Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har ofvan visat, att presterskapet icke lagligen eger den vidsträckta magt, i afseende på utfärdandet af betyg, grundade på kyrko-böckerna, som Ola Olsson, enligt innehållet af hans motion, synes hafva förutsatt; och om den händelse skulle hafva inträffat, att prestman derutinnan öfverskridit sin befogenhet eller ock tillåtit sig att eljest skriftligen meddela för personers anseende förklen liga omdömen om deras frejd och uppförande, stödjande sig allenast å prestens eget omdöme eller andra personers utsago, kunna sålunda begångna fel i embetets utöfning väl utgöra föremål för laga beifran, men böra icke blifva anledning till förändringar i lagstiftningen. Utskottet får alltså vördsamligen hemställa, att Ola Olssons ifrågavarande motion mätte lemnäs utan afseende. Komminister Afzelius, Herr Sundvallson och J. Fredrik Hallström åsyfta sammanstämmande, att, med afseende å det för en straffad persons framtid menliga förhållande, att uppgilten om det af honom begångna brottet för alltid qvarstår i prestbetyget, föreskrifter måtte meddelas derom, att denna uppgift efter någon viss eller på särskild pröfning beroende tid måtte ur straffad persons prestbetyg uteslutas. 1 sådant hänseende föreslår Komminister Afzelius: .^»att Rikets Ständer måtte för sin del besluta och hos Kongl. Maj:t anhålla om utfärdandet af en författning, hvarigenom det må medgifvas, att den, som föröfvat brott, men detsamma djupt och allvarligt ångrat samt derefter under en tiderymd af t. ex. efter första resan brott 5 år, efter andra resan 10 år och efter tredje resan 15 är ådagalagt ett i allo godt och oklandradt Sammans. Lagsamt Allm.
Majit, under den 29 Januari 1819 och den 14 Juni 1820, förordnat, att i stället för de i Stockholm förut varande och med Statens bidrag försedde [Läroverk, nemligen en Catkedralskola och sju Kyrkoskolor, med en sammanräknad årlig Iönetillgång af g jo tunnor Spannemål och 10,986 Riksdaler 8 Skil lingar Banko uti penningar, då deruti inbegripas de af Tolagsmedlen anslagne 10,000 Riksdaler, skulle derstädes ett Gymnasium, tvenne högre Lärdoms-skolor, tvenne högre och fyra lägre Apologist-skolor samt frenne Läneasterska Pädagogier inrättas. Detta har redan Konungens Nåd. Berättelse. 11 blifvit satt i verkställighet och samtlige Lärare hafva blifvit med tillräckliga löner försedde. Skolornas förändring har begynt med höstterminen 1820. Det nya Gymnasium invigdes den 4 October 1831, och har erfarenheten redan vittnat om dess nytta och framgång. Kongl. Majit har äfven haft den tillfredsställelse, att Stockholms förbättrade Undervisnings-anstalter blifvit med allmänt bifall ansedde, genom ett Större tillopp uti allmänna Skolorne och ett aftagande förtroende för pensioner och enskildte Läroinrättningar, Med afseende å Stockholms innevånares betydliga bidrag och uppoffringar för sina Läroanstalter, har Kongl. Majit för dessa Läroverks styrelse och med rättighet att tillsätta de dervid varande sysslor, i Nåder förordnat en särskild Direction. En omständighet, som fästat Kongl. Majtts uppmärksamhet , är inrättandet af ett Gymnasium i Skåne för södra delen af Sverige. Bristande fonder hafva hitintills hindrat dess anläggande; mer. Kongl. Majit hyser det grundade hopp, att sådane utan Statens betungande skola kunna beredas, hvarföre äfven Lunds Consistorium Ecclesiasticum afgifvit underdånigt Betänkande och Förslag till denna Gymnasii-inrättning.
