Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Exc. Hr Grin o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels afslag derå, samt att de tullsatser, som under åren 1858 och 1859 voro för ifrågavide slag af väfnader gällande, 28 Den 2 Juni e. m. skulle ånyo dem åsättas; blefvo propos:r först å bifall till Utsk:ts hemställan och sedermera om afslag derå samt återinförande af ofvanomförmiilde tullsatser framställda samt med blandade ja och nej besvarade; hvarefter förnyad propos. å bifall till Utsk:ts hemställan gjordes, och då svaren derå utföllo med starka ja, blandade med många nej, förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, justerades följande voter.-propos.: »Den som bifaller hvad Bevilln.Utskit i Betänkit N:o 23 föreslagit i alside å bibehållande af nu gällande tullbestämmelser för följande varor, nemi.: Väfnader, Helsiden, andra slag, Guld-och Silfvertyg derunder inbegripna, Halfsiden, andra slag, Bomulls, andra slag, oblekta och ofärgade, blekta eller färgade, tryckta eller pressade; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; ^ Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utskits förslag och beslutar, att de tullsatser, som under åren 1858 och 1859 voro för nämnde varor gällande, skola i den blifvande tulltaxan ånyo dem åsättas.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 39. Nej — 28. Utsk:ts sednare hemställan, ang:de Artikeln Väfnader, äfvensom tillstyrkanderne rör:de Art:ne Zink och Attika, blefvo härefter föredragne och bifallne, hvaruppå Betänkits vidare pröfning upskjöts till e. rins plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. i/2 3 e. m. In fidem, O. brakel. Lördagen den 2 Juni 1860. Plenum kl. 6 e. m.
Måtte bli en snygg byst det här! » luften, af sig själf, som en dynamitbomb » Signora » sa artisten bedjande. » Var god och inte prata om hvad herrn Här föreligger nog någonting djupt och inte begriper, » sa jag förargad. » Jag vill hemskt, som bara en spiritist kan lösa. Italienaren gaf mig en blick — O, så mild just se hur pass trankil herrn skulle vara, o m herrn satt här och jag satt där och bara och så förebrående! Men så nickade han stirrade på herrn så mycket jag någonsin godmodigt, tog en liten lerklump, som han orkade! Och herrn därtill hade en myrkletade fast i nacken på mig — d. v. s. stack i hvar fot och satt på en het plåt. » på bysten — och så gjorde han hela fot» Si signora, » svarade Italienaren förbindställningen, utan att se på mig en enda gång. Men sedan höll han upp två fingrar, niclig, medan hans pinnar började flyga igen. » Han trodde jag komplimenterade honom, kade mot hörnet och sa några bedjande Ruffen! » sa jag. » Nu hänger underkäken ord på sitt eget språk. » Kan han mena, » sa jag matt, » att jag som bly! Bara som bly, lilla du. » » Den hänger visst inte, » sa Ruffen. » Om ska sitta i hela två timmar till! » » Han menar nog, att allt ska vara färdu bara satt stilla, så — » » Sitter inte jag stilla! » sa jag — —. digt inom två minuter, om du bara sitter stilla! » sa Ruffen. » Jag / » » Om! ! » sa jag, » hvad har jag annat » Silenzia — silenzia, » sa artisten och såg gjort sedan jag inom dessa väggar kommit. » så märkvärdigt förtvinad ut. ä » Tyst, Ruffen, » sa jag. » Han tycker inte o m att höra dig tala! » Nu satt jag som ett ljus, minst en half timme. Italienarens fingrar flög allt snabEORG LEVY ' S LiNNEjVlAGA^IN.
