Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Numera Den 15 April. 171 har hvar och en rätt alt försälja chartor och derföre har också ifråga var. persons inkomster nedgått till 500 r:dr. Under dessa förhållanden och då dessutom lefnadskostnaden i Stockholm är större än i landsorten, synes mig den anmärkta olikheten i försälja i n gs-pro v isin n vara högst obillig, och yrkar jag derföre, i likhet med Hr von Hartmansdorff, det R. o. Ad. måtte bifalla det af Gr. Hamilton i dess reservation härom framställda förslag. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Hr von Hartmansdorffs förslag, att chartse-sigillatse-försäljningsmannen vid hufvudkontoret i Stockholm ina, lika med försäljningsmännen i landsorten, få beräkna sig till godo 5 procent af det försålda eller använda chartue-sigillatse-beloppet. Ropades Ja. Då nu Beviiln.Utsk:s betänk, hade blifvit genomgånget, och Utsk:s förslag till förordn. förekom till granskning, hemställde Hr Gr. o. Landtm, att härvid, såsom förut i dylika fall ägt rum, §§:ne ej mätte behöfva uppläsas, utan endast uppnämna», samt att de §§, emot hvilka anmärkn. ej blefve gjord, skulle anses godkände, såvidt sådant ej vore stridande emot R. o. Ad:s förut tältade beslut. Ropades ja. Bevill n.UtsIcs förslag till bevilln:s-förordn. blef härefter genomgånget, utan att dervid någon anmärkn. förekom. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 8 och 12 dennes på bordel lagda betänk. N:o 40, i anledn. af väckta motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn efter mödrar, och dels om förändring af 8 cap. 7 § Arfda-balken, angide underhåll åt sådane barn. Föredrogs och lades till handlingarne BankoUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 41, i anledn. af erhållen ålerremiss ä mern.
Sammandrag, om behofvet af ett nytt sådant rörande de författningar, som årligen skola i rikets kyrkor uppläsas Sandberg, Kamereraren Carl, angående fortfarande anslag till Sandström, Theodor, Kommissions-landtmätare, angående pension åt Schantz, Lars Samuel von, Löjtnant, om pension åt .. Schantz, Malcolm Gustaf von, Expeditionschef, om förhöjd pension åt Schlyter, G. J., Professor, om ersättning för fortsatt utgifvande af arbetet Nionde i Hufvud-; Titeln. w 23 April |b. 23 April 2 Juni a. a. 31 Maj 86 39 a.a.llApril a.a.l9Aprila.a.ll April Fjerde j Hufvud-Titeln. 7 Juni g. 8 Juni i g. 7 Juni b. 18 Maj b. 18 Majib. 17 Maj; b. 30 Maj b. 31 Maj b. 28 Maj 8912 69 — s. Scriptores verum suesicarum medii cevi, om anslag för lifgifvande af 3:e delen af detta arbete Sekreteraren vid Öfverstäthållare-embetet för polisärenden, om ersättning för förlorad passlösen Semester, om beredandet af sådan för civile embetsoch tjenstemän Serarp ochHvetlandagästgifvar egårdar, angående omläggning af landsvägen mellan Skerikes pastorat, angående ersättning för den från detta förut varande prebende utgående årliga inkomst till elementarlärare Sigiller från medeltiden, angående utgifvande af planschverk öfver. Silen, Vestra och Östra, angående kanaloch slussanläggningar mellan dessa sjöar Silfverbrand, M. U., Kapten, om ersättning för hans förlust vid uppförandet afLandshöfdingeresidenset i Luleå Silfvermynt, Svenskt, angående förändrad grund för dess utmyntning Silfverspecier, angående upphöhörande af prägling och ut vexling från Riksbanken deraf Siljeström, Per Adam, Rektor, om pension åt Sillén, O. F. af, Statskommissarie, angående gratifikation åt Sjöförsvarsdepartementet, angående anslag till Kongl.