Landtmätarens försorg af nödiga skrilmaterialiers inköp äfvensom städning och eldning af Landtmäteri-kontorens rum m. m. 100 Riksdaler.1' Uti förberörde underdåniga memorial har Landtmäteri-Styrelsen vidare yttrat följande: "I den underdåniga berättelse cm Landtmäteriet i Riket under år 1864 som Landtmäteri-Styrelsen den 15 sistlidne Juni afgifvit, har Styrelsen meddelat åtskilliga uppgifter 't om Skiftesverkets nuvarande tillstånd och framtid, af hvilka uppgifter Isynes: att, enär Skiftesverket fortgått under många år, de flesta åren med stor landtmätare-personal och i stor utsträckning hvarje år, fältet för Landtmätarnes verksamhet nu är vida mindre än tillförene och årligen inskränkes; att, då under 40 års tid intill 1864 års slut 40,185 mantal undergått enskifte eller laga s4skifte, af hvilka mantal 9,243 blifvit skiftade under de närmast föregående tio åren 1855—1864, och det icke i hela Riket återstår mer än 10,085 6 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Den förträffligaste kärntrupp kan under sådana förhållanden icke sätta duglighetens prägel på det hela®. Den förstärkning, som sålunda afses, måste följaktligen, för att kunna sammansättas med stammen, icke vara denna allt för underlägsen i öfning, vapenfärdighet och tjensteduglighet. I annat fall skulle den verka lossande på sammanhållningen. Denna för en armé oumbärliga sammanhållning, hvarigenom hvarje särskild korps sammanbindes till ett helt, med samina intresse, samma mål att vinna, samma ära att upprätthålla, får nemligen vid organisationen icke förbises. Den är ett bland vilkoren för en härs krigs duglighet. Vid de mest betydelsefulla, de mest på stridens utgång inverkande tillfällen, skall deu stri dande styrkan verka såsom en man, uppträda såsom en sluten, på sin motståndare fallande kraft, eller, i motgången, med lugn, sida vid sida draga sig tillbaka. Härtill fordras icke allenast öfning, utan äfven någon vana vid tjensten. Vårf folk har visserligen utmärkta egenskaper för krigareyrket, och man har derföre med skäl antagit, att det kan krigsdanas på kortare tid, än många andra, men det vore ett uppenbart öfverskattande af denna sanning och ett vådligt sjelf bedrägeri, om man antoge, att soldatbildningen hos oss skulle fordra blott en ringa bråkdel af den tid, som befunnits nödvändig hos ett af Europas, till följd af national-lynne, stridbaraste och, i våra dagar, stridvanaste folk. För att kunna motsvara sin bestämmelse, måste således denna krigsförstärkning på förhand hafva förvärfvat icke allenast den nödvändigaste rekrytdaningeu: kännedom om den slutna och spridda striden, vapnets begagnande till eld och strid man emot man, tjenstens alla delar i läger och på bevakning, utan äfven den vana i tjensteåligganden, den säkerhet och det lugn, den tillit till befäl, det samband med kamrater, hvilket allt endast en något längre tjenstetid kan gifva.
Skall för hwarje ämne skrifarten, enär den ej fason, skändlig eller smädlig sig tydligen utmärker, af bwarjc Författares eget wal bero. 3:o Skall det, i enlighet med hwad i 1 tzms 3 mom. stadgadt är, wara hwarje Författare eller Utgifware tillätet att, under det enda »vilkor af helgd för andras äganderätt, allmängöra »'krister af hwad form, »vidd eller beskaffenhet som helst. ä:o I grund af hwad i 1 moni. af denna 8 stadgadt är, »'kall äfwcn till Utgifwares säkrare efterrättelse, kock med de undantag och »vilkor som nedanföre stadgas »'kola, uttryckligen »vara en hivar tillätet, att i allmänt tryck utgifwa alla sä »val rättegängar, svin andra allmänna ärender rörande handlingar, protoeoll och beslut as hwad namn och beskaffenhet de »vara mä, ehwad de höra till den förslutna tide» eller till mäl, »'om hädanefter förekomma, »vare sig hos Högsta Domstolen, Nedre Justitice-Revisivnen, Allmänna Beredningen, Dftveroch Under-Rätter, Collegicr, Committeer, Beredningar, Directioner, Eommlssioner, Förwaltuingar, Konungeno Befallningshafwande, Consistvrier, Cxecutionssäten eller andre Publika Werk, utan ätstillnad pä malens beskaffenhet af Civila, Crim,'nella, Oeconomiska, Militaira eller Ccelesiastiqua; »vidare 374 Expeditioner till Riks-Ständen. alla tillförene, nu eller hädanefter gällande Jnstructioner, Eonstitutioner, Reglementen, Statuter, Ordningar, Privilegier, Rescripter och allmänna Stadgande», hwarifrän helst utfärdade, tillika med alla oftvannämnde högre och lägre Rätters, Collegiers, Embets-Werks, publika Corporationers och alla Embetsoch Tfenstemäns Relationer, Memorialer och Embetsbref; ändtligen alla Societeters och Werks samt enstilde Personers Memorialer, ansökningar.
