Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då emedlertid, genom berörde tjenslemäns qvarstående, onekligen uppstår det mindre billiga och möjligen på ärendenas gång inverkande förhållande, att de på ordinarie stat upptagne tjenstemännen icke kunna komma i åtnjutande af för dem i stat bestämde löne-förmoner, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer mätte, såsom ett af dessa omständigheter påkallad t undantag, medgifva, att Kongl. Majit må af nuvarande 2:dra Hufvud-titelns besparingar, om tillgång dertill finnes, disponera det belopp, som må erfordras till de öfvertalige tjenstemännens aflönande, likväl med iagttagamde deraf , alt, då desse tjenstemän icke kunna undandraga sig att bestrida sådane tjenste-befattningar, hvarå de erhållit fullmagter, de till hvarje Expedition hörande tjenstemän inflyttas på ordinarie stat, i den mon ledigbeter yppas inom af dem innehafvande tjenstegrader, och således icke någon ny utnämning eger rum förr, än de inom Expeditionen i samma grad varande öfvertalige först blifvit använde; och hemställer Utskottet tillika, om icke Borgareoch Bonde-Stånden, som redan bifallit Utskottets förra, nu vidhållna yttrande, jemväl skulle finna skäl medgifva det nu föreslagne tillägget.
Ständer beslutade från 25 till 50 procent utsträckta tullrestitution för skeppsförnödenheter äfven kommer utländning, för här i riket nybyggda fartyg, till godo, hvadan Rikets Ständer alltså trott 4 mom. af 13 § i E. K. M:s nådiga förslag lill ifrågavarande underrättelser böra uteslutas. 2:o Enär genom E. K.. M:s nådiga bref den 10 Juni 1846 är vordet stadgadt, att vid utförsel af här i riket tillverkadt krossadt lumpsocker restiBih till U. St. Prot. tS47 och 1848 >' to Sami. 1 Afd. 58 458 Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse , IV.-o 212. tution af (lea för råämnet erlagda tull må ega rum med 2 sk. 6 rst per. #, liar föreskrift härom blif\it införd i 15 § af det nya förslaget till tulltaxeunderrättelser, äfvensom öfriga i samma § omförmälde restitutioner blifvit lämpade efter den å råämnena för tiUverkuingarne stadgade införselsafgift. 3:o Mot det i 24 § af E. K. Ms nådiga förslag införda vilkor för tulllindringars åtnjutande hafva Rikets Ständer ansett betänkligheter möta, som förhindrat Rikets Ständer att detsamma godkänna. Med tillkännagifvande af hvilket allt Rikets Ständer i underd. anhålla, att bilagde underd. förslag mätte vinna nådig fastställelse, och få slutligen Rikets Ständer, som inhemtat, det fråga blifvit hos E. K.
Per Eriksson har äskat att förutom skyddsafgiften, Rikets Ständer måtte anvisa ett särskildt anslag åt seminarierna i riket. af Per Nilsson från Christianstads län (motion N:o 394), med hvilken Håkan Nilsson från samma län instämt och har motionären — under erinran, hurusom det för folkundervisningens framåtskridande vore af största vigt alt lärarne så aflö— nades, att dels personer med verklig skicklighet anmälde sig till lediga lärareplatser och dels alt den, som erhållit en sådan plats, kunde utan alltför tryckande hushållsbekymmer egna sig ål sitt kall, — föreslagit: att hela skyddsafgiften måtte anslås till folkskoleväsendets förbättrande och efter folkmängd fördelas på församlingarne, som borde berättigas att utan särskilt ansökan, lyfta hvar sin andel å länets landtränteri; att Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. 9 7 alt församlingarne deremot skulle förbindas alt åt behörigen examinerade lärare i fast och så organiserad folkskola, som i 842 års nådiga stadga föreskrefve, utom husrum, vedbrand och jordland utgifva årlig lön af minst 400 R:dr; att församlingarne i öfrigt måtte i samråd med folkskole-inspektörerne få ordna sitt skolväsende på salt dem syntes lämpligast; samt att öfriga af folkskoie-anslaget nu utgående utgifter måtte godtgöras af andra Statsverkets tillgångar. al Nils Olsson från Malmöhus län.
