Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ett sådant förhållande befinner sig för närvar, det Svenska Riddarhuset. Vi mäste, efter milt förmenande, återgå till valen, rör att bland Oss ständigt välja de busta, de för hvarje lid mest tjenliga att Utgöra vår representation; så, mine herrar! har Skoltska adeln gjort. Den Skotlska adeln representeras icke genom födseln ensamt , utan den representeras genom val. De Skottska pärerne i Engelska parlamentet äro valde bland den Skottska adeln. Jag ber R. o. Ad. om ursägt, om jag kanske nog lunge Uppehållit mig vid denna fråga; men jag har ansett den Vigtig För att kunna uttrycka hvad jag anser rätt vara, för att uttrycka min tanke om vårt Stånd; och om delta satt att betrakta det adliga elementet af R, St. skulle gora sig litet meia allmänt, så tror jag, att en stor del af det fruktlösa skriket mot R. o. Ad. och våra institutioner i detta fall skulle småningom upphöra, och man skulle vänja sig vid att akta hvarje Stånd för livad det är och anse fäderneslandets gagn ligga uti alt tillintetgöra hvarken det ena eller det andra Ståndet, och man skulle komma derhän, att låta det som organiskt har framvuxit , och som ännu har nog lif för att kunna gagna Staten, fortfara att existera och ej undergå nivelleringsmacbinen. Hvad åter betiåffar sjelfva arbetssättet inom representationen, så anser jag det vara en fråga , som ej vid detta tillfälle bör vidröras, jag inskränker mig och har inskränkt mig blott lill den gräns , hvartill Coust.Utskis betänk, ger anleda., nemi. blott till sjelfva vallagen och dess grundsatser, jag anhåller likväl att dervid ytterligare få göra ett enda tillägg. Jag ogillar för min enskilda del all slags sjelfskrifvenhet, utom en. Jag anser, att den väl organiserade nationalrepresentationen på två kaimar icke kan undvara att 4o Den 21 October f. ra.
Oaktadt denna min enskilda förkärlek för den samfälda valprincipens tillämpning vid representationens ombildning, har jag dock med oro och bedröfvelse åsett den häftiga samhällsvådliga striden emellan de tvenne ytterliga meningar, hvaraf den ena genom det nya representationssätt som densamma önskar måtte organiseras, vill sönderdela det Svenska folket i nästan ännu mera slutna kaster än tillförene, utan att göra någon eftergit ens för det påståendet att åtminstone några varsamma försök för dessa kasters sammansmältning, likväl dervid borde kunna göras — då den andra deremot, på den rena personlighets-principens grund, eller med införande af folkmajoritetens absoluta herravälde, helt och hållet vill omskapa det Svenska samliälsskieket — ty om denna strid får ohejdad fortsättas, måste repretentations-reformen, som dock är af trängande nöd påkallad, till en oförutsedd framtid upskjulas, och under väntan -derpå skall det Svenska samhället, sönderslitet mellan de tvistande meningarne, och oförmöget att fria sig derifrån, småningom alltmer nedsjunka i svaghet och vanmakt. Med fästad upmärksamhet på de skadliga följderna och faran häraf, har jag blifvit ledd till den öfvertygelsen att reformens svårlösta tvistefråga endast genom en förmedling af om densamma stridande idéer och intressen skall kunna lösas på ett fredligt och ändamålsenligt sätt. Att åstadkomma denna förmedling har derföre sedan länge ut gjordt grundbegreppet i min politiska tro och hufvudföremålet för min politiska verksamhet, och sjelf färdig att eftergifva, har jag ock alltid yrkat här på detta rum och annorstädes, alt man åtminstone måste försöka sammanjemka och försona mellan de om representations-reformens verkställighet stridande meningarne så att denna reform icke på det efter en hvars npfattning absolut bästa sätt, utan så nöjaktigt som förhanden varande omständigheter medgifva skulle kunna utföras. Visserligen hör man ofta en sådan böjelse till eftergift af egna meningar, stämplas såsom en handling af svaghet och vankelmod, ovärdig män som böra veta hvad de vilja och dervid förblifva.