Er äras glans, den skall med tindrand’ stjernor blysa; Odödligheten skall er lager värde ge. Hur kunde jag väl er i detta qvad förtiga, J väna, käcka mör: du Reval, och du Riga? Men J, som med ert blod er tapperhet beseglat, Vid edra grifter må ur jorden ekar gå; På dem, med jern i jern, ert lof skall blifva pregladt, Med öfverskrift af gull i gull, som lyder så: Här hvila tappra ben, som trotsat Martis pilar; Här hvila tappra ben, med pris som aldrig hvilar. Man länge allmänt hört af etter-tungor tuggas, Att Svenske Gideon ”sin’ ögon lagt igen”. Af edra ögnahvarf lär sömnen nu snart gnuggas, J, olycks-fåglar J, och samvetshårde män! J lären sjelfve er i egna snaror veckla, Med blygd för ert förtal och för dess skarpa häckla. Ty fåfängt, fåfängt nu J anlagt all er möda; Gud vare evigt lof! Kung Carl – han lefver än. På lång och dyster höst kom herrlig vårens gröda: Så njuten edert hopp, J trogne Svenske Män! Er Hjelte lefver än – och har i sina länder, Till allas fröjd, förbytt båd Timurtasch och Bender. Välkommen, Glädje-sol! välkommen kom från Öster, Der du dig brutit fram, utur den mörka sky; Kom, kom! välkommen kom, vid tusen glädjeröster; Din klarhets strimma nu hvar morgon vare ny! Till välkomst, låta här vi alla stycken knalla; Vår vördnad, och Din gunst, det båda oss befalla. O Gud Allsmäktigste! Din Nåd är ganska mycken, Din godhet sträcker sig så vidt, som skyar gå: Så vidt, som dundret far, att bergen slå i stycken; Så vidt, som ljungeld lys, att ondskan skrämmas må. Först efteråt man skall om Herrans vishet dömma, Och änden kan som bäst begynnelsen berömma. Så må du icke dig, du matk, o Jacob, frukta, Och du, du ringa hop i ganska Israel!
Landshöldinge-tjensterna under tiden närmast efter den, då ackords-regleringen tiilvägabmgtes, helst för vissa Landshöfdingar löneförmånerna blifvit, genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, betydligt nedsalta och för dem alla en stegring i lelnadskostnaderna tillkommit, Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer allåta nådig Proposition derom, alt amortering från och med år 1838 linge, i stadgad ordning för öfrigt, ske å endast den del af primitiva ackords-summan, sorn, sedan inbetalningen för är 1837 egt rum, komme alt såsom skuld qvarstå. Eller det Kongl. Majlis och Rikets Stats-konlor uti häröfver inlordradt underdånigt utlåtande afslyrkt nådigt bifall ä ansökningen, dels emedan den ifrågaställa rubbningen i de framställda grunderna för ackords-amorteringen skulle utöfver den primitivt afsedda tiden fördröja slulliqviden för amorteringslånet, dels ock enär allöningen för Landshöfdingarne i de 13 ifrågavarande länen, med undantag af Jemtlands, lill största delen utgjordes af boställen och indelta räntor, samt följaktligen genom de under de sednare åren stegrade prisen å landtmanna-produkter och hög markegång vunnit en icke obetydlig förhöjning, hade Kongl. Majit, vid underdånig föredragning af delta ärende den 23 Maj 1837, enär deri då pågående riksdagen redan långt framskridit, funnit nyssnämnda ansökning icke böra till någon åtgärd föranleda.
