Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, att de wilja öfwer densamma å nästföljande Riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening och, om twå Stånd stadna emot twå, deras som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förewändning Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla Riksstånden till Konungens förslag, begäre de dag, att på Rikssalen få Riksens Ständers bifall dertill afgifwa. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningssamling 1820 Låssa kyrkas arkiv Kungörelse angående den tull, som för utgående varor under innevarande år skall beräknas och erläggas. Stockholm den 8 januari 1820 Enligt tidigare beräkningar har varuvärdena visat sig skiljaktiga och ny tulltaxa för rikets exporter är därför bestämt. Den gäller bjälkar eller balkar av furu eller gran, sågade bräder, plankor, master och större bogspröt, pumpträn och spiror. Stockholm den 8 januari 1820. A G MÖRNER Reglemente varefter de som bebo Kronans slott och hus har att sig rätta. Stockholm den 11 januari 1820 § 1 De som har vården och inseendet på Kongl Maj: ts och Kronans slott och byggnader, som är upplåtna till boende, skall innan maj månads utgång besiktiga och inventera Besiktningsmännen skall ha som biträde hantverksmästare i de yrken som därmed har sammanhang. Boställshavare skall meddelas 8 dagar i förväg och vara närvarande. Besiktnings förrättaren skall i sina syneinstrument anteckna lägenheternas tillstånd var för sig i alla delar. Beskaffenheten av dörrar, fönster och eldstäder. Varje rum skall ha ett nummer som inte får ändras. Två exemplar av syneinstrumentet skall undertecknas av boställsinnehavaren. Ett behåller han, ett sänds till det verk eller ämbete som har tillsynen. § 2 Vid varje förändring av innehavare skall syn ske. § 3 Ekonomisk besiktning och brandsyn skall hållas en gång om året. Då undersöks noga hur boställsinnehavaren vårdat lägenheten och om han fullgjort sin underhållsskyldighet. Allt antecknas i syneinstrumentet och bristerna anmäls genast.
En af dessa, rörde beskaffenheten af den auktorisation eller det bemyndigande, på grund hvaraf Ola Månsson med ifrågavarande lån kunnat taga befattning, på sätt som skett. Advokat-Fiskalen föreställde sig nemligen, att om ock blotta innehafvandet af annan mans till Lånekontoret ställda skuldförbindelse ansetts berättiga att söka det med förbindelsen afsedda lån, Kontorets Direktion eller för dess kassa ansvarige tjensteman likväl icke thltrott sig att till annan man än låntagaren sjelf utlemna det beviljade lånet, eller med någon annan än låntagaren uppgöra liqvid om detsamma, med mindre denne tredje person visat sig i dessa hänseenden vara af låntagaren behörigen befullmäktigad. Om derföre, hvilket Advokat-Fiskalen ock med säkerhet ansåg hafva varit förhållandet, de af Ola Månsson emottagna skuldförbindelser till Lånekontoret varit åtföljde af fullmakter, äskade alltså Advokat-Fiskalen, det Ola Månsson måtte lemna upplysning om innehållet af dessa fullmakter.
Malmö och de öfrige nämnde Städer i Skåne hafva, oaktadt de sjelfve byggt stallar m. m., fått underhålla deni, skaffa skyfflar, qvastar, ljus, och icke ens fått disponera gödseln utan mot betalning; till Officerarne betalas äfven service, och i större skala än i Stockholm. För Husar-gemenskapen betalar Malmö nära zjooo R:dr B:co, då Stockholm för Andra GardesRegementet betalar icke fullt 5ooo R:dr. Malmö är dessutom ålagd att underhålla militärens fattiga, jemte ett obetydligt bidrag af OflicersCassan. Jemför man Stockholms folkmängd med Malmös, hvars välstånd i senare åren betydligen aftagit, kan man tryggt säga, att så väl Malmö, som Ystad och Helsingborg äro många gånger drygare belastade med inqvartering, än Stockholm. Då äfven vid denna Riksdag fråga var om ytter - Den i5 Januari i e. ni. 2.23 ligare anslag till Caserflbyggnad i Stockholm, hörde man ingen ledamot här tala om att det var Städernes skyldighet att utgöra ett sådant onus, än mindre att Stockholm borde till någon del få vidkännas det. Stockholms stad uppbär Inqvarteringstolag till ett belopp af 32,ooo R:dr B:co, i ersättning för sitt Inqvarteringsonus, och Malmö ej mera än 600 R:dr. Korteligen, detta onus är så ojemnt fördeladt, att det förundrar mig, det någon vill i detta ämne uppträda i annat afseende, än för att åstadkomma lindring för de mest af inqvartering betungade Städer. Malmö, Ystad och Helsingborg hafva fått sätta sig i skuld för att uppbygga stallar och förrådshus, under det att Staten uppbyggt sådana, och Caserner till, för Stockholm. Det märkvärdigaste är, att Stockholm har en egen Casern, men att den icke nyttjas, derföre att Staten lemnät medel till nya Casernbyggnader. Innan jag yttrar mig vidare, anhåller jag få veta, huru BorgareStåndet afgjort denna fråga.
