Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När åter hvilan ej är enstämmigt medgifven, står icke då saken qvar i det skick att, såsom slutberedd, afgöras? Gör det något till saken, om 4 eller 1 Stånd vägrat hvilandet? Är det icke Grundlagen, som föreskrifvit upptagandet vid nästföljande Riksdag, så vida ej samtelige myndigheterna begagnat sig af ordet först, för att afstå sin rätt till deras afgörande? Det vill säga, är det icke Lagen sjelf, icke någon eller några af de fem myndigheterna, som förbundit till upptagandet? Kan då någon af dem vägra det? Till hvad jag nu ytterligare utvecklat får jag den äran tillägga, att det vigtiga vid detta tillfälle alldeles Bilaga A till Mern. N:o 5. 821 icke är det, hvartill ett tillstyrkande öfver närvarande fråga slutligen skulle leda, nemligen om inga, vissa eller alla Grundlagsfrågor böra upptagas eller hvila. Detta är en klokhetsfråga, som jag, i närvarande tidepunkt, anser nästan med lika goda skäl kunna på tvänne stridiga sätt hesvaras. Allenast får jag nämna, att jag ej deltager i det skälet emot deras upptagande, att det skulle störa lugnet ibland Riksens Ständer, så snart de med frihet behandlas, ej heller i det, att de skulle orsaka någon tidsutdrägt, värd att sätta i beräkning. Det vigtiga är bestämmandet af sjelfva den nu förevarande frågan. Det gäller, efter min öfvertygelse, nu ej mindre, än om Lagen skall i en punkt stå eller falla för alltid, om Konungen och hvarje Riks-Stånd skall i utöfningen behålla eller förlora en rättighet, om ett rent eller ett bortblandadt begrepp om Grundlagens mening skall föranleda ett beslut, åtföljdt af de rättseendes och de rättsinniges i längden pålitliga medhåll, eller ett beslut, åtföljdt af de irrandes ögonblickliga bifall och egen för sent inträffande ånger. Jag kan, utan farhåga att stöta någon, yttra mig så, som jag nu gör, derföre att jag tror och nästan om hvar enda af mina Medbroder i detta Utskott vet, att han ej vill gå emot sin redliga öfvertygelse.
Preste-ståndel den i Mars — Borgare-slåndel den 2 Bonde-slåndet den 2 liikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder Jor Jolhan der visn ingen s b efrä/njan de. (Stats-, Bov.- samt Allin. Besv. och Ekon. Nnis 258 och 277, samt Slats-Ulskis Ull. N:o 266.) S. A. K. De flerfaldig» framställningar, som vid innevarande riksdag blifvit gjorda rörande. åtgärder för folkundervisningens förbättring, hafva föranledt Rikets Ständer att laga detta vigtiga ärende i dess helhet under öfvervägande. Dervid har i betraktande kommit, att ehuru på grund af sjelfva sakens natur och jemväl af de hos oss stadgade grundsatser folkskolan mäste betraktas såsom en kommunal inrättning, likväl icke heller Staten, hvilken kallat till lif denna undervisnings anstalt i dess nuvarande form, hvarken kan eller bör undandraga sig att till dess utveckling vidtaga sådana åtgärder och äfven åtaga sig sådana uppoffringar, som kunna vara af välgörande inverkan på undervisningssättets förbättring och på skolornas förkofran. Såsom de föremål, pä hvilka statens verksamhet i detta hänseende hufvudsakligen må riktas, böra, i Rikets Ständers lanke, afses dels anstalter lill beredande af lärarnes bildning och dels undervisningens förbättrande såväl genom meddelande af understöd åt de församlingar, hvilka vilja vidare utveckla skolans organisation, sorn genom uppmuntringar ät förtjenle skollärare samt genom beredande af lättad tillgång lill en bättre undervisningsmateriel. Men otvifvelaktig! är, att folkskple-väsendets fullständiga ordnande, ensamt på Statsverkets bekostnad, vore ett anspråk, som hvarken kunde eller borde tillfredsställas. Kostnaderna skulle i sådant fall säkerligen uppnå en 204 Expeditions-Utskottets Förs/ag till underd. Skrifvelse, N:o 245. höjd, hvilken svårligen skulle kunna på förhand beräknas; och i sitt förhållande till samt sin inverkan på kommunen och familjen förlorade folkskolan derigenom sin rätta betydelse.