Utskottet tillhatidakomna utdrag af deras protokoll för den 7 och 41 innevarande månad, med vidblifvande af sina beslut, lagt Utskottets sistberörda Memorial till handlingarna; och får Utskottet alltså för frågans vidare grundlagsenliga behandling genom omröstning uti Förstärkt Konstitutions-Utskott, vördsamt hos Rikets Ständer föreslå följande Bih. till R. St. Voterings-propositioner i Den som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 55 framställda förslag lill tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihets-Förordeingen, angående^förbud mot eftertryck af utländsk skrift, skall oförändradt blifva hvilande att vid nästa riksdag grundlagsenligt behandlas, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är det af Borgare-Ståndet såsom dess gemensamma tanke till Konstitutions-Utskottet hänvisade och af Utskottet uti dess Memorial N:o|49 anförda förslag till tillägg vid berörde moment antaget alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Stockholm den 26 November 1857. KonstitutionsUIskottets Memorial N:o 56. 5 N:o 56. Ank. till Exp-Utsk. den 26 Nov. 1867, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med voterings-fr opositioner rörande del af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 37 föreslagna tillägg vid i § 4 mom. Tryckfrihets-Förordningen, angående borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare. Sedan Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagit såsom livilqnde för vidare grundlagsenlig behandling, men Borgareoch Bonde-Stånden förkastat det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 57 föreslagna tillägg vid i § 4 mom.
Hr Lagerbjelke, Carl Oscar, uppläste följande: 17 cap. 32 §:n Rätteg.-b:n, som bestämmer i hvad fall domaren kan ställa en för svårare brott tilltalad under framtiden, erhöll genom K. förordningen den 20 Januari 1779 ett tillägg, hvarigenom hufvudsakligen stadgades, dels att befrielse-dom, eller förklarande att den anklagade ej kunnat sakfällas, tilIgodonjutes i alla mål, der penningeböter äga rum, med vissa undantag, vid hvilka Hofoch öfverrätter äga målet åter upptaga; dels att befrielsedom alltid tillgodo n j u t c s i afseende på statsbrott; och slutet af förordningen lyder sålunda: ”Målsäganden samt Kronans ombud vare skyldige att genast instämma den, som de för något brott tilltala ''vilja. Nu kan sådant, för bristande bevis, icke låta sig göra, "och sker thel ej inom tvänne år, bafve sedan ingen rätt "öfver den förmenta förbrytelsen klaga, dock härifrån undantagna följande brott och missgerningar, försmädelse emot Gud &c. &c. och alla andra brott, hvarföre ej "kan bötas med penningar." Nu föreslås ett ytterligare tillägg af detta innehåll: "Gedom hvad sålunda blifvit stadgadt, vare målsägande dock ’’ej betaget att söka det skadestånd, hvartill han eljest kan "vara berättigad." Emot så väl redactionen af detta tillägg, sorn den till grund derför liggande sats, dristar jag göra några erinringar. 5 H. 39 3oG Den 23 Aprii. Att de relativa orden: ”livad sålunda blifvit "stadgadt,” måste hänföras till innehållet af hela jj:ti, faller sig otvunget för så väl den, som liar någon bekantskap med språket i allmänhet, sorn synnerligast för den, som blifvit van vid lagspråket.
» Jo, mamma, » sade han och såg opp på henne med sina trovärdiga blå ögon, » portvaktens pojkar kalla mig för profeten — hvarför göra de det? » » Troligtvis emedan det en gång funnits en profet, som hette Daniel, » sade hon och drog på munnen, ehuru hon på samma gång kände sig litet stucken öfver, att de redan funnit på ett öknamn åt hennes gosse. » Men det är ingen skam att bli kallad profet, » tillade hon tröstande, » och det ska ' du inte bry dig om. » » Hvad är en profet för någonting, mamma? » » En som kan förutsäga saker och ting, men det där är du ännu alltför liten att begripa. » » Kommer jag att kunna förutsäga saker och ting, när jag blir stor, då? » » Nej, min snälle gosse. I våra dagar gör man det ej. Men gå nu tillbaka till dina lekar, » tillade hon, litet besvärad öfver att ej kunna ge någon mera tillfredsställande förklaring. Och lille Daniel gick betänksam ut igen. Det dröjde dock ej länge, innan han var tillbaka igen. » Ah, hur du ser ut, Daniel, hvarför torkar du ej af dig, innan du kommer in? » » Det glömde jag, mamma, men jag ska nu göra det. » En ny fråga darrade synbarligen på hans läppar, och den kom också fram. » Hvad är ett testamente för slag, mamma? » » Hvem har talat om ett sådant? » » Det har tvätterskans Olle, som jag leker med på gården. » » Hvad har han då sagt? » », lo, att hans moster fått honom i testamente, när hans mamma blef död, och att hon därför inte kan bli af med honom. » » Hvem har då sagt, att hon vill bli af med honom? » » Det säger hon själf alla dar, och han får så litet mat och så mycket stryk, så. » » Stackars pys, » sade Daniels mor medlidsamt.