Degerhamn synes fordra ett skyndsamt och med betydliga kostnader förenadt iståndsättande, för att med någon fördel kunna a£ Eofverts Bruksägare för ändamålet begagnas, samt JBruksdisponenterne alltså icko saknat anledning till deras uti ofvanberörde måtto gjorda underdåniga ansökning,' likväl och då det i ansökningen åberopade bevis om hamnens be^ skaffenhet icke kan, uti förevarande fall, anses gora tillfyllest, samt ej eller utredt är, huruvida egarne till det i Foverts granskap varande nyarp AUu>Verk kunna vara något ansvar under - 346 Underdåniga Skrifvelser. kastade för det de, enligt hvad uppgifvet blifvit , genom Kallsyrornas utstjelpande i Sjön vållat uppgrundni.ngen vid Degerhamn, hafva Riksens Ständer, uti sakens så beskaffade skick , ej kunnat samma ansökning bifalla; och få hos E. K. M. Riksens Stander i underdånighet anhålla, att E. K, M. täcktes, genom skicklige och oväldige personer, låta på stället undersöka förhållandet i omförmälde omständigheter > samt derefter, och sedan E. K. M:(s och Rikets Kammaroch Bergs-Collegier fått tillfälle att öfver ämnet afgifva deras utlåtande, i Nåder pröfva, om och i hvad mån Loverts Bruksegare må af de begärde frihetsåren, uti jemnforelse tili ofvanberörde kostnader, i åtnjutande komma. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 100 Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 22 Julii 1823, Presre-Ståndet d. 22 Borgare-Ståndet d. 12 Bonde-Ståndet d. 29 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande utlemnad Koppar till taktäckning å Kongl. Slottet, och II. K. II. Prinsessans Palais i Hufvudstaden.
I anledning häraf får Styrelsen, under åberopande af dess afgifne underdåniga utlåtande öfver enahanda af Revisorerne vid förra årens Räkenskaper gjord framställning, i underdånighet yttra, att denna extra förplägning, alltid med sparsamhet tilldelad, endast blifvit lämnad till sådane Correctionister, som voro sysselsatte med tyngre och svårare arbeten, såsom renhållning, tvätt, o. s. v., vid hvilkas utförande, särdeles under de kallare årstiderne och missgynnande väderlek, den samma ofta af nödvändigheten varit påkallad, dels såsom hälsomedel, dels för att uppmuntra till en större skyndsamhet i arbetets förrättande, hvaraf en betydligare arbetsproduct inom en kortare tid blifvit en omedelbar följd. De remitterade handlingarne återfölja härhos; och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter CLAS LIVIJN. P. J. Netzel. G. G, Uggla. Stockholm den 9 Mars 1840. Cederschiöld. Till Kongl. Majit underdånigst angående Rikets Ständers Revisorers underdåniga Berättelse. — 115 — Stats-Contorets underd. skrifvelse.
