Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer ens i fråga sätta möjligheten, det Utskotten skulle med oriktiga 466 Stats■ och Banko-Utskottens Betänkandetu uppgifter vanställa det verkliga förhållandet, och att' sålunda blott ett misstag kan hafva dertill föranledt; hvarföre Utskotten nu, till upplysning derom, få, sanningen likmätigt, meddela, att de Fyra Millioner, den värde Ledamoten såsom amorterade anser, icke äro till någon enda Million amorterade, utan tvärtom, att den utelöpande samfällda Bankooch RiksgäldsSedclstocken i denna stund är större, än den någon tid tillförene i detta Rike varit: mer än En Million utöfver det maximum, den hitills uppnått, och större, än den varar i8l<n Det är en sanning, att Banken tillädes Diskont-rätt, såsom ersättning för de vid 1800 års Realisation gjorda försträckningar: och hvad det angår, att allt hvad Banken härutöfver förtjenar, tillhörer Nationen samt kan af densamma efter be. hag disponeras, samt att kanske den tidpunkt snart är inne, dä man häröfver bör fordra redo och slutliqvid; så böra Utskotten, i anledning häraf, upplysa och förklara, att Realisations-Räkningen redan är afslutad och salderad, enligt det förordnande derom, Banko-Utskottet vid denna Riksdag, uppå Herrar Banko-Fullmäktiges förslag, meddelat, samt att Rikets Höglofl. Ständer för öfrigt vid hvarje Riksdag, sedan år 1800, verkligen redan behagat disponera, ej allenast den beh allna Banko-vinsten, som den värde .Ledamoten ansett Nationen tillhöra, utan än vidare i anticipation på manga tillkommande års dylik vinst: och synes ej heller vid denna Riksdag villja underlåta, att utsträcka dispositionen utöfver behållningen, Statsoch Banko-Z/tslottens Betäniandeti 467 Deremot borde någon fråga om Bankens vinst efter en behörig ordning icke förekomma förr, än Banken sjelf gjort rätt för sig:
In fidem Protocolli O. jf. Lagerheim, ■; %' '■ v ■ ' _ . Bilagor till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, vi d Lagtima Riksdagen i Sto ekholm, År 1823. Tredje B an del i STOCKHOLM, Tryckt hos Olop 1 " Bilaga till PleniProtocolIet för den i April, förmiddagen. Friherre Skjöldebrand, Pähr Erici Då Riksens Ständers Revisorer, i berättelsen öfver Kongl. Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, trodt sig äga anledning till den anmärkning emot mig, att under den tid, styrelsen öfver Nyköpings Län varit mig anförtrodd, sex års tid förflutit, utan att någon åtgärd blifvit vidtagen, till indrifvande af en, MagazinsDirectionens återstående fordran af Skepparen Ståhl i Thorshälla, för en; igenom dess förvållande skadad Spannemålslast, till beloppet af 415 R:dr 36 sk. Banco, torde det tillåtas mi^ upplysa att Revisorerne, i saknad af fullständige uppgifter, i så måtto gjordt ett misstag, att anmärkningen blifvit på orätt person tillämpad. Förhållandet är att, år i8f4, eller året före mitt tillträde till Landshöfdingetjensten, från dåvarande MagazinsDirectionen, en begä - 4 Den i April. rån om handräckning, till utbekommande af dessa medel, lärer hafva till min företrädare ankommit; men vid mitt tillträde, och under den otroliga oreda, hvaruti LandsContoirets Handlingar och Diarier sig befunno, i anledning hvaraf, till en böljan, både LandsKamxcraren och Räntmästaren funno sig föranlåtne att begära afsked, och, efter sedermera upptäckte tillgrepp och deraf uppkommen Ba-j lance, ännu befinna sig i häckte förvarade, kunde det för mig icke vara kändt huruvida MsgazinsDirec.tionen, före min Tjenstetid, i-* norn Länet ägde någon ersättningsfordran.
