Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmogen skulle endast betala 3 öre för hvarje fönsterluft och gemenskapen af armén var för husen å sina torp från denna afgift befriad; för peruk skulle erläggas 2 d:r, men af tjenstefolk endast 20 öre, hvaremot för fruntimmersperuk borde betalas 5 dr; för styfkjortlar 2 d:r, men för dem, som af barn begagnades, blott 1 d:r; för heleiler halftäckt vagn 4 d:r; för chäs eller karriol 2 d:r. Den, som hade flera peruker, styfkjortlar eller vagnar, behöfde likväl endast betala bevillning för en. Borgerskapets kontingent höjdes till 150,000 d:r; Ostindiska kompaniet hade, i anseende till rikets betryckta tillstånd, frivilligt åtagit sig att för år 1743 betala 50,000 d:r; Intressenterne i general-tullarrendet skulle erlägga 20 proc. af intresset å deras lottsedlar. Genom allmänt stadgande ålades en hvar att aflemna underskrifna förteckningar på allt sitt folk, hvarvid ej blott namnen på all betjening och allt annat tjenstefolk, utan äfven beloppet af hvar och ens lön borde uppgifvas. Den, som antingen uppgåfve lön till mindre belopp än den utgjorde, eller uteslöte någon, för hvilken afgift skulle utgå, vore skyldig erlägga dubbla beloppet. Beträffande taxeringarna stadgades, att Bergskollegium borde taxera bruken samt dervarande betjente och arbetare. I Stockholm skulle taxeringarna verkställas af Öfverståthåiiaren jemte Magistraten och Borgerskapets Äldste/i de andra städerna af Landshöfdingen jemte magistratspersonerne. På landet borde, i kronobetjeningens Bev.-Kom. Bet. 3 18 1744 års beTillning. 1747 års bevillning. närvaro, taxeringen förrättas af Landshöfdingen, eller den han i sitt ställe förordnade, samt vederbörande Häradshöfding med vissa adjungerade af Adeln samt Presteoch Bondestånden.
Lära mera an de »vackraste Theorien, och hwarje i arenders kännedom bewandrad Man, rader till »varsamhet och ett försigtigt framskridande af nya grundsatser. Riksens Ständer, enär de 1809 sammankommo, möttes af de mörkaste utsigter, de största bekymmer i allt hwad som angick Rikets financerBetagom dem icke den rättwisa, att de pa ett kraftigt sätt förenade sig till Statens understöd och upprätthållande. Deras anslag utmärktes icke af någon olampelig och ofta ssadelig sparsamhet; »nen om deremot, uti medlen till utgörande af hwad som bewilljades, säkerheten i beräkning synes hafwa fatt sta tillbaka för hwad man kallade billighet i grunder, och lätthet i uppbärandet, sa bör detta beskadas med det billiga omdöme svin menjkiiga kunskapers otill - Den zo Julli. »s8s »äcklighet ofta förtjcnar; emedlertid ligga nu följderna för hwarS »nans ögon. Riksens Ständer beslutade en Bewillning af 2 och en half Million R:dlr. Efter alla hittills kända anledningar brister häruti, »vid innewarande arS stut eller för arén »8 »o, n och 12 en Summa af omkring 2 Millioner N:dlr; hwilken Staren icke kan umbära. Nödwändighetens stränga kraf fordrar, att först söka utwägar till fyllande af denna brist. Sökom »vidare fyllnaden i den Million R:dlr ärligen, som Riksens Ständer wid Riksdagen ae »809 och >8»o högcideligen bewilljade Konungen till Rikets forswar, men hwaruti likwäl wid skeende upphämtnlng af särskilldte deras anslag, äfwen derest Bewillningen utgatt till det beräknade fulla beloppet af 2 och en half Million R:dlr, anda en brist uppstått af 2oo,oo*> R:dlr ärligen.
