Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Där blef en liten planta, mitt synsinne — blommorna voro iäcka. Egarinoch en rotknöl bildades. Plantan blef ganska stor nan visste ej, hvad de hette, och namnet betydde och kraftig, men, rätt som det var, stannade hon också jämförelsevis föga. Jag hemförde och satte i växten — jag tror det var förra våren. Så ett skott, men det tog sig ej. Bättre tur hade jag började hon se sjuk ut, då tog jag upp henne ur i somras ett år sedan, dä jag från annat håll fick jorden. Rotknölen hade ruttnat, och nu sattes mig tillsändt ett ljusgrönt skott med hälsning att den friska toppen, som rotade sig. I höstas vissnaträdet, af hvilket det tagits, hette Plumbago Cade bladen ned, men snart började de nya bladen pensis, och att blommorna sågo ut » så och så ». skjuta fram. Nu frågar jag bara: hvad är egentBeskrifningen påminde mig om några täcka blom mor på en luftig gardin, och jag erfor åter samma rogifvande, vederkvickande intryck, som då jag den där gången kom in i det svala sommarrummet. I somras blommade min » Plumbago », och verkligen — där hade jag mina sommarbekanta. Ack, att jag också hade kunnat trolla hit det behagliga sommarrummet! Mitt blomsterrum är gladt och soligt, men, o, så bett! Jag tror att Plumbago Capensis skulle föredraga ett svalare rum. Emellertid blommade den ganska snällt förra sommaren, och i år väntar jag mig att få en hel hop blommor på växten, som nu är rätt stor. Plumbago växer fort — alltid ett skäl att rekommendera den. Knopparne äro icke vackra, se så » borstiga » ut. Till formen likna blommorna Phlox, endast med den skilnaden att Plumbago-klasarne se lättare och finare ut. Både knoppar och blommor äro lindrigt » klibbiga », hvarför man måste ha ett öga på småblommorna, när de börja falla af, emedan de annars hänga sig fast på gardinerna och för öfrigt litet hvarstädes, hvilket ju ser något skräpigt ut. Blommorna äro just icke varaktiga, men blommningstiden behöfver därför icke bli särdeles kort, ity att icke alla blommor komma på en gång.
Rikets Stander antagit: för spanmål en kappe; för smör, kött och fläsk ett skålpund; för hö, tackjern samt strömming och lax ett lispund; för kol en tunna samt för ved ett mått (-J famn), hvad i persedeltal, efter helt hemman berälmadt, funnes upptaget till ringare belopp än nyss angifne enheter, måtte, efter samma grund, som för småpersedlarne funnes bestämd, förvandlas och tilläggas penningeräntan, hvilken sistnämnda ränta jemväl borde för hvarje helt mantal jernnäs till fullt skillingtal på det sätt, att till och med sex runstycken uteslötos, men högre runstycktal beräknades till full skilling. Detta beslut blef jemväl af Kongl. Maj:t, vid föredragning af Rikets Ständers nyssberörda underdåniga skrifvelse i nåder godkändt; men sedan vid de af Kongl. Maj:t i nåder anbefallda sammanträden emellan vederbörande räntegifvare inom hvarje län, den anmärkning blifvit emot nyssnämnde stadgande af såväl räntegifvarnes utsedda ombud, som Kongl Maj:ts Befallningshafvande inom flera län framställd, att den åsyftade förvandlings-åtgärden borde ega rum icke allenast för hvarje helt mantal, utan äfven för hemman af mindre mantal, hvilken anmärkning jemväl Kongl. Kammar-kollegium funnit vara grundad, behagade Kongl. Maj:t, uti sin vid sednaste riksmöte till Rikets Ständer uti samma ämne aflåtna nådiga proposition, i detta hänseende föreslå den förändrade bestämmelse, som, sedan densamma vunnit Rikets Ständers godkännande, genom Kongl. Kungörelsen den W Maj i855, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, § 5, blifvit tilli allmän efterrättelse kungjord och är af följande lydelse:
