Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Också hade Rikets Ständer, då de, vid 1823 års Riksdag, föranledt det stadgande, som innefattades uti Kongl. Förordningen den 18 December samma år, angående uteslutande utur det renoverade domboksexemplaret af undersökningarne i brottmål i allmänhet, troligen insett overkställbarheten af den fordom brukliga granskning af domböckerne samt funnit det, vid sådant förhållande, vara utan allt ändamål, alt belasta Hof-Rätternes archiv med protocoll, hvilkas förvarande för framliden icke kunde vara af ringaste vigt, och denna åsigt syntes med allt skäl böra vinna tillämpning äfven i fråga om renovation af största delen af de vid Domstolarne förekommande tvistemål, hvilka utgjordes af skuldfordringsoch ersättningstvister. Då dessa blifvit slutligen afdömde, verkställdes besluten vanligen genast, och någon vidare fråga, rörande de redan pröfvade tvisteämnena, kunde, i följd af deras natur, sällan eller aldrig uppstå, åtminstone ej efter längre tids förlopp. Annorlunda vore åter förhållandet med tvister, som i ett eller annat afseende rörde eganderätt till jord samt arf och testamenten, hvilka äreriden, såsom lätt kunde inses, voro af den beskaffenhet, att de ofta inverkade på rättsförhållanden långt in i framtiden, hvadan protocollens förvarande i dylika mål påkallades af allmän nytta och nödvändighet. — Tilläggande Motionairen slutligen, att då domboks-renovationen, efter antagande af hans förslag, skulle blifva hastigt och lätt verkställd, kunde Häradshöfdingarne låta, genom sine egne biträden fullgöra densamma, Lag-Utskottets Betänkande 2V.-0 12. oell således ej behöfva att, såsom nu ofta ovilkorligen måste ske, för nämnde ändamål bortlemna domböckerne tiil aflägse boende personer, hvarigenom tind vekes den ej sällan öfverklagade olägenheten, att parter, i anseende till domböckernes bortvaro, flere gånger, ej utan kostnad och besvär, måst förgäfves söka Domaren om erhållande af protocoll, hvilkas företeende i rättegångar, eller eljest å bestämd tid, ofta kunnat vara af högsta vigt.
Proposition N':o 60. i öfrigt innehålla uti nådigt öfvervägande tagit och dervid, med gillande af den utaf Rikets Ständer yttrade åsigt, att de medel, som åt domkyrkan blifvit anvisade, äfven böra oafkortadt vara för kyrkans förvaltningsoch framtida underhållskostnader att tillgå, funnit godt i nåder förordna, dels att afkastningen och räntan af hemmanet Jädra, ett mantal i Hubbo socken, räntorna af hemmanen Gillforss N:o 2, ett mantal i Skultuna Socken, och Jädra N:o 1, ett mantal äfven i sistnämnda socken, gårdarna N:ris 18, 26 och 29, tomterna N:ris 31 och 32 samt planteringslandet N:o 118, allt i Westerås stads norra qvarter, böra till Domkyrkans fria disposition återlemnas så snart och i den mån de lärare vid elementar-läroverket, hvilka af dessa domkyrkans egendomar nu njuta inkomsterna och fördelarna, från sina befattningar afgå, dels att domkyrkan skall, vid nuvarande innehafvares afgång, erhålla befrielse från utbetalandet af de hushyresmedel till belopp af 297 R:dr 7 öre, hvaraf åtskillige lärare äro i åtnjutande, dels ock att de till besparingarna å anslaget till Elementarläroverken nu ingående 225 R:dr, utgörande hyresmedel åt f. d. Rector Scholse, icke vidare må behöfva af domkyrkans medel gäldas; men enär de förmåner, hvaraf, på domkyrkans bekostnad, åtskillige af elementar-läroverkets lärare nu äro i besittning, blifvit i deras löner inberäknade med ett belopp af Sjuhundra Tretiofyra Riksdaler 28 öre Riksmynt, vill Kongl. Majit föreslå Rikets Ständer, att läroverks-anslaget må från och med år 1864 varda med ett motsvarande belopp förhöjdt. De till detta mål hörande handlingar skola till Rikets Ständers Statsutskott varda öfverlemnade, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Uro i allmänhet de skäl, som blifvit anförda af de författare och riksdagsmän, som ifrigast och med största