Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» 1,120,000: — » 13,500: — Till vidare upplysning i ämnet och på det Rikets Ständer måtte ega tillfälle att jemföra det af Fångvårds-Styrelsen afgifna underdåniga förslag till Aflöningsstat för fångvården med hvad nu blifvit i underdånighet föreslaget, torde Eders Kongl. Maj:t tillåta att Styrelsens berörda förslag får Stats-Utskottet tillhandahållas. Till hvad sålunda blifvit anfördt anser jag mig böra lägga den erinran, att om än, på sätt ofvan är vordet föreslaget, en del af tjenstebefattningarna vid fångvården kommer att å ordinarie stat uppföras, likväl såväl General-Direktörsembetet, sorn, med undantag af öfriga embeten och tjenster inom Fångvårds-Styrelsen, alla andra af ifrågavarande befattningar ärö af den beskaffenhet, att endast konstitutorial men icke fullmakt å dem synes bura utfärdas; och torde förbehåll böra göras om rättighet för Eders Kongl. Majit att af förslagsanslaget anvisa erforderliga medel dels till lämpliga arfvoden åt de vikarier, som, i händelse af förfall för ordinarie innehafvare af tjenster såväl inom Fångvårds-Styrelsen som vid fångvårdsinrättningarna, kunna behöfva förordnas, i den mån de enligt gifna föreskrifter uppkomna besparingar å afluningsstaterne icke blifva för ändamålet tillräcklige, dels för anställande af flere Officerare vid Krono-ArbetsCorpsen, i händelse tillökning i denna corps eller densammas fördelning på flere stationer skulle sådant påkalla, dels till aflöning af tjenstemän och betjente ej mindre vid de nya fängelser, som mellan statsregleringarna kunna komma att till begagnande upplåtas, än ock eljest vid de flere befattningar, som, utan att vara å stat uppförde, kunna under samma tid finnas oundgängligen nödiga; äfvensom att kunna i synnerliga fall, såsom ofvan är omförmäldt, till ett belopp, ej öfverstigande 50 procent, förhöja den Direktörer och andra tjenstemän vid straff-fängelserna i stat medgifna provision å fängelsernas behållna nettoinkomst af arbeten.
Svenske Näringsidkare deremot, äfven handlanden, vill icke blott vinna hastigt oell öf'verdi'dfvit, utan äfven genast omsätta sin vinst i njutning och vällefnad. Han vill blifva rik för att lefva yppigt, och förmögen för att lefva väl: och långt innan han är någotdera, ställer han sig som lian vore det. Det är icke heller nog, att han sällan tänker på alt bespara något af dagens vinst, utan han antieiperar äfven på den väntande förtjensten och lefver i allmänhet utöfver sina tillgångar. Det obestånd, som härigenom ofta yppar sig i de högre Borgare-Clnsserne, för väl sällan personligen lill fattighuset: det skickar endast Creditorerne dit; men i de lägre, leder ett sådant öfverdrifvet lefnadssätt slutligen icke blott till armod, utan äfven till fattigvård, som i städerne lill betydlig del betungas af Handlverkares Barn. Grunden lill denna förvillelse ligger dels i bristen på hushållpanda, dels äfven i fåfängan, eller kanske rättare i afundsjukan, som från uråldriga tider blifvit ansedd som ett stående drag i Svenska National-lynnet. Denna tål ingen öfverlägsenhet och den lägre Samhälls-Classen vill ej vara sämre än den, som står närmast öfver honom. Då nu afdelningarne, enligt vårt Statsskick, äro mångå, så uppkommer en mångfaldig täflan om hvem som först skall ruinera sig. Detta onda häfves måhända mindre genom öfverflödsförordningar och förmaningar, än genom eflerdömen af ett tarfligt och flärdfritt lefnadssätt, Deraf kunde man vänta sig det bästa, men det är möjligt, att man ämiH torde få vänta någon lid. 2:0 Lättja och Sysslolöshet höra ingalunda lill massan af folket i Jönköpings Län. Tvärtom torde på få ställen i Riket finnas en mera idog och sträfsam allmoge. Ett icke ovanligt undantag härifrån utgöra likväl de redan omtalte Backstufvu-sittarne, hvilkas antal årligen tilltager. Hos dessft finner man ofta en oerhörd lättja. Orsaken är lätt att finna.
