Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ångrar det måhända icke den, sorn blifvit slagen och fåll 5 blodviten oell derpå betalt allenast en örfil, att häri icke bättre vedergällt sitt motpart, när har eifar, att lian, vid bristande böteslillgång, med honom skall dela lika mycket fängelse vid valten och bröd. En Annan gång skall både han och andra vela att icke gå så der skonsamt tillsäga Nt-san af fängelset, besväret att insläilla sig 111. m. är lika stort, om straffet varar i flera ellef färre dagar, hvilket Också bör koininä i beräkning. Ehuru* enligt Svenska lagförslaget, fängelse vid vatten och bröd ej kati ådömmas i stället för böter, är förstnämnda straff i minsta graden ej Iner än 3 dagar, fastän det i högsta uppgår till 43. Månne icke allt detta bevisar, att mindre än 4 dagars fängelse vid vatten och bröd kan och bör ådömmas utan att straffet blir tor lindrigt. Vid förvandling ådömffies högsta kroppsplikt i ris ellef spö, när hötessumffian öfverstiger t 16 eller 117 daler, och således böf högsta kroppsplikt i fängelse vid vatten oell bröd också ådömmas* när hötessumman ar så mycket sorn möjligt nära intill förstnämnda summör. Då enligt mitt förslag 27' dagars sådant fängelse ådömffies vid böter öfver 114 till och med 120 daler, och 28 dagar, vid böter deröfver: så tolde sådänt vara något lämpligare, än det af Utsk. gillade förslag, enligt hvilket 26 dagar åläggas för böter öfver 112 till och med 118 r:dr, 27 dagar öfver t 18 till Öchmedl24i och 28 dagar för böter deröfver. Sorn fängelse vid vatten och bröd ”mod hvarje dag blif”ver i allt större man plågsammare,” så böra också böterna till allt större och större belopp afräknas. Detta har, så mycket möjligt är, blifvit iakttaget i mitt förslag, och något närmare än i det af Utsk. gillade, ehuru de annars icke betydligen skilja sig från hvarandra. Hr Ribbing, Arvid:
Fem procent af den inkomst de äga, sedan Arrendesumman blifvit afdragen , hvilken afgift dock till mindre belopp , än en åttondedel af Bevillmngen efter egendomens värde , dem ej må påföras, Landtbönder och de, som bruka arrenderad jord, erlägga Bevillning til! hälften emot den , som Arrendatoren blifvit påförd, eller minst en Sextondedel af egarens, 7. Mom. I öfrigt betala efter denna Artikel : Arbetsfolk, som ej innehafva Torp , men vunnit tillstånd att utan ständig årstjenst och lön, arbeta för Dagspenning; Mankön, Ogifte samt Gifte och Enklingar utan minderåriga barn r R:dr Gifte samt Enklingar med minderåriga Barn — 16 Qvinkön, Ogifta eller Enkor utan minderåriga Barn — 13 'Ådvocater, och de som med laglig rätt utföra Parters Rättegångar, i Fem CLsser: Först* Classen , R;dr 50 — Andra JBevillningsUtsk. Betänkan den» 197 Andra Dito , 30 — Tredje Dito . g o Fjerde Dito . , 10 — Femte Dito , . 3 — Betjenter eller Laquayer på Landet , Jägare och Taffeltäckare rn, fl., lika med dem i Städerne. Byggmästare, Läns. eller Härads-, i Fern Glassér: Första Classen „ B:dr g o —■ Andra Dito „ . 15 —. Tredje Dito «. , j0 —. Fjerde Dito , 8 Femte Dito v , 5 — Färjekarlar , lika med Arbetskarlar. Färjman, som hafva egna Båtar, lika med Skutoch, Båtskeppare. Gerningsmän och SockneHandlverkare på Landet, af hvad Handtverk som helst, samt Sugare, Stampare och SockneByggmastare, i Tre Glassér: Första Classen .
