Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Kongl. Kammar-Rätten äro räkenskaperna för båda åren granskade med anmärkningar. — 70 Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Extra anslag till f. d. NummerLotteri-husets ombyggnad oell inredning 2,000: — > Tomtören 66: 32. 66: 32. Utgift: Balans till päföljatide året: Ofvanstående behållning till år 1844 bestod uti följande: Dito i Rikets Ständers Bank . 7,007: — 10. Genom inbrott år 1840 bortstulna, hvilka fortfarande balanseras under afbidan på möjliga upplysningar, 4,085: 41. 4. Summa GO O »\ ro T—1 1. §. 1. De uti denna Tabell under år 1843 upptagna ”hyresmedel för f. d. Oldenburgska huset” utgöra, enligt hvad räkenskaperna gifva vid — 71 — handen, hyres-inkomsterna för år 1842; men 1843 års hyresmedel af nämnde hus äro icke uti de nu granskade räkenskaperna redovisade. Revisorerne anse, att dessa medel, om också inflytande under ett följande år, likväl bordt uppdebiterats uti det årets räkenskaper, tili hvilket de höra. §. 2. Rikets Ständer hafva till reparation och apterande af f. d. NummerLotteriels hus anslagit 2,000 R:dr, under förutsättning, att, derest någon mindre oförutsedd brist skulle uppstå i detta anslag, det ordinarie anslaget till Kronans hus och byggnader i Stockholm, hvaraf husets framtida underhåll komme att bekostas, bör dertill kunna lemna tillgång. Enligt hvad räkenskaperna utvisa och till följd af upprättade entreprenad-kontrakter, har likväl i ofvannämnde afseende åtgått ett belopp af 5,202 R:dr, eller 3,202 R:dr utöfver hvad Rikets Ständer, på sätt nu omförmäldt är, anslagit; hvilket Revisorerne ansett sig böra tillkännagifva. §• 3. Af räkenskaperna inhemtas, att för underhållet af Lifgardets till Häst stallbyggnader blifvit anordnadt och utgått utaf anslaget till allmänna byggnader i hufvudstaden: år 1842 tillsammans .
Jag kan inte neka till det; j ag har nu under en hel qv arts tid bedt henne begära något af mig, men fö rgäfves, och jag vill derföre att ni, såsom straff för hennes gensträfvighet, sk all ål ägga henne att taga emot den här lilla gåfvan, som hon kanske annars vore i stånd att af slå. Hvad ser jag , Ers Majestäts porträtt, infattadt i briljanter. Kära barn, hvilken ära, som sk er dig! O min Gud! Ers Maj estät gissar då till allt, det var just det jag önskade. G u s t a f ( med ädel värdighet ). Måtte er sj äl al ltid förblifva s å ren som vattnet i dessa stenar, och må den bild de omfatta, någon gång påminna er er k onung. Nu madam Nyman, är jag till er tjenst. ( Gustaf och madam Ny man gå till venster .) SJUNDE SCENEN. GERTRUD. MAURITZ. G e r t r u d . Hans porträtt! o min Gud, det är hans po rträtt, drag för drag samma leende samma godhet! och hans blick, det är som om jag såg honom lefvande. Sluta då en gång, Gertrud! jag har också något att säga dig. G e r t r u d . Hvad vill du? M a u r i t z . Jag vill säga, att jag ändtligen genomskådat dig, du l eker med min kärlek, min heder, och du vill bedra v erlden med skenet af en låtsad kärlek, för att derigeno m dölj a en verklig; det är ick e mig du älskar, det är honom. G e r t r u d ( med bäfvan och förvåning ). Honom? Ah, du bl eknar, du darrar du trodde att j ag blott var en godtrogen narr, som lät fö ra mig bakom ljuset du litade på min ömhet för dig ah, j ag olycklige! G e r t r u d ( i ytter sta bestörtning ). Älskar Kungen! j ag? o min Gud! min Gud! hvad är det du säger skulle det vara möjligt? nej , nej jag älskar honom intet.