Ett Skandinaviskt Danmark kunna vi med rälla understödja, på grund af nationalitetens rätt. Danmarks politik och förvecklingar som helstat nr Europas sak oell ligger åtminstone f. 11. utom vårt görande och låtande. Jag har nu slutat min granskning af Regeringens följda inre som yttre politik. Efter bista förmåga har jag updragit en teckning af densamma. Den synes ega en rigtning till centralisation och allena-styrande, i strid med konstitutionens anda och mening, hvaraf jag dragar den slutsatsen, att Konungens Rådgifvare, hvilka deltagit i dessa beslut, icke troget och redligt vakat öfver konstitutionens och lagarnes helgd och Fosterlandets bästa. Sedan de fleste af dessa Rådgifvare hafva lemnat StatsRådet, tinner jag f. n. vara lämpligast förena mig med Hr Cederschiöld, i hans afgifna förslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då aumärkmr blifvit rigtade mot alla de i Coust.Utsk:s mern. förekommande punkterne, anhåller jag att med några ord få upträda till försvar för de punkter, i hvilkas beslutande jag deltagit. Beträffande då l:a punkten, eller den, som anmärker underlåtenhet af StatsRådets ledamöter att vid frågor om bortgifvande af sådana sysslor, hvartill förslag blifvit uprättade, afgifva yttrande om de sökandes skicklighet och förtjenster, så stadgar 33 g R:s F:n. »Enär sådana sysslor, hvartill förslag blifvit uprättade,. skola af Konungen bortgifvas, böra StatsRådets ledamöter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster.» Om nu protokollen utvisa, att, jemte det deruti finnas uptagne de tre personer, som innehafva förslagsrum, sedermera endast finnas namnen på åtskilliga andra, hvilka varit från förslaget uteslutne och direkte hos K.
Majit ville lill Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, och dervid föreslå det sätt, hvarpå, i händelse gerningsörena skulle, såsom ordinarie inkomst-titel, försvinna, vederbörande städer kunde hållas skadeslösa för hvad de, i följd af förändringen, komme att förlora, öfverlemnade Kongl. Majit jemte tillkännagifvande, det Kongl. Majit ansåg något hinder icke möta för Kongl, Moj.fs Nåd. Prog. N:o 27. 23 gerningsörenas öfverflyltning lill allmänna bevillningen, uti Dess nådiga proposition om Statsverkets tillstånd oell behof, till rikets sednast församlade Ständers afgörande, huruvida nämnde afgift borde från beräkningen af Statsverkets ordinarie inkomster uteslutas, hvarvid Kongl. Majit tillika hemställde, att de städer, som funnos ega laglig rätt till andel uti dessa afgifter, måtte derför undfå ersättning medelst kontanta anslag till det belopp, hvarmed de, efter medelberäkning för åren 1S3ö —1844, sådane medel åtnjutit. Uti skrifveisen den 4 Mars 1848 anmälde derefter Rikets Ständer i underdånighet, alt de, ehuru vidblifvande förr yttrad åsigt om fördelarne af den förenkling och lättnad i uppbördsoch redovisningsväsendet, som den ifrågastälide förändringen skulle medföra, likväl, enär den ersättning, som, vid sådant förhållande, skulle tillfalla en del städer, klefve en utgift, hvilken Statsverket allt framgent linge vidkännas, då deremot, om gern i rgs ören a bibehöllos vid den beräkningsgrund, hvarefter de för närvnnde ingå och sedermera, till en del, pä vederbörande städer fördelas, anledning vore alt förmoda, det denna städernas inkomst småningom klefve förminskad och slutligen upphörde, allt eftersom gerningsmännens antal, i följd af förändrade förhållanden inom näringarne, aftoge och försvunne, — på dessa skäl funnit, att ifrågavarande afgift fortfarande borde under särskild inkomst-iilel upptagas.