Ljudet af klubbornas slag m o t pålarna o c h skramlet af husgeråd blandar sig m e d barnskrik o c h hundskall. Det är ett m ö d o s a m t arbete, dessa små människor förehafva, o c h i början synes det, som skulle det vara fruktlöst att söka bringa ordning i det kaos s o m o m g e r dem. D o c k lyssnar man förgäfves efter utbrottet af otålighet eller dåligt lynne. N e j, sprudlande skämt, då ett litet missöde inträffar, välvillig hjäip af fyra händer, där två ej räcka till, förnöjsamhet o c h glädje öfverallt! Så småningom lägga sig d e bullrande vågorna till ro, o c h en efter annan af d e små gestalterna intager sitt nya h e m. 6 — Dagen ser jag bräckas, Fram går ljusets flod, Dalarna, s o m väckas, Svara: » G u d är god. » Skogens fåglar sjunga Med ett glädtigt m o d, Där på kvist de gunga, Kvittra: » G u d är god. » Själ, vak u p p o c h svara D e m m e d nyfödt m o d: H ö j din lofsång klara: » Gud, vår Gud är g o d! » Sigrid följer dem, lockad af det flammande eldskenet, från kåta till kåta. Fattige Mattis unga hustru, Laila, visar henne, strålande af stolthet o c h glädje, sina » små barn », där de tumla omkring på kåtans hårdfrusna golf, obekymrade o m att deras toalett kunde lämna åtskilligt öfrigt att önska. H o n är frispråkig, Laila, glad och frisk s o m vinternyet däruppe i hennes land, och Sigrid deltager i hennes och barnens joller, dubbelt skrattretande g e n o m den rotvälska d e tala, m e d den påföljd att hela sällskapet, hon själf inberäknad, skrattar så ö g o n e n tåras. M e n omsider tröttna d e små o c h viras in i sina renfällar, där de snart slumra ljuft. Laila o c h Sigrid sitta då framför den halfslocknade elden.
» 1858 » » » 103,653: 75. 36,845: - » 1859 » » » 163,148: 25. 88,895: - » 1860 » » » 173,589: 90. 86,220: - Norra och Södra Asbo häraders, Båstads och Ströfvelstorps sparbanker: att kapital-utlåningen skett dels mot inteckning i fastighet och dels mot borgen, men beloppen hafva icke blifvit uppgifne. Förvaltningskostnaderne hafva enligt de inkomne uppgifterne uppgått: vid Christianstads sparbank för år 1860 till 5,976 R:dr 19 öre, vid Cimbrishamns för samma år till 243 R:dr 77 öre, vid Vestra Göinge härads i medeltal årligen till 1,325 R:dr och vid Östra Göinge härads i medeltal årligen till 690 R:dr; hvar o emot sådana kostnader icke förekommit vid Norra och Södra Asbo häraders, Båstads och Ströfvelstorps sparbanker. Räntefoten, enligt hvilken delegarne ersättas för insatte medel, har varit fem procent vid samtlige sparbankerne, och dessa bankers inflytande på den arbetande klassen har varit god. c) Försäkrings-inrättningar: Brandstodsföreningar finnas fern i länet; 1) Ingelstads och Jerrestads häraders, stiftad år 1831. Brandskador inom nämnde härader timade och ersättningar i följd deraf utgingo: o Ar 1856 brandskador 4; ersättning R:dr Runt 1,380: — » 1857 d:o 3; d:o » » 4,633: 59. » 1860 d:o 5; d:o » » 6,269: 72. 2) Gerds, Willands och Albo häraders, stiftad år 1838. Tecknade assurans-summan uppgick år 1856 till 11,071,350 R:dr och år 1860 till 13,720,760 R:dr. Brandskador hafva inträffat och ersättningar utgifvits: 20 Christianstads län.