Jag lemnar till hvar och en att döma, om icke i den gamla RiddarhusOrdningen varén förblandning emellan Diarium och föredragningslista. Diarium måstefinnas. Den gamla RiddarhusOrdningen innehöll, hvilket äfven är uti 3a §. af den nu ifrågavarande bibehållet: Kiel hvarje Riksdags början skall en föredragningslista inrättas med anie Colurnner o. s. v.sedan står: Denna lista j som af äldsta RiddarhusCancellisten skall förås, bör vid hvarje Plenum ligga å LandtMarskalksbordet och dessemellan alltid vara i RiddarhusCancelliet att tillgå. Efter ordningen af denna lista böra målen föredragas &cDet var detta, som Utskottet ändrade, och föreslog att före hvarje Plenum en särskild lista borde uppgöras, som endast upptog de mål, hvilka skulle i Plenum förekomma. Den föreslagna listan och Diarium skulle blifva helt olika, emedan den förra skulle upprät - i5o Den 18 November f. a. tas, först efter det Talmans öfverläggningarne enligt 47 §• Riksdagsordningen, ägt rum, och således för Riksdagens snabba gång blifva förmånlig. Det var blott detta jag ville hafva äran upplysa, och torde jag, då fråga väckes, att taga några steg till erhållande af en bättre Riddarhusordning, få vidare yttra mig. I öfrigt utbeder jag mig blott få nämna, att om jag varit närvarande vid slutet af nästlidne Riksdag, hade jag visserligen förenat mig i Herr Rosenblads och Friherre Cederströms reservation mot beslutet, att allt eller intet af det nya förslaget borde antagas; emedan de bifallne §§. voro nyttiga, och jag ej kan finna, att de hade sammanhang med dem, hvilkas pröfning uppskjöts. Naturligtvis förekommer i en Stadga, sådan som RiddarhusOrdningen , särskildta ämnen, och det var således ganska möjligt, att besluta i hvart och ett särskildt. Hade dessa ämnen varit förblandade, skulle jag instämt i den af Friherre Boije yttrade åsigt. Herr von
Stånders Stats-Utskott, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den 3 Maji 1823. S. D. Justerades Betänkandet i anledning af de vid innevarande Riksmöte Väckte flere Motioner, om lindring i Städernas Inqvarterings-besvär i allmänhet och särskildt för Städerna Malmö och "Vadstena; hvarvid Herr Lagman Noreus förklarade sig ej kunna dela Utskottets Stats-Utskottets Betänkande?!. 819 åsigt af ämnet och afgaf följande yttrande : ”Redan vid Riksdagen arén 1809 och 1810 och i anledning af Malmö Stads dåvarande Riksdags-Fullmägtigs väckte Motion, om Inqvarterings-besvärets lindrande för Garnizons-orter i allmänhet, hafva Rikets Ständer, på sätt Stadens nu varande representanter anfört, erkänt billigheten deraf, att de Städer, som hafva ständige Garnizoner må af allmänna medel erhålla ett lämpligt understöd till Inqvarterings-besvärets afhjelpande; och Rikets Ständer beslöto, i följd häraf, att tillräcklige Casscrn - byggnader för desse Garnizoner skulle, så fort Statens tillgångar det medgåfvo, anläggas och underhållas samt framför allt erforderlige Stall och Magaziner på Statens bekostnad genast anskaffas i de Städer, der Cavallerie-Trupp vöre förlagd. Detta beslut har emedlertid icke kommit till verkställighet, och Malmö Stad har för egen räkning måst uppföra Stall-byggnader för den der förlagde Trupp af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hussarer, utan annat biträde 620 Stats-Utskottets Betänkande/i. af Staten än ett Lån af 5ö,ooo Half B:co, som på intet sätt minskat Stadens utgifter för Inqvarteringen, då 6 proCent i Ränta och Capital-afbetalnirtg derföre årligen mast erläggas* Ått Malmö
Direction, funnit skälige anledningar sig förete: ito Aflidne Banco-Comtnissarlen Carl Gudmund Sil f verstolpes Enke-Fru, Ulrica Kjölström, hvilken i ganska knappa omständigheter efterlemnåd, eger till egen och irme barns lifsbergning blott en pension t Banco - Statens Enkeoell Pupill-Cassa af 388 R:dr ; men saknar all utsigt och nödige tillgångar att för barnen, en Dotter om 10 oph en Son om 8 år, bereda en värdig och passande uppfostran, har hos Banco-Utskottet framstält sina, bekymmer i detta hänseendeRikets Ständer torde gunstbenäget tillåta, att Enke-Fru Silfverstolpe. för nyssnämnde ändamål och i betraktande af mannens utmärkta och gagnande förtjenster root Banco-Verket , må undfå ett årligt understöd af 200 B:dr B:co, intill dess hvardera af hennes barn uppnått 20 års ålder, då utbetalning deraf, efter Utskottets tanka, bör upphöra. 