Dalman yrkat, nemi. att klaganden borde ställa borgen för den reconvention, hvartill han kunde blifva dömd; men jag blef öfverröstad. J >g skall också icke motsätta mig, utan är mycket böjd för att understödja den mening, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att anklagaren skall ställa nöjaktig borgen för den reconvention, hvartill han kan blifva dömd. Men att alldeles ogilla förslaget anser jag högst olämpligt, och skulle derföre önska, alt Ståndet antingen ville godkänna Utskts förslag, sådant det är, eller också inskränka sig till den anmärkt]., att den enskilde åklagaren skall ställa borgen för den ersättning, hvartill han kan blifva dömd för obehörigt åtal. Hr Hjärne, Harald: Då jag hyser samma åsigt af saken sorn den siste värde talaren, är jag äfven hufvudsakligen förekommen af honom i framställningen af de skäl, sorn tala för saken. Jag kan således icke instämma i Hr Dalmans begäran, att detta förslag måtte helt och hållet ogilla^; men deremot finner jag skäl att bifalla den förändrade redaction, som Hr Dalman föreslagit och Hr Cederschjöld linderstedt. Det förefaller mig icke otroligt, att så ömtåliga menniskor kunna finnas, att de kunna anse sig laederade af en utkommen skrift, ehuru saken icke så af allm. opinionen bedömes. Då skulle likväl åklatraren, som har rätt att få skriften belagd med qvarstad, förorsaka författaren en förlöst genom denna rättighets begagnande, och som denne åklagare kan sakna tillgång att erlägga den ersättning, hvartill han enligt denna lag kan dömas skyldig, i fall skriften icke befinnes brottslig, så är det, enligt min tanke, rättvist att stadga, det han skall ställa borgen för denna ersättning, innan han kan erhålla sequester. Jag lager mig derföre friheten tillstyrka, att R o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara det andra alternativet af Hr Dalmans förslag. Hr Stuart, Carl Gust : Man har ofta i sednare tider hört klagas deröfver, att Tryck fr.förordn. icke tillräckligt skyddar den enskilde mot personliga’ smädelser och andra missbruk af tryckfriheten.
Äfven händer, att oaktadt någon Ledamot skulle i Utskotten vara af olika mening med de öfrige i sitt Stånd, måste ofta, i synnerhet i sådana Mål, som ligga något serskildt Stånd serdeles om hjertat, hans egen öfvertygelse vika af fruktan för förebråelse, att hafva svikit sitt Stånds Interesse; och hvilket blifver så lätt att utröna, då hvart. Stånds Yoterings-scdlar serskilt samlas och öppnas. — 442 Den j 4 Martii. När nu Öfverläggningarne i Utskotten ske, så . till sägande en Corps, och derigenom afvika från behandlingssättet i Riksens Ständers Plena, tyckes det ock vara mera consequent, om Voteringssättet äfven behandlades olika, eller per Capita. Jag tror mig således äga full anledning tillstyrka, att den nya, af Högloflige ConstitutionsUtskottet föreslagne Redactionen, med uteslutande af Alternativet, blifver af Högloflige Ridderskapet och Adeln antagen. Herr Hertzenhjehn: Det är anledning till Anmärkning mot StalsRådet samt Konungens Föredragade för Handelsoch Finance-ärender; hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarnc uppgifvas skola. Hvarjemte ett försegladt Convolut af Herr Hertzenhjelm aflemnades. Friherre Cederström_, Jacob: I afseende på frågan om Voteringssättet i Utskotten, antingen per Capita eller Ståndsvis, är jag af den tanka, att det förra Voteringssättet rätteligen uttrycker Pluralitetens tanka, då deremot, enligt den sednare nu gällande Omröstningsgrunden. Minoritetens mening ofta kommer att bestämma Utskottens Betänkanden; äfvensom två Stånd stadna emot två, hvarigenom frågan förfaller. Mångfaldiga exempel på sådana Resultat skulle kunna anföras. Icke destomindre