Nu hörde jag trillan. strax upp igen, åtföljda af Gunborg och Mina i resdräkter (Vendla skyndar ned för trappan, Rudolf efter; komma Så får de ju reda på, att vi har samma rum, Ropar du mig så ofta, Då måste jag hitta på något annat, som jag samt en jungfru, som bär ett par kappsäckar och genast går.) VENDLA (omfamnande Gunborg och Mina gång på gång). Så roligt, att ha er här! RUDOLF. Nu får ni bara ursäkta, att vi har det så trångt. Ja, det var mycket vänligt att ta vägen om oss. 39 VENDLA. här hos mig. Ja, ni måste nöja er med att ligga bägge två MINA. ju gjort fasligt stora omflyttningar för vår skull, ser jag. RUDOLF. mitt rum. Nej, inte alls. Jag bara ligger på soffan i GUNBORG. att flytta upp en säng, kära Vendla vi kunde ju legat hur som helst. VENDLA. Å, det gör ingenting. Rudolf gör det så gärna. (Ger Rudolf en liten puff.) RUDOLF (med en liten grimas). Ja då! VENDLA. du, Rudolf. Nu ska vi ha lite mat. Gå före ner i matsalen Å, jag ser nog men det var också onödigt Å, här är ju storartad plats. Men nu har ni GUNBORG. just supé. Tack. Vi åt vid stationen där serverades RUDOLF. husmor tvärt om, hon lagar mycket bra mat. Trodde ni kanske, att Vendla var en så dålig 40 GUNBORG (fixerar henne allvarligt). Lagar du maten? VENDLA. åtminstone. Men det kan vi ta opp hit, efter det ä' så sent. Säg till om det, Rudolf. RUDOLF. Hva falls? VENDLA (skämtsamt, men med befallande ton). Säg till om te't! RUDOLF. Ska jag? VENDLA (som förut). Naturligtvis! Skynda dig. RUDOLF. Annat är det i hvardagslag. Hör på lillan! Nu vill hon skryta för er! GUNBORO (blidt, allvarligt). Är det då Vendla, som passar upp er? RUDOLF.
Inom den pulserar det lif, som drar oss alla med i sin mäktiga flod. För andra må denna lifsflod och denna jordsfer vara små och obetydliga; för oss äro de stora och härliga och fulla af skönhet. Vagnen rullar, rullar. Solen har gått ned, en gulröd dager dröjer öfver det västra himlahvalfvet. Det mörknar, månen och stjärnorna träda fram, himlen blir allt dunklare blå. Jupiter strålar i Oxens stjärnbild. Kapella, som på en dag utsänder mer värme än vår sol på ett år, tindrar med ett mildt och stilla sken; Arcturus, nedanför Kalavagnens tistelstång, gnistrar som en solitär på en drottnings panna. ' - å nu julen, som ju framför allt är en ungdomens högtid, står så nära för dörren, vilja vi erinra alla föräldrar och för öfrigt en hvar, som med en gåfva önskar glädja någon af de unga — det må vara en gosse eller en flicka — om en julklapp, hvilken helt visst mer än de flesta andra skulle medföra glädje, nytta och varaktig fägnad. Vi syfta härmed på ett prenumerationskvitto för det kommande året på tidningen » Kamraten », hvilken utan jämförelse står främst bland nordens ungdomsblad, lika mycket i de vuxnes erkännande som i de unga läsarnes eget tycke. En julbok kan visst vara bra, men den är snart utläst och lägges sedan undan att glömmas. » Kamraten » kommer däremot igen året om, alltid med ny lärdom, ny förströelse, nya uppslag till slöjd, sysselsättningar och lekar. Fosterländsk, frisk och hurtig är han i alla skiften. Vi bedja därför att få fästa våra läsarinnors synnerliga uppmärksamhet på den stora annonsen i detta nummers annonsbilaga, som innehåller utförligare upplysningar om hvad Kamraten till det kommande året har att bjuda sina vänner. * Pd gamla dagar. K yligen frågades i Idun af en » innanför disken bunden syster », hur hon skulle använda sin inkomt 40 kr. i månaden, så hon ändå kunde spara en slant.
