Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke närvar, vid början af hvad en ibland de förste talarne yttrat i denna fråga, har jag sedermera sökt följa debatten med så mycken uppmärksamhet som möjligt, och hade ämnat försöka att vederlägga några af de inkast, som blifvit gjorda emot Coust.Utsk:s förfarande. Denna discussion har likväl nu blifvit så vidlyftig, att jag bort frukta att missbruka R. o. Ad:s tålamod. Jag vill således blott anhålla att till prot. få yttra mig i afseende 344 Dea ra September f. ni. på några frågor, der jag fruktar att elen korta fo’men af min reservation emot Utskts betänk., hvilken hlotl innefat tade ett instämmande med Ur Cederschjöld och Prosten Hallström, skulle i en framtid kunna föranleda någon lill den förmodan, alt jag instämt i de yttranden, hvilka lior blifvit fällda i anleda, af denna reservation. Jag bekänner mig icke kunna dela den tanke, som liar förnekat Coust.- Disk. rättighet ail göia imniiirUtr, på den grund, alt det icke bar erhållit något Statsråds-pi ot. ; deras, som tadla alt Coust.Ulsk. vid detta tillfälle icke bar frågat efter något prot. för en bestämd dag, utan efter det måls pro!., om hvilket de önska vinna upplysning; deras, som (adlat att Const.Utsk , när det fått det svar att något sådant [irot. icke finnes, bar ansett sig kunna göra en anmärkning.
Det kan således hända att frihandeln är nyttig för England, öfverlägset de flesta andra samhällen i arbetsskicklighet och alla i machiner, capitalstyrka samt en från ständigt öpna hamnar idkad sjöfart, under det att frihandeln kan, på samma tid, vara skadlig för Sverige och andra länder, som befinna sig i olika omständigheter. Lätom oss tillse, för hvarje hufvudgren af våra näringar, i hvilket läge de, jemförelsevis med förhållandet hos andra folk, sig befinna och huru våra näringar genom den nu beslutade tullagstiftningen blifvit behandlade: Råämnes-alstringen: a) Landtbruket. Tullen har blifvit nedsatt på pottaska, blår, fläsk, hartz, hudar och skinn, humle, kreatur, kött, lin, ost, salpeter, smör och ull. Alla slags trädvaror, hvaribland ved, hvilka förut voro med tull belagda, hafva blifvit vid införseln tullfria. Då ett folk, såsom det Svenska, är bosatt under och nära Polcirkeln, där vintern är lång, dagarne korta och kölden sträng, där måste råämnes-alstringen, ej mindre än varu-förädlingen, belastas med den drygare kostnad, som erfordras för att gifva arbetaren mera och starkare föda, varmare kläder, fastare, bättre byggda samt förvarade hus och eldstäder, mera bränsle och lysningsämne m. m. d. Der inga eller otillräckliga stenkol finnas, där blifver bränslet dyrare, icke blott genom folkmängdens ökning, utan äfven genom skogarnas uthuggning och aftagande. I vårt land, hvarest kreaturen måste, längre tid hvarje år, födas inne, är boskapsskötseln jemväl förenad med större omkostnader. Ängsskötsel och åkerbruk kunna drifvas blott under få månader af året. Desto flera arbetare och dragare nödgas man då för brådskan begagna, utan att dessa kunna, under den öfriga delen af året, vara jordegaren till vederbörlig nytta. Då blidare luftstreck, i andra länder, medgifva flera skördar, åtminstone af foderväxter: sä är man i Sverige inskränkt till en, och denna knapp, i anseende till den merändels steniga och sandblandade markens magerhet.
Sitt ©tabén 93oråé (53pggttabéSån) mot 5 proc. ränta od) 10 proc. årlig afbetalning på primitiba Kapitalet R:br 85,oao. ®ito Sönföping, förfiamnbpggnab mot bito bito, ifrån ocf) meb år i835 8,000. 333,742:30. 6. 93,000. bett 3i ®ccem* ber 1834. 68,696 191,348 35,200 11 ©åtra ^ofbftngav utan vanta. SBib 1828—i83o årenö Rifébag ©tabén Drcgrtmb bcioifjabt räittefritt Sån mot 10 proc årlig afbetalning från ocf) mcb år 1840 ... 5,000. görjlett titt ©tpcfbclntö ©tab för cit 5pant*Sånc*3nråttningé fccbvtfwottbe, nft återgälbaö år 1842 .. 100,000, Smot 3ntecfningéfäferl)et bcipiljab förnpelfe af en förfommen Krebitfebel . 66:32.— Srfättning af 1834 årö inflptanbc 23c)Ptllniug för bmab Kon* toiret uppå famina åré söeibillning förffjutit i,85i,i 12:35, 10. görjiott till beftribbc fo|tnatcr mio Kf)arneeig;ttac« £>>vit(tän,p' lingen, att erfättaé af ©tatömerfet i.,565:34. 1, gorbrait boé_ Song!.
