Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R.:dr, finnes ingen annan tillgång än omkring 800,000 af behållningarne på öfversk otten. Att denna summa icke beräknas högre torde förekomma mången oväntadt. StatsUtskottet kommer att uti Betänkandet N:o i53, redovisa för Öfverskotten å StatsVerkets inkomster samt de derå gjorda dispositioner; emedlertid får jag här meddela en öfversigt af förhållandet. Infiutne restantier dito 1,070,664: 3r. 4- Besparingar på UtgiftsTitlarne dito 579,220: 3o. 4* IV orri ges bidrag till H. K. H. Kronprinsens resa 161,25o. — - 4,661,190: — 10. Öfverskotter, restantier och besparingar för åren 1827—182g, approximativt beräknade .. 2,45r,ooo. — - Uyftadt på Lilla Creditivet 365,000. — - Ä:dr 7,477,190. — 10. * Extra anslaget till Försvarsverket, 233,333| B.:dr för åren 1821—18292,100,000. — - a B. 2 H. D u Stats-Utskottets Utgifter å öfverskotten dels i följd af R. Sttrs anordningar, dels stående i oskiljaktigt sammanhang med uppbörden, 1821 — 1828. 212,299:47. 4- Anordningar å öfverskotten, sorn böra underställas R. Använde Creditiv-medel till Skeppshandeln och Americanska liqviden 365;ooo. — - Afsatt af 1826 års anslag för spannmål under lönerne till fyllande äf 1827 års brist genom då inträffad hög markegång 4°>6324 4*-*- 6. Approximativt beraknadt: Brister å förslags-anslagen åren 1827 — 1829 600,000.
Hvad hypnotisk behandling beträffar, så kan er bleksot ingaluuda botas dermed, men väl är det möjligt, att några af edra nervösa symptom skulle kunna gynsamt påverkas deraf. Vera. Massage af fullt kompetent person är utan tvifvel lämplig för ert onda; att massagen förorsakar smärta är visst icke bevis for motsatsen. — e — a. Nej, visst icke. Om menstruationen i öfrigt är regelbunden, och ni under mellantiderna ej känner något ondt, så är det ej ens sannolikt, att så är förhållandet. En undersökning är dock i dylika fall alltid önskvärd. I sådant fall mäste tvättningarna göras oftare, t. ex. hvar annan dag. I stället för grönsåpa bör ni använda Hebras supsprit, utspädd med ljumt vatten. lsedora. » Pormaskar » (som ej äro annat än abnormt rikligt afsöndradt hudfett) behandlas på följande sätt. Ett par gånger i veckan utkramas de flesta porraaskarne. Hvarje morgon användes Hebras såpsprit på så sätt, att ni doppar en yllelapp i varmt vatten, slår litet af sapspriten på lappen och derefter gnider hela ansigtet, så att såpspriten löddrar sig. Derefter affcvättas hela ansigtet noga i ljumt vatten. Behandlingen måste fortsättas länge, men vid inträdande bättring kunna såpsprittvättningarna inskränkas till ett par gånger i veckan. Einar. Försök i stället den Ina i n:r 9 föreslagna behandlingen. Ni bör dock komma i håg, att dylika åkommor äro mycket envisa. Emma. G-if barnet 2 — 3 gånger dagligen 1 punschglas Carl * ba der vatten under några veckor. Födan bör bestå uteslutande af mjölkmat, slemmiga soppor, löskokta ägg o. hvetbröd (skorpor). Förträngning i stolgången är en ej ovanlig orsak; om sådan här föreligger, kan naturligvis blott genom undersökning afgöras. Mina W. Er förmodan är troligen riktig. Tag under några veckors tid tre gånger dagligen tre stycken af Pilulce ferratm Blaudii. Derjemte en konseqvent genomtord mjölkkur: förtär åtminstone en och en half liter dagligen. Olycklig prenumerant. Se svar till Isedora här ofvan.