En skillnad måste väl ändock ligga deruti, att den förändring, som nu åsyftas, är laglig? Revolutioner hafva vi upplefvat många, mine Hrr! De hafva måhända äfven blifvit förklarade för lagliga, då de redan voro hvad man kallar un falt accompli; men lagliga kunna de dock aldrig vara, så vida de icke börja på sätt landels grundlagar medgifva, och genomdrifvas med fullkomlig aktning för dessas bud. Då äro de reformer, men icke revolutioner; och reformer måste vara nödvändiga, såvida icke ett land skall förstelna i sina former. — Hvad som är yttradt om medvetslös hängifvenhet till principer, för hvilka man ej gjort sig rediga begrepp, har redan af föregtde talare blifvit upptaget och besvaradt. Det vore önskvärdt, om vi för hvarandra hyste fördragsamhet, och icke komme fram med beskyllningar och förkastelsedomar, som måste upprifva lugnet, och som måste göra att sinnena onödigtvis uppretas i frågor, som borde behandlas med kall öfverläggning. Jag anhåller vördsamt, att man måtte slippa höra sådane ord, som efter min fulla öfvertygelse icke passa inom dessa murar. — Slutligen sade den värde talaren, att ”en och annan af våra folkledare rygga tillbaka för eonseqvensen af deras egna tillgöranden.” Det kan ingen bestrida den värde ledamoten, ty då jag först uppträdde här, stod han i främsta ledet af desse folkledare. Gr. Mörner: Jag ber att härmedelst få äran tillkännagifva, att ingressen lill den reservation jag afgifvil, icke åsyftade något klander öfver de åtgärder, som här blifvit vidtagne. Nogsamt Den 11 Mars f. m. 115 känner jag, att (let grundlagsenligeti berodde af mig att begära uppläsande af förslaget, oell jag tyckte mig, genom min anmärkn., ganska tydligt hafva ytlcat den brydsamma ställning, hvaruti jag sjelf befinner mig till följd af denna underlåtenhet att begagna mig af min rätt att begära denna uppläsning.
M:s enskilda disposition, så kunde hofcharger och benämningar icke hafva någon inverkan på embetsmanna-förhållanden inom samhället, och derföre blef den delen af motionärens yrkande underkänd. Jag kan för min del icke af de talare, som yttrat sig i ämnet, anse mig öfvertygad om hvarken onyttan eller olämpligheten af Utskts förslag, och tager mig derföre friheten anhålla att R. o. Ad. ville låta detsamma blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Hr Cederschjöld och Gr. Anckarsvärd hafva, efter min öfvertygelse, fullkomligen utvecklat andemeningen och äfven ordalagen i den jj, hvar - Den 19 Augusti f. m. 171 om fråga nu är; och jag tror derföre, att ämnet kan anses så lill vida utredt, att någon tvekan icke kan uppstå om betydelsen af den fråga hvaröfver vi ämna besluta. I sjelfva saken har jag litet eller intet att tillägga, men får blott anmäla det jag såsom ledamot i Ekon.Utsk., till följd af åtskilliga framställningar i motionsväg, bilrädt åtskilliga tillstyrkanden i underd. önskningsform, hvilka fullkomligen öfverensstämma med den theori, som Const.Utsk. antagit, och som uttryckes i de få rader, hvarom nu debatterats. Utan behof att vidlyftigt yttra mig, anhåller jag blott att få tillägga, det jag tillhör det parti, som hyllar en så beskaffad reslriction, som blifvit ifrågaställd, och att jag derföre tillstyrker att förslaget må hvila för grundlagsenlig behandling till nästa riksdag. Gr. Horn; Jag började med att förklara, det jag godkände principen, som ledt Const.Utsk., nemi. alt förebygga en oriktig tillämpning af Konungens höga prerogativ att utdela hedersbevisningar; men jag fästade mig egentligen vid tillämpningen på armeen, utan att likväl nämna hufvudsakliga grunden hvarföre jag ansåg tillämpningen der mindre passande.
