Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inne från herrarnes rum, der de spelande sutto, ljödo krigsropen högre och högre, och tobaksröken började välta ut. Bryggaren sjelf kom ut och skulle dansa. Han tog en fru om lifvet, modern till den lilla gossen, som sof i toalettrummet, en ung fru i grå sidenklädning, med stora örhängen. Hon skulle minsann ha sig en ordentlig vals. Han visste nog, hur bra hon dansade, — och i väg bar det, så att stolarna vid väggarna flögo och damerna drogo fötterna till sig. Så kom supén, en dundrande supé, med så många rätter som till en stor middag. Det var dukadt för de gamla i ett rum och för de unga i ett annat, och på båda ställena gick det lifligt till, då det fans fullt upp af mat och menniskor men trångt om utrymme. Dina satt i en soffa och lät sig serveras af herrarne, Sofi vid ett litet bord hade muntert med en hel svärm af unga flickor och skolpojkar. Hedvig var också bland dem. Maria åt med god aptit och drack dugtigt med rödvin till. Men den, som nu tog igen skadan, var Hulda. Hon kämpade sig väg fram till bordet, och der slukade hon de framsatta rätterna med ögonen, medan hon tömde sin tallrik. Hon åt af allt om hvartannat och ville nödvändigt med fast hand hugga sönder den form af stearin, hvarpå gåslefverpastejen var placerad. När gossarne ville fram, stötte hon till dem med ryggen och räckte oupphörligt fram sitt glas för att få det fyldt. Då det spelades upp till kotiljongen, tumlade alla ut i en mycket hög sinnesstämning. Dinas skärp och bröst var öfversålladt af små buketter och rosetter. — Erikson bar endast en liten röd rosett. »Bredvid den sätter jag ingen», hviskade han till Dina. Slädarna började komma, och tamburen och toalettrummet vimlade af jungfrur, som skulle hemta. Hulda var den första, som gick. Jungfrun såg genast, att hon var förargad. Hon ref och slet i sina ytterkläder och kunde icke få på sig guttaperkakängorna. »Frun sitter uppe och väntar», sade jungfrun. »Gör hon det?» svarade Hulda. »Det var då ett besynnerligt påhitt.
Pä Constitutions-Utskottets wägnar: 61ao8 ^lomming-. 6ar1 von Ho86N8tsin. N:o 35. Z anledning af änyo wäckt fräga om inrättande af en Riksens Ständers Lagoch HushällningöBeredning. Wördsamt Memorial. Redan före inlemnandet af Förslaget till Regerings-Form, hade Constitutions-Utskottet tagit i öfwerwägande den af Herr Riddarhus-Seereteraren Siloerstolpe yppade fraga om en Riksens Högloft. Memorial N:o 85. 471 Ständers Lagoch Hushällnings-Beredning. Utskottets Pluralite, genom votering utrönt, ansäg sig dä ej böra tillstyrka fastställandet deraf i Regerings-Formen, utan hemställde desi inrättande till Riksens Högloft. Ständers Plena. Med fullkomlig öfwertygelse om nyttan af denna permanenta Committee, dä behof af densamma wore erkändt, förmodade liktväl Utskottet ännu, att den möjligen kunde umbäras, och hyste, jemte farhägan att onödigtvis betunga Staten med nya Aflönings-utgifter, tillika det hopp, att, under en liberal Constitution, skulle utan förberedda directa biträden ett allmänt tankesätt snart stadgas och röja sig L moget öfwerlagda förbättringar af Landets Lagar och Hushallnings-anstalter. Erfarenheten under en längwarig Riksdag, tvid htvilken de wigtigaste ämnen likasom hopat sig pä hwarandra, synes hafwa tillräckligen »visat nödwändigheten af någon Författnings framtida »vidtagande, hwarigenom Allmänna Opinionen mä kunna efter hand upplysas och beredas, för att jcmnare och säkrare werka. Denna erfarenhet länar ny styrka ät de skäl Förslagets Författare till Utskottets Protocoll den 26 Maji sistlidne är anfört, och htvilka Utskottet med »vördsam hänlvisning äberopar som sina. Dä, i likhet med hwad i oftvanberörde
