Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Idefve billigare än för närvarande, så är gilvel, att Staten skulle af de 19 kassa-artiklarne kunna påräkna villa högre inkomst än nyssnämnda 9 millioner. Men äfven antacet att konsumtionen af kassa-artiklarne icke skulle ökas, skulle man genom att åsätta ett par öre högre tull å socker, kaffe och tobak redan kunna inbringa 1^ mdlion mera och, genom bränvinsskattens höjande med 15 öre, ytterligare 2| million, summa 4 millioner; och icke lär väl en finans-minister vara så renonce på tillgångar, ali han ej lätt skulle kunna åstadkomma den felande millionen antingen genom utvidgning af systemet med stämpelpappers-algilt eller på annat föga kännbart sätt. Jag har anfört detta, icke emedan jag nu hyser den ringaste förhoppning om en sådan reform; men emedan jag anser gifvet, att vi framdeles komma derhän, och det skadar icke att man gör sig klart hvart den väg leder, på hvilken man går, att den ej förer till en financiel afgrund, utan blott till en ganska lätt alhjelpt liten brist i intrad. J)å Franska traktaten är ett steg, om ock mycket varsamt, i den rätta rigtningen, så utgör ensamt denna omständighet för mig ett tillräckligt skäl för bifall till densamma. Jag vill dock icke förneka, att jag i afseende å en deri förekommande artikel, nemi. bränvin, hyser någon betänklighet. I likhet med en annan värd ledamot, har äfven jag, för att förskaffa mig upplysningar rörande förhållandet med denna artikel, tillskrifvit en af landets auktoriteter för handel i södra Frankrike, och jag har från honom erhållit en specificerad räkning, upptagande kostnaderna för 100 hektoliter drtilhränvin. Denna räkning är mycket fullständig och alia omkostnader, inköpspris, Deti 8 Februari f. m. 407 tull, frakt till Stockholm etc., med undantag af handelsvinst och magasineringskostnad härstädes, som ej hör till det absoluta priset, äro deri upptagna. Enligt denna räkning skulle drufbränvinet här kunna säljas till ett pris af 1 rdr 42 öre per kanna. En annan, här i Sverige uppgjord beräkning slutar med ett pris af I rdr 47 öre.
Efter mitt omdöme bör RiddarhusDirectionen under Riksdagar anses vara i lika förhållande till Ridderkapet och Adela, som Riksens Ständers fullmägtige i Ranquen och RiksgäldsContoiret äro till Riksens Ständer. RiddarhusDirectionen kan således icke lämpeligen directe communicera sig med Ståndet, utan bör göra sine framställninnsr hos RiddarhusLRskottet , hvilket åter derefter hos Ridderskapet och Adeln anmäler ä-, rendsrne. Hans Excellmce, Herr Grefven och LandtMarskctikm hemställde, att den nya redactioj Den 4 Julli. 119 nen måtte af Ridderskapet och Adeln bifallas, med den förändring, att under Riksdagar någon Introdaction icke finge beviljas förr än RiddarhusDirectionen hos RiddarhusUtskottet tillkännagifva, och Riddarhus Utskottet hos Ridderskapet och Adeln anmält, det vedeN börfige praestanda blifvit fullgjorde, samt RicJJ derskapet och Adeln derefter till Introductionen in pleno tillstånd gifvit. Bifölls. §. 52. Skulle RiddarhusUtskottet finna någon ändring uti eller tilläggning till denna Riddarhusordning nödig, eller väckes fråga derom in pleno, hmlken då, alltid till Utskottet remitteras börj åge Utskottet j atl derom Öfverlägga , och med sitt Betänkande till Rid -, derskapet och Adeln inkomma. Fattar Ridderskapet och Adeln, med anledning deraf, beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlännäs samma beslut till Konungens stadfästelse, och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande. Varder under varande Riksdag, på det sätt 82 §. Regert ngsFormen omförmäler, någon sådan ändring uti Grundlagarne antagen, som för uppfyllandet af föreskriften uti 12 §.