Uppläst hos Ridd. och Adeln den r; Julli » Preste-Ständet den iZ Borgare-Ständet d. rz , , , Bonde-Ständet den rz - Riksens Häglof!. Ständers Srats-Utskotts utlätande, angående -e, till Institutet för Blinde och Döfstumma, anstage medels uppförande ä Stat. ^os Högloft. Ridderssapet och Adeln, har En af Rikets Herrar m. m. Högwälborne Herr Grefwe M.A Den 13 Junti. 6zs M. F. Brahe, framstält angelägenheten deraf, att de wid 1809 och r8ro ärens Riksdag af Rik, sens Högloft. Ständer bewiljade Tre Tusende Trehundrade Trettio Tre Riksdaler 16 st. ärligen till understöd af Institutet för Blinde och Döfstumme Barns uppfostran och danande till nvttiga medlemmar i samhället, mätte warda ä Stat uppförde; hwilken fräga Höolost. Ridder stapel och Adrin, samt öfrige Refpective Riks-Ständen till Stars-lltstottel öfwerlemnat. I anledning häraf har lltstottet inhämtat, att Len af Riksens Ständer lill ifrägawaronde utgift anwiste tillgäng af någon förhöjning i Tuilafgiften ä wiste öfwerftödswaror som till Riket införas, ingar till Statswerket, sä att för summans uppförande ä Stat icke tarfwas nägot nytt anslag; Och Lä ordningen fordrar, hwad ock för medlens utbetalning a bestämda tider, eller qwartaliter, ar nödwandigt, Let Summan finnes pä Stat upptagen, får lltstottet wördsammeligen hemställa, att ofwannämnde z,zzz R:dr 16 st., mä under Åttonde Hufwud Tituln uppföras och ärligen mgä, sa lange nu warande upplyste^ och werksamma Styrelse af Institutet fortfar. Orebro den 12 Junii 1812. Pä Högloft.
Henriette pressad, ^pparne tillsamman, o c h lertid föreningens ordförande återigen uraktlåtit att sända biljett till konserten, anse vi oss ej Torstens händer slöto:: .årdt om hvarandra. Då vagnen stannade vid Tunaholms flygelbyggbehöfva vidare omnämna densamma. nad, kom en smärt, ungdomlig gestalt " emot dem Första kammarmusiksoarén af den välkända Aullnpå trappan. ska kvartetten gifves i morgon lördag i VetenDet var Annie. skapsakademiens hörsal. Att dessa soaréer skola Med ett utrop slöt Hen Jette henne intill sig. komma i åtnjutande af samma intresse o c h uppErland hade med sin • iliga finkänslighet velat märksamhet som föregående år, taga vi för allbereda dem en liten g fverraskning, han hade deles gifvet. skrifvit till Annie. i hon med tårfyllda ögon, » Älskade syskon, » • En ma.iné för välgörande ändamål gifves o m hon hade ämnat säg komna, men det föreföll söndag i Berns ' salong af vår populäre operasånhenne som ett hån 3 det också blott var en gare C. F. Lundqvist. innerlig framtidsönskd non kunde ej få det öfver Grefvinnan Taubes soaré nästkommande torsdag sina läppar. i Musikaliska akademien behöfver ej mer än ett » Älskade syskon, om Jaj} &amp; % hade kunnat vara till enkelt omnämnande, då j u dessa musiktillställnågon nytta, hade jag ' • " mnait förr, men du vet ningar äro af det slag, att de ej gärna försum bäst, Ettan lilla, hur fog. praktisk j a g är. Men i mas af någon musikvän. alla fall har j a g nu egen iniigt lagat supén, o c h den måste ni prisa, o m 3&lt; n an skulle vara aldrig Fru Olefine Moe, den välkända och afhållna konstnärinnan, firade i lisdags i Kristiania sitt 25 årsså dålig, » fortfor hon sä •-måningom, i det hon försökte antaga sin gaml skämtsamma ton. » Nej jubileum som operasångerska, uppträdande som se lilla Ingaknytet, känner du igen moster Annie? Angela i » Den svarta dominon ».
