Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tolls yttrande påkallar å min sida den förfrågan om Frih:n verkligen läst Utsk:s förslag? Der står med tydliga ord: dock icke öfver 100 för Ridd.Sekret, och 50 för hvardera af Kanslislerne. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Ordf., att i afseende på ifrågavar:de § blifvit yrkadt, dels bifall till Ulsk:s förslag, dels bifall till det i Hr von Kuemers reservation afgifna förslag, och serskilt af Frih. Palmstjerna, att Hr von Krjemers förslag måtte antagas med följande tillägg: ”såvida icke Ridd.Direkt, anser ett mindre antal vara för tabellernes bibehållande i behörigt skick tillräckligt”; hvarjemte Hr Gr. o. Ordf. yttrade att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Gr. Lagerbjelkes hemställan, torde finna lämpligt att serskilda propos:r framställdes på Hr von Krsemers och Frill. Palmstjernas förslag, så att, i fall det förra blefve antaget, Frih. Palmsljernas förslag komme alt utgöra föremål för serskild propos. Ropades ja. Efter sedermera först till bifall å den af Utsk. föreslagna 40 § framstäld, men med nej besvarad propos., hemställde Hr Gr. o. Ordf:n om R. o. Ad. bifölle att, såsom Hr von Kramer i sin 158 Den 26 Maj. reservation föreslagit, ifrågavar:de § må erhålla följande lydelse: ”RiddarhusSekret. åligger att årligen aflemna 100 renskrifna genealogiska tabeller.” Ropades ja. Då härefter Hr Gr. o. Ordfm ånyo upläste det af Frih. Palmstjerna afgifna förslag till tillägg vid denna § anmälde sig och yttrade Hr von Kraemer: Jag tror att detta tillägg skulle helt och hållet uphäfva Delta yttrande blef af Hr Gr. o. Ordfm afbrutet, med erinran, att R. o. Ad. redan förklarat öfverläggningen vara fulländad. Gr. Lagerbjelke: Jag hemställer om ej i Frih.
Ankom till Exp -Utsk. den 25 November. Memorial, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o s65. (RG:s A.) Ifrån Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återremiss å dess under N:o a65 afgifne Utlåtande öfver den del af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse, Nto 11, som angår det vid sistl. Riksdag i och för regleringen af Arméens accorder, på Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af Preste-Ståndet den 16, af Borgare-Ståndet den q samt af Bonde-Ståndet den 7, allt i sisth October månad, anser Utskottet, till följd af 75 §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Ständer» med öfverlemnande af denna omsorg åt den blifvande sluteliga redactionen, nu» Utan vidare tids utdrägt, underdånigst framställa förslaget och derutöfver anstäldå granskning, till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och Höga beslut. Och får Bevillningsutskottet nu likasom vid förra Betänkandets afgifvande* vördsamligen förklara, att sedan de sammansätta Utskotten afgjort, det ingen afgift kommer i egenskap af Allmän Bevillning till fattigvården att utgöras, har Utskottet ej eller för sin del ansett sig tillkomma^ att deltaga i hvad för öfrigt föreslaget är* Flere Ledamöters särskildta Ut låtan dell varda vördsamt bifogade. Stockholm deft 65 October 1823* 6g LvgUtskottets BetånknndcH. Utdrag af Protocollet hållet uti Riksens Högloft. Stånders Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts förenade Plenum den o.i Oct. 1823. S. D. Sedan Utskogen justerat deras förnyade Utlåtande, öfver Committerades förslag till en allmän Stadga för fattigvården i Riket och tiggeriers hämmande, inlemnades^följandefskrifrliga anförande: Af Herr Ribbing A., Visserligen hafva Utskotten borttagit en stor del af de Lagbestämmelser, angående fattigvården, som Utskottens förra Betånkanden innehåller, men mångå stå ändå qvar, emot hvilka jag förut vågat yttra mina betänkligbeter. Utskotten hafva dessutom denna gång yppat grundsatser, i hvilka jag ingalunda kan instämma, såsom ”att de Förmåner man ville vinna genom fattigordningar äro klart och tydligen, att vår inre känsla icke skall lida af våra utvärtes sinnen, icke såras af den usles anblick.*’ Värdet af den barmhertig, het) som sker i ändamål, att aflägsna allt hvad som kan orsaka obehagliga intryck, är verkligen icke stort, och detta öppna tillkännagivande af Utskotten befriar mig från all vilyftighet härutinnan.
