Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till det mesta är jag förekommen af Herr Hjerta, och vill blott nämna, att ConstitutionsUtskoltels mening varit, att de 5 punkter, hvilka Herr Hjerta ganska rigtigt uppgifvit, böra först komma under pröfning. I fall Herr Hjertås förslag, i afseende å sättet för Öfverläggning gen, ej antnges, kommer Ridderskapet och Adeln att öfverlägga om paragrafer, hvilka sedermera tilläfventyrs af sig sjelfve förfalla. Jag tillstyrker alltså bifall å Herr Hjertås framställning. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke} Gustaf: Äfven jag instämmer så lill vida med Herr Hjerta, att jag anser de tre af honom nämnde hufvudpunkter först böra i ett sammanhang afgöras. Jag skulle tro-, att delta allmänna öfverskådande af det hela är så mycket vigligare, som vissa opinioner då äga tillfälle, alt i ett helt uttrycka sig, blifva vederlagde eller segra, allt efter som 58 H. i3 Den 25 Januari i f. m. detsamma, å ena eller andra sidan, utgör grundvalen. Dessutom anser jag det vara en rättighet för dem, hvilka ej gilla det hela af detta tryckfrihetsförslag, att, äfven efter sitt sätt att se, få i ett helt behandla detsamma. Jag är ock öfvertygad, att detta allmänneligare öfverskådande, långt ifrån att leda till någon tidsutdrägt, tvertom skall förkorta våra öfverläggningar. Således anhåller jag vördsammast om proposition å den ordning i deliberationerna, att det allmänna, d. v. s. de tre hufvudprinciperna, må blifva det första; det speciella, hvilket, såsom Herr Hjerta ganska riktigt anfört, egentligen utgöres af två punkter, det andra, och slutligen redactionsförslaget det tredje, som föredrages. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att förevarande mål finge, på det sätt Herr Hjerta föreslagit, för Ridderskapet och Adeln föredragas. Bifölls.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott vid 1815 års Riksdag, uti sitt då öfver detta yrkande afgifna Betänkande, hvilket äfven af Respacliva RiksStåndens pluralitet blef till alia daler godkändt, så fullständigt utredt detta ämne, att nu varande Utskott icke finner något till sakens ytterligare utredning nödigt att tillägga, så får Utskottet, med åberopande deraf, såsom fullt öfverensstämmande med dess egen öfvertygelse, endast afstyrka bifall till den sökta förhöjningen. Då uti ofvannämnde Betänkande med noggranna calculer blifvit visadt, att skjutslega'., jemförd med 50 års Markegång på Spanueuiål och ökedagsverken, 73^ Besv. och Ekon, Utsk. Betänkande».. är fullt svarande mot hvad den i alla tider varit, oberäkaadt den alldeles ej förmonliga men väl menliga verkan, dess tillökning medför för jordbruket, under Jemnadt afseende pä den kortsyntes beräkning af ögonblickets vinst, och ingen förändring sedermera inträffat i något af dessa hänseenden; så finnes intet skäl förevara, att nu, mera 5a förr, tillstyrka en sådan förhöjning. Utskottet kan likväl icke underlåta anförandet af en anmärkning, hvilken, mer än alla andra, framställer detta förhållande i ett klarare ljus. Om fullt alfvare förefinnes, att, medelst införande af Forvagnsinrättningen, lindra jordbrukarens tunga af närvarande skjutsningsanstalt, samt afleda dess håg ifrån denna för dess åkerbruk oftast skadliga biförtjenst; så skulle denna syftning rakt motarbetas genom skjuts]egans förhöjning, i det skick saken nu är. Att uti ett och samma Memorial yrka båda dessa alternativer, synes icke medföra full eonseqvence, då det ena snarare föröker kärleken för gamla vanor, än bidrager till att lifva hogen till undanrödjande af de med det nya förslaget oskiljaktigt förbundna svårigheter'. Ett helt annat förhållande visar sig, när forvagnsinrättningen en gång kommer till stadga och blifver allmänt antagen.