– Och att Hennes Majestät i hemlighet drömmer Danmarks konungakrona på dess hufvud! – Man får icke tro på allt, som sägs. Änkedrottning Juliane Marie är en inbunden natur, och ingen tör veta någonting, om de planer, hon möjligen hvälft i sitt hufvud. För min del har jag alltid haft mest lust att beklaga henne. Hon om någon har lefvat i ett glädjelöst äktenskap – och när hennes hjärta hungrade hade hon icke ens den trösten att äga sitt folks kärlek. Hon betraktades alltid nära nog som en inkräkterska på tronen, där hon kom att taga plats långt innan sorgetiden efter den oförgätliga drottning Louise var förbi. – Men om det finns någonting, som förmår sätta en människas sämsta instinkter i rörelse, så är det väl kamp om makten? Och sagornas elaka styfmödrar och svärmödrar förekomma väl också någon gång i det verkliga lifvet? – Den andra änkedrottningen, Sophie Magdalene, lär ju vara en mycket härsklysten gammal dam? – Så länge Kristian VI lefde, var det hon som styrde landet; men under hennes son var det grefve Moltke, som höll tyglarna – och det har hon aldrig förlåtit honom. Nu påstås det ju, att den gamla återigen hoppas få sin hand med åtminstone i intrigkampen vid hofvet – men jag fruktar, att sonsonen har ringa aktning för hennes gråa hår – Jag hoppas detsamma för den unga drottningens skull! säger Struensee småleende. – Jag är skyldig min herre och konung all undersåtlig vördnad, men jag kan icke neka till, att hans sinnelag icke tycks mig lofvande för hans äktenskap! Jag vet nog, att han har esprit, eftersom han kan säga bitande sarkasmer; att han har mimisk talang, eftersom han excellerar i att härma; att han är konstnärligt begåfvad, eftersom han dansar med god hållning; och att han är en stor härförare, eftersom han redan vid sju års ålder kommenderat ett regemente vid en parad Det glider en skugga af djupaste allvar öfver fru Berckentins ansikte, och hon invänder, mildt förebrående: – Ni får icke skämta öfver detta ämne, monsieur Struensee. Kom ihåg, att i den unge furstens händer hvilar ett helt folks framtida väl!
Hr Huss, Magnus: Denna revisorernas framställning grundar sig derpå att Statistiska Tabellkommissionen, i likhet med alla andra embetsverk, torde böra till K. M:t ingifva årsberättelse öfver sin verksamhet. Då K. M:t ännu icke gifvit befallning härom, anser jag det ganska lämpligt att R. St:r härom göra underd. framställning, och får således anhålla om bifall till punkten. Frih. Leuhusen: Med anledning af den upplysning Hr Huss nu lemnat, afstår jag från mitt yrkande. Öfverläggningen förklarades fulländad och Utsk:ts hemställan bifölls. §{j 20-24. Ut,sk:ts hemställanden biföllos. I)en 8 Juni, 607 § 25. mom. a. Frih. Liljencrantz, Johan: Jag kan icke lemna oanmärkt det opassande skrifsätt General-tullstyrelsen med anledning af revisorernes anmärkning tillåtit sig. Den säger nenR.; »hemställande styrelsen att revisorernes anmärkning i denna del icke borde till någon åtgärd föranleda. » Sådana ord anser jag icke öfverensstämma med den vördnad K. St:r hafva rätt att fordra af ett embetsverk. För öfrigt yrkar jag bifall till punkten. Ofverläggningen förklarades fulländad och Utsk:ts hemställan bifölls. mom. b och c. B iföl los. § 26. Lades till handlingarne. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -j 4 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 9 Juni 1866. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 2 prot.-utdrag för d. 8 dennes samt prot:t för den 23 sistl. April e. m. Föredrogs en af Kapitenen vid K. M:ts Flotta Sven Adolf Lagerberg ingifven skrift af följamde innehåll: Sorn jag tillfölje af sjökommendering ser mig förhingrad att mottaga det val till Statsrevisor, hvarmed R. o. Ad. hedrat mig, får jag härom vördsamt göra anmälan.
I sistberörde kall antog således besättning egenskapin al eli skräll, livars eftergifvande eller utsträckning till buru lang lid som lielst, berodde af borgenäre,nes godtycke. liggens haland oni gäldenärs a> betssk^bbigbet eiler b^s3ttni>,g liar (lock lil! ali verlign uppliört, sedan genom Koncurs-lagen förändrade grunder äro stadgade lör ansvar ä gäldenär, som genom vZidslödiek vallat sitt obestånd. 'ld>arn det ej Iian bestridas, alt gäldenär? inmanande eller HvarbZIIande r långelse, alven, da det betragtas såsom sälierliets-medel eller skräll, mäste medföra den verlian att framtvinga I,ans tilläfventyrs fördolda tillgångar, lielst sliuldens betalning ledde till befrielse frän vidare bälite, ant^des liliväl iclie delta ändamål uti fragen vidare, än medelst det i 8 Las). 12 Dtsöknings-Lalken upptagna speciella stadgande, att gäst, som utan att betala busb^ra, bortll^ttar ritt gods, wä besättas, tilldess lian rätt för sig gjort. lökom i växelmäl, derom serskildt är förordnad!, antog besättning egenskap sk tvängsmäls-medel egentligen först genom Kongl, förordningen den IA klaj 1^56, soli» stadgar, att för löpande förskrifning bör innebasvarsn genast, utan ringaste lippeball, njuta besättning g gäldenären. Knligt denna ocb sedermera utfärdade författningar, cger sadan påföljd, med vissa inskränkningar, rum, dels, ebvad utmätning föregått eller ej, da gäldei ä- brister i betalning för löpande förskrifning eller invisning, oc!» dels efter utmätning, dä dervid visat sig, att lian saknat tillgäng till gäldande ak annan skuld.
