Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga befallning förfatladt förslag till en Nådig Skrifvelse från Kongl. Maj:t till Riksens Ständer, i afseende på de i 41 :sta § Regerings - 42 Den 5 Maj. geringsformen föreslagne ändringar , sorn , på Stats-Bådels Ledamöters enhälligaunderdåniga tillstyrkande, af ICongl. Majit i Nåder gillades, och skulle, af undertecknad Hof-Cantzler contrasignerad, på vanligt sätt till Riksens Ständer öfverlemnas. In fidem Protocolli G. of Wetterstedt. Kongl. May.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer i afseende pä de i 41 §. Regeringsformen föreslagne förändringar * Gifven Stockholms Slott den 3 Maj 1815. Det liar ej undfallit vongl. Maj:ts uppmark, samhet, att de i Norriges Bikes Grundlag stadgade föreskrifter om Bikets styrelse under Konungens frånvaro, sjukdom eller minderårighet, föreskrifter, hvilka till alla delar öfverensstämma med hvad Sveriges Bikes Regeringsform i detta afseende bjuder, i väsendtlig mån afvika från det förslag till ändring i 41. §. Regeringsformen, som, till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 7 Augusti 1812, samt Riksens Ständers ConStitutions-Utskotts med få förändringar gjorda tillstyrkande, nu, vid innevarande Riksdag, bör till pröfning och afgörande företagas, på sätt så väl Kongl. Majds Nådiga Proposition af den 28 sistlidne Mars, som Conslitutions-Utskottets afgifne Betänkande af den ao April innehåller. För Den 5 Maj. 43 För att således, å ena sidan, förekomma all stridighet i besluten, och ä den andra, allt uppehåll vid afgörandet af Kongl Majits Nådiga Proposition af den 12 sistlidne April, om de nya constitutionella förhållanden, som, genom Föreningen mellan Sverige och Norrige, uppkommit, har Kongl.
Efter öfvervägande af allt hvad sålunda i ämnet förekommit, funno Rikets Ständer: att det, redan vid 1809 och 1810 års Riksdag, i sammanhang med då stadgade grunder och ny ordning för Stats-Ver - — 320 _ kets förvaltning, nödigt ansedda Riksbokslut blifvit af Stats-Kontoret uppgjordt på ett sätt, sorn icke allenast uppfyller det från början åsyftade ändamålet, eller en sammandragen räkenskap öfver Stats-Verkels medel, utan också lemnar en lika grundlig öfversigt af Statens liela penliinge-uppbörd i och för Styrelsens särskilda grenar; att Riks-hufvudboken, vid en sådan omfattning af Nationens hela penningeskatt, tillika innebär en förut saknad statistisk upplysning, så väl i afseende på beskattningsverket och de beräkningar, hvarpå detsamma bör stödjas, som huru medlen äro påräknade att för behofven användas; att större säkerhet samt mycken lättnad och skyndsamhet i arbetet vunnits derigenom, att bokslutet blifvit grundadt på Länens specialräkenskaper, af hvilka ett exemplar till Stats-Kontoret insändes; att, genom ofvanomförmälda regleringar af detalj-räkenskaperna, den förut bestämda ordning i räkenskapsoch redogörelseverket, hvilken, af i sednare tider tillkomna skatter eller andra inträffade förändringar, var rubbad och försvårad, blifvit återställd på ett efter sådana ändrade förhållanden lämpadt sätt, som medförer närmare kontroll å medlens förvaltning och disposition; att uppbörden och levereringen af StatsVerkets inkomster, kort efter den vid uppbördsårets slut, den 30 April, för det förflutna året skeende summariska redovisning, på sätt för åren 1821 och 1822 ägt rum, i påföljande Juli månad kunde, genom sammandrag öfver de inkommande Landt-räkenskaperna, utrönas i StatsKontoret, som vidare vöre i tillfälle att följa gången häraf; att, då Riks-hufvudboken, så snart specialräkningarne, enligt hvad föreskrifvet var, till Oktober månad inkommit, kunde företagas tili afsiutning för det föregående året, Stats-Verkets tillstånd följaktligen, i likhet med hvad i Juli månad 1823 skett, kunde för Rikets Ständer eller deras Revisorer framläggas under det nästföljande årets lopp; samt att ifrågavarande Riks-hufvudbok, som visade Stats-Verkets ställning vid trenne särskilda terminer af året, nemligen: dels vid kalender-årets utgång, dels vid uppbördsårets slut, den 30 April, och dels vid räkenskapstidens förlopp, den 31 Augusti, var lättfattlig, klar och tydlig samt sålunda i alla hänseenden väl ordnad.