Delia senare åliggande har Utskottet fullgjort; och derest samtlige Riks-Stånden förenat sig om ett sådant enahanda Utlåtande, hvarigenom någon af lmfvudgrunderne i Utskottets förslag ogillats, måste deraf ovilkorligen hafva följt, att denna grund utur Utskottets förslag utgått, och att det till nästa Riksdag hvilande Grundlagsförslaget skolat redigeras, icke elter Utskottets Betänkande, utan efter Riks-Ståndens enahanda Utlåtande. Hade nu Utskottets Förslag, i en eller flera omständigheter, kunnat tillintetgöras genom Riks-Ståndens ofvanberörde enahanda Utlåtande, så måste det ock kunna förändras genom omröstningen i Förstärkta Constitutions-Utskottet. Detta är också uttryckligen stadgadt uti den ifrågavarande Grundlags-§:n, hvarest bjudes, att den utvalda Nämnden skall, genom anställd omröstning, Riks-Ståndens skiljagtigheter förena, och det dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet hvila till Rikets Ständers afgörande - JSil. till Constit. Zhsk. Memorial N;o 69. 17 rande vid nästa Riksdag. Man invänder Val, att en sådan behandling af Constitutions-Utskottets Grundlagsförslag står i motsägelse med föreskrifterna i 56 och 81 §§. Regeringsformen samt 29 5. Riksdags-Ordningen, att Rikets Ständer, vid dert Riksdag etl Grundlagsförslag till dem öfverlemnas, endast må kunna derom öfverlägga, men ej besluta. Denna motsägelse är likväl icke verklig, utan endast skenbar, ty genom den behandling a£ Grundlagsförslagen, jag ansett böra ega rum, beslutas ej ringaste förändring uti gällande Grundlagar, ulaD Rikets Ständer utöfva endast den med deras bestämmelse förenliga samt för uppfyllande af Representationens ändamål oumbärliga både rättigheten och plikten, att åstadkomma ett sådant Grundlagsförslag, som, enligt deras öfvertygelse, af kommande Ständer kan antagas. ConstitutionsUtskottets befattning, i afseende på Grundlagarnes förändring, är både i 56 (i. Regeringsformen och 29 §.
Förslag till und, Skrif v, N:a 183. allenast vidtagit partiel nedsättning med åtföljande jelnkning i hemmansvärdet, samt Kammar Rättens RevisionsContoir således ioke saknat anledning till de utfärdade Anmärkningarne, likväl, och sorn härvid förekommer, å ena sidan, att de nog invecklade och obestämda fö- v reskrifler, som 18a3 års BevillningsFörordning härom innehåller, till det anmärkta förfarandet desto hellre kunnat gifva anledning, som dessa föreskrifter blifvit på ungefärligen lika sätt uppfattade och tillämpade i Tio af Rikets Län, samt, å den andra, att, om de åsigter, som grundlagt anmärkningarne och KammarRättens öfver en del af dessa sistnämnda meddelade beslut, skulle i rättsväg göra sig gällande vid målens slutliga afgörande, deraf hlefve en följd, att betydliga Summor måste indrifvas af Skattskyldige, som kunnat anse sig tryggade af PröfningsComiles, utaf Kronans dervid närvarande Ombud icke öfverklagade beslut, och att sådant i yerkställigheten torde medföra mycken svårighet derigenom, att utbetalning på en gång för flera år Klefve ganska känbar, samt att mångå förändringar i afseende på hemmansegare o. ,s. v. inträffat; så hafva R. St., sorn med underdånig tacksamhet omfattat hvad E. K. M. med den i detta ämne afgifna Nådiga Proposition åsyftat, funnit för godt, att vid de af Prof* nings-, Taxeringsoch BeredningsComiteTrne för år 1824 och de påföljande åren vidtagna pedsättningar låta bero. Rikets Ständer framhärda etc, JExp. Utsi. Förslag till und. SJcrifv, 1V:o 184. 445 18/j, IJppi. o. godk, lios Ridd. och Adeln d. 16 Oct, -1829- Preste-Ståndet d. 16 Borgare-Ståndet d. 19 —■ — Bonde-Ståndet d. 19 —1 — » Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af K. Majds.