2:0 Sedan Bokhållaren vid Banco-DiscontVerket, A. Montelius, som alltsedan år 1795 med nit och skicklighet tjent uti Rikets Stan* 556 Banco'Ltskottets Betänk anden. ders underlydande Verk, nemi. först vid f. d. Riksgälds-Disconten, sedermera vid RiksDisconten och 'slutligen vid Banco-DiseontVerket, i December månad sistlidet år, efter en undergången svår operation, vid 42 års ålder oförmodadt aflidit, samt eftetlemnat Enka och en minderårig Son i armod och torftighet; och da inom Banco - Disconten ingeri anstalt till hjelp för Tjensternäns efterlemnade Enkor hitintills blifvit etablerad, hvadan Enkan Montelius befinner sig i den olyckliga och beklagansvärda ställning, att hon ej eger ens det ringaste understöd att påräkna för sin och barnets oudgängliga lilfsbergning, tillstyrker Utskottet vördsamt, det Herrar
Och det k o m öfver h o n o m liksom en känsla af att hans långa lif skänkt h o n o m åtminstone en seger, som ej var 1898 Här i vårt hörn ha vi läst i bladen, Och vi ha fröjdats fast långt ifrån Åt hur det festats i hufvudstaden För Norges allra som störste son, Och vi ha undrat en smula bära — Man vet, hur tankarna gå ibland — Hur stor väl skulle den svensken vara, Som blef så firad af Norges land! Den Ty Att Och Alt Vi Att Han » store ensamme » grymt måst lida, nog bör strida mot hans natur intervjuas från sent till lida ' bli beskådad som underdjur, våra damer sig rent förgapat, hört och hoppats i stillhet på, fullt så konstiga, som han skapat, icke träffat bland dem ändå. Ett tack vi ville de herrar ägna, Som så publiken ha rätt förstått Och ifrån början oss velat fägna Med Ibsen-skvaller båd ' stort och smått, Hans rum och allt fick man lära känna, Gardiner, möbel i minsta vrå, Ja, till och med att där fanns en penna Och lite papper att läska på. Oss denna månad en nyhet gifvit, Som nog gör lifvet mer sällt till slut, Och Ibsen aldrig sitt Dockhem skrifvit, Om denna upptäckt man gjort förut; Ej allt dock veta de skalder stora, Och gåtor lösas af fler än dem, Nk aldrig mera en stackars Nora Behöfver rymma från hus och hem. En snäll professor oss vill begåfva Med apparat utaf sinnrikt slag, Och inga unga sig mer förlofva, Förrn de ha pröfvais på den en dag, IV. j y u har den kommit, den ljufva våren, ^A. Och sopat undan allt mörkt och tungt, Jag tror man glades allt mer med åren Åt allt, som spirar så friskt och ungt; Jag gläds åt sippor och vallar gröna, Åt Och För minsta brodd, är så tacksam all den glädje, som mot solen kr, för allt det sköna, som våren ger.
Härutaf Tionde-Tackjern eller af sista summan ungefärligen 5 procent 25,250 Skppd » ^ R:d. 65,750. 418,200 Skcppd eller hela här uptagna Smidet ger L 52 tz. j Tullafgift, oberäknadt Landttull, Tolag re. 278,666, ;r. Vewillning och Krigsgärd af sjelfwa Jerneclontvlr-t 5,858, 16. vfwerjlöds och personela asgifter för Brukspatronerne 17,586, —- 8iiMML Lummrruln Nid. 547,000, — Likaså ungefärligen personela antalet BruksPatroner af Ridderffapet och Adeln 158) af Ofrälse 226 l personer af Borgare 40) Antagom, i anledning häraf 58 Adelsmän, LaMu. ,' lika med de 40 Borgare, säsom 100 ?o8- 8688ionntei-, hwilka äga rösträttighet; sä äterstär likwäl Zoo personer ulas 400, etter tre fjerdedelar af?o88essionLterno8 antal; säkert lika sä utaf den här antagne Beffattningssumman, etter mer än 400000 R:dr, hwavföre ingen röst äges i Staten, oberäknad den en gäng äberopade andelen i allmänna bewittningssununan, och oberäknade recoAnitionZ-afgiften, Ständspersonernes egna underhafwande, torpares m. m. Begärdes pä bordet. Högloft. Ridderffapet och Adeln atffiljdes klockan z 2. In käem krotocolli 6. 8i1verstolxs. Thors - 3L4 Thorsdagen dcn i Junii. klynum klockan 10 förmiddagen. Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf, at han hos Hans Kongl, Höghet
