Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hus genom ålder och bruk blifvit så bofälligt, att det måste ombyggas; då röta å stock sig visar eller rappning å vägg bör bättras samt sådana förbättringar, hvilka af dessas verkställande blifva en följd; då genom husets sättning eller annan tillfällighet, som boställshafvaren bevisligen icke kunnat förekomma, rummens delar eller tillhörigheter varda så skadade eller obrukbara, eller ock genom bruk och nötning under en längre tidrymd så bristfälliga, att de måste till det hela eller betydligaste delen deraf ånyo göras; då någon eldstad, genom flera års bruk, är sä utbränd eller skadad, att den icke vidare genom reparation kan brukbar göras utan mäste omsättas eller ånyo uppmuras; dä yttre taket måste på en eller bägge sidor till större delen omläggas, eller annan sådan skada derå uppkommer, hvarigenom röta å in/i, till R. St. 7 Sami. 1 AJ'U. 2 ifule Häftet. je Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon-Uisk. Betänkande IV.o 47- väggår eller bjelker orsakas; då hus behöfver rappas eller väggar och knutar brädfodras, takrännor anläggas eller vindskappor inrättas eller förbättras; då nytt golf i rum elter bollstockar med trossbottnar skola inläggas, eller ny inredning eller nytt tilde i loga, stall eller fähus skall göras. Till Kyrkoherdes reparation och underhullningsskyldighet räknas: Husens fullständiga vård och renhållning i allmänhet; eldstädernas vidmagthållandej så till kakel och murarbete, som till spjäll, pipor, dörrar och luckorj samt sotning; rummens, för stuf vors och trappors inre stånd och serdeles dörrar, dörrkarmar och foder, nycklar och lås samt luckor med deras beslag; fönsterkarmar och bågar med deras glas och beslag samt fönsterfoder och smygar; tak af gips eller kalkrappning, taklistor, panelningar, golf och trösklar; tapeter, som rummen åtföljt, samt hvitlimning oeh målning; sten-friser och kakelugnseller spiselplaner, skorstenar samt trappsteg och ledstänger. En Ledamots serskilda mening bifoga». Stockholm den 28 Januarii i835.
Räcka ej inkomsterna till för det öfverdådiga. lefnadssättet, så inknappas på löner och vivre för tjänare och arbetare samt på understöd åt hjälpbehöfvande anhöriga m. fl. Barnen uppfostras i samma anda. Hela hemmet är allt igenom fylklt af själfviskhet och flärd. För sedliga lifsmål är ett sådant hem icke rustadt. Hvilken framtid väntar de utträdande barnen? I hvilken riktning skola de taga del i världsutvecklingsarbetet? Om samfundsandan i sin helhet skall höjas och renas, måste kvinnan lära att rätt uppfatta ej blott sin ställning i hemmet, utan ock de förhållanden, som prägla samhällslifvet därutomkring. Mången moder tager väl en öm vård om sina barn, men längre sträcka sig ej hennes intresse och omsorg. Hon inser ej, att samhället utgör en enda stor familj, oeh att vi alla äro solidariska, — att om vår nation försjunker i synd, har hon själf föga hopp om att kunna rädda sina barn undan det allmänna fördärfvet. I följd af detta trångsinne förblir hon likgiltig för skriande samhällssynder, som draga tusenden ned uti ett obeskrifligt kropp och själ mördande elände. I detta afseende behöfva kvinnornas blick skärpas och deras hjärtan vidgas. Vid ett nyligen hållet diskussionsmöte för kvinnor afhandlades frå- gan: » Lider vår tid brist på idealitet? » Tankarna voro delade. Somliga beklagade, att en sådan brist verkligen förefanns, andra förnekade densamma. Enligt de senares uppfattning borde idealet sänkas till en lätt upphinnelig nivå. Man behöfde då ej längre klaga öfver bristande idealitet. Då denna fråga är en af tidens mest brännande och därjämte berör vårt ämne, torde det ej vara olämpligt att här upptaga den och söka komma till någon klarhet om hvad sann idealitet är. Mullvaden kan sticka sitt hufvud djupt ned uti jorden och säga: det finnes ingen sol. Så kunna ock vi i förhållande till idealet, vi kunna förneka dess tillvaro. — Men existerar för oss intet högre ideal än det, vi själfva kunna skapa och realisera, då är vårt släkte vingklippt.
