Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga stadfästelse, förordna om Cassans förvaltning, ”hvilken vid föreskrifven hvart tionde år inträffande ordinarie eller der”förinnan skeende extra sammankomst, granskas af Kongl. Krigs-befälet heller Arméens FullmägTige, samt en gång och ej oftaré, emellan ordinarie sammankomsterna, af utsedde Revisorer från Arméen, samt att, i ”följd af desse bestämda stadganden, så angående styrelsen af Arméen* ”Pensious-Inrälfning, sorn angående revision af densammas förvaltande, ”Direktion funnit sig icke ega, att till Rikets Ständers Revisorers granskning utlemna de för sådant ändamål reqvirerade räkenskaper m. fl. ”handlingar”; hvarjemte sistbemähle Direction afgifvit upplysningar rörande användandet, lill fullt belopp, af Statsbidragen lill Cassan samt otillräckligheten af samma bidrag. Revisorerne, sorn derefter genom Herr II if-Cancelleren sökt utverka Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till vederbörande, att de ifrågavakomne räkenskaperne, femte 1827 och 1828 arens redogörelser töv Amiralitets Krigsmans-Cassitn, hvars inkomster till en det bestå af Statsmedel, till Revisorer ne afgifva, hade ifrån Herr Hof-Cancel teren emottagit det på Kongl. Majrts
Boställsinnehafvaren inlemnar till K. M:s Befh:de en ansökning, som der granskas, och sedan, alla ansökningar inom viss tid blifvit insamlade från hela länet, insändas de till förvaltningen af sjöärendena, som beslutar i hvad mån utsyning må ega rum. Icke sällan händer , att Förvaltningen, för att spara den ekskog, hvaröfver Kronan ännu har dispositionsrätt, finner sig böra högst betydligt nedpruta det begärda D en 10 Mars e. m. antalet ekar, ofta till ‘/4 eller hälften af hvad af K. Befh;de blifvit tillstyrkt Jag får anhålla om bifall till K. Propos. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Frih. Alströmer: Sedan man nu erfarit att tvenne Riksstånd bifallit StatsUtsk:ts Betänk., anhåller jag att få återtaga mitt förra yrkande och i stället begära bifall till K. M:ts Propos. Då jag har ordet, torde det tillåtas mig att yttra några ord med ani. af de skäl, som blifvit anförda mot K. M:ts Propos. Bland annat har man fästat sig vid den oerhörda kostnad, Staten linge vid kännas, om Leckö användes till ekplantering. Hvad vore väl denna kostnad ? Jag antager att Leckö kan årligen inbringa i arrende omkring 8 å 10,000 rdr. Om ett årligt anslag till detta belopp ifrågasattes till befrämjande af ekplantering, tror jag icke att någon skulle finna denna upoffring särdeles stor, men nu, då anvisande af jord för ändamålet föreslås, finner man upoffringen oerhörd. Hafva vi då verkligen sådan brist på jord? Man vill att kronoallmännin garne skola begagnas till ekplantering. Detta tror jag ingalunda låter sig göra; ty der trifves hufvudsakligen endast barrskog och der detta trädslag finnes, växer sällan ekträdet. Hr Gripenstedt: Jag ber om ursäkt att jag ånyo uptager B, o. Ad:s tid; men flera under diskussionen fällda yttranden äro af den beskaffenhet, att jag icke anser mig böra lemna dem utan allt genmäle.
Ank. till Exp.-Utslc. deli 17 Mars 1860, kl, 7 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl, Ma fits nådiga Proposition, angående upplåtande af Arjeplougs skolebord till boställe åt skolmästaren derstädes. (I. A.) Enligt hvad denna nådiga framställning, införd under 64 i Esta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller vid innevarande riksdag, innehåller, hade Domkapitlet i Hernösand förmält att, sedan, till följd af Kongl. Kammar-kollegii, under den 24 November 1857, meddelade föreskrift, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län utsatt auktion till utarrendering för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning af skolebordet i Arjeplougs lappmarks församling, Domkapitlet hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmält protest emot berörde åtgärd, med yrkande alt bostället måtte upplåtas till begagnande af skolmästaren i och för hans tjenst; att Kongl. Majrts Befallningshafvande å denna Domkapitlets anmälan ansett sig icke kunna fästa vidare afseende, än att vid arrende-auktions-protokollets insändande till Kongl. Kammar-kollegium, anmäla Domkapitlets protest; samt att Kongl. Kammar-kollegium till svar å berörde protest meddelat, att, då, enligt föreskriften i nådiga Brefvet den 9 September 1818, skolan i Arjeploug upphört och skolebordet derefter varit för Lappmarks ecklesiastik-fonds räkning utarrenderadt, intilldess genom nådiga Brefvet den 28 November 1835 i allmänhet förordnats, att all för nämnde fond tillförene särskildt anvisad uppbörd skulle ingå i special-räkenskaperna och såsom statsmedel levereras till vederbörande ränteri, samt berörde skolebord till följd deraf allt sedermera stått under Kronans fria disposition och för Statsverkets räkning blifvit utliih. till It. St.