Detta kräfver emellertid en nära nog total omarbetning deraf, och således ett vidsträcktare arbete, än som i allmänhet kan fordras af ett Rikets Ständers Utskott; men då behofvet af en ny brottmålslag med hvar dag tilltager och nödvändigheten bjuder dess snara afhjelpande, har Utskottet, med fullkomlig insigt af de svårigheter, som äro förenade med ett dylikt arbete, likväl ej tvekat att detsamma företaga. De förslag, som nu öfverlemnas till Rikets Ständers pröfning äro frukter af Utskottets trägna bemödanden. Utom ofvananmärkte förändringar, har emellertid Utskottet, på sätt redan blifvit antydt, funnit ytterligare ändringar och tillägg i speciella delar af den föreslagna nya strafflagen af nöden. För de väsendtligaste af dessa kommer Utskottet att redovisa vid de kapitel, hvilka upptaga de förändrade eller tillagde stadganderna. Men deremot anser Utskottet någon annan motivering för de af Utskottet vidtagna mindre betydliga ändringar och jemnkningar i ansvarsbestämmelserna ej erforderlig, än den, som innefattas i det förklarande att Utskottet härvid sökt iakttaga hvad, som, efter Utskottets omdöme, öfvensstämmer med rättvisa; och som Utskottet ej haft något att anmärka emot lagförslagets 1 kap., hvilket handlar om dem, som svensk straffrätt underkastade äro, öfvergår Utskottet till Lag-Ultkoltets Betänkande, N.o S8 27 2 Kap. Om straff, som efter denna lag ådömas må. Utskottet har här ofvan redogjort för de förändringar som, efter Utskottets åsigt, böra äga ram i det straffsystem, hvilket i lagförslaget blifvit uppställdt. Det återstår således att redovisa för de förändringar i förevarande kapitel, som antingen påkallas af de förre, eller Utskottet, vid granskning af detta kapitel, i öfrigt funnit af nöden.
Goda fröken, hur är det fatt? frågade Johanna, som ej väntat denna verkan af sina ord. Maria sköt kammarjungfrun tillbaka, då denna närmade sig henne, tryckte händerna mot pannan och utbrast i konvulsivisk gråt. – Ack, trösta sig, fröken Maria! bad Johanna. – Jag också är bekymrad för herr Adolfs själ, men ändå ... Tyst, för all del! Jag hör lagmannens steg i nästa rum ... Om han hör oss, blir jag olycklig ... Johannas fruktan besannades ögonblickligt, ty dörren till det bredvid belägna rummet öppnades, och lagman Johan inträdde. Han var klädd i en fotsid nattrock och tofflor och bar ett ljus i handen. Det stillasittande, hvartill gikten under större delen af dagen nödgade honom, hade beröfvat honom njutningen af nattens hvila. Hans tankar voro för öfrigt så upptagna af det svåra värf, som väntade honom såsom domare i den förestående hexeriprocessen, att han ej hade haft tålamod att sömnlös vända sig på sitt läger: han hade stigit upp och vandrat en lång stund fram och tillbaka genom sina rum, då hans öra nåddes af snyftningar och hviskningar från sin brorsdotters kammare. Nu såg han sig omkring med forskande ögon och frågade de öfverraskade flickorna: – Hvad har händt? Hvarför gråter du, Maria Och hvarför är du här vid denna sena timma? Den sista frågan var riktad till Johanna, som darrande och förlägen stod inför sin stränga husbonde. – Nådig herre, stammade hon, – fröken är icke riktigt frisk, och jag ... – Och du, inföll lagmannen med stränghet, – har denna natt besannat det rykte, som nått mitt öra. Jag har sett dig återvända från en nattlig utflygt ... jag har sett en karl smyga genom trädgården ... Du är en skamfläck för mitt ärbara hus och skall i morgon begifva dig härifrån. – Nådig lagman ... Johanna kunde icke säga mer, utan utbrast i tårar. Men lagmannen vände sig från henne och riktade sin skarpa blick på Maria. – Är du sjuk, mitt barn, eller hvad vållar dina tårar? frågade han i något mildare ton.