Widtagas ej sädana »nätt, . sä torde wi äfwentyra, att embetsmän, genom fortsatt oförtjent förnedring, siurligen bringas derhän, att den förtjena; och att ingen will ingä i Statens tjenst, utan sädKNK, hvilkas hjerta är stälsatL mot intiyck bade af vanheder och äraJag understätler Eder uplysta pröfning, Nii» »ie Herr-ar, huru »väl fäderneslandet i desin fall skall blifva betjent! Jag kan ej heller annat finna, an ätt det af »nig anmärkka,sjelssrväldiga, och en grof rähel och elakhet förrådande bruket af tryckfriheten, skäll hafva ett ganska skadligt inflytande jemwäl pä wära upwäxande medborgares upfostratt och bildande till rättskaffens »uedlemmar af samhället,-Witzer ligen - Den 26 Juni!- 75? ligen bemöda sig föräldrar och lärare, att hos sina disciplar och barn inplanta wördnad för lagar och regering, för dygder och sörtjenster, tillika med aktning för förmän och medborgare i alllmänhet, samt för mettets, anständighetens och höflighetenö fordringar. Men med hwad säkerhet skall denna underwisning kunna werka pa de unga sinnena, da en stor del af hwad publikt fär tryckas och utgifwqs i deras samtid, sa groft felar mot alla Vesta wackra lärdomar, och undergräfwer grundwalarna dertill?
Genom riksrådet Skytte erhöll Vanloo småningom de underrättelser, han önskade, om Drakes karakter, böjelser och lefnadssätt, och genom inköpet af jagthuset blef Vanloo hans granne och ett å ömse sidor önskadt tillfälle öppet till närmare beröring mellan den holländske magnaten och herren till Sjövik. Vi känna de första följderna af denna bekantskap. Drakes återväckta, genom utsigten till en snar lösning ytterligt stegrade passion för forskning i det stora magisteriets gåta, samt det etheriska band, som, knutet af fordna förhoppningars brustna trådar, nu förenade Agnes’ och Vanloos hjertan. Hos Agnes verkade ungdomsminnenas makt, tjusningen af det hemlighetsfulla, som omgaf Vanloo, det tomma, glädjelösa i hennes belägenhet och en tärande fruktan för det kommande, derhän, att hon i Vanloos plötsliga uppträdande var benägen att se en öfvernaturlig uppenbarelse, en hjelp, som hennes böner nedkallat från himmelen. Alltsedan den afton, då Vanloo förevisade sin amulett, hvars hemliga historia endast han och hon kände, hade hennes dagar förflutit i svärmiska drömmar, ur hvilka hon blott någon gång väcktes af sin mans närvaro. Hos Vanloo brann ungdomskärleken med lugn, dämpad låga, men med oförminskad värma; han hade trädt under Drakes tak med en osynlig följeslagare, den straffande Vedergällningen, bakom sig; han hade efter en blick på Agnes vinkat denne följeslagare att stiga öfver tröskeln, och det gällde nu att rädda henne, medan hennes tyrann störtades i den afgrund, hans egna lidelser öppnat. Gustaf Drake befann sig i ett tillstånd af yttersta öfverspänning. Han tillbragte dagarne med grubblerier, nätterna med alkemistiska undersökningar. Vanloo deltog stundom i dessa sednare och gaf dem vid hvarje slutpunkt en ny riktning, som hos Drake återtände hoppet att snart hafva gåtans lösning och dermed nyckeln till all verldens herrlighet i sina händer.