Uppå af Hans ExceUence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd pro - Den 9 Mars e. m. 207 position blef Grefve Frölich» omförmälde anmärkning, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstilutionsUtskoltet remitterad. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mprskalkett yttrade, att Herr von Hartmansdorff äfven vid denna § anmärkt, att Utskottets förslag borde så förändras, att efter ordet åtgärder det borde heta: ”än ”JustitiaeOmbudsmansEmbetets, Bankens och ”RiksgäldsContorets förvaltning, samt med ”de i 63, 66, 67 och 68 §§ Riksd.agsOrd”ningen föreskrift)» valen, och RiksStåndens ”enskilta angelägenheter. Alla i” &c. Grefve Gyldenstolpe: Denna anmärkning är stridande mot hvad Ridderskapet och Adeln redan förklarat vara. dess gemen <1 samma (anka; jag hemställer derföre, om någon proposition derå kan till Ståndet framställas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det vara Hans Excellences pligt att då anmärkningar blifvit gjorde derå framställa proposition, tillkommande det Ridderskapet och Adeln sjelfve att pröfva och bedomina anmärkningens beskaffenhet samt att, i fall den är i strid mot föregående beslut, densamma förkasta. I följd hvaraf Hans Excellence förnyade sin nyss gjorde hemställan, om Ridderskapet och Adeln ansåg Herr von Hartmans - ao8 Den 9 Mars e. m. dorffs Förenämnde anmärkning böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LanihMarskalken hemställde, att denna anmärkning måtte förfalla; hvilken proposition med starka Ja och några Nej besvarades. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, alt, såsom Hans Excellence uppfattat Ridderskapets och Adelns svar å den senast framställde propositionen, ifrågavarande anmärkning förfallit.
Och i öfrigt, mina Herrar! hvad är det, som skall betrygga det vigtiga steg, vi gå att taga? I främsta rummet förtroende och en framtida oföränderlighet i alla våra'beslut rörande myntet. Nåväl! skulle vi då börja med att förändra, hvad vi vid sista Riksdag beslutit? Skulle vi börja med att återtaga, hvad vi högtidligen lofvat och försäkrat, med att bedja vår Konung bryta det ord, han gifvit sitt Folk? Och hur skulle vi väl blifva bedömda af Europas öfriga civiliserade folk, af hvilkas förtroende och capitaler vi hafva ett så stort behof för vår industriella förkofran? Sverige är beklagligen, i följd af maniementerna med vår utländska skuld, i financielt hänseende ganska illa anskrifvet på de penningehandlande Börserna; vi skulle gifva sista dödshugget åt vår både allmänna, måhända till och med enskilda credit, om vi vidtoge detta steg. Men det finnes ej heller någon möjlighet för dem, som vilja en slik orättvis förändring, alt för närvarande se sina planer fullbordade; ty Regeringen har fått magt att hindra den, och hon har öppet förklarat, att hon ämnar begagna en sådan magt. Speculanterna på en förändrad myntbestämningsgrund hafva således ingen annan utväg, än att försöka tillvägabringa realisationens uppskof och lägga alla möjliga hinder för dess verkställighet, i hopp att i en kommande tid kunna vinna sin afsigt, vare sig genom myntets försämring eller dess förbättring, af hvilket sednare olägenheterna blefve ändå olyckligare, medelst ett förhöjdt värde å alla skatter, löner samt af all skuld, I H. 23 Den 17 Fcbruarii f. m. det der naturligtvis skulle vålla en allmän förstöring för en hvar, utom penningeägaren. Hvad som i andra rummet bör undersökas, är således, om realisationen nu kan och bör verkställas? Jag tvekar ej att besvara denna fråga med j a.