Man kan säga, att summan är för ringa; men det är godt att till en början få något. Hufvudsaken är anställa inrättningen riktigt alltifrån första begynnelsen, så att hon ej mätte få en skef riktning, och ändamålet derigenom förfelas. Jag tror det således vore tillräckligt om R. o. Ad., med afslag ä Utskms betänk., helt enkelt bi tolle Hr Lagergrens motion Men vill man närmare uttrycka sig, så vore det väl nödigt altanvända samma ordalag som motionären begagnat. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: För en sådan anstalt, som den Hr von Hartmansdorff ansett böra inrättas, är en summa af 3000 r:dr sä otillräcklig, att dermed ingenting skulle kunna åstadkommas, som vore ändamålsenligt, annorlunda än i en så liten scala, alt nyttan deraf blefve alldeles för inskränkt. Hvad sorn under nuvarande förhållanden är angelägnast hos oss, anser jag vara bildandet af lärarinnor. Inrättande af en normalskola för undervisning i allmänhet torde ännu vara en uppgift, som blir ganska svår att lösa, helst den uppfostran, som fruntimmer erfordra, vanligen är olika, allt efter dea ställning i samhället, som den flicka, som uppfostras, skall komma alt intaga. Qvinnan egnar sig vanligast icke från början åt något visst bestämdt yrke; helt annat är förhållandet med mannen, och en normalskola för allmän fruntimmersbildning med ett anslag af 3000 r:dr skulle blifva alltför inskränkt. Något behof deraf kan jag icke eller inse vara för handen, som icke mera för bildande af lärarinnor för det uppväxande qvinnokönet. Det är visserligen sant, att lärarinnor icke kunna bildas utan elever; men i händelse R. St. fästa sig vid det angelägnaste ändamålet, bildandet af lärarinnor, så torde det sedermera bli Konungens omsorg att anbefalla organisationen af dessa skolor och villkoren derför, pä sätt Korum - Den 20 Mars e. m. 495 gen finner lämpligast uppfylla ändamålet, utan alt Ständerne behöfva ingå i detaljer.
SBtb bett uppffcrttmng af fastigheter, font, efter nu ftabgabe grunber, förft anfiätteö, åltggcr bet Sarertng§ Sätt, font fcrffttt Btfogabc taBett utmärfcr, Itta itoggrattut forn attoarttgt ittreba be orfafcr, htotffa åftabfommit ncbfättntng t fafitghctSmärbct, och utcb otitforg ttftfc, att alfttb tuärbet tttå få BcftämmaS, att atte mcbBorgare t fattthället, t förBåffattbc tttt bcrao egettbout, Itta Beffattaö; cganbc (Sommttteerue, att, få tänge bettna @tabga, enligt 9ttfct3 ©täitberö Beftut od) Ötcgcrtugö^ortncit, tauber tttt efterrättetfc, årligen uiebctft höjning etter ncbfättntng femtå cgcnbcm§ 2:o 0rör ©rut, attfagbc före bett 1 SItoOctuBcr 1847, och britte tbfe, fått od) t ben orbtttttg fftcngt. ^örorbntngcit af bett 27 Stprit 1846, attgåenbe <$tångfernö Betoset af få mät bett för hvarje ©rut tillåtna tifltucrfntng, Berätttab efter BrufetS prttotlegtes rabe ftttibe, font äftuen tutb be ©rut, ber recogtttttou8 Äuugöretfett af ben 27 Sigrif 1846, aitgacnbc .jpammarflattenS utgörattbe, Bcfläntuta, t märbe uffffattaS.