Detta förslag påstås utgå från principen af en juste milieu: en sådan gillar jag fullkomligen, nemi. om ståndpunkten är rätt uppfattad, från hvilken man utgår; ty in medio virtus. Men man 8 II. 27 .210 Ben 12 Mars e. m. mäste då först veta, hvarest man tager denna ståndpunkt af juste milion. I Frankrike, der man liar Legilimister och Charlister, på ena sidan, Republikaner och Fonrierister, på den andra, i England, der man hat fligh Torys, och Sligh Churchmen, pä den ena sidan, Radikaler och Chartisler, på den andra, der gör man ganska rätt uti alt tillhöra en jusle-milicu-princip, hvilket jag säkerligen skulle göra i dessa länder, och sluta mig till ccntre droit i Frankrike, och till Whigs i England, som uttrycka juste-milicuprincipen i dessa länder. Men i Sverige, mine Hrr, der den yttersta conservatism äfven önskar en representationsreform, och denna med ej annat aristocratiskt element än en senat, som finnes till och med i moder-republiken Nord-America, icke ärftlig, utan vald på lifstid, liksom Julirevolutionens öfverhus i Frankrike, och som yrkar ej annat än ståndsvar, der bonden och småstadsborgaren hafva lika stor andel, som de förnämsta i landet, och der man på andra sidan ser de democratiska principerne drifvas längre än i något annat land i Europa, der står juste-milieu'n för lågt ner i den politiska scalan och närmar sig allt för mycket den rena radikalismen. En sådan politik, riktig i andra länder, utgör således en fullkomligt falsk basis i Sverige, med dess för ögonblicket gäsande democrahska ultraism. Det enda jag i Hr Åkermans förslag till allmän tanka funnit vara bestämdt, är hvad jag skulle önskat icke funnits der alls, nemi. uttrycket, att R. o. Ad. skulle erhålla ersättning för ”sin förlorade sjelfskrifvenhet”.
Jag medgifver visserligen hvadden siste värde Talaren nu, och Herr von Hartmansdorff förra gången Utskottets förslag förevar, anfört, om ötillhörigheten deraf, alt det skulle vara en obscur person tillåtit, att upptaga nå - io6 Den 3 Augusti e. m. got af Sveriges mest lysande ätters namn; men jag tror, att Utskottet föreslagit all den controll häremot, sorn kan behöfvas, då det blifvit stadgadt, att upptagandet af en annan Ätts namn eller vapen icke får ske utan Konungens samtycke. Mig synes det påtagligt, att det aldrig kan falla Svenska Regeringen in, att tillåta någon upptaga namnet Torstenson, och att man således i detta afseende ej har något att befara. Men efter namnet Torstenson blifvit nämndt, får jag tillkännagifva, att jag personligen känner en Torpare, som heter Tortensson af det enkla skäl, att hans fader hette Torsten. Om nu denne blefve Adlad, så kan jag ej finna annat, än att det vore ganska hårdt, om han tvingades att afsäga sig det namn han såsom ofrälse med heder burit och alt antaga ett annat, endast derföre att det förra fordom burits af en annan Ätt. På denna grund, och då tillåtelsen ytterst beror på Konungen, tillstyrker jag bifall till den föreslagna §. Herr von Hartmansdorffj August: Den siste värde Talaren har sagt, att ehuru han gillade den mening, som jag förra gången och Herr Crusenstolpe nu framställt, ansåge han likväl Utskottet hafva föreslagit sådana controller, att ingenting vore att befara. Dessa controller finner jag likväl vara inga, ty §. är nästan ordagrant densamma, som 53 §. af nu gällande Riddarhus - Den 3 Augusti e. m. Ordning, så lydande: Ej må någon upptaga annan Ätts namn eller vapen, den må vara lefvande eller utdöd, med mindre han dertill undfått Konungens Nådiga tillstånd, efter att, i händelse Ätten ännu lefver, hafva inför Kongl. Maj:t uppvisat Ättens medlemrnärs uttryckliga samtycke dertill.