Kotfar ocb 3«ngm4r» J: ©teppare, (Coopraerbie», lifa meb ^anbtmetfare i ben ©tab, bit far» tyget beter. 2* Sfrt. II. §. 17. 6ful* odj BätfFeppare, forn Wc äro borgare, i gern Sfager: g&rfta Slagen —■ 9l:tc 20: 9tntra Dito 12: Xrebje tito 8’ gjerte tito 5: gemte tito 2: 24. $ga flere tel uti ©Fufa eller 23ät, anfeS entaf! en af tern fä forn ©Feppare ocl; päföreé i fätan egenfFap förenämrtbe afgift. ©pisqmnrters», XXMtösbus* 0$ bpliFe Stäringe*ibFare, fe krögare. epannemdls.^antlanöe, forn icfe äro borgare, tanerad, efter berni? rfi* relfe, lifa niet ©täbernetf öfrige #anblanbe. 0pr4Fmdftare, oberäFnab S6n pä ©tat, tanerad meb affeenbe pä bera$ inFomft af information, bocF ej unter — ^'-br 2: Sta-bötjenare eller polisbetjente, fe ©fäberneS 23etjenfe, 7. §. ©yjungfrut froS 9?ipperfjanblare, £attflofferare, 23unbtmafare, ©Frät# bäre 0$ anbre .SjanbfmerFare, lifa meb ©efäller. CibritngsfFrtfujace, tayeraé till §3emillning efter gern procent <af ben infomft te njuta» Zimmer» 0# Brdöbanblanbe, fe jjanblanbe.
Proposition J\i 22. kande, fatlade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om ersättning till Kronofogden Anders Rhodin för kontanta medel, till ett belopp af 1,97'! Riksdaler 7'l Öre Riksmynt, som blifvit en Krono-brefbärare genom rån fråntagne och derefter måst af Rhodin gäldas. Kongl. Majit behagade, enligt Statsrådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde, alt nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, lill Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m. Kongl. Majda nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förhöjning af den pension å Rikets Allmänna Indragningsslal sorn vid 1853 och 1854 årens riksdag blifvit Guvernören öfver Svenska kolonien S:t Rarthelemy, Öfversten J. H. Haasum, tillförsäkrad; Gifven Stockholms Slolt den 27 Oktober 1859. Sedan Kongl. Majit uti nådig Proposition den 21 Mars '1854, å anförda skäl och, ibland annat, med afseende derå, att Guvernörens öfver Svenska kolonien, ön S:t Barthelemy embetsbeställning är jemförlig med Kongl. Majits inom Riket varande Befallningshafvandes embeten, föreslagit, det Rikets Ständer måtte förklara innehafvaren af nämnde guvernörsbefattning, Öfversten James Harlef Haasum, berättigad att, under de för tillgodonjutande af pension å Rikets Allmänna Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition M 22.
76:o af den 16 Februari 1858, angående Statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, hamnbyggnader och kanaler, samt sjösänkningar och andra vatten-aftappningsföretag m 11. dylika föremål (217.) 1858 den 26 Februari föredragen genom Civil-departementet, och, hvad beträffade Rikets Ständers framställning i fråga om Baggens-Stäkets upprensning och befästande, nådig befallning meddelad Chefen för Landtförsvars-departementet att till Kongl. Majit inkomma med betänkande och förslag i afseende å de befästnings-arbeten, som kunde anses nödiga, i anledning af öppnandet, genom den ifrågasatta upprensningen, af ett nytt inlopp till Stockholm.