Jag anser det vara Rikets Ständer värdigt att söka understödja en förtjenst, som väckt för liten uppmärksamhet hos Styrelsen, hvarföre jag instämmer med Herr Cederschjöld, och tror, att StatsUtskottet mätte finna lill - 8 Den 23 Maji. fälle att fördubbla summan; hvilket på det liela obetydliga anslag mäste af en motsvarande nytta för Samhället fullt uppvägas. Friherre Palmstjerna, Bror Knut, uppläste följande: Stats-Utskottet bär i Utlåtandet N:o i36 tillkännagifvit, "att redan vid sista ”Riksdag af Rikets Ständer erkändes, det "den allmänna fördelen af Gymnastiska Institutet blifvit af erfarenheten vitsordad, ”hvarföre Institutet borde af Staten åtnju”ta ett erforderligt understöd för inrättningens framtida bestånd.” Utskottet har nu funnit, ”att Institutet kommit i stör"re behof af flere Lärare, i anseende till "Gymnastikens mera allmänna begagnande ”vid Läroinrättningarne och Regementerne," och som Utskottet äfven anser ”det vara ”af vigt, att ifrågavarande inrättning icke "saknar nödige tillgångar för dess underhållande nu och framdeles i det skick och ”i den utvidgning, som erfordras för att ”kunna åt alla delar af Riket bereda skick”lige Lärare;” inser jag icke, huru Utskottet, med en så välgrundad öfvertygelse om Institutets nytta för det allmänna, kunnat inskränka sig till att endast föreslå en förhöjning af iooo R:dr B:co.
Hesta mentén till makar, barn och helsyskon samt fromma stiftelser, äfvensom sådana testomenlariske dispositioner, hvilka i contant eller värde icke uppgå till 3oo R:dr. hvarjemte Sundhetsbevis, som af vederbörande Quarantaines-Befälhafvare utgifva.?, hvilka, enligt Kongl. Brefvet till Quarantaines-Commissionen i Stockholm af den 22 October i83i, ej behöfva med stämplad t papper förses, äfven böra: ibland de från. Charta Sigilla ta befriade handlingar upptagas.. Vid Öfvervägandet af frågan rörande lindring i den nu fastställde stämplade pappersafgiften för allmogen m. fl. företogs äfven en till Utskottet ifrån Högloft. Ridderskapet och Adelil remitterad motion af Herr Svedenborg, sorn föreslagit, att Charta» Sigillatae afgiflen må Bestämmas till lika Belopp, ehvad de rättegångar, der slik afgift eger runi, röra en eller annan medborgareclhss; men dä hvarken Motionairen anfört några giltiga skäl eller i öfrigt några omständigheter förekommit, som kunnat gifva Utskottet anledning att tillstyika upphörande af den allmogen, m. fli af ålder beviljade lindring i> Chartae Sigillatae beviUningenhar Utskottet icke ansett sig böra föreslå någon förändring i hvad! nu gällande Chartte SigulaUc förordning i dalta afseende stadgar.. Bevillning!-lj t skottets Ber* AT:o j S. 3®’ §* i 83o års Författning. Charter ing af Contract, Köpeafhandlingar och Förbindelser m.rn.p emellan enskilde personer. 1:0 Arrendeoch Andre Contract emellan enskilde personer, angående Egendomar, Hus,. Rum, Bodar, Källare,.
Majit sålunda behagat i nåder föreslå; med underdånig anmälan hvarom Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Mars 1863. E xp editionslits k o Hets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 55. 19 i'ib tint* i‘ -rnUn.Jih I, i, ; 1,1, • IIdiKÄ J'>! SWii >K» . 4 li) bil No 55. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1865. Preste-Slåndet den ti Borgare-Ståndet den 11 [!:'>{!