Flickorna vore ensamma på sitt rum, deras nya, vackra klädningar lågo färdiga för middagstoaletten. De hade aldrig tillstånd att gå utom dörren utan att följas af betjänten eller guvernanten, men Sonja begagnade nu det ögonblick, då alla voro upptagna, till att smyga sig ensam ut. Anjuta, som var med om komplotten, ledsagade henne utför trapporna och stod och höll vakt vid porten tills systern var utom synhåll, hvarefter hon med klappande hjärta återvände till sitt rum och begynte förströdd att ikläda sig sin ljusblå klädning. Det var redan skymning och de första gaslyktorna började tändas. Sonja gick med neddraget flor, baschliken väl ombunden om kinden och rädda steg öfver de vid denna tid tämligen folktomma, breda gatorna, som hon aldrig förr beträdt ensam. Hennes pulsar flögo af denna feberaktiga spänning, som för ett ungt romantiskt sinne medföljer de stora företagen och som gör dem så fängslande. Hon kände sig vara hjältinnan i en börjande roman, hon, den lilla Sonja, som hittills endast varit systerns skugga, men en roman af helt annat slag än de banala kärleksromaner, hvaraf litteraturen är uppfylld och som hon föraktade. Ty det var ej till ett kärleksmöte hon flög med dessa snabba, fasta, rytmiska små steg, det var ej af någon erotisk rörelse hennes hjärta klappade, då hon nu med återhållen andedräkt, vansinnigt mörkrädd som ett barn som hon var, ilade upp för de tre mörka trapporna i ett ruskigt hus vid en bakgata. Hon bultade tre små snabba, nervösa slag på en dörr, som så ögonblickligt öppnades, att det var tydligt att den unge man, som nu mottog henne, stått på vakt för att afbida hennes ankomst. Han förde henne strax in i ett enkelt studentrum, där böcker lågo uppstaplade på bord och stolar, och där en skranglig soffa var liksom tillfälligt urröjd för att bereda henne plats. Den unge mannen hade just icke utseende af en romanhjälte. Hans yfviga röda skägg och allt för stora näsa gjorde att han föreföll ful vid första anblicken, men mötte man blicken ur hans djupblå ögon, fann man där ett på samma gång så intelligent och så vänligt och godt uttryck att man strax kände sig dragen till honom.
Om sedermera hela första Voteringen uteslötes och efter ordet tillsamman följande infördes: »Hvarje af de röstande inlemne då en sluten, hoprullad och omärkt sedel, som antingen icke innehåller något namn, och då utmärker, att den röstande ansett alla Högsta Domstolens Ledamöter böra bibehållas, eller genom upgift af ett eller flera namn, utmärker den eller de, som den röstande ansett böra ifrån Embetet skiljas. När således alla Nämndens Ledamöter inlemnat hvar sin sedel, blifve en utaf dessa af Ordföranden uttagen och förstörd. Befinnes vid öpnandet af de öfriga, att en eller flera af Domstolens Ledamöter, fått mer än en tredjedel af de röstande emot sig, anställes ny Votering om de 3:ne ibland Högsta Domstolens Ledamöter, mot hvilken de flesta rösterna sig förenat, och skall då två tredjedelar af rösterna erfordras för att Riksens Ständer må kunna hos Konungen anmäla att den eller de blifvit ansedde böra ifrån Justitia' Råds Embetet entledigas. Blifve då nådigt afsked den eller dem tilldeldt, dock med tilläggande af en årlig pension till lönens halfva belopp». Till dess att någon bättre utväg än denna blifvit uttänkt att vinna det förstnämnde ändamålet, är detta, efter min tanka, den enda förbättring, jag tror § kan undergå, men som möjligtvis 372 Den 7 Augusti 1812 ännu genom en redigare ordställning torde vid mera ledighet, kunna blifva mera verkelig. 4:o. Hvad Memorialets värde Författare anmärkt om Voteringen med slutna sedlar, gör visserligen heder åt hans känsla af Göthiskt och Svenskt mannamod och oförställd redighet, men är, frugtar jag, icke nog afpassadt efter närvarande tidehvarfs seder och personers igenom mångartade förbindelser altför invecklade enskilta förhållanden. Det torde vara lika fåfängt, att i detta afseende vilja förändra en åldrig vana, hvilken vunnit burskap, som det just af detta skäl, och under ett sådant samhällsskick torde vara mindre underligt, att en Riddersman vågade på RiksSalen inför Konung Gustaf III begära detta Voteringssätt, och utmärka det såsom hjertats sanna tolk.