S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 104, i anledning af Riks-Sfåndens olika beslut, i fråga om utvidgning af Mosaiska Trosbekännares rättigheter; och sedan enligt meddeladt Utdrag af Högv. PresteStåndets Protokoll den 8 dennes, nämnde Riks-Stånd -antagit till detsamma gjord inbjudning att; lika med Borgare Ståndet, instämma i Höglofl. Ridderskapet och Adelns i frågan fattade beslut, fann Borgare-Ståndet den föreslagna voterings-propositionen förfalla. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11, med förslag till ändring af åtskilliga sladganden i Regerings-formen och Riksdags-ordningen, i afseende på behandlingen af en del Regerings ärenden. Sedan Borgare-Ståndet, i den ordning, Grundlagen föreskrifver, godkänt Konstitutions-Utskottets förslag om en Regerings-rätt, öfvergick Ståndet till de af Utskottet, i följd deraf, framställda förändringar uti Regerings-formen och Riksdags-ordningen, hvarvid nedannämnde anmärkningar, hvilka Ståndet, såsom dess gemensamma tankar, förklarade, till Konstitutions-Utskottet hänvisades, nemligen: Regerings-Formen: ' § 17, momentet 2, ansågs böra undfå denna lydelse: ”Konungens rätt att pröfva och afgöra de mål, som få hos Konungen fullföljas genom besvär, men icke tillkomma Högsta Domstolens upptagande, och ej angå tillsättande af tjenster eller andra i särskild stadga undantagna ärenden, skall, i enlighet med samma stadga, stiftad af Konungen och Riksens Ständer gemensamt, i den ordning, som i 87 § föreskrifves, uppdragas sju af Prot.-Utdrag den 12 Juli 1854. 287 Konungen utnämnde, kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade män, som förut förvaltat civil beställning, och af hvilka minst tre böra hafva beklädt Domare-embete. De kallas Regerings-råd och utgöra Konungens Regerings-rätt”. § 24, momentet 2.
A. 101. — om national-representationen. XIII. A. 35. — i 22 §. Riksdagsordningen, om StatsRådets ledamöters tillträde i alla Stånds plena. XIII. B. 271, 274. XV. Å. 64. XVI. U. 326. XVII. RegeringsFormen i afseende på utlännings naturalisation. XIII. Riksdagsförhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång. XIV. B. 206. XV. 23g. Å. 362. XVII. RegeringsFormen. XIV. B. 206. XV. 23g. A. 373. XVII. Riksdagsordningen. XIV. B. 206. XV. 23g. A. 3y3. XVII. U. i33. A. 158. — i 73 §. Riksdagsordningen. XV. B. 247- X. 396. i. 397. ( 102 ) XVII. U. 133. Griindlagsändringsföfslag, vid denna Riksdag framställda, föranledde af Ståndens gemensamma tankar, rörande HofCanzleréns Statsdepartement. XVf. B. 228, 244- XVII. i3. XXI. A. nl — i 10g §. RegeringsFormen oell 80 §. Riksdagsordningen i afseende på liden för riksdags fortfarande. XVII. B. 3i. A. 74. XVIII. A. 101. — i RiksdagsOrdningens föreskrifter om bergsbrukens representation. Riksdagsordningen. XVII. B. 164. A. 4o4- XVIII. RegeringsFormen samt 75 §. Riksdagsordningen i afseende på Universitetens representation. XVIII. RegeringsFormen och 29 §. Riksdagsordningen, i afseende på ett tryckfel. XX. B. 4'. A. 77. — i 12 mom. 3 §. TryckfrihetsFörordningen, XX. B. 4i. A. 78. — med förslag att en del af 7 mom. och hela 9 morn. i 5 §.
