Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan tiden för nästföregående femårs-berättelse hafva tillkommit följande lägenheter: Skattlaggde, bebyggde torp, utjordar m. fl. lägenheter utan mantal, som ej äro i något hemmans ränta inbegripne, Frälse 26. Oskattlaggde, bebyggde dito 584. Bebyggde lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig eganderätt 37. d:o på viss tid eller lifstid 2. Husbehofsmjölqvarnar 59. hvaremot minskning under samma tid ägt rum med skattlaggde, obebjfggde lägenheter utan mantal 3. Kronotorp med frihetsår ... 1. Skattlaggda fisken ej inbegripna i hemmans ränta, Krono 2. Tullmjölqvarnar med 1, 2 eller 3 par stenar 16. Husbehofssågqvarnar 2. 22 Af de i tabellen upptagne 133^4 mantal gymnasiioch skolhemman äger Gustafsbergs barnhus 9i mantal och de öfriga 124Z'T mantal tillhöra Hvitfeldtska gymnasii-stipendii-inrättningen. Hemmansklyfningen fortgår i ungefärligt färhållande till folkökningen; men med undantag af vissa orter, synnerligast i skärgården, synas olägenheterna deraf, med afseende å besutenheten i allmänhet, här i länet vara mindre än flerstädes. Ett ungefärligt begrepp om hemmansklyfningens utsträckning vinnes genom jemförandet af de i länet befintlige hemmans antal, sådant det visar sig i bifogade tabell, med de af vederbörande Häradsskrifvare år 1846 för det nästföregående året, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, särskildt meddelade statistiska uppgifter, och hvaraf inhemtas, att inom detta län antalet då utgjorts af: Ägare eller med ständig åborätt innehafvare af hemman 9,719. Arrendatorer och brukare af hemman 1,207. I medeltal kan man härefter beräkna nära 4 åboer på hemmanet. Härutinnan förete sig dock betydliga skiljaktigheler. Så exempelvis i vissa skärgårds-orter förekomma ända till 100-delar af hemman; men dessa äro gemenligen att anse föga annorlunda, än sorn bostadslägenheter för fiskare, hvilka sysselsätta sig med jordbruk såsom binäring.
Wij haffue warit i stoor wånda Ty fienderna fingho öffver handen, Och myckit aff wårt folk är fallet Som fremst i spetsen haffva hollit. Så ähr och Uria dödh medh, Och tina nästa tienare sammaledh. Betzabe bleff Davidhz hustru och thet misshagad Herranom. Nathan. Jagh sägher tigh konungh tidende ny, Två män bodde uthi en by,” o. s. v. I denna stil är hela stycket hållet. Språk och versbehandling äro nästan sämre än i Josephi Historia. Scenindelning finnes icke, ja knappast ens någon aktindelning. Nederst på 15:de sidan står ”Actus I samuel 16;” sju sidor derefter står ”Actus II,” och efter ytterligare sex sidor står nederst på sidan ”Actus III;” men på de återstående 50 sidorna finnes intet ord som tyder på indelning i akter. Det är i sjelfva verket också temligen öfverflödigt; ty på hvar eller hvarannan sida hade en ny akt behöfts. Vi anse onödigt att utförligt redogöra för styckets innehåll. Prologen utgår från den uppfattning, att David är en ”figur” till Kristum, och anställer i 90 vers en jemförelse emellan båda af följande art: Dawidh war födder i Bethlehem förwist, Sammaledes Messias, Herren Jesus Christ. Dawidh war en fåraherde, iagh säija må, Christus then goda herden och så. Dawidh hadhe sijn staff j sijn hand, Christus hade laghen iagh säger för så, Dawidh hade Harpan, som hadhe gott klangh, Christus Ewangelium, som klingar i al Landh, o. s. v. Epilogen uttalar som lärdom, att hålla öfverheten i ära och bevisa lekamliga fäder all heder, hvarpå uppräknas en mängd exempel på så väl goda som elaka barn. Exempel hämtas icke blott ur biblen, utan äfven ur hedniska historien, såsom Cimons dotter; ja, det anföres äfven en spanjor i Taletho, som ville dö för sin far.