Drottningen en gäfwa af 122,022 Riksvaier, som af Kröningsoch Begrasningshjelpen med Hoel ärligen, de arne första ären, i Riksgäldssedlar och de 4 öfriga i BancvUtgält, och sä unda utgjordt i Banco -«»»»»- 88333 42 8s WarandeS Intereget af betta Ca' pital, till och med för förra hälften detta är liqvideradt och utbe taldt Widare Lry inom linien upptagne och i följe af Kongl. Brefwet d. 14 December 1797. MvrgongäfwoCapitalet R:dr. 32,020 ^— Brudskatten - , - Ä hwilka bagge Ca» pitaler ärliga räntan, ä det förra och ä det sednare till 6 ProCem är ritfast och i Stat anslagen 8.oec> Transport Transport R:dr. Desiutom har Herr Presi venken och Commendeuren Friherre UaAorKeiui uti afläten stttfwetse den z Lctober näsil. särjkilt till kännagifmit, att i sölje af f. d. Konungens d. 16 Nov. 1804, honom gifne striftelige Befallning, har han i räntor för Hennes Maj: s f. d. Drottninaens i Badi ika Stat-C isian stående Ca pitaler as Aeuer^cAgon ten ^vellroik, och ester hans död. genom Sterb husets Curatorer erhäl. Ut tillhopa 8Zb> Rits. daler, 4« siHnNburgBanco, som förjälc-e härstädes, efter gängse We. xelComs, wid tid esler annan gjorde indragningar, renderat»o),o>7 z Ror. 15 si. 4 runst. Specie. Och sv"' f. d. Drottningen häraf ej något di pon rat, Utan medlen ra Hennes Befallning, bliflvit förräntade och den Transport R:dr.
Jag fäster mig allenast dcrwid, att om Utskottet i sölje af de hos Ridder» ffapet och Adeln gjorda anmärkningar skulle omarbeta sitt en gäng öfwer detta ämne afgifna Betänkande, skulle ofelbart hända, akt när der ankomme till de andra Sanden, dche fwarade art de redan öfwer fåken stadgat sina beslut, och Nidderskapet och Adrin komme att wentilera öfwer ett helt annät Betänkande, än det som warit grunden för de andra Ständens beslut. Derföre om någon enhet j beslut skall blifwa möjlig, anhätter jag att Ulskvtleks förra Betänkande till afgörande äter mätte upplagas. Herr Grefwen och Landrmai skalken gjorde derefter proposiilon, akt den Oeconomiska delen af Betänkandet rörande Bränwins-brännlngen mätte till definitnvt afgörande, utan afseende vä den gjvrda äterremisten, ärer upptagas. Bifölls. Herr Lilveesiolps, (lnst,-»k anhöll, ott i följe af Nidderskapet och Adelns nu fattade bestut fä erindra, ali sedan Ridderskap?! och Adeln en gäng förut äterremitterat Utskottets Betänkande, hade hwar och en beredt sig pä ott erhälla ett nvtt vch omarbrtadt Betänkande, och således lälit det . 402 Den 9 Januari!. förra falla fia ur minnet. Han förestå- derföreatt en lid mätte uppgmvas nar detta mäl kitt af* görande kunde iörekomma, och emedlertid det gamla Betänkandet, femte de derwid gjorda anmärk* »ingar mätte biiswa liggunde pä bordel. Uppå derom af Herr Greswen och Landlmarskaiken gjord proposition, klej detta Herr Lilve^olxes förflag bifallit. Föredrogs a nvo LagUtstotkets den 21 December pa bordet lagda Betänkande »angående .Förklaring öfwer r §. i 7 Caplii.
Direktionens sammanträde den 21 sistlidne Juni att till Direktionens nästa sammankomst inkomma med förklaring öfver orsakan till dröjsmålet med den ifrågavarande tryckningen. En sådan förklaring har derefter blifvit af Riddarhus-Sekreteraren afgifven till Direktionens Protokoll för den 10 derpå följande Juli, hvaruti Riddarhus-Sekreteraren anfört följande: »Att Protokollens upsättning och tryckning icke kunnat medhinnas inom den tid, som dertill vanligen befunnits tillräcklig, har varit en ovilkorlig följd af det långt utöfver förhållandet vid föregående Riksdagar mödosamma och ansträngande arbete, som blef resultatet af den rastlösa verksamhet, hvarmed sista Riksdagens förhandlingar så väl inom Utskotten som hos Riks-Stånden fortskyndades; ty då, för vinnande af detta ändamål, antalet af Ridd. och Adelns sammanträdan ökades med 50 procent och sålunda massan af göromålen i Riddarhus-Kansliet i samma förhållande tilltog samt följaktligen tog en deremot svarande tillökad tid för expeditionernes och protokollens upsättning i anspråk, blef den tid, som dertill varit att påräkna, tvertom i betydlig grad inskränkt, för att i stället uptagas af Ståndets extra ordinarie sammanträden; och jemte denna förökning af göromålens mängd i förening med förminskning af tiden för deras handläggning, förmärktes dervid endast allt för tydligt en ännu mera betungande påföljd af så tätt på hvarandra förekomande plena uti deras förlamande inflytelse på arbetskraften, hvarpå den alltför ofta anlitade spända upmärksamhet och oafbrutna ansträngning, som under plena utgöra vilkoret för beslutens och diskussionernas säkra och fullständiga antecknande, ej kunna undgå att högst menligt inverka. Bland de öfriga redan inför Höglofl. Direktionen vid dess sammanträde den 19 sistlidne Januari af då t. f.