Till densammas afhjelpande beviljade Eders 8 Maj:t nådigst af undsältningsmedlen elt belopp af 80,000 R:dr Banko, med vilkor, att hälften deraf skalle återbetalas vid 1847, och andra hälften vid 1848 årens uppbördsslämmor, och {ingo nådigst 600 R:dr deraf användas såsom gåfvor till mindre bemedlade. Antalet af de handlagda lagsöknings-målen och af de för skuld uti bysättnings-häkte insatte personer, har uppgått år B:ko R:dr sk. rst. 1842 till 2,165 mål 3,104 personer 69,049: 10 hysatte. 1843 ✓ )) 2,655 » 3,917 » 144,029: 13. 2. 2 » 1844 )) 3,091 )) 3,091 » 189,946: 11 » 1845 )) 3,253 )) 4,224 )) 175,302: 28. — 23 » 1846 )) 2,608 » 3,332 )) 121,518: 30. 1. 19 » 1847 » 2,219 )) 2,956 )) 97,762: 10. — 17 » Häraf visar sig, att det största antal lagsökningar förekommit under loppet af år 1845, hvartill orsaken är att söka uti 1843 års svaga skörd, ty en stor del af desse lagsökningar härrörde från inrop å spanmåls-auktioner, hällne på våren 1844, och med betalnings anstånd tili samma års slut. Ett ej obetydligt hinder emot en allmännare välmåga ligger, enligt min tanka, uti den obegränsade hemmans-klyfningen, och isynnerhet uti undantagssystemet.
Nämndeman råka’ i hastigheta fälle en hop timmer på grannskogen, ser du, och det had’ han just inte rätt te, ser du. Men ingen skull’ ha kommet på honom med’et, om inte den der förgiftige saten Jan Hansson hade vittnat imot’n, och ställt så te, att fader Sven slutligen ble öfverbevisad, och då ble det ett förbaskadt spetakel. Stina. Jojo, han höll ju på te komme in på arresten i Carlstad? Per. Ja, det var näre som på ett hår. Men te slut ble det så, att han feck förlike saka med penninger. Uschiamej, så möcke han feck lägge ut! Det var hundratals reksdaler bank. Hjelpen var, att han är så förgrömt rik, annars had’ han nock fått slå vantera i borde och panketera. Men ser du skamma, Stina, skamma – det var det varste åf alltihop. Stina. Åh, det kan jag nock begripe. Te bli beskylld på tåcke vis, det var inte nådigt för fader Nämndeman, som jemt vill hålle sej så rak och kavat. Men nu måtte fälle hele affärden vare bortglömd lell. Per. Fanken ock! Tåcke der hänger i och sitter qvar som tjärfläcker på vammel. Fader Nämndeman går allt och gäller i sockna för te vare en svår och styfsint och näre på elak karl, och det är bare hans urimlige förmögenhet, som gör, att alle mennisker stryker på foten för’n. Stina. Men di må säje om’en hvad di vill, så är han en bra husbonne lell, och förhåller oss inte vår rätt, när vi gör hvad vi ska’. Derför tycker jag om’en, jag, och om mor Lisa med. Per. Det kan du lite på, att jag också gör, Stina, och derför lägger jag inte på samvete te göre Jan Hanssons all den förargelse, jag nånsin kan. Jag råka’ nyss Anders, drängen deras, oppe i hage, och du må tro, att jag slängde duktige snäsord åt’en. Stina.
HandelsBalken, i afseende på skuld till Kronan för uppbörd; 2) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Borgenärs skyldighet, att jemte Gäldenär, äfven uppsäga Löftesman, in. m.; 3) angående uteslutande af vissa mål ur det renskrifne Exemplar af UnderRätts Allmänna SakProtocoll, som lill ÖfverRätt insändes. P. 445. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtkoltens Utlåtande angående förändring i nu gällande Brandstods - 444 föreningar på Landel. P. 44?* — om ne* dannämnde Utlåtanden: från Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OecoliomieUtskotten, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående ytterligare understöd för Nybyggarne i de Norra Provincerne; från Lagutskottet, öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande om ändring af 17 Gap. 8 §.