Elena varsnar ett vemodsfullt drag i hans ansikte, och det gör henne ondt om honom. Hennes hjärta ömmar för denna stumma smärta, hvars ofrivilliga orsak hon är. Men, ej för något pris i världen vill hon visa det starka intresse, han inger henne. Hon kan emellertid ej lemna å sido vanlig höflighet, som värdinna; därför fyller hon ännu en gång en af de små kopparne och räcker honom den. Han bugar sig djupt, innan han tar den heta drycken ur hennes hand. Därvid kommer, som tillfälligt, hans hand att snudda vid hennes hvita, bländande fingrar, medan han hviskar: » Signora, hvad har jag egentligen förbrutit, att ni nu sedan min återkomst är så grym mot mig? — Ser ni då ej, huru djupt jag lider af er ovänlighet? Jag är er ju så oändligt tillgifven; ja, hvarför ej nu rent ut säga det, jag älskar er, älskar er af allt mitt hjärta! » » Ni eger ej rätt alt älska mig! » svarar hon, döljande sin förvirring under ett svagt leende. » Nåväl, säg mig, hvarför ej? » frågar han ifrigt. » Därför att jag är en gift kvinna. » isiga och afkylande ljuda orden. » Hvad gör det? » hviskar han, medan hans svarta ögon flamma upp i en eldig och passionerad blick. Lugnt står hon framför honom, utan att med en enda min förråda sin starka rörelse, ej heller viker den skära rodnaden från kinderna, medan hon, betonande hvart enda ord, varnar: » Signor Ercole, ni glömmer er. » Den unge mannen, som irriteras af detta lugn, utbrister häftigt: » Gå, signora Elena, ja, gå! Ni drifver gäck med en mans allra heligaste känslor. Gä, ty ni är grym och hjärtlös och förtjänar ej ert namn af k v i n n a! Idun B y r å: 8 Sturegatan 8 (ingång från Hamlegärdsg. 19) Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Fredagen den 8 juni 1888. Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning! l:sta årg. FRITHIOF HELLBERG.
Men är Fullmägtiges beslut i så beskaffadt mål meddeladt sednare, än 14 dagar före utgången af den sålunda bestämda tiden, böra besvären till Banko-Utskottet eller Revisorer omedelbart ingifvas, innan klockan 12 å 14:de dagen efter det klaganden af Fullmägtiges beslut erhållit del, den oräknad, De i åtskilliga punkter af Betänkandet N:o 44 dels vidtagna och dels nu föreslagna förändringar inverka icke på uppställningen af det öfvergångs-stadgande, hvartill Utskottet afgaf förslag i 36:te punkten, som redan är bifallet af BorgareStåndet, och Utskottet tillstyrker, såsom följd häraf, att berörda stadgande må godkännas, så lydande: 8:o. De i Banko-reglementet af den 30 Oktober 1860 under l:sta, 2:dra och 3:dje artiklarne intagna föreskrifter, angående Banko-verkets indelning, under-styrelsen, embeteoch tjenstemännens ansvarighet, indelning och löneförmåner, med de här ofvan i afseende å de sistnämnda föreslagna undantag, kassaskrifvares, extra ordinarie tjensternäns och vaktbetjentes antagning, qvartals-undersökningar, vikariats-förordnanden, tjenstemäns och hetjentes förseelser samt ordningen för besvärs anförande i hvarjehanda mål, skola tillämpas intilldess tjenster och göromål blifvit ordnade i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid innevarande riksdag meddelade förordnanden. HT:0 tift Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Okt. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af erliollen åter remiss af Memorialet N:o 6 i.