* Vi skola icke följa denna märkliga kvinna längre i detalj efter sedan kungl. förordningen angående utvidgad näringsfrihet d. 18 juni 1864 trädt i verkställighet, då alla möjliga individer få sälja allt möjligt, bara de ha någorlunda rena prästbetyg. Jungfrun ökade efter denna jättehvälfning i kampen för tillvaron visserligen sitt lager med en mängd nya artiklar äfven för den manliga delen af landtbefolkningen, men hon hvarken flyttade eller ändrade sin lokal i öfrigt. Visserligen fick hon efter de nya tingens inträdande en massa konkurrenter, men de lyckades aldrig taga ifrån henne hennes kunder. Till jungfrun skulle de, generation efter generation. Huru kom det sig då, att denna kvinna i en aflägsen vrå, en trappa upp i ett par rum utan lyx, ja utan ens disk — hon hade dock ett slags tingest erinrande om en så- dan de senare åren — huru kom det sig, att landtfolket skyndade förbi de stora, fint inredda bodarne ned till » jungfrun »? Det k o m sig däraf, att hon var billig och ärlig i all sin handel och vandel. De visste mycket väl, generation efter generation, att de icke på något annat håll kunde köpa en billigare och bättre vara. Hon öfvertygade sig alltid själf först om tygets goda beskaffenhet, hon tvättade kattunet, innan hon köpte det, och köpte aldrig in en dålig artikel. Ehuru lögnen tycks i en eller annan form nödvändig i handeln, gjorde hon sig aldrig saker till en lögn. Till följd däraf och ehuru hennes största publik bestod af allmoge, tillät hon sig ingen prutmån. Priset var en gång för alla bestämdt, och hon lärde snart kunderna sin orygglighet i detta fall. Och den gick så långt, att o m hon icke fick sitt en gång bestämda pris, lät hon hellre varorna ligga ä n. » realiserade ». Naturligtvis var detta ett köpmansfel, och ett helt, hopadt lager visade efter hennes död, huru envist hon följt äfven denna sin grundsats, som väl dock talte att prutas på. Hon hade äfven en annan gammaldags egendomlighet, förklarlig genom en väl misstrogen natur, men förkastlig ur affärssynpunkt. Hon satte aldrig in penningar i en bank. Kontanterna voro enligt hennes mening säkrare i hennes eget förvar. Men hvilket förvar! Hon hade aldrig ens någon kassakista.
På några af gårdarne stå stora brunnar med hissverk, så tilltagna i längd och utsträckning, att de på långt håll se ut som jättegalgar. Annars är der fattigdom öfverallt, ett djupt, endast till hälften kändt elände, ett trälande och ett arbetande för lif, hvilkas glädjelöshet de knappast sjelfva förstå. Man knotar icke här otillfredstäldt öfver ödet ... dagarna förflyta, komma och gå i mörker och töcken vintern om, i träl och släp den korta sommaren. Endast ett afbrott har enformigheten här, en liten fest, hvars regelbundet återkommande tjusning gör hvar lördagsqväll lika efterlängtad som full af glädje. Det är ett älsklingsnöje man här består sig, ett nöje, nära nog ett slags sport som man dyrkar, nästan afgudar, och till hvars firande man byggt några altaren, som omhuldade och snarlika stora bål stå der och ryka lördagen lång, så den tjocka präktiga röken såsom ett enda lifstecken höjer sig upp, utvisande ett tecken af lif midt i den eljes obebodda ödemarken. Det är badstu-badandet, åt hvilket Alassammariboarne egna sig med en sådan lidelse, och åt hvilket de ha rest så många tempel. Den lilla byn har nemligen hela fyra små badstupörten, låga med tak af torf, sotiga, förfallna och nedrökta. Med sina låga dörrar, halm på det nakna, jordbetäckta golfvet, lafve af gamla murknade bräden och stor ugn af stenar är det deras bästa fröjd att gå dit, låta steka sig i det lilla mörka, ånguppfylda rummet, slå sig röda och svullna med löfqvastarne och ligga der tills de, hälften rusiga och hälften sofvande af hettan, gå in igen till stugorna att somna bort från en existens, som de knappt drömma att den kunde vara bättre... Något skild från byn ligger ett ensamt torp högt uppe på backen. Inne i stugan står mor och kokar gröt i den stora öppna spiseln. Far ligger i långsängen, som intar en stor del af rummet. Han hvilar sig nu på lördagen efter veckans arbete. Det är fars trädestid nu, han hvilar mest, hvilar på gröten, och hvilar på »luren», lite' för och lite' efter.