anspråken yrkat på reformer i representationssättet, eller rättare, på dess fullkomliga sönderbrytning. Man säger: ”att landets pecuniära, oeconomi”ska och mercantila ställning icke blifvit för”bättrad. ” Likväl hafva Ständerna skaffat landet ett bestämdt mynt, påyrkat liberalare tull-lagar och näringsförfattpingar, så att jag tycker, att de hade skäligen bort undgå den nyssnämnda förebråelsen. En ledamot af detta hus har i motion till Constit.Utsk. sagt: ”att flera millioner åtgå till tafflar, stånds”klubbar etc., hvilket allt under ett annat representationssätt kunde undvikas.” Summan är tilltagen med den exalterade ensidighetens löjliga öfverdrift; och hela anmärkningen torde dessutom numera alldeles förfalla, då tafflarna äro afskaffade och klubbarna inskränkta till en obetydlig kostnad. Samma motionär har sagt: ”att riksdagarna lemina til fä lie för lycksökare att svänga sig upp till ”höga och indrägtig a beställningar.” Mig synes bättre, att sådant sker vid riksdagarna öppet och uppenbart, än att det skulle eljest ske i smyg och i mörkret. I förra fallet har åtminstone någon egenskap blifvit ådagalagd; men i det sednare äro kanhända endast personliga relationer tagna i anspråk. Vidare klandras: ”att alla statens embetsman, ”de mest bildade af Nationen, äro utestängda ”från Representationen,” Frän en annan sida hörer man deremot klagas, att för många embetsmän deltaga Deli i3 October f. m. S-3 uti Representationen. De motsatta meningarna lunde således qvittas mot hvarandra. Brist på embetsman lider emedlertid vår Representation helt visst icke Ett Stånd består endast af embetsman. Inom detta hus finnas få, som ieke åro eller varit i samma kategori; och i BorgareSt. saknas de icke heller. Man säger: ”De fyra Stånden sammanträda på ”fyra särskilda rum. Derigenom blifva öfverplagg n i n g a r n a ensidiga, besluten osammanhängande och liela behandlingen långsam!”
Der står nemi. ”alt någon kapital-rabatt icke får vid obligationernas utlemnande medgifvas. ”Denna föreskrift är farlig, i händelse lån skulle behöfva upptagas utom riket. Den som vill läna, måste rätta sig efter långifvarens åstundan; och det är allom bekant att det sätt, som utom riket nu brukas för att gifva statslån, är att lemna dem mot kapitalrabatt, ty det är på denna, som entreprenörerna för lånet eller de som öfvertaga dess anskaffande vinna lättast och mest. Man fruktar att behöfva medgifva alltför betydlig rabatt; men hvilket är bättre, antingen att äfventyra sådant, men vara saker om penningars erhållande eller att vara säker för det mindre äfventyret att fä ett dyrt lån, eller blottställa sig för det större att inga penningar erhålla? eller också att få dem på ännu svårare vilkor? ty räntefoten och kapital-rabatten stå i vexelverkan. Medgifves kapital-rabatt, sä kan räntan fås lag; men medgifves ingen kapital-rabatt, sä blir räntan så mycket högre. Jag anser fördenskuld orden: ”att någon kapital-rabatt icke får vid obligationernas utlemnande medgifvas”, böra uteslutas; och anhåller derföre om återremiss af denna punkt. Hr von Troil: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten deruppå, att mellan vilkoren för det stora kreditivets och det lillas upptagande är en väsendtlig skillnad. Hvad det förra beträffar, så hafva genom de stadganden, som sedan många riksdagar tillbaka i reglementet influtit, fullmäktige erhållit fullkomligt fria händer att på hvad vilkor, som möjligen kunna erhållas, upplåna detsamma; och det af den orsak, att detta kreditiv är till sitt belopp vida större än lilla kreditivet och dessutom måste kunna, i händelse af krig, inom kort tid anskaffas. Sådant är deremot icke förhållandet med lilla breditivet, hvilket efter all möjlig anledn. aldrig kan behöfva att på en gång lyftas utan endast successive i män af behof; och på grund deraf anser jag, att vid lilla kreditivets lyftande, låns tagande utomlands föga kommer i fråga.