Ehvad man ovilkorligen tillåter, eller ovilkorligen förbjuder tryckning, begår man v efter min tanka en ytterlighet. Hvad angår TryckfribetsLagens Bud, att tryckningen ankommer på Vederbörande att bitalia, eller afstå; så tror jag ej, att det talar emot min me3 ning. Konungen tager ingen befattning med vår Banque; och denna Vederbörande kan således, Den 55 Maji. *59 emellan Riksdagarne, ej vara någon annan, eller andra, än Ständernas befullmägtigade Revisorer. Skulle deras magt i denna del vara tvetydig; så är ingen ting lättare, än att vid denna Riksdag göra den tydlig. I anledning af Friherre Cederströms yttrande, att Revisorer skola öiverträdt gränsen af deras befattning, hvilket synes 6yfta på våra sista Revisorer, ber jag att få förklara, det jag icke kan deri instämma. Jag tror, att de både förtjent och äga Nationens agtning och erkänsla för det frimodiga nit, hvarmed de uppfyllt deras uppdrag. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Jag vill ej länge uppehålla Ridderskapet och Adeln vid den contradiction, som ligger i föreskriften, att Revisorernes Berättelser skola på en gång både förseglas och genom trycket göras allmänna. Jag kan ej inse någon annan nytta deraf, än att åt LandtMarskalken vid en blifvande Riksdag bibehålla nöjet att få bryta förseglingen på convoluten, då Berättelsernes innehåll redan genom tryckningen förut är kändt. Jag anser det tillstyrkande, Utskottet gifvit, om Berättelsernas allmängörande, härleda sig från en något flygtig genomläsning af den Instruction, som är Revisorerne meddelad. Annars skulle man lätt finna, att egentliga orsaken till Revisorernes sammanträden och den granskning, dem är anförtrodd, icke är någon annan, än den, att lätta Riksens Ständers arbete; men ingalunda gifver Instructionen någon anledning till den förmodan, som skulla Din 25 Maji, Revisorerne, under Rjvisions-arbetet, till stör-' re eller mindre del äga sig uppdragit Riksens Ständers magt.
381 »Asundeu, Juttern och Krön till inemot Wimmerby, måste genom jernvägsfrågans »utredning framträda med ökadt intresse; ty den redan vidgjorda och icke obetydligt »påkostade kommunikationsleden längs sistnämnda sjöar, bör på ett eller annat sätt »få sin utsträckning till Linköping, der på samma gång segelleden på Roxen och »Göta kanal samt en station på östra stambanan, sedan denna kommit till stånd, an»träffas. De orter, som öster om Sommen kunnat vänta sig fördelar af östra stara»banans anläggning i denna rigtning, böra, med afseende å dessa bygders tunga pro»dukter, vara mera betjenta med en ändamålsenlig kanalisering af ofvannämnda vat»tendrag fram till Linköping, än med jernväg, som endast delvis kommer dem »till godo.» Af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, finner man ock, att Kongl. Maj:t ansett anläggningen af Kinda kanal vara af synnerlig vigt, enär utaf den mängd arbeten, som förordas i Vägoch Vattenbyggnads-styrelsens ofvan omförmälda general-förslag, endast 2:ne kanal-anläggningar blifvit af Kongl. Majit föreslagna att erhålla stats-understöd, nemligen segelleden från Hattefura hamn vid Wenern till sjön Stora Lee i Elfsborgs län samt den ofvannämnda Kinda-kanalen, eller sammanbindningen af Kinda båtled med sjön Roxen. Det statsbidrag Kongl. Majit behagat föreslå Rikets Ständer för dessa båda arbeten är dock så ringa, åtminstone hvad angår anläggningen af Kinda kanal, att all tanke på detta arbetes utförande måste öfvergifvas, derest icke Rikets Ständer skulle behaga på ett mera verksamt sätt understödja detsamma. Kongl.
