Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den siste värde talaren har sagt, att här icke vore stället att tala om regementets vackra historia, eller att vädja till minnena. Jag frågar, om icke en officer, som tillhör ett regemente med en vacker krigshistoria, med fog kan vädja till regementets minnen. Vidare har blifvit sagdt, att det ligger något mellan raderna i Utsk:ts Betänk. Då man erkänner detta och vet, alt ett förslag i enahanda syftning, som det förev:de, är å bane, så vore det väl mera skäl att öppet uttala detta. Men om meningen är att ett infanteri-regemente skall sitta upp, så bör man väl vänta, till dess K. M:s Propos. derom blir afgifven; ty jag anser det oriktigt att förorda en minskning i kavalleriets nuvarande styrka, innan man vet, huruvida någon förhöjning deruti kan från annat håll erhållas. Som saken redan blifvit så väl utredd, vill jag icke längre upptaga tiden, utan inskränker mig till att yrka afslag å Utsk:ts Betänk. 16 Den 7 Januari. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Vid förra riksdagen ingingo R. St:r till K. M. med anhållan, det K. M. ville låta nedsätta en komité för uppgörande af plan för försvarsväsendets ordnande, och vi veta alla, att K. M. tillsatt en sådan komité med ganska vidsträckt uppdrag. Vid sådant förhållande synes det mig mindre konseqvent, om R. St:r skulle vid denna riksdag sjelfva gripa in i ärendets behandling och vara organisatörer på egen hand, innan man känner det resultat, hvartill komitén kan komma. Om äfven denna komité i en eller annan punkt stadgat sin åsigt, så är det dock icke att, såsom fullkomligt afgjordt, anse att komiténs berörda åsigt vinner K. M:s Nåd. gillande, helst det väl ej är omöjligt att denna komité, lika väl som andra, kan begå ett eller annat misstag, och det skulle i sådan händelse vara för R. St:r mera än öfverflödigt att gå K. M:s Nåd. beslut i förväg.
Kare son, l131 ditt hiifviid rent och kamma ditt liiir slatt, och näs ditt liiifviid ä r orent, s&amp; bed din rlrdiniia l i t a t r ä t t a dig, och Bed Iienne gärna ocli tala icke. illa till 7 t e ~ e. T a r alltid mild uti ditt tal och icke bannig eller trugens: ':) ined dem. Di1 skall alltid nibrka? a t t dii ar främmande, och a t t din käre fader och jag spörja alltid efter, livad rykte du liar. H511 dina liander alltid reiia odi skär alltid dina naglar af, både af liänder ocli fötter, och 111ll icke dina fötter inera vata; 1iål1 dina skor nina och svalata dem. Sinijrj icke ~zer dina kläder ined fett eller annat. Hi11 dina iiroii reiia. Kare son, nllr du skall g&amp; i skolan om dagen, s i gack iiiet! eller en ogudtnkt ocli gack icke och regera p i gatan som ett a k t i g soin ingen vill akta. Blöter dig niigon, soiii det riird ar, statt af vägen och tag din lufva af, sant dig vant till ar. Och iigr skolniastaren satt dig en liixa före, den las granlit iifver. XAr soiii du kommer hem igen, db var icke frkfiing, iifva dig att skrifra och kasta ut och till a t t lbgga rtikensliap. Käre son, sander jag dig nu deniia bok, ocli beder jag dig och bjiidei., a t t di1 liiser i cieniia bok lirar dag diii., soin de sinii silkessnörena ligga, ock niir soiii du kan den riil, las utan h k, sk skail dn alltid komma det ildigKare son, stall dig sa, a t t din kare fader och jag iniitte f;! glädje af dig. Var icke liögniodig eller stolt. det iir en stor. * ") Kringstrykare.