Stan* der att förnya deras i förrberörde skrifvelse gjorda underdåniga anhållan, att Kongl. Maj.-t täcktes låta i skyndsam verkställighet sätta den uti Kongl. Kungörelsen af den 29 Juni 1798 omförmälta, samt i Kongl. Erefvet den 14 Juni 1803 ytterligare anbefallta Pensions Stat för Civile Embetsoch Tjenstemän , hvartill betydlig fond redan finnes samlad; en anstalt, desto mer angelägen, som den tillgörande nya regleri ng och indragning af Embeten och Tjenster fordrar och förutsätter, att ålderstigne och or klöse Einbetsoch Tjenstemän måga kunna, utan förlust för deras bergning, taga afsked, samt verksamme och skicklige efterträdare, försedde med de Löner Staten består, för Rikets och det Allmännas tjenst erhållas. Hvilkc-t allt vördsamt hemställes Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den. På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestoch Adelns Ledam. Ståndets Ledarn. På Vallöf!. BorgarePå Hederv. Bonde - vägnar Carl De Géer. vägnar Gustaf Murray. Ståndets Ledarri. vägnar Carl Fr. Ståndets Ledam. vägnar And. Joachimsson. Tunelius. Uppläst hos Högl. Riddersk. och Adeln d. 11 Maj. — Hngv. Prest-St. d. II Val lod. Borgare-St* d. 22 Hederv. Bonde-St. d. II — Riksens Högloft. Standers Stats-Utskotts Betänkande i anledning af Herrar Fullmagtiges i Riksgälds - Contoiret gjorda hemställan, i afseende pä ersättningen af Skjuts och Tractamente för Ledamöter i Co?npromiss-Råtter uti Bevillnings-Mål. Uti Memoria!, dateradt den 23 sistlidne Februari , hafva Herrar Fullmägtige i Rilcsgälds-Contoiret anfört, huruledes Riksens Höglofl.
Jag har alltid trott, att man i frågor sådana som denna, icke allenast bör söka att conseqvent tolka grundlagen, utan äfven, i fall man finner grundlagen hafva blifvit orätt tolkad, söka till att återgå till dess rätta tolkning. Jag har derföre städse uti grundlagen sökt ett stöd för den mening jag om tiden för Riksdagarnes början hyser, och jag har dervid icke inskränkt mina forskningar endast till ordalydelsen utaf den grundlag, som nu sedan 1809 är gällande, utan jag har äfven forskat uti sådana grundlagar, som varit gällande under en föreg:de lid då Riksdagarne inträffade ungefär liktidigt med dem som nu hållas, nemi. Frihels-tiden. Jag har företagit denna forskning så mycket heldre, som jag är öfvertygad att dessa numera afskaffade grundlagar likväl hafva blifvit rådfrågade vid upgörandet af de Grundlagar som nu gälla inom vårt fädernesland. När jag således gått till 1723 års Riksd.-Ordn. så har jag funnit att ordalagen der äro nära nog desamma som uti vår nuvande Riksd.Ordn. förefinnes, att R. St. skola hvart 3:dje år sammankomma, med den skilnad att 1720 års Riksd.Ordn. säger att R. St. skola hvart 3:dje år samman6 H. 3 34 Den II April f. m. komma i medlet af Jan. månad, af hvilken ordalydelse således, om man tolkar den såsom man uti förevarande fråga nu gör, ovilkorligen skulle följa, att R. St. borde hvart 3:dje år d. 15 Jan. sam manträda, så att endast ungefär tvänne år skulle förflyta emellan hvart Riksmöte. Men om man nu efterser huru detta stadgande vid verkställandet blifvit tillämpadt, så erfar man att R. St. då alldeles icke utaf ifrågavar:de Grundlags bestämmelse gjorde en sådan tolkning; tvärtom har det under de 50 år denna Grundlag egde bestånd, eller emellan 1723 till 1772, conseqvent visat sig huruledes R.