Hvarje opartisk lärer medgifva att en Lönereglering för Arméens Befäl är af ett verkligt behof, hvadan jag gör mig förvissad ätt Rikets Ständer icke lära neka de erforderligé anslagen, och jag vill tro alt äfven Herr Tham endast bestrider den fram - i6 Den 23 December f. m. lagda grunden, men icke sjelfva saken. Det är under denna förutsättning jag tar mig friheten anföra, att, med bibehållande af indelta löners uppbärande, det biifver rent af en omöjlighet att verkställa en reglering, som icke inom ganska få år skall befinna sig i behof af att ånyo regleras, äfvensom att sådana svårigheter vid verkställigheten skola möta, i anseende till den mängd olikheter, som inom hvarje Regemente äfvensom Regementerne emellan, äga rum; att en Reglering, som utgår ifrån bibehållandet af de indelte räntorne, om den med rättvisa i tillämpningen skall utföras, aldrig kommer till stånd, och således Armeens Befäl ännu i 5 år blir i saknad af den utkomst, som hvarje Statens Tjensteman bör kunna påräkna såsom ersättning för uppfyllde pligter. Slutligen, hvad beträffar den farhoga Herr Tham tyckes hysa för osäkerheten af de löner, som anvisas att utgå ifrån StatsContoret, kan jag ingalunda dela densamma; ty så länge Sverige styres efter nu gällande Grundlag af en Constitutionel Konung, är det förhållande otänkbart, som Herr Tham framställer, att Regenten genom Gunstlingars och Lycksökares efterhängsenhet skulle kunna rycka de anviste anslagen ifrån deras ändamål; äfvensom , jag lika litet kan tänka mig Representanter, sä Den m December f. m. >7 sfi glömmande sina pligter mot fädernesland och medborgare, att de lemnade sådana tillgrepp oanmärkte och ulan rättelse. Det li ggerför öfrigt öppet för hvar och en, att de ifrågavarande räntorne skola ingå lika med Statens redan varande ordinarie räntor, och de i stället uppförde contanta Lönerne till sina bestämda ändamål anvisas, och kunna lika litet i ena eller andra fallet till andra föremål användas, än den nuvarande ordinarie räntan och de nuvarande contanta Lönerne.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördi, får Utskottet vördsamt föreslå 5:o. alt Rikets Ständer måtte åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret uppdraga att genom upplåning anskaffa en summa af högst Tretiotvå millioner (52,000,000) Riksdaler Riksmynt, för alt användas till utbetalning dels af de under innevarande riksdag beviljade anslag å tillhopa 27,896,000 R:dr för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader under åren 1865, 1864, 1865 och 1860, dels af de utaf Rikets nu församlade Sländer för utförande af enskilda järnvägsanläggningar anvisade lån å tillsammans 9,644,000 R:dr; börande, derest denna lånesumma med tillägg af de i Riksgälds-kontoret innestående öfverskott å jernvägslånemedlen samt del af Rikets Sländer jemväl anvisade belopp af trafikinkomsten utaf Statens jernvägar icke blifver tillräcklig alt bestrida de utbetalningar, för hvilka medlen sålunda äro afsedda, bristen af Riksgälds-konlorels egna tillgångar tillskjutas. Beträffande sältet och vilkoren för lånesummans anskaffande hade Utskottet uti det återremitterade betänkandet fäslat uppmärksamheten derpå att, ehuru önskligt vore, om någon del af densamma kunde inom riket upplånas, Utskottet likväl, vid det förhållande att hufvudsakligt afseende borde fästas dervid, att lånemedlen erhölles mot de vilkor, som på det hela vore för Staten förmånligast, icke trott sig kunna tillstyrka, alt en sådan upplåning skulle till större eller mindre del ovilkorligen ske inom landet.
I öfrigt torde böra erinras, att då Utskottet, lika med Kommitterade, anse undantagen från den allmänna grundsatsen om lika beskattning böra i möjligaste målto inskränkas, Utskottet funnit åtskilige af de uti 140—146 §§ af nu gällande Bevillnings-stadga införda undantag och lindringar i bevillningens utgörande icke böra bibehållas. § 9- l öfverensstämmelse med 14:de § i Kommitterades förslag har Utskottet funnit det böra stadgas, att inkomstbevillning skall påföras fabriksegare, handlande och Bevtllnings-Ulskollels Betänkande JW 20. £7 annan näringsidkare der fabriken är belägen, eller handeln, yrket eller näringen idkas, dock endast såvida den behållna inkomsten deraf öfverstiger 400 R:dr. Denna föreskrift öfvcrensstämmer ock, i hvad den rörer fabriksoch näringsidkare, med det yrkande, som, uti vackt motion, hvilken här ofvan är omförmäld, blifvit af Herr Kongl. Hofpredikanten Nordlund framstäldt. Men då, efter hvad kändt är, de fleste handlande i Stockholm hafva sina kontorslägenheter uti Storkyrkoförsamlingen och således skola anses derstädes utöfva sin handelsrörelse, har Utskottet, uppå bemälde motionärs inom Utskottet gjorda hemställan, tili beredande af jemnare fördelning af belöpande kommunal-ulskylder mellan vederbörande församlingar, ansett lämpligt föreslå det undantags-stadgande, att haudlande i Stockholm skola, lör den handelsrörelse de derstädes idka, taxeras inom den församling, der de äro mantalsskrifne. § 10. Denna § motsvarar 15 § i KommiUerades förslag, endast med en obetydlig redaktionsförändring. Deremot har Utskottet uteslutit det i 16 § af Kommitterades förslag meddelade stadgande, såsom, enligt Utskottets åsigt, alldeles öfverflödigt. Art. lil.