— Utbedjandes.jag mig tillika att, da Herr General-Adjutanten, Öfwersten och Commendeuren säkert stall inse den rätt och billighet, som förenar mitt hopp och min önstan i denna del, Herr General-Adjutanten och Lfwersten, täckes i underdånighet hos Kongl. Majit föredraga min underdåniga anhållan i detta ämne, och densamma med ett gynnande förord till Nadigste bifall understödja. bl. k. keuterskiölst. LikN. Till Herr Stats-Rådet, Generalen m. m. Friherre Adlercreutz Ö. p. M. Eufoni warande Secund-Chef wid f. d. Swensta Gärdet, da berörde Regemente upplöstes, har jag alltid efter detta ögonblick med listigaste deltagande omfattat de tillfällen, som tillffyndal Officerarne wid samma Regemente, dels motswarande dels förbättrade förmaner, äfwen som jag ansedt tillhöra min pligt, att efter min förmåga dertill bidraga. Ibland förenämnde Officerare, har det öde ensamt träffat, förre Cnpitain och RegementsQwartermästaren, nu mera Hswer, Adjutanten hos Kongl» Den z Julik. ro4r Kongl. Majit och Majoren i Armeen Fabian Reuterskiöld att, sa wäl i anseende till utbetalt Accord, och den ersättning nu derföre erhalles. som förminstade inkomster efter Regementets Reductionslid, fa erfara det kännbaresta lidande, da Löningsförmanerne wid förenämnde tjenst, hufwudsak.igen warit grundade pa wist Beklädnads - proCent, som alltid ägt authoriserat inflytande pa Accords-Summan för dylika tjcnster, men nu i ett motsatt förhållande werkar för Majoren Reuterskiöld, ernar Accordet endast efter den pa Stat, anflagne Lön stall utgå.
Han hade aldrig tänkt sig möjligheten af att öfverlefva henne, och då han nedlade så mycken omsorg och kärlek på prydandet af sitt Ulriksdal, var det i tanke, att deras gemensamma älsklingshem, där de båda kännt sig gladast och lyckligast, skulle bli hennes enkesäte. — Kung Carl drabbades så mycket hårdare af sorgen, som den träffade honom vid en tid, då han bruten af egna svåra lidanden kanske mera än någonsin ' var i behof af hennes kärlek och stödjande arm. Ty det var under hans sjukdom våren 1871, som döden, för en kort tid vikande undan från hans plågobädd, i stället bortryckte hans trofasta vårdarinna. Förut förkyld efter en kall och svår vinterresa öfver Balterna på hemvägen från sin moders dödsbädd i Haag, öfveransträngd och utmattad af ångest att äfven mista sin gemål, insjuknade drottning Lovisa i medlet af mars svårt i lunginflammation och nedlades på den bädd, hvarifrån hon aldrig mera skulle resa sig. Hade hennes medfödda blyghet förut hindrat hennes kungliga väsen att komma till sin rätt, så var nu all försagdhet liksom bortblåst. Ansikte mot ansikte med döden försvann allt det, som så att säga hindrat hennes väsen att lysa fram i hela dess inneboende skönhet. Hög, klar, med ej endast kunglig, utan sannt kvinlig värdighet låg hon på sin dödsbädd. Ett ord af tack och helsning hade hon till en hvar, till anförvandter, vänner, tjänare: » till det svenska och norska folket, som jag älskat så högt ». Och döende bekände hon frimodigt: » Nu skall jag säga min tro, den har varit på Gud och min Frälsare, och det är denna tro, som har hjälpt mig i nöd och bekymmer. » Hennes sista ord voro riktade till den, hon älskat högst på jorden, till kung Carl, som blek och förkrossad, djupt sörjande satt vid hennes sida: » Je suis entré le ciel et la terre — tout est fini — encore un baiser! » — » Roi — roil » voro de sista ord hennes läppar framstammade. Den 30 mars 1871 var drottning Lovisas dödsdag. I hennes nya liksom i hennes gamla hemland flöto många tårar öfver hennes bortgång, och varma välsignelser följde hennes minne.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan i fråga om anslaget utan å ter betalningsskyldighet, hvartill svarades ja, och sedermera propos. på bifall till Utsk:ts förslag rörande låneanslaget, då svaren utföllo med flera ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Utsk:ts hemställanden biföllos. 