Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion, om afsättande af en .fond till understöd och lån för större nödiga vattenafledniagar; ;N:o i(>;, öfver den del af Herr Friherre Hjertås, 'Gu taf Adolfh, motion, som angår ett räntefritt lån från Riksgälds-Gonloret, a.t användas till uppförande af byggnader vid Ottenby Stuteri-Inrättning; N;o 162, i anledning af väckt fråga om användande af den, genom Talmans-Tafflarnes indragning uppkommande besparing, till understöd för utflyttningar; ]Nr:o i63, i fråga om låne-underslöd för staden Falkenberg; N:o 164, i anledning af väckt fråga, om ett räntefritt lån för fisket ierne i Bohusländska Skärgården; j\:o 160, i fråga om ersättning till släderues Borgerskap, då de lill besigtningar m. m. för Kronans räkning blifva kallade; $:o 1 68, i anledning af de Berättelser, sorn Rikets Ständers till Stats-, BancoOch Riksgälds-Verkens öfverseende och granskning åren i83o och 183a församlade Revisorer afgifvit, angåenda de under Kongl, Maj:ts och Ilikets Cpmmerce-Collegium ställde fonder och medel; fl.o 169, Berättelse, angående den innevarande Riksdag verkställda re - I Trot. Ut dr. i. 4 Julii 18.54» 7 vision af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Colleg um st dida fonder och medel. S. 1). Vid fornvad föredragning återremitterades Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut kottens Betänkande N;o 6, i anledning af föreslagne förändringar och tillägg till Kongl. Majds Nådiga Legostad,^ ler husbönder och tjenstehjon den 23 November i833. S. I). Vid förnyad föredragning biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut skottens Utlåtanden:
Den Ämbetsman, sorn för ålder eller sjuklighet med vederbörligt tillstånd har tjenstledighet på längre eller korta, re tid, och således måste vidkännas en i förhållande derefter beräknad förminskning i Lön , bör icke med skäl kunna taxeras till lika Bevillning, som om han varit i tillfälle att liela året bestrida sin tjenst, och således åtnjuta hela den dermed förenade löneinkomsten. Samma förhållande inträffar äfven vid alla slags Tjenste - vacancer.— En Enka, sorn efter mannens död eger utbekomma 1 ä a qvartal af den innehafda lönen, kan val icke med någon rättvisa åläggas Bevillning för 4 qvartal. Lika orätt är det äfven, att en Enka efter Prest eller Schol-lärare taxeras för t. ex. 600 B:drs Löneinkomst, ehuru hon verkligen icke njuter mer än 400 eller 450, emedan 300 eller 150 äro honom, sorn tjensten bestrider, till aflöning anslagne. Icke heller kan det pied rättvisa öfverensstämma, att denne sed^ 654 EevillningsUtskottets Betänkanden. nare, hvilkens lön icke uppgår till 300 R:dr, likväl derföre ålägges Bevillning ej allenast nied 1, utan äfven med 2 procent af Lönebeloppet, då deremot andre nied lika Löne. inkomst äro enligt Lagen från all Bevillning befriade. Det är ett oriktigt påstående, att Staten härvid förlorar. Man kan icke rätteli' gen sägas förlora det, hvartill' man ingen rättighet eger. Staten bör ju icke rimligen för dra mer, än att hvarje tjensteman beskattas för den löneinkomst , han verkeligen njuter. Att taxeras för något derutöfver, vore lika orättvist,' som att taxera en Jordbrukare för hemman, ehuru han icke eger mer än ett. Detta ämne anser jag af så mycket större vigt, sorn det har den största' inflytelse på hela Ärnbetmanna klassens vilkor, och jag anhåller derföre, att reservationen matte få åtfölja Be. tänkandet till Respeciive RiksStånden, hvilka icke lära underlåta deråt lemna den "uppmärksamhet ämnet visserligen förtjenar.