Skrifvelse d. 21 December 1823, deruti stadgas, att då Assurance är tagen blott för en del af Skeppets eller Lastens värde, Staten icke åtager sig någon förbindelse att ersätta skillnaden emellan den bekomne AssuranceSumman och den anmälde förlusten; men då K. M:t icke funnit med rättsgrunder öfverensstämmande, att en Medborgare, hvilken, genom tagen Assurance, visat en loflig och berömvärd omtanka att hålla sig skadeslös för främmande Makters olagliga tillgrepp af dess egendom, skulle sakna all ersättning af Staten för dylika förluster, som deremot till fullo godtgöras dem, hvilka, under en för sjöfart osäker tidpunkt, uraktlåtit ofvanberörde försigtighetsmått, vill K. M:t till Rikets nu församlade St:rs pröfning hafva öfverlemnat ifrågavarande ersättningsanspråk.” 17:0 Mecklenburgska Galeasen Latona, uppbragt den 12 Maji 1810 af Engelsk Kapare. — Ersättning för Fartyget reclamerad af Handelshuset J. F. Erdman & Comp. samt Handlanden E. W. Groskurds ConcoursMassa gemensamt, och för Lasten af nämnde ConcoursMassa. Den Kgl. Remissen, i afseende på detta reclamationsmål, lyder sålunda: 3i4 S t a t s - U t s k o 11 e t s "Vid öfvervägande af den i hosföljande Handlingar förekommande fråga oin ersättning till Handelshuset J. F. Erdman & Comp. samt Handlanden C. W. Groskurds ConcoursMassa för lidne förluster genom uppbringning af Galeasen Latona med en deruti intagen laddning Koppar, har K. M:t funnit en dylik ersättning icke kunna, emot innehållet af 6, 8 och 9 punkterne af R. St:rs underd.
Här är ett vatten af ständigt intresse: de, som här bo, tröttna icke att tala om strömmens mångfaldiga ting, lefvande eller döda. Skäggiga och grönsvarta stenar stå blöta i »fjären» (ebben; äfven den landremsa, som står torr under ebb), och jättegrytorna med sina hvilande svarfstenar äro föremål för kråkors och måsars undersökning och högljudda konversation. Ejdern, den romantiska fågeln, som på samma gång är leverantör till något så prosaiskt som dunhandlare, bor här i hundraden och lägger ägg och beskattas på ett litet skär här bredvid. Springare besöka detta vatten och leda sig igenom det, ty deras simning — så förunderligt kraftig den är — är endast en lek. Grindhvalen kan gå hit in i stora skaror, hoppande efter hvarandra under muntra åtbörder — och till och med hvalen! Ja, om hvalen berättade Andreasson i Kapstö en historia. Detta jättedjur, denne storsimmare, som med en harpun i kroppen kan bogsera ett hundra hästkrafters ångfartyg en hel dag, trots att fartygets maskin arbetar back, detta väldiga hafsvidunder klarar sig icke i Saltströmmen, då den har godt om vatten från Skjærstadfjorden och är riktigt galen. Mången gång har Andreasson stått ute på gårdens trappa och haft storartadt nöje af väldiga hvalar, som försökt gå emot Saltströmmen. De ha piskat vattnet i raseri, sade han, och gjort vildsinta, stora hopp, men hvirflarne ha fattat dem och lekt med dem och gifvit dem respass tillbaka. Ett »skrön» från Salten hade vi fått till lifs, och det hade berättat, att en stor lastpråm, som tillhörde Sulitjelmabolaget, på försök hade släppts i strömmen vid utgående ebb. Det gick bra ett långt stycke. Pråmen dansade och kastades emellan stränderna, men höll sig flott. Så nalkades den en skummande hvit fåll af upprördt vatten; en hvirfvel mötte och pråmen dök rätt ned och försvann. Den hade ett par timmar därefter kommit upp på Saltenfjords yta, mald till små smulor. Ett äkta Saltenskrön!