Ex protocollo Carl von Schantz. Kongl. Majlis Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Febr. 18S4, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ifrågaställd utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch traktamentsersättning för syner och andra förrättningar; Gifven Stockholms Slott den 2 Februari 485i. Vid sistförflutna Riksdag väcktes hos Rikets Ständer fråga om Nämndemäns berättigande att åtnjuta skjuts och traktamente för biträde vid alla boställsoch torp-syner m. fl. förrättningar för Kronans räkning; Och då, vid det förhållande, att enahanda förmåner, som de sålunda för Nämndemän ifrågaställa, redan genom Nådiga Kungörelsen den 2 Maj 1849 blifvit Magistratspersoner och Borgare förunnade, Rikets Ständer ansågo Nämndemän böra tillerkännas rätt till ersättning för deltagande i syner och andra för Kronans räkning skeende förrättningar, anhöllo hos Kongl. Maj:t, uti skrifvelse af den 23 Augusti 1851, Rikets Ständer i underdånighet, det Kongl. Maj:t ville, efter vederbörandes hörande och föregången Nådig pröfning i hvad mån utsträckning af den Nämndemännen redan medgifna rätt till ersättning för inställelse vid sådane förrättningar må, med afseende på Statsverkets tillgångar, ega rum, vid påföljande Riksdag till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet.
Detta förslag underställer jag R. o. Ad:s pröfning, och anhåller vördsamt om bifall deråt. 22* 340 Den 29 Juni. Frih. Palmstjerna: Det af Hr von Hartmansdorff framställda förslag lill redaction af detta mom. är i min tanka ganska oskyldigt. Det innefattar ej annat, än hvad man nödvändigt måste förutsätta hos en styrelse öfver undervisningsverken, nemi. alt dessa ändamålsenligt ordnas, samt dessutom, att hvarje läroverk skall ordnas i enlighet med dess omfång. Antingen man nu säger detta uti en underdånig skrifvelse till K. M., eller ej säger något derom, så skulle jag tro att det kommer alldeles på ett ut; hvarföre jag är helt och hållet af den mening som Hr Silfverstolpe uttryckt. Att för öfrigt, såsom Utsk. föreslagit, föreskrifva en viss skolordning; det har ej af någon ledamot af R. o. Ad. blifvit linderstedt, ty för sådan händelse skulle jag begära att få höra uppläsas denna skolordning. Man kan väl icke samtycka dertill, utan att hafva sett eller hört den. Utsk. har äfven föreslagit alt ynglingen ej borde vara förbunden att studera de klassiska språken; men detta har ej heller af någon blifvit understödt. Man skulle likväl kunna med mycket skäl säga, att ingen bör tvingas att studera hvad bans målsman eller han sjelf ej önskar att han må lära, och hvartill det är en begynnelse som Utsk. här föreslagit: men man skulle ock deraf kunna konseqvent komma till det största sjelfsvåld, hvilket jag fruktar skulle lätt kunna blifva den närmaste följden. Jag instämmer med Hr Silfverstolpe i begäran om afslag å detta mom. Hr Lagerheim: Då den ena statsmaktens ingripande på den andras område alltid bör anses eftertänkligt, och det icke lärer kunna nekas att, i fall förevar:de punkt skulle bifallas, R.