Huruvida sådana olyckshändelser för framtiden kunna inträffa, kan jag naturligtvis icke veta, men nog är del af högsta vigt att löne reglering och förbättringar komma i fiåga. Partiella fall kunna uppgifvas der behofvet är störst, än för den ena och än för den andra, och detta har äfven skett; men vid den riksdagen då jag väckte fråga härom, blef jag afvisad dermed, alt en allmän lönereglering skulle komma alt äga rum, och att intilldess inga sådane frågor kunde upptagas. Nu har ytterligare vid denna riksdag blifvit tillkännagifvet, att Konungen täcktes taga detta ärende i öfvervägande och ernar framställa förslag derom. Derpå tryggar jag mig fullkomligen, ehuru jag måste beklaga det olyckliga förhållande, som för närvar, med dessa tjenstemän äger rum. Frih. Cederström: Jag instämmer till alla delar med Frih. Palmstjerna i afseende på frågan om återremiss och om den förändring i StatsUtsk:s betänk., att Utsk. mätte till beviljande föreslå de belopp som ungefärligen kunna erfordras, för att som arfvodeu gifvas, der Konungen pröfvar sådane behöflige; men jag skiljer mig något ifrån Frih. deruti, att jag icke anser det vara klart, att SlatsUlsk. icke bör upptaga enskilda motioner om anslag, emedan grundlagen medgifver rättighet ät representanten att derom väcka fråga, då StatsUtsk. åligger alt pröfva nyttan och behöfligheten deraf. I afseende på ämnet, så är det klart, att en direct sammanhängande plan för bringande af landtstalens tjenstemäns löner lill likhet öfverallt inom samma grad, vore det oriktigaste mankan länka sig, emedan dessa tjenstemän icke stå i enahanda förhållanden i afseende å tjensleutöfningen och derföre icke eller hafva behof af lika löner. Delta måtte rättas efter de olika förhållandena, hvari de befinnas och undersökningarne derom komma nog alt draga ut på liden, så alt hjelp nu bör, intilldess en definitiv lönereglering blifvit bestämd, meddelas de mest behöfvande.
Det är vigtigt, att i alla beslut, som skola leda till författningars utfärdande, ordalagen blifva så tydliga, som behöfves för att stadgandet ej må kunna förty das. Jag tror ej heller, att den ifrågavar. redactionen behöfver särdeles förlängas för att göras tydlig, meu finnér deremot Hr af Ströms gjorda anmärkning riktig och förenar mig således med honom i begäran om återremiss å betänkandet. Hr Danckwardt, Magn. Georg: Jag delar de ledamöters åsigt, som anse redactionen i Utsk:s förslag till R. St:s beslut i förevar, fråga icke vara nog tydlig. Detta förslag innehåller en bestämd rättighet för hemmansägarne på Wisingsö att utgöra sina dagsverken in natura, men deremot ingen rättighet för Kronan att på lika sätt uttaga dem; och om den nedsättning i losen för dessa dagsverken till ^ af markegångspriset, som Utsk. jemväl föreslagit, skulle bifallas, vore säkert, att hemmansägarne skulle bestrida Kronan en sådan rättighet, ehuru de icke kunna neka, att den nu förefinnes, hvilket bevisas af deras egen ansökning. För ekplanteringens verkställande å Wisingsborgs Kungsgård har 120 Dvn io April e. m. Kronan nu mera kommit i behof af dagsverken in natura derstädes, hvilka äfven under de sednare åren, efter frivilliga öfverenskommelser emellan ekplanteringsstyrelsen och hemmansägarne, blifvit utgjorda mot betalning till de sednare efter markegångspris; och det är således angeläget att uttrycka, det ekplanteringsstyrelsen rnå äga rätt att af de hemmansägarne åliggande dagsverken få in natura uttaga deni styrelsen årligen behöfver mot betalning till Statsverket efter samma nedsatta pris, som för de dagsverken, hvilka ej in natura utgöras, varder faststäldt. Hvad detta pris angår, kan jag ej neka, att den nedsättning deri, som Utsk. föreslagit, synes nog betydlig.