M. öfverlemna bestämmandet af grunderna för beloppets användande, ser jag ingen oriktighet vara begången, och beslutet innehåller endast, att medel för ändamålet blifvit anslagna; men då Utsk. här i 2:dra punkten, utan alt vara föranledt af Konungens propos., likväl 3g6 Den a8 Maj e. m. tillstyrkt R. St. att öka titeln med 28,000 r:dr och det utan att föreskrifva något ändamål, skulle jag önska, att R. St. täcktes behjerta en annan omständighet, den nemi., att Utsk. har, oaktadt bestämdt behof på en annan kommande titel, i 6:te punkten afslagit allt anslag till undervisningsverken. Om Utsk. hade betäukt, att för framstegen i allmänhet af de industriella företagen fordras äfven kunskaper, hade Utsk. haft tillräcklig vägledning att anslå hälften af summan för det intelleetuella och hälften för det materiella. Det är denna fördelning, som jag önskar och som jag förmodar, att Utsk. ej skall finna svårighet vid att tillvägabringa. Under loppet af discussionen har en ledamot framställt såsom ny motion, att hädanefter i allmänhet anslagen på g:de titeln skulle utgå underform af ränta och araortissement, och har deraf lofvat sig vida större summor för näringarna. Jag omfattar detta tillfälle för att säga, att jag visserligen erkänner, att genom ett sådant sätt att använda fonder man kommer till stora verkningar, men tillika, att jag för min del ej skulle våga tillstyrka ett sådant användningssätt, utan att vara förvissad, om näringarna äro i förmåga att mottaga så stora capitaler; sålunda skulle jag ej våga tillstyrka åtgärden i allmänhet, men väl för vissa behof, hvilka man riktigt kunde inse och hvaraf man kunde vänta stora verkningar. Således kan jag ej understödja motionen i allmänhet; men jag vöre färdig att tillstyrka den för en särskild cassa, som kunde fordra stora summor till understöd för industriella företag; då kunde saken vara riktig.
Löner på Stat . , , 1,200: Årligt Arfvode . , . 240: Åtnjutande dock arne af Commissarierne, såsom tjenstgörande i Banco-Disconten, deras löner på samma Verks Stat, 1 2:dra Graden: Löner på Stat , ,, 900: Årligt arfvode . , 180: Utom för Notarien hos Banco-Fullmägtige, som tills vidare uppbär: Lön på Stat 600: Årligt arfvode 120: men i händelse af Archivarie-tjenstens indragande, eger att undfå lika löneförmoner med öfrige Tjenstemännen i Kamererare grader. 1 3:dje Graden: a~) För äldste Låne-Banco-Revisoren: Lönen på Stat —• — Årligt arfvode 135: — •—. F) För Actuarien, Registratorn, bägge Notarierne och 11 Bokhållare: Lönen på Stat 600: Årligt arfvode 120: Banco-Utskottets Betänkande N.-o $6. -c) För i3 Bokhållare och 2 Revisorer: Lönen på Stat ^ . 520: Årligt arfvode 1 o5: d') För äldste Cancellisten, 12 Bokhållare och 1 Revisor: Lönen på Sta 1 45o: Ärligt arfvode .. 90: — *— I 4:de Graden: a') För Cancellisten vid Baneo-Fullmägtiges Expedition, 2 Cancellister och 9 Contors-Skrifvare: Lönen på Stat . 375: Årligt arfvode 75: F) För 3 Canceilister och 24 Contors-skrifvare: Lönen på Stat . „ 3oo: Årligt afvode 60: — 2:0 Utom de i nästförestående §,. upptagne Löne-Inkoraster äro anslagne: För 7 Cassa-Skrifvare: Årligt arfvode på Stat 120: Förhöjning derå 80: —- —• För 6 Extra-Ordinarier:
Sädane capitaler äro således aldeles befriade frän bewillning: jag bekänner gerna att ber är öfwer min fattniliZsgäfwa, hwarföre sävane eapi/alister ftola pä betta sätt skyddas frän bewillnings erläggande, ehuru erfarenheten kfwertyqät, art der möjligen kunde finnas någon as denna clatz medborgare som more nog lågt tankande att wilja undansnilla Kronan befi rätt, bör sädant ej föranleda till den för capitalister i allmänhet förolämpande slutsalls, att de alia skulle wara af samma tanke; och dä Staten, ä:minstoNe af alla redlige capitalister, er« hölie den afgift de borde erlägga, sä wore sädaNt en ren winst, som borde -omma Staren till godo» Herr von lLoststestt föreslog alltså, all i denna §» mätte intagas sädana capitaler, som pä kortare tid wore infam i publika sonder eller hos privata personer. Zerr Örukva anmärkte, alt obligationer för penningar som insättas i Disconterna mor Z pro. cents ränta, ansäges såsom sedlar, och kunde således pä deM någon bewillning ej längas» friherre Lesterttröm, facot>, förmätte sig ej lnst huru man skulle träffa sädane ca i kaler t det enda wore om Disconterne ffelfwe flulle derä göra bewillnings-afdrag. ^erk Rosenstein, i^ilst Sn wärd ledamot har föreflagil en afgift pä de obligationer Disconterne utgifwa med z procents ränta: uran att ingä i öfwerwägande af billigheten eller obil lig Audra DelN-s 6-6 Der» ro Aubust'. ligheten af en sadan taxation, anser jag werkstMgheien omöjlig. De utqifwas wäl pä en manadS Liv. men inlösas manligen nnd upwisandet enar man behagar.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Utskottet likaledes fått emottaga en af Riksdagsfullmägtigen Lars Pettersson från Blekinge Län väckt motion, deruti afses utsträckning af de föreskrifter, som angå förnötte småsedlars in vexling i landsorten; men som för den händelse Rikets Ständer skulle bifalla hvad Utskottet här ofvan föreslagit och hemställt, utbytet af sådana sedlar i betydlig mon underlättas, samt den lill ytterligare befrämjande af ett dylikt utbyte, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref lill Dess och Rikets Slats-Contor den 22 Maj 181 c>, vidtagna anstalt, fortfarande lärer komma att bibehållas; anser Utskottet några vidsträcktare åtgärder i delta hänseende icke vara erforderliga; samt får fördenskull tillstyrka, att Lars Petterssons ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda. Ani. till Exp. Utsk. den 21 Maj, kl. 2 c. m. Betänkandej rörande dels uppsägning och dels äfven omskrifning j efter ursprungliga myntvärdet, af de så kallade LåneBanco-Capitalen.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste , tropligtigste tjenare och undersäter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar ■> vägnar Carl Mörner J. A. Linblom h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman. På Eorgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar IT. N. Sclavan Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst hos Samfeliga Riks-Stånden den 2 Juli, Stormägtigste Allernådigste Konungr! Hos Riksens Ständer har blifvit föreslaget, att i frågor, som röra personers inflyttning till Stä - 64 Deri 2 Juli. Städerna’, Fatligvårds-Directionerne icke mä anses skyldige att erlägga Fosén för de Utslag*, som deröfver varda från Eders Kongl. Maj:ts och Bikets Kammar-Collegium utfärdade; och hafva Riksens Ständer funnit det vara ett allmänt stadgande, sa väl uti de förut utfärdade, sorn de sedermera tillkomna och nu gällande Expeditions-Taxor och Chartte - Sigillataa - Författningar, så väl att fattige rättsökande parter, som intet äga, hvarmed de kunna betala, skola vid Domstolar och Executions-Säten utan vedergällning undfå hvad för dem till deras rätts sökande och försvar nödigt är, sorn ock, att dessa böra vara från Chartse-Sigillatas-afgift i så-» dant fall befriade, äfvensom det är föreskrifvet, att ansökningar och Actioner af och för Skolor, Hospital, Fattigvårds - inrättningar och alla andra Fromma Stiftelser, böra vara från Chartäj-Sigillatas-afgift befriade. Enär nu Fattigvårds-Directionerna hvarken vanligen för sitt besvär undfå någon vedergällning, eller hafva andra medel under sin disposition, än dem, som till de fattiges försörjande antingen årligen sam manskjutas, eller af Fattighus-Inrättningarna tillslagna Fonder inflyta; och de tvister, hvilka desse
