Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gr. Sparre har sagt, att det förnämsta skälet, hvarföre ett dylikt stadgande ej bör intagas i fattigvårds-förordnm, vöre, att det der icke stöde på sitt rätta ställe. För de fattige är det likgiltigt, hvar stadgandet står, blott det finnes och tillämpas. Om man i fattigvårds-förordmn fullständigade allmänna lagen, så ser jag icke något ondt deri. Så länge ingen motionär, och till följe deraf LagUlsk. ej heller, framställt något förslag till allmänna lagens fullkomnande i detta hänseende, är det bäst, att vi begagna det tillfälle lill rättelse, hvilket ett annat Utsk. lemuat, och sålunda afhjelpa den brist, som öfverklagas. Jag förnyar min anhållan om bilall lill Lektor Soudéns förslag. Gr. Sparre: Stadgande finnes i den allmänna lagen, att familjens medlemmar skola ömsesidigt draga försorg om hvarandra. Detta fall är icke det enda, der domaren, med ledning af en §. i lagen, måste sluta sig (ill lagens mening. Om också på del ställe, jag åberopat och som Hr von Hartmansdorff upläst, barnets skyldighet att underhålla sina föräldrar icke står tydligt uttalad, så eger dock domaren all, med ledning af lagens ord, sluta sig lill dess mening och tillämpa lagen samt skipa rätt, när den skall tillämpas. Jag har också förut uplyst, alt sådant f. u. eger rum, enär flere resolutioner blifvit af K. M. gifue, hvilka ålägga föräldrar och barn ömsesidig försörjnings-skyldighet. Föreskriften, sådan den nu är, är 11 * 164 Den 30 A ugn s ti. densamma, som finnes, icke allenast i 1766 års författn., såsom Hr voll Hartmansdorff sjelf bestyrkt, utan äfven i en tidigare förordn. af år 1665, om jag minnes rätt, och elen innebär blott en antydning om familje-medlemmarnes inbördes rättigheter och skyldigheter mot hvarandra. Detta är, efter min öfvertygelse, allt hvad som i förevande hänseende behöfves. Frih. Åkerhjelm, Carl:
RidderffapetS och Adelns plenum den 22 Mars i8io. S. D. Företogs til slutelig! afgörande Bewillnings-Utskottets den i7:de Mars pä bordet lagda lviemonsi, innefattande Förklaringar öfwer föreflagne förändringar uti Utssoiters proM ril en förbättrad LKartse-LiZillatD Förordning; och klef, ester behörig pröfning af detta ärende, Bewillnings-Utffoccets först inlemnade och den ;:ke Februarii pä border lagda Betänkande samt detsamma ätföljande projeLt godkände, med de förändringar och tilläggningar, hwilka L dest sednare uklätande innefattas, vt supra. Utdrag af krotocollet, hällit i Högloft. Ridderskapets och Adelns plenum den 22 Mars 18 io. S. DÄter-remitksraäes, i anledning af gjorda Anmärkningar, karwo-Utskottets den i?:de dennes pä bordet lagda Memorial, innefattande Utlärande öfwer Kongl. Maj:ts Nådiga proposition til Riksens Stander, under den 19 sistlidne Februarii, angående medel til JernhandreringenS upratthällande. vt supra. Ut - Den rz Mars. 9ZZ Utdrag af ?r-otocollet, häller i Högloft. Ridderstapets och Adelns Nlenum deg 22 Mars i8io. S. D. Föredrogs och bifölls til alla delar hwad Allmänna Beswärsoch Oeconomi^-Utstotrer uti detz Betänkande af den den i;:de derpäföljande blifwic lagdt pä bordet, sig utlåtit, i anledning af ett fran det Hederwär da Bonde-Ilandet remitterLät l>lemolial, hwarUti, a de i Orebro
Hwarförutan följande delar af Riksens Ständers wid 1810 ärs Riksdag i Stockholm afgifne Stora Betänkande om StatS-Regleringen blifwit genom Krigs,Expeditionen föredragne och expedierade, neml.: — Om tillökning i Ga, Afgjordt den 5 Junii get för manstapet wid de isis. warfwade Regementerne och Sjöartillerie, Regementerne. — Om 25 Procents LönAfgjordt den 2 April tillökning för Under,Offir8". cerare wid wärfwade Jn, fanterie-Regementcrne och Flottorne. — Om Krigs, Collegii Sedan Stats,Beredorganisation. ningen häröfwer blifwit hörd, har Kongl. Maj:t under den 19 Mars izn lätit utfärda No Jnftruc, tion för detta Collegium. Afgjord d13 Augusti i8H. Afgjordt, hwad LifGardet till Häst beträffar den 2; Januarik och hwad Gardes-Regementerne till fot angar den 4 Junii 1811. Om — Om Fortifikationsoch Faltmätnings, Corpserne — Riksens Ständer om Lif,GarLec till Hast, samt Sw-a Lif-Garde och Andra Gardes-Regementet. >04 Den 2z April.' — Om Mörnerska HuAfgjordt den zo April sar-Regementet. i8i>. — Om Krigs - AcadeAfgjordt den 26 Femien. bruarii i8n. Lsr^elsn. Lika lydande med den ifrån Kongl. KrigsExpedition ingifne Original-förteckning, intygar Lx Otticio, 6ar1 Oeorgu. Förteckning uppå de till Rongl. RammarExpeditionen inkomne Riksens Ständers underdäniga Skrifwelser wid Riksdagarne 1809 och 18'^. l8c>9. Novemb. Li. 1812. Januarii - r:o. Om Uppbörds, werkets Reglerande efter en enklare method samt en förbättrad inrättning af Jorde-boken. 2:0.