Pä Konungens och Nädcts behof af Nationens bifall och mälmilja, och nödmändighctcn för dem att hafma aktning för Allmänna Opinionen och för kraften af den Allmänna National-Wiljan: Pä det allmänna tänkesättets patriotiska rigtning igenom Tryckfriheten och igenom sjelfma Konstitutionen: Pä Ständernes rättighet att öfwerse Statsmedlens förMaltning, att pröfwa Stats-Werkets behof, och att beskatta sig sjelfme: Bilaga till Mem. N:o 8. 197 Pä Domarc-Magtens oberoende af Styrande Magtcn, men beroende af Allmänna Omdömet och af laglig controle: Pä StändcrncS (den allmänna »viljans organcrs) sammankomst ä »vissa bestämda tider. Om nu desse äro de rätta grunderna för »värt hopp, sä blir »vid förcwarande fräga att öftveriväga, huruwida alla dessa »verkande krafter skulle förlora af sin styrka eller alldeles till intet göras, och säledes det genom Constitntionen sökta ändamälet förfelaS derigenom, att Konungen ansäges berättigad att till wipa extra ordinarie förrättningar nyttja Ledamöter af Stats-Nädet och att, under dcsses bortowaro, om ärendernas obchindrade gäng i enlighet med Constitntionen skulle fordra det, constituera andra personer att, i deras ställe och med lika angvar, deltaga i Stats-Nädets öfwerläggningar och rädslag. Det förstäs, att här ej fräga kan wara om Stats-Rädcns nyttjande till andra ärenden och förrättningar, än dem, der Rikets bästa nytta fordrar det, och der en annan tillgänglig person ej kan lika wäl till allmänt gagn uträtta detsamma, samt endast till förrättningar af inskränktare tid, och icke till »varaktiga sysslor; äfwen alltid efter StatsNädets hörande, saint Stats-Nädets hörande öswer den personens godkända skicklighet, som constitueras L den fränwarandeö ställe.
Vt luxra S. D. Återremitterades i anledning af gjor» de anmärkningar Bewillnings-Utstolteis den z dennes pä bordet lagda Betänkande rörande fördelningen , upbörden och redogörelfen af Charlas SigillalW afgiften. vt luxra. S. D. NemiteradeS Till StatSUltffottet. Ett Memorial af Herr ^en^erlein, ^facodz rörande sörbältringen wid Postwerket i Riket; Ett anförande til! Protocollet af Grefwe ve la Cnräie, ^sacob, rörande förbättring i lönewilkor för Postmästaren och den öfrige betjeningen wid Postwerket i Stockholm, vt tuxwa. Uplastes följande: Utdrag af Protocollet hällit hos Riksens Högloft. Ständers Banco-Utstött den 2§ Februarii 1810. S. D. Lill Banco »Utstottet hafwa blifwit re - Den 27 Februari!. 1377 remitterade, twänne Memorialer, det ena ifrån Högloft. Ridderstapet och Adeln af Herr förste Archiater» och Commendeuren von Lckiultsenlieim, det andra ifrån Mällofl. Borgare-Ständet af Herr Direciemen Zsnteskon, rörande någon af Banco-styrelsen till widtagande åtgärd, i ändamål, att förekomma Wcxel-Coursens stadeliga stigande. I anledning häraf, fär Banco - Utstottet wbrdsamt till Riksens Högloft. Stander anmäla, att det redan före detta haft denna fräga under öfwerwägande, och widtagit de mätt och steg, hwilka, enliga med Banquens Författningar pä en gäng leda till det Allmännas nytra, och Bancv-Werkets säkerhet, men hwilka, i anseende till ämnets beskaffenhet , ej kunna göras allmänna, och fäledes ej Riksens Ständers Plena meddelas. Banco. Utstottet fär afwen till Riksens Högloft. Ständer hemställa sin mening, ait rörande detta ämne, icke nägol sammanträde med Högloft. Stals-Utstoclet lärer wara af nöden.