Om det icke, och minst på detta rum, kan förnekas att sådarie misstankar, dem jag, under mitt vistande utomlands, hört anspelade al mer än en mun och sett framkastade i flere än en tidning, och som i Europas ögon vunno ett olyckligt stöd af den, minst sagdt, tomma demonstrationen i Maj och Juni 1864, att låta de Förenade Rikenas flotta utlöpa samtidigt med vapenhvilans början, samt inlöpa ett par dagar före dess slut; om dessa misstankar, säger jag, äro sårande lör vår nationalkänsla och kunna bli vådliga för vår framtid, så är det en pligt af fosterlandsvännen att begagna de utvägar, som stå honom till buds, att söka åtminstone afskudda nationen den moraliska ansvarigheten för de åtgärder, som gifvit befogenhet till desamma. Tystnad i Irågan skyler icke felen annorledes än som strutsen tror sig gömma sin kropp, då han sticker hufvudet i en buske. Derföre hade Utsk:t icke bort, såsom nu skett, med tystnad förbigå denna nationens vigtigaste fråga, om hvars stora inflytande på de förenade rikena If. Exc. Gr. Manderström i en dépeche af d. 10 Juni 1864 säger: »Det kan icke gifvas något sorgligare tillstånd och jag vågar säga att det är nästan lika förfärligt som Danmarks», och hvars omätliga betydelse för vår framtid Hr Frih. Gripenstedt redan d. 1848 skildrade på detta rum i följande ord: Frågan är den, huruvida Sverige kan eller bör, stilla och overksamt, blott åskåda en sådan kränkning af folkrätten, och utan protest eller försök att afböja våldet, låta sin naturliga bundsförvandt, ett ädelt och närbeslägtad! folk, stympas och förtryckas. Och om nu Danmark hjelplöst lemnäs åt sitt öde — åt öfvermaktens godtycke? om ett gammalt, aktadt, upplyst folk kufvas och sönderstyckas? om en nationalitet, som utgör en del af vår egen, på detta sätt går under?
Med afseende på länets betydliga folkmängd, anser Kollegium den begärda tillökningen,i läkarepersonalen vara af behofvet påkallad och att Landskrona provincial-läkaredistrikt, som nu innefattar en befolkning af öfver 72,000 personer, bör fördelas i tvenne provincial-läkare-distrikter, genom en ny Provincial-läkares anställande för norra delen delen deraf eller Luggude härad; och får Kollegium alltså i underdånighet föreslå att nuvarande extra provincialläkare-befattningen i Öfveds-klosters distrikt må med full lön, vid nuvarande innehafvar ens afgång från tjensten, på ordinarie stat förflyttas och anslag för tre nya Provincialläkare anvisas, nemligen i Trelleborg, Hörby och Luggude härad. Beträffande frågan om apotheks anläggning i Hörby, torde det tillåtas Kollegium, att sedan Eders Kongl. Maj:t meddelat nådigt beslut angående förslaget om läkares anställande derstädes, derom få göra särskild underdånig framställning; Och torde Kollegium, genom hvad nu anfördt blifvit, jemväl få anses hafva fullgjort Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning å ofvannämnda Remisshandling, som härhos (Bil. 10) åtföljer. Således en tillökning i utgift för detta län . R;dr 5,000: — 24:o. Gottlands Län, med en befolkning af 46,985 personer, deraf 4,852 i staden Wisby, har två Provincial-läkare, stationerade i Wisby och Slite, en Stads-läkare samt en Sjukhus-läkare vid National-boväringen, eller inalles fyra läkare, af hvilka tre bo i Wisby. Med afseende på det afstånd, hvarpå större delen af öns innevånare under nämnda förhållanden således måste söka läkare, anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den nuvarande tillgången på läkarevård alldeles otillräcklig och föreslår öns fördelning i fyra provincial-läkare-distrikter, och alltså anställande af två nya Provincial - Transport R:dr 89,800; — 38 Bil. till Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 51.
Ombudsm. JSmb.-Bcrättclse den 11 Juli 1844. indragningar och lönnedsätlningar, efter hvad ofvan är omför mäldt . - 12,335: besparing å spannmål under lönerna 278: anslagen till Kavallerihästars furagering och remontering, för hvad som motsvarade de genom indragning af 10 hästar uppkommande besparingar 1,365: ■ hvarefter bristen komme, intilldess de nya Slaterne kunde af Rikets Ständer för deras del varda gillade och fastställde, att af anslaget till oförutsedda militära behof ulga med ett kalkulalionsvis antaget belopp af 4,590: 27. 6. 18,568: 27. 6. blifvandes dock berörde brist minskad och Statsverket till nära halfva beloppet godtgjord genom indragning och besparing till 3:dje Hufvudlitelns allmänna tillgångar af beklädnadsanslaget för de till indragning afsedde Underofficerare. 15:o Yederbörandes utlåtande och förslag infordrades i anledning af Rikets Ständers vägran att bevilja det för Kronprinsens HussarRegemente begärda anslag 1,321 R:dr 29 sk.; hvarefter denna fråga till slutligt afgörande föredrogs den 30 November 1841; och fastställdes dervid, att från 1842 års början blifva gällande, en ny Stat, hvaruti, genom nedsättning af det högre befälets, Stabens och Sqvadronsbefälels löner samt indragning till en del af de nämnda personal i 1830 års Inlerimsstat bestådda furagepenningar, Regementets aflöningsanslag på det hela blifvit jemkadt och nedsatt till det af Rikets Ständer härför bestämda belopp. Kongl.