Nämnda flicka fösökte att Iifnära sig med sömnad, ty hon var en af de få, som kunna sy, men sedan hon en tid försökt detta, föredrog hon att mot fritt vivre taga plats, först hos en militär i staden, sedan på en herrgård på landet som sällskap för större barn. Hon berättade för mig, att hon som » sin egen » fick arbeta tungt från morgon till kväll, utan att kunna bestå sig annat än ett mörkt, trångt rum samt en mycket tarflig t. o. m. otillräcklig föda. » Nu har jag däremot, » slöt hon, » ett välförsedt bord och varma, rymliga rum att röra mig uti samt tillräckligt med kläder genom mina pengar och de goda skänker, min matmoder gifver mig, och för dessutom ett rörligt lif, som är vida hälsosammare än det myckna stillasittandet. » Detta och många andra fall äro värda att tagas med i räkningen. Bevisar den unga flickan bara god vilja o c h läraktighet, så tror jag, att ingen är så samvetslös och håller henne för » ett klädningstyg och en flaska eau de Cologne om året. » Att åter en person, som vore kompetent att » undervisa och uppfostra barnen » och » bära ansvaret för hela hushållningen », skulle behöfva annonsera efter plats emot endast fritt upp, har j a g ännu hvarken sett eller hört. Gör man sist och slutligen en jämförelse mellan hvad en, om ock okunnig allmogeflicka, ladugårdspiga, barnjungfru, och en bättre flicka kosta, så är det ej svårt att se, huru det ställer sig. Maten o c h uppassningen för den sednare göra väl en större summa årligen än den enkla kosten vid köksbordet och 30 — 40 kronor lön därtill. Dessutom är ladugårdshjälpen tvungen att både bittida och sent i storm och snö samt o m sommaren under brännande solhetta vara färdig till hvad som fordras af en person af hennes stånd. Hvad j a g nu sagt är grundadt på egen erfarenhet, och tror j a g många matmödrar, hvilka både känna o c h äfven följa den satsen: » I husbönder, gifven edra tjänare hvad rätt och billigt är », kunna instämma häri. Finskan H. V a c k e r hy.
Då det några få stapelstäder nu ålagda saltupplag vore allt för ringa i förhållande till behofvet, hvilket 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 36. kunde slutas deraf, att medelbeloppet af saltinförseln under de fem åren 1847—1851 utgjort 251,800 tunnor årligen, samt följaktligen det kunde inträffa, att saltbrist uppstode i landet, hvars kuster 4 till 5 månader om året, stundom längre, äro genom is stängde från utrikes sjöfart, har motionären, på dessa och af Herr Prosten Arosenius, i dess här nedan omförmälde motion, anförde skäl, föreslagit att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de gamla, tills vidare inställda, förfaltningarne dels om stapelstädernas handlandes och skeppsredares skyldighet, dels att årligen införa vissa saltbelopp, dels att hålla ständiga saltupplag, måtte till hela deras vidd återbringas i utöfning. Herr Prosten Arosenius har anfört att, då Rikets Stapelstäder egt uteslutande lätt att idka utrikes handel, hade den motsvarande förbindelsen ålegat dem, att förse landet med ett af de förnämsta bland lifvets förnödenheter, salt, hvaraf stapelstäderna varit lorpligtade att ej allenast införa betydliga qvanliteter, utan äfven att i ständigt upplag hälla så mycket, att verklig nöd ej varit sannolik innan ny införsel kunnat beredas.
Stockholm den 10 Februarii 1830, Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, Jacob: E-> mot förenade Utskottens beslut, angående räntespannmålens utgörande, reserverar jag mig och anser detta beslut stridande emot hvad Rikets Ständer redan vid denna Riksdag afgjort, angående årliga maikegångssättniogar och derefter skeende liqvider af Kronans Räntespannmål, medförande minskning i Rärjtetagarens inkomster, då forsel-lönen blifvit nedsatt till hälften emot hvad Utskottens förra förslag innehåller, och möjligen ledande till orättvisa och förluster, dels för Löntagare och dels för Räntegifvare, i händelse flera goda år eller flera missväxtår i råd skulle orsaka en fortsättning af i ena händelsen låga och i den andra höga mar* *4 Bil. t. StatsBei).* s. öee.-VtsJt. TJtl. N:o ia8. kegångar; hvarföre jag tillstyrker afslag å detta och bifall till Utskottets förra Betänkande. Dermed förenade sig Herr Tham, Wollrath. Af Herr Prosten Astrand: Da förenade Utskotten, på giltiga skäl, frånträilt sitt förra tillstyrkande, angående optionsrätten vid Afradsoch Kronotiondens utgörande, har jag ingenting att deremot invända; men, då Utskotten derjemte tillstyrkt antagande af Friherre Palmstjerna! förslag, får jag deremot reservera mig, så väl på de skäl, som i Utskottens förra Utlåtande deremot anföras, som ock emedan samma förslag innebär en stor ensidighet och orättvisa emot Räntetagaren, då det i vissa fall bibehåller Räntegifvarens optionsrätt utan reciprocitet för Räntetagaren. Utan bibehållande af denna reciprocitet är omöjligt att stadga några andra, än nu gällande, rättvisa grunder för Afradsoch Kronotiondens utgörande, så länge nu varande stadganden om Markegångssättningarne ega laga kraft.