Ulskrs uppgift på den s.' k. cabinetts-cassans tillgångar under året 1837 är sanningsenlig, blott med den skilnad, att de 45,00° r:dr b:co, hvilka under detsammas lopp af extrautgiftsmedlen upptogos, böra nedsättas till 4°>000j emedan under det nästföregående endast 35,000 r:dr användes, hvarigenom den vanliga årliga summan af 4°,000 återfinnes. Utsk. har ej heller behagat fästa sin uppmärksamhet derpå, att Konungariket Norriges bidrag till cabinetts-cassan eller 77,5oo r:dr b:co, hvaraf nära 4000 r:dr, såsom i Norrige särskildt anordnade, icke komma nämnda cassa till godo, sannolikt komrae att nedsättas i samma proportion, sorn det Svenska anslaget eller med -J, och således till omkring 58,ooo r:dr; hvarigenom de båda Rikenas hela ordin, bidrag till nämnda cassa blcfve omkring 258,000 r:dr, i stället för det hittills varande 344»00°* Med denna summa skulle således icke allenast alla ordin.-utgifter, hvilka under året 1837 af Utsk. uppgifvas belöpa sig till öfver 24°,000 r;dr b:co, bestridas, utan äfven alla öfriga och oförutsedda, för hvilka komme endast att återstå circa 18,000 r:dr.
De hade i Norrköping under en nära bevakning ej kunnat bedraga den allmänna saken, men kunde nu göra det utan att misstänkas och skjuta skulden för en misslyckad votering på det andra partiet. Osäkert var det äfven, om projektet, där rådets myndighet var yrkad, behagade hofvet, som fann en lagbunden aristokrati svårare att kullkasta än det ursinniga demokratiska väldet. Hvilken borde då vara förundrad, att projektet sluteligen genom pluraliteten på riddarhuset blef förkastadt? Missödet af projektet var ej den enda olyckliga följd af denna misslyckade votering. Hattarne uppfyldes med misstankar den ena mot den andre, hvaraf den oskyldigaste äfven måste lida. I fruktan att se det andra partiet åter uppträda skyndade de sig, medan ännu någon fördel på deras sida var öfrig, att sluta riksdagen, sedan hofvets skuld tillräckligen blifvit betald, utan omtanka att uppfylla deras gifna försäkringar åt de lidande vid förra riksdagen. Det enda, jag för min enskildta del kunde erhålla, var återfåendet af min kavaljerspension, en ringa förmån mot de stora löften, hvarmed jag blifvit afspisad. Mitt öde, beslutadt att ständigt bero på riksdagar, har föranledt mig att ingå i deras beskrifning, hvarvid andre händelser icke böra uraktlåtas, dem jagansett förtjänte att i minnet bevara. I september månad 1769 föddes min son Erik Gustaf till världen, en frukt af förra årets glädje den 8:de december, en ögonfröjd lika flyktig med den, jag erhållit af den utverkade riksdagen. Efter tre fjärdedels års sjukligt tillstånd slocknade hans späda lif det påföljande året och utgjorde föräldrars afsaknad, utan att hans korta lefnad kunnat göra deras nöje. Under loppet af förenämda år hade jag den fägnaden att emottaga min systerson, den unga Oxenstjerna, som efter slutade studier inträdde i konungens kansli på den bana, där hans snille och förvärfvade kunskaper tillika med namnet skulle skynda hans framsteg. Han bodde hos mig under hela tiden och gjorde mitt ständiga sällskap, intill dess han om hösten 1770 reste till Wien, där han blifvit förordnad att biträda kommissionssekreterarn96 vid beskickningen.