Majit ingifven skrift, med förnyande af bolagets i ämnet gjorda anhållan, tillika i underdånighet öfverlemnat i saken ännu icke hörde myndigheters utlåtanden, hvarigenom vitsordats ej allenast att den föreslagna slussbyggnaden obestridligen måste lända till icke ringa gagn för allmänna rörelsen, utan äfven af de enskilda vattenverken i Eskilstuna å ej kunde anses genom slussanläggningen eller de deraf föranledda anstalter för Kronans gevärsfaktori lida någon märk lig skaila. På grund af hvad sålunda, blifvit upplyst och utredt har Kongl. Majit nu i nåder föreslagit att Rikets Ständer för sin del mätte medgifva, det den af deputerade för Eskilstuna öfre kanal-bolag begärda, af gevärsfaktoriet nu begagnade plats måtte för slussanläggning till kanalbolaget få upplåtas, dock under följande vilkor, nemligen i att kanalbolaget till det öfre mot strömmen liggande hörnet af den plats, som blifvit för, faktoriets nya slipverk afsedd och hvilken skall af kanalbolaget för ändamålet beredas och utfyllas till den storlek, som Kapitenen Grafströms förslag af den 19
Men utom dessa ritningar ålägger deu dem åtföljande skriftliga förklaring deröfver samt flera Stillers i archivet förvarade skrifvelser, detta ändå bestämdare. Innan tit. Stiller upgjorde sitt projekt i detalj, Dea 26 September f. m. detalj, besökte han Carlsborg, för att taga kännedom om kalkstenens användbarhet såsom beklädnadsmaterial. Möjligheten deraf med hänseende till kostnaden, berodde åter på de af Kapten Carlsund konstruerade hyfvelmachiner och resultatet deraf, som utföll särdeles tillfredsställande. Hvad marmorn invändigt beträffar, sä, utom hvad ritningarna antyda, innehåller beskrifningen fullständig upgift på hvilka marmorsorter,t som borde begagnas, på det att museibyggnaden skulle hafva att upvisa de förnämsta slagen deraf. Ty en sådan byggnad bör utgöra sjelf en konstprodukt och icke blott ett magasin för konstsaker. Efter dessa föreskrifter rättade jag mig äfven, då sedermera beställningen gjordes i Carrara. Möjligheten för dessa marmorsorters anskaffande, hvad kostnaden beträffar, berodde åter på de låga priser, som händelsevis då voro för handen, till följe af det pågående kriget och deraf härrörande brist på beställningar från andra håll. I närv:de stund skulle kostnaderna derföre upgå till nära dubbelt. Vårt museum eger emellertid i denna samling af kolonner och basreliefer m. m., konstsaker af högt värde, utgörande på samma gång delar af arkitekturen. Om jag således, oaktadt ordalydelsen i det nyss åberopade nådiga brefvet och de här anförda föreskrifter, ändock tillåtit mig ett sämre eller mindre varaktigt byggnadssätt, t. ex. att begagna rappning å ytterväggarna i stället för stenbeklädnad, så hade jag med skäl gjort mig förtjent af den tillvitelse för egenmäktighet, som Utsk:t nu tillåtit sig mot mig framkasta. Men obe fogenheten framstår kanske först i sin rätta dager, då Utsk:t företager sig, i fortsättningen af Utlåt:t, att meddela mig föreskrifter i hvad jag som arbetschef haft att iakttaga, blandade med nya tillvitelser om sjelftagen myndighet m. m.
Chartae-sigillatae-contoret i Stockholm, om förhöjd provision åt försäljningsmannen vid. I. 456. R. 457. Chartering af contracter, certepartier, skuldebref och primavexlar, angående förslag till förändrade föreskrifter i afseende derpå. I. 282, 283 R. 284. •— af hyres contracter, angående upphörande af. I. 458. R. 459. Chefen för Bankens Cassa-afdelning, angående lönetillökning för. Se Banken. Christianstad, angående beviljande af låneunderstöd åt de genom eldsvåda hemsökte inuevånarne derstädes, för uppförande af nya byggnader i de afbrändes ställe. I. 409. R. 493. E. 603. — angående anvisande af medel till godtgörande af från StatsContoret, utaf under bänder hafde medel, utbetalde understöd till dess genom eldsvåda hemsökte innevånare, samt om öfverflyttning på Riksgälds-Contorel af befattningen med det bemäl - ( 37 ) de personer beviljade lån. I. 409. R. 493. II. B. 705, 715. lil. A. 23. E. 220. Cigarrer, angående bevillnings-afgifls erläggande för förbrukning deraf, och för hundar, sorn icke begagnas till jagt eller såsom gårdseller boskaps-vakt. I. 376. Cimbritshamn, angående anstånd med återbetalning af det för hamnbyggnaden derstädes under 1840—1841 årens Riksdag beviljade lån. Se Stats-Utskottels Betänkanden N:o 273 och N:o 308. Civil-departemenlet, angående extra Stants-anslag till föremål, tillhörande. Colera-farsoten, angående ersättning för utbetalde förskotter i anledning af. II. B. 555. A. 712. III. E. 78. Collegier, Rikets, angående indragning deraf. VII. B. 189. A. 226.