Denna person kostade Staten 12,000 R:dr på tre år; detta ar visst mycket penningar, det är sannt; men genom den nytta, han kommer att gifva Flottan och andra näringar, samt genom den resebeskrifning han ämnar utgifva, tror jag, att han fullt skall återgälda den på honom uppoffrade kostnad, och hvilken jag sålunda anser för en ren besparing. Flottan har dessutom haft fyra Officerare i Engelsk tjenst. Jag har ej nämnt detta, sorn skulle icke Flottan behöfva flere Stipendier, utan blott för att visa nyttan af sådane åtgärder, hvilka jag dessutom anser högst nödvändige. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Ma rska Iken föreslog, att såväl Herr von Vegesachs ifrågavarande Motion, som de af åtskilligt* Ledamöter rörande samma Den 4 December e. m. 363 ämne afgifne yttranden, måtte lill Statsutskottet remitteras. Bifölls. Herr von Qvanten Carl, uppläste följande : Kongl. Majrts Nådiga Förordning af den 19 December 1827, angående vilkoren för hemmansklyfningen och afsöndring af jord, grundar sig visserligen på Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, att en Nådig Författning i ämnet måtte utfärdas; men jag kan derföre ej erkänna, att Rikets Ständers beslut och skrifvelse voro grundlagsenlige, elier öfverensstämmande med landets sanna fördelar. Då denna fråga sistlidne Riksdag förevar, återremitterades den af BorgareStåndet, genom ProtocolisUtdrag af den 3o Augusti 1823, på följande goda grunder:
Flera andra författare skildra lifvet sådant det rör sig i Newyorks och Bostons förfinade salonger. De skänka oss derigenom intressanta tidstaflor, väl egnade till att fylla mangen lucka i vart vetande, till att utrota mången traditioncl föreställning. Uti arbeten sådana som .Gentlemen of leisure. af Edgar Fawcctt, $The House of a merchant prince * af H. BisIwp, * An Amcrican Politician. af MaMn Crmwford m. fl. införas vi uti det finaste amerikanska sallskapslif. Vi må ej farestalla oss att någon republikansk enkelhet i sederna har träder oss till möte; all den utsökta lyx, som penningar och äfven smak kan bereda, omgifver oss i de hus, dit vi blifvit införda. TiU och med en skara af galonerade och pudrade lakejer saknas icke. Uti detta sällskap ar man ej heller mera demokratisk an att man med den största ifver efterforskar, huruvida man ej på ett eller annat sätt kan leda sin härkomst ifrån de äldsta kolonisterna i den 29 I nya kontinenten, och en sådan härkomst skanker ett socialt foretride lika stort som det. hvilkct p3 ort och ställe cgnas Spaniens blåaste blod. Liksom uti den europeiska novellen de unga älskandes forening hindras genom de oförsonliga motsatserna af borgerlig och adlig börd, visa oss de amerikanske författarne, att liknande konflikter kunna uppkomma p5 andra sidan Atlanten mellan familjer, som härstamma från .Pilgrimsfäderna# och nyuppkomlingar från Vestern. Uti m chance ncquaintancn låter HmueIfs denna motsats leda till upplösning af en inghgen förlofning; uti ithe lady of the Amstouk. följer väl hjelten sitt hjertas val och giftcr sig icke med en * society girb fr511 Boston, utan med .en enkel, hjertegod och karaktersfast flicka från landsbygden; men samnie förf.
Hvad han här sagt om Brynte Berthilsson, att han skulle vara ett Svea Rikes Råd, så kan det visserligen vara en möjlighet, men om det var bevist vid den tidpunkt, då nummerering skedde af adliga ätterna här på Riddarhuset, eller år 1625, sä skulle också hans afkomlingar i rätt nedstigande led hafva kommit in i riddarklassen. Nu visar sig likväl af Tharas utdrag af Svenska riksdagsprot.:r att en af Brynte Berthilssons slägt, Knut Nilsson, presenterade sig vid 1687 års riksdag, icke såsom hörande till adliga ätten N:o 1 Lilliehöök, hvilket han då naturligtvis haft rätt att göra, om hars hört till denna ätt, utan till adliga ätten N:o 66, sorn han då ansåg sig tillhöra; och man kan väl icke antaga att den som tillhör en förnämligare nummer på riddarhuset, skall sjelfvilligt intaga en lägre. Jag vill blott förklara att det ej förhåller sig så säkert som den värde talaren i förevrde fall påstått, så att saken kräfver verkligen den undersökning, som Utsk:t här tillstyrkt, och äfven Riddarh.Direktm med den erfarenhet den eger i dylika fall. Således anser jag säkrast att R. o. Ad., utan något tillägg till eller uteslutande från Utsk:ts beslut, bifaller detsamma. Derigenom blir all rättfärdighet upfylld och ingens rätt förnärmad. Gr. Mörner: Sedan R. o. Ad. lemnat Hr Anrep understöd för att utgifva Svenska Adelns ättartaflor, föreställde sig Riddarh.Direkt:n att det var dessa stamtaflor och icke några af Hr Anrep på fri hand upgjorde, som han skulle utgifva. Då den nu utkomna delen, i hvad den rörer attén Lilliehöök, icke befinnes vara redigerad i öfverensstämmelse med de i R. o. Ad:ns arkiv förvarade stamtaflor, så fann Riddarh.Direktm sin pligt fordra att tills vidare inställa utbetalningen af det Hr Anrep tillerkända arfvode.