Const.Utskts förslag till riksdagarnas hållande med mindre mellantider, är, efter min tanke, ett stort steg till fullbordan af denna folkets politiska uppfostran, och derföre förtjent af nationens tacksamhet. Derigenom skall också snart hågen för allmänna och communala bestyr uppstå, äfvensom duglighet dertill; och detta är, såsom jag förut nämnt, enligt min tro, det enda återstående medlet att uppväcka ett lifligare intresse för fäderneslandets öde, samt att mana de slumrande krafterna att med nytt och friskare lif genomströmma nationen. På dessa grunder, till större delen hemtade ur Tocquevilles förträffliga afhandling om Amerika, anser jag förevar, förslag medelbarligen vara af oberäknelig vigt och nytta. Hvad åter dess omedelbara inflytande på lagstiftning och styrelse angår, sä inskränker jag mig att i allo biträda Hr Prosten Hallströms reservation, och yrkar således återremiss, på det att förslaget till grundlagsförändringen måtte komma att bestämma R. St:s lagliga sammankomst till hvartannat år. Hr Ribbing, Bengt: Ingalunda vill jag motsätta mig den yrkade återremissen, men jag kan ej neka, att jag mycket drager i betänkande att biträda den mening, som många hafva uttryckt, i afseende på det hopp för fäderneslandets väl, de tro kunna realiseras derigenom, att under nuvar. representation riksdagarna blefvo tätare. Jag tror lika med Hr von Hartmansdorff, alt Riddarhuset skall blifva ganska tomt, då riksdagarna oftare återkomma. För mindel,—och man dömmer gerna andra efter sig sjelf,— får jag saga, att jag börjar blifva mätt på denna riksdag. Jag anser mig skyldig, se - Den jo Juni f. m. sedan jag kommit hitj att hålla ut så Ilinge jag möjligen Län, men jag har ej särdeles stört hopp om några genomgripande följder af våra arbeten. Gud, som slyrer allt, kan också styra detta till det bästa, men för mennisko-ögon tyckas följderna ej blifva betydande. I förening med en representalions-förändi ing, skulle jag med uppräckta händér biträda de oftare blifvande riksdagarna, men utan densamma anser jag dem såsom en ny lapp på ett gammalt kläde.
Raiar&amp;erplantor, hvilka man sjelf uppdragit af frö, och som nu uppnått 3:dje året, blekas, d. v. s. så snart de första tjocka knopparna skjuta fram ur j o r d e D, stjälpas större blomkrukor eller små kaggar öfver dem för att afstänga både luft och sol. Babarbern blir genom denna behandling betydligt finare till smaken. På kallbänk sås kålfrö af de önskade slagen. Ärter sättas antingen alla på en gång, fast då tidigare och senare sorter, eller några sängar i sänder, med ett par veckors mellanrum. I lådor uppdragen tidig potatis utplanteras, äfvensom stångbönor (för att skydda unga bönplantor för nattfrost rekommenderas att öfverbreda tidningspapper). Jordgubbsängar, som, sedan de barlagts från vintersnön, betäckts med granris, befrias nu från torkade blad och rankor samt rensas och gallras för öfrigt efter behof; därvid luckras jorden kring hvarje planta och blandas med litet aska. Till nyplantering äro de unga plantor värdefullast, som Bitta närmast moderståndet på rankan. Bätt snygga se jordgubbsängar ut, om man strör tjockt med sågspån mellan plantorna; dessutom bibehållas frukterna därigenom renare. Nysådda gräsmattor skötas omsorgsfullt, vattnas flitigt och rensas outtröttligt från uppspirandeogräs. Stenia. Vårkriget mot målen. Prisbelönadt svar på prisfrågan L I V af D — y. - cW den kontinuerliga strid, som en ordningsälskande v_J husmoder året om har att föra mot allsköns förstörande och upplösande makter inom hushåll och hem, intager det stora vårkriget mot målen ett viktigt rum. Noggrann renhållning är det första och viktigaste vilkoret för utrotandet af mal, likasåvisst som för öfriga skadeinsekter. I Europa finnas omkring 170 malsläkten; i Skandinavien blott 5 arter af slägtet » Tinea ». Dessa, i det tysta, så svårt grasserande små fiender hafva hvar och en sitt olika » Geschäft ». En » gör i ylle », en annsn i » böcker », en tredje i » tapeter », en fjärde i » pelsvaror och fjäder » och den femte i » säd och blommor ».