I deri målning Friherre Anckarsvärd göf af Riksens Sränders göromål och åligganden, instämmer jag fullkomligen, men jag kan likväl icke med honom dela lika öfvertygelse om deras hemmavarande Comittenfers felslagna hopp, i afseende på- dessa åtgärder, äfvensom om desse Comittenters vundna säkerhet, att de hafva intet att vänta. Hvarje Lagstiftande Magt i de’ Den 8 December. 225 Länder, der constitutionella Styrelseformer finnas, äger så vidt jag åtminstone känner, och med de afvikelser, som Local - förhållanden och vissa, under Sessionens lopp, förekommande omständigheter, kunna tillvägabringa, aldeles samma befattning sig uppdragen, som den Friherre Anckarsvärd tillerkänner Sveriges Rikes Ständer. Vördnads-och tillgifvenhets-betygelser, ökade Penninge-anslag, nya grunder för Beskattningen, förändringar i Lagar, framställde önskningar i Oeconomiska Författningar utgöra gemenligen alltid dessa Lagstiftande Magters göromål, och utstaka gränsen emellan deni och den verkställande Magten. Om efter att hafva genomgått denna, för deras lagliga verksamhet fastställde bana, de möjeligen kunnat misstaga sig om medlen att uppfylla deras Committeuters önskningar och förväntan, så h^va desse visserligen rätt, att icke vara tillfredsställde öfver deras Representanters åsigter, och åtminstone efter Committenternas öfvertygelse, bristande förmåga, men de hafva derföre icke hvarken rätt eller anledning, att yttra sin förundran deröfver 5 att deras Representanter sysselsatt sig med de enda ämnen, Grundlagarhe dem' föreskrifva. För att från dessa allmänna grundsatser göra en tillämpning på det fall, hvarom nu är fråga , tror jag att den af Friherre Anckarsvärd yttrade önskan innebär en så stor förändring afvara nu gällande Styrelse-Förmer, att den Ridd* och Ad. Prut. 1 M. 2$, g O. / 22Ö Den 8 December. omöjligen kan uppfyllas, innan dessa Former, i öfverensstämmelse dermed, blifvit lagligen jemkade och förändrade.
År 1855 innehade 87 personer rättighet, att enligt 6:e § HandeisOrdningen i öppna bodar å landet försälja inhemska och vissa utländska varor, nemligen i Götheborgs fögderi 3, i Inlands fögderi 7, i Oroust och Tjörns fögderi 21, i Sunnervikens fögderi, inbegripen Lysekihls köping, 30, och i Norrvikens fögderi 26, hvarförutan 18 fabriksocb handtverksidkare begagnat deras rättighet, att i öppna bodar å landet försälja sina tillverkningar, nemligen 17 i Götheborgs fögderi Och 1 i Norrvikens fögderi. Antalet af sockenhandtverkare eller gerningsmän å landet har under de sednare åren i betydlig mån ökats. De härom af vederbörande meddelta uppgifter utvisa förhållandet för åren 1841, 1850 och 1855, med inberäknaride af Lysekihls köping, sålunda: 1841. 1850. 1855. HandtLärHandtLärHandtLärverkare. lingar. verkare. lingar. verkare. lingar. År 1855 höllos inom länet inalles 12 marknader, hvaraf en å landet. För komniunikationernes lättande hafva följande arbeten under ifrågavarande fe må rs-skifie blifvit inom länet verkställde: 1:0 Vägomlägguing tiil undvikande af backarne i Westerlanda sockeii å allmänna landsvägen emellan Kongelf och Uddevalla, hvartill år 1851 såsom anslag af allmänna medel anvisats 3,000 R:dr B.ko. 2:o Yägomläggning förbi så kallade Svalebacken emellan Uddevalla och Strömstad, hvartill år 1853 såsom bidrag af Staten erhållits 4,866 R:dr 32 sk. B:ko. 3:o Yägomläggning till undvikande af Klefs backar vid gränsen mellan Sunnervikens och Norrvikens fögderier å vägsträckningen emellan Uddevalla och Strömstad, hvartill år 1855 såsom bidrag anvisats 1,950 R:dr B:ko.