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre Ue Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Chefen för Landtförsvars-departementet, Statsrådet Reuterskiöld, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Siats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: ■4:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Qvarlermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m. J. G. Lyström; Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla samtliga ofvanberörda förslag, sådana de finnas delta protokoll bilagda, samt förordna, att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga Propositioner skulle lill Rikets Ständer afgå. Ex protooollo M. J. Bandelin. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 6. 13 H:o fi. Ank. till Exp.-Utsk den 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension på Allmänna Indragning sstaten för Regementsstallmästaren vid Lifregementets Husar-korps, Ryttmästaren i Arméen, m. m., Mathias Leijon; Gifven Stockholms Slott den Oktober 1805. Hos Kongl. Majit liar Regemenls-stallmästarcn vid Lifregementets Husar-korps, Ryttmästaren i Arméen, Riddaren af Kongl. Svärds-orden, m. m., Mathias
Huru enformigt, huru enstafvigt blir det icke, när man ej är rätt belåten. Konversationen, som ej allenast är en rättighet, utan ock en skyldighet, bevisar ibland en tafatthet som är öfver all beskrifning. Jag har mången gång erfarit, att just under bemödandet att inleda en konversation, som icke vore tråkig, en oöfvervinnerlig stelhet bemägtigat sig mitt talredskap. Först begynnes hostningen, hvarmed man banar vägen och ändtligen höres knarrandet af konversationsdörrns öppnande: Huru befinner sig min herre i denna värma? Så der, å ja, går väl an. Det är grufligt hvad det är hett inne. Det är fasligt kallt derute i dag. Ack, om det skulle komma litet regn; det vore behöfligt. Det var ett oerhördt yrväder, som aldrig vill taga slut, o.s.v. Alla dessa ord och tankar om helsa, väderlek, värma och köld, med flere dylika högvigtiga ämnen, beledsagas vanligen af bemödanden att pelsa på dem en mängd långa fraser, så att det åtminstone till det yttre ser ut, som om lifligheten vore vid sin middagshöjd. Sålunda tillgick det äfven bland min närvarande omgifning, under det den ena dagen räckte den andra handen. Härunder tycktes dock en hvar, åtminstone till det yttre, vara nöjd, och jag så med. Men inom mig tänkte jag: Min barndomsbygd, min moders hus, Ack, mina fromma lekars hem Af älskade gestalter fullt, Jag längtar åter bort till dem. Åttonde Kapitlet. "O jord! med dina berg och gröna dalar, Som många sekler på din hjessa bär. Allting hos dig om herrlig ungdom talar, Med hvarje vår du än densamma är, Och lockarna med friska blommor kröner, Omhägnad mildt af alla verldars Far; Och huldrikt än du gifver dina söner De skatter, du uti ditt sköte har." Vintren förflöt småningom. Jorden började ikläda sig den för ögat så behagliga sommarskruden och endast här och der vid gärdesgårdarne låg ännu qvar några trasor af dess utslitna hvita snötäcke.
R;dr, som för öfrige återstående fordringen, dela mark om mark med oprioriterade Borgenärer, det i alla fall är att förmoda, det Massan har tillgång för DiscontWerkets godtgörande; Fördenskull hafva liik - 744 Underdåniga Skrifvelse?', sens Ständer desto mindre funnit anledning, att nu eftergifva någon del af den uti E. K. Mjta Nådiga Dom till 12 procent fastställde räntan § Bergs skuld, som, igenom en sådan eftergift, skulle säkert förorsakas en minskning i DiscontiWerkets inkomster af mera än »s.ooo R:dr B:ca. Detta få, i anledning af E. K. M:ts Nådiga Remiss, Riksens Ständer i underdånighet med» dela; och Riksens Ständer framhärda etc. Uppl, o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 24 Oct. 1823!