Om nu Sveriges Ständer förklara, att Svenska statsråd, skola så länge de på resor vistats inom rikets landamären, få utom sine löner, åtnjuta skjutsoch traktaments-ersättning efter resereglementet, men att de, efter sitt inträde inom Norriges gränsor, skola utom lönen få viss gödtgörelse, vare sig för dag eller månad, så vet Svenska statsverket hvad det har att betala och ifrågavande embetsman veta också hvad de hafva att påräkna. De kunna, i följd deraf, välja sig hostad efter behag utan att Norrska statsverket får något dermed att skaffa. Detta synes mig StatsUtsk:s framställning åsyfta hvadan jag icke finner någon betänklighet vid att tillstyrka hvad Utsk. föreslagit. Detta förslag innehåller ju intet klander af hvad som skett, icke heller något påyrkande, att Norrska statsverket skulle lemna fri inqvartering såsom förr; utan då detta upphört, måste man rätta sig efter omständigheterna. Hr Rosenblad: Man skulle möjligen af Hr von Hartmansdorffs premisser kunna fatta ett oriktigt begrepp om verkliga förhållandet. Verkliga förhållandet med de Norrska statsråd som här befinna sig är, att de, utom sin fulla lön och serskild ersättning af 390 D e n 1 J u 1 i I. m. 1,000 r:dr specie eller mera, jemväl åtnjuta fri inqvartering. Norrska statsverket ger nemi. åt dem här bostad med möbler och allting i ordning. Om nu de Svenska statsråden under sitt vistande i Norrige skulle åtnjuta enahanda fördelar så att t. ex. en ständig lokal derstädes skulle vara för deras räkning förhyrd, skulle detta medföra betydligt större kostnader för statsverket än hvad den nu anmärkta summan innebär, då det Svenska statsrådets vistande i Norrige mera sällan förekommer. Detta ansåg jag skulle tämligen lätt inses och är det pä grund häraf jag yrkat afslag å Utsk:s tillstyrkande i denna del. Hr Aminoff: Jag anser det icke tillhöra R. St. att öfverlägga om, huru Norrska statsverket aflönar sina statsråder och lemnar dem inqvartering samt agrementer under deras tjenstgöring i Sverige, och så tvertom. Men deremot är det ett ovilkorligt åliggande för R.
Stockholms d:o till , 12,949: , Götheborgs Depot till , 2,376: 24. — , eller tillsammans R:dr 43,580: 28. 4. således yppats en brist af B:ko R:dr 22,042: 23, — deraf belöpte på Carlskrona station 13,732 R:dr 35 sk. 9 r:st., på Stockholms d:o 7,496 R:dr 19 sk. 6 r:st. och på Götheborgs Depot 813 R:dr 15 sk. 9 r:st., men till hvars fyllande tillgång saknades; vid hvilket förhållande Förvaltningen underdånigst hemställt om icke, enär äfven för innevarande år komme all uppslå en brist till minst lika belopp i disponibla tillgångarna för ifrågavarande underhållskostnad, Kongl. Maj:l skulle täckas af Rikets nu församlade Ständer äska ett anslag af 70,000 R:dr Riksmynt till omförmälda bristers för begge åren betäckande. 1 sammanhang härmed har hos Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet upplyst, hurusom, sedan, på Dess Nådiga framställning, Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer i och för gemenskapens vid Flottan mathållning beviljat en aflönings-lillökning af 1 skilling banko per man om dagen, samt Kongl. Maj:t derefter, under den 22 December sistnämnde år, i Nåder fastställt en för alla Flottans trupper gemensam utspisnings-slat och då tillika föreskrifvit, att af manskapets dagliga aflöning skulle för mal - Kongl.