Den 22 Februari e. m, 231 i afseende å dem alla stannat i enahanda beslut, eller att den nuvaride utmyntningsgrunden bör för allt silfvermynt oförändrad bibehållas, och då olika meningar i dessa frågor, redan upstått, torde det äfven vara nödvändigt att hvarje fråga särskildt handlägges. Hr von Hartmansdorff hår börjat öfverläggningen med den hemställan, att Svenska myntets silfverinuehåll borde nedsättas till likhet med Hamburger-b:ko samt Danska, Norska och Holsteinska specie-myntet. Ett bifall till denna hemställan skulle, såsom den värde ledamoten sjelf erkänt, innebära en myntförsämring, ehuru af mindre betydenhet. Några skäl för R. St:r att vid innevar:de Riksdag besluta en myntförsämring kan jag för min del icke finna. Det vore ju att bryta ett gifvet löfte, ett löfte, hvarpå hela realisationen hvilar, och ett sådant -beslut under innevaride tidpunkt skulle ju tydligen utvisa, att Sveriges R. St:r anse en nedsättning af myntvärdet, icke såsom en nöd fallsåtgärd, utan såsom en sak, den der kan till följd af ett hugskott eller af eftergifvenhet för vissa framåtskridande idéer företagas. I andra länder hyser man den största betänklighet att förändra ett en gång fastställdt myntvärde, men hos oss skulle sådant vara en så obetydlig sak, att den kunde föranledas af en enskild Riksdagsmans infall att hafva vårt mynt lika med några andra länders! Jag för min del kan på intet sätt dela denna åsigt och Utsk. tyckes icke heller hafva fästat någon synnerlig upmärksamhet dervid. Under förhoppning att R. o. Ad. delar Utsk:s mening om olämpligheten af att minska silfverinnehållet i vårt mynt, yrkar jag, att Utsk:s hemställan, innefattande afstyrkande af Hr von Ilartmansdorffs förslag, måtte gillas; och förbehåller jag mig att framdeles få yttra mig i afseende å de andra i denna punkt behandlade frågorna, så framt öfverläggningen om desamma dertill gifver mig anledning. Frih. Tersmeden:
Hemliga Utskottets trägna öfwerläggniugar i dcrra äiune, ft:c om summan, hwilken lil en siik operation erfordras — samt efter det begrep jag fattat om Swensk a Folkets förmåga at derri! inom korrt tid rilffmta medlen, har ^jag stadnat uti den öswerlngelfen, ak, da stora Scrmhäbs sbehoi tillika inträffa, omtankan förnämligast barde gä derpå ur, at sinna nagoc kjenligt stkt, at emot et säkert Lmeo-Mynk indraga en sä stor summa as RiksgäldsSedlarna pä en gäng, al ej widare bieswe ak befara der L-m-co Myntet ater ivardt borrkjagadt utur rörelsen, af de återstående (lrsärr Sedlama, hwilka sedermera kunde rsali1ar25 efter hand. Utan at någor ga tilbaka til de första beg! even, wore det swart at utreda et i sig stelft inwecklaot, och af hastigt antagna fanstr hos myckenheten, samt af förwillande ord, borricraffladt ämne. -ö-Aio ar den räknemåttstock, som utwisar i h vad män. Oeäir-Sedela fallit eller rättare sagdt, !ämnkadi sig i LpoLis wärdo emot Länco - Myntet, i en följd deraf at Fnnewaiiame. igenom arbete, samt i utbyte emot ?roäuatsr och lilwerkningar, förwärft wak, eller emot