Bär uppgifna grunb färffilbt tareraS. 2tammarjungfrui‘ ofy kammartjenare, Itta meb batt t ©täberne, §. 14. kamererare ofy Secreterare, Srål fe, i gfyra (Slafer: gör fia (Stafett S3:co 9t:br 40 Stttbra b:o „ 30 Strebje b:o „ 20 gjerbe b:o „ 13: Z^ocfar, lifa utcb batt i ©täberne, §. 14. 2\rögarc ofy krogerftor, tit. fl-, fe krögare ttt. fl. t ©täberne, §. 14. Hotfar ofy ilotuOrångar, Itta meb batt i ©täberne, §. 14. 38 fi-umpföinlcve, t Sire (Sfa^cr: görfta Giajjen Sö:co 9i:br 3 Olibra b:o „ 2 Srcbje b:o 1 fLcCtau, fc i©octcrcr i ©tåbcrne, §. 14. fattare od) ilatmfocj&ai* leib Sanbtegcnbomar . „ l: 24. fc anmårfntngeu fot^»fpcctorcr, groffe*. ©alpetcm©ju8are: ftrcttanS, fria från afgift efter benna ttrtifef. spviuate „ 2: — ©fepps^reöauc od) Sartpt^cejare, å filuab ort cd) ftåtte font pclft, ta;cera8 lifa ntcb bent t ©tåbcrne, §. 9, fain t för atta båcfabc etter cbäcfabe fartyg af ntinft ■Stut ftuara låftcrå brägt ocf) bcröftoer a 4 ©fittingar S3anco pr täft. ©t’uc
”Jag besvär er att icke försumma denna tidpunkt att för alltid förena Sverge och Danmark! Ingen är dertill skickligare än ni, och ingen ser bättre nödvändigheten deraf, så mycket mer som denna tidpunkt skall fastställa antingen en fullkomlig förening eller en långvarig osämja oss emellan. Och i detta kritiska ögonblick måste man nödvändigt hafva en af oss till bundsförvandt. Det skulle smärta mig ända till förtviflan, om jag blefve nödsakad att föra krig mot kronprinsen, som jag älskar, och mot en nation, som under mitt vistande i Danmark gifvit mig så många prof på tillgifvenhet. Men jag fruktar icke att befinna mig utan försvarstånd. Min krigshärs konstitution är sådan, att jag inom en månads tid kan ersätta alla de trupper, som jag fört till Finland, och då blir min armé starkare än den, som ni kan sätta emot mig,” &c. &c. (”Mitt svar”, säger prinsen i sina anteckningar – der detta utdrag återfinnes i texten – ”bevisar att jag ej dolde de följder, som jag då förutsåg i anledning af hans maj:ts beslut. Jag är icke i ministèren och kunde således med mindre förbehållsamhet säga honom mina tankar, hvilka icke voro annat än en enskilt persons, men en sådan som var hans maj:t tillgifven, som beklagade olyckan af ett krig på vägen att utbryta och som ännu ifrigt önskade förekomma detsamma af tillgifvenhet för en så vördad monark och för en nation, som jag älskade för såväl de tänkesätt, den betygat mig under min resa13, som derföre att min grandonkel Fredrik I, landtgrefve af Hessen, varit dess konung.”) Prinsens svar lydde: ”Sir! Ingenting kan öfvergå min djupa och vördnadsfulla erkänsla för all den nåd och godhet, hvaraf ers maj:t täckts gifva mig ett förnyadt prof genom herr Borgenstjerna, hvilken jag med ett obeskrifligt nöje emottagit. Ers maj:t behagar tala till mig med ett nådigt förtroende, som icke kan annat än röra mig i det innersta af mitt hjerta.