Deruti kan jag icke instämma, utan tror, att detta bör lemnäs öppet intill nästa Riksdag, och ma Styrelsen emedlertid efter omständigheterne använda spannemälen; går den till DistrictMagaziner, så,är det så mycket bättre. Detta hindrar dock ej, att jag finner det vara orätt, att Styrelsen ingår uti någon vidare spannemålshandel, ty hvad handel sorn hälst, blifver skadlig förden enskilta, och omöjlig för Regeringen, när den drifves för det allmännas räkning. Detta har erfarenheten visat bade här och i andra länder. Jag kan derföre ej annat önska, än att Regeringen ej måtte befatta sig med någon handel, utan att den matte söka deri möjligen gir.aste väg att komma tillbaka. Sist får jag nämna, att det synes mig, som de föreslagne föreskrifterne i denna punkt voro nog mycket detaillerade, och nog mycket bestämda för ett så vidsträckt land, som Sverige. Jag får derföre föreslå, att, med bibehållande af punkten i öfrigt, stadgandet om ett års prsetcriptionstid för DistrictMagaciners anläggning må borttagas, samt förslaget om dessa Dis t rict Magaziner framställas mera såsom en önskan, och att Regeringen för öfrigt må få lämpa åtgärderne efter Iocalförhållanden. Ridd. o. Ad. Prut. IX Rand. aulra Afd, 19. 290 Den 24 October f. m. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Det är denna punkt, hvarom det ofelbart är svårast för Ridderskapet och Adeln att bestämma sitt beslut, så att öfvergången till ett nytt systemo ej blir vådlig för en del af Ilandet. Det är omöjligt, att här handla efter allmänna principer. Här mäste man fästa afseende ej mindre å elimatiska förhållanden, än å förr vidtagne oeconomiska åtgärder. Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta mig att uppgifva, hurudant lörhållandet är för det närvarande i dessa norra provincer. För de fyra öfra Länen utgör Upplagsspannemålen 28,500 tunnor, och invånarnes skuld går till 269,000 Riksdaler.
Att således rättelser i inqvarteringsoch förplägningssättet för tågande trupper blifva nödvändiga, är hvad jag trott mig hafva bevisat; men att dessa ej böra göras på sätt motionären önskat, eller såsom Utskottet föreslagit, tror jag vara att önska, om dermed en oeconomisk och verkligt militärisk nytta skall vinnas. Jag vågar derföre vördsamt underställa il. o. Ad:s samt Utsk:s upplysta bepröfvande ett annat förslag, som i min tanka skall blifva af väsendtligare nytta och sorn är i öfverensstämmelse med K. kungör, af d. 27 Aug. 1816. Det vore att å de större march vägarna, och dä större commenderingar, såsom hela batailloner eller regemente!', skola utgå, det i andra länder brukliga etapesystemet följdes, d. v. s. att vid sjelfva marchvägen större byar utsagos efter dagsmarehernas längd till nattqvarter, dit proviant och fourragepersedlar voro anskaffade och hvarmed trupperna försågos. Dessa förnödenheter skulle genom Landshöfd. -embetenas försorg genuin auction i orten upphandlas, och vissa qvantiteter deraf lemnäs till hvarje nattqvarter efter det bekomna förslaget öfver truppens styrka och enligt fastställd provianteringsstat. Med lägertruppen, utgörande reg:tsqvartermästaren med fourirer och founrskyttar, som alltid afgår till de nya qvarteren, så snart truppen, efter fulländad dagsmarch, stannat och således är framkommen dit minst 10 å 12 timmar förut, borde regtlscommissarien med compagniernas kockar och trossen vara följaktig. Genast kunde provianten uttagas, fördelas och tillredas, så att maten kunde vara i ordning vid truppens framkomst till nattqvarteren.
För min del anser jag i motsats härtill, att just derför, att bildningen i allmänhet stiger, och de kunskapssökandes antal vid elementarläroverken ökas, bör äfven bildningen vid universitetet allt mer och mer stiga och dess undervisning flitigare begagnas. Vidare har Utsk:t ordat åtskilligt om de kostnader, en högskolas upprättande i hufvudstaden skulle medföra, och förklarat sig minst kunna understödja förslaget under en tid, då landet vore sysselsatt med så dyrbara företag, som toge dess krafter i anspråk. Utsk:t torde väl här hafva menat dyra, i stället för dyrbara, ty det, hvarom i motionärens förslag är fråga, torde väl vara ett bland de mest dyrbara företag. Vi hafva under de tio sednaste åren sett, huruledes från alla landsdelar, med un dantag af de norra, de lokala intressena liksom trängts omkring statskassan för det ena eller andra ändamålet. Här är dock fråga om någonting annat och vida högre, nemi. om uppfyllande af ett allmänt kändt behof hos nationen. Der var det endast fråga om materiella kommunikationsanstalter, hvilka visserligen äro vigtiga; här är deremot fråga om något ännu vigtigare, nemi. andliga kommunikationsanstalter. Utsk:t anför äfven såsom skäl för sitt afstyrkande, att genom den underlättade förbindelsen Upsala skulle förflyttas så Den 3 Januari. 21 nära intill hufvudstaden, att det, så att säga, kunde betraktas sorn en förstad till densamma. Jag anser dock, att äfven om Upsala lage oss så nära som vid Järfva, skulle behofvet af ett universitet i hufvudstaden dock vara lika stort. lin värd ledamot, Ordfide i Utsk:t, har yttrat åtskilligt, som jag ber att få till besvarande upptaga, ehuru jag ogerna talar emot denne ledamot, emedan jag vet, att han är en varm vän af bildningen. Han har frågat, huruvida det vore förenadt med fördel, vare sig för vetenskapernas framsteg eller för den studerande ungdomen, att ett universitet förefunnes i hufvudstaden; och han har besvarat denna fråga nekande. Med afseende å vetenskaperna har han ansett, att de med största framgång kunna skötas i en småstad.