lefnad en standig variation p i det enkla temat:,) glad och god skzlll miinniskan vara, rnedan hon vantar dodens. Och hvilken nobless bodde ej i Per Boklins stilla, inbtvanda natur med sitt itjupa vetenskaplign intresse och sin friska, manliga uppfattning af d i e E ' reiheit eines Christermenschen !~ Nan kiinner sig stiirkt af ntt ha fbtt bliclra. in i detta forhiillande af skHr poesi och innerlig fromhct, och det blir hadanefter omojligt att betrakta Fredrika Bremer a m a t: f i ljuset f r h detta hennes allra heligaste. Dock - bilden haltar: det. allra heligaste i Israels tempel var ett morkt rum, och siikert strdlar ~Herrens hiirlighets Harare friin ett miinniskolif, sgdant sonl hennes, iignadt it hans tjiimt, an fordom frHn fiirbundsarken, som den gammal-judiska tron betraktade som Jehovas boning! Och icke blir totalintrycket mindre ljust, nar man betrdctar hennes sjiilslif mot den morkn bakgrunden af D dodsshwggans dal B af sjalfmordstankens afgrund, d %r hon redan i sin tidigare umgdom blickat in, n&amp;a fortrogen med lidandets hemligheter. Det ar en valsignelse for den svenska kvinnosaken iitt kmna r&amp;na sina anor friin en person, hvars karakter st % hiller profret vid den skarpaste grranskning, och soul i hela sift lif s&amp; forverkligat den kristna humanismens i d h. JIera, &amp; I en George Sands ~genialiska erotik~ eller en Stuart Mills adla agnosticism skulle hafva kunnat gora, bar Fredrika Bremer utriittat for oss genom sitt outtrottliga intresse, sitt okufliga mod och sin viljas renhet.
Antalet af sysslomän bestämmes efter sig företeende omständigheter under konkursen, dock ej flere än tre; de kunna utses äfven bland personer, främmande för massan, och erhålla, antingen de äro fordringsegare eller icke, efter aflagd redogörelse för deras förvaltning, ett arfvode, som, efter i saken gifvet utlåtande af konkursmålets referent, utaf domstolen pröfvas och bestämmes. 463. Till syssloman må icke utses någon gäldenärens anförvandt eller slägting till och med fjerde led. 464. Förekommer anledning att förstärka antalet af redan förordnade syssloman, eller att, i stället för någon eller några af dessa, utse nja; gore referenten derom hemställan hos domstolen, hvilken då, enligt de i art. 462 utstakade former, eger alt förordna i ämnet. 465. Hafva sysslomän blifvit nämnde flere än en, handle dock i gemensamt råd och med gemensam ansvarighet, derest icke konkursens referent och öfverförvaltare . uppdragit och bemyndigat en eller flera bland dem, att några åtgärder, hörande till massans förvaltning, särskildt utföra, i hvilket fall de dertill af honom förordnade äfven ensamt för utförandet ansvara. 466. Vill någon klandra sysslomännens åtgärder, anmäle sådant klander hos referenten och öfverförvallaren, hvilken åligge, att sist inom tre dagar deröfver besluta, den eller de klandrande obetaget, att i beslutet hos handelsdomstolen söka ändring; gånge dock under tiden beslutet i verkställighet. 467. Hafva klagomål öfver sysslomannen blifvit hos referenten anförde af konkursgäldenären eller af borgenärerne, ege lian, der han finner sådant lämpligt, att föreslå det en eller flere af sysslomännen må frän deras befattning skiljas; varande honom ock obetaget att af embetspligt och egen myndighet sådant föreslå; har referenten ej inom åtta dagar öfver sådana hos honom anförda klagomål sig utlåtit, måga de hos handelsdomstolen kunna anmälas.