d:o skattskyldige i GötheborgsFögderi 282. d:o Presidenten af Billbergh 68, 145. d:o Kronofogden J. M. Huss , 290, 318. d:o Magasinsförvaltaren A. Öhrvall , 130, 292. Aftappningar af sanka trakter och sjöar .. 163. Agronomer, anslag till 87. anställande deraf i Rikets provinser 180. Allmänna arbeten, framtida underhåll af sådane, sora med statsbidrag blifvit utförda 326, 2 Nummern å Betänkandet m. m. Allmänna arheten, sättet, ordningen och vilkoren för afbetalning af statsbidrag till 298, 343 Allmänna Indragnings-statens reglering 90, 155, 217, 257. Amiralitets-Krigsmans-kassan, nedsättning i rusthålls afgifteu till 241, 283. ersättning för armoch lastpenningarfrån Pomern 86, 90. dess inkomsters utbyte mot statsanslag. 51 a. 219. Anders Eriksson befrielse från arrendet af Astorp 276. Angarns sjö, sänkning af 163. Anmärkningsanledning mot Chefen för Sjöförsvars-De partementet 8. Anslag, se Statsreglering. Anteckningsböcker öfver Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter 61. Arbets-inrättningar, anslag till 166. Arbetsklassen i Hufvudstaden, bostäder för lil. Arell, P. A., afskrifning och restitution af honom ådöm de medel 283, 317, 335. Arfvode för utdelning af de efter sednaste riksdag tryckta bihp.ng till Riks-ståndens protokoller 58. för utdelning och redovisning af skrifmaterialier m. m. för Riks-stånden och Utskotten 238. för utbetalning af Riksdagskostnaderne samt granskning af räkningar och reqvisitioner derå 59. till tjenstemän i Postverket och Rikets Ständers Bank 36. Arkivet, Riksdags-, stadgar derför 6. Arnioch Lastpenningar från Pommern, ersättning för 86.
Kammar-Rätten med några mindre betydliga anmärkningar, som i vanlig väg behandlas, bär-Utskottet ansett sig böra ingå uti en närmare undersökning, i hvad mon de förändrade förhållanden, hvilka sedan senaste Riksdag inträdt uti Sveriges ställning med Barbaresk-Staterne, i det att alla ordinarie Fredssumme-licjvider med Algier, Tunis och Tripolis upphört, och sådan för närvarande endast eger rum med Marocco, inverkat lill besparing för Svenska Stats-Verket; och har Utskottet funnit lämpligt, att, i sammanhang dermed, upptaga och besvara en från Borgare-Ståndet remitterad, af Herr Halling den Februarii sisth år väckt motion, (införd under N:o io3 i Bilagorne till Borgare-Ståndets Protocoll) och hvilken innefattar förslag till upplösande af Kongl. Convoy-Commissariatet, om förändring uti den hittills gällande ConvoyAfgifts-Taxau m. m. Utskottet, sorn, till vinnande af fullständiga upplysningar i dessa ämnen, tillika granskat Hufvudboken för år i832 med dess verificationer, samt, efter genom Herr Hof-Cancelleren erhållen Kongl. Majlis Nådiga befallning till Kongl. Convoy-Uommissariatet, äfven underrättat sig otn hvad vid detta Verks förvaltning förefallit under år i833, för hvilket år ånnu ej Hufvudbok och redovisning äro upprättade, får nu, i anledning af allt hvad i dessa hänseenden förekommit, afgifva yttrande. Vid genomgåendet af de för åren 1831 och i832 afslutade Räkenskaper, har Utskottet funnit den använda bokföringsmethoden, eller lilllämpningen af densamma ingalunda innefatta den fullständighet, redighet och lättuppfattlighet, som utgöra de erforderliga och förnämligaste egen Bilians, till R. St. 2 Slats-Utskottets Utlåtande JV:o 395. skaperne af all bokföring.