Direktören hafva i omförmälta afseende orätt förfarit; men som af hvad i målet förekommit och Direktören till sitt urskuldande anfört, det syntes uppenbart, att sådant härrört icke af ondska eller sjelftagen myrtli. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrältelse lill 1856 ån riksdag. 12 dighet utan af missförstånd vid tillämpningen af föreskrifter, efter hvilka han hade att i tjensten sig rätta, samt hvarken åklagaren eller Sjöberg något påstående om skadestånd emot Direktören framställt, kunde, enär i lag stadgad och för fall, som förevarande, tillämplig straffbestämmelse saknades, Direktören, som imellertid blifvit från tjenstebefattningen skild, icke ådömas något ansvar i målet. Uppå mina häröfver anförda besvär har Kongl. Svea Hofrätt genom utslag den 20 Nov. 1855 sig utlåtit, att enär Direktören ej kunde anses hafva, för hvad honom såsom felaktigt till last folie, gjort sig skyldig till svårare påföljd, än att, jemlikt 1 Gap. 7 §. Utsökningsbalken, med ord och varning näpsas, hvilken påföljd, sedan Direktören nu mera blifvit från sin ofvanberörde tjenstebefattning skild, ej vore i förevarande fall tillämplig, funne Kongl. Hofrätten icke skäl att i Rådstufvurättens utslag, så vidt Direktören derigenom ansetts ej kunna ansvar i målet ådömas, göra ändring; varande Direktörens i förklaringen framställda yrkande om ersättning för förklaringskostnaden jemte lösen för Kongl. Hofrättens utslag i målet leinnadt utan afseende; och har jag med detta utslag funnit mig kunna åtnöjas.
Det onaturliga och det rättsvidriga i den pu varande arfsföljden (så snart den afviker ifrån sistnämnde Regel, och lämpar sig efter det slägt-beräkningssätt, som häremot strider,) gör sig tydligast känbart uti den hemska ovisshet, hvari gamla barnlösa personer och deras anförvanter hållas derigenom, att först, genom dödsfallens ordning, bestämmes hvart arfskapen skola gå; och deri förvåning den likgiltigt skådande Allmänheten ovilkorligt erfar, då stora arf oförmodadt genom en oväntad dödsfallsordning frånryckas slägtgrenar, som dem under decennier påräknat, och tillfalla andra okände arfvingar, som derom aldrig haft aning, motsäger ej eller, att något origtigt och onaturligt finnes i en Lag, som i stället att vara den eviga oföränderliga rättvisans uttryck, synes närma sig till organ för lia zard spelets nyck. Ämnet är af vigt! Ehuru följderne gf det origtiga af närvarande Lagstadgan - Den i a J u n i i e. m. de icke trycka hela Allmänheten, falla de likväl ofta, och då med så mycket mera tyngd, på enskilda individer, och aldra oftast på barn, som haft den olyckan att i sin späda ålder förlora föräldrar. Hvarföre skall då, på sätt genom nu varande lagstadgande är tillskapadt, med Föräldrars tidigare bortgång, äfven förenas förlusten af den arfsrätt till barnlösa sidosläglingars stundom stora ägodelar, som, deräst Föräldrarne lefvat, varit dem tillerkänd/ Hvarföre dessa Fadereller Moderlösa äfven försättas i armod, på det ägodelarne måtte, till följd af en endast skenbart rigtig Arfsföljdsregel, odelade öfvergå till de barn, som derjemte haft lyckan, att längre få njuta Föräldrars omvårdnad? Jag öfverlemnar dessa frågor till Ridderskapets och Adelns behjertande, och anhåller, att hvad jag nu anfort, må få åtfölja den återremiss, hvarom jag gör mig förhoppning. Herr Hjerta:
Då, efter min tanka, ingen giltig anledning förefinnes, hvarföre, under vanliga förhållanden, vid den ena kommenderingen inom landet, skall beräknas större eller mindre traktamente, än vid den andra, men den olika traktamentsberäkningen, enligt hvad erfarenheten ådagalagt, deremot medförer den påtagliga obillighet, att Befäl till och med vid samma regemente, som samtidigt är på ett ställe till ungefär enahanda tjenstgöring kommenderadt, ofta får uppbära olika aflöning, hvaraf måste uppkomma missbelåtenhet hos dem, som skola åt nöjas med den ringare aflöningen, samt dessutom traktamente, som utfaller lägre än hvad i 1851 års rese-reglemente i allmänhet stadgas, under sednare tiden befunnits alldeles otillräckligt för lefnadskostnaden, hvadan ock Eders Kongl. Maj:t icke sällan funnit sig föranlåten att deruti medgifva förhöjning, får jag, på alla dessa skäl, i underdånighet hemställa, att vid kommenderingar ur Arméen, då särskilt