Bränvinsdestillering vare under nämnde tid tillåten för dem, som äro till bränvinsbränning berättigade; ankommande det på Kongl. Maj-.ls Nådiga pröfning i hvarje fall, huruvida, och på hvad vilkor om desti 11 ering af rått bränvin må på andra tider och för andra personer, än de till bränvinsbränning berättigade, under serskild controll tillåtas. §• Rättigheten till bränvinsbränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda, utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extraordinarie rotering deltaga, eller vacance-afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till Kongl. Majit och Kronan eller till innehafvare af Dess rätt belagda torp-lägenheter, samt, i städerne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till Trehundrade Riksdaler Banco, utom i de händelser, 6 och 7 §§. upptaga. §• 3. Den bränvins-pannerymd, hvarmed tillätes att bränna , skall beräknas efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens värde vid 1840 års taxeringar, under iagttagande, att, såsom grund af bränvinsbränningsrättighcten, värdet af åbyggnaden ej får i taxalionen ingå till högre belopp, än som motsvarar högst |:del af jordens taxeringsvärde; och bsstämmes bränvinsbränningsrättigheten för de serskilda classerne afbränvinsbränningsredskap, efter det jordvärde, som i nedanstående tariff finnes upptaget sålunda, nemligen: att, för rättigheten alt begagna en panna till och med 20 kannors rymd, erfordras ett jordvärde af minst lista 2:dra 3-'dje 4:de 5-te classen. classen. classen. classen. classen. 3oo. 450. 600. 90°. l,8oo. öfver 20 t. 0. ra. 25 k:r 5oo. 780.
Vill en velenskapscllcr vitterhetsidkare resa utrikes och blott heter Hr Magister, en litel, som i andra länder hvarken är bruklig eller känd; sä har lian ej den tillgång lill lärde män och vetenskapliga inrättningar, som när han kommer med titel af professor; ty det innebär en* 220 Den 5 September, recommendalion, utfärdad af Konungen sjelf i det land, den resande tillhörer, Wan säger att titlar äro en dårskap. Det må vara; men man mäste stifta lagar efter det skick, hvaruti verlden befinner sig, och icke efter det skick, hvari man önskar att hon måtte befinna sig. Sedan jag sålunda yttrat mig i hufvudsaken, återstå dock några här gjorda anmärkmr, som jag anser mig böra upplaga. Mun har omtalat huruledes fåfängan väsendtligen vidmakthålles genom lilclväscudcl. Min lanke är den, alt fåfängan håller sig icke allenast vid titlar, ulan omfattar hvarje sätt, hvarigenom hon kan tillfredsställas. Har hon ieke tillarne alt fästa sig vid, så håller hon sig til! yppighet eller något annat. Om fåfängan linner sin tillfredsställelse i pragt och gästabud, förtäring af dyrbara viner, m. m. sådant; manne det icke skadar landet lika mycket och ännu mer, än om en eller annan erhåller en oskyldig litel. Efter man nu talat äfven om realisationen; sä tror jag, att det pröfvar henne mera, om man lefver yppigt och fördenskuld nödgas utföra silfver, än om man fägnar sig åt en litel.
Utskotten anse således, att en fullkomlig frihet att jemväl å Lan \ det, oberoende af Städerne , idka alla de Näringar, hvilka elter häfd och Författningar hittills varit såsom Stadsmanna-Näringar ansedde, icke kan annorlunda ån i sammanhang med en nu icke ifrågavarande förändring i grunderne för BorgareStåndets representation samt för Stådernes styrelse och dess aflöning, ega rum. Detta utesluter dock hvarken ett närmare bestämmande af gränsen emellan Landtoch Stadsmanna nåringarne, eller sådane rnodificationtr i de derom hittills gällande Författningar, som till Landets och Städernas ömsesidiga fördel kunna ega rum. Utskotten hafva nemligen trott sig finna, att Landtmannen, allt ifrån äldre tider tillbaka, egt rättighet att å Landet få antagne sådane Handtverkare, hvilkas biträde ofta år honom nödigt, och stundom behöfligt att skyndesamt erhålla: att vid bestämmande af desse såkallade Gerningsmåns antal, genom Kongl. Brefvet den 23 Junii 1802, anledning blifvit gifven till tillökning - 1/igViskottett Iittånhanden. 25 Piening deruti, i den mån sårskilde omständigheter dertill föranledde : att allmänna lagens stadgande i 4 Cap. 5 §.