Del icfe welat, genom åberopanDe af Dejj privilegier, motwer* fa en företagen reglering, hwaraf behofmet och forDetarne wörö af båDa 0tatés®lagterna erfänDa; hnfwe ^HSt, genom unDcrDånig 0frifs welfe af Den 1 ^December ftfförfutne år, fåforn 'SBår gemeitfamma 23if). tiH 91. ©t. $rot. 1834 & 1835. 10:bc ©anil. 1 3tft>. 2 23«nbet. 12 9tifSbag6s58efl«tet. 90 mening, i unDerDånighet fövPfavat, Dcfé att ^rwilegierna icfe må ligget t wägen för ten reglering inom ^prfowäfenDet på ©ottlanD, font in» [tammer meD ©tatenS od) De ffattDraganDeS lättnaD, utan att tjuf» wuDfafligen rubba ^refterffapets funDamentala rättigheter, Dels ocF, att <2Bi äro öfwcrtpgaDe om behofwet af en fåDan reglering, att ^a» [toraten famnianjlås, få att 9\cligionS»wårDen funDe hanDfafwaS af 24 ifyrfoljerDar, 24 dfapellaner och 3 Q3ice ^aftorer, Docf att farn» tua reglering icfe må rubba nuwaranDe ffkeferffapets lagliga rättighe» ter, och att Det må bero på $ongl. ?9taj:t, att förorDna om en an» nan perfonal»reglertng i affeenDe på ^prfoherDarneö och OEapellaner» naS antal, bereft förflaget wiD werfflälligheten fulle finnas erforDra någon föränDring.
(Bilagorna Litt. T.) Eders Kongl. Maj:t behagade deraf i Nåder inhemta, att den provisoriska löntillökningen, jemförd med 1833 års lönestater, uppgår: vid Kavalleriet till 82,983: vid Infanteriet till 434,336: eller tillhopa till R:dr 537,321: Riksmynt; men då, enligt hvad jag ofvan anfört, till fyllande af detta belopp, i loista rummet borde användas Regementenas och Korpsernas egna lön-öfverskotts medel, liar jag sökt att, så noga sora möjligt varit, derom förskaffa mig kännedom. Jag har i sådant afseende låtit för ett år (1854) upprätta en kalkyl, (Bil. Litt. U) grundad på de till Kammar-rätten från hela Indelta Arméen inkomna räkenskaper, öfver hvarje Regementes eller Korps’ samtliga löntillgångar föråret; af hvilken kalkyl sig visar, att berörda öfver skottsmedel, sammanlagde, uppgå till något öfver 550,000 R:dr R:mt. Af samma kalkyl visar sig likväl äfven, att dessa öfverskottsmedel tillgodokommit Regementene och Korpserne till högst olika belopp, samt att några, Bil. Ns 3 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prajp. M 1, om Statsverket 1856. 51 nemligen Lifregementets Dragonkorps, Första Lifgrenadier-regementet, Westgöthe-, Skaraborgsoch Södermanlands Regementer, då redan varit i åtnjutande af större tillgångar, ån som i provisoriska staterna afses, hvaremot alla öfriga Regementers och korpsers löntillgångar understigit de i provisoriska staterna föreslagna. Då således förstnämnde Korps och Regementer redan disponera och fortfarande komme att bibehålla aflöningsmedel utöfver de provisoriska staternas slutsummor, måste, vid beräkningen af de redan tillgängliga medlen, derifrån afdragas, hvad dessa Regementen innehafva mer, än hvad under annat förhållande skulle dem tillkomma.
Den husbonde, som, emot hällre vetande, gifver tjenstehjon ett fördelaktigt vitsord, hvarigenom tredje person kan förlust tillskyndas, vare skyldig att, efter omständigheterna, höta från 10 till 20 R:dr. Lag samma vare, om husbonden gifver tjenstehjon ett ofördelaktigt vitsord, hvarigenom det får svårighet att erhålla tjenst, och husbonden icke kan förebringa sådan bevisning, att det åtminstone ådagalägges, del han icke saknat skäl för afgifvandet af ett sådant bevis. 7:o. Flyttar tjenstehjon från en församling till annan, skall tjenstehjon, innan flyttnings-attest må erhållas, uppvisa oriofsboken för den prestman som det tillkommer att flyttnings-attest meddela, hvilken har att i boken anteckna, det densamma blifvit honom företedd. 8:o. Vid hvarje tjenstombyte skall tjenstehjonet genast efter ankomsten i tjensten för husbonden uppvisa sin orlofsbok, vid 10 R:dr vite, och åligger det husbonden, vid samma vite, att i boken anteckna, det densamma blifvit honom förevisad. 9:o. Den, som ulrifver blad af sin orlofsbok eller med uppsåt gör något deri oläsligt, böle från 10 till 20 R:dr och vare skyldig att, vid i 3:dje punkten stadgad påföljd, genast förskaffa sig en ny orlofsbok. 10:o.