Denna Domstol kallas Riks-rätt, och der döma i sådant mål ätta ledamöter af Riks-församlingens Andra Kammare, tvä ordinarie Professorer Jrån Juridiska Faculteterna vid Rikets Universiteter, och två ordinarie Häradsh ö f elin gar. Är stämning till Riks rätt i sådant mål utfärdad, sammanträde, å ort och tid, sorn i stämningen är o den eller de svarande förelagda, samtlige ledamöterne af Riks-församlingens Andra Kammare, samtlige ordinär ie Professorerne uti Juridiska Faculteterna vid Rikets Universiteter, och de åtta äldste ordinarie Häradshöfdingar i Riket, sorn icke af laga förfall hindras. Vill kärande eller svarande jäfva någon, som i den här föreskrifna ordning kallad är, gore det vid början af om förmälda sammanträde. J eif prof vas af Ordföranden, Finnes det lagligt, afträde den jäfvade. JSär alla anförda fäf blifvit prof vade, skola bland Andra Kammarens ledamöter, genom lottning, uttagas trettiotvå. Derefter skola, först bland dessa uttagna trettiotvå ledamöter af Andra Kammaren, dernäst bland de oj äfvi ga Professorerna, och sist bland de of afviga Häradshöf dingarna, en i sönder genom käranden, och två i sönder genom den eller de svarande, utan anförande af skäl, uteslutas, till dess inom hvar dass blott så månge qvar liro, som i Riks-rätten döma skola. Skulle så hända, att Professorer eller Häradshöfdingar blott äro irenne eller fyra, då skall käranden Constitulioris-Utskottets Memorial, N:o 8 7. icke desto mindre utesluta en, ehvad ingen eller blott en derefter återstår för dtn eller de svarande, att utesluta. Äro svarande flere, och kunna de ej åsämjas om hvilken eller hvilka uteslutas skola, dä äge de derom rösta. Kan frågan ej så af göras, skola de genom val eller, om detta oafgjordt blif ver, genom lottning sig emellan utse den, som med allas rätt den gången skall uteslutningen verkställa.
Derjemte har motionären, till un danrödjande af den yttrade farhågan för framtida kollisioner mellan Statens och de enskildes intressen med hänsigt till de särskilda andelarne af samina banor, dels åberopat förhållandet inom andra länder, dels föreslagit, att redan under denna Riksdag sådana vilkor och förbindelser måtte upprättas, som betryggade en jemn fortgång af allt hvad som fordrades för ej mindre anläggnings-arbetenas ändamålsenliga utförande, än trafikens besörjande och inkomsternas vederbörliga fördelning. För öfrigt har motionären erinrat, hurusom det ingalunda kunde vara att förvänta, det enskilde eller bolag någonsin skulle vilja emot räntebärande låneunderstöd eller emot erhållen viss räntegaranti åtaga sig kostnaderna för utförande af arbetena å stam-bandelar, hvilka efter sitt fullbordande borde emot en obestämd inlösnings-summa aflemnas till Staten, med mindre sådana personer och bolag tillförsäkrades antingen en skälig ersättning utöfver den bevisliga anläggnings-kostnaden eller bibehållandet af eganderätten till dessa bandelar under vissa år efter det anläggningarne deraf fulländats.
Sådant voro icke rättvist, ty samma arbete förtjenade samma vedergällning; och då enahanda missförhållande egde runi i fråga om alla andra allmänna byggnader, i hvars uppförande och underhållande, innehafvare af boslällen äro pligtige att deltaga, har motionären, för att i någon mån åstadkomma lindring härutinnan, föreslagit utfärdande af ett stadgande, enligt hvilket de kostnader, sorn boställsinnehafvare kunna blifva ålagde i och för allmänna byggnader, skola, i likhet med hvad som redan finnes föreskrifvet, angående militias-boställen, äfvensom angående de kostnader, som innehafvare af boställe i allmänhet vid laga skifte få vidkännas, till godtgörande fördelas på tjugo år, med rättighet för boställshafvaren, som kostnaden förskjutit, att, derest bostället inom berörde' tid afträdes, af efterträdaren erhålla ersättning för sitt förskott, i mån af de återstående årens antal, med en tjugondedel för hvarje af dé bristande tjugo åren; hvarjemte boställshafvaren, till undvikande af framtida tvister, skulle ega att vid den syn eller besigtning, sorn först infölle efter det kostnaden utgått, med verificerade handlingar styrka kostnadens belopp; uti hvilket förslag Herr,Biskopen J. A. Butsch, Herr Biskopen J. Bergman, Herr Prosten P. O. Carlander, Herr Hofpredikanten T. Wensjoe och Herr Prosten A. P. Traneus instämt, Herr Biskopen Butsch med förklarande, det han ansåge bifall till samma förslag vara särdeles maktpåliggande för många medlemmar af en stor embetsmannaklass inom fäderneslandet, neml igen Korn min istrarne.