Vi barn väcktes icke förrän klockan mellan sju och åtta, ända till dess min bror började gå i Klara skola, då hans uppstigande måste ske förr. Vi fingo alltid kaffe på sängen och doppade hvar sina två långa skorpor, som pigan tidigt hämtat i bagarbodluckan i grannskapet. Min bror utrustades med frukostbröd, då han begaf sig till skolan, eller, hvilket han tyckte mera om, sex styfver i frukostpengar, vid högtidliga tillfällen ända till två skillingar banko. De hemmavarande åto alltid riktig frukost, vanligtvis dock endast kallmat, klockan nio. Middagsmålet hade under vår tidigare barndom intagits klockan ett, men efter skolgångens början framflyttades tiden en half timme. Maten var tillräcklig och, åtminstone som jag då tyckte, väl lagad, men aldrig af finare slag. Min mor betrodde aldrig pigan att ensam tillreda måltiderna. Sill, salt strömming, lutfisk och kabiljo, välling och ölsupa förekommo ofta. Hvar torsdag var, som ännu i många hus, ärtdag. På söndagarne åts vanligtvis oxeller kalfstek och därpå köttsoppa, ibland också endast pepparrotskött. Soppan var alltid andra rätten. Någon tredje förekom icke. Kaffe dracks klockan tre, och klockan sex åts en smörgås, hvarefter gröt, vanligtvis mjölgröt, förtärdes klockan frammot nio, hvarpå vi genast gingo till sängs. Hösttiden inköptes så stora matförråder för vintern, som penningtillgången medgaf, fläsk och kött, som saltades hemma och lades i stora tunnor, saltad lax och strömming, potatis, ärter, kålrötter o. s. v. Det var som skulle man förse sig för en långvarig belägring. Vintern belägrade nog också Stockholm, ty då voro vi afskurna från åtminstone hvarje regelbunden förbindelse med den öfriga världen, och tillförseln af lifsmedel var ytterst knapp. Finland var då ännu till god del Stockholms stora förrådshus, men med » paketernas », de små Åbogaleasernes, skutornas och storsluparnes sista resor för året upphörde den tillgången. Färsk fisk syntes just ej mycket till under vintern, men man köpte så mycket mera lutfisk af lutfiskblöterskorna i Fiskargången bredvid Södra slaktarhuset invid Slussen.
Memorial N:o 442* Riksgälds-Contoirets Behof och Tillgångar för Åren i83o_i834. RiksgäldsContoirets ordinarie Behof, Brist från år 1829 Inlösen af 5-procents-Obligationer Upbringnings-Ersättningar . Omkostnader för RiksgäldsContoiret . Förlust på GeneralAssistanceContoiret Räntor på åtskilliga Lån Ranta till H. M:t Konungen Statsbrist-Summan till StatsContoiret. Extra, Anslag till FörsvarsFerket. Till Materielen i Allmänhet „ Garnisonssjukhuset „ Andra LifGardets Gasern Extra Anslag för öfrigt. Enligt StatsUtsk. Bet. Dio D:o 335. Understöd åt Westerbottens Rothållare Ersättning åt Staden Marstrand Riksdagskostnader Till Canaler och Strömrensningar Götha Canal Södertelje Canal, årlig ränta Strömrensningar Län till Studer och Corporationer Borås Stad . Norrköpings d.'o Öregrunds d;o Trollhätte Canal och Slussverks Bolag Jönköpings Stad Stuteri-Inrättningen Insatta Medel att återbära. Till Götha Canal-Bolag - . C cedi liv-Anslag j genom upplåning om den behofves. Vattenledningen till Carlskrona Professor Ling för en Lärobok Ull-Discontens förökning R:dr 2,000,000. 1.000.000. 1.000.000. 100.000. 83,333: 2,000. 200.000. jj >y n 4,385,333: 16, Ersättning för Riksmarkegångsprisets stigande utöfver 6 R:dr Tunnan. D:o för fourageringsprisets stigande öfver beräkning. D:o för förhöjning i Kronoskjutslegan. RiksgäldsContoircts egna Tillgångar. Från GeneralAssistanceContoiret Skatterättsoch Observations-medel samt Tidningsstämpel-afgift . Capitaloch Ränte-inbetalningar Af Allmänna Bevillningen Dito till Statsbrist-Summan . Extra Tillgångar åt FörsvarsVerket. Af Allmänna Bevillningen .