Enka, utom försvagadt bröst, under a:ne senare åren lidit af en försvagad syn, ”så att hon icke som förut kan föitjena sitt uppehälle med finare söm och kläders förfärdigande”, likväl, då Enkan Calén är barnlös, och, enligt hvad upplyst blifvit, det till henne anslagne belopp af 75 R:dr Banco utgör det högsta, som i egenskap af årlig gratificalion, tillföljd af åberopade §. i i83o års BancoReglemente, blifvit någon Yaktbeljentes i Banco-Discont-Verket Enka och Barn beviljad , samt delta högsta belopp icke utan serdeles bevekande omständigheter synes någon tilldelas, finnér Utskottet sig ej kunna i vidsträcktare måtto tillstyrka bifall sill Fullmägtiges berörde hemställan, än att den gratification Fullmäglige, med stöd af \ Art. 5 Afd. §. n mom. 2 i i83o års Banco-Reglemente, ansett böra anslås åt Vaktmästaren Caléns efterlemnade Enka, Catharina Margaretha Sjöberg, må fastställas, att hädanefter utgå med ett belopp af allenast 5o R:dr Banco årligen. Stockholm den 5 Februarii 1835. Ankom till Exp.-Utsk. den 6 Febr. i83fc. Betänkande, i anledning af Herr Bruncronas, G. A., motion, om bestämmande af en proescriptionstid för de gamla sedlarnes gångbarhet. På grund af 56 §. R. O. har Herr Bruncrona, Gustaf Adolf , uti en ingm Höglo Q. Ridd. och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion, jemte åberopande af Rikets Höglofl.
Kronobränneri med samtlige dera befintlige hyggnader må upplåtas till Yeterijiair-Inrättningen att försäljas eller begagnas, på satt Kongl. Majit för ändamålet lämplig gast finner, under vilkor, att byggnaderne, under den tid dq af .Inrättningen innehafvas, af densamma underhållas; och att, af nämnde byggnader, magasinet och torkhuset, hvilkas förändring, i afseende på inredning, ej inrättningen tillätes, icke föryttras, utan förbehåUes Kungl, Maj:t och Kronan, att, ef, ter trenne månaders förut skedd uppsägning, få, emot enahanda hyra, sorn Vetqriuair-Inrättningen af andra personer derföre erhållit, begagnas, enär omständigheterna kunna s| påfordra ; och N;o 318, i anledning af verkställd revi aion af Stats-Yerkets räkenskaper och förvalt* ning för år iga6, återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar; hvarjemte Ståndet förkla* rade ro:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande, N:a 319, skola hvila, till dess anmärkBingarne vid Utlåtandet N:o 318 besvaras, och Ståndets definitiva beslut, i anledning deraf, fattas - Vrot. Utdrag den 2 December 182g. 7 Från Hedervärda BondeStåndet, S. D. Vid förpyad föredragning af Statsdam! Allmänna besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 98, angående en jemnare fördelning af Roterings-hesväret vid Westerbotten!
Hade den värde reservanten velat visa att, till följd af åberopade förhållanden, jorden i allmänhet här i landet icke kan täfla i värde med jorden på vissa andra ställen, så hade han, 508 Den 27 Maj f. m. otvifvelaktig haft rätt; meri dä han påstår, att vi fördenskull icke kunna täfla i fråga om jordprodukternas pris, så har han lika obestridligen orätt. Ty sedan egendomens värde en gång blifvit riktigt regleradt, med afseende på alla förhandenvarande förhållanden, är det ingalunda svårare att slå sig ut med en svagare egendom för godt pris, än med en bättre, som blifvit högt betald, eller med en egendom i Sverige, än med en egendom i England eller Frankrike. Men, Mina Hrr! vi äro 1111 inne på sjelfva hjertat utaf ämnet. Döljom icke för oss att det är på egendomsvärdet, som man söker inverka. Man vill att produkternas pris skall, orri möjligt, så uppdrifvas, att behållningen af egendomarne, och således äfven deras värde, uppgår till något visst belopp, t. ex. det som man sjelf under någon mindre lycklig beräkning eller i sin spekulationsifver betalat. Och för att uppnå denna afkastning, vill man att konsumenterna skola betala öfverpris. Detta är hufvudpunkten af frågan, och det är i denna hufvudpunkt jag så bestämdt skiljer mig från mina motståndare. Jag vill icke, att den ena samhällsklassen — lika litet här som i andra fall — skall beskatta den andra, och jag tror att egendomarnes afkastning och kapitalvärden böra öfverlemnas att bestämma sig sjelfva, enligt de naturliga priserna — ej efter konstlade. Jag har väl hört den invändningen göras, att produktionskostnaderna redan skulle uppgå till varans bela värde, och att produktionen således lemnar ingen behållning; men detta vederlägger sig sjelf, helt enkelt derigenom, att i sådant fall äfven egendomen skulle hafva intet värde, — ett påstående, som väl icke lärer bestå profvet. Men jag frågar dessutom: hvarföre söker man nu så ifrigt ätt stegra dessa priser? Och med hvad skäl påstår man att produktionen icke kan bestå utan skydd? Hafva då priserna minskats, eller har produktionen aftagit? Erfarenheten besvarar dessa frågor bestämdt nekande.