Jag tillstyrker, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt beslut; ty att förbjuda Brandförsäkring, vore lika orimligt, som att uppmana dertill. Det bör till - Den i3 Jul i i e. m. höra den euskilta omtankan, att derom draga försorg. Herr von Qvanten_, Qari: Jag tror, att hvad Konungen redan gjort i afseende på BrandstodsBolaget, är tillräckligt. De, som kunnat skaffa penningar, för att insätta afgifterna, hafva gjort det. Att ej alla gjort det, kommer deraf, att de dertill saknat förmåga. Jag känner precist den saken, ty jag har såsom husegare varit närvarande vid sammankomster och sett, att personer, som önskat försäkra sina hus, ej kunnat göra det. Det finnes i småstäderne så många fattiga arbetskarlar, som äro husegare, hvilka knappt kunna betala Krono-utlagorne, ännu mindre Brandstodsafgiften, och som derföre ej ingått i inrättningen. Det är omöjligt, att tvinga personer fullgöra, hvad de icke förmå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition tili bifall å Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande, hvilken Proposition med Ja och Nej besvarades. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess den 21 sistlidne April f. m. i detta ämne redan fattade beslut behagade afslå den af Utskotten uti ifrågavarande Utlåtande tillstyrkte åtgärd. 1 Den i3 Julii e. m. a63 Ropades starka Ja jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som, efter hvad som Hans Excellence tyckt sig finna, Ja ÖfverrÖstat Nej, den af Flans Excellence sist framställde Proposition blifvit af Ridderskapet oell Adeln bifallen.
Prot. l844- 3 Sami. 10 Haft 2 Consttiulions-Utskotlets Utlåtande, IV.o ai. ock för att bereda dem af sina undersåtare, hvilka en sådan rätt äga eller framdeles erhålla, tiilgodonjutande af det hägn, som genom serskildta länders lagar dels, på sätt ofvanberördt är, redan blifvit, dels ock hädanefter kan varda dem, under villkor af reciprocitet, tillförsäkrad t, ansett de i Tryckfrihets-förordningen intagna stadganden emot eftertryck böra erhålla den fullständighet och utsträckning, som för uppnående af detta ändamål erfordras; och Kongl. Maj:t har fördenskull till Riksens Ständers antagande i Nåder föreslagit följande tillägg till slutet af T'ryckjrikets-Förordningens S *• Mom. g Vid samma ansvar, som här ojvan för eftertryck af skrift, utan författarens eller harn rättts-innehafvares skriftliga tillstånd, blifvit stadgadt, vare ock förbjudet att, utan erhållen sådan tillåtelse, trycka eller eftertrycka skrift, dertill andra Staters undersåtare äga förlagsrätt, sd vida i dessa Stater Svenske undersåtares förlagsrätt enahanda skydd genom lag åtnjuter. Constitutions-Utskottet får med anledning häraf yttra, alt Utskottet jemväl för sin del finnér de i den Kongl. Propositionen åberopade rättsskäl vara i och för sig sjelfva så talande, att de böra äfven hos oss göras gällande genom lag, fastän fullt motsvarande fördelar ej kunna påräknas för Sverige vid jemförelse med de länder, hvilkas litteratur är vidsträcktare spridd, än den Svenska. Utskottet tillstyrker alltså vördsamiigen antagandet af Kongl. Maj;ls ofvananförda grundlags-förslag, i den ordning, 81 § Regerings-formen bestämmer. Stockholm den 28 November 1844. Constitutions Utskottets Memorial, N.o 22. Ank. till Exp. Vtsk. den 3/ Dec., kl. 12 mi dd. Memorial, till Riksens Ständer, med jörslag angående tillägg till 72 $ Regeringsformen.
Alt vid aflemnandet till Consistorierne af val-längderne för ecklesiastika beställningar, bör fogas en af Lands-kontoret eller Härads-skrifvaren ur taxerings-längden meddelad uppgift å löne-inkomsterne för de sistförflutna fem åren. En lika uppgift bör för patroueia-ecklesiastika beställningar åtfölja Patroni kallelse, då den lill Consistorium inlemnas; 4:o Att Regements-skrifvare och Kommissarier samt Bokhållare vid Regementen och Korpser skola vid hvarje års början lill Chefen inlemna utdrag ur Regementets eller Korpsens taxerings-längder för de sistförflutna fem åren. § 7. Undanlag ifrån föregående stadganden, hvilka undanlag dock ej sträcka sig till deri del af stämplade pappers-afgiflen, som utgår i stället, för den fordna Kansli-gebuhren och sigill-penning arne, utom i de fall, då befrielse, i anseende till fattigdom, är medgifven. Från stämpladt papper befrias: Akademierne i alla dem rörande ansökningar och aktioner; Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 136.