Handelsbalk. omförmäler, ingen Lag gifves, som berättigar Löftesman, att genom egen uppsägelse af ingången Borgen blifva densamma qvitt, har Herr Grefve Spens, Carl Gustaf, med gillande af Utskottets åsigt i 83S LaqUtsktttets BetHnknndcn. afseende på Motionens afstyrkande i den form den varit framstäld, anmärkt, att denna Motion innefattar ett ämne, som vore för vig tigt att lemna utan uppmärksamhet; att den Credilform sorn innefattas i Borgens-skrifter ännu icke synes fullkomligt bestämd, så länge alla former för Borgens uppsägning, återfordrande och möjligen fullkomliga upphäfvande, å ena eller andra sidan icke äro afgjordt gifne i Lagen ; att ett i närvarande tid så vigtigt Creditförhållande, sorn NamnCrediten, hade förtjent en vidlyftigare framställning inför Riksens ständer, hvilken varit så mycket lättare, sorn uti LagCommitteens förslag till HandelsBalk finnes ett belt Capitel om Borgen, med livars antagande både den nu anmärkte svårigheten och många andra kunde förebyggas; på hvilka, med flere anförda skäl, Herr Grefven hemstäldt, om icke det vore tjenligt, att föreslå 7 Cap. i den nya IlandelsBalken efter LagCommitteens förslag till Riksens Ständers pröfning; hvarmed Herr Hjerta, Gustaf, sig förenat, med begäran, att Utskottet måtte yttra sig, om det icke vore tjenligt, att för sådane skuldsedlar, sorn äro ställda på viss tid, det måtte vara tillåtet att uppsäga sin Borgen, åtminstone en viss tid efter deras förfallande, på det man icke i hela <) år må blifva skyldig att ansvara för en Borgen, som gifvits på ett år; dervid Herr Grefve Spens åter erinrat, att fullständigt stadgande härom fin - LagUtskattets Betanhnndett. 837 nes i det till antagande föreslagne 7 Cap. af HandelsBalken uti nya Lagförslaget; och liar, i anledning af hvad sålunda vordet anmärkt, Betänkandet blifvit till Utskottet åter-re initierad t.
Lagerheim. Fredagen den 3 October. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Föredrogs 3 nyo och remitterades till Allmänna Besvänoch OeconomieUtskottet: Kongl. Maj:ts den 18 sistledne September äflåtne, samt den 30 derpå följde förmiddagen på bordet (agde, Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer angående en af PresteStåndet gjord underdå - Z>en 3 October e. m'. ilig framställning om den nya EvangeliiBokens antagande. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 50 sistledne September, under 493 aflåtne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet Iagde, Memoria!, i anledning af gjorde anmäskningat vid Utskottets förut meddelte Betänkande, uti frågan oin anslag af Allmänna Medel till repationskostnaden å Kongl. Svea LifGardies Cassern. Friherre Cedcrjlrörii, jfacobi -Tåg kan väl icke bestrida-, att målet är afgjordt, enligt tre Stånds beslut* men slutmeningen i Betänkandet, alt inJcomsterne skulle vara lika stora af Regementet, om det bestar af 800, eller af 1 aoo man, är i alla fall origlig. Regementet har Isagit sig att be^ sörja underhållet af FredricshofsCassern , då det ägde rätt till inqvartering för 1,200 man. Det är nu mera reduceradt till blött 800 man, eller till två tredjedelar. Jag anser mig derföre böra reservera min öfvertygelse i Prötocollet, nemligen att Regementet har fullkomlig och laglig rätt att utsöka skillnaden eller en tredjedel af Underhållskostnaden hos Statsverket. Herr Grefven och Landt MarJkalhen hemställde om icke, enär sednare alternativet i StatsUtskottets Betänkande redan blifvit af de öfrige gine RiksStånden bifallit, Riddefskxpet och Adeln behagade, för dess del, dervid låta bero.
Iivulniecl fu,'8tu8 Ilortförunclet uf negrer elisi' un«Iru uiennislior ifrän ^frilcu oell uililru cleru8 l>o»tucler, for litt AOill siem till 8lut'vur oell föremäl för llunclel, är nä^ontinA Ilett linnut, som Illifvit clru^et uncler politiken 8Uint ke^ei in^urnes uncle,- Iluncllineur oell Iruetuter, osli 80n, i koljcl Iiuruf Illifvit pä 8t Ilurtlielei»^ 8truno-6li»eil fö, llin-lrucl t, clä äereinot luFstiftninAen för reclun existeruncls 8lufvur llörer, likusonl ullu öfril^u suulllullsförllällun^en, till llvurje lund enskilclt, utun inlllunllniii-;, ätnlinstone ll>ttili8, frun ett frummuncle. IIuriZenom förklurus, utt 8lufveriet, nien ej slulliun^eln, liunnut oell kun fortfuru pä 8t. Lurtlielem^, liksoin unni, i cle iXuiuI-^cmelikunsku Oörentu 8tuterne, Orunsku, I^ollunclsku, 8punsku osli Dunall eolo,lierne i Vestinclieu (j^ sfven i cte I3ncrelsku, intill ilen i ^ui;u8ti >83lj, clä 8er:>8 slufvur einot coiltuilt ersättning trigjoicles pennin emlineiputions-ueten), ouktlult ullu clessu 8tuter, liksom Ungluncl, lungt förut foilljuclit osli ufskulkut slufliuncleln, en ätgurcl, 8om 8verige Icort efter Ullers Xongl lVIupts