Der är otvifvelaktig! en anda lagd, som icke kan missförstås, alt man skall vara valberättigad, för att vid detta tillfälle få afgifva sin röst; ty i annat fall kunde man äfven välja på de ifrågavar. personerne, enär längre fram i §:n förekommer, att bänkmännen skola utses af dem, som i afdelningen finnas; och sålunda kunde ju äfven ett Statsråd blifva utsedd tiil bänkman, hvilket jag likväl ej hört någon vilja påstå. Jag tror således det vara uppenbart, att [8 §:n Ridd.Ottin. bör stå tillbaka för 4' §•'*) Riksd.- Ordn. Jag tror ej heller, att den förevar, frågan gäller någon ändring i Ridd.Ordn.; ty då medger jag, att den borde hänskjutas tiil Ridd.Uisk., i hvilket fall vi skulle komma uti en förlägenhet, som ej för tillfället kunde afhjelpas; hvaremot jag nu, då fråga icke är om ändring af Ridd.- Ordn., icke anser vår förlägenhet vara särdeles stor; ty ville man säga, att hvarje olika begrepp om rätta förståndet af vår Slånds-ordn. skulle hänskjutas till Utsk., ser jag icke någon möjlighet att komma till ett slut. Jag tror således frågan vara så enkel, att det beror på Hr Frih. o. Landtm, att framställa propos., samt på R. o. Ad. att afgö - 3o Dea 20 Januari. ra, huruvida vederbör. Statsråd, med flere i 41 §tn Riksd.- Ordn. omnämnde personer, från bänkm:s-valet äro uteslutne eller icke. Någon större svårighet ser jag ieke. Frih. Cederström: Frih. Leijonhufvud* yttrande påkallar från mig ett svar. Han har utgått från den synpunkt, att, om Statsrådets ledamöter oell öfrige här ifrågavar. personer vore valberätligade, vore också tillämpningen tydlig.
109 sti och September månader lönebeloppet, som enligt Stat utgjorde 173R‘.dr 34 sk. 4 r;st, icke ar vordet uttaget; äfvensom att E. K. M:s och Rikets Slals-Conlor, hvarest sökanderne först år 1842 framställt begäran att utfå beloppet, sådant vägrat, på grund af Kongl, Kungörelsen den 8 September 1824, angående prtescriptionsl iden för fordringars utbekommande af Statsverket; och hafva Rikets Ständer, med afseende å Enkan Rudolphis och hennes omyndiga barns vitsordade torftiga omständigheter, funnit skäligt medgifva, att ett emot berörde, lill Stals-Verkets besparingar längesedan ingångna, summa svarande belopp må, såsom gralification, få lill sökanderne utbetalas med 173 R;dr 34 sk, 4 r;st samt i Stats-Contorets räkenskaper afibras å 8;de Hufvud-Titelns besparingar för nästlidet år. Hvilket Rikets Ständer få till svar i underdånighet anmäla* Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Januari 1845. Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den t4 Jan. i845. Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Ståndet den 16 • Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afskrifning af f. d. Sta ts-Tidningens skuld till Stats-Verket. (Stats-Utsk:s Ull., N:o 96.) S. A. K. Sedan E. K. M. behagat, uti skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott af den 30 Augusti för lidet år, i Nåder framställa förhållandet med ett annu icke godlgjordt förskott, 21,000 R:dr, hvilket, till betalande af f. d.
Sverige vistande judar samt utsträckningen af deras ekonomiska fördelar så vidt sig göra låter, är den förundran att, då man vidrörer de inskränkningar som dels våra grundlagar, och dels andra författningar göra i rättigheterna för inom Sverige vistande personer och Svenska medborgare, som icke tillhöra Svenska stats-kvrkan, man då företrädesvis vänder sitt sträfvande till undanrödjandet af alla band, som äro lagde på de Mosaiske trosbekännarne, hvilka icke ens erkänna den evangeliska lärans Gud, utan anse honom för en bedragare, under det att andra christna bekännare, som erkänna samma Gud, äro och förblifva inom vårt land i deras rättigheter inskränkte. Hr Liljenstolpe: Det är endast några få ord jag beder få tillägga i anledn. af Hr Rosenblads yttrande, ”att Judarne anse Får Gud'1', dervid Hr Rosenblad torde hafva åsyftat vår af oss såsom den andra personen uti Gudomen betraktade Frälsare, ”såsom en bedragare”. Mine Hrr! Judarne hafva lemnat mig såsom uti min motion innehåller autenlika handlingar, deribland deras ”lärobok uti Israelitiska Religionen”, de Mosaiska trosbekännarnes kateches, utgifven först på Tyska och sedan på Svenska år 1844, efter hvilken de, såsom jag i min motion haft äran nämna, konfirmeras, och i öfverensstämmelse med hvilken de uti Synagogan inför den lefvanda Gullen och i allmänhetens åsyn aflägga heliga löften att lefva och dö. Jag hänvisar lill denna Lärobok och frågar Eder Mine Hrr sedan om något sådant som nämnde Ilr Rosenblads exklamation antyder, finnes i deras kateches. Dessutom tager jag mig friheten, i afseende på den så mycket omtvistade frågan om Messias idéens betraktande af Judarne, hänvisa till det sakrika anförande, som Hr Professoren Lindgren i PresteSt. vid sisth riksdagen afgifvit och dessutom specie» till företalet uti näm - 174 Den 23 December. tle Hr Professors öfversättning af Profeten Essaias, der nemi. upfatlningen af Messias idéen hos Judarne är så fullständigt utvecklad, och icke af ens någon prest inom vårt land vederlagd.