För att utveckla huru han tänker sig snillets verksamhet och de medfödda idéernas kombinationer, påstår Diderot att Michel Angelo, under det han endast tänkte att gifva kupolen den möjligast vackra hvälfning, på samma gång, så att säga, ofrivilligt fann den mest solida kroklinia. Stödjande sig på detta exempel, låter Diderot sig hänföras af sin fantasi och bygger ett helt system, som söker bevisa den innerliga harmonien mellan lagarne för det sköna och det solida – en harmoni, genom hvilken ensamt det skönaste mästerverk inom arkitekturen på samma gång kan vara det mest varaktiga. – Allt detta är mycket bra, vackert och rätt, sade den unga romarinnan. Men hvart tog då Paul de Mussets händelse vägen? – Händelsen ... ah ... sjelfva händelsen ... den bestod i upptäckten af att Diderots resonnemang, om det än var vackert, alldeles icke var sant. Sedan Musset vandrat omkring öfverallt och klifvit upp och ned i trapporna, märkte han arbetsfolk, verktyg för murare, högar af lera och sand och stenblock, som gnisslade under sågen. Man höll på med reparationer ... Kupolen var allt utom solid och började remna på flera ställen. Troligen har den redan störtat tillsamman, då ruinerna af Colosseum ännu stå upprätta, och detta grofva materiella faktum kullstörtar Diderots vackra system. – Om än kupolen hvarje dag hotade att ramla, sade engelsmannen, som med fullt intresse upptog det ämne, den unga damen endast med ett lätt och spetsigt leende besvarade, så kommer jag dock ej att neka mig det nöjet att se mulåsnan uppe på platformen. Bestämdt måtte hennes ovanliga lefnadssätt ha intryckt en prägel af originalitet på hennes fysionomi ... hon bör erinra om orientens styliter, som tillbragte hela år, stående på spetsen af en pelare, orörliga och utsatta för den glödande solhettan och nätternas isiga kyla. Den gamla matronan såg förvånad och missnöjd ut. Hon fann sig troligen skandaliserad af denna förbindelse mellan en åsna och forntidens svärmande helgon. Men de andra skrattade ogement, och den unga romerska skönheten kunde ej hindra sig från ett nytt småleende.
Sorn en högre production af Spannemål, ari den man till sitt hushåll behÖiver, bör ligga till grund för bränvinsbränningsrättigheten, och torpare sällan halva sitt fulla behof, si bör dem icke tillåtas förädling af en vahra, hvaraf de till nödvändigare behof icke hafva tillfyllest; hvarföre jag icke annat kan än afstyrka antagandet af denna motion. Och får jag till undvikande af vidlyftighet för öfrigt åberopa de skäl, som vid iSia års Riksdag arifördes och ligga till grund för det beslut, sorn inskränkte Torpares, med fleras rättighet, att bränvinsbränning utöfva. Hvad åter beträffar afgiften för panMil. till Ridd. o. Ad, Pr. II Band. 34 «3Ö Den 5 Martil. nerymden, sä emedan all bevillning för branvinsbränning bör erläggas i förhållande till det qvantum spannneniål man afverkar; och man med en så kallad Elglunds, Skotsk, eller annan panna af ny sammansättning med mäskvärm*re m m. inom samma tid tillverkar ett dubbelt större^qväntum bränvin än med pannor af fordna tiders modeller, så bör också ett så beskaffadt bränvinsverk beräknas till dubbelt så stor pannerymd, och bevillningen i mån derefter erläggas.