S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring i 39, 40 med flera §§ i Regerings-formen och 4. 6 med flera §8 i Riksdags-ordningen, i afseende på sättet för Riks-styrelsens förande i vissa fall; och uppdrog Ridderskapet och Adeln åt Konstitutions-Utskottet att sitt utlåtande om denna nådiga Proposition till Rikets Ständer afgifva. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag tili förordning, angående handelsböcker och handelsräkningar. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet nedannämnde, denna dag ankomna, Kongl. Maj :ts nådiga Propositioner och Skrifvelse till Rikets Ständer: l:o angående beviljande dels af ett byggnadslån åt de brandskadade i staden Jönköping, dels ock af anslag och lån i och för tomtregleringen i nämnde stad; 2:o angående väckt fråga om upplåtande till staden Malmö af kronan tillhörig mark för dels utvidgning af stadens begrafningsplats och dels sammanbindande af (vänne gator derstädes m. m.; 3:o angående skatteförsäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungsladugård i Götheborgs och Bohus län; 4:o angående afsöndring af jord från Ultuna kungs-ladugård och krono-parken Asen, till utvidgning af Upsala Central-hospitals område; 5:o angående anslag af Vinsäd till Ulrika församling; samt 6:o angående begärdt understöd för fullbordande af Norbergs jernväg. Bilt, Ull R. St.
Man torde härwid icke olämpligen sä ekindra om de dryga kostnader Riksens fordna Ständer anwändt, ofta fruktlöst för cn längre tid, pä schäfferiers anläggande och Spanffa fär-aswelns fortplantning, men hwaraf wi likwäl nu röna den werkan att nyssnämnde aswel är här kanffe bragl lill större fuilkonilighet, åtminstone mer allmänt utspridd, än i sselfwa det florerande^,gland och säkert i proportion iner an i Frankrike, förrän Kejsar IVnpolöon i sista fredsslutet med Spanien förbehöll sig, att der fä laka uphandla för Frans? räkning IO,O00 får as de finulligaste racerne. ziö Den inwändtiing font med någon sannolikhet kunde göras, atc det oecsnomiska ändamäler af Stuteriets bibehällande likawäl j?ulle winnås om dek ställdes Under emrepenad eller arrende, och de för 6fwcrflödige> ansedde hästkreaturen pä öpen auction försäldeS, torde till stut böra beswaras. Hwad det för* sta beträffar, sä inser jag swärligen huru nägra säkra grunder för ett ContractS Upräklande med en sadan arrendator nU skulle kunna fastställas dä eU total omstöpning af Strömsholms och Kongsöhrs Kungsgärdar ofelbart mäste föregå, vm allmogens befrianöö frän desi nu tryckande dagswcrks, skyldigheter ffall winnås. Jag tycker mig äswen inse fwärighcten att för en sä stor spekulation finna en nog bemedlad mari, som tillika ägde kunskap och ffickjighet, akt deraf draga sjelf den fördel kan äsyslat, utan att förnärma Statens eller del Allmännas interesse.
Allt som medvetet sökte mig, sökte mig då och sökte rörde sig omkring henne den där kvällen mig sedan, alltjämt, öfverallt. ser jag ännu i denna stund lika klart för I vårt realistiska tidehvarf skrattar mau mig, som jag ser mönstret i mattan däri Alla åt äppleteorien, åt själarnes harmoni; men jag färgerna träda fram så djupa och sammetstror, att en manlig och kvinnlig ande äro mjuka, de mörkvioletta auriklarne, de purskapade för att sammansmälta, blifva ett, purröda rosorna, de mossgröna bladen och så såsom Gud och poeterna säga. den bernstensgula slingan, som vrider knutar Den som ej tror på själens odödlighet, utan och öglor öfver allt, på samma gång bindande upphöjer materien till allt, måste ju le åt och prydande. I kallen det visst ä la greque, sådant där eller också ömka, ömka. såsom I kallen den där nya håruppsättningen. » Men den, som har öron till att höra, mär» D u vet då allt skräp; jag begriper inte, ker nog, att löjet ofta låter som tandagnissatt du kan fästa dig så vid småsaker. Men lan och den ömkansfulle ofta suckar af afbry dig nu inte om mattan, utan kom till und. Jag påminner mig ett gammalt talesaken. » sätt, som jag snokat upp långt ute på bondHan skrattade. » Hvarför får jag inte hålla landet: » Hin gråter, han med, ibland; men mig på m a t t a n. Jo, ser du, lika tydligt det är aldrig öfver lifvets stora elände, utan som jag ser mönstret där och begriper, hvad bara öfver lifvets lilla hugnad. » Ja, den som det skall betyda, lika tydligt begrep jag allt, fann på det där, var lika god psykolog han som rörde sig omkring min skärblommiga som någon annan. Har du läst Heine, Luflicka. Jag såg, att den där långe docenten, cia? » som hon jämt dansade med, var förälskad, » Visst har jag läst Heine, men kom nu jag såg, att han friade och fick korgen. » inte in på det kapitlet! Hur gick det sen? » » Docenten, » afbröt hon häftigt; » hvad » Hur det gick!