De, som yrka, att det uteslutande bör vara interessen, som representeras i National-representationen, tror jag skola i detta betänk., äfvensom uti betänk, om salu-accisen, se en frukt af denna deras princips tillämpning. Om det händer, att uti ett TJtsk. ett interesse kommer att blifva öfvervägande derigenom, att många enskilda ledamöter, som försvara detta interesse, der äro sammanhopade, skall man alltid från detta TJtsk. få mottaga betänkm, som utgå fran den åsigt, hvilken för delta interesse är gynnande; ty enskilda interessen hafva i allmänhet det med sig att icke taga skäl, utan blott afse sig sjelfva. Hr af Billbergh har upplyst Frih. Cederström om tolagens primitiva ändamål, hvilket var, att den skulle användas till hamnbyggnader, magasiner för varor Scc., men ingalunda till sådana communal-utgifter, som Hr Frih. citerat, då han omtalat fattigvårdsanstalten, sjukhusbyggnader &c. Resultatet af den undersökn., TJtsk. gjort, hoppas jag skall blifva, att tolagen återföres tili sitt primitiva ändamål, hvartill den numera icke ensamt användes, och att de städer, som med tolagen bestrida deras enskilda communal-utgifter, komma att återbära de orätt använda medlen, hvilka antingen böra upphöra att debiteras eller också inflyta till statsverket. Jag ville, lika med Gr. Horn, icke yrka återremiss af detta betänk., emedan jag är öfvertygad, att denna återremiss ej skall tjena till något, utan att betänk, skall hit återkomma ungefär i samma och icke i bättre skick, än det liu är, i afseende på principfrågan, som egentligen här varit föremål för öfverläggningen; men TJtsk. har motsagt sig sjelf, då det i premisserna uttryckt den tanke, att TJtsk. ej ville bestämma, huruvida frågan var af bevilln:snatur elfer icke, och i sitt tillstyrkande indirect sagt, att frågan är af oeconomisk natur. TJtsk. har nemligen tillstyrkt, ”att R.
M:t i Nåder meddelat, att. då de af E. K. M:t med Rikets Ständer rörande öfverskolts-räntorna fattade beslut skulle sältas i verkställighet, E. K. Mits Befallningshalvande i länet framställt åtskilliga svårigheter i afseende på lillvägahringandet af den räntegifvarne under vissa förhållanden tillförsäkrade ränte-nedsätlning eller förmedling, äfvensom, sedan det förändrade sä tet för nämnde räntors liqviderande med år 1844 tagit sin början, hos räntegifvarne inom provinsen, der grundräntors förvandling efter markegång dittills ej egt rum, missnöje, yppats öfver de nya grunderna lör räntornas debitering, samt den derigenom mångdubblade och i samma mån lill nedsättning af hemmans-värdena verkande rustningsbördan, hvilken dessutom, i följd af det för olika rusthäll betydligt vexlande ruslnings-dalerlal, visat sig hårdare trycka det ena räntegifvande hemmanet, än del andra; och hade E. K. M:t af åtskilliga räntegifvares så väl häröfver, sorn i fråga om hindren för yrkad förmedling af deras hemman, i underdånighet anfiirda klagomål föranlåtits att, under den 15 Mars 1853, i Nåder anbefalla Dess förbemälde Befallningshafvande, dels att inkomma nied underdånigt utlåtande och förslag, Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 72. 155 huru en större jemnhet i beräkningen af öfverskotlsoch tillskotts-ränlorna, vid deras årliga förvandling efter inarkegångs-värdet, lämpligen skulle, till undanrödjande i möjligaste måtto af anledning till klagan i detta afseende, likasom till lättnad i debiteringen, kunna beredas, dels ock alt genom utfärdad kungörelse förelägga öfverskotts-räntegifvarne i länet att inom slutet af nyssnämnde år bos E. K. M:ls Befallningshafvande sig anmäla lill erhållande af den ränteförmedling, hvartill befogenhet kunde förefinnas.