traktamente, enligt nu gällande författningar bestås, Befäl och Tjenstemän alltid må ega tillgodonjuta detsamma efter de grunder, som i sednast utfärdade resereglemente i allmänhet bestämmas, och således att all traktamentsberäkning, så vidt den hittills varit lägre, än hvad berörda Reglemente allmänneligen stadgar, må derefter rättas. Då likväl genom en sådan förändring af traklaments-beräkuingen skulle uppkomma en något ökad utgift ä de anslag, hvarifrån ifrågavarande traktamentsmedel utgå, anser jag härvid böra tagas i öfvervägande, huruvida dessa anslag kunna, utan behof af förhöjning, anlitas för den nya utgiften. I detta afseende får jag alltså i underdånighet upplysa, att de anslag, hvarifrån den nu utgående traktamentsersättningen beslrides, äro: l:o anslaget till Indelta Arméens mäteskostnader. Bil. Jr! 5 till Kongl. Maj ris Nåd. Prof. M i, om Statsverket 1856. 37 Dervid anhåller jag få erinra: AU, under marcher till och ifrån Regementen och Korpsers vanliga möten.
Ständer varda för särskilda ändamål beviljade, hädanefter såsom hittills må anvisas att utgå från Riksgälds-kontoret, som bör hafva skyldighet, icke blott att tillse, att de för lånen aflemnade skuldförbindelser och öfriga handlingar öfverensstämma med de af Rikets Ständer, vare sig i allmänhet eller för särskilda fall, stadgade lånevilkor och att öfriga föreskrifter varda behörigen iakttagne, utan ock att vaka öfver lånehandlingarnes bibehållande vid gällande kraft, samt tillse att deri förskrifne kapitaloch ränte-inbetalningar varda behörigen fullgjorda; 5:o) att i den mån Statsverkets för tillfället egande kontanta kassabehållning är större, än som kan anses nödigt för bestridande af Stats-kontorets löpande utgifter för den närmaste framtiden, öfverskottet bör till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att, så vidt ske kan, göras räntebärande och hållas allmänna rörelsen tillhanda, dock alltid med rättighet för Stats-kontoret att, efter högst en månads föregående tillsägelse eller inom den kortare tid, som för särskilda tillfällen kan vid medlens levererande varda förbehållen, från Riksgälds-kontoret återbekomma större eller mindre del af de insatta kapitalbeloppen; 6:0) att öfverskotten å Statsverkets inkomster samt besparingarne å dess utgifter hädanefter såsom hittills böra, så fort ske kan, till Riksgälds-kontoret från Statsverket levereras; samt 7:o) att för den händelse att Kongl. Majit för utförande af nu ifrågavarande förslag möjligen skulle linna en tillökning oundgängligen nödig i den för Statskontorets embetsoch tjenstemän anslagna aflöning, erforderliga medel måtte ställas till Kongl. Majits nådiga disposition, att användas till arfvoden för det eller de tjenstebiträden, som kunna blifva behöflige för verkställigheten af detta förslag. Med anledning häraf hade Stats-Utskottet genom skrifvelser den 18
Hofgren uptaget diskontlån; Lagutskottet: N:o 86, i ani. af väckte motioner om förändrade och skärpta stiaffbestäramelser för olofligt spel. Den 1 Mars. 41» Till följd af utfärdad Nådig kallelse till Plenum Plenorum kl, 2 e. m., afgick Hr Gr. o. Landtm, jemte K. o. Ad. j timme före nämnde tid till Rikssalen, hvarest H. Ex. Just.StatsMinistern lif Claes Ephraim Gunther upläste 2me K. M:s Nådiga Svar, ang:de af H. St:r antagne lagföra iidriugnr; hvarefter II. 11. o. Ad., enl. derom före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, åtskiljdes vid utgången från Rikssalen kl. eu qvart på 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Muncli. Älåndagen den 1 Mars 1858. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot:s-utdr. för d. ; 7 nasti. Pehr. samt plesiprolm för d. 15 Dec. samt f. m. d. 16 Dec. sisth år. Uplästes K. M:S å Rikssalen d. 27 sisth Febr. meddelade Nåd. Svar: 1:o) i atil. af åtskilliga utaf R. St:r vid innev;de Riksdag antagna grundlagsförändringar; och 2:o) i ani. af vissa utaf R. St:r föreslagna lagförändringar. Och skulle dessa Nåd. Svar meddelas ExpethUtsk. för att iakttagas i Riksdagsbeslutet. Föredrogs ett från V ii Hofi. SBorgareSt. ankommet prot:s utd.r Nio 628. innehållande inbjudning till MedStm att förena sig i det vid föredragning af Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- celi Ekon.Utsk:s Utlåt. N:o 52, i ani. af återremiss å Utsk:s Betänk.