Jag nödgas i första rummet erinra om grundlagens stadgande, att riksdag ej får räcka längre än fyra månader; och jag hemtar derifrån den slutsats, att det för Utsk. skulle blifva en nära nog omöjlighet att under denna korta tid tillvägabringa något tillfredsställande resultat, men måhända ändå omöjligare att dertill kunna vinna det erforderliga bifallet ifrån de fyra särskildta Stånden, hvilka säkerligen, i Den 12 Februari c. ra. alla fall, skola komma att finna sig sä öfverhopade af andra deras beskattningsåliggande tillkommande göromål, att önskningsmålen säkerligen till stor del icke kunna komma att vidröras, mycket mindre att grundligen behandlas. 1 likhet med andra representanter inom detta Stånd, beklagar äfven jag nakenheten och tankefattigdomen uti det Statsråds-prot., som åtföljt den K. remissen. Jag anser tiden för R. St. vara inne att intaga och iakttaga den plats, elem inom lagstiftningen tillkommer, och att en gång börja att med den verkställande makten afhandla såsom like; och hvarvid, i första rummet, bör iakttagas, att R. St. icke längre kunna eller böra anse sig såsom något verkställande makten underordnadt embetsverk, till hvilket verkställande makten äger att affärda comitebetänkrn, med antydan till R. St. att ifrån sådana materiaJier utarbeta lag-förslag. Det är R. St., som i folkets namn, på dess vägnar, och medelst dess skattebidrag aflönar Statens embetsverk och embetsmän, under billiga anspråk, att i återväg få skörda frukterna af dessas arbete och tjenst. Det ifrågavar. fattigväsendet omfattar icke allenast nya lagars stiftande, utan äfven, i sammanhang dermed, upphäfvandet af gamla lagar och författningar. Det är för min fattning obegripligt, alt Styrelsemakten, under 3o års tid, icke förmått uppfatta denna fråga ifrån de mångfalldiga djupt ingripande och vidt utgrenade synpunkter, hvarifrån lagförslagen i frågan om en allmän fattigvård böra utgå, och att man, sådant oaktadt, ens tänker sig möjligheten att R. St. under den korta liden af fyra månader skola uppgöra lag-förslag af denna vidt omfattande natur. R. St. torde icke äga någon ändamålsenligare utväg att tillförbinda Styrelsen uppfyllandet af dess p
S. D. Föredrogos och remitterades nedannämnde motioner till: ✓ O Bevillnings-Utskottet : l:o Nils Svenssons från Blekinge län, angående förändring af Chartae-sigillateförfattningen i fråga om egendomsköp; 2:o Jonas Peter Danielssons från Kalmar län, om tullfrihet för åtskilliga Norrska produkter; samt 3:o Lars Anderssons från Gefleborgs län, angående ersättning för Kommitterade och Revisorer inom lazarettsoch kurhus-distrikterne. 44 Prot.-Utdrag den 23 December 1853. Banko-Utsko'tet: l;o Sven Anderssons från Skaraborgs län, om Diskontverkets öfvertagande af kommissionsbefattning med diskontlån: och 2:o Magnus Månssons från Östergöthlands län, om ett tillägg till stadgandena för Bankens diskontrörelse. Lag-Utskottet: l:o Johannes Nilssons från Malmöhus län, angående qvinnas rätt att vid viss ålder varda myndig, jemte hvad under öfverläggningen derom blifvit yttradt; 2:o Anders Nilssons från Hallands län. om förklaring af 14 8 uti inteckningsförordningen af den 13 Juli 1818: ■ 3:o Gustaf Bjerkanders från Skaraborgs län, om ändring i 8 Kap. 7 8 Arfda-balken; 4:o Dito Pilo, om inrättande af förliknings-domstoiar; 5:o Per Eric Anderssons från Westmanlands län, angående upphäfvande eller förändring af Kongl.