Lunddahl från Skaraborgs län, G. G. Cederskog från Östergöthlands län och Olof Olofsson i Olebyn från Wermlands län. / Bevillnings-Utskottet. Anders Jansson från Westmanlands län. Joseph Holm från Stockholms län, Eric Christensson från Götheborgs och Bohus län, Carl Tholsson från Skaraborgs län, Anders Pehrsson från Östergöthlands län. Nils Larsson från Jemtlands län, Eric Andersson från Stora Kopparbergs län, Daniel Danielsson från Jönköpings län, Pehr Nilsson i Essiö från Malmöhus län, Gustaf Hullman från Nerikes län, Nils Andersson från Wermlands län och Gustaf Glad från Westerbottens län. Suppleanter: Olof Lagergren från Gottlands län, Nils Pehrsson från Calmar län, C. G. Sköldberg från Nerikes län, Anders Gudmunsson från Hallands län, Anders Pehrsson frän Malmöhus län, Anders Jonsson från Wermlands län, Nils Olsson från Malmöhus län, Lars Johansson från Westmanlands län och Johannes Holm från Jönköpings län. Ledamöter: Olaus Ericsson lrån Götheborgs och Bohus län, Nils Andersson från Christianstads län, Pehr Östman från Vester-Norrlands län, Nils Svensson från Blekinge län, Carl Dahlgren från Elfsborgs län, Nils Nilsson från Nerikes län, E. S. Rudberg från Calmar län, Lars Guslaf Andersson från Elfsborgs län och Herman Öbom från Norrbottens län. Suppleanter: Olof Olofsson från Westmanlands län, Jonas Andersson från Östergöthlands län, Fehr Karl Andersson från Östergöthlands län, Nils Hansson från Christianstads län, Sven Haraldsson från Blekinge län och Olof Olofsson i Slängserud från Wermlands län. / Lag-Utskoltet. Ledamöter: Pehr Eric Åndersson från Westmanlands län, Eric Ersson från Gefleborgs län, Johan Johansson från Nerikes län och Johan Lekberg från Nerikes län. Suppleanter: Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län, Bälter Sven Ericsson från Kopparbergs län och Bengt Nilsson från Kronobergs län. • I Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Ledamöter: Peter Jönsson från Jönköpings län. Efraim Larsson från Elfsborgs län, I Prot.-Utdrag den 30 Oktober i856.
Det borde vara kändt af någon hvar af husets ledamöter, att hvar och en, som vill göra ett förslag till en ändamålsenlig juryinrättning, äger alt derom vända sig till Constit.Utsk. Jag sökte äfven i förmiddags att förmå den talare, som trodde sig kunna framställa densamma, att icke uraktlåta det, emedan jag skulle anse det för en försummelse, om icke Constit.Utsk. lenmades tillfälle att verka alla de förbättringar i grundlagen, som möjligen kunde åstadkommas. Frih. Boye, Ludv.: Jag har egentligen begärt ord för att bemöta några yttranden, som blifvit ställda lill mig direele, En värd ledamot, Hr Hjerta, har gifvit en bekräftelse, ett biträde åt den framställning, jag i förmiddags ha de äran göra, — en bekräftelse, som jag tror böra gälla för bevis, och som sannerligen går öfver allt, hvad jag af den värde ledamoten hade kunnat vanta. Jag bade i förmiddags den äran erinra derom, att en och annan samhällsmedlem, tillika ledamot af Bepresentationen, icke vågat erinra örn faran af tryckfrihetens missbruk, eller begära garantier det^ emot, utan att han genast framställdes såsom hatare af tryckfriheten och fiende till upplysningen. Skyndsamt har äfven Hr Hjerta på e, m. betalat mig för min framställning på f. m. och sagt, att jag bär fiendskap till tryckpressen, J håfven, mina Hrr, hört honom och hört mig. Jag vill icke tro, att under namnet tryckpressen ligger någon 35o Ben 18 December e. m. advocatur, utan jag tager för gifvet, att Iian vill dermed förstå, att jag hatar tryckfriheten. Nå väl, mina Hrr! har jag förtjent detta tillmäle? Gaf jag icke i den urskiljning, jag uppdrog på f. m. emellan tryckfriheten, sådan den är och sådan den bör vara, den samma det värde, den äger?