Utskotten i besia 2:ne delar trott sig böra Rik - IZO2 Den 26 Zebrukrii. Riksens Siänder ödmjukast förestå. I anlednilig af hwad Herr ^LNFLrU-in i Utskottet anfört rörande' löneförbUtiiirg ;ör Postwerket i allmänhet, anser jag för min skyldighet den i synnerhet yrka för Poststaten har i Slockholm som i proportion mot flere andre Posi-Conttir i Riket ar oändeligen illa lönte. Orsaken akt Utstötte!! cj tillkrodt sig kunna denne i allr uptaga, ar att den ej ifrån något Ständ till dem inkommit, men det blir ej ett stal för mig här ost dölja yrkande af hwad jag anser rärtwist, billigt och fullkomm-ligen enligt med de tankesätt Nidderstapet och Aoeln reid alla tillfällen wisat och bör wisa. Det torde wara mig tilläkit att lemna nagra underrättelser, som wisa billigheten af hwad Herr 2sn Zerlein och jag wid detta tillfälle yrka. Post-Directeur Istäim, en lika gammal som agtningswärd man, sedan 1747 nytjad wid Postwerket och sedan 1759 jnnehafwanve den tjenst han nu äger, tjenar derwid med en lön 266^ R:d. och deremot de till Utskotten frän Postwerket kemnade uplysningar innchälla, att Postmastaren i Göthebörg har 400 R:d. Jag hemställer till Ridderstapets och Adelns mogna ompröswande; är denna proportion billig? dä likwäl den förres ärliga redogörelse utgör nära 83,000 R:d» den sednares sällan 28,000; mig synes delta wara ert tydeligr bewis pä skiljaktigheten af deras göromäl pä den förres rättmätiga anspråk ä en tillökning af en lön sä wäl förtjent af en pä grafwens brädd »varande Embetsman, som i nära 6i är gagnat Staten.
Besv - och Ekon.-Ulsk. Betänk., N:o 103. <> Finland, ehuru skiljdt från Sverige, egde transito-upplagsrätt i Stockholm tor de öfver samma stad till Finland destinerade utländska varor, som ej genom fortsatt sjö-transport eller direkt omlastning dit afgå; dels ock att det vore hvilket land som helst medgifvet, ej allenast att direkte föra varor genom Götha kanal, än äfven att utan tull-afgift upplägga dem vid Götheborg och Mern. Sedan Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens Riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes utse och förordna en kommitté af Svenske och Norrske män, för att undersöka, hvilka förändringar uti gällande bestämmelser i afseende på handelsoch sjöfarts-förhållandena emellan Sverige och Norrige, kunde vara för trafikens ändamålsenliga underlättande rikena emellan, af behofvet påkallade, samt derefter uppgöra ett förslag till författning i ämnet, så halen sådan kommitté blifvit nedsatt och jemväl under den 14 Dec. 1846 afgifvet motiveradt förslag till förnyad förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfarts-förhållanden. Af detta förslag har Utskottet förskaffat sig kännedom och deraf inheintat, att de kommitterade ansett tillåtelse böra ega rum att landvågen, lika såväl som sjövägen, utföra utländska oförtullade varor från ena Riket till det andra, »utan afseende derå om varu-förseln rikena emellan för öfrigt i något slags rigtning blefve gynnad, enär, i motsatt fall, varu-förseln emellan de förenade Rikena vore mera inskränkt, än den är emellan för hvarandra alldeles fremmande länder, mellan hvilka ett transito-system nästan öfverallt är gällande;» och som
Jag vill ej trötta B. o. Ad. med att ingå uti några vidlyftiga detaljer i della redan så mycket omordade ämne, utan ber alt blott 10* 148 Den 28 D e c e m b e r f. m. fä tillägga; alt allmogea i Jönköpings län är idog och högst tarflig samt i synnerhet i dess södra delar mycket fattig; under det man ifrån andra orter hör beklagelser öfver felslagna skördar, förtäres der, i tysthet och utan knot hafrebröd, sällan utan tillblandning af benmjöl, linfröknopp och andra tillsatser; mera behof än af en jernväg är statsanslag till uppodling af den mängd mossar och valtendränkla trakter, som finns inom dess gränser; exempelvis får jag nämna, att i dess södra del är en mossa, som upmätt utgör ända till 20,000 Ttland; och flera andra, om ej så stora, utgöra de dock tillsammans flerdubbelt dennarymd; i trakten af Ljunga i Västra häradet, är en vattensjuk större dal, som lätt skulle kunna förvandlas till fruktbara fäll; att tro sig kunna framkalla dylika odlingar genom en jernväg, vore ett misstag; hemmansdelarne äro för små, och dess åboer för fattige för att sådane bekosta; för mindre än hvad anläggandet af endast en mils jernväg skulle kosta, skulle dessa och flera andra trakter kunna göras fruktbara, och derigenom tillskyndas länet vida större gagn än en dessförinnan anlagd jernväg. Jag har icke förbisett den mindre vanliga ståndpunkt å hvilken jag ställt mig, i det jag som Landshöfding icke understödjer hvad många af länets uplyste män, för detsamma anse vara så högst gagneligt; men både som styresman för länet och som representant å detta Hus, anser jag min förnämsta pligt vara, att icke förtiga utan öppet uttala hvad jag enl. min öfvertygelse finner vara rätt och sanni; och likasom jag bär aktning för desse mäns, med mig skiljaktiga åsigter, är jag förvissad att af dem få tillgodonjuta lika aktning. — Framtiden må blifva vår skiljedomare! Hr Ribbing:
Friherre Eoye, JLu'?vigi A éna sidan är det Visserligen sännt, att ett beslut, hvars Verkställighet ankommer på framtida Ständer.- icke innebär någon säkerhet för sin verkställighet, och således ej eller någon sann försäkran åt Capitalisterne, till hvilkas fördel det nU skulle fattas; ja! man skulle kunna säga, att beslutet i dessa afseenden vöre öfverflödigt; men, å andra sidan, Utgör det en hyllning åt det rätts» begrepp, att då man Upprest bommar mot coursens fallande, man äfven borde göra det mot dess stigande» Icke söm beslut, Utan såsom en önskan till lommande Ständer, skulle jag vilja understödja första alternativet; men då kommande Ständer ej lära underlåta, att antaga hvilka grundsatser de finna lämpeliga , och göra hvad de behaga, är det nästan likgiltigt hvilket alter» nativ nu antages» och må hända är skillnaden knappt värd den tid discussionen derom upptager. Man har framställt skräckbilder för oss, sorn i går deltogo 1 pluralitetens beslut. Jag vill ej upptaga tiden med ett dylikt handlings, sätt, utan tvärtom söka aflägsna sådant» Jag 8iG Ten 15 Julli f. fri. skall blott, nät detaiilefrågorne förekomma, tillse, att verkställigheten mä blifva afpassad efter grunilerne, sä att det icke ina lyckas, att sätta någon stridighet, emellan grunder och detailfrågor, i hvilket fall man säkerligen sedan skulle, i anledning af misslyckad verkställighet, ropa öfver -Riksens Ständers oförstånd. Herr vort Hartmansdorff, åugust • Jag an< håller att hufvudsakiigast få förena mig i de yttranden, Friherre Lagerbjelke och Herr Cederschjöld afgifvit. Jag tror nemligen , att då man icke kunnat sätta en gräns för Myntets försämring, borde man ej heller hafva satt någon för dess förbättring* Om ej fordringsägare kunna vinna någon säkerhet, böra ej heller gäldenärer få åtnjuta den i högre mått. Likväl är förslaget ensidigt till de senares fördel.
Den, som utöfver förfallotiden uteblifver med ränta eller Capital-afbetalning, bör, för hela den tid de förfallne medlen således för RiksgäldsContoiret saknas, serskildt å dem erlägga 6 procents ränta. Om ränteeller Capital-afbetalning uteblifver 6 månader utöfver förfallotiden, lagsökes låntagaren, så väl derföre, som derutöfver för 7g:del af primitiva Capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen. Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3:ne gånger, vare hela Capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 9:0. Intecknings-förnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör låntagaren vidkännas; och skall intecknings-säkerhet äfven derföre i den afgifvande förbindelsen utfästas. toto. Å RiksgäldsContoirets sida äger någon uppsägning af lånen icke rum; men låntagaren skall, efter 6 månaders uppsägning, vara berättigad att lånet sig afbörda. Vid belänad Egendoms försäljning, må lånet öfvertagas af köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse, som ålegat förste innehafvaren. 7 ( 9^ ) . J 11:0. Att livad som inflyter utöfver det belopp, sorn till räntebetalning å Obligationerne samt till omkostnader erfordras, går till AmortissementsFonden. Allmänna Föreskrifter. 1:0. Öfver den af Rikets Ständer beslutna Uppoch Utlånings-anstalt, för beredande af lättad utväg till lånebidrag åt Fastighetsägare, skall i RiksgäldsContoiret serskild Räkning föras, som, jemte alla de till Fondens förvaltning hörande Handlingar, skall till granskning af Rikets Ständers Revisorer och| Statsutskott vid deras sammanträden aflemnas. 2:0. Vid beräkning af SilfverFondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande, äga BancoFullmäktige, i händelse Silfverlånet blifvit upptaget och på Deposit-Räkning i Banken insatt, förr än realisationen börjat, att anse den på ifrågavarande Räkning då inneståendc behållning i Silfver såsom Bankens. 3:o.