Nej, det är hon, som älskar högst. A. de Mussal. Jag har en syster. Fru Nykvist arbetade upp sig till den ärligaste och ömmaste systerkärlek. » Jag vet ju, hvad hon, stackarn, måste försaka och arbeta. Jag skulle nog gärna ge, men när man har så nära anförvandter, som 071 nära på lida nöd, dä tycker jag, att man haten tydlig fingervisning, hvar man skall hjälpa. När en syster. » Här af bröt fru Nykvist af verklig rörelse sitt tal. Hon kände sig på gränsen till det sublima. Fru Setterholm blef så deltagande för fru Nykvists syster och hennes fyra barn, att hon icke sade ett ord mer om hennes familj, hon bara tackade för det utmärkta kaffet och gick. Medan fru Nykvist plockade in småbröden, tänkte hon fortfarande på den stackars Anna och hennes svårighet att kunna ta sig fram i lifvet. Påminnelsen om henne väckte just en känsla af ädelmod inom henne, hennes själ snuddade så tätt intill plikten, att blotta närheten däraf kastade liksom ett skimmer af tillfredsställelse öfver hennes inre. Men så kommo dagens bestyr och plånade ut alltsammans, och på aftonen fick hon naturligen förströelse för sina tankar af allt, som berättades i Nyheterna, som hon alltid gömde till kvälls-lektyr. När hon följande dag gick upp till Stockholms Enskilda bank för en liten omsättning, så klack det till i henne, då hon tog emot räntan och i detsamma såg en sparbössa, hvarpå stod: » För husville män. » Då hade hon icke längre kvar gårdagens ärliga rörelse, men hon hade känslan af en skyldighet, när hon kom ihåg formeln: » Jag har en syster », och hon vände bort ögonen från sparbössan. Fjorton dagar senare in i november var det den där vedgubben, som högg fingrarne af sig. Hustrun kom och grät och beklagade sig, och fru Nykvist hade redan en krona i nypan, men så kom hon hastigt att tänka: » syster! », och så bytte hon om till tjugufem öre. Och så gjorde hon gång på gång. Det blef hennes stående tes, som rörde henne, som ingaf henne en känsla af rättfärdighet och ansvar, som riktigt höjde henne i hennes egna tankar: » Jag har en syster!
I stället för Contorsoch Bod - Drängar, som förekommer näst efter antra Handels,Betjente, antagcs ordet, Händelö - Lärlingar. Apotekare, svin ej aro upptagne, tilläggas och hänföras unter samma Consideration med Grotz, handlare i de tre sörsta och med Handlande i de öfrige Stadernas Clatzer. Wid Potzesstonater som aga 12 Hemman, tillägges 12 hela Hemman och i Iftdlr, i stallet för 24 st för hwarje deröfwer stigande helt Hem, man. I Mom. som börjas med Länsman, tillägges Fogde-Skrifware och Rarrare. I nästföljande Mom. som börjas med Garmakare, tillägges näst efter Koppar-Hamrar, örtet Masmastare. I Mom. svin börjas med alla andra Dond, Drängar, tillägges näst efter Frälse Landt-Bönder, ordet Bönder som arrendera Boställen. Mom. som börjas med Rusthållare rc. redigeras salunda: Rusthållare, Nämndemän och Hem, mansägare bland Allmogen, som endast inne, hafwa ccc hclr Hemman och derunder, eller under Frälsmanna rätt äga Ränta af Hemman, till enahanda Mantal, eller under för, pantning besitta Säteri till nämnde belopp, jemte Tagare och Mjölnare z6 st Stiger Fastigheten eller Frälse, Räntan föm innch. fwes uröfwer ert helt Hemman, blir Chartan för Innehafware!! lika med possessionaten. Der Den 2 Augusti. 2ziz Der Mom. börjas, för de sednare rctillägges wid ordet Bruksoch Landt-Egendom följan, de: st)ch tillika i nehafw.r Lön säsom publik eller Enskild person. §. 22. Pa trägen begäran af.Hederwarda Bonde, Ståndet, och till bibehållande af den princip, som bliswit följd i allmänhet, endast af 50 procents tillökning a Cbarte-afgiften, bibehalles 22 §. i likhet med förra Förordningen salunda:
Är räkning köparen tillstäld, såsom i § 2 sägs, och har icke, inoih sex månader derefter, köparen antingen, enligt skriftligt intyg af trovärdiga män eller handlandens eget erkännande, tillsagt honom, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätnings-gild, som förfallet skuldebref. Har räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd, vare lag samma. § 4- Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i § 3 sagdt är, då gälle den hok emot honom såsom fullt bevis i allt, hvari han ej kan visa fel. § 5. Hvad för handlande efter föregående §§ gällande är, skall jemväl lämpas till den, som drifver bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan till beredande eller förädling af råa ämnen gjord inrättning. Kongl. Maj:ts Nåd. Denna författning träder i verksamhet den 1849.’’ Enligt hvad Högsta domstolens protokoll för den 14 sislidne Oktober innehåller, har Justitie-rådet Alexanderson tillstyrkt bifall å förslaget. Justitie-rådet
Som voteringen utvisat 71 Ja och 48 Nej, och Ja således vunnit, hafva Rikets Ständer, rörande denna rubrik, beslutat i enlighet medUtkottets förslag. 5g:de Voteringen (91:o). Den, sora vill, alt till contraproposilion i hufvud-voteringen om Läderarbeten, ej specificerade, lackerade skall antagas Borgare-Ståndets beslut, att, med bifall till Utskottets förslag i öfrigt derom att artikeln bör tullbehandlas efter vigt med 2 R:dr värde och 24 sk. införselstull skålpundet, ur rubriken skall uteslutas ordet ”lackerade” röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. i Fiirsfrirkla Sluts-ZJtskol'ets MemorialN.o 27~f • Vinner Nej, autages till contra proposition Rd lerskapet och Adelns heslut, att, mod bibehållande af nu fällande lydelse och bestämmelser den ifrågavarande artikeln skall fortullas med 33 R:dr 16 sk. inlörselsafgift på hvarje 100 R:dr varuvärde. Voteringen har utfallit med 83 Ja och 35 Nej samt 1 casserad se del; och som Ja vunnit, har följande proposition blifvit antagen lör 6o:de Voteringen (92:o'l. Den, som instämmer i Utskottats förslag, i afseende å Läderarbeten, ej specificerade, lackerade, att, ulan ändring i anförda lydelse, artikeln skall tullbebandlas efter vigt, med derå antaget värde af 2 R:dr och in forselstull 24 sk. skålpundet, röstar Ja ; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, antages Borgare-Ståndets beslut, att, med bifall till Utskottets förslag i öfrigt derom, att Artikeln bör tullbebandlas efter vigt med 2 R:dr värde och 24 sk. införseltull skålpundet, ur rubriken skall uteslutas ordet: ”lackerade.” Vid sedlarnes öppnande hafva befunnits 57 Ja och 62 Nej. Hvadan och som Nej vunnit, Rikets Ständer antagit Borgare-Ståndets nyssnämnde beslut.
Juslerades 6 prot.utdr. för gårdagen samt pleni proLn för d. 1 dennes f. och e. m. Uplästes det hos R. St:s Elektorer vid valet af R. St:s Just.- ombudsm. hidina prot. af följande innehåll: Ar 1851 d. 19 Februari sammanträdde R. H. St:s valde Elektorer för att utse R. St:s Just.-ombudsm., och befunnos, sedan valsedlarne blifvit öpnade, rösterna hafva utfallit som följer: Kammar-rådet och Häradshöfdingen Sven Lorentz Theorell 36 röster, Hofrätts-rådet Johan Axel Öhrbom 12 d:o; i följd hvaraf Kammarrådet och Häradshöfdingen Sven Lorentz Theorell blifvit utsedd att vara IL Sl:s Just.-ombudsman. Ut supra. G. F. Åkerhjelm. C. J. Heurlin. S. J. Schönmeyer. Ingem. Odin. Äfvenledes uplästes samme Elektorers vid valet af 11. St:s Just.- ombudsm:s Suppleant hållna prot., sälydande: Ar 1851, d. 19 Febr. sammanträdde R. St:s valde Elektorer för att utse den man, som skall efterträda R. St:s Just.-ombudsm., i fall han innan nästkommande riksdag skulle med dötlen afgå, och befunnos efter valsedlarnes öpnande rösterna hafva utfallit som följer: Hofrättsrådet Gr. Carl Göran Detlof Mörner ... 22 röster, Häradshöfdingen Anders Emanuel Ros 14 d:o Hofrättsrådet Johan Axel Öhrbom 12 d:o;' till följd hvaraf votering anställdes lill antagande af Hofrättsrådet Gr. Mörner, som de flesta rösterna erhållit, lill Suppleant; och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voter.s-sedlarne öpnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 24: Nej — 23; varande alltså till R.