Commerce-Collegium af d. a3 Januari! i83o, behagat i Nåder förklara, att då, jemlikt det för Rikets Ständers Bank utfärdade Reglemente, Bancoi-Disconlens Revisorer sammanträda d. 1 Mars hvarje år, för att granska det näslförutgångne årets förvaltning, men Manufactur-Discontens räkenskaper deremot icke förr än den 1 Maji hvarje år befinnas i det fullständiga skick, att de kunna underkastas revision, hvartill komme,att sistnämnde räkenskaper, hvilka, i anseende lill F011- Stats-ZJtskottéts Berättelse N.o 16g» 11 dens serskilda beskaffenhet, icke kunde till offentlig granskning i Kongl, Kammar-Rätten öfverlemnas, ehuru de hor de under gå den speciela revision, sorn i afseende på redovisningen af andra allmänna medel är föreskri fven, innan de blifva föremål för Rikets Ständers Revisorers eller deras Slals-Utskotts pröfning; Kongl. Majit alltså i Nåder ville uppdraga åt serskilde i Nåder utsedda Revisorer, att granska hvarje års räkenskaper ifrån oell med dem för år i83o, samt dervid, jemte räkenskapens behöriga revision, pröfva och afgifva berättelse, huruvida Fondens tillgångar blif? vit, enligt fastställde grunder, fördelade och förvallade, hvilka berättelser Kongl. Maj;t sedermera i Nåder ville Lill upplysning meddela Rikets Ständers Revisorer eller deras Slats-XJlskolt; tillföljd af hvilket Nådiga förordnande serskilda af Kongl. Majit i Nåder förordnade Revisorer granskat Manufacturoch Ull-Discont-Fondei;nes förvaltning för åren i83o, 1831 och i83a, har UlskoLlet, sedan berällelserne för de aine förstnämnde åren blifvit öfverlemnade till Rikets Ständers sist församlade Revisorer, genom Kongl. Majlis Nådiga Remiss af den 8 nästlidne Februarii fått emottaga de Kongl. Revisorernes berättelse för år i83a. §. t. Marni fact nr-Discont-Fondens förvaltning.
Den ifver att sätta sig öfver konvenansens lagar, den möda mången gör sig för att trotsa » fördomar » o c h undvika att iakttaga en » tom etikett », men framför allt den harm, som riktas mot vår beskedliga konvenans, synes röja en viss inskränkthet eller åtminstone en stor brist på godmodighet och historisk blick. T y det är dock i allmänhet ej ur tomma intet begreppen om det passande uppkommit. Och när en konventionell uppfattning blir föråldrad, så faller den bort — o m det ock måste tillstås, att det sällan sker med iltågsfart. Och om än » det passandes » föreskrifter ofta iakttagas blott för skenets skull, så hvad mer? Skenets uppehållande kan lägga en rätt hälsosam kapson på hänsynslösheten eller råheten; och underkastelsen under en, låt vara blott fingerad, hänsyn innebär dock ett slags hyllningsgärd åt det tillbörliga. De flesta af konvenansen uppställda lagar sakna icke sitt stora berättigande — om än bemängda af öfverdrifter. Och att döma af det myckna själf svald, de otaliga sedliga förlöpningar och oregelbnndenheter, som möta oss, om vi blicka oss omkring, synas de konventionella skrankorna i våra dagar så lätt öf verhoppade, att man vore färdig att beklaga att de blifvit så låga. T y det är sorgligt, men sant, att människonaturen ofta är sådan, att där icke en sedlig känsla hos individen utgör ett tillräckligt skydd för denne, där skulle det dock — särskildt i fråga om u n g d o m — ganska ofta — kunnat hända, att en sträng norm för d et pas sande eller en utpräglad allmän mening skulle understödt moralens bud eller rent af skyddat det mot kränkning. Det finnes något, som heter lagbunden frihet; en inskränkning, som i en ofullkomlig värld, där friheten, så väl som många andra goda och välsignade ting, lätt missbrukas och urartar till själfsvåld och öfvergrepp, visar sig mycket välgörande för det allmänna bästa, o m den än lägger vissa band på individen. Och för den mänskliga sammanlefnaden är det till stor fromma, när denna lagbundna frihet finner tillämpning i det enskilda såväl som i det offentliga, i det lilla, som i det stora.