Slutligen har Utskottet icke bordt lemna obemaldt, att Utskottet, genom [någre dess Ledamöter, tagit kännedom af de uti Wadstena Krigs - i3o Stats-Ucskottets Betänkanden. manshus-Contoir fövarade Jjåne-Handlingar; ;och dervid funnit den i fullkomlig ordning. Till Riksens Höglofl, Ständers närmare be' pryfvande öfverlemnas detta yördsamligen. Stockholm den 19 Augusti 1833 N;o 43Q> Ankom den 35 Augusti, 1823, Utlåtande i anledning af ytterligare fråga, om Städernes Inqvarterings-besvär, Enligt ankommet Protocolls-Utdrag af den 2:dra i denna månad har Välofl. Borgare-Ståndet, som, nu fattat sitt beslut uti de frågor, angående Städerdernes Inq var terings - besvär, hvarom Stats-Utskottet i sina Betänkanden N:o 149 och 343. sig utlåtit, uppå Herr Ståhles hemställan, och enär Utskottot uti dessa Betänkanden skall förbigått 8 ta t s-Ut sko t te t s Betänkanden. i8i de i sammanhang med öfrige den 26 sisth Februarii från Ståndet remitterade Motioner af Herr Ståhle väckta frågor, orri lindring uti Inqvartering»; besväret för Helsingborg och Engelholm, samt om understöd af Stats-medlen till inqvartering åt dem, Sorn beordras till tjenste-reSot
Men jag har det billiga förtroende till Bibel-Commissionens både estheliska och religieusa sinne, att den icke gör onödiga förändringar, att den icke frivilligt beröfvar sig de stora tillgångar, som det gamla Bibelspråket så rikligt erbjuder till eftertryck och kraft, att den, med ett ord, rättar, der det behöfs, men icke nyskapar, der det kan undvikas. Följas dessa grunder, som jag ej har något skäl att betvifla, så måste 3o Allm. Besv.- och Oe«.-Utshottets Uti. N.-o 163. gamla Bibel-öfversättningen lätteligen kunna igenkännas i den nja, och äfven den enfaldigaste fromhet sakna anledning till tvekan, huruvida det är samina uppenbarade ord, sorn han förut kännt och vördat. Härmed förenade sig Herrar Friherre Sprengtporten och Grefve Fersen samt Prosten Åstrand. STOCKHLM, Tryckt i Ecksteinsla Boktryckeriet i8sg. Allm. Besv. b.' Otc. t/tsÅ. Försl. N.‘o 170. Ankom tilt Exped. Utskottet den 28 Dec1829. Förslag, till jemkning uti de respective Riks-Ståndens Beslut, röram de Kyrkors sammanbyggnad, så vidt frågan angår beräkningen af Församlingärnes röster vid votering, i händelse af delade meningar, "Utskottet, som öfver Vackt Motion om Kyrkors sammanbyggnad afgifvit Betänkandet, N;o 24, under den 17 Januarii innevarande år, samt derefter, och i anledning af gjoida anmärkningar, ytterligare Utlåtandet, Nto 1 f,Q, under den 24 sistlidne October, har, efter erhållen del af Rikets Högloflige Ständers Beslut, inhemtat, att det Högvordige Preste-Ståndet, under den 9 November, bifallit nyssnämnde Utlåtande, utom hvad 4 punkten af de sammanfattade resultaten beträflade, i afseende hvaiå det Högvordige Ståndet beslutat, ”att, till ”verkställighet af sammanbyggnaden, erfor Bill, till Rika-St.