Stockholm den 27 Juli 1854. STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1854. Stats-Utskottels Memorial, N:o 213. 1 l¥:o 213. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Augusti 1854, kl. 11 f. m. Memorialj med förslag till Voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut., rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling af Kronans rätt till efter Närings-idkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf. Cl. AO Sedan Stats-Utskottet uti sitt Utlåtande, N:o 56, a,fstyrkt Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga Proposition, samt Utskottet uti sitt, med anledning af erhållna återremisser afgifna Betänkande, N:o 133, vidblifvit sitt förra Utlåtande, hafva, enligt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag, Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallit Utskottets omförmälda yttrande, hvaremot Presteoch Borgare-Stånden, med afslag derå, bifallit hvad Kongl. Maj:t i den nådiga Propositionen behagat föreslå. Då således två Riks-stånd stadnat emot två samt följaktligen, derest ej någotdera af sistnämnde två Riks-stånd skulle finna godt, att uti godkännande af Utskottets yttrande, med Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet instämma, frågan måste genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott afgöras, får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voterings-proposition: Den, som, i likhet med Utskottet, anser, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition icke bör af Rikets Ständer bifallas, Bil, till R. St. Ja; den, det ej vill: Nej.
Preste-Ståndet förklarade sig icke kunna antaga denna inbjudning. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillnings-Utskottets Betänkande, N;o 3g, angående Städernas salu-accis S, D. Föredrogos och lades till bandlingarne: Constitutions-Utskotiets Memorial N:o 65, till Borgare-Ståndet, angående dess remiss å en af Herr Petré} Thore, emot Herr Stats-Seoreteraren Skogman framställd anmärknings-anledning; Stats-Utskottets Memorial, JN:o 359, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande A:o 297; N;o 36o, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 3i5; N:o 361, rörande verkställd omröstning i fråga om arfvmlet till Bonde-Ståndets Secreterare; N:o 362, i anledning af verkställd omröstning i fråga om handtlangnings-understöd för nybyggare uti de norra orterna; n:o 363, angående anställd omröstning i fråga om bränvins-bränningens beskattning; iy:o 364. angående anställd omröstning i åtskilliga frågor om stämplade pappers-afgiften; Lag-Ut\kottets Memorial, n:o 174, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, lN:o 43, öfver Riksdags-Fullmägtigen Petter Persons ifrån Calmar Län förslag, att Lagfartssökande måtte vara skyldig förete Gravations-bevis. S, D. Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets Utlåtande, |\:o 45, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, JV;o 29, angående stora Sjötullsbevillningen. Ståndet stannade i följande beslut: 1:0 att Rikets Ständer må yttra, det de anse, alt förbud må kunna ega rum i vissa fall, när omständighelerne så fordra; men att alla varu-artiklar böra i TullTaxan med åsatt tull intagas, för att icke genom följden af saknad tullbestämmelse lägga något band på Kongl.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag, att 2:dra mom. bör återremitteras, hvaremot Usla och 3:dje morn., hvilka, eril. min tanka, icke gifva anledn. till någon anmärkning, torde kunna bifallas. Jag kan ej, i likhet med Gr. Sparre, tillstyrka R. o. Ad. att genast vidtaga en redaktions-förändring af 2:dra morn., ty flera andra punkter i detta Retänk. torde måhända böra återremitteras, vid hvilket förhållande det vore lämpligast för Utsk. att i ett sammanhang ånyo handlägga ärendet. Hr von Troil: Jag behöfver vid detta tillfälle icke vara vidlyftig, enär samma skäl förefinnas för gillande af Utsk:s förslag i denna del, som de, hvilka anfördes af flera talare, då fråga var om Upsala läns skattetitlar. Jag vill blott till besvarande uptaga Hr Bildts yttrande, atl smörräntan, olämplig för Upsala län, skulle vara ännu mera olämplig för Stockholms län. Enl. min öfvertygelse är förhållandet alldeles motsatt. Det är nemi. för en hvar bekant, att Upsala län till större delen utgöres af slältbyggd. Stockholms län och isynnerhet den del deraf, som Den 20 Maj e ra. benämnes Roslagen, är deremot en mera bruten trakt med betydliga saltsjöbeten. Derföre är också i allmänhet smörproduktionen i Stockholms län vida betydligare än i Upsala län. Således torde, tvert emot hvad Hr Bildt påstått, smörräntan vara vida lämpligare för del förra länet än för det sednare, Vidare anser jag mig böra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på det, enl. min tanke, ganska vigtiga skäl för smörräntans bibehållande, som af Hr Fåhraeus i slutet af den förra discussionen anfördes, nemi. att smörpriserna ovilkorligen komma alt nedgå till följd af nedsättningen i smörtullen. Under denna förutsättning, sorn bar mera än sannolikhet för sig, länder den föreslagna förvandlingen de ränlegifvande till ganska stor fördel. I alla fall kommer beloppet af de blifvande spanmålsoch smörräntorna att blifva vida mindre än enl.