Redan i det föregående programmet hade han med afseende på Universiteterna yttrat denna minnesvärda utlåtelse: ”Wir sind zur Grösse geboren: zur Grösse der möglichsten Wahrheit und des möglichsten Wohls; zur Grösse des Weltblicks und der Himmelsfreude. Daher vorzüglich suchen wir die Universität, um eine Universalität zu erreichen. Denn irgend ein Ort muss da seyn, wo man wirklich Mensch im Ganzen wird; welches auch Gustaf der Dritte (der mit Génie und Héroisme, mit hellem Jugement, jede Grandeur d’ame liebte) einst in Upsala so ausdrückte: ”Binnen dieser Mauern kann man nie zu frey seyn”. Här åter vill han närmare utveckla, hvad ”Universitet”, enligt sitt äkta begrepp, bör vara; och det såsom ett sjelfgifvet corollarium, så af hans allmänna lära om Grad och Harmoni, som af hans särskilda om Själs-storhet och dess rätta gradation. Uppsatsen är, med ett säudebref, rigtad ”an die Curatoren der Universität zu Göttingen”210. Derefter följer en ”Einleitung”, der de nödigaste partial-reformer, som kunna föregå eller inleda total-reformen, angifvas; de röra: ”I. Vorlesungen; II. Examiniren; III. Disputationen; IV, Disciplin; V. Eleganz”. Sedan börjar sjelfva afhandlingen, med en krigisk hänblick på de isolerande begrepps-spöken, som, jemväl då de äro så välmenta som Augustini sola Gratia, eller Luthers sola Fides, eller Kants sola Ratio, endast afbrytande och hämmande inverka på all harmonisk menniskobildnings fortgång.
Sträfva däremot med all ifver att förvärfva inre egenskaper, genom hvilka du med tusen andeband skall knyta hans tillgifvenhet vid dig. Stålsätt dig likaså mot de anlopp på ditt sinneslugn, som äfven i bästa fall icke uteblifva. Det fordras af en hustru i första rummet tjä- nande kärlek, hvilka två ord måhända utgöra själfva nyckeln till den hustruliga lyckan. Gud skapade kvinnan mannen till en hjälp; och denna kärlek, som uppgifver sig själf, han är den högsta, den ideela. Vidare fordras af henne själfförsakelse. Gif efter måttet af af din förmåga och med varmt hjärta, men fordra ingenting för egen del. Oftast äro männen så upptagna af sitt arbete, sina bekymmer, sina triumfer och sina nederlag, att de glömma att visa hustrun dessa små uppmärksamheter, hvilka hon skulle sätta så högt värde på. Lifvet lefver nu en gång så, och vi kunna ej göra om det; var nog klok att sätta dig in i detta som den naturligaste sak i världen, och tag revanche genom att bereda din man små glada öfverraskningar. Hans hjärta skall, honom ovetande, dragas allt innerligare till dig genom sådana små kärleksbevis. Se bort från hans fel! Att korrigera dem blifver vanskligt, men man kan lämpa sig så efter dem, att de såra en mindre, och kom i håg fru Lenngreas råd: » Var huld, om han är huldhet värd, Om ej så var det i förtreten! » Lär dig själfbeherslcning! Ingenting afsky männen så mycket som s. k. scener. Akta dig att ställa till dem; och börjar din man att brusa ut, så iakttag den regeln att ej inlåta dig i ett svaromål, hvilket endast under dylika förhållanden urartar till träta. När han åter är lugn, kan du upplysa honom eller bedja honom förlåta. Öfver hufvud är det mycket viktigt att kunna säga det enkla, men svåra ordet: förlåt. Till slut uppmanar jag dig enträget, att du må hafva ett vaket intresse för den husliga ekonomien. Likgiltighet och ovetenhet i dessa viktiga stycken, på hvilka hemmets trefnad eller otrefnad beror, kunna alstra verklig olycka.