Och jag har vunnit den erfarenheten, att ingen moder borde försumma att själf värma sina barns hjärtan vid den myckna kärlek, det ädelmod, den stoihet, vår historia ställer oss för ögonen, men äfven lära dem att rysa vid de ogärningar, som fläcka den i öfrigt tjusande taflan. V å r a helgdagar, isynnerhet högtiderna, hafva gifvit rika anledningar till religionsundervisning. Särskildt har han, som » är vägen, sanningen och lifvet », varit våra tankars mål. V i hafva följt honom ifrån krubban i Betlehem till » skyn, som tog honom bort ». V i hafva sett honom såsom flitig lärjunge i templet och lydig i hemmet, sett honom vid sjukbädden och båren lindra människors nöd och i bröllopssalen deltaga i deras glädje, hört hans ljufliga ord om den himmelske faderns kärlek, men äfven hans ljungande tal mot själfviskheten och skrymteriet, hört honom bedja för så väl fiender som vänner, sett honom taga barnen i sin famn och välsigna dem, sett honom efter brinnande bön segra öfver frestelser, synd och död. — Enkel och okonstlad har jag sökt att göra framställningen. Ingen lexa, intet tvång, intet examinerande har fått störande inverka på uppfattningen af den hänförande bilden. — I öfrigt erbjöd det dagliga lifvet ständigt osökta tillfällen att från bibelns olika områden framställa höga föredömen och varnande exempel samt enkla kärnspråk — allt egnadt att hos barnen väcka en liflig känsla för fordringarna på ett sedligt lif. D e heliga sanningarna, på detta sätt meddelade, just då barnets inre blifvit för dem beredt, kunna icke blifva en blott utanlexa, utan måste fastmer växa samman med barnets själ, och det är min fasta öfvertygelse, att det skall blifva svårt for lifvets pröfningar och frestelser att rubba en sådan barndomstro. Annorlunda måste det förhålla sig med den religionskunskap skolan kan meddela. Skolan kan väl gifva varningar, förmaningar, lärdomar, men sällan på den tid då dessa bäst behöfvas; aldrig kan hon såsom hemmet tillse, att den gifna kunskapen tillämpas i barnets lif.
Då det i allmänhet ej syntes vara lämpligt att myndig person skulle ega att, utan giltiga skäl, endast för egen beqvämlighet eller fördel, afsäga sig myndighetsrättens utöfning och sålunda undandraga sig dermed förenade medborgerliga pligter, såsom riksdagsmannakall, förmynderskap för omyndiga anförvandter och dylikt, samt en sådan afsägelse äfven skulle kunna missbrukas till skada för andra, som, utan kännedom deraf, med den i omyndighetstillstånd försatte inläte sig i aftal; men ett undantag härutinnan åtminstone för närvarande, då på en gång en mängd ogifta qvinnor, hvilka enligt hittills gällande föreställningssätt, vanor och uppfostran ej voro beredda att om sina angelägenheter sjelfva taga hand, komma att blifva myndiga, syntes vara för dessa nödigt, hemställde Justitie—Rådet vidare, att i 4 § 2 mom. ordet »någon» utbyttes emot »ogift qvinna.» Till förekommande af den misstydning att qvinua må kunna vara förmyndare i det uti 20 Kapitlet 4 § omförmäida fall, då Domarens förordnande för förmyndaren ej erfordras, ansåg Justitie—Rådet det till 8 § af samma Kapitel föreslagna sednare momentet böra gifvas denna lydelse: »Qvinna må ej heller vara förmyndare i annat fall än i 2 § här ofvan sagdt är.» Kongl, Maj:ts Nåd. Prop. M 106. 55 i Då i händelse 19 Kapitlet 1 § Ärfda-Balken kommer att i öfverensstämmelse med förslaget ändras, man kan blifva myndig innan han uppnått den för myndighet i allmänhet stadgade ålder, ansåg Justitie-Rådet till följd häraf i 23 Kapitlet 4 § Ärfda-Balken det föreslagna uttrycket »man eller qvinna uppnått myndig ålder» böra förändras till: »omyndig blifvit myndig.»