Sedermera, för att sopa igen spåren, måste jag hvälfva misstankarna på tvenne oskyldige, hvilket verkligen var mig motbjudande, och slutligen taga min tillflykt till det hvita pulfret, öfver hvars användande, äfven om det lyckats, jag alls inga förebråelser gör mig, emedan jag blott följde sjelfbevarelse-principen, och dessutom – du känner subjectet. De, som in totum et tantum förkasta användandet af denna princip, utom i öppen strid mot utländska fiender och inhemska fredsstörare, till försvar för fosterlandet och hemfriden, de, endast de, ha rätt, att fördömma mina handlingar, och vid deras dom får jag finna mig. Men mot dig och dina Aftonbladister protesterar jag med stolthet och harm: till eder säger jag: er rättslära är en halfhet, ett oting: J gifven tusende lif till spillo åt den frisinnade upprorsmannen och låten honom i allo trampa lagarna under fötterna; det rörer eder icke mer än en sten; J berömmen honom på köpet, binden kransar och tänden rökverk åt canaillen, – ty af den arten är tyvärr oftast det folket, fast deras sak, förstås, är helig. Men blir det fråga om, att en obeväpnad kämpe för samma heliga sak kommer i nödvändighet att bryta de conventionella, af honom aldrig underskrifna, kanske besvurna, men aldrig i hjertat godkända fördragen, och blir det fråga om en girigbuks, en procentares struntlif, då – gubevars – då får man skriket och anfallen från begge lägren emot sig. Du ser, min vän, att din och dina Radicalers lära ej hänger ihop. Conservatism eller Socialism! Mellan ettdera måste man välja. Allt hvad som ligger deremellan är fusk, är fnaskeri, är kladdande – antingen hyckleri, feghet eller sjelfbedrägeri. Hvad som dock mer än allt annat innerligen förtryter mig är det, att en hop nöt, som i tjuge år dyrkat mig, utan att känna eller begripa mig, nu taga sig för att säga, att jag på sistone blef galen. Säg de dumma djatt jag med djupt förakt tillbakavisar detta slags försvar.
Enär Rikets sednast församlade Ständer, med bifall till derom framstäld proposition, redan anslagit hela det för botaniska trädgårdens förflyttning erforderliga belopp 42,000 R:dr, torde Eders Kongl. Maj:t nu täckas af Rikets Ständer äska, att den återstående delen deraf 21,000 R:dr anvisas, att under nästkommande stalsregleringsperiod med 7,000 R:dr årligen tili vederbörande utbetalas. Till ådagaläggande af behofvet utaf de under 3:o och 4:o begärda anslag bar Consistorium anfört, i afseende på den tredje punkten, att vården af de pathologisktanatomiska samlingarna hittills blifvit bestridd af Professorn i theorelisk medicin, hvilket låtit sig göra så länge samlingarna ej varit särdeles betydliga, men att dessa dyrbara och för den medicinska undervisningen vigtiga samlingar nu vunnit den tillväxt, att man ej med deras tidsödande och besvärliga vård lämpligen kunde uteslutande belasta bemälde Professor; samt beträffande fjerde punkten, att lönens ökande vid den nu ledigblifna trädgårdsmästarebefattningen vore alldeles nödvändigt, så framt fullt skicklig person för tjensten skulle kunna erhållas, hvaraf behofvet vore särdeles trängande genom den botaniska trädgårdens förestående flyttning, samt att bestämmandet af lönen till 1,300 R:dr, ett belopp, som vida understege hvad som åtnjutes af trädgårdmästarne vid de flesta större botaniska trädgårdar inom riket, icke lärer kunna anses för högt med afseende på de anspråk på kunskaper och duglighet, som skäligen kunna och böra ställas på den blifvande närmaste föreståndaren för den botaniska anläggningen vid Universitetet.