De, ehuru på långt när icke af så ädel börd som han, kunde tillfredsställa alla sina nycker, resa omkring hvart de behagade, hålla sig hästar, ekipager och mätresser, spela huru högt spel som helst och i allmänhet på ett lysande sätt upprätthålla sin rang, under det att han, en prins af Montefiori, nödgades småaktigt öfvertänka och beräkna hvarje utgift, för att ej alldeles blifva ruinerad. Egare af ett praktfullt palats, nödgades han inskränka sig till några futtiga kyffen, emedan han ej hade råd att underhålla de glänsande salarne. Han, hvars förfäder hållit sitt eget hof, måste åtnöja sig med tre eller fyra domestiker. Medgifvas måste att allt detta ej kunde ingifva tillfredsställelse och att prinsen hade rättighet att vara vid dåligt lynne. Hade han ändå varit filosof – men det var han ej. Emellertid tycktes han ledsna vid sina obehagliga betraktelser. Han utsträckte handen och ringde på en klocksträng. En gammal trotjenare, en öfverlefva af den sista ståten, inträdde och bugade sig vördnadsfullt. – Är min mor uppstigen, Pietro? – Ja, excellensa. – Gå och fråga henne om hon tillåter mig att önska henne en god morgon. – Ja, excellensa, sade den gamle och aflägsnade sig. Efter ett par minuter återkom han. – Prinsessan ber ers nåd vara välkommen. Prinsen reste sig genast upp och begaf sig till sin mors rum. Detta var ännu mindre, mörkare och dystrare än hans eget. Icke ens en vänlig eld flammade i kaminen, och en luft af isande kyla och otrefnad rådde i hela rummet. Prinsessan satt i en antik länstol, sysselsatt med sin bönbok, ur hvilken hon då och då frammumlade några meningar. – Förlåt mig att jag stör er, min mor, sade prinsen, i det han lutade sig ned och kysste en af hennes händer. – Du är välkommen, Guilio ... tag plats! Hon pekade på en stol, lika ålderstigen som hennes egen. – Jag hoppas att ni befinner er väl efter promenaden i går, min mor! Med denna ingress satte sig sonen.
I ett par citater, som icke häller iiro fullt korrekta, göra felen ingenting till meningen. Våra anmärkningar äro, som man ser, ytterst obetydliga. Också hafva de icke framstälts för det nöjet att få göra dem, utan för att visa, hvilken uppmärksamhet vi egnat åt dr Warburgs bok; möjligen har han ock redan gjort dem själf och i alla händelser kunna dylika småsaker naturligtvis ej på minsta sätt rubba det totalomdöme vi strax i början af ‘ denna anmälan tillät0 oss att uttala. Det återstår oss endast att önska deiina vår fullständigaste biografi öfver fru Lenngren all den framgång, den både genoni yttre och inre egenskaper sh väl frjrtjenar. Eclv. Lidforss. Kattapeta för lyckapa. Tvål paralelldraliaer af A. Ch. EdgrenLt ?fler. Hzggström. Ingen har förnekat vår framstående novellist frii EdgreiiLeffler originalitet. Men näppeligen hade man tilltrott henne att framlägga denna egenskap på ett s % främmande sätt som i det ofvannäinda arbetet. Lika främmande som det lär vara för fru Edgren att skrifva öfver andras ideer och sålunda öfva en originalitet i andra hand, lika främmande för vår dramatik lär väl den diktart vara, som genom detta skriftställeri uppkommit, nämligen 7 ' paralelldramat. ' 7 De båda författareb initialerna K. L., som förekomma på det inre titelbladet i stället för fru Edgrens namn, tjena blott till att göra förhållandet så mycket mer främmande för att icke säga tvetydigt. Särskildt går en granskare ganska tveksam till sitt värf under dessa omständigheter. Han vet j u icke hvem han skall hålla sig till, den som skrifvit dramerna eller den som tänkt och " i tankarna genomlefvat dem seii för sen ", antingen frii Edgreii eller den mystiska författarekomplexen, som, " af skäl som ej närmare kunna förklaras, önskar vara okänd ". Han torde derför få inskränka sig till ett kort referat och några allmänna anmärkningar. De båda dramerna hafva en gemensam prolog, hvilken spelar midsommaratfton på motivet af den gamla dansleken: " När hvar tar sin, så tar jag min ".