Jag vill visserligen icke nu improvisera cn förändring i stadgandet rörde föringen, men jag anser mig böra återupprepa, att jag förblifver vid de grundsatser, som jag vid förra riksdagen uttryckte, och som jag förut såsom ledamot af den s. k. sjöcomitéen uttryckt, nemi. att jag anser nuvarande sätt för föringens utgifvande helt och hållet onödigt och egentligen komma krogar och värdshus tillgodo, enär den utdelas åt manskapet, då de minst behöfva den, eller då de hemkomma från sina sjöresor. Enligt min tanka hade föringeu i stället hort lemnäs lill sjömanshuset till fond för understöd åt gamla orkeslösa sjömän, eller deras enkor och omyndiga barn. R. o. Ad. biföll Utsk:s förslag. 7:o. Ut sles förslag till ändring af 25 § 2 moni. Utsk:s förslag i afseende pä den uti 3o § medgifna lindring i lullsamt handelsoch sjöfart s-afgifter. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I allmänhet icke älskare af Ufverflödiga ord och icke eller af utländska, hemställer jag huruvida icke det af Utsk. begagnade ordet partialt kunde helt och hållet utgå, emedan jag förmodar, alt meningen derigenom förblifver densamma som förut. Hr Rosenblad: Jag erkänner, att ordet partielt kan tydas olika, äfvensom alt det icke är något vackert Svenskt ord, men jag förmodar, alt Utsk. dermed afsell, att sådana indragningar kunde komma i fråga i reciprocitelsväg endast emot vissa länder. Ehuru jag tror, alt detta ord skulle ulan synnerlig skada utgå, tror jag att det vore lämpligare om detsamma utbyttes emot något annat, t. ex. delvis, eller något dylikt, och hemställer om icke betänk, kunde i detta afseende ållerremilleras. Frih. Raab: Blir frågan om alt återsända denna punkt till Utskottet, så vill jag icke sätta mig deremot. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Sannerligen jag hade föreställt mig, att ordet partialt skulle vara i den mening användt, som Hr Rosenblad förmodat, och ali det således skulle härleda sig från den på gamla chartor befintliga benämningen pars mundi.
H o n känner, att hennes hälsa vacklar o c h att, o m hon ej genast återvänder till Nancy, hon kanske ej får återse sin m o d e r, som under den förfärligaste ängslan väntar henne därhemma o c h som så väl behöfver tröst. Nåväl, hon får ej åter råka brodern, o c h han skall ingenting få veta om så m y c k e n hängifvenhet o c h uppoffring. Hon återvänder o c h fullbordar återfärden under lika stora faror och strapatser som färden bort. Hon är åter i N a n c y, o c h m o d e r n öfverhöljer henne m e d smekningar o c h tårar, tackande Gud, som låtit henne få behålla sina b a r n; men, hemska aning, hvarför så spöklikt blek, b varför så tärda d r a g? H a r hon blifvit smittad å lasaretten, blifvit förgiftad, då hon förband de dödliga såren. Den 9 mars bars en kista fram på Nancys gator, åtföljd a f de fångna franska soldaterna. A l l a stadens invånare följde tåget. Kvinnor och barn gräto. Sårade, som knappt kunde gå, hade bedt att få lämna lasaretten för att stappla b o r t till kyrkogården. D e tyska soldaterna förvånades öfver denna människomassa. En af af d e m, som ville veta, hvad som stod på, närmade sig en liten flicka, som stod o c h snyftade, samt frågade h e n n e: » D e t måtte vara en prinsessa, som man där följer till grafven? » » N e j, herr soldat, » svarade barnet sakta, » det är ingen prinsessa, men m a m m a sade, att det var en yngre syster till Jeanne d ' A r c. » P ä r m a r till Iduns romanbibliotek finnas nu att tillgå pä expeditionen. närmare tillkännagifvandet i förra ret! Tvä grafvar. I den höga åldern af 83 år afhäromdagen i Upsala grefvinnan E n g e n i e L e - wenhaupt, född von Essen. Hon var sedan 1865 änka i sitt andra gifte efter majoren grefve A.
