgöringsreglementet uti berörde hänseende innehåller, synes mig följaktligen icke vara rätt lämpligt; och jag är öfvertygad att de flesta, som tänka närmare på denna sak, samt icke dervid låta sitt omdöme förvillas af föråldrade och fördomsfulla åsigter, skola inse oriktigheten och obehöfligheten deraf. Jag vet icke hvarföre soldaten skall tvingas i kyrkan mer än någon annan. Hvarföre mer än befälet? Ben ena själen måtte väl vara lika dyrbar som den andra. Befälet är endast tillstädes för att tillse att manskapet inställer sig i kyrkan för att höra en prest, som det kanske alls icke är hågadt att afhöra.