Den består af trenne kupoler, af hvilka den mellersta strålar i en bländande dager, som belyser le Gros’ plafond-målning, den heliga Genevièves apoteos. Från kryptan, der de »store männen» hvila, har man en ganska ansträngande vandring till den kolonnad, som uppehåller den öfversta kupolen och från hvilken man kan skåda ned i kyrkan. Det är en sällsam anblick att från denna ofantliga höjd se ned i djupet, der de besökande främlingarne likna mikroskopiska kryp och ljudet af deras röster når ens öra med ett svagt, oredigt eko. Högre upp är en cirkelformig balkong, från hvilken man har den vidsträcktaste utsigt öfver Paris och dess omgifningar. Om än åsynen af alla dessa praktfulla menniskoboningar och alla dessa storartade menniskoverk är intressant, har den dock för skönhetssinnet föga lockande. En stad af samma läge som Paris tar sig ej så bra ut i fogelperspektiv. Man ser blott en massa af tak, öfver hvilka några tornspiror resa sig och mellan hvilka några gröna fläckar framskymta. Helt olika är det att betrakta Stockholm från Mosebacke, Genua från spetsen af Carignani-kyrkan eller Neapel från S:t Elmo. Dessa städer ligga mera spridda och man är i tillfälle att uppfatta de särskilta grupperna af byggnader och träd, hvilka dyka upp ur vattnet, som omfattar dem. Det är vattenytan, med sina solbeglänsta vågor och sina hvita segel, som skänker en dylik tafla den relief och den omvexling, som hänför och tjusar åskådaren. Ett landskap utan vattendrag skulle ej kunna ersätta det, om det än hade dubbelt så pittoreska höjder och dubbelt så leende dalar som omgifningarne kring Paris. Första gången jag var uppe i kupolen funnos der före mig ett par herrar, af hvilka den ene var högligen förtjust af utsigten. – Hvilken massa af hus, utropade han, och huru präktiga och välbyggda! Det är annat än i Arles ... Och hvilka sköna fabriker ... hvilken ståtlig rök ur de långa skorstenarna! – Der borta, sade den andre herrn, som var betydligt yngre – der borta synas Notre-Dames tvillingtorn.
Hr Ehrencrona, Erik Philip Gammal, uppläste följande: I anledning af Hr Ramsays d. 17 gjorda och d. 20 dennes till Lag-Utsk. remitterade motion om ändring Uti nu gällande författningar om Skiftesverket, anhåller jag att få göra följande anmärkningar och tillägg, hvilka äfven torde blifva till samma Utsk. remitterade. Hvar och en, sorn äger kännedom om K. M:s Nåd. Skiflesstadga af d. 4 Maj '827, hyser ej något tvifvel om de stora fördelar, dess rätta tillämpning förskaffar jordbruket. Men lika viss som jag är härom, lika klart synes det mig, att, för att komma till åtnjutande af dessa fördelar, jordbrukaren måste först äga förmåga att förskaffa sig dem, och sedermera äga kännedom örn deras rätta användande. Med förmåga menar jag här antingen förmögenhet eller en tillräcklig arbetskraft att bära de bördor, som från ett laga skifte äro oskiljaktiga; och äger ej jordbrukaren denna förmåga, vinner han icke genom skiftesdelningen. Ehuru Hr Ramsay och jag äro af samma tanka öfver hvad jag nu yttrat, är icke förhållandet sådant i afseende på det sednare vilkoret för jordbrukarens tillgodonjutande af de fördelar, som ett laga skifte bör och kan åstadkom. •• -1 ma, nemligen jordbrukarens kännedom om rätta användandet af dessa fördelar. Hr Ramsay yttrar, att ett tjenligare användande, än det närvarande, af de medel, Staten lemnar till skiftenas fortgång, vore, om någon del deraf an - Den 24 F e b r u a r i i. 127 slogs lill landtbruksskole!1 eller instituter. Utan att förneka nyttan af dylika inrättningar, tror jag det vara i sin ordning, att först bereda sig tillfälle att använda de kunskaper man äger, innan man liker efter nya, belst när frågan är .att förskaffa sig dagligt bröd; hvilken sakernas gång man så mycket mera bör eftersträfva, då den icke lägger några directa hinder för användandet af de större insigter, som vi böra hoppas, att en kommande tid, under lyckligare förhållanden, förer med sig.