Alla de fördelar, som, på sätt i det föregående blifvit utveckladt, skulle uppkomma, derest ordinarie räntan för framtiden i alla delar af Riket förvandlades till en bestämd penningeskatt, äro, efter Comiterades öfvertygelse, så betydliga och sä vida öfvervägande de betänkligheter, som, enligt hvad ofvan är omförmäldt, deremot kunna förekomma, att Comiterade icke tveka att anse förstnämnde förvändlingssätt ega ett stort företräde framför denna räntas fortfarande beräkning i persedlar, fastän reducerade till färre antal, än hittills. I fråga om grunden för en så beskaffad förvandling, tro Comiterade angeläget vara att, med afseende å det inflytande, som under en kortare tidrymd kunde uppkomma, genom öfvervägande antingen missväxt eller ymnigare år, antaga medium af markegången för någon längre tid, samt att, då, af detta skäl, 10 år, hvarefter calculerne för räntepersedelomsättningen förut blifvit uppgjorda, icke lemna ett nog tillförlitligt resultat, beräkningen borde ske efter medelpris för 20 år, i 7* hvilket fall skäligen synes kunna antagas, att både Statens och de skattdragandes rätt blefve betryggad. Då Staten afsagt sig forsellön för den' behållna spanmål, sorn efter markegång löses, lärer ock deraf böra följa, att, vid beräkning af nämnde medelpris, sådan ej eller kan ifrågakomma. I sammanhang dermed böra ock Comitcrade underdånigst anmärka, att bland räntorna af ålskillige hemman i Upsala, Stockholms, Nyköpings och Westerås Län ingå stråpersedlar, som förut varit anslagne att levereras in natura till Hofstallet, men numera, enligt Kongl. Brefven den 19 Januari 1825 samt 28 Augusti och 14 November 1829, få lösas enligt markegång, med vilkor, att derjemte godtgöres forsellön med En skilling fyra runstycken Lispundet.
Härjemte upplästes den af Utsk. föreslagne redaktion af lista oell 4 mom. af ifrågavar. §, hvarefter såväl Utsk:s yttrande i denna punkt som berörde redaktions förslag af R. o. Ad. godkändes. 23:o Ang-.de 147 §. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på 147 § yttrat. 24:o Ang:de 148 §. Härvid upplästes Utsk:s förslag till redaktion af ifrågavar. §, hvarefter såväl Utsk:s utlåt, i denna punkt, som berörde redak tions förslag af R. o. Ad. godkändes. 25:o Ang:de 149 §. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på 149 § hemställt. 26:o Utsk:s anmälan, att innan R. St:n faststält grunderne för allmänna bevilln-.n samt bränvinsbrännin gs-rättighetens utöfvande, Utsk. icke blir i tillfälle att tillse i hvad män de vid bevilln.-sstadgati fogade formulär till debetsedlar och längder m. m. erfordra förändring eller derom afgifva utlåt. R. o. Ad. lät vid denna anmälan bero. 27:0 Utsk:s tillstijrkande, att R. St. hos K. M., vid öfverlemnandet af bevilln:s-stadgan, i underd. anhålla, att K. M., efter öfvervägande af hvad i afseende å såväl bötesbestämtnelser som öfriga föreskrifter, hvilka äro af den beskaffenhet, att de grundlagsenligt erfordra K. M:s nådiga godkännande, må täckas låta allmän författning i ämnet utfärda. Detta tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. H. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. <40 Den 12 April e. m. Onsdagen den 12 April 1848. Plenum kl. 6 e. m. Anmäldes oell lades på bordet BankoUtsk:s mera. och belänk.:
I sådant afseende skulle jag vidare tro, att blott några få allmänna principer, rörande det reglementariska, borde af Riksens Ständer fastställas; såsom att för DiscomContoiren i provinserna korn* me att gälla de reglementariska föreskrifter, som för BancoDisconten i Stockholm äro eller blifva fastställda jemte hvad afståndet från Bancoverkets öfverstyielse kan göra nödigt. Den andra principen skulle afse lånerörelsen, och afgöra antingen den bör verkställas med assignationer, eller coutanta medel. Jag för min del anser det vara vådligt, om icke alldeles omöjligt, att härvid begagna blott transportsedlar. Men S en annan sida finner jag det vara i hög grad generande för publiken, om rörelsen drifves endast med assignationer. Jag skulle derföre vilja föreslå , det Riksens Ständer för rörelsen inom de nya Disconternas gebiet fastställde ett minimum för assignationen, och ett maximum för transportsedeln. Om den minsta assignationen blefve ioo Hulr, kunde den största transperisedehi blifva $o> IRdr; och större sedlar, hvilka genom ufbetalningar på erhållne lån inflyta i DiscontContoi■ rens (lassor, borde genast öfverkorsaa, uppskickas och inrättas i Banken. Jag tror, att detta borde vara det generella förhållandet, och alf. i öfrigt