Christianstad’, lån för tomtreglering derstädes 142, 193. f. d. fästningen derstädes tillhörande mark, försäljning och utbyte af 277. Garnisons-skolan, postpenningar till 89. Cimbritshamn, anslag för hamnbyggnad derstädes 163. betalning af hamnbyggnadslån för 232. Civil-lngenieurer, arfvoden till Lärare för 163. Stipendier för elever vid Marieberg . 163. Clefeci-slalen, anslag för ... 89, 154. Commerce-Collegii fonder, verkställd granskning af 69. Comministrartle i hufvudstaden, löneförhöjning för 183. Comministralurer, oas byggnadshjelp för 135. 7 Kummtrn å Betänkandet m. m.j Commisions-Landtmätare, pensionsfond för 268, 314. Conradsfors bruk, anstånd nied afbetalning å lån till . 57. Consistoriernas räkenskaper, formulärer för 30. Co«sis/onV-Notarier, lönetillökning för 89. Controllverkets räkenskaper, anmärkningar vid 30. Convoij-commissariatefs räkenskaper, anmärkningar vid 30, 305. Convoij-Cassan, restitution af bevillning för denafNor riges bidrag dertill utgående aflöning 287. Creditivel för inhemska Fårskötselns och ullproduktionens befrämjande 61. Credilivet, mindre, utbetalningar af 61. Creditiver, stora och lill», bestämmande af 259. Cronstrands, S. A., enka', pension för 80. D. Dagsv erksläsen, åliggande rusthållen i Kungsörs fögderi, befrielse från 273, 338. Dagsverksskyldigheter, ingående i hemmans onera, för 167, 262. Dalelfven, flottbro deröfver vid Gustafs kyrka . „ fast bro deröfver vid Näs färjeställe Danaarf, eftergift af Danviks Hospitals räkenskaper, anmärkning vid Decharge för Fullmäktige i Riksgäldskontoret . Degehergs Landtbruks-Institut; anslag till
I förra som i sednare fallet lätte och afkunne handelsdomstolen, samma dag anmälan gjorts, (en chambre du conseil) dess utslag öfver den väckta frågan om sysslomännens entledigande, sedan domstolen först hört dessas förklaring och referentens yttrande. O J KAP. V. Om sysslomannens åligganden. l:sta Sect. Allmänna bestämmelser. 468. Har försegling icke blifvit verkställd före sysslomännens förordnande, åligge desse, att genast anlita fredsdomarens embetsbiträde för verkställighet deraf. 469. På framställning af sysslomännen, stände det referenten fritt alt från förseglingen undantaga: l:o nödiga kläder och husgeråd för gäldenären och hans familj, enligt skriftlig förteckning, upprättad af sysslomännen, hvilken af referenten påtecknas; 2:o sådana varor, som äro underkastade försämring elier förskämning eller hastigare fallande i värde, eller som medföra en alltför kostsam vård eller magasinshyra; 56 Kongl. Maj:ts_Nåcl. Skrifvelse, N:o 10. 3:o sådane varor af gäldenärens tillhörigheter, hvilka äro nödvändiga för fortsättning af dennes rörelse eller yrke, derest denna eller detta icke kan afbrytas utan borgenärernes skada; å de i sistnämnde två punkter omförmäide, från försegling undantagne, effekter, skall genast i fredsdomarens närvaro förteckning upprättas med åsätta värden och hvilken af denna med sin påskrift vitsordas. 470. Om försäljningen af sistomförinälde, från försegling undantagne, varor och effekter, likasom om fortsatta bedrifvandet af rörelsen eller yrket, åligge det sysslomännen att draga försorg, på gifvet bemyndigande af referenten. 471. A gäldenärens böcker öfver rörelsen skall förseglingen brytas af fredsdomaren, och desamma, sedan de af honom blifvit påtecknade (arretées), till gode männen öfverlemnas; uti fredsdomarens protokoll upptages korteligen i hvad skick de befunnits.