De förre må vara aldrig så bra och pålitlige, de kunna dock ej jemföras med de sednare, ty truppen är van alt dagligen se dessa korporaler och umgås med dem, hvaraf följer mindre respekt, hvaremot delta icke är förhållandet med under-officerarne, dem manskapet aldrig blifvit vandt alt betrakta som sina närmaste kamrater. Det torde tillåtas mig att fästa upmärksamheten äfven på det besynnerliga förhållandet, att de i Stockholm, med daglig tjenstgöring, garnizonerade reg:tene hafva 2 under-officerare pä hvarje kompani under det att inom hela indelta arméen finnas 5 på hvarje kompani, låt vara alt dessa bestå af 120 man, under det att Gardes-reg:tenes kompanier ej bslå af mer än 100. Jag anhåller att detta betänk, på de grunder jag framställt, måtte återremitteras och att Utsk. ville taga i öfvervägande nödvändigheten af det begärda anslaget, hvilket jag anser vara lika mycket af behofvet påkalladt, som många andra anslag, hvilkas utgående Utsk. tillstyrkt. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag har icke begärt ordet för att bestrida Frih. von Stedingks påstående eller att den K. proposm varit af behofvet högt påkallad; men då lian uttalat sin förundran deröfver, att ingen af StatsUlsk:s militär-ledamöter reservationsvis yttrat en olika tanka mot den Utsk. i förevar, utlät, uttryckt, ber jag att få nämna en sak, som torde sprida ljus i denna fråga. Inom Utsk. förfäktades nemi. vid denna frågas föredragning, ett väckt förslag om betydlig reduktion af Gardes-regderne, hvilket förslag i Utsk. föll med blott en rösts majorilé. Jag hemställer, om under sådant förhållande det varit serdeles hoppgifvande att söka genomdrifva en förhöjning i anslaget för just samma reg:te. Jag tror det icke och följaktligen icke heller att återremiss af Utsk, i denna punkt, kan verka till det ändamål hvartill bemälte Frih. syftat.
Domhafvanden förklarat, Härads-Rätten genom dess anmärkta Utslag af den 22 April 1857 afsett, att Andreas Börjesson och Börje Andreasson borde hvardera erlägga det at HäradsRätten stadgade bötesbelopp, Utslaget likväl i ordalagen varit deremot stridande, och HäradsRätten sedermera under annan Ordförande föreskrifvit, att de sakfälde, om de icke ägde tillgång till böterne, de der ansetts vara dem gemensamt ådömde, skulle hvar för sig sträf fas med fängelse vid vatten och bröd, motsvarande endast hälften af bötesbeloppet, samt Andreas Börjesson och Börje Andreasson sålunda, i följd af Härads-Rättens omförmälda Utslag, kommit att umgälla sina förbrytelser med ett ringare straff än vederbort, Kongl. HofRätten, i förmåga af 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, pröfvade lagligt döma den tillförordnade Domhafvande, under hvars ordförandeskap Härads-Rättens Utslag den 22 April 1857 blifvit meddeladt, att, för hvad i förevarande hänseende läge honom till last, böta Femton Rdr Rmt till treskiftes emellan Kronan, Ilimble Härad och Advokatfiskals-Embetet. 56 Sedan Uppvidinge Häradsrätt genom Utslag den 15 Maj 158 dömt en person att, för det han, med vetskap om den olofliga åtkomsten, nött och gömt stulet gods till värde af Tjugusju Rdr 50 öre, såsom för lörsta resan stöld, höta Attatiotvå Rdr 50 öre eller vid bristande tillgång dertill undergå Tjuguen dagars fängelse vid vatten och bröd, samt åtal för sålunda oriktigt verkstäld bötesförvandling blifvit inför Kongl. Götha Hof-Rätt anstäldt emot en tillförordnad Domhafvande, hvilken i saken dömt, så har Kongl.