Jag anhåller ora bifall till denna punkt i Delänk. Hr von Hartmansdorff: Det lärer vara 10,000 Ridr om året. Förevaride punkt blef härefter af R. o. Ad. bifallen. 32:dra punkten, ang:de väckt fråga om ytterligare anslag för Svenska Läkare-sällskapet. Den 22 April e. ra. 333 Hr Ekströmer: Då jag eger så många anledmr alt med tacksamhet erkänna det välvilliga afseende så väl StatsUtsk. som R. o. Ad. vid behandlingen af de flesta bland de under denna Riksdag framställda fordringar på anslag för Läkare-corpsen och Medicinal-verket, torde det måhända anses såsom en otillböi lig oförnöjsamhet, då jag vågar hos R. o. Ad. anhålla om återremiss af denna punkt. StatsUtsk. stöder sitt afstyrkande af bifall lill motionen derpå, att Svenska Läkare-sällskapet är en enskildt stiftelse och att beviljandet af understöd åt detta sällskap skulle kunna såsom praejudicat åberopas af andra sådana stiftelser. Det är visserligen sannt, att ifrågavar:de sällskap är en enskildt stiftelse: sä var ock VetenskapsAkademien. Den stiftades af några få vetenskapsmän, hvilka sedermera derpå begärde Kongl, stadfästelse; den hade alltid af Staten njutit understöd, och ingen lärer neka att den i fullt mått återgäldat detsamma genom sin för fäderneslandet lika gagnande som hedrande verksamhet; men hvad Vetenskaps-Akademien är för naturvetenskaperna i allmänhet, det är Svenska Läkare-sällskapet numera för läkare-vetenskapen. Att vägra understöd af allmänna medel till en stiftelse, derföre att den upkommit genom enskildta mäns omtanka, vore illa beräknadt, så vida den nemi. ådagalagt att den för det allmänna är nyttig och understödet för dess verksamhet behöfligt. R. St. hafva äfven vid många föregmde tillfällen åt sådane stiftelser beviljat anslag. Sålunda har till och med nu ifrågavar:de sällskap alltsedan 1815 års Riksdag, d. v. s. nära nog alltifrån dess stiftande af Staten åtnjutit ett sådant, af 500 R:dr årligen.
– I sirlig, hvit morgondrägt trädde hon in till mig, med sitt ljusa leende öfver de milda och fina dragen, öfver hvilka jag äfven, för tillfället tyckte mig finna en viss anstrykning af eftertänksamhet, och jag får bekänna, att detta nya uttryck alldeles icke missklädde min hulda Vän. Sedan hon på vanligt intagande sätt gått igenom de brukliga helsningarna, satte hon sig bredvid mig, som ehuru några år yngre än hon, lätteligen skulle kunna tagas för hennes Mor, drog snart fram ur sin vackra, högst moderna sypung en skäligt dryg lunta, genast af mig igenkänd såsom min tillhörighet, och började säga några förbindliga saker. Jag (afbrytande henne) Goda Amelie! Nog nu af artigheterna. Jag ser på din mine, att du har invändningar att anföra, och dem vill jag egentligen höra. Få se om jag ej rättar mig derefter. Fru D. (skakande på hufvudet). Rätta dig efter mig! Nej det gör du visst icke! Men efter du så vill, får jag tillstå, att jag med förundran funnit så mycken stränghet uti dina åsigter Ofta under det jag läst dessa dina ”Tankar öfver Uppfostran” har jag knapt kunnat fatta, att det var du, du den ömma barnvännen, som råder till en allvarsam, så kärlekslös behandling af de späda, oskyldiga varelserna, hvilka böra danas till goda och förståndiga mennniskor, men icke till Martyrer. – Kan det vara rätt att mörda barndomens glädje? Nej svarar äfven du säkerligen – och likväl, på hvad annat än ett sådant mord går allt det sträfvandet ut, som du vill redan inplanta hos det fem och sex-åriga barnet? Min goda vän. Låt barn vara barn! De skola vara glada och hvad kunna deras Föräldrar gifva dem annat, än en glad barndom? Ack öfver de fullvuxnas öde hafva de ju ett så ringa inflytande!