I följd af de handelsförbin delser, hvari staden Borås och dit gränsande härader slå till Götheborg, är äfven jag i tillfälle att känna förhållandet, och kan jag således vitsorda åtminstone det mesta af hvad Hr af Dalström nu anfört. Borås stad var i fordna tider ganska förmögen och kanske en af de förmögnaste städer i Riket, men sedermera har, i följd af de olyckliga eldsvådor, som inom några år 2:ne gånger helt och hållet ödelagt staden, förhållandet blifvit helt annat. Det som nu är i fråga, anser jag alldeles icke såsom någon kostnad för Staten, utan blott som ett simpelt biträde. Kan staden derigenom blifva sauverad, så tyckes mig detta biträde vara intet emot den olycka, som troligen i annat fall inträffar, att Barås blir en fattigcoloni. Jag anhåller derföre vördsamt, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes hafva godheten proponera R. o. Ad. att förena sig i samma beslut, som jag tror mig vela att icke blott BorgareSt., utan äfven PresteSt. fattat, nemi. alt de 100,000 r:drne skola stå såsom hittills, men att på de 85,ooo r:dr skall räntan nedsättas lill 4 proc. och afbetalningen utgå med 2 proc. årligen. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag förenar mig helt och hållet med Hrr af Dalström och Edenhjelm. Wärmare än dessa herrar kan jag icke utveckla frågan. Jag vill endast kalla Ståndets uppmärksamhet derpå, att Borås är ett centrum för husfltten i Westergöthland, att Borås på ett utmärkt sätt åstadkommer det gagn, som länder vänta af städer, och att således beviljandet af den för Borås stad begärda gunst blir för hela orten gagnelig. Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: Ehuru jag icke personligen haft tillfälle att lära känna tillståndet i Borås, har jag i anseende till de olyckor, sorn öfvergått denna stad, blifvit öfverlygad, att den behöfver någon lindring i sina utgifter.
Uppskattadt Värde. Underhållne kreatur. Utsäde af Clereciets underhåll. Ständiga Räntor. Bevillning efter 1823 och i83o årens förordningar. Efter 2,’dra Art. Summa Statsbidrag. (, r'-' . ■ ■■ i± ■ 3f ' *'* r.. Medelafka; Hemmantal Utsäde af: S u m m a A n tn ä r k. n. Uli liemmantalct 4<>43äy5 Mantal är inbegripet 4 stycken Prestegård."»’ i Sotholms Härad, hvilka icke hafva sig apalle ■tordeboks Mantal, men i allmänhet ansedde till i Mantal hvardera. skil och Ladugårdar ■'räls ar, Urfjell Lustslott med dertill hörande Hemman Kingsoch Kongs-Ladugårdar derunder lydande eller eljest Kronan s JJdo andre lägenheter1, såsom Stallänga Dito lägenheter 'Fisken . Qvarnar . Kpono-Säterier Frälse-Säterier Sfa t te-Säterier Säteri-Rusthåll . Rå och Rörs Hemman . Frälsehemman * . Frälse-Skatte-Hemman . Xrono-Hemman . Krono-Rusthåll Dito Augments-Hemman Krono-Skatte-Hemman .' Krono-Skatte Rusthåll . Dito Augments-Hemman Militiae Boställen Civile Boställen Rcclesiastique Boställen ^tademie-Hemman Frälse Dito Skatte p Dito Krono hospitalsoch Barnhus-Hemman Dito Skatte Dito Krono R , Dito Dito Lägenhet j ■‘Ssmanshus-Hemman-Skatte °h-Hemman-Skatte Dito, Krono p Dito Frälse ^'Remman Skatte c°Snitions-Skogs-Hemman ®Rlagde bebyggde Torp, Utjor tnhegripne, Frälse Dito Skatte Dito Krono ' a bl• ^skattlagde bebyggde Dito, deraf backstugor „ bebyggde Lägenheter, afsöndrade
Locke gaf till svar: ’Ja, gör hon så, min fru!’ Prinsessan tillade: »jag kommer hem två Thorsdags-qvällar till, och så aldrig mer». Nu drog sjö-trollet på kedjan, och styfdottern for tillbaka i hafvet. Nästa Thorsdags-natt kom prinsen sjelf tillstädes och lyssnade till sin gemåls samtal med den lilla hunden. När han nu märkte, att icke allt var såsom det borde vara, gick han till råds med en trollkunnig. Denne lärde honom, att han skulle gå bort om en sabbats-qväll, och härda en yxa och ett par stål-handskar i lindekol och orma-etter. Tillika skulle han ställa i rummet trenne kar, det ena fullt med vatten, det andra med vin, och det tredje med mjölk. Konunga-sonen gjorde i allt, såsom man hade sagt honom. När nu Thorsdagen kom, och prinsessan infann sig för tredje gången, lopp prinsen fram, och afhögg kedjan som höll henne fängslad. Härvid blef ett stort gny och dönande uti hafvet. Men konunga-sonen grep sin gemål, och höll henne fast med jernhandskarne. Då