Han saknar all insigt i sin höga konst. DOMHERREN. Är han den värdigaste? JURGEN. Han är den ovärdigaste, men han hade parti för sig! DOMHERREN. Har min syster skrifvit? CECILIA. Ja, Domine! Gör en sammanfattning af nämdens beslut och läs upp den sedan för de här männen. CECILIA. Jag kan inte sammanfatta så skilda saker som ja och nej, som svart och hvitt! DOMHERREN. Inte? Försök! Säg hm! Säg grått! Jag skall försöka! Inkalla Jacques så att det blir ett slut på det här! GERHARD går och öppnar dörren; Jacques in. Scen V III. DE FÖRRE. JACQUES. DOMHERREN. Är I böjd att höra nämdens ompröfning? JACQUES. Till Er tjenst, Domine! DOMHERREN. Nej, till Er! Nämden har efter, som jag förmodar, mogen pröfning stannat vid följande mening: Jacques älskar sanningen lika mycket som lögnen; Jacques eger och saknar all insigt i sin konst; Jacques är den värdigaste och ovärdigaste Gillet kunde träffa med sitt val! Farväl! JACQUES. För sant, det vill jag kalla en ovärdig dom! DOMHERREN. I har fått den dom vi alla få; af den ena svart, af den andra hvitt. Jurgen, detta skall du icke ha gjort för intet! Skall detta stå att läsa i Gillets handlingar till evig tid? DOMHERREN. Jag tror icke något räcker till evig tid, men domen öfver död man varar rätt länge! JACQUES. Död och pina! Jag står vid målet, jag skall räcka ut handen att fatta kronan och jag får en halmkrans! DOMHERREN. Håll, Mäster! I står vid målet säger I! Hvilket är målet? Är det månne att I skall sitta i karmstol och ringa i klocka, är det att I skall regera några hundra arbetare? Vi tro att kyrkan är målet och I en liten obetydlig del af medlen! En sak återstår: Är I beredd att aflägga ed på att I kännen hemligheten? JACQUES bestört. Hemligheten?
Betänk, upplyser likväl, att denna fråga är föranledd af en hemställan från en af Konungens beflcde, innefattande att skattemannarätt mätte, utan lösen, tillerkännas innehafvarne af kronohemman. Ofver detta ämne liar kammarcolhm ganska rikligt varit hördt oell afgifvit utlåt. Då denna fråga föredrogs inför K. M. i Statsrådet, fann K. M. icke skäl att bifalla framställningen sådan den af komiterade blifvit gjord, ulan fann för godt att besluta andra åtgärder för att vinna det åsyftade ändamålet. Månne vederbönde då icke i denna fråga varit hörde. Det må för öfrigt vara Hr Printzensköld förbehållet alt icke finna något sammanhang mellan de frågor han omnämnt samt hufvudfrågorna. Derom torde ej här vara lämpligt att tvista. Alt K. M. funnit dem ega sammanhang med hvarandra, det torde man inse deraf att Han funnit skäl vara, att framställa dessa omnämnde frågor gemensamt med de öfrige och det torde hafva varit K. M:s höga rätt. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge Utsk:s förevar:de hemställan icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. Nedannämnde punkter af betänk. N:o 242 jemte de derom uti utlät. N:o 312 afgifne yttranden blefvo härefter, hvar för sig, företagne till pröfning. l:sta punkten. Bifölls. 2:dra punkten. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Utsk. liar i denna punkt, såsom i de öfriga, funnit tillräckligt att besvara de anmärkn:r, sorn emot det förra betänk, blifvit gjorde, dermed att 2:ne Stånd godkänt detsamma, hvadan någon vederläggning af de skäl, sorn hos de öfriga Stånden anförts, icke ansetts nödvändig. Jag nämner delta en gäng för alla, emedan det i allmänhet karakteriserar Utsk:s sätt att gå tillväga i hela behandlingen af detta ärende.