Det ställe i preussiska lagen, sorn handlar härom, är 1 § 1 morn., hvilket har denna lydelse: 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 91. ”Konkurs omfattar all den utmätning underkastade egendom, gäklenären vid konkursens början eger eller under dess fortvaro förvärfvar” (”Der Konkurs erstrecht sich auf das gesammte der Exekution unterliegende Vermögen, welches der Gemeinschuldner zur Zeit der Eröffnung des Konkurses besitzt oder vahrend der Dauer des Konkurses erlangt”). 37 § i Norska Lagen, hvilken § afhandlar detta ämne, har följande innehåll: ”Til Boets Masse henhörer alt det, hvoraf Skyldneren var Eier ved Concursens Aabning (§ 12), dog med Undtagelse af Klajdningsstykker og audre Ting, som eve Skyldneren och hans Familie uundva:rlige til personligt Brug. Ligeledes gaaer hullinder Boet alt hvad Skyldneren, medens det staaer under Behandling, erhverver ved Arv, Giftermaal, Gave, forsaavidt Giveren ikke ved selve Gaven har bestemt anderledes, eller anden tilfeldig Adkomst. Hvad han efter Concursens Aabning erhverver ved Årbeide, ved offentlig eller privat Tjeneste, kan kun forsaavidt indrages under Boets Masse, som Skifteretten efter Andragende fra nogen vedkommende, og efter at havé givet Skyldneren Adgang til at freinkomme med de fornödne Oplysninger, skjönner, at Indtmgten af dette Erhvairf er större end fornödiges til hans og Families tarvelige Underholdning.
LtenliuAAeri pä attiken 3,000: l):o pa taklisten oell stora korclonAen 4,000: — —- 1)00 alnar koräonA ä 3: — ^— 2,700: 34 konster i neclra vänin^en . ä 3o: 1,020: 3 arkacler i ö5ra vänineen ä 80: 240: 89 fönster 1 ökra vänin^en ä 200: 7,800: kör 8tenliuAAeriet inväncliZt, soni inecl iner eller rninäre kostnacl efter omstäncliAbeter na kan utköras, afsättas 5o,ooo: 113,720: LjelklaA, takpanel oell trossnin^ 20,000: —> — 1akla^et ineä panel 8,000: 38,000: 3oo 8keppuncl takkoppar inecl arbetslön oeb spik ä 200 60,000: Ornament pä takfoten af koppar 2,000: 62,000: i44 kensterlufter rnecl allt tillbebör, ä 100 i4»4oo: — ^f paneler, clörrar, skärmar för taklors uppbänZnin^, Aolk, in. m., kan verkställas till m^eket varieracle kostnacler. liar upptaZes såsom medelpris 16,000: transport L:co ll:clr 540,120: /vo/rZ/. ^.-o .5.5. Irunsjrord L:co D:clr 5^.0,120: Lm<?^s-Lk/^6/6. Diverse smicle, unkure, ve.xeljern ete , 6,000: .'l/5//c///^ oo/c //r/-6 c/scoocrtco/?.
Jag har af erfarenheten funnit besannadt, att man med varsamhet bör skrida till vidtagande af hvarje ny Författning, emedan nya svårigheter alltid yppa sig vid tillämpningen, och detta ger mig anledning tro, att serskildta föreskrifter i detta afseende borde tillämpas i hvarje Province. Till en början torde det tillåtas mig göra en anmärkning vid i Cap. 6 §. Der står: Ägare af Hemman , som har rätt att samfält med Hemman i annat Skifteslag, å dess mark, skogsfång eller mulbete begagna, eller torf, sten, grus, ler eller dylikt taga , eller i dess vatten fiska, må ej fordra, det sådan rättighet genom Laga Skifte utbrytas skall, der ej jordägarne i andra Skifteslaget sjelfve skifta vilja. Här existerar en stor skillnad för vissa delar af Skåne och Halland, der upphemtning af tång utgör en stor härlighet, som aflägse boende Strandägare sällan kunna begagna, emedan de närmast boende genast i högar upplägga tången, så snart den af stormen kastas i land, hvarigenom den blifver deras egendom. Då fråga är om sådane härligheter, vore det hårdt, att neka ett Laga Skifte af stranden, hvarigenom visse delägare, som nu hafva den gemensam med andre, skulle Den 6 April e. m. 327 beröfvas en betydlig fördel och lida intrång på sin ägande rätt. Samma förhållande är ock med de redan i denna §. omnämnda föremål. Vidare är i 2 Cap. 8 §. stadgadt: Kronofogde i Orten skall föranstalta örn val af Gode Män , så snart denna Stadga blifvit kungjord, och sedermera, när God Man afgår. Öfver de valde Gode Männen insände Kronofogde Förteckning ej mindre till Ordföranden i AgodelningsRätten , än till Konungens Befallningshafvande , hvilken sednare bör eif samma förteckning lemna vederbörande Landtmätare del. Enligt min tanka borde Gode Män icke en gång för alla väljas, emedan de då kunde blifva egenmäktige i orten, och äga stort inflytande vid skiften; åtminstone borde, hvart annat eller hvart tredje år, nya väljas.