Ellen läste så tydligt i modrens ansigte, att hon tyckte sig se och höra något, att flickan sjelf började tro på verkligheten deraf. Men hon visste ej, af hvad slag denna syn kunde vara. Hon tänkte på spöken och andar, om hvilka hon hört talas, hennes fantasi förespeglade henne, att någon dylik öfvernaturlig varelse var i annalkande och snart skulle visa sig för hennes blickar ... Och vid denna tanke flög en iskall rysning genom hennes späda lemmar; hon såg sig darrande omkring efter en tillflyktsort ... Men då hon påminde sig, att hon befann sig ensam med den hjelplösa modren i en enslig skogskoja, fjerran från likar, då förde hon händerna öfver sina ögon, tillslöt dem och afvaktade på detta sätt, under en tyst bön, det fruktade ögonblicket. Var det verklighet? Var det en villa, fostrad af hennes öfverretade inbillningskraft? Hon hörde nu, äfven hon dån af hästhofvar. Det blef starkare, det kom närmare. Ellen nedsignade på knä och var nära att förlora medvetandet, då hon väcktes till full besinning af modren, som med ett gällt fröjdeskri utbrast: – Det är han ... min son ... Arnold! – Hvad säger du? ropade Ellen utom sig och sprang upp. Ingrids panna strålade, hennes kropp darrade under en förtviflad ansträngning att resa sig upp ur stolen. – Fort, fort! Ellen, hvar är du? För mig ut! ropade hon. Men Ellen kände sig förlamad af öfverraskning, förvåning och fruktan. Hästens tramp ljöd nu så tydligt utifrån, att man hörde hvarje slag af hans jernskor mot vägen. – Fort, fort! upprepade Ingrid ångestfullt och sträckte armarne framför sig. Genom en våldsam ansträngning af sin vilja återfick Ellen herraväldet öfver sina lemmar. Hon fattade modren om lifvet ... Ingrid stödde sig på hennes vacklande skuldra ... Så skredo de genom rummet och ut genom dörren. I det ögonblick, de trädde ut i det fria, såg Ellen i det klara månskenet den sista skymten af en ryttare i bredskyggig hatt och kappa. Han hade redan passerat förbi kojan, och försvann just nu bakom granarne i skogen.
LONDONER-SKRÄDDERIUtsökt sortinM sortiment sf Cl Hilda Referenser: Biskop G H. Rundgren, Karlstad, Öfverste H. Falk, Kommendörsgatan 30, Lektor T. Säve, Sveavägen 92, Fröken A. Eklund, föreståndare för Kindergarten, Kommendörsgatan 25. CG. Education soignée. Vie de famille ag ' éable. Confort möderne. Demander le prospectus aux Directrices Mielles Guillaumo, Rosevilla, Neuchåtel (Suisse). (H. Undertecknad ämnar i början af oktober öppna elevatelier för nndervisnirg i teckning och malninp, speciell landskapsmåln-ng. Anmälan bör ske snarast i Herr Frans Svenssons KonsthsnJel, Storgatan 2, Stockholm. Referenser: Herrar Professorer Grefve G. von Rosen och P. (S. T. A. 08617) WILHELM DAHLBOM. Husmödrar! Spara är lösen för hvarje husmoder med en begränsad hushållspenning! Huru göra en verkligt stor besparing? Jo, använden i Edra hushåll Pellerlns Margarin, Göteborg, som är bäst, drygast och billigast! SAISONENS MODEPARFYMER D A M E R N A S U P P M Ä R K S A M H E T fästes på att i " Magasin Noir » finnas alltid säsongens Nouveautés i svarta miädningstyger, och på grund af mina stora direkta inköp kan jag erbjuda mina artiklar till långt billigare priser än någon annan affär. I Stockholms $ * * * * Tattersall. 24 A. Ritllektioner för herrar, d a m e r och skolungdom. Schnitzeljakt till häst under ledning af ridinstitutets instruktörer. Närmare upplysningar å Tattersalls k o n t o r. A l l m. Bikst. VÄL MÖBLERADE RUM, med eller utan inackordering önskas från den 1 okt. Läget helst norr. Svar till » H. B », Iduns byrå (549) Fotfilar. Dessa s. k. fotfilar, för liktornar och bårdnader, rekommenderas af läkare.