M:t i underdlhet anförde; så har K. M:t, som uppskjutit med Dess Nåd. yttrande i detta Besvärsmål, i afseende på den allmänna frågan, huruvida Rå och Rörs samt Insockne Frälsehemman, efter den 6 April 1810 afsöndrade från de Säterier, hvarunder de lydi, höra förlora deras Rå och Rörs samt Insockne frihet, i Nåder velat inhemta R. St.rs underd. yttrande, i hvilket afseende handlingarne i förenämnde mål, jemte Utdrag af Allmänna Beredningens Protocoll i ämnet, blifvit den i3 November sisth år till Utskottet öfverlemnade. Af de upplysningar och Utlåtanden i ämnet som K. M:ts Befrhde i de öfrige Länen och K. KammarCollegium afgifvit, har Utskottet inhemtat: att uti Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Westerbottens, Jemtlands och Norrbottens Län några Rå och Rörs samt Insockne Frälsehemman icke finnas: att inom Upsala, Westmanlands, Nerike och Wester Norrlands Län inga Rå- och Rörs-hemman, sedan den 6 April 1810, äro från Säterier afsöndrade: att antalet af de från nämnde tid Säterier frånskiljda serskildta hemmansdelar af Rå och Rörs natur utgjort i Stockholms Län 5, Skaraborgs 38, Kronobergs 2, Jönköpings 20, Östergöthlands 2, Södermanlands 6, Elfsborgs i3, Calmar 19, och Wermlands 3; af Insockne Frälse likaledes Betänkanden, N:o 180. 67 ifrån den bestämda tiden i Malmöhus Län 61 Mantal, Christianstads 36J d:o, Blekinge 6* d:o, Götheborgs och Bohus Län i3§ d.‘o och i Hallands
Det är, i en skrifvelse från Järfva den 12 Angnstl 1794, tillegnadt den vitterhets-beskyddande Boktryckar-frun Elsa Fougt; med påminnelse om fordna ”glada aftnar” vid hennes thebord, ”der man aldrig talar om modet, politiken eller de frånvarande”. Delande med det nyss skildrade lustspelet alla det goda lynnets och det goda språkets förtjenster, innehåller det ingenting af en på så bjert vis komisk verkan: men är, genom hufvudpersonens också här mästerliga teckning, i rikt mått både roande och trefligt. Denne Glädjenstråle, en godsinnad småländsk adelsman och godsägare, som alltid, ”när han tänker rätt efter”, finner sig ”bra lycklig” 239, som af allting fröjdas och vid allting vet trösta sig, som i allt ser det möjligast bästa och af alla skiften uppdagar ljusa sidor till sin och andras hugnad, samt outtröttligt sträfvar att åt sin omgifning meddela samma verldsåsigt, är egentligen Schröderheim sjelf, eller hans innersta menniska framställd i trogen afbild. Äfven i vers har hans snille försökt sig, och efterlemnat åtskilliga spridda småstycken; utmärkta af samma godlynthet, glädtighet, qvickhet och ledighet. Bekantast bland dessa är hans qväde till Hans Jakob Seseman, den ryktbare Rimmaren och Arithmetices Magistern, vid dennes bröllopp; som med komisk prakt anordnades och bekostades af Schröderheim sjelf, under den tid han var Landshöfding i Upsala. Ett urval af dessa ströverser borde finna ett rum i den samling af Schröderheims skrifter, hvilken ännu – och högst oförtjent – i vår vitterhet saknas.