M:ts och kronans förfogande, jemväl funnit omförmälda plats vara den enda, sorn för närvarande kunde till Posthus ifrågakomma ; att bemälda embets-myndigheter ansett de farhågor, som möjligen kunde uppstå för Post-verkets förflyttande till denna plats, i anseende till närheten til! Kongl. Theatern och en deraf uppkommande större eldfarlighet, kunna förebyggas genom vidtagande af särskilda anordningar för betryggande mot eldfara, i hvilket afseende det nya huset borde jemväl å sidan invid operahuset blifva i höjd och hufvudlinie med detta öfverensstämmande; att särskilda förslag förekommit rörande användandet af det utrymme i den nya byggnaden, som för Post-verket tillsvidare blefve öfverflödigt, i det tali att platsen för bebyggandet utvidgades; samt att General-Post-Stvrelsen uppgifvit, huruledes nuvarande tomten med derå föreslagna byggnaden kunde för det antydda ändamålet göras tillräckliga. Kostnaden för hela ifrågavarande byggnadsföretag vore af Ofver-Inlendenls-Embetet approximativt beräknad till 450,000 R:dr banko; och, enligt hvad E. K.
Sedan derefter, i förmodan att en ny kommunikationsled genom det inre af Jemtland sålunda skulle komma att på Statens bekostnad anläggas, ett bolag inom länet bildat sig för anskaffande och tillhandahållande af ängeller segelbåtar å vattendragen, m. m, som för ombesörjande af trafiken kunde anses erforderligt, har Styrelsen för detta bolag, uti en tilt Kongl. Majit ställd, af Kongl. Majits Befallningshafvande i länet insand och förordad ansökning, fästat Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet å behofvet af underlättad kommunikation från det inre af Jemtland, i riktning ej allenast åt Nordsjön, utan äfven åt Bottniska viken till Sundsvall, i hvilket hänseende Styrelsen hufvudsakligen förmält: att då provinsen Jemtlands enda stad, Östersund, vore belägen 18|. mil från Sundsvall, och 22 mil från Vmrdalsören, hvilket ställe vore närmaste hamnplats i Norrige, och alla förnödenhetsoch andra varor emellan dessa orter hittills måst förås på axel, sådant haft till följd, att forlönen högst betydligt stigi$, sommartiden vanligen till 18 å 24 öre för 1 centner per mil, samt förlidna höst uppgått till 16j Ridr för transport mellan Sundsvall och Östersund af ett qvantum mjöl, vägande 3f centner; — samt att, ehuru detta icke kunnat annat än verka förlamande på provinsens näringar och föranledt en så betydlig dyrhet på alla varu-artiklar, som måste från andra orter hemtas, att.
Beträffande åter de öfrige staden underlagde och i dess Båtsmanshåll ännu deltagande 29 3^4 mantal, så antoge Kongl. Brefvet den 8 Julii 1795 ett sådant förhållande med desse Hemman ega rum, alt staden under hela 1700 talet icke innehaft dem, eller deraf njutit annan fördel, än det understöd till Båtsmanshåilet i* penningar, sorn både under krigsoch fredstid utgått af hvarje helt mantal, med åtta daler silfvermynt, hvilka dock genom Rong], Brefvet dem 6 November 1776. blifvit! fördubblade; på grund hvaraf Kongl, Maj:t äfven, genom nyssnämnde Nådiga Resolution af år, iyg5,. afslagit stadens underdåniga ansökning, alt hemmanen kunde varda ålagdt, att, utan sammanblandning med stadens Båtsmanshåll, lika med andra indelningshemman, anskaffa, löna och utreda sina vissa ordinarie och fördubblingsmän, dem staden till ett antal af elfva föreslagit; och ytterligare befunnes, vid jemförelsen af den. förteckning öfver staden, till deltagande i Båtsmanshåilet underlagde Statssamt Ocean., TJtsk. Betänkande N'.o zS. hemman, sora, grundad på nu varande förhållande, från orten inkommit, medi den i t684 års Knekteroteringsverk intagne uppsats på samma hemman, hvaraf LandsContoret i berörde Län insänd t styrkt afskrift, att flere vid indelningstiden staden underlydande hemman nu för tiden icke deltaga i dess båtsmanshåll, utan blifvit utbytte emot andra hemman, sora, i stället för Knektehåll, utgöra ofvanberörde penningebidrag till stations Båtsmanshåll; men när och af hvad anledning dessa förändringar egt rum, hade ej kunnat utredas.