Jag gick derföre till konsulatet, dit Peterson snart ankom och frågade efter mig. Han blef sittande der och det var med obeskriflig fröjd jag åter talade mitt modersmål. Men i början var det mig nästan såsom ett främmande språk, orden ville nästan fattas mig. Men å andra sidan tyckte jag mig ännu aldrig hafva funnit mitt modersmål så vackert; det var med en viss stolthet jag ansåg mig lycklig att äga ett så äkta rent modersmål. Peterson sjelf tycktes vara en hygglig, treflig, ung man. Vi kommo äfven på det vanliga Svenska kapitlet och deri var han lik alla sina landsmän. Middagstiden var nu inne, hvarföre vi slutade med en öfverenskommelse att träffas snart igen. Jag gick härefter till Kraemer, vår generalkonsul. Han var ensam och ledig samt tog emot mig med särdeles hygglighet. Han tycktes ännu vara helt och hållet intagen af sin resa till öfre Egypten, talade mycket om den och de underbara saker han sett, så att hos mig stor lust uppstod att resa dit och tillika stor förargelse öfver att min tillämnade färd dit så snöpligen krupit i säcken. Han hade en blandning af Tyskt, Engelskt och litet Ryskt i sitt väsende, tycktes vara beläsen, men kanske vilja litet briljera dermed. I allo och öfverhufvud var han dock en högst förtjenstfull och präktig man, såsom jag förut hade hört från många håll. Omkring 'asr gick jag till Engelsmannen Pring och gjorde en högst egen, besynnerlig visit. Tiden upptogs hel och hållen, omkring halfannan timma, af hans prat och filosoferande uti religion. Hans idéer tycktes mig just ej egna eller originella, sannt religiösa utan att vara just strängt pietistiska; i hans väsende fanns den äkta vanliga Engelska rättframheten och ärligheten. Han tog fram ett arbete af sig, ett poem som han kallade The millennium eve, och läste upp för mig derifrån några stycken, med en högst enkel, okonstlad och ren deklamation. Men fri var han dock ej från författarefåfänga. Han sade att detta hans arbete stod och paraderade på de förnämsta bokhandlares hyllor i London, vore med högt beröm omordadt i flera Engelska tidningar, isynnerhet Times, och dock köpte ingen menniska det.
Utaf de upplysningar, Stats-Utskottet varit i tillfälle att i detta ämne inhämta, har Stats» Utskottet funnit, att Roteringen i Jemtland är i allmänhet mera betungande än i de öfriga orter inom Riket, i synnerhet vid jemförelse 3542 Stats-Utskottfts Ketänkanden. emellan folkmängden inom Landet och det man-’ skap, som, efter Knekte - Contractet oell Indelningen derifrån bor utgöras. Stais-Utskottet an^ ser derföre, att en jemkning härutinnan är, icke allenast billig, utan jemväl nödig för denna, i jemförelse mot andra, af naturen vanlottade Landsort; Och efter den upplysning, Stats Utskottet serskilt erhållit, skall Kongl, Majit redan före detta förordnat, att, i anseende till den stränga Rotering Jemtland undergått, samt d:m af alla tiders erfarenhet bestyrkta svårighet, om icke omöjlighet, att, då Rikets tjenst fordrat, vederbörligen recrutera afgången, borde en ny allmän Rotering härstädes företagas, på lika grunder sorn för den öfrige Svenska Roteringen lagde blifvit, men hvilket sedermera likväl 'icke kommit till någon verkställighet. Riksdagsmännen Olof Nilsson i Börön och Anders Martensson i Bergsviken hafva Väl uti deras ingifne Memorial föreslagit, att de oroterade Hemman och Nybyggen måtte användas till understöd och bidrag för de förut så drygt roterade; men, i saknad af nödig kännedom om beskaffenheten af desse Hemman och Nybyggen, kan Stats-Utskottet nu icke sådant tillstyrka, utan anser detta vara ett ämne, som vid en skeende Rotejemkning hor utredas och komma i fråga. Ej mindre t'll utrönande af förhållandet härutinnan, än till föreslående af den jemkning och reglering af Jemtlands Rofenngsskyldighet i det hela, hvartill lodalen, jemte andre omständigheter, kunna föranleda, hemstäder .StatsUtskottet, att Riksens Hög ofl, Ständer måtte Stats Utshottets Betänhanden. 3243 hos Kongl.