förbyttes hon till en hafs-orm, som bet omkring sig och ville slita sig lös; men prinsen släppte icke. Han bar derefter ormen till karet som var fullt med vatten. Der föll ett skinn af honom. Sedan lyftade han ormen i karet som var fullt med vin. Der föll det andra skinnet. Slutligen flyttade han ormen i karet som var fullt med mjölk. Då stod der upp en fager prinsessa, hvit såsom mjölk, och konunga-sonen igenkände sin gemål, som varit förtrollad. Nu blef Locke åter glad, det lilla barnet upphörde att gråta, och tyngden föll bort ifrån prinsens sinne. Men falska tärnan blef framhafd, och sattes qvicker i jord. Enligt en annan öfverlemning ifrån ~Östergötland~, uppväckte den falska styfmodern, genom trolldom, en häftig storm, så att jungfrun omkom uti hafvet. Trollpackan skickade derefter sin egen dotter på ett annat fartyg, och hon blef prinsens brud. Men den rätta drottningen steg tre serskildta nätter upp ur vattnet, och suckade:
På den derefter framställda frågan om ett kontraförslag, enligt de af Kapitenen Hierta uppställda grunder, borde göras Bankirhuset Heine, svarades ja af Fullmäktigen Sköldberg, Grosshandlaren Rinman, Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta; nej deremot af Justitie-borgmästaren Gråå, Kyrkoherden Öfverström, Komministern Beckman, Riksarkivarien Nordström samt Ordföranden; och sedan Fullmägtige sålunda beslutat afbryta vidare underhandling angående nu omförmälda låneanbud, antogs det af Skandinaviska kredit-aktiebolaget gjorda anbudet å ett temporärt lån enligt de bestämmelser, som ofvan intagna förslag och dervid gjorda tillägg utvisa. Det torde böra omförmälas, att i sammanträdet på förmiddagen denna dag, den 8 December, hade varit närvarande, utom de, hvilka i nu företagna omröstningar deltogo, jemväl Grosshandlaren Berg, som på eftermiddagen anmäldes vara hindrad af opasslighet att infinna sig, och Fullmäktigen C. C. Nettelbladt, som äfven på eftermiddagen varit tillstädes, men aflägsnat sig före omröstningen. Kapitenen Hierta reserverade sig mot beslutet att icke gifva Bankirhuset Heine ett kontraförslag enligt de grunder, Kapitenen framställt, enär detsamma, om det antagits, skulle varit för Riksgälds-kontoret något billigare än det af Skandinaviska kredit-aktiebolaget framställda och nu å Fullmäktiges sida antagna förslaget. Riksarkjvarien Nordström, som icke biträdt beslutet att, med förkastande af Schröder & Komp:s anbud, antaga Skandinaviska kredit-aktiebolagets, utvecklade i en skriftlig reservation skälen för sin åsigt. Skandinaviska kredit-aktiebolagets förslag innehölle icke någon fast grund, enär bolaget, under det att detsamma af Fullmäktige fordrade bindande svar, förbehöll sig sjelft 9 dagars betänketid, och gäfve således ingen säkerhet för att komma till stånd. Det hade redan af detta skäl icke bordt, med förkastande af Schröder &
A ett sammanräknadt belopp af Atla millioner Thaler Preussiskt Courant, dels 240,000 st. premie-obligationer af samma dag. hvardera å 10 Thaler, eller tillhopa 2,400,000 Thaler Preussiskt Courant, komma dessa obligationer att återbetalas på det sätt, att 4i procents-obligationerna, i enlighet med fastställd plan, till kapital och ränta liqvideras medelst en annuitet af FyrahundrafyratiO tusen Thaler, hvilken erlägges med 220,000 Thaler hvarje halft år, intilldess hela lånet på sådant sätt den 1 November 1898 blir till fullo betaldt, samt att för premie-obligationerna, hvilka genom 77 särskilda dragningar, som halfårsvis förrättas, blifva lill sistnämnde tid utlottade, för hvarje dragning erlägges Femtiofemtusen Thaler. med undantag af den sista dragningen, för hvilken endast Tretiofyratusen fyratio Thaler utgå. Dock kommer räntan för de till 4Fprocentslånet hörande obligationer, som öfvertagits af Rikets Ständers Bank och hvilka ursprungligen beräknats till 1,600,000 Thaler, äfvensom betalningen för utlottade sådana obligationer att, så länge Banken deraf är egare, enligt träfiTadt aftal emellan Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, erläggas i Svenskt mynt, efter beräkning af 2j Riksdaler Riksmynt för hvarje Thaler Preussiskt Courant.»