M:s propos. och afslag derå helt och hållet, och att jag derföre anser nödigt att först votera 0111 contraproposm, emedan, om Stats Utsk:s sednare tillstyrkande blir contraprnpos. i bufvudvoteringen, man åtminstone erhåller något till nu ifrågavar. behof. I anledn. häraf uppsattes och upplästes till justering följande voter:spropos:n: Den, som yrkar till contrapropostn bifall å K. jVI s nåd. förslag om ett extra anslag af 3oo,ooo r:dr b:co, i och för anskaffandet af i5,ooo gevär, voterar ja: den det cj vill, voterar nej; 44 Den 5 November e. m. Vinner nej, kommer bifall till 3:dje punkten af SlatsUtsk;s utlåt. N:o 2o3 att utgöra contraproposm. Hr von Hartmansdorff: Jag anser visserligen orik-’ tigt att votera om en contrapropos., som icke förqpledes af discussionen i hufvudsqken; men sedan Hr Gr. o. Landtm, tillåtit, att så får ske, anhåller jag blott att vid den upplästa nej-propos:n måtte göras detta tillägg: ”hvarigenom allt extra anslag till gevärs anskaffande afslås. Uppå derefter framställd propos. godkändes den sednast upplästa voter:spropos:n med tillägg af orden: hvarigenom allt extra anslag till gevär afslås, efter orden: utlåt. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 65. Nej — 32, Till följd häraf upplästes till justering och godkändes följande voter:spropos:n; Den, som bifaller 3:dje punkten af StatsUtsk:s utlåt, N:o 291, voterar ja; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, bifaller R. o. Ad., på sätt K. M. föreslagit, ett extra anslag af 3oo,ooo r:dr b:ca i och för anskaffandet af 15,ooo gevär.
Om de icke tro dessa tu tecknen, icke heller höra dina röst, så tag vattnet utur älfvene, och gjut det ut på torra landet, så skall det samma vattnet, som du utur älfvene tagit hafver, varda blod på torra landet. Då sade Mose till Herran: Ack Herre! Jag är en sådan man som icke talande är, allt från i går och förrgår, och ifrå den tid du med din tjenare talat hafver; ty jag hafver ett tungt mål och ena svåra tungo. Herren sade till honom: Ho hafver skapat menniskone munnen? Eller ho hafver gjort dumban, eller den döfva, eller den seende, eller den blinda? Hafver icke jag Herren gjort dem? Så gack nu åstad, jag vill vara i dinom mun, och lära dig, hvad du säga skall. Mose sade: Min Herre, sänd hvem du sända vill. Då vardt Herren mycket vred öfver Mose, och sade: Vet jag icke, att din broder Aaron af Levi slägte är talande? Och si, han skall utgå emot dig, och då han får se dig, skall han glädja sig af hjertat. Du skall tala till honom, och sätta orden i munnen på honom; och jag skall vara i dinom, och i hans munne, och lära eder, hvad I göra skolen. Och han skall tala för dig till folket; han skall vara din mun, och du skall vara hans gud. Och denna staf tag i dina hand, dermed du tecken göra skall. Så gick då Mose dädan, och kom igen till sin svär Jethro, och sade till honom: Käre, låt mig gå, att jag åter må komma till mina bröder, som äro uti Egypten, och se, om de ännu lefva. Jethro sade till honom: Gack i frid. Och sade Herren till honom i Midian: Gack, och far åter in uti Egypten; förty de äro alle döde, som gingo efter ditt lif. Och så tog Mose sina hustru, och sina söner, och satte dem på en åsna, och for åter in uti Egypti land; och tog Guds staf i sina hand. Och Herren sade till Mose: Se till, när du åter kommer in uti Egypten, att du gör all de under för Pharao, som jag under dina hand gifvit hafver.