Enda rättsenliga utvägen anser jag vara den, att så väl spanmålen soin persedlarna beräknas i penningar efter de 5 eller 10 nästföregtde årens medeltal, hvarefter dessa penningar efter samma medium förvandlas till tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn , som sedermera af Staten årligen qvartalsvis löses med penningar efter årets gällande markegångspris. Denna beräkning måste jemväl gälla för de allmänna inrättningar, till hvilka hemmansräntor eller tiondespanmå! äro anslagna, emedan de icke kunna begära mer än markegångspriset med förhöjning af forlön. En talare före mig har anmärkt, att den forlön, som räntegifvare nödgas utbetala för den spanmål, sorn löses, skulle komma att upphöra i händelse Kronan komme ali uppbära dessa räntor. För min del tillstyrker jag denna uppoffring, som samhället kommer alt vidkännas, hvilken jag anser obetydlig i jemförelse med vinsten af ordning i förening med lindring uti beskattningen. Att bestämma lönen för all framtid för nuvar. indelningshafvare efter tio års medelinarkegång, anser jag icke rättvist eller billigt, einedan räntetagarne äro berättigade alt, derest priset på räntepersedlarna i en framtid skulle höjas, erhålla sina löner lill högre belopp, i den mån Staten erhölle mera; likasom, å andra sidan, 0111 räntepersedlarne föllo i värde, Staten icke borde vidkännas större uppoffring än tillhandahållandet af förvnndlingssumman jemte iti sk. forlön, emedan en större uppoffring för Staten skulle leda till ett besynnerligt förhållande vid allmänna bevillningens bestämmande. Det som Utsk. föreslagit måste således förfalla, samt årets markegångspris tjena till lösningspris för räntorna. Med Utsk. instämmer jag fullkomligen tili dess yttrande angrde Riksg.- contls functioner. Förslaget blir icke verkställbar!, med mindre Riksg.cont. ager ett sådant åliggande, och en sådan function kan Riksg.cont. med lätthet verkställa. I afseende å hvad Utsk. dernäst yttrat angtde en lämpligare lönereglerings tillvägabringande. och att R. St. derom hos K.
Bestämmer man sig således för en modererad tull, som utgör ungefärligen hälften af det belopp, hvartill deri, efter hvad skäligen kan antagas, skulle upgå, om hela den ifrågavide sorten plankor, bräder samt sågade läkter och ribbor belädes med tull, i förhållande till hvad den, med beräkning af en billig handelsvinst derutöfver, kan tåla, så tror jag, att allan rättfärdighet är iakttagen. Men äfven en annan anmärkning torde lika litet uteblifva, nemi den om frigörelse från alla band af tullbestämmelser å ifrågavule trävarusorter, enär genom införande af en ordnad skogshushållning, medelst trakthuggning, så väl den fullmogna som mindre mogna skogen måste fidias i anseende till markens återsådd eller plantering; men utom det, att den regelbundna skogshushållningen fi enskildes skogar torde komma att länge höra endast till de fromma önskmngarne, då det ansetts, att skogslagstiftningen i detta hänseende icke bör sträckas utöfver den enskildes rätt att förfoga om sin egendom, och föröfrigt, vid tillämpning af traktluiggningsmethoden, icke lärer erfordras, att rubb och stubb afrödja en skogstrakt eller s. k. årshygge, så anser jag också sistberörde anmärkning böra förfalla, och detta så mycket heldre, som med det inhemska jordbrukets allt större och större utveckling och deraf följande behof af byggnadsvirke, afsättningen af de mindre dyrbara trävarusorter nu kan ske lika fördelaktigt inom som utom Riket. Utom de skäl, jag sålunda andragit för min åsigt, kan jag icke heller förbise det, som framställer sig, vid betraktande af be höfligheten för Staten, att ifrån ifrågav:de håll vinna någon inkomst, till betäckande af de stora utgifter, som komma att tarfvas i och för skogsvården i landet, genom en talrik skogstjenstemanria-personal. Jemte det jag sålunda anhåller, att R. Höglofl.