Daler silfvermynt eller, i händelse han saknade tillgång till böter, undergå Tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd, blifvit dömd till urbota bestraffning af sådant fängelse under nyssberörda tid, hvilken bestraffning Haglund jemväl utstått; ty pröfvade Kongl. Hofrätten, i förmågo af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma Rådstufvurättens bemälde Ordförande och ledamöter, för hvad i anförda afseenden låge dem till last i behandlingen af omförmälda mål, att böta Borgmästaren R. och Rådmannen L. hvardera Tretiofem Riksdaler, Rådmannen V. Tjugufem Riksdaler och Rådmannen B. Femton Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, staden Lindesberg och Advokatfiskal; skolande den lott i dessa böter, som 41 som eljest enligt lag tillkommit hemälde Borgmästare och Rådmän, såsom ledamöter i Rådstugurätten, i stället tillfalla Örebro läns lazarett. Beträffande Haglunds påstående om ersättning, så förpligtades ofvanbemälde Borgmästare och Rådmän att gemensamt, eller hvilken af dem gälda gitte, till Haglund utgifva såsom ersättning för hans lidande Tjugu Riksdaler Riksmynt. Vid granskning af fångförteckningen från Engelholms kronohäkte anmärktes, alt Södra Asbo Häradsrätt syntes hafva dömt en person, för förfalskningsbrott och andra resan stöld af gods, värdt 158 Riksdaler, att, utom annan påföljd, böta det stulna godsets värde tredubbelt, eller i saknad af böter straffas med Tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilket straff bemälde person i nämnda häkte undergått; då det likväl vore uppenbart, att emot det stulna godsets ofvanuppgifna värde svarade högsta kroppsplikt, Tjuguåtta dagars så beskaffadt fängelse. Den handling, enligt hvilken bestraffningen blifvit verkstäld, infordrades och befanns vara ett transsumt af Häradsrättens utslag, undertecknadt af en tillförordnad domhafvande. Som detta transsumt bekräftade anteckningen i Fånglistan, infordrades utslaget i dess helhet.
Preste-ståndet den 3l Borgare-ståndet den 31 Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förklaring af 5 § i 16 kap. jorda-balken. (Lag-utsk. Bet., N:o 43.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, det olika åsigter vid domstolarne gjort sig gällande i frågor, huruvida den, som på arrende emottagit annans egendom, under viss i arrendekontraktet bestämd tid, är skyldig att vid denna tids slut afträda egendomen, utan föregången uppsägning; hvilken skyldighet, å ena sidan, ansetts följa på grund af af talet, enär jorda-balkens 16 kap. i 3 § stadgar, att, om städja är gifven på vissa år, ingen bafve makt landtbon, dess hustru oell harn uppsäga, så länge giftostämman varar, samt att, om den dör, som städjan gaf eller henne fick, giftostämma ändå skall slå fast för enka och barn, tills den ute är, men att jordägaren derefter sjelf tiger råda öfver sin jord, hvaremot, å andra sidan, med anledning af innehållet i 5 § samma kapitel, antagits, det skyldigheten att afträda arrenderad jord ej inträder, utan att uppsägning föregått. Nu ehuru sistberörda § stadgar, att, om landtbo vill sig från hemman säga eller jordegare landtbo sin, det bör ske före Thomae-dag ett år förr, än giftostämma ute är, och med giftostämma, uti föregående 3 §, förstås den tid. på hvilken jord blifvit utarrenderad, förekommer likväl deremot, hurusom i kapitlets 6 § den allmänna grundsats blifvit uttalad, att, om man leger ut eller till lego tager gods och gårdar med vilkor, man å båda sidor skall rätta sig efter hvad aftaldt är. Om således en viss tid för ett arrende-aftals bestånd blifvit öfvcrenskorumen, måste äfven denna öfverenskommelse gälla såsom lag för kontrahenterne.