Uti en; tili E. K. M. den ii Maji innevarande år in"ifven och, medelst Nådig Remiss, till Rikets Ständers Statsutskott' öfverlemnad underdånig ansökning, har Majoren C. P. Backman, med framställning, huru som han, genom Jönköpings Stads KämnersRätts Dom den i Julii sisth år, blifvit ålagd, alt, å sin Hustrus, Grefvinnan Maria Charlotta Helena Creutz’s vägnar, med 8a R:dr 3a sk. 7 rst. Fräls,erania och 133 R:dr 2,3 sk. g rst. Efterfoikniugsskuld deltaga uti gäldandet af eil utaf frami. Hpf-RältsAssessoreh Gabriel Andersson Gyllengrip åsamkad Bytésskuid, i underdånighet anhållit, att, enär lian, sedan ett försumligt Ombud låtit Domen vinna Laga kraft, ej mera under form af rätt, kun le sådan erhålla , afGunst och Nåd varda befriad från deltagande i godtgörelsen af berörde Statens fordran hos Gylle ngripska Arfvingar ne. Exp. Ut sk. Forsing till und. Skrifvelse N:o 1%. 475 Efter att genom StatsUtskottet hafva erhållit del af de till förevarande mål hörande handlingar, hvaraf inhemtats, det E. K. M», uppå serskild underdånig ansökning, och under afvaktan af Rikets Ständers beslut i ämnet, beha^ gat, emot vederhäftig och behörigen godkänd borgen, i Nåder bevilja Majoren Backman anstånd med betalningen af ifrågavarande Bytesskuld till den i i denna månad, få R. St. nu, till svar å den Nådiga Remissen, i underdånighet meddela, att som, uppå enahanda genom enskilde Motioner under nu påslående Riksmöte väckta frågor, R.
För egen del hade Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Stats-kontoret i underdånighet anfört: att uti jordaboken upptoges treåttondels mantal N:o 1 Thorsjö Henrik, med jordeboksränta af 1 R:dr 25 sk. 1 r:st och hemmantalsräntan af 2 R:dr 26 sk. 3 r:st, eller tillhopa 4 R:dr 3 sk. 4 r:st, hvaraf3 R:dr 44 sk. 1 r:st vore länsmannen till boställe anslagne och återstående 7 sk. 3 r:st, allt Banko, Kronan bibehällne; att bostället vore ordinarie roteradt under N:o 31 för ett halft mantal och år J857 taxeradt till ett värde af 300 R;dr Banko; att enligt 1858 års stat, Länsmannens aflöning blifvit beräknad till 700 R:dr Runt; att hemmanet tvåtredjedels mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård hade sig åsatt jordeboksränta 2 R:dr 2 sk. 2 r:st och hemmantalsränta 4 R:dr 25 sk. 4 r;st., eller tillhopa 6 R:dr 27 sk. 6 r:st Banko, samt vore ordinarie roteradt för sitt mantal uti roten N:o 149 och år 1857 taxeradt till ett värde af 1000 R:dr nämnde mynt; att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 15 April 1859, hemmanet, som varit boställe ät Förste Landtmätaren i länet, skall, såsom till Statsverket indraget, utarrenderas för dess räkning pä tretio är, räknadt frän midfastan år 1860, i hviiket afseende förberedande åtgärder blifvit af Kammar-kollegium vidtagne; samt alt de vid af Landshöidinge-einbetet föresi gits ett minimi-arrende af 283 kubikfot 9 kannor, eller 45 tunnor 2 kappar, och ett maximi-arrende af 425 kubikfot 9 kannor, eller 67 tunnor 19 kappar, hälften räg och hälften korn, hvilka belopp Kongl.
5 Riksdaler? utgift, samt hvarje afhandling, som med främmande magt. afslutas, otvifvelaktig! mäste vara af vida större vigt. så anser jag konseqvensen fordra, att åtminstone ett lika stort antal af Stats-Rådets medlemmar i ämnet höres och lemnäs tillfälle att deruti sig yttra, innan afhandlingar med främmande magter afslutas, och föreslår jag derföre vördsammeligen, att 12 g Regefings-Formen måtte förändras till följande lydelse: § 12. Afhandlingar och förbund med främmande magter må ej afslutas innan StätsRådet enligt 8 § deröfver blifvit hördt. Herr Biskop J. A. Butsch, Herr Professor II. G. Lindgren och Herr Hofpredikanten T. Wensioe hafva ock anmält reservationer. JW t-*» Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April 1860, kl. 10 f. m Memorial till Rikets Ständer, med förslag till lindring i 21 § Riksdagsordningen. Under den granskning af Grundlagarna, Konstitutions-Utskottet, jemlikt 29 § Riksdags-Ordningen. företagit, n r Utskottet fästat sin uppmärksamhet ä innehållet af 21 g nämnde Grundlag. Uti detta lagrum förekommer, i