R:dr årligen, att af E. K. M. i Nåder disponeras till Emeriti-löner för Gymnasiioch Skole-Lärare inom Rikets Stift och Stockholms Stad. c) Med anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning om förhöjning i anslaget för Upsala Cathedral-Skola, hafva Rikets Ständer beviljat 3,000 R:dr årligen till nödiga arfvoden för lärare vid nämnde Skola, intill d ess E. K. M. kan i Nåder finna för godt att i ett sammanhang pröfva frågan om behofvet för så väl denna Skola, som öfriga ElementarLäroverken i Riket. d) J emlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 26 sistlidne Oclober, hafva Rikets Ständer uppfört den ersättning, som m ed 25 T:r 17 kp:r råg årligen tillkommer Rector och Collega Scholae i Westervik för mistade socknegångs-spanmålen från Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar, och hvilken spanmål förslagsvis beräknats till en jemnad summa af l60 R:dr. Bih. till R. St. Prot 1845. 10 Sami t Afd. 23 178 Expeditions-Utshottets Förslag till und. Skrifvelse, N-o 88. y:o Gymnastiska Central-Institutet. För detla undervisningsverk har E. K. M. äskat ett ökadt anslag af 500 R:dr, hvaraf 200 R:dr skulle användas till förbättring af lönevilkoren för Öfver-Läraren, på det någon person med full skicklighet må vid Inrättningen vara att påräkna till fyllande af Föreståndarens plats, dels vid möjligen för honom inträffande laga hinder, dels vid hans afgång, och de återstående 300
Till svar härå, får Utskottet, jemte tillkännagifvande, att, enligt ifrån öfrige 3:ne Riks-Stånd ankomne Protocolls-utdrag, Banco-Utskoltets Memorial N:o 4 är vordet af Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet lagdt till handlingarna, samt af Vällofl. Borgare-Ståndet bifallet, härmedelst åberopa Utskottets, under den 16 innevarande månad, afgifne Betänkande N:o 8, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse om Bankens öppnande till utvexling af silfver den 1 nästkommande Julii; hvarigenom Bihang till R. St. Vrot. i834. 6 Sami. t Af del. 1 J:de Häftet. ». lianco-XJtskottets Bet. Nio io« Utskottet förmodar det ändamål vara vunnet, som Höglofl. Ridderskapet osli Adelil med förrberörde remisser åsyftat. Ankom lill Exp. Utsk. den 3o April kl. 2 e. m. Betänkande, rörande Herr TVedbergs ifrån Wälloft. Borgare ■ Ståndet remitterade motion, med hemställan, att beredandet af realisationens verkställighet måtte ske i Statsoch B ancola t skotten gemensamt. Under den 14 sisth Mars, har Bnnco-Utskottet ifrån "Wällöf!. Borgare-Ståndet erhållit Protoeolls-utdrag af den 3 i samma månad, med öfverlemnande af en utaf Herr Hnd.
Det har af Gr. v. Fersen blifvit upplyst, att nu icke tillgår såsom vid slutet af förra riksdagen blef beslutadt, att nemligen conceptexpeditionerna icke öfverlemnas från de öfriga Utsk:n till Exped.Utsk., utan att Utsk. erhåller renskrifna exemplar. I sådant fall behöfver icke mer än ett exemplar utskrifvas i Exped.Utsk. Dessutom har jag factiskt uppgifvit summan för hvarje detail, hvarigenom upplyses, att en nedsättning af nära 7 r:dr b:co i kostnaden för hvarje ark kan vinnas. Oaktadt jag ändå tror min beräkning vara för hög, vill jag icke vara envis i detta fall. Jag har för R. o. Ad. framlagt en utredning i ämnet och bevisat, att cn ansenlig summa kan besparas. Fästes icke något afseende derpå, har jag dock fullgjort min pligt. Jag tilIslyi ker afslag på Utskts betänk, och att R. o. Ad. sedermera må besluta i detaillerna om tryckningen af bihanget. Gr. Snoilsky, Nils: l anledn. af hvad Gr. Cronhjelm anfört, utbeder jag mig att vördsamt få upplysa, att i full öfverensstämmelse med hvad Exp.Utskottets vid förra riksdagen afgifna memorial N:o 422 innehåller, hvilket blifvit af R. St. vid sista riksdagen bifallet, öfverlemnas nu till Exped.Utsk. från de öfriga Utsk:n concepterna till deras betänk:n. Exped.Utsk. låter derefter verkställa en afskrifning af samma betänk, för att begagnas vid tryckningen, hvarförutan ett särskildt exemplar af samma betänkande utskrifves för att öfverlemnas till det Utsk., hvarifrån betänk, emanerat, och der förses med ordförandens och de öfriga ståndsledamöternas underskrift, hvarpå detsamma förvaras i Exped.- Utsk. såsom original.