kunde ät Bnncosty reisen öfver lemnäs.» att reglera Cassa be loppet efter omständigheterna Om Riksens, Ständer besluta, att allt hvad som böter till 38 Den 16 September f. in* förvaltningen af medlen, bör bero af Banqostyrel* sen, borde ock i och med detsamma regleringen af lönerne för Discont Betjeningen p| Bancosty» reisen ankomma. Ibland desse tjenstemän är en, af hvars nit hela verkets gäng hufvudsakligen be-» ror. Det är BanepOmbudet. Han miste lönas tållräckeligt, ty han hör ej hafva någon andel i hvad man kallar Dispontprovision. Ef an miste således hafva en löninkomst åtminstone jemlik med deras, sorn stå under hans inseende och hans lön bör derföre blifva större än den lltskottet före» slagit
Län yrkat, att föreskriften i Kongl.Förordningen den27 Oct. t8i 2, angående Bevärings-skyldigheten, J’att, om en legd bevärings-karl rymmer eller på annat sätt sitt lefverne ändrar, så att han Kronans och Rikets tjenst ovärdig förklaras, skall den, som har legt, inom 90 dagar sig sjelf i tjensten inställa,” måtte uppliäfvas, samt att deremot den bevärings-yngling, som fått antagen duglig och godkänd karl i sitt ställe, bör sedermera vara fri från all skyldighet i berörde afseende, då, efter motionärens förmenande., den, hvilken legt, icke bör stå i något ansvar för den legdes uppförande, sedan behörige bevis om den legdes frejd och förda vandel blifvit företedde och godkände. Detta ärende, hvilket ansetts böra af Lagsamt Allmänna Besvärsocli Ekonomi-Utskotten gemensamt behandlas, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och då 8 §. i förutnämnde Kongl, Förordning den 27 October 1812 tillåter den, som till utskrifning förbunden är, att i sitt ställe sätta annan duglig karl, synes det i Utskottens tanka vara både hårdt och obilligt, att den conscriptions-skyldige det oagtadt skall, på sätt g §. i samma Nådiga Förordning innehåller, vara skyldig att, derest den legde rymmer eller begår brott af den påföljd, alt han ej längre såsom krigsman tjena får, antingen skaffa annan godkänd karl i dennes ställe, elier ock sjelf träda i tjensten. Enär härtill kommer det åliggande för den bevärings-skyldige, som vill betjena sig af förmonen att få lega annan duglig karl i sitt ställe, att anskaffa en person af god frejd, hvarom så väl Pastors i församlingen, som på landet Kronofogdens, och i stad Borgmästarens bevis skall upptes, så förmena Utskotten, att sedan denne af veder böran - Lagsamt Allm.
Under tidernas lopp hafva emellertid förhållandena utvecklat sig så, att under det den rent juridiska pröfningen eller examen för inträde i rikets rättegångsverk blifvit allt mera utbildad och omfattande, har pröfningen för inträdet i Konungens kansli och de förvaltande verken bibehållits i så inskränkt omfång, att den antingen endast omfattat några rent humanistiska ämnen i förening med kännedom af grundlagarne, eller ock dessa nyssnämnda kunskapsgrenar jemte en summarisk öfversigt af den civila lagstiftningen. Afhjelpandet af ett sådant missförhållande synes vara af stort behof påkalladt. En grundlig embetsmannabildning, aldrig mera behöllig än i våra dagar, då så stora förändringar försiggå på alla samhallslifvets områden, måste genom åtgärder i denna syftning verksamt befrämjas. Utskottet, som jemväl inhemtat, att förslag i förevarande ämne blifvit afgifna i sammanhang med utarbetande af nu gällande statuter för rikets universiteter, men ännu icke ledt till slutlig åtgärd, finner sig på anförda skäl böra förorda bifall till den väckta motionen. Behofvet af en mera grundlig och utbredd kännedom af landets lagstiftning gör sig med hvar dag mera gällande. Vid sådant förhållande och då det skulle vara mindre lämpligt att af den blifvande administrativa tjenstemannen fordra samma omfattande kunskap i deu civila lagstiftningens alla grenar, som för inträdet i rättegångsverken bör inhemtas, synes den föreslagna åtgärdens behöflighet vara till thh. till R St. Utskottet, som icke funnit sig böra ingå i en pröfning af de enskilda bestämmelser, som i detta afseende skulle komma att stadgas, får på grund häraf föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kougl. Maj:t i underdånighet hemställa om meddelande af sådana föreskrifter, som för inträdet i Konungens kansli och de förvaltande verken stadgade såsom vilkor en pröfning i national-ekonomi och i de delar af lagstifningen, som finnas för ändamålet behöfliga. Stockholm den 26 Februari 1863. Stockholm, tryckt hos Sam. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 102. 1 N:o 102.