I anledning häraf hemställde H. Ex. Ilr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. yrkade den propos. Hr Cederschiöld begärt och H. Ex. på upgifne skäl förklarade sig icke kunna framställa. Härvid ropades ganska starka nej jemte några ja; hvarefter Hr Cederchiöld begärde votering. Den 10 Maj f. m. 385 Hr Ribbing: Ehuru öfverflödigt, anser jag dock för formens skull mig böra nedlägga min reservation deremot, att den framställning jag liar gjort och som blef af en annan ledamot understödd, nemi. begäran om återremiss, icke bar blifvit i proposm intagen. I anledning häraf erinrade II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att han i sin framställning om de yrkade proposine hade omnämnt Hr Ribbings begäran om återremiss, och nu sednast endast lillkännagifvit, del lian icke ansåg sig berättigad att framställa propus, till bifall å de ifrågavartde 3 punklcrne, samt att H. Ex. ännu icke afgifvil något yttrande huruvida propos. lill återremiss kunde framställas, ulan frågan derom ännu vore öppen, men alt nu först borde afgöras den fråga om propos. till bifall, hvarom votering blifvit begärd. Uplästes till justering och godkändes följande förslag lill voterts-propos. Den, som yrkar den af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, vägrade propos. till bifall å Consl.Ulsk:s framställningar i afdelnm litt. B. af dess mein. N:o G, voterar Ja; den del ej vill voterar Nej vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke förenämnde propos. Medan denna voter:s-propos. utskrefs för att blifva anslagen, anmälde sig och yttrade Ilr Bråkenhjelm:
Uti den vid sista Riksdag förehafde fråga, angående försäljningen af Kronan tillhörige Krigs-Skepp och redogörelsen för derföre inflntne Medel, beslöto väl Rikets Ständer, icke allenast att den af lilla Creditivet till liqvidation af f örlusten å liela denna handel lyftade summa 21 i,515 B:dr 2 sk. skulle afskrifvas, utan ock att bos Kongl. Majit, genom underdånig skrifvelse, anhålla: det Kongl. Maj:t täcktes besluta de åtgärder, genom hvilka Staten må kunna af vederbörande utbekomma de återstående Köpeskillings-beloppenj för LinieSkeppet T upper heten cjooo Riksdaler Hamburger Banco samt för Fregatten eif Chapman 1000 Pund Sterling; men som, efter hvad Revisorerne kunnat inhämta, nämnde 2ine beslut icke blifvit expedierade; och de nu granskade Räkenskaperne ej eller visat, att något på de omförmäldte anmärkta köpeskillings-andelarne till StatsVerkct influtit; så hafva Revisorerne, genom Herr Hof-Canzleren anhållit om utverkandet af Kongl. Majits Nådiga Befallning till den som vederborde, att upplysa Revisorerne, hvilka åtgärder, som blifvit vidtagne, för att berörde Köpeskillings-andelar måtte Statsverket tillgodokomma. Varandes härpå, den 27 sistlidne November, det svar af Herr HofCanzleren meddeladt Revisorerne: att inga så beskaffade medel under loppet af år i83o, Statsverket tillkommit.