Den ersättning som i en framtid förmenas kunna ega rum, genom skogsplanteringar , anses såsom omöjlig, enär ibland flere hundrade Lottegare ingen hvarken lärer vilja eller kunna inhägna sin lott till skogsplanterings verkställande, hvarvid kostnaden äfven skulle vara förstörd, och vore vådan af till äfventyrs skeende underslef, obetydlig mot den för 3o - 466 Ståts-Utskottets Be tät ihan elen. störing, som blefve en följd af ifrågavarande upplåtelse; Den grundsats att Statens förmyndarevård för all hushållning vöre menlig, anses i tillämpningen ofta leda till mera skadliga följder, än dem man vill undvika. Andre Länders erfarenhet, der Skogsvården utgör en särskildt gren af Statshushållningen och en betydlig inkomst källa, åberopas ytterligare såsom stöd för Skogarnes bibehållande under Allmän vård, och uppmärksamheten fästes på enskildes sorglöshet i frågan om skogsplantering och skogshushållning, samt på Statens skyldighet att bevaka efterkommandes rättigheter i detta hänseende; hvadan yrkas, att Riksens Ständers vid förra Riksdag yttrade önskan, om Krono-Skogarnes upplåtelse, ej måtte verkställas förr eller på andre orter, än när ochder undersökning blifvit gjord, om Tyska eller Engelska Forstväsendets användbarhet, på hvars fördelaktiga inflytande exemplet af det vid Kongl. Djurgården antagne Skogshushållningssätt anföres , med tillstyrkande, att denna undersökning jemnväl borde sträcka sig till de locala förhållanden, som härvid borde iakttagas. Deremot har å andra sidan blifvit erinradt emot Utskottets förslag, ”att då största delen af en park skulle åtgå till er - Ståts-Utskottets Betänkande)!. jjtij Sättning åt de hettiman, söm derå erhållit utsyningseller mulbeteS-rätt* ieke någöt äf parken skulle föryttras, titan denéämma helt och hållet fördelas emellan berörde hemman emöt åsätt Skattläggning ätt det icke kunde tagaS för gifvet, det de lotter sorn försåldes j i stället att såsom Skogsmark bibehållas, skulle uppodlas och bebyggas.
Under denna Embets-resa, uppgjordes så väl plan till en förbättrad inredning af lifstids-fängelserna Ny Elfsborg och Carlsten, i ändamål att derstädes bereda tillräckligt utrymme fördå varande antal lifstidsfångar, utgörande omkring 43o , såsom äfven lill Malmö Ciladells inredning Bil. till K. M. Nåd. Propos. N:o sj. 55 oell beredande till det beslutade större correctionela Arbets-fängelse, som der skulle inrättas. Den 12 November samma år, ingaf Styrelsen i underd. planen öfver detta senare företaget, hvaruti beräknades att förskaffa serskildt utrymme för fyra Compagnier af Eders Kongl. Maj:ts Eget Värfvare Regemente, sora då, tillika med en betydlig mängd fångar, bebodde Malmö Slott, likväl i afskiljda rum från dem. Detta underdåniga förslag, som uti flere hufvudafdelningar var uppgjordt, i afsigt att rätta arbetets beskaffenhet efter ändamålens, nemi.: förenämnde Trupps snara utflyttning utur Slottet, Wadstena återstående Gorreclionistpersonals derefler skyndsamma inflyttning i detsamma och Slottets behöriga inredning till ett systematiskt arbets-fängelse, behagade Eder Kongl. Maj:t i Nåder gilla och, genom Nådig Skrifvelse den 29 i samma månad, meddela Styrelsen, att Malmö Citadell skall till Styrelsens disposition öfverlämnäs. Uppå Styrelsens derefter gjorda underdåniga anmälanden beviljades, under den 23 Januarii och 23 Maji innevarande år, medel lill hela första och till en del af andra afdelningens utförande, och arbetet vid Byggnaderna i Malmö börjades tidigt på året under Majoren och Riddaren Melanders ledning och öfverinseende, hvilken, på Styrelsens underd. förslag, blifvit i Nåder au - 5 6 Bil. till K. MNåd. Propos. N.o 13. tagen till Arcliitect för dessa Byggnadsarbeten. Emedlertid och då Byggnaderne å Långholmen skyndsamt framskredo och utrymmet derstädes tid efter annan ökades, företogs Wadstena Corrections-Inrättnings successiva upplösning, i enlighet med Kongl.