Den lag, som jag i detta fall känner, är i cap. 2 §:n SlrafF-b:n, hvilken lyder sålunda: ”Dråpare och andra grofva missgernings'■'män skola genast å färska gerning gripas, i häkte sättas, "och utan uppskof för rälta ställas •/’ och vidare heter det: ’'Ej må borgen tagas , der saken går å lif eller kropp , då "man med penningar ej böta må.” Om af dessa ord del är så klart hvilka som skola häktas eller icke, det må vara, såvida det förklaras, såsom Gr. Mörner åsyftat, att det endast vore i gröfre brottmål , som häktande kan komma i fråga; men jag hemställer, om Frih:ns mening är, att snatterimäl, för hvilka får bötas med penningar, och för hvilka icke något annat urbota straff, 0111 det så bör kallas, är bestämdt än enskild skrifts undergående, skola hänföras till grofva brottmål. Emedlertid visa fånglistorna från Hrr landshöfdingar specielt, att mångfaildiga snalterimål belastat statsverket med de många utgifter, som åtfölja häktande, domares och nämnds urtima sammanträden 111. 111. Jag tror, att det vore högst olämpligt af mig, om jag 1111, såsom Frih. Cederström förmenat, föreslagit en lagföl ändring. Det har jag ej gjort. Jag har blott föreslagit, att R. St. mätte hos K. M. i und. anhålla, alt lagen må följas, så förstådd, som jag tror och jag hör äfven Gr. Mörner tro, att den bör för-tås. nemi. så att det endast, i öfverensstämmelse med det nyss åberopade lagrummet, der dråpare och andra grofva missgerningsmän nämnas, är i grofva brottmål, sorn häktande bör komma i fråga. Jag tror icke, att någon fördel vinnes med det fjesk, som nu verkligen ofta visar sig vid personers häktande. Ifall exempel behöfves, så får jag nämna, att det icke var längesedan, som en fattig gunima på ett fattighus tillgrep ett förkläde af 1 sk:s välde.
Mast är derföre benägen att förordna en Lag-Comitä som, pä sätt Riksens Ständer i underdänighet föreslagit, mä bereda detta wigtiga arbete. Men dä till denna Comité böra kallas flere Ledamöter, äfwen ifrän serskildta Landsorter, och vesta icke kunna anbefal» las att till hufwudstaden stg begifwa och derstädes sig uppehälla utan att undfä ersättning för reiekostnaderne, och ett lämpligt arkwode, samt Comitän derjemte behöfwer biträde af en fficklig Secreterare och kanhända äfwen af andra kunnige och Dm 21 September. 615 och erfarne män, ät hwilka serskillta utarbetningar ku de öiwerlemnas, sa anser Kon^l. Majt nödigt för att sätta denna anstallt i werkmmhet, att dertill erforderliga medet till ett belopp af 4000 a -iooo R:dr. ärligen intill nästa Riksdag ansiäs. 4:0 Sorgfällig att befrämja Landets odling och att för dest innewänare lätta tillgänqarne till en Laglig Styrelses beskydd och omwärdnad, har Kongl. Maj t anstedt nödigt att det wid. sträckta strän Wester Norrlands Larchshöfdingesäte aflägsna Jemtland samt Norra delen af W storbotten desto hellre ställdes under kersti da Läns Styrelser, som det förra Land t sy teS genom en fullföljd uppmärksamhet pä dest fler. falldiga men ännu icke begagnade naturliga fördelar och genom en oafbruten omwrq att gora dem kända och anwända, kunna uppbringas till en production som lnnan kort skulle mängdubbckt ersätta kostnaderne ru en Landsnö vinges och en Landt Stats Löner, samt det senare, icke blott i Oeconomistt afseende utan äfwen, sedan det bliswit en gräns-prowins, i politiskt fordrade en ständigt närwarande Styresman. Kongl.