Då det tillika, mine lierl in ! ar så til IstaIdt, hvad delta bolag beIrallar, alt det svårligen kan utfinnas under hvilken auctoritet detsamma sorterar, då det genom ett särskildt contraet sökt göra sig oafhängigt af sina privilegier och bolagsreglor, samt att förbinda Kronan till vissa fördelars medgifvande, ulan att sjelf förbinda sig till något annat, än att fullborda canalen, hvarvid bolaget naturligtvis i alla fall måste hafva sin stora fördel, så är det, i min tanke, ganska vigtigt att tillse, om icke detta bolag bör tillhållas, likasom andra bolag, att fullgöra sina förbindelser, eller om det bör tolereras i det skick, alt det skall blifva det första prof på hvad man kallar en stat i staten, som väl har rättigheter, men inga skyldigheter. Det är med största förundran, som jag finner, att StatsUtsk. i detta ämne besvarat min framställning endast med några upplysningar, i sanning rätt intressanta, jag skulle nästan kunna säga naiva, men som af SlatsUtskts ledamöter icke ansetts böra leda till någon åtgärd. Mig förefaller det alldeles solkiart, att StatsUtsk. bort föreslå R. St. alt bos K. M. anhålla, det täcktes K. M. genom vederbör, åklagare i Jaga ordning låta undersöka och om så behöfves inför vederbörlig domstol utröna, huruvida de personer, som framdeles torde uppenbara sig och hvilka åtminstone hafva en ordförande, som är bekant, och en direction, hvilken likaledes är känd, men hvars ledamöter icke numera kunna så bestämdt uppgifvas hvilka de äro, huruvida, säger jag, förenämnde personer verkligen böra anse» såsom lagliga innehafvare af ifrågavar. privilegier. Jag hade väntat, att StatsUtsk. funnit detta resultat hafva bort blifva en följd af de vunna upplysningarna; men då StatsUtsk. ej varit af denna tanke, så torde R. o. Ad. finna, att jag har gilltiga skäl att yrka återremiss, med anhållan, att den af mig upplästa afskriften måtte till Utsk. få åtfölja remissen. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.:
Ola har farit ut till landet.307 Kanhända har Axel aldrig fått mitt bref. Och kanhända han endast fått den sårande helsningen i Skarstedts bref. Kanhända är han ännu i Köpenhamn och reser direkt till hemmet i morgon, undgående både bref och helsningar. Hvad jag då skulle vara glad! Men i min nuvarande sinnesstämning kan jag icke tänka mig en sådan möjlighet. Men om han i går fick mitt bref, hvarför skrifver han då icke? Hvar fins han? I Malmö, Lund, Köpenhamn eller ute hos Ola? Och kan han glömma gubbens ord? Och är han också ond på mig för något jag skref i mitt bref? Men jag ångrar ingenting af hvad jag sade. Icke ens för att bibehålla hans vänskap vill jag vara feg och hålla inne med min öfvertygelse. Nej nej, det var bäst att jag sade allt. Men hvad jag våndas i denna ovisshet. Hvad skulle jag i denna stund icke vilja ge för att tala med honom endast en minut! Om bara allt vore afgjordt! Jag bryr mig inte om i fall han är ond på mig, bara jag får veta det. Bara inte denna förfärliga ovisshet. Skall kanske hela morgondagen förgå utan att jag vet ett ord mer än nu. Jag skall gå till sängs, naturligtvis inte sofva och stiga upp tröttare än jag lägger mig. Tvi dig verld! Men borde vara född med is i magen.308 Hurrah! Han är kommen! Och gubben kallade mig in i sitt rum för att tala om alltsamman. Och jag är så själaglad. Åh, jag ville skratta och väsnas och finna på tusen upptåg! Hvad jag beklagar alla de stackars trögbasare som icke kunna känna någon verklig glädje, – aldrig taga sig godtgörelse för alla ledsamheter. Hur ofta säger jag icke till mig sjelf blott de orden: jag lefver! Jag är fattig. Jaha. Men i qväll är jag en riktigt lycklig menniska. Jag känner mig så rik, så rik. Älskade lilla röfvarekula, hur kan du rymma allt detta! Jag är så lycklig. Stå mig nu bi alla arbetets skyddshelgon! Arbetet skall vara min hela verld, och ensamheten passar godt till arbete man skall sjunka ned deri, så att det icke fins annat än det. Förströelse – hvad är det?