* räckligt fromma, tillräckligt enfaldiga t&gt;ch tillräckligt väl-stämda mot de ’ runda magarnas och de lugna sinnenas in-nehafvare, har man gifvit satan hopp om lön i expektans och fejat upp våra faders gamla hederliga helvete samt på 1883 års kyrkomöte voterat in det i den Heliga skrift, enär profeternas, evangelisternas och apostlarnas bristande lokalsinne förmenat dem att någonsin få rätt på detsamma. — Jag förstår dig ej, min far. — Följ mig! På svällande kuddar i den luxuösa^ budoiren ’ ligger den unga, nyblifna modren i en säng af fogelögonsträ, men hennes utseende förråder intet af den glädje, det ljufva kärleks-svärmeri, vi eljest så naturligen känna, då vi i ett litet rosigt barnaanlete finna vårt eget bristfulla jag utgifvet i en ny och, som vi hoppas, förbättrad upplaga, utan de fläckar på bladen och hundöron i kanterna, som lifvet och passionerna satt på oss sjelfve, ehvad ödet bundit oss i kalf-skinn eller marokin. Måhända är det derför att han, den gråhårige, frackprydde herrn med de sträfva, men ändå cyniskt sinnliga dragen, hvilken just nu tafatt smeker de fina, ringprydda fingrarna, också har sin del i den lille. Måhända är det derför, att de två hafva i hela verlden intet annat gemensamt än detta hem, som icke är något lyckans hem, och detta barn, som icke är något kärlekens barn. Men vid middagen efter dopakten fattar herr kyrkoherden sitt glas och talar med en stämma, som grumlas af rörelse och orrstek, om huruledes vår Herre, derest han eljest vill någorlunda göra sin skyldighet, ovilkorligen bör på ett alldeles särskildt sätt, omhägna och skydda den lille verlds-borgare, hvilken talaren nyss haft äran och glädjen att inför Honom frambära såsom det lyckans hjertblomster, hvil-ket fullbinder den krans af fridens och kärlekens tusenskö-nor, som sirar det älskliga värdfolkets mönstergilla, af troheten och dygden helgade samlif. Skål!
Eldigt en, i början af November sistlidet år, algi Iven och motionen bilagd revisiops-berättelse, skulle då utaf de dessförinnan uppburna lånemedlen, 110.000 R:dr, samt “derå genom Direktionens omtanke samlade räntor 1,688 R.dr 45 sk., icke återslå större belopp än 10,000 R:dr B:ko, ehuru, efter revisorernes åsigt, allenast en tredjedel af hela arbetet fullbordats; hvadan revisorerne anlagil, att kostnaderna för detsamma skulle komma att öfverstiga förslaget med icke mindre an 170.000 R.dr sagde mynt Under vitsordande af den utsedde Direktionens egna uppoffringar och osparda möda vid sina åliggandens fullgörande, samt räkenskapernas ordentlighet och utgifternas behöriga verificering, hade revisorerne dock yttrat, att de, i betraktande af det utförda vackra och solida arbetet, de många naturhinder, sorn dervid mött, de flera skoningslösa ersällnings-anspråk, som mast tillfredsställas, samt materialiernas och aibelslönernas stegrade pris, funnit den stora kostnaden lätt förklarlig. Derjemte har i motionen åberopats eli densamma jemväl bifogadt under sagde månad ulfärdadl, intyg af Distrikt-chefen, Majoren, Friherre G. De Gror, hvilken deruti förklarat, all den af honom, vid uppgörandet af förslaget till ofvanberörde arbetsföretag år 1853 till 168,600 R:dr B:ko beräknade kostnaden borde, i anseende till prisstegringen, höjas med 60 procent eller lill 269,760 R:dr samma mynt.