Jag skall dock ej vara vidlyftig i min framställning, hvarföre det ej bör återremitteras, ty jag föreser, alt mina skäl ändock ej komma att af pluraliteten godkännas. Jag vill således blott begagna min riksdagsmannarätt för att instämma med Frih. Cederström i en protest emot dessa propostr och discussioner, som förvandla RiksStms förhandlingar tili en revolutionär riksdag i stället alt leda till bevarandet af våra formers helgd. Constit.Utsk. har ensamt rätt att göra förslag till högst nödiga eller nyttiga grundlagsförändringar; men då Utsk. ej begagnar denna rätt eller blott utöfvar den i ett visst afseende, hafva RiksStm ingen rätt att under form af anmärkntr göra annat än helt enkelt bifalla eller afslå, hvad Utsk. föreslagit, ty att under namn af anmärkn. bryta sönder constitutionen och framkomma med helt nya förslag, är att inträda på den revolutionära banan. Gr. Horn: Jag skulle anse det högst vådligt för Constitutionen, om Ståndet genom bifall till Utsk:s betänk, skulle godkänna den sophism, Frih. Cederström uppställt, då han trott sig från 56 § kunna hemta bevis för den sats, att intet från Constit.Utsk. utgånget förslag till grundlagsförändring kan af Representationen afslås vid första riksdagen. En sådan tydning kommer derifrån, att man ej gör skillnad emellan Utsk:s rätt att föreslå en bestämd ändring och RiksStms rätt att förekomma , det en sådan ändring må ske. Jag skulle således snarare instämma med Frih. Boye om ett revolutionärt tillstånd, i händelse Utskts förslag skulle kunna vinna framgång tvärtemot Representationens önskningar; ty jag kan ej finna, att grundlagen någonstädes bjuder, attalia Conslit.Utskrs förslag ovilkorligen skola blifva hvilande till nästa riksdag. RiksStm kunna väl icke besluta en förändring, men väl, att ingen ändring skall ske, och denna stora skillnad måste noga observeras. Jag fäster dervid synnerlig vigt och anser det icke instämmande med Representationens värdighet att stillatigande låta ett förslag hvila, som hela Representationen förkastar.
Med bifall till hvad Hr Stuart föreslagit beslöt R. o. Ad., att Utskrns nu föredragna framställning skulle förfalla. Upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från PresteSt. af d. 16 dennes, innehållande inbjuda, till Medstånden att instämma i PresteSUs vid föredragning af Bancooch LagUtsk:ns utlåt. JV:o 4 ' anleda, af gjorda anmärkn:r vid Utskrns betänk. N:o 2, med förslag till lag för offentliga bolagsbanker, fattade särskilda beslut: att R.St., vid öfverlemnandet af sitt förslag till lag för enskilda banker till K. M:s höga pröfning, under erkännande deraf, att en sådan lag är af högsta vigt, likväl, i betraktande af den redan långt framskridna riksdagen och af den tid, som erfordras för en grundlagsenlig pröfning och sanction af ett lagförslag, i und. må uttrycka den önskan, att riksdagen icke måtte för denna frågas definitiva afgörande förlängas, utan, derest densamma icke utan längre tidsutdrägt hinner afgöras, R. St. öfverlemna åt K. M. att, vid pröfning och stadfästelse af reglementen för de enskilda banker, som under tiden lill nästa riksdag kunna uppkomma, fästa det nåd. afseende på de af R. St. föreslagna grunder, stadganden och föreskrifter, som K. M. finner desamma förtjena; hvarjemte R. St. böra i und. anhålla, att K. M. vid nästk. riksdag behagade antingen till slutligt antagande framställa det nu af R. St. afgifna förslag, i händelse det af K. M. i nåder gillas, eller ock meddela ett annat fullständigt lagförslag. Hr Stråle: Jag anhåller, att PresteSt:s nu upplästa prot.utdr. må företagas i sammanhang med justeringen af R. o, Ad:s beslut, rörtde det nu genomgångna lagförslaget. R. o. Ad. beslöt, att PresteSt:s prot.utdr. skulle föredragas i sammanhang med justeringen af R. o. Ad:s beslut i anledn. af Bancooch LagUtsk:ns utlåt.