er skimrar teniplet nu i solen med kolonnader och portik; bronsgjuten hvalfver sig kupolen utöfver murens mosaik. Den Zevs, som jag ur marmorn väckte der ofvan högt sin vigge för. Din hand du tacksamt nyss mig räckte, och folkets bifallssorl jag hör. Dock - nar det glanser mot initt öga, det verk hvars mastare jag ar, o, herre, vet: det fattas. föga, att blygsel jag inom mig bar. Fast sann och ärlig var min strafvan att forma synerna jag såg, ej griper rysande i bafvan onämnbar skaparfröjd min håg. Ve öfver denna tid ma falla, i hvilken intet hjärta slår; d i ingen längtan, kand af alla hos konstnärn till gestaltning trår, tills han i marmorn uppenbarad sitt slagtes strafvan lösgjord ser och sa i skönheten förklarad p % tidens gåta lösning ger. Va1 fornia stenen vi och reda det skrofliga till harmoni, men huru lätt vi inäjseln leda blott på ett fordom lefva vi. O! tiingt att tröstlöst kloke famla i mörker utan blixt och bloss! Hvad soin ar skönt det ar det gamla och härmning hvad som lyckas oss. Ack, Hellas ande, vingebruten, har dödstrött slutit ögat till och fsfängt ar att oförtruten till. lif du honom väcka vill. Hvar sprakar nu en offergnista? Hvar flammar nu ett altarbål? Ve! tron försvunnit till det sista och krupit hop till död symbol! Ej åldern slappat an min sena, och soin du ser ar brunt mitt har, men för en Fidias ' dag allena jag gåfve alla mina år! Ej för det han sin kosa banat mot branter dit vi rika nå. men, ack! den Zevs hans majsel danat, som guddoni trodde han uppå. O! fröjd, o! lycka utan like att höja sig till himlafärd och blicka iii i ljusets rike, viilkoinnad af en gudaverld! Den tro, som i hans tanke glödde gaf honom kraft att allt förmå. men vi, vi stackars efterfödde, af gudar öfvergifna g %.
Vid ängmachinistskolorne i Stockholm, Göteborg, Gefle och Carlshamn funnos enligt årsberättelserna läsåret 1860—1861 tillsammans 84 inskrifne elever, och 91 hade examinerats till ångfartygsbefälhafvare samt 28 till inachinister. I öfrigt torde rörande uppfostringsoch undervisningsanstalter få hänvisas till de utförligare redogörelser, som i vissa länsberättelser förekomma. Näringarnes förkofran är ovilkorligt beroende af väl ordnade Kreditanstalter. En fullständig framställTab. Litt ning af dessa kan så mycket mindre här ifrågakomma, som Finans-Komitén i särskilda Betänkanden öfver Bankoch Hypotheks-inrättningarne redogjort för bemälde anstalter under större delen af ifrågavarande tiderymd, samt dessutom Läns-Styrelsernas uppgifter i detta hänseende äro särdeles sparsamma och svårligen kunna till något helt förenas. Nedanstående tab. Litt. Aa redogör emellertid för antalet af de Bankoch Hypotheks-inrättningar, som vid periodens slut förefunnos, med undantag af Riks-Banken, beträffande hvilken 78 Filialoch enskilda banker. Hypotheks-inrättningar. en årlig öfversigt af trycket utgifves, jemte det en särskild tryckt berättelse af Bankofullmägtige till Rikets Ständer vid hvarje Riksdags början afgifves. Beträffande det inflytande, som berörde kreditanstalter på befolkningen och näringarne utöfva, kan väl å ena sidan ej bestridas, att detta i icke ringa mån är beroende af låntagarens egen vilja och förmåga att på ett klokt och ändamålsenligt sätt göra sig till godo den lättade penningetillgången. Att i synnerhet personer af allmogen flerestädes på ett lika oförståndigt som hejdlöst sätt kastat sig in i företag, vida öfverstigande deras intellektuela och ekonomiska förmåga, och dervid hufvudsakligen lockats genom lättheten att i låneinrättningar erhålla penningar, är en beklagansvärd sanning.