Säkert är, att det för jordbrukaren blefve högst betungande att på en gång återbetala de lån han behöfde upptaga, och han skulle sålunda antingen tvingas att afhålla sig från begagnandet af denna låneanstalt, eller ock komma att bero af Stockholms bankierers förskott, och commissionären, som då ena dagen skulle insätta och andra dagen uttaga penningarna, men säkerligen icke skulle åtnöja sig utan arfvode. Någon nytta för Staten af denna onödiga formalitet kan jag ej inse, men väl för commissionärerna. För det femte har motionären tillstyrkt upphörandet af enskildas assigneringsrätt på Banken. Jag kanner, att denna rätt kan missbrukas; men då ingen är tvungen att emottaga dessa assignationer, vet jag ej, hvarföre de icke skulle få finnas. Deras indragning skulle endast minska rörelse-capitalet, utan att åstadkomma någon nytta för det allmänna. Hvad motionären slutligen yttrat, att då realisationen vunnit förtroende och stadga, det vore tid för Bankens upplösning, har jag i sanning icke utan förundran läst. Jag tycker tvertom, nemi. att sedan både Banken och realisationen uppnått deras mål, och hunnit till full visshet om dess bestånd; sedan den visat sin nytta och undanröjt älla faror; då just vore angelägnast att bibehålla Statsbankco; eller hvarföre skulle man val då kasta sig in uti faran af att öfverlemna henne till enskilda bolag. Jag vill ej vidlyftigare uppehålla mig härvid, ty jag är förvissad, att den saken aldrig blir utaf: Konung och Ständer äro dertill alltför kloka. Sist yttrar motionären, att om ej de af honom föreslagna garantier antagas, utan Banken får fortfara att vara en Assistance-inrättning för Staten och enskilda, då betviflar motionären, att det efterlängtade målet vinnes. Så vidt Ban - Den 20 Februarii f. m. •7 Bankens assistance för enskilda jemväl lärer böra anses bestå i lån för den större rörelsen, har motionären i en föregående del af sitt anförande tillstyrkt sådant; men i slutet anser han det ej böra äga rum. Premissen lärer således häruti af motionären sjelf vara motsagd.
Tvånget å gamla Trollhätlecanalbolag bestrider jag, intilldess det för mig kan blifva faltligare, hvaruti detta tvång bestått; och jag tror också, alt tillvaron af ett sådant tvång bestrides af den så högt och allmänt aktade och redliga man, sorn väsendtligen förde ordet och gaf rådslag åt gamla Trollhätte-bolag,— denne man, sorn jag icke här bör nämna, i anseende till hindret af cn ofta omtalad grundlags-§, men tillfyllest betecknar, då jag säger, att det är en nian, som egnat största delen af sin verksamma lefnad åt gamla Trollhätte-canalbolags fördel och välgång. Oförklarligt föreföll derföre mig yttrandet, alt ett talrikt bolag lidit ett våld och aldrig uppliäfl en enda röst till offentlig klagan. — Sist må jag nämna, att jag ingalunda tillagt mig den hedern alt vara förelagets uppfinnare eller stiftare. På sätt jag i ett löreglde plenum anfört, reclamerar jag endast den förtjensten att allt ifrån i833 hafva varit företagets äldste, tror jag, och säkert ifrigaste förespråkare; och detta fortfar jag ali räkna mig lill förtjenst. lag förblifver öfvertygad, att Pvege1 ingen i denna fråga handlat rätt. Vidkommande bolaget, så var det berättigadt alt uppgöra sina villkor, oell det skall hafva rätt handlat, då det uppfyllt sitt conlract enl. dessa villkor. — Het med föga förtroende lill detsamma omtalda Fransyska sältet består i 2 enkla punkter: det ena, alt arbeta med capitaler och icke med årliga anslag. Fördelen af detta sätt utvecklade jag i förra plenum, den kan bevisas mycket lätt för en hvar, som gör sig mödan att låta åt sig uppsätta en conto Jirilo öfver något af våra allmänna företag, t. ex. allm. garnisons-sjukhuset. I afseende på sättet alt arbeta medelst ca p i t a