Då således några andra skäl emot förslaget icke blifvit anförda, än de, hvilka redar, vid ärendets förra behandling af Utskottet i betraktande tagits, har Utskottet saknat anledning att sitt i detta moment gjorda tillstyrkande frånträda. Som tredje momentet af åttonde punkten, angående hammarskatts-jernet, blifvit at Ridderskapet och Adeln bifallet och i de Irenne öfriga Riksstånden lemnats utan anmärkning, vidblifver Utskottet sitt deruti afgifna förslag. Nionde punkten, angående alun-tionden, tionde punkten, angående svafvelbrukstionden, och elfte punkten, angående mantals-penningarne, hafva blifvit af Ridderskapet Stals-Utskottets Vtidt ande, N:o 218. 5 och Adeln san,t Presteståndet bifallne och af Borgareoch Bondeståsden lemoade »ilan anmärkning; vid hvilket förhållande Utskottet funnit sig böra vidblifva hvad i dessa Irenne punkter blifvit föreslaget. Tolfte ‘punkten, angående gernings-ören af handtverkare på landet, hvilken af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitterad i sammanhang med nittonde punkten af Statsutskottets betänkande N:o 51 Litt. A, har af do trenne öfriga Riksstånden blifvit lemnad utan anmärkning, och får Utskottet hänvisa till dess förnyade yttrande, rörande förbemälde 19:de puukt af betänkandet N:o 51 Litt. A. Som trettonde punkten, angående bötes-medlen, blifvit af Ridderskapet och Adel* samt Presteståndet bifallen, samt af Borgareoch Bondestånden lemnad utan anmärkning, vidblifver Utskottet den deruti föreslagna beräkning.
När nu Rikets Ständer lockas att gifva löner åt dessa DjurLäkare, (emedan jag tar för afgjordt, att tre Stånd efter vanligbeten redan bifallit Utlåtandet) så anhåller äfven jag, lika med Herr Bråkenhjelm, att det vilkoret vid anslaget måtte fästas, att inga andra än från Veterinärinrättningen utexaminerade Läkare få antagas, på det Landshöfdingarne icke måtte bortgifva lönen åt Hofslagare inom ResidenceStäderne. Herr Thamj Wolrath: Med Herr Hjerta förenar jag mig i afseende på Friherre Cederströms framställning om 3-sk.-afgiftens ökande. Det skulle med mycket missnöje emottagas af allmogen, och obilligt vore det äfven, att den fattige, som icke har kreatur, skulle bidraga till DjurLäkares aflönande. Jag tillstyrker således ogillandet af Friherre Cederströms förslag, med det tillägg, att Curhusafgiften nog ändå är svår att få antagen. Friherre Palmstjerna ^ Otto: I anledning af Herr Bråkenhjelms anförande, tar jag mig friheten erindra, att StatsUtskottet i sitt första Betänkande, om desse Djur35 H. 17 258 Den 3o Julii e. ra. Läkares aflöning, äfven, om jag rätt minnes, fästade det vilkor, att endast från Veterinairlnrättningen utexaminerade DjurLäkare skulle få antagas. Detta förbehåll vore således icke nu behöfligt, hvarföre jag anhåller om bifall å förevarande Utlåtande. Herr CederschjöldPehr Gustaf: Jag är egentligen förekommen af Herr Tham i det jag ville anföra emot Friherre Cederströms förslag. Jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln finner orimligheten af en Capitationsafgift till DjurLäkares aflöning. Om någon Capitationsafgift skulle komma i fråga till detta ändamål, så borde den läggas på hästar och boskap, men ej på menniskor. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1823.