StalsUtsk., som inom sig äger personer, hvilka icke sakna sakkunskap i detta afseende, kan dock icke hafva förbisett, att jordbruket, i allmänhet tuladt, står vida lägre i Sverige än i Tyskland med flera länder, der man dock med klarhet uppfattar denna så ojemförligt vigtiga närings bheof af ytterligare hjelp och nedlägger derpå betydliga kostnader. Den i5 Maj f. :n. Man har i dessa länder insett, att landtbruks-instituter, som äro anlagda på enskildes egendomar och hafva penningeunderstöd af Staten, icke uppfylla ändamålet. Det enskildta intresset står der alltid i främsta rummet, ty de medel, hvarmed Staten bidrager, skola alltid tillskynda elen, som uppbär dem, en ren vinst, han må göra mycket eller litet för undervisningens befrämjande; och det sannolika blir alltid, att så litet som möjligt göres, då man är i ovisshet om huru länge det lemnade statsbidraget kan komma att utfalla, och isynnerhet sorn controllen öfver sådana inrättningar nästan är omöjlig, emedan egendomsägarens enskilda affärer böra nödvändigt sammansmälta med läroverkets. Att en sådan inrättning är besökt är intet bevis på dess ändamålsenlighet, så länge endast en finnes, ty i nödfall mäste man begagna sig af hvad som är att tillgå. Antag att Staten årligen till en sådan inrättn. lemnade ett bidrag af 10,000 rtdr b:co, som på 10 år gör 100,000 r:dr b:co, och antag, alt inrättningen under denna tid fortgått, samt att bibliothek, instrumenter, modeller och samlingar m. 111., allt nödvändighetsartiklar för undervisningsverk af detta slag, med Statens biträde blifvit anskaffade; men efter dessa 10 år finner sig egendomsägaren icke längre vid att fortsätta, eller afgår lian med döden, då är inrättningen med detsamma slut, de samlade materialierna skingras, de 100,000 rtdr b:eo äro borta, undervisningen stannar af, och det fordras kanske ett tiotal af år, innan någon annan enskild person uppträder för organiserandet af ett nytt läroverk.