Krigsmakten till lands utgöres af 3:ne till sin natur olika delar, nemi.: Stående hären, livi g sr eser veu och Landtstormen a). Sluentte tonrén; flens olihn tf elfir fil-fe féiriöfjgtiitty a). Stående hären utgöres af: l:o) Gencralitetet; 2:o) Generalstaben; 3:o) Infanteriet; 4:o) Kavalleriet; 5:o) Artilleriet och <i:o) higeniörerna a). Genera/itetet b): Utgöres af 6 personer, nemi.: 3:ne Generaler och inspektörer för infanteriet, 1 General och inspektör för kavalleriet, 1 General-fälttygmästare, Chef och inspektör för artilleriet, 1 General, Chef och inspektör för Ingeniör-brigaden och rikets fästningar. Hufvudstation: Stockholm. Generalstaben c): Utgör en särskild korps, som består af ett för stabsoch adjutant-1jenstgöringen nödigt antal officerare (41 st.). Hufvudstation: Stockholm. Infanteriet d); Utgöres af 14 Brigader e) linie-infanteri; hvarje brigad af 4 bataljoner; hvarje bataljon af 4 kompanier. Truppen är indelt. Linie-inJanter i-brigader ne är o: J:o) Utländska infanteri-brigaden: Består af 333 rusthållsoch 1,395 rolhålls-nummer, förlagde inom Upsala, Stockholms och n) Se Ta b. 13. b) Se Tab. 4, 13. r) Se Tab. 5, 13. d) Se Tab. 6, 11 (Litt. A, B; C), 13. e) Till underlättande af kostnadsberäkningarne äro alla brigader uptagne lika stora till sitt antal.
N:o 4 till Kongl. Majit* Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 55 heten att anskaffa och underhålla kappsäcken och de s. k. småpersedlarne. Den Kommitté, som af Eders Kongl. Majit derefter för frågans utredning, i Nåder tillsattes, häruti sitt i .ämnet afgifna undei-dåniga betänkande, hvaröfver sedermera Förvaltningen af Sjö-Ärendena blifvit hörd, förordat Rikets Ständers begäran och dervid beräknat, att, derest ifrågavarande bestyr skulle af Kronan öfvertagas i enlighet med ett företrädesvis framhållet förslag, det derför erforderliga anslag borde bestämmas i rundt tal till 50,000 Riksdaler årligen; hvilket jag ansett mig böra hår endast omförmäla, enär ärendet lärer böra i särskild Nådig Proposition öfverlemnas till Rikets Ständers pröfning, och således, om det uppgjorda förslaget vinner deras bifall, på Rikets Ständer synes böra ankomma att äfven förordna om uppförande på Hufvudtiteln af den erforderliga anslagssumman, hvilken likväl, i händelse den beviljas, bör tilläggas föi-slagsanslaget till Båtsmännens beklädnad. “ “3:o. Diverse anslag.'1 •' I afseende, på de under denna rubrik upptagna anslag finner jag icke anledning till annat yttrande, ån att de fortfarande åro för de med dem afsedda ändamål behöfliga.“ "Po. Firm deln.' “Med reservationsanslaget till Lotsoch Fyrinrättningen, som under denna rubrik på Hufvudtiteln förekommer, har hittills, vid uppgörandet af statregleringsförslagen, så förfarits, att detsamma till beloppet rättats efter den summa, hvartill inkomsten af Båkoch Lotsmedel samtidigt ansetts kunna beräknas, med tillägg likväl dertill af ett å anslaget städse uppfördt indelt råntebelopp af 460 Riksdaler.
I detta föi-slag voro endast fyra straffarter upptagna, nemligen enkelt dödsstraff, straffarbete, fängelse och böter. Förslaget granskades sistnämnda år af Högste Domstolen, som, jemte framställande af åtskilliga detaljanmärkningar, tillika hemställde, att det under tiden mer utbredda och bepröfvade Philadelphia-systemet måtte, i stället för det Auburnska, läggas till grund för en blifvande ny Strafflag. Emellertid blefvo, i följd af Rikets Ständers beslut och Konungens sanktion, särskilda författningar utfärdade den 10 Juni 1811, hvarigenom dels alla qvalificerade dödsstraff afskaffades dels förbjöds att, i brist af tillgång hos sakfälld person till böter, dessa finge förvandlas till spö- eller ris-straff, dels ock i vissa andra fall inskränkning skedde i användandet af sistnämnde straffarter. Rikets Ständer hemställde jemväl vid riksmötet 1810—1811, det Kongl. Majit måtte, innan Lag-komitéens förslag till slutlig pröfning förekom, förordna en Beredning att ytterligare öfverse och jemka förslaget. En sådan Beredning blef ock tillsatt och afgaf år 1811 ett förslag till strafflag, upptagande endast tre straffarter, nemligen dödsstraff, fängelse, antingen i gemensamt rum eller i enrum, och böter. Detta förslag, som sålunda icke var uteslutande bygdt hvarken på det ena eller andra af förutnämnda straffsystemer, blef, efter åtskilliga smärre af ‘Kongl. Maj: t deri beslutade afvikelser, genom Kongl. Proposition framlagdt för Rikets Ständer vid riksmötet 1811—1815. Dervid kunde dock ej fela att tvekan skulle hos mången uppstå för att obetingadt och på en gång antaga hela det nya lagverket. Den föreslagna lagen var nemligen bygd på så godt som alldeles nya, i tillämpningen ännu icke pröfvade grundsatser samt till form och uppställning högst väsendtligen olik den gällande.