IV-o 5g. 3 till verkställighet kommit, hvar och en, af hvad stånd han vara må, och som i Stad är Husegare, mätte lika med Borgerskapet deltaga i all Stadens lunga, såsom Inqvartering, Prest-gårds och andra publike Byggnaders, uppbyggande och underhållande, Gatu-, Vägoch Lykt-hållning, samt Brandvakts-aflöning m. m. Till närmare förklaring och utveckling af sina åsigter i förevarande ämne, har Motionairen , uti ett till Utskottet ställdt och ingifvet anförande, yttrat, att, ehuru han insåg, det de fordringar han, i öfverensstämmelse med sine committenters uppdrag hvaraf han icke förr än sista söcknedag före sista motionsdagen erhållit del, i ofvanstående Memorial yrkat, vore till någon del sträckta utöfver innehållet af concessionerne Riks-Stånden emellan, vid 1S09 och 1810 årens Riksdag; så hade han likväl hvarken velat eller kunnat vägra att fullgöra detta uppdrag, såsom innefattande dels en, i Motionairens tanka, skälig klagan deröfver, att vederbörande undandraga sig uppfyllandet af hvad concessionerne innefatta, och dels en på billighet och rättvisa grundad begäran, att en nödig rättelse i detta förhållande beredes. Motionairen förmodade, att Högvördige Preste-Ståndet frivilligt täcktes medgifva, att rälta meningen med de gjorda 4 Be$v. och Oecoiu Utsk. Bet.dt. If. o 5g. concessionerne vore den, att Ecclesiastike personer, lika med Borgerskapet, för sine hus och gårdar uti Stad, dem de icke i och för sina tjenstebefaltningar inom Stad begagna, skulle erlägga alla de samma Hus och Gårdar åtföljande onera; ett åliggande, i Motionairens tanka, desto mera billigt, som de åtnjuta alla med Egendomarne åtföljande förmoner. Enligt ofta nämnde concessioner hade Höglofl. Ridderskapet och Adeln bestämdt åtagit sig den med StadsEgendom förenade inqvartering, då Adelsman sådan egendom innehafver.
Om också aldrig sä successivt, skulle ingen summa hel och hållen kunna försäkras, 1 utan att lika stort belopp silfver alla gånger ne tillsammanstaget, vore anskaffadt, och lika stort belopp så kallade nya sedlar utkomne i landets penningerörelse, utan att vara påkallade af någon productiv näring, som genast uppfattade dem. Dock jag vill icke längre uppehålla mig vid detta Förslag, då det af Utskotten är afstyrkh jag har emedlertid för min räkning velat hafva infört i Protocollet; att efter min tanka Stockholms Stads invånare skulle komma, eller kunna komma genom nämnde Förf slags antagande, i densamma ställning till det öfriga af Sverige, i hvilken man länge påstådt Judarne vara till hela den näringsidkande Den 23 Junii e, m. verlden; och att just derföre man aldrig skulle kunna lita pä det således insatte silfrets qvarblifvande i Bankens hvalf, emedan alla de, som genom dessa anstalter hunnit samla en betydlig förmögenhet, likasom alla de, som på penningevingel riktat sig, skulle af litet eller intet band vara fästade vid sina fattigare fäders land, utan, så snart Riksdagskallelsen eller något annat, bragte dem att befara förändringar i landets financiela ställning, skynda sig med den här förvärfvade rikedom till andra länder, för att draga nytta af andra lagstiftares misstag; att vidare de som egenteligen eller med största lätthet kunde på ofvannämnde vis vara landtboernes mäklare istockholm, under det successiva silfverköpet, icke ens behöfde vara personer med egen egendom utan ContoirsBokhållare, CassaFörvaltare med flera sådane, hvilka alla så längessilfver fanns att köpa, kunde lika lätt, utan risque och till och med klanderslöst, vinna på de sedlar, som de nu så ofta i sitt namn på Bancotransport. räkningen insätta; och sluteligen att denna anstallt icke skulle corrigera sig sjelf förr, än 6ilfverpriset genom häftig efterfrågan, blifvit alldeles orimligen uppstegradt, då Jikväl med detsamma hela den till utmärkande af 1823 års Riksdag föreslagne myntbestämniogsåtgär - den, voro gjord alldeles Om intet.