Herr Börtzell upplyser väl, att de Medel, som igenom ifrågavarande Kronans bytesfordringar inflyta, äro anslagna till godtgörande af deras anspråk, hvilka hos Kronan ega dylika innestående fordringar; men skulle det icke anses Svenska Folket värdigt, och öf - Den 4 December e. m. verensstämmande med deras urgamla hederskänsla, att Statens skulder af Staten betalas och icke, såsom i denna fråga hittills tillgått, alt dessa skulder skola, i stöd af mindre billiga om ej fullkomligt orättvisa lagar, godtgöras af Descendenter, som ej uppburit det minsta i arf efter sina för ett och ett halft århundrade sedan bortgångne Förfäder? Herr Börtzell förmodar, att denna ersättning skulle leda till ganska stora anspråk från dem, som redan måst betala sådane skulder; men jag älskar tro, det dessa anspråk kunna godtgöras utan betydlig uppoffring å Statens sida, om tiden, från hvilken all sådan återbetalning skulle ega rum, finge taga sin början från den 5 Februarii 181S, då, under en ny lysande KonungaStam, Fosterlandsvännens hopp lifvades att utur minnet för evigt kunna utplåna hågkomsten af den tidpunkt, när Sverige, efter Fosterjordens styckning, var uti det mest bekymrande tillstånd. Den 5 Februarii 1818 tyckes mig således vara den tjenligaste tidpunkt, hvarefter Svenska Medborgare böra befrias från de urgamla Bytestvisternas onaturliga ersättning; en dag då vår älskade Konung, den Store Hjelten CARL XIV JOHAN besteg Svenska Thronen, och befästade dervid Sin Dynasti, till försäkran om vårt sjelfbestånd för kommande tider. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 12 Maj e. m. 301 en provins, som redan har bana, och hvars kuster på 3:ne sidor sköljas af hafvet, synes mig vara för mycket hegardt. Om staten beviljar dessa banor lån mot 4 proc. och sjelf måste taga lån till vida högre ränta, hvad är det annat, än att staten på längre tid skänker bibanorna stora summor.
N:o 6, i anledning af väckt motion om Lärare-Seminariers inrättande samt förändringar vid Lärare-beställningars tillsättande, m. m. och N:o 7, i anledning af serskilda motioner, dels om beredandet af medel för en Leclion vid Rikets Gymnasier uti Naturhistorien, förmedelst den Theologiska Ljctionens förenande med den Philosophiska, dels om medel till aflöning åt Lectorer vid Gymnasierna i moderna språken. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets memorial N:o 72, i anledning af återremisser af Utskottets tvänne Betänkanden, lät Ståndet vid samma memorial bero. S. D. Efter ånyo skedd föredragning ej mindre af Stats-Utskottets memorial N:o 169, angående bestämmandet af aflöningen för den vid RiksStåndens och Utskottens Canzlier anställda personal, än äfven af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 230, i anledning af anmärkningar vid memorialet N:o 169, biföll Ståndet mpmorialet N:o 169, med de rättelser och tillägg, sorn innehållas i Utlåtandet N:o 230. Prot. Utclr. d. 25 Juli 1840. Från H e de r v. Bonde-Ståndet. S. D. Slals-Utskoltets följande sedan dels den 18 och dels den 22 i denna månad på bordet hvilande Utlåtanden blefvo nu åter föredragna, nemligen : N:o 229, angående föreslagen serskild aflöning till Canzlisten i RiksgäldsContoiret A. Biörk för 2:ne tjensters samtidiga bestridande. Bifölls. N:o 194, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets Allmänna Ärenders Beredning. Bifölls. N.o 207, angående tillkomsten och förvaltningen af åtskilliga under Kongl. Krigs-Collegii disposition ställde fonder och medel. B fölls.