Enahanda åsigter, som de, hvilka molionärerne \ nu ifrågavarande hänseende framställ, hafva således redan gjort sig gällande och till en del äfven vunnit tillämpning. Men då, lill följd af föreskriften uti Kongl. Förklaringen den a'3 Mars 1807 derom, att alla de serskildte stadganden, hvilka, under åberopande af äldre protectorialer, blifvit lid efter annan till skydd för Konungens embetsman och publike betjente i gemen meddelade, samt utsätta svårare straff, än som med Lagens allmänna grunder i 8 och 9 §§. af 18 Capitlel Missgernings-Balken instämde, skulle till all kraft och verkan förfalla, såvida de ej voro serskildt undantagne, ofvan åberopade ansvars-bestämmelser uti Fångvårds-Reglementet och Instructionen för Smedjegården måste anses upphäfne, samt desse ansvars-beslämir. elser, tillika med de i öfrigt anförda, endast angå och tjena till skydd för en del utaf den personal inom Riket, som med fångars vård och bevakning har befattning, och hvars alla medlemmar synas ega grundade anspråk att vid utöfningen af deras ansvarsfulla och svåra tjenste-åligganden omfattas med samma hägn, hemställa Utskotten, det Rikets Ständer måtte för deras del besluta antagande af ett stadgande af denna lydelse: Öfverfaller fånge eller häktad person i allmänt fängelse eller Arbets-inrätlning eller under forsling Vaktmästare, Vakt - 8 f aS~ samt Allm.
N:d *6* Utskotten hafva tagit denna framställning i behörigt öfvervägande, och då frågan derom , huruvida Orberga , Herrestads, Kjellstads, Raglösa och Wäfversunda m. fl. Socknar inom Östergöthlands Län , genom Skatte-; köp, kunna för framtiden varda bibehållne vid det mulbete för sina kreatur samt det skogsfång, som dessa Socknar från uråldriga tider uti Kronoparken Omberg af gunst och nåd fått åtnjuta , enligt Motionairens eget tillkännagifvande, för närvarande beror af Kongl. Maj:ts Nådigstepröfning, i anledning af Sockne-! männens derom gjorda framställningar vid den undersökning, som, till följd af Kongl.KammarCollegii, uppå Kgl» Maj.ts Nådigste befallning den 14 April 1824 utfärdade Circulaire-Bref, angående en förändrad reglering med Kronoskogarne ochAllmänningarne i Riket, redan följande året 1825 af Konungens Befallningshafvande i Östergöthlands Län förrättad blifvit, anse Utskotten ifrågavarande ärende ; vid. så beskaffadt förhållande, icke kunna emot go §. RegeringsFormen, nu blifva föremål för någon Rikets Högloflige Ständers åtgärd. Stockholm den 12 Maj 182g. N:o Stats• samt Ålim.Be,sv.o. Oec. Xftsk.Zitl.N:o 28.33 Ankom till Exped. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om ett förändradt sätt för Salpeters transporterande.
Vid hvilka Betänkanden Borgare - Ståndet lät bero. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oe* conomie Utskottens Utlåtan en af den 15 Juli, hvilka den al lacles på Bordet: j:o om uppmuddring af Claraoch Fater burs-Sjöarna; och 2:0 om Båtsmanshållet i Sveriges Norra Provinser; föredrogos nu åter och biföllos. Ut supra. Ex Protocollo v Carl Magn. Robsahmt S. D. Vid Banco-Utskottets den 21 Juli på bordet lagda och nu å nyo föredragna Utlåtande af den 15 , angående Kongsholms Krono-Bränneris användande till KurOch Sjukhus, lät Borgare-Ståndet bero, Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm, Deri 2 2 Juli. 5085 S. D. Oedan Stats-Utskottet, x anledning aE anmärkningar inom Borgare-Ståndet emot Betan* kandet af den 17 sitslidne Juni, angående förhållandet med restantierna å Biksgälds-Contoirets me el i Götheborgs och Bohus Län, under den 18 Juli i detta ämne sig ytterligare utlåtit, och. hvilket sednare Utlåtande den 20 Juli lades på hordet och nu åter* föredrogs; så fann BorgareStåndet för godt att det första Betänkandet bifalla och i följd deraf vid det sednare låta bero. Ut supra.* Ex Protocollo Carl Magn Robsahm. S. D. Lemnade Borgare-Ståndet sitt bifall till Constitutions-Utskottets den 20 Juli på bordet lagda Utlåtande-af den ig föregående, i anleda ning af Högvördiga Prest-Ståndets anmärkningar vid^Memorialet om granskningen öfver Stats» Badets . Protocoll. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. \ S. D.