109:de punkten. Hr Oldevig, Hans Fredrik: Ehuru Utsk:t medgifvit alt lokalen vid Carlstads elementarläroverk är otillräcklig för ett växande antal lärjungar, har Utsk:t likväl icke funnit sig böra tillstyrka något anslag till afhjelpande af denna brist. Med den kännedom jag eger om tillståndet af elementarläroverkets i Carlstad byggnader, kan jag icke annat än beklaga det resultat, hvartill Utskrt kommit. Redan för flera år tillbaka voro dessa byggnader otillräckliga och olägenheterna häraf samt svårigheten att besörja undervisningen har år efter år tilltagit. Den starka tillväxten af befolkningen i Wermland gör det tydligt att antalet af lärjungar i denna skola äfven framdeles skall komma att än mera öka sig och göra svårigheterna af det inskränkta utrymmet än känbarare. Jag anser således det vara ytterst nödvändigt att läroverkshusen i Carlstad blifva utvidgade, och anhåller derför att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:ts förslag, bevilja dels ett anslag af 35,000 rdr utan återbetalnings-skyldighet, dels ock ett lån af ett lika belopp emot samma vilkor som föreskrefvos för låneunderstöd till nybyggnad vid Halmstads elementarläroverk. Frih. af Ugglas: Då en sådan mängd af framställningar rörande anslag till läroverks-byggnader vid denna riksdag inkommit, har Stats-Utsk:t ansett det i allmänhet vara rättast att R. St:r icke beviljade anslag i andra fall, än då behofvet af den ifrågasatta byggnaden blifvit pröfvadt af K. M. Stats-Utsk:t har visserligen i några fall afvikit från denna regel, bland annat i afseende å läroverket i Fahlun, med hvilket det förhåller sig så, att R.
4 8 umma lifter osvsnnämn6e grunder torcle 3ceor68-amorteringen tor 6e8sa feni l5an88i,öf6inge-tjen8ter vict blitvancte teäiglieter, 8lce pä toljancte 8äll, nemligen, att / 5oc/e/v?ran/arrci§ 8lcaII inneliafvaren frän oell wect äret etter cist iian blifvit XottA/. iVädl/ga A§. 9 blifvit utnämnd till tjenste», ä aeoordet 10,666: 32. aftjena bvarje 5i , »»,«.»..»...»».. ^oo« > / L//söor^v ibä/r skall innebgfvaren frän oeb med äret, efter det ban utnämnes, ä aeeordet 6,000 aftjena ärligen 200: — intilldess ban kgn kä lönetillökning, dä denna tillökning äfven aktjenas. / /ian skall jnnebakvaren frän oeb med äret, efter det ban utnämnes, ärligen aftjena .. 200: — pä aeeordet 20,000 kl:dr, tilldess lisö kär lönetillökning, dä bela denna tillökning äfven ärligen aktjenas. / /^e§t<?7'-dVo/'/'/an/§ ^ätt skall innebalvaren krän oeb med äret, ekter det ban utnämnes, aftjena ärligen 1,066: 32- pä 16,000 K:dr aceord, oeb sälunda fä bebälla lönen orubbad i i5 är, vid b vilkas utgäng lönen minskas efter lönereglerings-beslutet, oeb minskningen användes till löneförbättring ät 3NN3N Landsbökding.
För att lätta utvägarne för handtverkare och fabrikanter att erhålla arbetare, och för arbetaren att erhålla tjenst, skola i hvarje stad, genom .Magistratens förborg och Ben 11 April e. m. *97 efter behof, ett eller flera, eller för olika handtver\sclas«er särskildta arbets-anvisningscontoir, af enskilda p rsoner inrättas, såsom vanligt är för tjenste olk. Ingen mästare kan i tienst antaga en arbetare, tom ej är försedd med ett i dennes bok antecknadt bevis af innehåll, att han låtit inskrifva sig på anvisningscontoiref. Mästare som sådant underlåtit, bote beloppet af arbetarens åra-cootribution. Mästare som är i behof af arbetare, bör i sådant afseende låta anteckna sig pä anvisningsccntoiret j och denna anteckning skall antingen anslås på en tafla i contoiret eller inskrifvas i en bok, som alltid är tillgänglig för hvarje arbetare. Arbetare, som söker tjenst, kan i sådant afseende låta inskrifva sig i anvisningscontoiret, utan att det derföre må honom förmenas, att omedelbart hos mästare erbjuda sig, eller uppdraga andra, att söka tjenst för honom. Arbetare» som anländer till en stad, är förbunden, att inom 24 timmar efter ankomsten, låta inskrifva sig i anvisningscontoiret, att der uppgifva sin bostad, och att framdeles hvarje gång han ombyter densamma, 6ådant anmäla. Uppfyller hat) ej denna föreskrift, vare ansedd såsom lösdrifvare. Arbetare kan ej fordra att pass honom meddelas, så framt hans bok icke utvisara att han 24 tim - Den Ii April e, mK roar förut låtit anteckna sig i anvisningseontoiret såsom resande, och sin bestämmelseort angifvit. Arbetare, sorn ankommer tilt enstad, der han ej har för afsigt att förblifva längre tid än 2 gånger 24 timmar, kan på en gång låta anteckna sig i anvisningscontoiret, såsom ankommande och afresande.