Med anledning af det uti Nils Hanssons motion förekommande yttrande att Biskops-embetena skulle vara af katolskt ursprung, anser Utskottet sig böra förnya en uti Ekonomi-Utskottets betänkande i frågan vid sednaste riksmöte gjord erinran, att nämnde påstående icke är med verkliga förhållandet enligt, enär dylika befattningar redan förefunnits i Kristna kyrkans äldsta tider och dä innehafts af Apostlarnes orne - 6 , Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 52. delbara lärjungar. Desse eller motsvarande befattningar äro jemväl ännu bibehållna nästan öfver allt, hvarest protestantiska läran är gällande, med undantag af hvad angår den prestbyterianska kyrkan, inom hvilken suveräna general-församlingar med underlydande synoder besörja de kyrkliga angelägenheterna. Hvad sedermera angar sjelfva saken och dervid först Nils Hanssons förslag all Biskops-embetena i nio stift skulle indragas och dertill hörande åligganden på “nuvarande“ eller “blifvande41 Domprostar öfverflytlas. så är Utskottet af den mening, som synes allmännast hafva gjort sig gällande vid föregående riksdagar, nemligen alt för de kyrkliga angelägenheterna, likasom uti andra grenar af embetslörvaltningen, särskilda Chefer i orterna äro oumbärliga och att den befattning, som af Biskoparne ulöfvas, ingalunda kan såsom ett bibestyr förenas med de göromål, som för den speciela pastoralvården inom stiftsstädernas församlingar tillkomma Domprostarne. Motionären har visserligen till stöd för sitt förslag i detta fall uppgifvit att Biskoparnes embelsåligganden skulle vara af särdeles obetydlig beskaffenhet, men han synes härvid hafva utgått från den oriktiga föreställningen alt dessa åligganden skulle hufvudsakligen bestå uti Ordförandeskapet i Domkapitlet jemte tillsynen öfver Elementarläroverken. Motionären har sålunda förbisett just den vigtigaste och mest omfattande delen af Biskopens embete, nemligen bans åliggande att vaka öfver bildandet af ett upplyst och nitiskt Presterskap och öfver själavårdens behöriga handhafvande i församlingarne.
»Ej skall du gå för den skull, just nu menar jag, att du kan stanna,» sade kung Olaf. »En ringa man vår jag förr, och för allt ondt måste jag bäfva. En fattig jordisk kung var jag, för arm att skänka dig min nåd. Men nu är himmelens härlighet gifven mig. Om du är svag, så är jag Herrens hjälte. Om du faller, så kan jag uppresa dig. Gud har utvalt mig, Astrid, du kan ej skada mig, men jag kan bistå dig – Ack, så jag talar – I denna stund har Gud tömt sin kärlek i mitt hjärta så rikligt att jag ej ens förstår, att du felat.» Och i stor mildhet upplyfte han den darrande gestalten, och ömt stödjande henne, som alltjämt snyftade och knappast kunde hålla sig uppe, vände han med Astrid åter till kungsgården. MARGARETA FREDKULLA På detta sätt tillgick det, då Margareta Fredkulla, som skulle rida till Norge och gifta sig med kung Magnus Barfot, kom till Storgårdsbyn i Västergötland, som ligger på södra älfstranden ett stycke ofvanför Kungahälla. Först af alla hade de båda gummorna Karin Wullum och Valborg Toot, hvilka varit uppe på Storskogen för att samla mossa, fått se en skymt af prinsessan från en hög bergklint. De kastade genast sina bördor och rusade ned till byn för att berätta, att det red något ljust och fagert långt borta på skogsvägen, att vackra människor färdades fram under träden. Men ingen, som hörde dem, ville tro dem. »Ve edra skumma ögon!» ropade man till dem. »Det kan ej ha varit en prinsessa, det var säkerligen ingenting annat än träskdimman, som dansade kring under röda furustammar.» Strax efter gummorna kom Rasmus kolargosse springande. Ögonen skeno i hans ansikte, och han var så andfådd, då han kom till byn, att han knappast förmådde tala. Men så snart han kunde få fram orden, började han öfverljudt ropa: »I skolen vara glada! Prinsessan kommer! Jag har sett den fagra sakteligen rida fram under träden. I skolen vara glada!» Rasmus kolargosse hade stannat på den trekantiga platsen midt i byn, där tre vägar möttes.