Sedan Stats-utskottet ansett sig böra behandla denna fråga gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten densamma till pröfning förehaft, och få i anledning deraf upplysa, att sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Malmöhus, Christianstads och Hallands lån i underdånighet anhållit om vidtagandet af ändamålsenliga åtgärder till förekommande af den inom nämnde län yppade förut omförmälde smittosamma och elakartade boskapssjukdoms spridande, för vinnande af hvilket ändamål, enligt hvad upplyst blifvit, något annat tillförlitligt medel icke funnes, än att skyndsamt låta döda de insjuknade kreaturen, så har Kongl. Maj:t, i betraktande deraf, att kreaturens egare rättvisligen icke kunde tillförbindas att förr, än sjukdomens framsteg tillintetgjort allt hopp om vederfående, desamma, utan ersättning för deraf uppkommande förlust, låta slagta; och att, ehuru det i främsta rummet kunde tillhöra de menigheter, som af nämnde olycka mest hotades, att till sådan ersättning lemna nödiga bidrag, Statens skyndsamma mellankomst under då varande omständigheter så mycket mera syntes vara af nöden, som sjukdomen eljest kunde komma att utbreda sig till flera delar af riket, innan enskilta försäkringsbolag hunne att bilda sig, Kongl. Maj:t, som ansett beloppet af en sådan ersättning böra ungefärligen motsvara skillnaden mellan kreaturets verkliga värde och hvad som af kreaturet, då det blifvit slagtadt, för egaren återstode att begagna, men att då kreaturet, genom sjukdomens framsteg, för egaren sjelf förlorat allt värde, någon ersättning för detsammas dödande skäligen icke borde honom tillkomma, under den 28 December 1848 stadgat och förordnat, som följer: \ l:o. Finnes kreatur vara af smittosam och elakartad lungsjukdom angripet, vare egaren pligtig att låta detsamma slagta. 2:o. Slägtas sjukt kreatur så tidigt, att köttet deraf, enligt djurläkarens intyg, är Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtsk. Betänkande, N:o 9.
St:s revisorer gjorda anmärkntr, som ansågos mindre välgrundade, — samma Utsk. är det ock, som nu gifver detta vackra prof af aktning för R. Stts redan fattade beslut örn tiden för nästa riksdags början. Men om, uti Utsk:s nu omnämnda bemödande att framtvinga en snar riksdagskallelse, det ligger någonting stort, någonting raskt, någonting, som endast kan jemföras med Utsk;s tillgörande att, vid början af betänk. N;o44s förklara R. St. icke vara i tillfälle att förvissa sig 0111 ändamålsenligheten af den riktning, i hvilken de begärda anslagen borde användas, och att derföre, oaktadt de ganska nöjaktiga utredningar, Utsk. förklarat sig hafva erhållit, uppgöra nya organisationsprojecler, som, åtminstone inom detta Hus, ansågos något sväfvande i luften; om, säger jag, Utsk. härvid lyfta t sig högre än hvad man i allmänhet vågar, så visar Utsk. deremot, vid frågan om anslag till beklädnad och utredning för beväringsmanskapet, att Utsk. äfven är mäktigt i det lilla, då Utsk:s omsorg sträckt sig till bestämmandet af hvilken del af detta manskap, som företrädesvis kan äga anspråk på att Lomma i åtnjutande af de ifrågasatta klädesbyxorna. Mig synes, som vore det afsedda ändamålet med dessa byxor, icke att använda dem till dagligt bruk, D * n a5 N o vo mbe r e. m. ninn att anskaffa dem i reserv, men såsom tillhörande nämnda mundering, der sådana byxor saknas.
Från Högloflige Ridder^ skåpet och Adeln, S. D. Föredrogos å nyo och återreraitte^ rades, på grund af dervid gjorde anmärkning 7Q Prat, Utdrag dfn 19 Maji 1899, gar, följande Stats-Utskottets den 10 sistlidne Äpril afgifne, och den 7 dennes e. 01. på bordet lagda Utlåtanden; N:o 128, angående regleringen af gifterne under Biks-Stateng Andra Hufvudö Titel 5 N:a lag, i anledning af vackt Motion Otn förhöjning i Böqerne för Ledamöterna 4 Rikets Allmänna Arenders Beredning j Nm 130, angående begärda anslag för Veterinair-Jnrättningen i Stockholm, jemte aflöning på Stat för Djur-Läkare i hvarje Brovince j N:o 131 , i anledning af väckt Motion, förande Löne-til|okning fgr Kyrkoherden 4 Waxholm, S, D* Remitterades till Stats Utskottet', Friherre Focks, Berndt Wilhelm , An« förande, innefattande anmärkningar vid Stats-, Utskottets, under N En, i den form 2g §. Riksdags - Ordringen föreskrifver, anmäld anledning tili anmärkning mot Konungens Rådgifvare, S, D. Remitterades till StatsUtskottet ■. Deras Excellencer, Grefvarne Morners, Adolph Goran, och af TVstterstedts , Guslaf, samt Friherre Cederströms, Jacob, An-* föranden , innefattande svar å de vid StatsUtskottets, under N:o 101 meddelte, och den i4 dennes återremitterade, Utlåtande , angående försäljningen af 5 stycken Kronan tillhörige Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel , gjorda anmärkningar ; jemte de af åtskilliga .Ledamöter, i anledning deraf, denna dag afgifna yttranden.