Jag förnyar min anhållan om bifall lill mitt förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Jag kan icke underlåta att yttra några ord i en fråga, som till sin princip är af vigt, nemi. huru man skall tolka 75:te §:ns RiksdisOrdn. föreskrifter, antingen på det sätt, att hvarje Stånds beslut ordagrannt skall blifva föremål för propos., så vida icke 3 Stånd äro ordagrannt ense om hela §:n, eller ock så, att man skall jemföra de olika eller lika meningarne med hvarandra. I denna § står icke, att det gäller beslut om ordställning, som ett Stånd fattar i en §, utan det står meningen deraf, denna må nu sönderfalla i flera afdelnir i en och samma § eller innefattas i §:n i sin helhet. Grundlagsstiftarnes mening har ingalunda varit, att man, i fråga om sammanjemkningen, icke kan hålla sig till hvarje del af §:n. Vid sådant förhållande och med tillämpning af den grundsats, hvarefter jag sett frågan, anser jag att 3 Stånds mening skola gälla, så vidt här är fråga om, huruvida saken är af ekonomisk eller civillags natur, och att, i fråga om införandet i ingressen af 1S24 års författn., endast ett Stånd har beslutat detsamma. Jag kan icke hnna annat än att Gr. Lagerbjelke har rätt. Frih. Tersmeden: Utsk:n hafva gått origtigt tillväga deri, alt de icke framställt förslag till redaktion, och äfven om man skulle antaga Gr. Sparres förslag, kan tillstyrkandet icke bifallas, utan mäste till Utsk:n återremitteras. Frih. Raab har likasom Gr. Sparre ansett, att man eger rättighet alt utplocka hvarje serskild mening. Jag deremot finner, att när 3 Stånd icke bestämdt öfverenskommit om ingressen, finues icke heller något R. Stms beslut, och ett sådant beslut kan icke finnas förr än 3 Stånd antagit ett förslag till sammanjemkning, eller också derom blifvit voteradl. Jag anhåller om bifall till Gr.
Departementet för det inre, blef hvad dessa myndigheter i ämnet yttrat taget i öfvervägande vid den anmälan inför Kongl. Maj:t, som ligger till grund för den under den 18 Juni 1864 utfärdade Förordning angående utvidgad näringsfrihet, hvilkens bestämmelser, §§ 25—31, för utländningar medgifva i vissa hänseenden större rättigheter, än förut dem tillkommo. Den 31 Augusti samma år uppdrogs åt svensk—norske ministern i Köpenhamn, att dels meddela danska regeringen de lättade utvägar till handelns och andra näringsyrkens utöfvande inom Sverige, som härigenom blifvit utländningar beredde, dels göra framställning derom, att svenske undersåter måtte i Danmark erhålla enahanda fördelar, som numera i Sverige tillkomma danske undersåter. Till svar å 'denna framställning aflät danske ministern i Stockholm den 24 November samma år en skrifvelse af innehåll, att — då i Förordningen af den 18 Juni 1864 vore stadgadt, att utländning, för att kunna idka handel i Sverige, måste dertill förvärfva särskildt tillstånd, äfvensom ställa borgen för utskylder till Staten och kommunen under tre år, hvaremot i Danmark, enligt Lov om Haandvcerks og Fabriksdrift samt Handel og Bevairtning af den 29 December 1857 § 2, N:o 4, mom. 1, rätt att idka handel tillkommer hvarje utländning, som bevisar, att han i fem år vistats i landet och har oklandrad frejd — danska regeringen ansåge, att nuvarande danska lagstiftning erbjuder för svenskar åtminstone lika stor fördel, som den nya svenska lagstiftningen medgifver utländningar, så mycket mer som det berodde af danska regeringen att på derom gjord ansökan bevilja dispens från vilkoret af fem års vistelse inom landet, hvilken dispens nästan aldrig nekats svenske och norske undersåter. Derjemte meddelade danske ministern, enligt bemyndigande af sin regering, att hon, om svenska regeringen funne för godt att bevilja danske undersåter i Sverige samma rätt att idka handel, som är infödingarne medgifven, vore beredvillig i detta hänseende sätta svenske undersåter i Danmark på samma fot med danske undersåter.