Utsk. föreslog 12-lödighetens bibehållande äfven för del lägre myntet, eller för de nuvar. 24 och 12 sk. r:gds. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag för min del bestrida det yrkade afslaget å betänk. En återremiss deraf vill jag väl icke sätta mig emot, ifall man tror sådant kunna vara nyttigt för befrämjande af det ändamål, för hvilket jag ifrar; men helst skulle jag se att betänk, bifölles. Hr Gripenstedt: Då jag med Hr Lefrén ocb Gr. Cron bjelm delar samma öfvertygelse ang:de det som utgör den ojem förligt vigtigaste delen af frågan, nemi. decimalsystemets antagande, är det för mig ganska motvilligt att med dessa Hrr nödgas tvista om det mindre väsendtliga. Men sältet för detta systems tillämpning kommer likväl efter min tanka att så betydligt inverka pä sjelfva systemets framgång, att jag icke kan undertrycka min mening i delta afseende, utan anser mig böra tillkännagifva, det jag ej blifvit det ringaste rubbad i min öfvertygelse om företrädet af det system, som jag i förmiddags log mig friheten all inför R. o. Ad. förorda. Man har visserligen mot detsamma invändi att, genom ett sådant system skulle räkningen, så snart den gällde större summor, komma in på någonting obestämdt, och förorsaka en oreda i begreppet. Hr Lefrén nämnde såsom ett exempel, att om man ville tala om 35 kronor, så skulle det straxt blifva nödvändigt att reducera dessa kronor till motsvarande r:dr, för alt kunna göra sig en klar föreställning om summans värde. Jag medgifver till en viss grad riktigheten häraf, men jag kan, såsom jag tror, med ännu större skäl, återgälda samma invändning mot llr Lefrens eget förslag, så snart räkningen går under den deruti antagna enheten af 1 r:dr. Del är nemi. min fullkomliga öfvertygelse, och erfarenheten skall en gång bekräfta mitt påstående, att om detta af K.
H0.de Den som, lika med hvad Utskottet tillstyrkt och två Stånd stadgat, anser »Böcker med inbundet, rent eller linieradt papper» böra »draga lika tull som papperet, med tillägg af 25 procent,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies, jemlikt Presteoch Bonde-Ståndens beslut, tilläggsafgiften vid dess nuvarande belopp, 50 procent af införseltullen å papperet. Enär denna votering utfallit med 53 Ja och 66 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. Shsta Omröstningen. Den som, lika med hvad Utskottet tillstyrkt och tre Stånd beslutat, anser afgiflsfrihet icke böra medgifvas vid införsel af »saltad Sill», utan bifalller Utskottetsl förslag, att denna vara skall förtullas med 12 öre per kubikfot, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är Bonde-Ståndets beslut antaget, att »saltad Sill» skall vid införse från tull befrias. Voteringen har utfallit med 84 Ja och 35 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 22:dra Omröstningen. Den som bifaller Utskottets, af Borgare-Ståndet biträdda, förslag, att införseltullen å färgningsämnel »Kochenilj» bör nedsättas till 20 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt de tre andra Ståndens beslut, nuvarande tullsats, 35 öre skålpundet, att för denna vara bibehållas. Sedan en sedel blifvit kasserad, har omröstningen utfallit med 42 Ja och 76 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll 23:dje Bevillnings-Utskottets Memorial M 19. 9 23:dje Omröstningen.
Ridderskapet och Adeln, samt inom Vallöf]. Borgare-Ståndet, som derföre återremitterat Ärendet till Utskottens ytterligare handläggning. De hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln framställde erinringar, kunna uppfattas [jander följande Hufvudsakelige puncter, nemligen: dels att, i anseende till behofvec af tillökfe Arbetsoch Corrections-hus, hvilket behof vill härledas hån Rikets Financiela ställning och penningebristen, ett tillräckligare anslag af Statens medel vore nödigt; dels att den föreslagne utväg, att Carlscrona eller någre andre af de förut varande Fästnings - Orter skul e begagnas för ifrågavarande ändamål, helt och hållet motverkade den förbättring, som söktes hos de personer, hvilka blefvo till Cörrection förvisade, enär desse senare, i allmänhet bestående af ungt folk, sorn för lättsinnighet eller mindre förbrytelser blifvit underkastadt sådan behandling, skul e d Fästningarne sammanblandas med grofva missdådare och illgerningsman, samt derigenom anim ytterligare fördärfvas; dels titt icke eller utrymme skall finnas hvarken för någon utvidgning af Carlscrona Arbetshus, eller för sådane anstalter å Fästningarne, som lemnade tillfälle för Corrections - hjonens nyttiga sysselsättande tued Manufactureller Fabriks-Arbeten; dels ock, att, i brist af annan tillgång a medel af Staten till erforderlige kostnader, behofvet syntes böra afhjelpas antingen genom någon Gonsumtions-afgift på Öfverflöds-Articlar, eller genom upptagande af län intill nästa Riksdag, då bättre 1766 Stalsoch Besvärs-Utskottens Betänkan/len. tillgång på Suts-medel kunde inträffa; äfvensom den tanka blifvit yttrad, att ändamålet lämpligare skulle befordras genom de i Länen inrättade serski dte Arbetsoch Correctionshus, der en närmare tillsyn kunde höfvas ä personerne, som insättas, or,b deras förbättring snarare beredas rn. nr. Och finnas de hos Vallöf!.