Herr Grefven och Landt-Marskalken till-r fcännagaf härefter, att Hans Maj:t Konungen peli Plans Kongl. Höghet KronPrinsen i Nåder utsatt nästa Lördag den i5, dennes klockan i på dagen till emottagande af Riksens Ständers stora Deputation, oc^i då Herr LandtJWarskalken förmodade, att ett långt större antal af Ridderskapets och Adelns Herrar ledamöter, än det vanliga, torde önska, att i Hperörde Deputation deltaga, hemställde Herr grefven och LandtMarfkalken om icke Riddprskapet och Adeln behagade tillåta, att hvar piph en af Ståndets Ledamöter, som det åstunfinge uti Deputationen deltaga samt att Den 13 Martil, följaktligen någon anteckning kos RiddarhusFiscalen vid detta tillfälle, icke komme att ägä runi. Bifölls. Justerades Pleni-Protocoileh för den 17 sistledne Februarii för och eftermiddagen samt för den 18 i samma inånad föroch eftermiddagen. Friherre Mannerheint, Lats Auguts, anförde skrifteligen ; (Se Bilagan N.‘ö 4.) Flera yttrade härtill deras bifall. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus 1 t)å jag på Bidderskapets och Adelns bord nedlade de tankar, hvilka i anledning af Riksens Ständers Justitias-Ombudsmahs Embets-Berättelse, blifvit hos mig framkallade, förklarade jag att de hade afseende endast pa Embetets åtgärder, icke på personen, hvars höga ålder öch förtjenster mot Fäderneslandet påkallade min agtning. Med innerlig tillfredsställelse har jag afhördt Justifiäe-Ombudsmannens nu Upplästa anförande , hvari han framlägger sin åsigt af Justitise-Ombudsmanna Embetets bestämmelse. Jag var öfvertygad att det skulle göra den åldrige mannen en verklig glädje att finna, alt man sent omsider lemnat uppmärksamhet åt hans Embets förvaltning. När man är kallad att med Sjö uppmärksamhet följa det offentliga lifvets 45»
Herr Hjerta, Johan Gustaf : Jag skulle tro,' att man handlar ganska orätt, om man låter afskrämma sig af några missbruk, från att bibehålla de bruk , som af gammalt ägt rum och visat sig en längre tid nyttiga. Således vågar jag tillstyrka bibehållande af den Jury eller så kallade Nämnd som hittills från åldriga tider funnits vid våra Domstolar. Man bör ej låta afskräcka sig från Allmänna val, af några oordningar vid Prestval, förorsakade merendels af de högre Folkklassernes skiljaktigheter, vållade genom fåfängan, att vilja synas gynnare och patron åt Själasörjaren , eller någon gång af egennyttan, Men jag har förra gången vågat fästa uppmärksamheten på det förändrade skick, hvaruti vi nu äro emot då Nämnden först bildades. Jag har visat, att Nämnden blott var en Jury , och att den ännu är det, hvilket synes deraf att den , enig , kan öfverrösta Domaren. Jag tror att jag hade skäl uti hvad jag då föreslog , att alla, som ägde jord i Socknen , borde få deltaga i valet, samt sjelfve kunna väljas. Utskottet har ej fästat afseende derå , utan blott på Herr Ehrenborgs tillägg , hvilket jag tror vara af ganska godt inflytande, om man ej vill gå längre; hvarföre jag äfven tillstyrker Betänkandets antagande , sedan det numera icke lärer blifva möjligt , att få 3 Stånds beslut på den förändring jag föreslagit. ♦ *74 Den 2 September e, m. Herr Munck af Rosensköld: Hr Von Hsrtmans5 dorff har yttrat den farhåga , att de trätgirigaste Bönder blifva valde , och säger sig äfven hafva sett sådana väljas bland Menigheten till vida vigtigare befattningar , än Nämndemän. Men som Han ej nämnt, om han erfarit detta i Sverige eller i Norrige, sorn han så ofta åberopar, har jag ej något dervid att erinra.