Remitterades jamte de äkerförwista Betänkandet till Lag-Utskottet. Zerr 8i!vorstolpo, 6ustak ^brakmm, hade ingiflvic söljande Dictamen, hwillet upplästes. Nedan wid Riksdagen är rgoo hade Riksens Höglvfliga Ständers hemliga Utskotts Stats och Ffl nance afdelning, hos Konungen föreslagit att 'Handeln med Wiccualiewaror, pä enahanda flat, som angående Spanmäls-Handcln warit gällande, ma förklaras fri, och för hwar och en af hwtrd stand som halft tilläten ett utöswa. Jag erindrar mig äfwen. huruledes, någon tid derefter, samtelige Herrar Landshöfdingar, sä wäl som Stadernes Magistrater och Borgerflap öfwer detta Förslag blifwit hörde, och sine yttranden 'afgifwit, äfwensom Wederbörande Kongl. Collegier sig ustatit; men något beflut i detta angelägna ämne lärer icke ännu wara widtagit» Man har med tillfredsställelse erfarit att, sedan genom - Den 4 November» nom de, ären 1775 och 1780 utgifne Författningar, en allmän Frihet blef rmdgifwen i Handel med spanneinäl, inländska prvductionen af denna wara märkeligen tilltagit; och det är otwifwelakllgt akt en dylik Frihet i Handelen med Wictualiewaror, stall lända till befrämjande och förkofran af Ladugärdsstökseln, som, ehuru i de fleste af Rike s Provincier, förmonliga tillfällen och läge:theker lill dest idkande sig förete, är ännu sa långt under den grad af fullkomlighet, hvartill den kunde uppbringas. Betydande qwantiteter af kött, Fläsk, Talg m. nr, mäste nu ärligen införas utrikes fran, och man kan ei utan oro fe wär Handclswäg nedtryckas genom Utgifter till Utlämningen för en wara, till hwars Producerande innom Landet naturen gifwit sä tydlig anwisning.
I afseende på följderna af en votering medgifvcr jag, alt det icke har något resultat till befrämjande af utvexling d. i Juli, då trenne Stånd redan återremitterat betänk, och genom den olyckliga sammanblandning, Utsk. gjort, den enkla saken blifvit så mycket mer försvårad. Men till ytterligare bevis, huru orätt man gjort att icke åtskilja frågorna och huru litet de ämnen, som förekomma i Utskrs betänkrn Nrris 6 och 7, inverka på utvexlingsfrågan, får jag anföra, att Hr Le fre'ns förslag om myntenheten, som jag för min del visserligen icke godkänner, väl ej kan vinna större framgång, än att blifva bifallet i alla instanser. I sådant fall mäste det hafva till följd, att antingen skall utvexlingen ske, innan detta förslag sättes i verkställighet, eller ock skall den uppskjutas, intilldess man hinner gifva ut nya sedlar, lydande å det nya myntet. Jag förmodar, att sjelfve motionären är för mycket vän af realisationen för att vilja det sednare, och det synes ej heller hafva varit Utskrs tanke; och är det icke deras tanka, så utgör sagda förslag, ehvad utgång det får, ej heller efter IJtskrs åsigt något hinder för silfverutvexling d. i Juli. Vill man deremot uppskjuta utvexlingen, tilldess man slagit nya kronor och slantar och fått tillräckligt antal nya brco-sedlar färdiga i dessa valörer, får jag gifva tillkänna, att såvida man vill, jemnlikt R. Strs beslut vid förra riksdagen, hafva godt och säkert papper, så torde den mechaniska verkställigheten fordra minst ett år, och säkert ii år erfordras, innan kronosedlar skulle kunna utvexlas. Vill man vänta till dess, kommer man att uppskjuta ända till i836. Af vådan af en på tid utställd utvexling trodde jag man haft nog erfarenhet, äfvensom det ringa förtroende en sådan numera hos allmänheten äger. Lika med Frih. Cederström anser jag högst nödigt att få Bankens rörelse under skydd af lagen.