Och 2:0 att Embetsoch Tjenstemäns Be^ winning för inkomster af Sostan, tillägges deras Bewillning för ägande Fastighet eller Näring, tror Utstoktet, >a mycket mindre wara orättwist eller hardt, som efter den nedsättning i 2 Artikelns afgift, Utstöttet nu förestagit, för de minst lönte Tjenstemän, Veke gansta sällan, och de mera länke wid 4 procents Bewillning af deras inkomst uti 2 Art. bibehallne äfwen icke hastigt komma upp till R:drs Bewillning, hwarwid Progressiva afgiften först begynnes. - ^ ' När, igenom de salunda antagna olika procent a inkomsten af blott nyttjande rättigheter, som en Tjenst innebar emot a dem, af ägande förmögenhet. Differeneen emellan Embersoch Tjenstemän, samt Egendoms, Ägare och Närings, Idkare, kan sägas sa nä«a, som möiciigen wara iakttagen och urstiljö, följer äfwen, att när de förre, efter deras lägre procent komma till lika summa, som de senare ester en högre, äro de, i detta afseende bragte i lika förhållande och da böra äfwen lika ffvldigheter, i afseende pä progressionen widraga. — Man skulle dessutom med icke stort mindre stal kunna pastä, att en Borgare i Stad ej bör sammanlägga sin Bewillning af Handel och Näring derstädes, hwilken dessutom, osta ej äger meka egenstap af Egendom, eller är waraktigare än en Tjenst med Bewillningen af sin Egendom a Landet. 4 Art. Wid denna Artikel om L>fwerflöds-afgifker,arö siere anmärkningar gjorde, Uti famtklige Riks,Slam den, Den 8 Augusti. 2447 den, äsvstande, dels förhöjning dels nedsättning af wissa afgifter, äfwen som stera nya Artiklars beläggande med, och någre af de upptagne, helt uteflutande fran denna afgift.
Den i hög grad understöd värda institutionen, hvilken fru Cecilia Bååth-Holmberg ock beskref för Iduns läsarinnor i den i somras offentliggjorda serien, har nämligen från en okänd gifvare mottagit en banksedel å 1000 kronor, en ovärderlig hjälp i dess ekonomiska svårigheter. Må det vackra föredömet mana till efterföljd I * Kvinnliga bagare! Bröd, bakadt af kvinnohänder, är en vara som har börjat komma i marknaden i Chicago, säger en svensk-amerikansk tidning. Det tillverkas af det nybildade W o m a n s Kungl. operans återupptagande af Verdis populära » Aida » har gifvit fru Östberg nytt tillfälle att, innan hon afreser till den fjärran västern, visa, hur oersättlig hon är vid vår k. opera. Hvem skall så som hon kunna utföra Aidas parti? Eller hafva vi öfver hufvud någon att skicka fram i detta parti, sedan fru O. lämnat oss? Näppeligen. Skall då in tet kunna göras för att vid vär operascen kvarhålla en så mångsidigt begåfvad, i sin sångkonst hos oss så allén astående och i sitt arbete så samvetsgrann konstnärinna? Trots de nedslående ekonomiska förhållandena vid Operan, anse vi, att intet offer härvidlag är för dyrt. Och vi äro öfvertygade om — vår åsikt delas i detta fall af många —, att det skulle gå lättare att intressera allmänheten för operainstitutionens uppehållande, om utsikt bereddes den musikälskande publiken att få behålla fru Östberg. Vi tro också, att något tillmötesgående å ömse sidor skulle lända alla parter till båtnad. Fru Ö. torde ock böra betänka, att förhållandena i Amerika äro i måuga fall helt annorlunda än förr. Man mäter där med en helt annan måttstock än här. Nog för att fru O. äfven där kommer att vinna lagrar, därom äro vi förvissade; men hennes röst torde mycket förr bli förbrukad där än här. H varpå vinner hon då mest — på att gå eller stanna? Hvad beslut hon än må fatta — om det ej redan är oåterkalleligen fattadt — skall hon dock med visshet ledsagas af alla härvarande vänners — och dit räknar hon hela vår musikaliska publik — uppriktigaste välgångsönskningar. Fru Wilhelmina Strandberg, firade i tisdags sitt 25- årsjubileum vid k. operan.