Utskottet, som tillstyrkt anvisandet af statsanslag ej mindre till aflöning åt gymnastik-lärare vid rikets samtliga elementar-läroverk, än ock ökadt statsbidrag för gymnastiska central-institutet samt till stipendier åt civile personer, som egna sig ål gymnastik-yrket och genomgå lärokursen derstädes, anser, i händelse berörda framställningar vinna Rikets Ständers bifall, tillräckliga åtgärder, åtminstone för närvarande, vara vidtagna för gymnastiska undervisningens befrämjande och utveckling; och då för öfrigt de af motionären nu framställda förslag dels skulle erfordra betydliga utgifter för statsverket, •'hvars tillgångar under innevarande riksdag redan blifvit hårdt anlitade, dels sakna fullständig utredning för att till pröfning upptagas, hemställer Utskottet, att herr von Yegesachs motion icke må föranleda lill någon Rikets Ständers åtgärd. b) af Herr J. Wahlström, som, enär erfarenheten visat att åtskilliga kroniska sjukdomar lättare afhjelptes med sjukgymnastik, än med medikamental-behandling. men det icke alltid kunde påräknas att en mängd obemedlade sjuke fortfarande, såsom hittills, skulle å härvarande gymnastiska centrai-inslitut få njuta kostnadsfri behandling, då någon fond lör dylikt ändamål icke blifvit åt institutet anvisad, begärt, att Rdiets Ständer måtte anslå för 15 ä 20 afgiflsfria obemedlad:: patienter ett årligt belopp af 2,000 R:dr B:ko. Då emellertid
Till detta ändamål synas valmännen böra vara berättigade att för hvarje år utse, antingen ibland de deputerade, ellinutom dessas krets, 4 ledamöter af ett s. k. läns-råd, hvilka borde vistas vid Landsh.-sätet, och jemte lands-seereteraren, eller den hans tjenst förrättar, öfvervara alla de cancelli-beslut, som röra länets allmänna angelägenheter, med rättighet och pligt att deras mening till prot. anföra, då de anse landshöfdingen? beslut icke vara grundadt på lag, eller på deputerades beslut, eller förenligt med länets och dess innevånares bästa. Skulle ledamöterne af läns-rådet enhälligt afstyrka beslutet, skall det hvila, intilldess K. M., på derom gjord framställning, genom vedcrb. stnts-expedition lillkännagifvit dess nåd. beslut; men skulle frågan vara af beskaffenhet, att åtgärd genast måste vidtagas, vore lands-seereteraren pligtig att till prot. yttra sin mening derom; då, ifall lian, enligt redan gällande föreskrifter, anser sig icke kunna vägra att beslutet contrasignera, verkställighet derå bör följa, men förhållandet genast till Konungen genom behörig statsexpedition anmälas. Ledamöterne af läns-rådet synas äfven böra vara pligtige att erinra om hvad deputerade beslutat, men ej verl,shildt blifvit; att tillse det sådant som verkställas bör, må blifva det i enlighet med beslutet; samt att i öfrigt på allt sätt söka bidraga till länets och dess innevånares bästa. Utur I ä ns-de pn t a t i o n e n borde, vid hvarje val, en tredjedel utgå, första gången genom lottning, sedan de som längst deri deltagit. Utur läns-rådet borde hvarje år halfva antalet ovillkorligt utgå; första gång genom lottning, men sedan de som längst deri deltagit; kunnande likväl utgången ledamot i begge dessa förtroende-befattningar, efter ett års förlopp, åter inväljas. Jag anhåller om remiss af detta förslag till Lagoch Ekon.Utsktn, med anhållan, att derest H.