Jag beklagar på det högsta, att StatsUtsk:t icke -kunnat tillstyrka bifall till en särdeles fattig landsorts anhållan om eftergift af dess byggnadslån, en anhållan, som haft sin grund endast i verklig medellöshet. Då emedlertid så icke blifvit förhållandet, vill jag icke nu yrka återremis af Bet:t, ehuru jag verkligen hade väntat, att den fattiga församlingens anhållan vunnit något afseende. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då den föregående talaren icke framställt något yrkande, inskränker jag mig till att anhålla om bifall till Stats-Utsk:ts nu förevarande Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats afslutad samt Ilr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats bifall till förevarande Utlåt., blef propos. derå framställd och med ja besvarad. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts d. 26:te dennes bordlagda Mern. N:o 10, i ani. af remiss från BorgareSt:t af K. M:s Nåd. Propos., om tillägg uti 15:de §:n af K. Kungörelsen d. 13 November 1860, ang. den allmänna beväringen. Föredrogs Stats-Utsk:ts d. 26:te dennes bordlagda Mein. N:o 11, med återlemnande af en inom Bonde-St. väckt motion, ang. underhållet af allmänna landsoch häradsvägarne. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att frågan, hvarthän den uti Mem:t omförmälda motion borde remitteras, varit föremål för Talmännens öfverläggning vid deras sednaste sammanträde, samt att de dervid öfverenskommit föreslå Riks-Stånden att hänvisa motionen till Lag-Utsk:ts behandling; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. derå, att Mem:t skulle läggas till handlingarne, med förklarande, att motionens handläggning ansågs tillkomma Lag-Utsk:t. Ropades ja. Föredrogos och biföllos Bevilln.-Utsk:ts d. 26:te dennes bordlagda 196 Den 28 November f. m. Mern.
Men i lilla Annas själ strå- lade och flammade det; hennes bröst häfdes, medan hennes blick sänktes för allt det hvardagliga omkring henne: det halfskumma kapprummet m e d stadens ende krokryggige vaktmästare, madamen som ännu satt kvar vid biljettluckan, gatpojkarne, som kilade ned från ladans baksida, genom hvars springor de sökt att uppfånga en skymt af den ovana härligheten — • åh hvad hon skulle funnit alltsammans ömkicke förstod, att hon nu mer än någonsin behöft » se o p p ». Hon mindes också en annan tid, då det blef längre och längre mellan brefven, på samma gång dessa blefvo allt mindre varma, tills de slutligen alldeles uteblefvo. Och därefter tänkte hon m e d en ännu stickande känsla på de två långa, grämelsefulla år, hvarunder hon alls icke sport till honom, förrän en vacker dag hans förlofning med en annan stod annonserad i tidningarna. D e n natten, liksom många följande, grät hon sig mätt. D e n tiden och långt efter stod hennes själ på bår, liksom en gång Julias fagra gestalt i Capuletska grafkoret. Men liksom en gång Julia, så var äfven lilla Anna bara skendöd. H o n vaknade så småningom till lif, o m hon också aldrig mera blef hvad hon en gång varit. Vidare drog förbi hennes minne, huru flere år därefter, då moster Betta redan hvilade i sin graf o c h lilla Anna stod ensam och värnlös i världen, hon efter lång tvekan räckte sin hand åt en äldre hederlig man, s o m länge hållit henne kär, o c h s o m varit henne en trofast v ä n till det sista. Lycklig? N e j, det hade hon icke varit, men skyddad o c h älskad, o c h det är mycket. Hon mindes den bortgångne m e d uppriktig tacksamhet. Att Nils Oskar hade blifvit änkeman ungefär samtidigt hade hon äfvenledes sett af tidningarna. Men hört något från honom Höstkvällens skuggor föllo täta och skymsedan dess hade hon aldrig. Nå ja, hvad mande in genom fönstret till en liten vå- var det m e r?