Utskottet medgifver rigtigheten af denna beräkning; men då hvarje utgift är grundad på öfvertygelsen om dess behöflighet, samt IndragningsStaten, likasom andra Titlar, serskildt underställes Rikets Ständers pröfning och uti sammandragen öfver utgifterne utföres med serskild summa, tror Utskottet någon missledning ej åstadkommas derigenom, alt den i RiksStats-summan upptages, hvilket i öfrigt är nödigt för utrönande af det belopp, som genom allmän Bevillning skall fyllas. 17:0. Sedan Utskottet afgaf Betänkandet N:o 89, har Utskottet fått emottaga Nådig Remiss å: a) Häradsskrifvaren i Öster och Vester Rekarnes Häraders Fögderi af Södermanlands Län, Lands-Kamereraren P. G. Bergströms underd. ansökning att, vid uppnådde 74 års ålder och 5i års tjenstgöring, få vid afskedstagande! erhålla pension, svarande mot den indelta lön han innehaft ; och b) f. d. Lieutenanten C. J. Rotkirchs underd. ansökning om pension med i5o R:dr, svarande emot den lön han, i egenskap af Page vid Konung Gustaf III:s Hof, uppburit. Och hvad först beträffar Häradsskrifvaren Bergström, så enär han, enligt hvad handlingarne utvisa, till alla delar uppfyllt de vilkor, som Stats-Utslottets Utlåtande JV:o 223. emot, i enlighet med Författningarne, penningeutgiften för samma år uppgår till 291,754: i5, 8. Den af Herr Halling omnämnda speciela granskning af IndragningsStatens utgifter har Utskottet redan långt för detta verkställt, meu dervid icke funnit något förekomma, som ansetts böra föranleda till anmälan hos Rikets Ständer.
Afven jag har ogillat Utskrts förslag i den del det gynnar distillering med små redskap på landet, och finnér allt för väl att, om ej någon rättelse deri gjordes, skulle det vara fara värdt att missbruk der skulle kunna upstå. Men derföre att man ogillar den ena ytterligheten, behöfver man ej kåsta sig öfver på den andra. Jag har sagt att jag, lika med Hr Braunerhjelm, önskar att distillerings-näringen mätte företrädesvis blifva idkad i stad, der naturligtvis kontrollen är mycket lättare, än den är på landet; men att i lag bestämma att den uteslutande skall tillhöra staden, misshagar den nog förut med bränvins-lagstiflningen missnöjda allmogen, hvars representanter i Utsk:t fästade synnerlig vigt vid att äfven landet måtte deraf komma i åtnjutande, och jag ser icke något det ringaste behof alt dermed förfördela, stöta och reta landtmannen, om man föreskrifver, att der distilleringsverk anlägges, vare sig på stads-område, eller på landet, sä aflägset från andra dylika, att ej samma person kan hålla daglig tillsyn öfver flera, eller der annars Landshöfdingen pröfvar nödigt, skall en särskild tillsyninsman anställas vid dislillerings-verket, och alt den kostnad, Statsverket derför får vidkännas, skall ersättas af distilleringsidkaren. Det är ju uppenbart, M. Hrr! att, om dessa villkor anloges för distilleringen, 9 H. 20 306 Den 13 Juli f. m. ingen skulle kunna missbruka densamma. Äfven om någon kumle lönnbränna, skulle vinsten på lönnbränningen icke ersätta kostnaden. Men lönnbränningen blefve omöjlig, då tillsyningSmannen vore på stället, och att paralysera hans verksamhet genom mutor, om det annars kan sättas i fråga, blefve distilleringsidkaren för dyrt, ty han skulle uppväga både den stora vinst, som ett beslag skulle medföra, och den stora risk lillsyningsmannen löpte, om han blundade.