Den politiska syftningen af 107 §:n synes mig, nemi. ingalunda hufvudsakligen, vara den, att Ständerne skola hos Konungen direct anmäla vissa rådgifvare till afsked, utan ändamålet med denna §, hvilken jag önskat alt Utsk. från en högre synpunkt uppfattat, föreställer jag mig vara det, alt nationen skall från Const.Utsk. erhålla en, på tillförliga facta grundad, öfversigt af r ege rings-systern e t under den tid, som förflyter mellan riksdagarna Tager man de anmärkn:r, som af Const.Utsk. blifvit gjorda, hvar för sig ; så skall man visserligen finna flera af den beskaffenhet, att de icke isolerade torde kunna föranleda till begäran om någon rådgifvares entledigande, äfven om den gamla rådgifvare-personalen kunde anses hafva colleetiv ansvarighet; meri jag tror, att dessa spridda drag kunnat och bort framställas till en hel tafla, som visat, lika som i en spegel, hela systemet och dess olika uppenbarelsesätt inom de skiljda förvaltningsgrenarna. Jag beklagar således på det högsta ett uttryck i Utsk:s betänk., hvilket jag måste tro hafva af misstag deruti influtit , nemi. att Utsk. icke ansåg sig berättiga dt alt skrifva Styrelsens historia. Jag frågar eder, mine herrar! hvar det finnes i grundlagen förbjudet för Utsk. att säga sin tanke 0111 Styrelsen? Jag frågar - Den i Ju 1 i e. ni. io5 gar, om detta icke tverlom uti 107 §:n uttryckligen ålägges samma Utsk.; och om en framställning af Styrelsens handlingssätt ligger inom Utskrs behörighet, så kan jag icke inse, att någon lag förnuftigtvis kan förbjuda Utsk. eller den enskilda representanten, eller R. St.: att deraf draga slutföljder eller deröfver fatta ett omdöme.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Kammarkollegium hufvudsakligen anfört: att de förmåner, Kappeleds frälsehemman såsom gästgifveri redan åtnjöte, vore frihet för skjutsfärdspenningar, 6 sk. banko, samt från inqvartering i fredstid; att genom undersökningen vid häradsrätten blifvit fullkomligen utredt, att detta svaga, emellan 3 åboer fördelade, % hemman vore i ovedersägligt behof af ytterligare understöd för gästgifveriets uppehållande; samt att, då intet hemman egde undandraga sig skyldigheten af gästgifverihållning, när denna af vederbörande embetsmyndighet ansåges på stället nödig, men det lika litet vöre billigt eller lämpligt, att på de ställen, der denna för allmänna ändamål ålagda skyldighet medförde, icke en förmån, utan ett besvär, åboerne dermed betungades i den grad, att deras bestånd undergräfdes, kollegium funne billigt, att staten vid sådane tillfällen komme vederbörande till hjelp med det understöd, som för ändamålet pröfvades skäligt; hvadan och ehuru, hvad ifrågavarande gästgifverihemman beträffade, det anslag, Kongl. Maj:ts befallningshafvande föreslagit, icke grundade sig på lokalundersökning af hemmanets beskaffenhet eller fullkomlig utredning af den ökade tunga, åboerne af gästgifverihållningen finge vidkännas, kollegium likväl, då detta anslag ögonskenligen icke vöre för högt, såsom ersättning för underhållande af de för skjutsens uppbudning och utgörande ökade utgifter, och dessutom betydligen understege, hvad kronofogden och häradsrätten i orten i detta afseende ansett billigt, nemligen att hemmanet
Herr Friherre Ridderstolpe, F.: ”Emot det alternativ , som medelst omröstning blifvit gällande, får jag äran härmed reservera mig, med upprepande af de tänkesätt, hvilka jag under descussionen yttrat lieldst jag är öfvertygad om, att på ingen af Europas throner sitter nu en så snillrik och lycklig Härförare, som på Scandinaviens; jag kan derföre ej förena mig med dem, som tilltro sig att meddela vår nu varande Konung nya idéer, lyckligare • än hans, till begagnande af Fäderneslandets Försvarsmedel.” Friherre Cederström, Jacob, med hvilka Herr yon Törne sig föranade : ”D.å sammansatte Utskotten, i anledning af Herr Lagerhjelms Motion, rörande Rikets Förs vars-anstalter, ingått i yttranden, som borde fordra föregångna undersökningar, och en fullständig kännedom om den Försvarsplan som vore förmånligast, och detta allt icke är fallet; så anhåller jag, att min reservation emot beslutet må få åtfölja Utskottens Betänkande till Riksens Högloft. Ständer, hvarvid jag tillika får förklara, att jag anser alla frågor hvilka angå Rikets Försvars-plan, vara olämpliga såsom öfverläggnings-ämnen för Ständerna, lieldst sådane Öfverläggningar alltid måste medföra yttranden i detailler, hvilka klokheten icke borde medgifva.” Grefve Betänkanden. 4 33 Grefve Posse, A. A