Jag vill ej längre uptaga K. o. Ad:s tid med denna fråga; men jag vågar likväl hoppas, att frihandels-systemet nu nått sin kulminationspunkt och att man inora representationen snart skall komma till sundare principer i afs:de på tull lagstiftningen, är de som hittills varit rådande. Hr Björnstjerna: Det är äfven med ani. af ett yttrande af Hr Cederschiöld, som jag återigen tagit mig friheten att begära ordet. Hr Cederschiöld upställde för oss nyss en jemförelse mellan artiklarne kaffe och bränvin, betraktande dem båda såsom födoämnen. Kan Hr Cederschiöld verkligen anse bränvin som ett födoämne, så skall jag äfven gå in på att kaffe är både närande och helsosamt. Detta synes dock vara i uppenbar strid med de upgifter, jag nyss meddelat, hemtade ur provinsial-läkarnes berättelser, hvarigenom tydligen ådagalägges det skadliga inflytande, konsumtionen af kaffe haft på befolkningen. För öfrigt vill jag fästa upmärksamheten på att det så mycket mindre lärer kunna förebrås mig att vilja befordra bränvins-supandet, som jag i den motion, hvilken nu utgör föremål för öfverliiggningen, yrkat tullförhöjning icke på kaffe allena utan äfven på bränvin. Det har vidare blifvit sagdt, att, i och med detsamma man ökade tullen på vissa varor, skulle dessa blifva mer begärliga för lurendrejaren att insmuggla. Detta är en obestridlig sanning, men socker och kaffe tillhöra de artiklar, som äro svårast att i större myckenhet undandraga tullbehandling, och hafva derföre i allmänhet blifvit betraktade såsom företrädesvis lämpliga att beskattas. I England, Frankrike, Norige, Tysklahd m. fl. länder, der tullen på de i min motion uptagne varor i de fleste fall är vida högre än här, finnas äfven lurendrejare, men man har likafullt ansett tjenligt att bibehålla de höga tullarne. 02 Den 3 December e. m.
Betänka/iden. heten; så har nian ändå alltid varit betänkt på uppdraget afden närmaste vården åt på »tället varande Åuctoriteter, hvilketälVen inhemtas af nugällandelnstructions 3 §. som ålägger Konungens Befallningshafvande och Biskop arne uti hvarje Län och Stift att med vederbcrandes samråd deröfver hafva tillsyn. Men det vill synas, som ändamålet derigenom förfelats, att man för mycket inskränkt de sednare» åtgärder, derigenom bundit deras händer, att uträtta hvad ögonblicket fordrar, och i dess stalie uppdragit dessa åtgärder åt en öfverstyrelse, hvilken älven med bästa vilja och sorgfälligaste bemödande icke möjligen skall kunna sträcka en så beskaffad uppmärksamhet uti detailler till alla serskilda inrättningar af detta slag inom ett så vidsträckt Rike. Öfverinseende, Controll och utfärdande af allmänt gällande Instructioner är något helt annat än deras verkställighet och dertill nödiga medels disposition, hvarförutan ännu aldrig någon inrättning kunnat behörigen vårdas eller vunnit allmänt deltagande och förtroende. I full enlighet med den af Memorialens förfaltare yttrade öfvertygelse, att de till dessa Barmhertighets-verk anslagna medel blifvit hitintills så samvetsgrant och oegennyttigt till sina rätta ändamål använde, som någonsin möjligheten och en så beskaffad vidsträckt styrelse tillåtit, han likväl Utskottet icke annat än instämma uti de af Herr Professor Thyselius gjorda framställningar om nödvändigheten af en emot tidernas ombytta skick och den allmänna önskan* Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden. 569 yttringar svarande modihcation och förbättring. En förnyad styrka för dessa grunder tror Utskottet sig hafva funnit uti Kongl. Majrts nådiga Instruction af den 17 sistlidne December för Directionerna öfver Läns Lazaretterna i riket, och öfver Kuranstalterna till Veneriska smittans hämmande.
Män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran. §. 3?- Stats, Ministrarne, med undantag af Justitie Stats-Ministerm Stats,Råd, Prcsidenterne i Collegierne, Öfwer,Stathallaren, Under,Stathallar ren i Hufwudstaden samt Politiemästare, Hof-Canzleren, Konungens högste Ombudsman eller JustitleCanzler, Stats,Secreterareelier andre Departements, Chefer i Konungens Canzli, Landshöfdingar, Falt, marskalkar. Generaler, och Amiraler af alla grader, General-Adjutanter, Öfwer-Adjutanter, Stabs,Adjutanter, Commendanter uti Fästningarne, CapitainLieulenanter och Officerare wid Lif, Drabairterne, ^fwerstar för Regementerne, Secund, Cheferne wid Gardes - Negementerne till Häst och Fot, bswerste - Den 14 Julii. r6;y kieutenanlen wid Lif-Regements Brigaden, Cheferne för Artilleriet, Fortifikation, FältmätniNgs och Sjö, mätnings, Wasendet, Ministrar och Sändebud till främmande Magter, tillika med Handels« Agenter samt alla de Embets, och Tjenstemän, svin uti Konungens Canzli, med undantag af Justitie Revisions Expedition, nyttjas, eller wid Utrikes Beskickningar antagas, hafwa förtroende-sysslor, hwarisran Konungen ma dem endtlediga, eller om deras entledigande förordna, när han pröfwar Rikets tjenst sadant fordra. Konungen kungör dock sadane beslut i Stats, Rådet, hwars Ledamöter ware skyldige att deremot göra underdånige föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga.