Brefvet af den 23 September 1747 ännu länder lill efterrättelse, och det således är öppet lemnadt för hvar och en sådan åbo, att å ott och ställe göra anmälan, om han af BruksIdkaren förmenar sig hafva skett något för när; har Utskottet funnit så mycket mindre skäl tillstyrka bifall till Riksdagsmannen Pehr Anderssons ofvanberörde anhållan, som han dessutom, icke uppgifvit, om eller i hvad måtto Bruksidkare öfverträdt de uti Högstberörde Kongl. Bref gifna Nådiga föreskrifter; hvilket dock till Riksens - Deri 8 Juni. sens Högloft. Ständers omptöfvande vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den i Juni 1815. På Högloft. Ridderskapets På Högvördiga Prestoch Adelns Ledamö- Ståndets Ledamöters På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde.? Uppläst lios Högloft. Ridd. och Ad. d. 8 Juni. Högvörd. Prest Ståndet d. 15 Vällofl. Borgare Ståndet d. 15 Hederv. Bonde-Ståndet d. 15 — Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts Betänkande, rörande Husbehofs-Bränvins-bränningen och dermed gemenskap ägande omständigheter. •len till Utskottet remitterade Memorial och anföranden äro följande: 1:0 Ett Dicjamen af Riks* dags” ters vägnar A. Lantingshausen. vägnar Carl. Fr. Ortman. •Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar O Änet. Fredin. vägnar Nils Marisson. M. M. Rosbeck. detta ämne från de Respectiva Stan - Deri 8 Juni'. dagsmanhen Johan Magnus Wessing fran Vestmanland, rémitteradt af Hedervärda Eonde-Sraridet den ao sistlidne Mars, uti hvilket anfores, att sedan Riksens Höglofl.
angående sådan åt framlidne Post-Inspektoren Axel Fabian Tinnerholms enka, Johanna Brigitta Tinnerholm, (ödd Edlund; motion af Herr Eric Oscar von Knorring: se Motioner. — —, angående beviljande af sådan åt framlidne Post-Inspektoren Axel Fabian Tinnerholms dotter, Helena Josephina Adelaide Tinnerholm; motion af Herr Eric Oscar von Knorring: se Motioner. — —, angående rättighet till sådan för Professorerne och öfriga Lärare vid Karolinska Medico-Chirurgiska Institutet, enligt de för civile emhetsoch tjensteman i sådant afseende stadgade grunder: lil. 268, 275, R. 275 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — —, angående sådan åt Justitie-Rådet m. m. Pension, angående sådan åt framlidne Majoren C. A. Fahlstedts enka, Sophia Euphrosyne Fahlstedt; motion af Herr Eric Oscar von Knorring: se Motioner. —, angående förhöjd sådan åt Regements-Läkaren G. A. OppholT; motion af Herr Fredrik August Cederschjöld: se Motioner. —, angående förhöjning af den åt Öfversten m. m. Grefve Adolf Eugéne von Rosen tilldelade —; motion af Friherre Rudolf Cederström: se Motioner. —, angående sådan åt framlidne Majoren Pontus Lagerbergs enka, Charlotta Lagerberg, född Lilliehöök; motion af Herr Johan Fredrik von Axelson: se Motioner. —, angående rätt till sådan å Allmänna lndragnings-Staten för Häradshöfdingar; motion af Grefve Henning Edvard Taube: se Motioner. —, angående sådan åt framlidne Professoren Lars Johan Cronstrands enka, Fredrika Eleonora Cronstrand, lödd Landqvist; motion af Herr Herman Sabelfelt: se Motioner. —, angående sådan åt f. d. Löjtnanten Pehr Palmgren; motion af Herr Edvard von Krusenstjerna: se Motioner. —, angående sådan åt Aitisten, Kammarjunkare!)