Allmogen i hvart härad välje inom sig, efter hemmantalet, till riksdagsman af BondeSt., en, inom häradet boende och besuten, hemmansägare, hvilken icke tillförene hört lill annat RiksSt., eller någon ordinarie beställning i rikets tjenst, eller fullmakt dera innehaft. Hvad om hemmansägare nu är sagdt, gäller ock om slidan kronohemmans-åbo, som med stadgad abo-rålt hemmanet innehafver. Vilja sig förena. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt något prot.- utdr. om BondeSt:s i afseende pä förevar, förslag fattade beslut icke ankommit, men alt förslaget blifvit antaget af säväl Prestesom BorgareSt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag har trott mig förmärka ett tryckfel i den redaclion, som Const.Utsk. meddelat Ständerne ang:de det i 15 punkten anmälda förslag. När man jemför delta förslag med Consl.Ulsk:s vid sisla riksdag afgifna, torde det verkligen sä befinnas, ehuruväl på det hela meningen derigenom icke förändras. Det är visserligen ganska obetydligt, men det kan ej undfalla, då man med uppmärksamhet följer ordalydelsen. För öfrigt är förslaget tydligt, och jag röstar för detsammas antagande. Förslaget i 15 punkten blef af R. o. Ad. antaget. Förslag om tillägg i 2 mom. af Riksd.- Ord/r.s 17 §. a) om val af ny riksdagsman i dens ställe, som blifvit Talman. R i k s da g sor dn inge n. § 17- 2:o Vid alla riksdagsmannaval emellan. Dör den valde, eller bevisar han laga förfall, eller blifver han till Talman utsedd, anställes nytt val Frih. Palmstjerna: Man skulle möjligen kunna stanna i villrådighet, huruvida tillägget i 2 mom. af 17 § Reg.F. är ett förslag eller tvenne.
Ridd.Sekret. tillkännagaf att Presteoch BondeStm bifallit denna §, men BorgareSt. återremitterat densamma jemte det derom i Utsk:s betänk, pag. 24, förekommande yttrande; hvarefter ifrågavar. § blef af R. o. Ad. bifallen. §§ 43, 44, 45, 46, 47, 48 och 49. Sedan lindert. Ridd.Sekret. tillkännagifvit att Presteoch BondeStm bifallit dessa §§, men att någon underrättelse om BorgareSt:s derom och i afseende på de följande §§:ne fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, biföll R. o. Ad. ifrågavar. 7 §§:r. § 50. Undert. Ridd.Sekret. tillkännagaf, att Presteoch BondeStm bifallit denna §. Gr. Mörner: Uti 2:dra mom. af denna § i nu^gällande Bevilln:s-stadga förekommer ett tillägg, hvilket från denna § i nu föreslagna Bevillms-förordn. är uteslutet, och som var af följande lydelse: ”att komitéerne ega rättighet att, när behofvet det verkligen fordrar, med iakttagande deraf, att hemmanen icke upskattas under deras med hvarandra jémförliga värde, göra den nedsättning, samma 454 Den 14 Maj f. ra, Tariff medgifver, förnämligast till jemkning i värdet hemman emellan, men äfven i händelse en socken, härad eller län skulle af en sådan nedsättning, efter komiléernes pröfning, vara i verkligt helio!”. Egentliga skälet hvarföre delta stadgande blifvit ur den nya författningen uteslutet kan jag icke inse. Det innebär en Taxeringskomitéerne lemnad latitud, hvilken jag tror vara lämplig att bibehålla, hvarföre jag vördsamt vågar anhålla att denna § må återremitteras. Hr von Hartmansdorff; Jag instämmer med Gr. Mörner deruti, att den del som är utesluten från 50:de § i nu föreslagna Bevillms-förordn., är just den, hvarigenom billighet i fastighetsbevillnmgen kunnat åstadkommas.