sammanhang med föreskrift om granskning af de för ledamöterna af de tre valde Riks-Stånden utfärdade fullmagter. följande stadgande; ”hvarje Ständ dess pröfningsrätt förbehållen, så val i afseende på sådana medi ernemar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, som dem. emot hvilka, till följe af 14 ”och 18 §f., någon anmärkning äger rum, i hvilket sednare fall frågan, om den är ”klar och tydlig, hos Ståndet afgöres, men. dä nödiga upplysningar saknas, till lag”lig åtgärd iorviscs, — - —” Genom berörda stadgande har Borgare-Ståndet, i fråga om anmärkningar, som framställas mot någon ledamots behörighet, att vara riksdagsman, fått sig tillerkänd en vidsträcktare pröfningsrätt, än Presteoch Bonde-Stånden. Förstnämnde
Riksdags-Ordningen till närvarande fall desto mindre är lämplig, sorn några medel icke här blifvit genom anordning, af Stats-Secreteraren contrasignerad, dragne från ändamålet, och General-Consul Ehrenhoffs lika oförutsedda som egenmägtiga användande af medel, sorn Convoj-Commissariatet anvisat till betalande af 1829 års fredsafgift, ensamt faller honom till last; ty enär föröfrigt, hvad sjelfva afskrifningen beträffar, Konungens Rådgifvares tillstyrkanden hufvudsakligen grundats på den, vid General-Consuln Erenholfs kända oförmögenhet att återgälda fulla beloppet af de-använda medlen, befunna enda möjliga het att bereda Slaten någon ersättning genom öfvertagande af det ombyggda Consulat-buset för r5,ooo Piastres, ehuru det i sitt förändrade skick, enligt de företedda betygen, fullt motsvarade hela den origtigt använda summan, och sist på vilkoret att för betalningen af de återstående booo Piastres borde ställas fullgod säkerhet, fann, under sådana för hållanden, Conslitulions-Utskottet icke skäl att den medelade anmärknings an i ed n i n ge n god k ä 11 n a. Stockholm den 22 Maji 1834- N:o Änkotn till Éxp.-Utsk. den 23 IVIaji kl. I’2. Memorial till Rikets Ständer, rörande Siats-Utskottets an ma rinnings-anledning, i fråga om löne-reglering för Lif-Gardes; Regementena.
Han drack ur vinglaset, som madame räckte honom, tackade med en böjning på hufvudet, slog täcket till hälften öfver ansigtet och slöt ögonen. Strax derefter kom doktorn. Då vände sig den sjuke mot väggen och drog helt och hållet täcket öfver hufvudet. Doktorn försökte att få undan täcket, men den sjuke spjernade emot med en styrka, som man ej skulle trott honom ega. Det blef ett ögonblicks strid; då fick doktorn se det mörklockiga hufvudet med den hvita nacken, och den lilla handen, som krampaktigt höll fast täcket – han studsade tillbaka och släpte genast sitt tag. Derefter gick han fram till madame och hviskade någonting till henne. Äfven hon studsade. »Hvad säger ni?» utropade hon med ett intresseradt och nyfiket uttryck. »Är det möjligt?» »Det är icke den första», svarade doktorn, »jag har redan ett par exempel derpå.» De fortsatte ännu några ögonblick sitt hviskande samtal: derefter aflägsnade doktorn sig, sedan han först gjort sig förvissad om, att den sjukes sår var förbundet, och föreskrifvit ro och stillhet som bästa läkemedlet. Dagen förflöt utan några förändringar, endast att krafterna tycktes aftaga. »Jag vill stiga upp», mumlade han ett par gånger och såg framför sig med detta uttryck af brinnande längtan, som döende ibland få, då lifvet som ett sista slocknande eko drar förbi dem och ännu en gång lockar dem. Men han hade icke krafter att ens resa sig, det blef blott en krampaktig, skälfvande rörelse, som slutligen domnade bort i fullkomlig stillhet. Då qvällen kom, utförde Catherine samma manöver som dagen förut och lyckades lika bra. Suzanne fick sofva i garderoben, och Catherine satte sig att vaka vid bädden. Det stränga uttrycket hade nu alldeles försvunnit nr den sjukes ansigte; han såg mild och sorgsen ut som förra natten. Verkligheten gled bort, drömmar och minnen tycktes smeka honom. »Vackra äppelblommor», hviskade han leende, »de falla som snöflingor öfver rabatten ... tätt ... tätt ... Se der kommer Eugène ... han har en äppelblomma i knapphålet och en i handen. Skall han ge dem åt mig?