Modern hade mörkgrå, lifliga ögon; sonens voro stora och mörkblå; men hans ljusa hår lockade sig kring en hög, smal panna, på samma sätt som hennes. Pål Persson hyste en vördnadsfull beundran för sin vackre gosse och skulle till intet pris velat sätta honom till att uträtta några gröfre - sysslor, äfven om modern önskat det, något som dock aldrig fallit henne i hågen. Den inrättning, som kallas folkskola, fans ännu icke till, så ingenting borde ha hindrat föräldrarna från att gifva gossen en praktisk, naturenlig uppfostran, så att man kunnat bli klok på, i hvilken riktning hans anlag lågo. I den tiden var det en vanlig sak, att antingen mödrarna sjelfva eller ock någon annan till hushållet hörande person under lediga stunder lärde banen läsa, forma bokstäfver med bläck och penna samt en smula praktisk räkning, och här kom modern att blifva undervisare. Ernst lärde sig ovanligt tidigt att läsa rent och förstå det han läste; troligen bidrog moderns val af öfningsböcker mycket härtill, ty hon bjöd gossen idel äfventyrliga sagor af det slag, som då förekom i flygskrifter. Äfven visor, » tryckta i år », lärde gossen utantill, omvexlande med Lindbloms katekes. Grefvinnan på godset blef uppmärksam på gossen och lät honom några år njuta undervisning af husläraren, samtidigt med ett par af husets söner, och allt mer och mer utvecklade sig gossens föreställning, att han var kallad till att blifva något utomordentligt. Grefven talade dock med hans far och sade honom oförbehållsamt, att det var mycken fantasi, men ringa tankeskärpa och djup hos den nu omkring femtonårige gossen. Men ladufogden smålog slugt vid grefvens meddelande och hans förslag att låta Ernst välja något praktiskt yrke. Fadern visste nog han, hvad der bodde i sonen, och så drog Pål fram ett tidningsblad ur sin rockficka och visade grefven, att Ernst var ett snille, som kunde skrifva vers och få dem tryckta gratis. » Vill Pål då bekosta sin sons vidare studier vid universitetet? » frågade grefven något öfverraskad.
A och 8 blifvit upptaget, men med dess åsigt om vissa städers bestämmande, der förr förbudna, nu till införsel tillåtna, varor kunna få införas, kan jag ej instämma, då genom den förenkling, tulltaxan fått, lätteligen tullbehandlingen, lika väl vid den ena som andra tullstationen, kan med noggranhet handhafvas, förutsatt, det jag ej har anledning betvifla, att icke tullbevakningen lika på alla ställen uppfyller sina skyldigheter. Hvad flik. till R. St. Prol. 1847 och 1848. 5 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 10 74 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, N:o 13. åter den sednare punkten angår, att en preskriptionstid förr, än verkställigheten af förbudets borttagande sättes i utöfning, bordt medgifvas, är jag med herr Prytz liktänkande och tror just i denna tidpunkt en dylik öfvergångsperiod för de fabricerande varit lämplig och lugnande för de faror, som förespeglas af en större införsel af främmande fabrikater, hvilken dock efter min åsigt ej kommer att inträffa.» Af herr Aminoff: »Emot utskottets beslut att å saltadt kött, ost, smör och spanmul, alla slag, sätta en högre införseltull, än i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition finnes föreslaget, får jag mig reservera, emedan jag anser de arbetande och mindre bemedlade samhällsklasserna derigenom komma att ytterligare betungas och röna större svårigheter för anskaffande af deras oundgängligaste lifsförnödenheter.