— Fullrpägtiges Berättelse till Rikets nu församlade Ständer: B. I. 373, A. 373. — Reglemente, angående förslag till stadganden deri, rörande anslagen för folk-undervisningen, aflöningen för Justitieombudsmannen samt de ordinarie stats-regleringen tillhörande utgifter och å detta verk anvisade kreditiver: B. XI. 320, 336, 338. A. 338. — —, rörande förslag till stadganden deri, angående detta verks inkomster och upplåning m. m.; samt angående uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsjemte andra medel: B. XI. 278, 379, A 379- — —, sorn före denna Riksdags slut skall utfärdas, angående förslag till de 2:ne sista afdelningarna deraf: B. XI. 378, 379, A. 379- — —, rörande förslag till reglementariska stadganden, angående några, vid uppgörandet af förslaget till nämnde Reglemente, af Rikets Ständer icke slutligen behandlade ämnen: B. XI. 378, 379, A. 379. —■ —, det nya, angående dess öfverlemnande till Kongl. Maj:t: B. XI. 378, 380, A. 380, E. 383. — —, angående förslag till stadganden deri, i afseende å de vid föregående Riksdagar beviljade, men ännu icke utbetalda statsbidrag: B. XI. 219, 254, A. 254. — —, det nya, förslag till stadganden deri, angående under nuvarande riksdag beviljade och till utgående från detta verk anvisade stats-utgifter: B. XI. 258, 288, 290. A. 291. Riksgälds-sedlar, hvilka icke blifvit inom den bestämda preskriptions-tiden till invexling företedda, angående inlösen deraf: B. IX. 112, 152, A. 152. Rikssalen, om erhållande af billetter till —: I. 9; XI.
"s^Jppl. o. godk, hos, Ridd. oell Adelö d. 15 Mars l83o, Preste-Ståndet d. 16 — —- Borgare-Ståndet d, 16 — Bonde-Ståndet d. 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående Creditiven enligt 63; ,§\ Regerings-Formen. S, A. K, Jemlikt stadgandet i 63 §. Regerings-For-. men, att tvänne serskilda tillräckliga summor, vid hvarje Riksdag, skola, för oförutsedda händelser, afsättas och anslås till E. K. M:s höga disposition, hafva R. St, fastställt den större summan, eller det stora creditivet, till lika belopp, hvartill berörda creditiv, allt sedan år 1812, varit be-, stämdt, eller Två millioner R:dr, att, på sätt nämnda Grundlags stadgande föreskrihver, ur R. St:s Bank, vid infallande krig, af E, K. M, lyftas, sedan E, K, M, StatsRådet in pleno hört och R, St. samman-, kallat; hvarvid R. St, tillika beslutit, att lör beloppet af den summa, sorn kan kom-. ma att i Banken å stora creditivet lyftas, Riksgälds - Contoiret skall berättigas att, Stamma dag lyftningen, sker, utfärda förbin^ Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. N.-o 460. delse till Banken, löpande med 5 procents årlig ränta, och berättigande Banken, att för capital och ränta undfå betalning af först inflytande tullmedel, på sätt, att dessa medel då genast skola i Låue-Banken insättas och å skulden afföras.