I OCH mars uppfriskande färd på skidor, än o m hvilan tages i en skvallerkonselj vid aftonlampans bleka sken. Å t m i n s t o n e äro dessa tre pristagarinnor lefvande vittnen på skidsportens förträfflighet, ty hurtigare o c h duktigare flickor kan man näppeligen se. DUN H A R I D A G nöjet att presentera den täcka gruppen af de tre kvinnliga pristagarna i de nyligen afhållna stora nationella skidtäflingarna i Sundsvall. Det var i » damernas längdtäfling på fem kilometer, » o c h l:sta priset (en silfverbägare, skänkt af föreningen för skidlöpningens befrämjande i Sverige) förvärfvades uf fröken Frida BergVi meddela också det karaktäristiska porträttet af » kungens l a p p », d. v. s. lappen Lars Olofsson från man, född i U m e å 1878. A n d r a o c h tredje prisen Arvidsjaur, hvilken vid samma skidtäflingar tog — äfvenledes silfverbägare — togos af fröknarna konungens hederspris som förste man i den stora Gunhild Brodin, född i Skutskär 1878, o c h Svea längdtäflingen Sundsvall — H e r n ö s a n d — Sundsvall. Bergman, född i Nordmaling 1880. H a n tillryggalade härvid 96 k m. på en tid af 8 timDenna lilla treväppling tillhör s a m m a h e m. mar, 41 min. o c h 46 sek. På vår fotografi är han Körsnären A. R. Bergman o c h hans fru äro förälklädd i den vanliga lappmansdräkten, m e d lång neddrar till Svea. Frida är hennes kusin, o c h Gunhängande grå blus, blå ylleskjorta eller hvad man hild B r o d i n är sedan sju år tillbaka s o m barn i skall kalla det, försedd m e d broderier i lysande färderas hem. ger på kragen.
Öfver hufvud taget måste vi för att finna en I detla uppsökande af det gammalsvenska liglämplig plats för ett skulpturverk eller annat, som ger visserligen en känsla af fosterlandskärlek, vi önska väl placeradt, vädja till vårt öga och som är värd allt erkännande, men det vore i hög från olika synpunkter i rummet leta ut den plats, grad sorgligt om, på samma gång konstskickligdär föremålet bör stå, och huru det skall vara heten höjts och de medel härtill, vi förfoga öfver vändt till eller från ljuset för att göra sig bäst ökats, vår smak skulle stå på samma ståndpunkt gällande. som för några hundra år sedan. Ögat kan dels äga, dels uppöfvas till en hög Innan vi lämna väfnaden, må vi slutligen ergrad af känslighet i detta fall. Denna känslighet inra oss, att om den endast upphänges på väggen kan till och med blifva så stor, att betraktaren för sin egen skull, måsle den vara på något vis känner en nästan sjuklig oro, om han ej får jämka märklig, vare sig i konstindustrien eller etnogratill rätta ett föremål, hvars ställning stöter hans fiskt afseende. Man får akta sig för att i sitt öga. Så långt bör det naturligtvis ej gå, men hem anbringa något, inför hvilket den besökande man får å andra sidan ej låta placerandet bero stannar, utan att kunna begripa, hvarför det fått af en slump — att platsen förut såg tom ut eller plats, om ej för att dölja en remna på tapeten. att det fanns en, spik i väggen — i sådana fall må Af skulpturens alster använda vi vid hemmets ingen förundra sig öfver, om konstverket ej gör smyckande så väl reliefframstälhiingen som frisig rätt gällande. bilden. Den förstnämnda med sin ena yta i upp(Forts.) höjdt arbete och den andra slätt sammanhängande är beräknad att liksom taflan upphängas på väggen. IDUN 18 ' J4 Ur notisboken. Kronprinsessans hälsotillstånd är sedan en tid mindre tillfredsställande än vid hennes hemkomst. Krafterna äro mer nedsatta och medgifva henne ej att vistas i det fria så mycket som önskligt är. Dessutom besväras hon af tidtals uppträdande mer och mindre plågsamma nervsmärtor. Silfverbröllopct i KöbenJiavn.