Man har sluteligen sagt, att Skråmästare sjelfve måhända befordra osedligheten bland, sina arbetare, för att blifva af med farliga medtäflare ibland dem. Vill man nyttja sådane skäl, så kan man taga lill exempel de, sorn äro ännu kraftigare, Och föreställa sig, att Mästare, för samma ordsaks skuld, kunde vilja rent af förgöra de skickligaste Gesällerna. Jag tror dock icke, att vid sådane framställningar något afseende bör fästas , ty blifvande medtäflare kunna ändock icke utrotas, med mindre Mästarne icke ville undanrödja alla sina skickliga arbetare, hvarigenom de äfven skulle bereda sin egen undergång* ' Herr Rosenblad: Jag utber mig att blott få tillägga till hvad Herr von Hartmansdorff anfört rörande det Engelska fabriksväsendet och fattigtaxorne m. m. att den skadliga följd deraf, som han framställt, just härflutit af de inskränkningar Författningarna derstädes stadga i näringsfriheten. Sålunda 4o2 Den 12 November f. m. hindra Skråförfättningarne , att ingen , ehuru af det mäst närslägtade handtverk, kan, då hans eget biir mindre lönande, öfvergå till ett annat, som lyder under Skrå. Sålunda hindra Fattiglagarne, att sällan någon gift arbetare, hvars enda förmögenhet är dess arbetsförmåga, kan söka aflägset arbete, och nästan aldrig flytta ur en Socken i en annan , hvaraf den mäst förvånande olikhet i dagsverksprisen för samma arbete kan äga rum på ej särdeles stora distancer. I Skottland, der inga sådane prohibiliva lagar finnas, hafva i sednare tider såsom i Glascow, manufacturerne stigit ännu mer än i England, och torde det ej vara utan orsak, att StorBrittaniens begge största Städer näst London finnas i det för i oo år sedan så industrifattiga Skottland. Herr Cederschjöld: Önskeligt vore, att de, som vilja vederlägga andra, rätt uppfattade hvad dessa yttrat! Detta skulle säkerligen mycket förkorta våra Protocoller.
Utskottets handläggning hafva uti förestående ämne blifvit remitterade följande motioner: l:o Från Höglofliga Ridderskapet och Adeln: a) utaf Grefve af Ugglas, L., som äfven vid förra Riksdagen väckt motion om en utvidgad Kommunal-styrelse. De skäl, som då föranledt det väckta förslagets förkastande, hafva, enligt motionärens tanke, varit dels fruktan att åt det demokratiska elementet gifva utveckling samt kraft och medel till verksamhet, dels farhågan att Länsstyrelserne af en bredvid dem stående myndighet skulle uti deras embets-verksamhet hindras eller förlamas och dels obenägenhet emot de enskilde drabbande besvär och åligganden, hvilka från Kommunal-styrelse äro oskiljaktiga. Jemte det motionären sökt vederlägga de omnämnda farhågorna mot Kommunal-institutionen, har han tillika yttrat sin öfvertygelse, att klokt ordnade Kommunal-inrättningar, långt ifrån att såsom ett upplösande element verka uti samhället, vöre ett af dess fastaste stöd. Uti Kommunal-institutionen funnes den mäktigaste häfkraft och sporre för frambringande af den drift och verksamhet, för främjande af den idoghet och llit, som fordrades för att tillegna sig och tillgodogöra landets alla naturliga tillgångar och såmedelst befordra ett högre nationelt välstånd. De enskildes omtanke om egna fördelar, rättigheten för hvar och en, att på grund af Kommunal-institutionen, bidraga till desammas främjande skulle snart framkalla en verksamhét af den mest omfattande och i så väl intellektuelt som ekonomiskt afseende mest välgörande natur, en verksamhet, hvars frukter icke skulle kunna åstadkommas af någon centraliserad styrelse. Ty denna, äfven om den vore ordnad med högsta vishet, med största omtanke och kraft handhafd, förmådde likväl aldrig intränga uti hvarje förhållande, tillse hvarje behof, och sålunda uppväga summan af enskild kraft och omtanke. För öfrigt kunde den centraliserade styrelsen i allt fall ej ersätta den lyftning uti sinnet, den spänstighet i viljan, den ihärdighet i företagsamhet, som endast sjelfverksamheten kunde alstra, och hvilka för det industriela lifvets utveckling voro så vigtiga att frammana. Bih. lill R. St.