§ 71 Utlänningar som ingå i ordinarie stat här i riket räknar tjänsteår från då de kommit i svensk tjänst och har samma rätt till pension som en infödd. § 72 De uppbördsmän som tar upp kassans medel är befriade från avgiften och får 2 % i arvode av den kontantsumma de avlämnar till kassan. Artikel VI Om kassans förvaltande; Utlåning av kassans medel. Det är direktionens ansvar att göra kassans medel mot full säkerhet fruktbar, som lånereglementet av 20 maj 1817 föreskriver. Pengarna får inte på något sätt bli förskingrade. Inga ledamöter i styrelsen får låna i kassan. § 76 Alla ansökningar om lån avlämnas till advokatfiskalen, som prövar ärendet. § 77 Sökande underrättas genom utdrag ur protokollet och vid avslag skall orsaken anföras. § 78 Kan inte hela summan utlånas på en gång, får det ske i 3 poster och inga andra lån anordnas under tiden. § 80 Lånesökande med behörig säkerhet skall i den ordning de ansökt och så snart kassans tillgångar tillåter bli hjälpta. § 81 Direktionen åligger att i Inrikes Tidningar låta föra in lånenumren, utan att uppge låntagarens namn. § 83 Är kassan i behov av pengar bör det äldsta lånet infordras först. § 84 Arméns Pensionskassa är en from stiftelse och förunnad förmåner och rättigheter, i likhet med andra inrättningar. § 85 Upptäcks att någon pantsatt egendom missköts så att säkerheten försämras, skall direktionen genast uppsäga lånet. § 86 Advokatfiskalen skall göra sig underrättad hos Brandförsäkringsverken om något i kassan pantsatt hus i städerna skulle försämras och brandförsäkringssumman nedsättas, då direktionen uppsäger lånet. Indrivandet och redovisningen av kassans inkomster. § 88 Alla avgifter och inkomster till kassan skall insändas från regementena för varje kvartal om de har kontanta löner. De med indelta löner inom maj månads slut för föregående år. § 89 De som inte tillhör någon korps betalar före april direkt till kassan. Fördröjning straffas med 6 % tillägg. Betalas inte på ett år går man förlustig om pensionen. § 92 Redogörelsen för alla kassans medel bör ske på formulär, som direktionen meddelar. § 98 Alla ärenden som rör kassan får sändas postfritt. Om inflytande medlens förvaltning intill dess de kunna behörigen utlånas.
Och här finnes intet fruntimmersaktigt, man kan endast arbeta här strängt och träget. MINISTER LENNART REUTERSKJÖLD. DÖD DEN 7 JULI 1899. när man kommer in, och man fortfar att betrakta det länge. I en kostym af roccocons graciösa snitt har Albert Edelfelt målat henne — mjukt siden, luftiga spetsar, paniéer och en stor sammetsrosett vid halsens fyrkantiga urringning. H o n vänder huf vudet hälft i profil, så att halsens hvita linie synes lång i mjuk bukt under det smala sammetsbandets strama kant. Det är soubrettens lilla friska, hjärtformiga mun, men ögonen äro stora, vemodsfulla — en smula förnämt blickande, lårigt förbi en » Ursäkta, att jag låtit er vänta! » Där står hon, porträttets original, midt i rummet. Fru Louise Reuterskjöld har trädt in, utan att vi väntat det. H o n är klädd i ljusgrå vårtoalett i snäf, engelsk snitt. Smärt och slank är hon som en helt ung flicka. En aristokratiskt elegant uppenbarelse, som ovillkorligen skulle synas i hvilket sällskap hon än trädde in. Det är just det raka, smala, fina, som ger henne hennes egen vissa, säregna stil. Och så de stora, halfslutna, gråblå ögonen, som tyckas en smula kalla, därför att de äro så lugnt säkra och medvetna. Hon tyckes alltid först och främst vara världsdam m:me Reuterskjöld — världsdam ända ut i fingerspetsarna. I Petersburgs stolta, högförnäma värld, dit annars endast ändlösa anor, förgyllda af ofantliga rikedomar, kunna bereda inträde, ha hennes intelligens och fina diplomatiska takt gjort henne till en af de erkändt tongifvande damerna. » Vestigia mulierum » ( Politiken har nästan blifvit till en modern sport inom den förnämsta damvärlden i Petersburg. Ett intelligent fruntimmer är vanligen äfven äregirigt, på samma gång hon är en skicklig diplomat. Och fru Louise Reuterskjöld jäfvar ej detta påstående.