_ Jemte de i städerne Carlskrona, Garlshamn och Sölvesborg inrättade Sparbankar, finnas äfven en sådan i Ronneby köping samt en i Jemshögs socken; utgörande behållningen å insältningarrie i den förra omkring 16,000 R:dr och i Jemshög 14,000 R:dr. Ett Brandstodsbolag till försäkring af fast inom länet blifvit bildadt och reglementet för under den 17 April 1843, i nåder fastsläldt. kan anses hafva börjat den 1 April 1844, och lös egendom å landet har detsamma är af Kong!. Maj:t, Detta bolag, hvars verksamhet df teck n i ngssu ra ma n utgjorde 19 7,812,830 R:dr riksgäl ds.sed lar, har allt mer och mer vunnit förtroende. Teckningsoch ansvarighetssumman ulgör nu för fast egendom 5,038,850 R:dr samt för lösören 4,997,280 eller tillhopa 10,035,630 R:dr riksgäldssedlar. Inom Jämshögs socken finnes eu särskild Brandstodsförening med ansvarighet till belopp af 700,000 R:dr för fast och 1,200,000 R:dr för lösegendom. Under -sistlidet år har eu afdelning af Smålands Privatbank blifvit förlagd i Ca riskrona, och, enligt Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 2 November 1847, har länet vunnit delaktighet uti den Småländska Hypotheksföreningen, § 5. Släder. Länet äger tre städer, Carl skrona, Carlshamn och Sölvesborg, samt två köpingar, Ronneby och Christianopel. Carlskrona. Såsom hufvudstalion för Flottan och ägande dertill den förträffligaste hamn, kan denna ort räknas för en af de vigtigasle i riket. Dess folkmängd, som år 1827 utgjorde 10,636 och år 1842, det sista af de år, som förra Femårsberättelsen omfattar, var 10,/4ö, uppgår nu till ett antal .tf 11,104. Af dessa äio. Skattskrifna. Skattfria.
Regerings-for men. §• 19- Inkomma lill Konungen ifrån Domstolar och Embetsman förfrågningar om Lagens rätta mening i så- (Utgår), dana fall, som lill Domares åtgärd höra, ege ock Högsta Domstolen att de sålunda sökta förklaringar gifva. §. 21. Sed/lare Perioden. Alla frågor örn förklaringar öfver Lagen skola hos Konungen anmälas och Dess röster deruti inhem tas och beräknas, änskönt han icke i (Utgår). Högsta Domstolens öfverläggningar derom deltagit. §. 88. Med förklaring öfver Civiloch Med förklaring Öfver Civiloell Criminalsamt Kyrkolag förhålles Criminalsamt Kyrko-Lag förbålles som med sådan lags stiftande. De sorn med sådan Lags stiftande, förklaringar, som, till svar på inkomna förfrågningar om Lagens rälla mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan Riksdagarne gifver kunna af Riksens Ständer ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af Domstoiarne iagttagas eller åberopas må. Comtilutions-Utsliottets Memorial, N:o 4. 3 Se Bill. 3 Sami. Mern. N. 54. Ridd. o. Adelns Prot. B. XVI. pag. 201, XVII. 59. 161. Preste-Ståndets Prot. B. IX. pag. 248. X: 460. Borgare-Ståndets Prot. B. V. pag. 742. Bonde-Ståndets Prot. B. IX. pag. 9. 2. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition (N:o 103), rörande Konungens rätt att, elter Riksdags slut, antaga eller ogilla Lagförslag, dem Biksens Ständer under Riksdagen öfverlemnat. Regeringsformen. §• Riksens Ständer ega — afhöra Dess skäl att det vägra. Finnér Konungen godt någon stadgadt varit. 87. Riksens Ständer ega af höra Dess skäl att det vägra. Kan Konungen icke förr, än Riksens Ständer åts kilj asj fatta och meddela Sitt beslutj vare Han oförhindrad att före nästföljande