För att lätta omdömet öfver denna lags och vår blifvande domares godlycko-allmakt, skall jag anföra exempel, men blott utur ett enda Cap., det första som börjar de speciella straffbestämmelserna, eller det 9:de. 6 §§ deraf utsätta straff i l:sta eller 2-.dra fängelsegrad, d. v. s. mellan S år och lifstid. En § eller den 14:des 2:dra mom. sakfäller till 2:dra eller 3:dje; således mellan 6 till 10 år. En § lill 3:dje eller 4:de grad; följaktligen en latitud mellan 4 och 8 år. 2:ne §§ lemna val mellan 5:te och 6:te grad, eller från 2 lill 0 är. 4 §§ likaså mellan 6:te och 7:de grad; från 1 månad lill 2 år. Men dessa utsträckningar äro dock på långt när icke de största: Enligt 22:dra § kan man för underlätet uppenbarande af de brott sora i 16 särskilta §§ uppräknas, fällas till fängelse högst i 5:le grad, med en skillnad från 1 månad till 4 år, således 48 gånger den minsta liden. 4:de § åsätter fängelse högst i 4:de grad, hvarigenom godtycket äger ett spelrum från T'2:dels till 6 år, eller 72 gånger. Hvarförutan 2:ne §§, allt i 9:de Gap., tillerkänna domaren välbehag, mellan lägsta bot 1 r:dr silfver eller 6 månaders fängelse. Vårt liberala tidehvarf har inskränkt godtycket för lärare, husbönder och fäder, som likväl alla måste äga den närmaste kännedom om sina underordnades uppförande och lynnen, jemte den största ömhet för deras sanna väl. Vi skulle i motsatt riktning gå att göra oss till slafvar under den mest oerhörda juridiska makt, som aldrig rätt kunde handhafvas, aldrig erhålla konseqvens; aldrig bjuda aktning, aldrig uthärdas. 248 Den 18 December f. ni. Ingen lärer neka ali dä lag ålägger böter, är lians afsigt alt straffet skall lili sådana bestå, men icke lili en förvandling sorn tillkommit endast derföre, alt den som ej orkar böterna icke må förblifva onäpst.
M:t pröfvat, det någon ersättning icke kunde af K. M:t i Nåder medgifvas. Desse reclamationsmål äro: 1:0 Slupen Tålamodetj seqvestrerad i Stralsund, år 1812, af Fransmännen. — Ersättning för Fartyg och Last reclamerad af frami. CommerceRådet C. F. Duwels Borgnärer. 2:0 Galeasen Nordstjernan, uppbragt af Fransk Kapare utan för Liebau den 23 April 1812. — Ersättning för Fartyget reclamerad af Skepparen Schmidt och afl. Handlanden Boyes SterbhusDelegare; samt för Lasten af frami. CommerceRådet C. F. Duwells Borgnärer. 3:o Fartyget Hoppet j uppbragt i April månad 1812 af Fransk Kapare. — Ersättning för Lasten reclamerad af Handelsbolaget G. D. Wilcke & Comp. 4:o Öppna Båten Basenj uppbragt af Fransk Kapare den 1 Aug, 1812. — Ersättning för Lasten recla me - Betänkande n. 3o5 merad af Assessor J. W. Cöster och för sjelfva Båten af Borgmästaren Johan Berg. 5:o HukarGaleascn Redligheten, uppbragt den 19 Sept. i8i3 af Dansk Kapare. — Ersättning för Fartyget och lasten reclnmerad af L A. Enequists Enka. Den Kgl. Remissen, i afseende'på nämnde fem reclamations-mål, innehåller, att K. M:t väl funnit någon ersättning för förlusterne icke kunna, emot stadgandet i 2 mom. af R. St:rs underd.