Med en optimism, som är nog omotiverad, tro de liberale, att det svenska språket och den svenska odlingen äro så fast rotade i landet, att de helt lugnt kunnatrotsa den fennomanska stormlöpningen, medan det svenska partiet anser ställningen allvarligt hotad och påkalla positiva försvarsåtgärder. En defensiv hållning gent emot fennoma-nins anlopp är således det svenska partiets position, hvaremot de liberales ståndpunkt i språkfrågan officielt är central, medlande och försonlig, men i praktiken framträder genom eftergifter för och allianser med fennomaner samt som motsats dertill en bitter fiendtlighet mot det svenska partiet, hvars berättigande det ingalunda vill erkänna. Det är särskildt allianspolitiken, som utgör det liberala partiets svaga sida. Frukterna af densamma hafva endast visat sig i segrar för fennomanin och nederlag för det; motsatta partiet. Allmänheten har följaktligen begynt känna sig osäker under den liberala fanan, och det är alls icke att förvåna sig öfver, att partiet genom hvarje ny allians lemnat bakom sig element, som ej vidare vilja följa detsamma. Valkampen mellan dessa två fraktioner, hvilkas särmärken jag här sökt framlägga, inleddes af en häftig tidningspolemik, hvarunder svartkrita icke sparades på. Det var de liberale, hvilka öppnade densamma. Partiet, som hittills ensamt beherskat borgareståndet, kände utan tvifvel på sig, att det nu gälde att dela med sig, och då så olyckligt var, ville man åtminstone söka rädda brorslotten för egen räkning. Ställningen för partiet syntes så mycket mer vacklande, som flere rätt framstående medlemmar föllo igenom redan i början af kampanjen. Så t. ex. måste Dagbladets nuvarande huf-vudredaktör hr Chydenius i sin gamla valkrets, Torneä, vika för en af det svenska partiets kandidater. Närmast gälde dock striden i hufvudstaden, som hade att utse 7 representanter i borgareståndet. De tre partierna ansträngde alla sina krafter, tidningarna gåfvo sina kandidater de bästa orlofssedlar, och staden formligen öfversållades af vallistor. Det i hela landet med spänning motsedda resultatet blef, att af det svenska partiets kandidater fem blefvo valde, medan två föllo igenom för en allians mellan de liberale och fen-nomaneme.
Herr af Brinckman', Af den sista värde Talarens meddeldte förklaring finner jag ingen anledning, att frånträda mitt bestridande af den ifrågastäilde propositionen. Jag tror ej, att en del af Betänkandet kan godkännas, och en annan del till ConstitutionsUtskottet öfverlemnas. Herr Munck af Rosensköld-. Jag har icke föreslagit, att någon del af Betänkandet skall remitteras till ConstitutionsUtskottet. Grefve Spens: Den föreslagna propositio nen, att Betänkandet skulle gillas till alla delar, hvaruti det ej vöre stridande emot Grundlagarne, anser jag vara ganska ofullständig. Då, sorn vi ofta erfarit vid denna Riksdag, meningarne om Grundlagarnes rätta förstånd, och således oin hvad som med dem verkligen öfverensstämmer eller icke, äro ganska mycket delade, skulle man, äfven efter ett sådan t Den g 2 Junit e. m. 405 beslut, alldeles icke med visshet veta, hvad som verkligen vore bifallit, eller afslagtt. Friherre Boijex Det var med flit, som jag ville lemna obestämt åt Comiuéen, att sjelf bedomina, hvad som var stridigt mot Constitutionen; och jag trodde, att detta snarare bevisade, att jag icke ville binda pröfningen, utom den allmännaste aktningen för Constitu tionenj hvilken jag tillstår det borde väl ändå respecteras, intill dess den varder upphäfven. Friherre Cederström: Det synes mig som något missförstånd kommit att inblanda sig i frågan om sättet, huru närvarande ämne bör handteras.