velat taga i öfvervägande en af samhällsoch familjeupplösaren Strindberg framslungad lärosats som den, med hvilken den ärade förf. inleder sitt ämne. Strindberg åsyftar aldrig annat än att lössläppa mensklighetens onda böjelser och att redan hos barnet utplåna vördnaden för allt godt och heligt. Hvad skulle det väl blifva af barnen, om de i föräldrarna ej såge något annat än ett oheligt upphof till deras ofta nog sorgliga tillvaro på jorden? Menniskan är ju i försynens hand blott ett redskap till slägtets förökelse och upprätthållande, ej bör väl derför föräldrars förhållande till barnen vara nästan förödmjukande? De ha visserligen stora pligter mot de unga, men deras rättigheter böra ej heller vara alltför inskränkta. Framför allt måste far och mor vaka öfver, att barnens onda böjelser i tid varda förqväfda eller, så vidt möjligt är, åtminstone förmildrade. Detta kan emellertid icke alltid ske utan maktspråk eller t. o. m. straff, då barnen ännu äro för små att fatta förnuftsskäl, eller i en ålder då de redan blifvit besmittade af dåligt sällskap eller onda läror. För mycken stränghet alstrar hyckleri och falskhet; men om barnet ej ger vika för föreställningar och förnuftsskäl, ja, hvad medel återstår väl då annat än att låta dem erfara, att på synd följer straff af ett eller annat slag, vare sig att de beröfvas ett nöje, en fördel eller den ömhet de förut fått åtnjuta. Det finnes barn så skeptiska och hånande af naturen eller ock förhärdade af ondt inflytande utom hemmet, att de vänjas vid eller skratta åt föräldrarnas » predikningar », som de pläga kalla hvarje vädjande till deras bättre känslor, och hvilka hvarken röras af en mors tårar eller en fars med sorg blandade vrede öfver deras fel och förvillelser. D e sorgliga exempel vi haft på stöld i skolor, älskogslek mellan skolbarn, dryckenskap, cigarrökning och andra ännu värre hemliga olater att förtiga vittna sanner* Flere uppsatser angående den af fru Elna Tenow framkastade frågan hafva ingått till Red.
Det lärer väl vara temligen afgjordt, att såväl här, som utomlands, i närvande stund är brist på penningar. Om sålunda ofvanstående premisser äro riktiga, så lärer väl äfven deraf följa, att det i närvande stund vore temligen olämpligt att införa Statsskuldsystemet i vårt land, såvida några andra medel gifvas för fullbordandet af det stora och för vårt framtida väl oundgängliga företag, hvartill eljest de genom Statskrediten erhållna penningar skulle användts. Ett sådant medel finnes, och det är just användandet deraf, som utgör föremålet för min motion. Då emellertid begagnandet af detta medel kommer att strida mot åsigterna, för att icke säga fördomarne, hos mången aktningsvärd ledamot af detta hus, så får jag på förhand bedja dessa Hrr vara förvissade otn, att endast den djupaste öfvertygelse om det gagneliga i mitt förslag kunnat förmå mig att genom dess framställande vilja bryta med en mängd af ålder rotade förhållanden. Jag får sålunda linder anhållan om remiss till vederb. Utsk. föreslå: Grundskatternas successiva kapitalisering under loppet af 12 år och de härigenom inflytande kapitalers användande till upbyggande af Statens jernvägar. Det kapital, som härigenom komme att vinnas, om man beräknar kapitaliseringen efter 5 proc., blefve omkring 120 milhr B:dr r:mt, d. v. s. cirka 10 milhr B:dr r:mt om året; en summa utöfver hvilken jag ej skulle tro att Statens årliga jernvägsbyggnader kunna komma att sträcka sig. Nu hör jag invändningar från alla håll mot motionen. Jag kan naturligtvis ej gissa hvari alla dessa komma att bestå. Jag vill derföre endast uptaga trenne till behandling, hvilka jag är öfvertygad komma att göras: l:o. Frågar man troligen hvarifrån jag vill taga medel att ersätta de årliga inkomster, som gå förlorade för Statsverket derigenom, att grundskatterna så småningom försvinna. Jo, mine Hrr, dem skulle man taga precis på samma ställe, hvarest man eljest skulle laga medel för att betala räntorna på den blifvande stats - Den 26 November e. m. 411 skulden.