År 1800 blef Flottornes Constructionseorps reorganiserad och dess löningssfat ställd på samma fot och till samma belopp i graderna, som då redan för Fortification, eller Arméens IngenieurCorps, var stadfåstadt. Vid i8i5 års allmänna lönereglering för Flottornes Stater, blef denna af Kongl. Maj:t år 1800 för Constructionscorpsen bestämda parité med Ingenieurcorpsen, i så måtto förbisedd, att dess löneförhöjning vida nedsattes, icke allenast under Arméens Ingenieurcorps, utan äfven under den som för Flottans öfrige Militairecorpser anslogs, då, når man beräknar dessa sednares bi-prerogativer af Compagni inkomster och den förres utomordentligt trägna göromål. Af Staten ålagde pligter, Corpsens grundade behof, och dess känslighet mot orättvis behandling , påkallade underdåniga framstållanden till rättelse, och Konungen, rättvisande denna lilla Corps förtjenster, billigade dess klagan. Kongl. Brefvet af den i5 December 1818; uttrycker Kongl. Maj;ts Nådiga åsigt och vilja, att vid denna Riksdag förelägga Riksens Höglofl. Ständer billigheten af Constructionscorpsens åter inställande i dess, mera af förhastande ån af skål, förlorade löneparité med Arméens Ingenieurcorps \ men, som motionstiden med den'; Den 3 Martil, na dag år tillåndalupen, utan att, mig VPtterligt, ännu en sådan Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition ingått, så. med kännedom om mina kam-j raters förtjenster, om deras och mitt rättvisa kraf, skulle min tystnad i detta ämne der andras rätt ingår med ett icke likgiltigt inilytande på tjensfekraltens utveckling, lika mycket uttrycka efter låtenhetens stämpel, som en illa använd sjelfförsakelse. Jag anhåller således vördsammast, att
Diarier och Registratur från sistförflutne till nu varande Riksdags Början; rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning så väl, i fråga om Herr GeneralMajoren m. m. Friherre von Schulzenheims Befrielse från yrkad accords-ersättning; som vid gjord disposition å Militias-BoställsCassan för inköpandet af ett Boställshus. Stats - Den 22 Ju ni i e. m. 225 Stats Utskottets : Uti frågan om inköp af Landsorts och Korsö fyrbåkar; om Stipendier för Officerare, till bevistande af krig utrikes; angående raserandet af en gammal Kyrkogård vid Landskrona Stad; rörande ett Lunds Academie frånkändt Tionde-anslag; samt om aflöningen vid. innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Betjening. Allmänna Besvärsoch EkonomiUIskottets: Angående den gamla Psalmbokens aflysande från bruk och nyttjande vid offentliga Gudstjensten. Remisser till ConstitutionsUtskottet: Af StatsUtskottets Memorial N:o io3, om anledning till anmärkning emot StatsRådet samt Föredraganden för Krigsarenderne; af RiksdagsFullmägtigen Petter Anderssons, i den form 29 §. Riksdagsordningen föreskrifver, framstälde anledning till anmärkning mot Föredraganden för Ecclesiastik-Ärender. StatsUtskottet: Af en, i sammanhang med den uti Utskottets Utlåtande angående StatsVerkets In29 H. i5 Den 22 Jun i i e. m. komster, förekommande fråga om NummerLotteriet, väckt Motion, atti händelse denna inrättning klefve af Rikets Ständer bibehållen, Directionen icke må äga rättighet, att före Lotteri-dragningarne förbjuda spel å vissa Numror. Statsoch BancoUtskotten: Af Anders Danielssons och Anders Anderssons m. fl. anföranden, i anledning af väckt Motion, att Deputerade af Rikets Ständer måtte företaga en resa, för att besigtiga Götha Canal.
Vouloir ¿est pouvoir, strax fram som Trubadurens smärtedignande Leonora, som Gounods storartadt vansinniga Hermosa, Ponchiellis Gioconda och nu senast Massenets nobla Chimène i Cid, sångerskans första tillärnade nya skapelse! Ça ira, ça ira! Allt skall gå för denna resoluta dam. En gång stack en viss afundsjuk — ja, namnet hör icke till — den lifiulla Lucca i näsan med det att sjunga kunde hon nog, men sjunga koloraturer — nej, det kunde hon icke. Genast skyndade den förargade konstnärinnan att uppträda i ett af opera-literaturens svåraste bravurpartier — jag tror Drottningen af Valois — och det gick, det gick — men icke lär det ha gått så öfversvinneligt väl. Men » sjungit koloraturer » hade hon nu ändå gjort, sjungit Margaretha af Yalois — men hon gjorde visst aldrig om det. Hon hade sina skäl, förstås. Emellertid — den sköna Pauline har nu också applåderats i Sveriges hufvudstad. Hon introducerade sig der med Mozarts i Chérubins Çortonâriga mun lagda gudasköna älskogssäng » Väsen, som lyden ömma begär, sägen mig, sägen hvad kärlek är », ett klokt val — bl. a. af det skäl att samtliga de i denna aria förekommande toner eger sångerskan qvar, i förvånande grad ograverade af tidstanden, den der förargliga tingesten, för hvUken ingenting är heligt. Sången gafs som sig borde i ordets egentliga mening eon amore, un poeo troppo till och med. Den blyge, drömmande Chérubin hörde man just ej af, men väl den passionerade, den spanske.