— Dito för fullbordande af den åt Witter hets-, Historieoch An tig v i te Is-yl ka dem ien Transport: 4,950,089: 15. 7. 5,835,518: 28. 9. — 8 Transport: 4,950,089: 15. 7. upplåtna lokals inredning, samt för flyttningen af samma Akademis samlingar Det i ytterligare afräkning å anslaget, 500,000 R:dr, för National-Museibyggnaden, vid sistförflutna Riksdag anvisade belopp, 150,000 R:dr, jemte återstoden utaf den vid 1844 och 1845 års Riksdag för nämnde byggnad anvisade enahanda summa, , Anslaget till liqviderande af köpesumman för Ingeniören J. Wahlbei'gs till Naturhistoriska Riks-museum försålda samlingar Dito till ombyggande af smedjan vid Feterinär-inrättningen här i hufmidstaden Dito till inköp af boställe åt Predikanten i Lekvattnets kapell-församling inom Fryksände socken i Wermland Dito till bebyggande af presteboställen inom samma församling äfvensom Bogens kapell-församling uti Gunnarskogs socken af nämnde provins Dito till befrämjande af goda läseböckers författande och utgifvande för allmogen — , 654,817: 8. Dito af 1845 med 1848 års dito, 36,400 R:dr, för dito dito Dito af 1845 års anslag, 12,000 R:dr, till stipendier åt elever vid nämnde Seminarier Dito af den vid 1844 och 1845 års Riksdag reserverade summa, 50,000 R:dr, utaf föregående årens anslag till folkskolelärares aflönande Dito af 1845 med 1848 års anslag, 80,000 R:dr, till understöd för nyssnämnde lärares aflöning
Ehuru det ligger någonting ovanligt uti att börja med återstoden, sedan man antagit vissa art:r, får jag dock linna mig i det nu fattade beslutet. Jag tror dock det vara skäl alt något närmare öfverlägga om hvad som nu skall blifva föremål för beslut. Då någon diskussion i detta ämne icke uppstått, har Hr Gr. o. Landtm, icke framställt propos. om öfverläggningen blifvit afslutad, och anser jag således min rätt att i ämnet yttra mig ännu stå öppen. Jag anhåller derföre att få fästa uppmärksamheten derpå att, ibland dessa icke särskildt uppgifne och undantagne artiklar, finnas många, som hvar för sig icke lemna Staten någon serdeles stor inkomst, men ä hvilka det för näringarne i allmänhet vore af vigt att få tullen nedsatt just för alt skydda de näringar, som deraf sig begagna. Jag tror att R. o. Ad. icke behöfver befara att Ståndet går för långt i nedsättning om det antager de af Utsk. i fråga om dessa artiklar föreslagne tullbeslämmelser, hvilka på långt när icke äro så låga, som den K. M. föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Om jag icke missförstått meningen af Ståndets redan fattade beslut samt Hr Gr. o. Landtnäs gjorda framställning, så måste det vara afgjordt, att någon vidare öfverläggning om de nu förevar:de artiklarne icke må äga rum, ty för att en sådan öfverläggning skulle få företagas hade Frih» 246 Den 31 Maj e. m. Raab bordt i förmiddags uppgifva, hvilka af dem han önskat få särskildt underställde R. o. Ad:s pröfning. Jag bar fruktat att mina motståndare skulle komma med en sådan efterräkning och derföre frågade jag Hr Gr. o. Landtm, huruvida man kunde vara säker på att ingen ledamot, efter det beslut ang:de föredragningssättet blifvit faltadt, skulle uppträda och yrka på flere förut ej uppgifne artiklars företagande till pröfning. Derigenom skulle man återkomma pä samma punkt, der man stod vid början af öfverlåggningen om delta betänk. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att inga andra artiklar än de förut uppgifne kunde komma under serskild pröfning.