Vid granskningen af de verkställda dispositionerna hafva Revisorerne icke kunnat undgå fästa uppmärksamhet vid en år 1832 skedd afskrifning å a3o R:dr; och ehuruväl denna afskrifning grundar sig på Kongl. Majrts dertill under den 24 Marsi832 lemnade nådiga tillstånd, hafva Revisorerne dock ansett sig höra lill Rikets Ständer afgifva Berättelse om den egna och till berörde förlust för Kronan ledande behandlingen af detta mål, samt få i sådant hänseende här införa Kongl. Maj:ts under nyssnämnde dag till Förvaltningen af SjöÄrendena aflåtne Kådiga skrifvelse: ”Sedan Vår och Rikets KammarRält till Oss 1 underdånighet öfverlemnat en af dess /pde RevisionsConlor mot Eder, i anledning af Eder Hufvudbok för år 1826, författad anmärkning, innehållande, att, efter det J låtit i berörde Hufvudbok afskrifva 200 Rrdr, sorn den 1 1 November 1822 och 3o R:dr som den Januari jÖ23 utgifvits i förskott till Instrumentmakare!! J. Wallin på åtagen, men sedermera ej fullgjord lefverans af 6 st. Regcments-Inctruments-kistor, och såsom skäl för afskrifningen anförts att, vid anställd lagsökning, ingen tillgång till förskottets gäldande förefunnits, hvarken bos Gäldenären elier dess med stämning anträffade Löftesmän, samt att ena Löftesmannen Viclnaliehand landen Eric Augast Palm icke kunnat med stämning anträffas, emedan, enligt Executionsbetjenternes meddeldte bevis, ingen Palm med detta dopnamn befunnes inom Hufvudstaden, eller någon kännedom om en sådan persons vistelseort kunnat inhemta»; RevisionsContoret funnit vid detta måls behandling anmärkningsvärd!: att Instrumentmakare!!
Hvad resultat deraf blifvit torde vara kändt; ty saken har, efter lång discussion, så utfallit, att majoriteten bestämde sig vid voteringen för detta förslag, då deremot nästan alla mindre bruksägare förenade sig emot detsamma i en reservation, på den grund, att derigenom endast bereddes en fördel åt de större hruksägarne, utan att någon motsvarande förmån tillädes de mindre, annorlunda än med villkor alt nedlägga sina härdar, och derpå kunde de icke ingå. Detta förslag har K. JM. icke heller ansett sig kunna sanctionera, utan i nåder yttrat sig, såsom jag troi', ganska välvist öfver orättvisan af detsamma. K. M. utgaf i stället sin nåd. förordning af år 1838 i denna fråga. Då nu det nämnda förslaget blifvit af mer än en tredjedel ibland bruksägarne samt af K. M. ansedt såsom orättvist, så tror jag att man måste föreslå något annat som är mera rättvist och följaktligen jemnare fördelar rättigheterna emellan alla näringsidkare, så att de mindre komma i åtnjutande af samma förmåner, sorn de större idkarne af samma näring. Alt en öfvergång nu måste behöfvas kan hvar och eu inse, då det är fråga om att utbyta 24 H. 53 4*s Den 28 A p r i 1 f. m. ett alldeles restrictivt systeme emot ett fullkomligen fritt; men Utsk. trodde ändå ej, att det vid sådant förhållande ltunde vara lämpligt att antaga livad -ytdel af bruksägarne samt K. M. tillförene förkastat.