Der finnen J Kejsarn, midt ibland denna förträffliga familj, vid sidan af de båda Lusitaniska gunstlingarne, den illistige Oliveira och den öfvermodige Villaflor. Det är här, man gjuter falska råd, utländskt gift i vår ädle Kejsares faderliga hjerta: det är här, man öfvertalar honom att stadna midt på reformernas bana; detta är den verkstad, der Brasiliens bojor hemligen beredas, der den yxa hvässes, som ämnar fälla vårt ännu späda frihetsträd. Inga lockmedel försmås: den nedrige gubben nyttjar en systerdotter, en vacker men coquette och ärelysten tärna, för att ännu fastare binda Dom Pedro vid sitt hus. Om vid denna syn era känslor uppröras, er blod kokar: hvem skulle undra derpå? Om J, hänförde af en rättvis harm, skulle sända en hagelskur af småstenar midt ibland dessa förrädare: hvad vore naturligare än detta? Likväl är det icke vi, som tillstyrka denna åtgärd. Denna fönster-inslagning skulle dock i sjelfva verket blott vara en skada på tjuge crusader; och om nu Malagueta förklarar sig villig att betala den, hvad skulle då Andrada hafva att klaga öfver? En annan sak vore, om det trampade folket plundrade detta hus och dess omätliga skatter. Visserligen skulle man i detta fall kunna säga, att äfven detta vore ingenting annat än en handling af billighet, i det att folket tager igen sin egendom. Men Malagueta afstyrker likväl denna handling, icke derföre att den just vore obillig och orättvis, utan derföre att tiden dertill ännu icke är inne. Ännu är nemligen national-medvetandet icke så utbildadt, att man allmänt inser, att allt, utan undantag, tillhör den stora nationen, och att allt hvad af henne föröfvas är rätt och lagligt. Ty, fråge vi, finnes det i samhället någon annan rätt än dess egen vilja; är det icke just derifrån, som den högsta lagen utgår? Men denna dag är ännu icke kommen.
Stånd beslutats, så väl tullbeloppen som tullvärdet i Taxeförslaget skulle bestämdt utsättas, får Utskottet, i enlighet med Riks-Ståndens beslut, vördsamligen framställa följande sam manjemknings-förslag till första Tullbevillnings-grunden: att, med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande och upphäfvande emot inoch utförsel af varor, så väl som af de rättigheter Konungen tillkomma i afseende å Tractaters afslu tande med främmande magter, alla varu-artiklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, böra i den Tullbevillnings-Taxa, som af Rikets Ständer fastställes, med derföre utsatt tull intagas; dock kommer, i de fall Rikets Ständer beslutat att förbud bör ega rum, detta att för sådana varu-artiklar i förslaget utsättas. Bonde-Ståndet har, såsom följd af hvad Ståndet rörande beloppet af inoch utförseltullen beslutit, ansett Utskottets förslag om grunderna för Tullbevillningen uti a, 3, 4 och 5:te punkterna af i:sta Afdelningen förfalla; men som de 3:ne öfrige Riks-Stånden gillat berörde fyra hufvudgrunder, lärer vid sistnämnde beslut få förblifva. Ridderskapet och Adeln har antagit 6:te hufvudgrunden, med den i Utlåtandet N:o 45 föreslagne förändring; hvaremot Presteoch Borgare-Stånden godkänt samma grund oförändrad, enligt Betänkandet N:o 2q pag. ig, och Bonde-Ståndet har ansett densamma förfalla. Då Utskottets förslag i hufvudsaken alltså blifvit godkändt af 3:ne Riksstånd, och annan skiljaktighet i dessa Stånds beslut icke förekommer, än att, enligt Utlåtandet N:o 45, orden; ”och ej medförbud beläggas” skulle utgå, hvilken redactions-iörändring torde finnas mest lämplig, oansedt Rikets Ständer hos Kongl.