Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är naturligt, att den partiåsigt, som kunde vara gällande hos pluraliteten af den lägre kammaren, skulle komma att determinera valet af den öfre kammaren, och att således samma åsigt hlefve rådande uti begge kamrarne. Sedan jag sålunda nämnt de scrupler jag hyser i afseende på de framställda förslagen, hvarvid jag isynnerhet fäster mig vid nödvändigheten af kamrarnes så beskaffade heterogena sammansättning, hvarigenom de erhålla den olikhet i karakter, som erfordras, om de skola motsvara ändamålet med tvåkammar-systemet, sa kunde man med skäl fordra att jag skulle uppgifva förslag till något bättre, i stället för hvad jag icke funnit fullkomligen antagligt; roen jag erkänner min oförmåga dertill. Jag har väl i allmänhet den tanken, att de håda kamrarne borde så construeras, att den öfre kammaren komme att äga mera consoliditet uti sin sammansättning, alt den skulle utgöras t. ex. af den högre förmögenheten, af den jemförelsevis högsta bildningen, och äfven, om man så vill, af den högre börden; men alt uppgöra detta uti detaljerna, dertill erkänner jag min oförmåga. Jag skulle föreställa mig, att om R. o. Ad. skulle kunna i allmänhet förena sig om principer i ungefärlig öf verensstämmelse med Hi' von Hartmansdorff), förslag, nemi. att välja lika många ledamöter af de fyra Stånden, att dertill lägga en 5 valclass, att förkasta fyrdelningen; så skulle man kunna öfverlemna åt Coust.Ulsk. att utarbeta ett förslag till den ändamålsenligaste fördelning af representationen uti tviinne kamrar, och man finge då se, huru vida det lyckades Const.Utsk. att lösa detta problem, hvartill åtminstone jag för min del erkänner mig sakna förmåga. Jag har afgifvit detta yttrande blott för att i korthet motivera det votum jag kommer alt lemna. Ganska många yttrade härtill deras bifall. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om de anmärkn:r R. o.
Erkännande å ena sidan vissa fördelar af blott ett upprop, finnér jag dock å den andra, att skälen för tvenne äro vida öfvervägande. Man säger, att den, som ej varit tillstädes, ej bör få votera, då han ej tagit kännedom af discussionen. Men jag kan ej föreställa mig, att man bär voterar, utan att förut hafva tagit kännedom om saken. Det är dessutom omöjligt att, om plenum inträffar en postdag, alla kunna vara hela dagen närvarande, och om ett mål af - Den 10 Augusti f. m. 5 göres emot min önskan, vore sådant oangenämt för min känsla, då jag möjligen kunnat komma tillstädes vid andra uppropet för att aflemna min röst. Mig synes det således fullkomligen rättsenlig!, att man får i hvarje fråga afgifva sin röst, så framt man i behörig tid för sådant ändamål infinner sig. Jag yrkar bibehållande af andra uppropet, och att i, 2 och 3 Momenterne af den nu föreslagne §, äfvensom 4^ §. af den gamla RiddarhusOrdningen, må komma att utgöra det nya stadgandet, hvarå jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Friherre Cederström, Jacob: Det är icke på de skäl, som af den sista Talaren blifvit anförde, som jag anser andra uppropet höra bibehållas. Utskottet har anfört såsom motif för stadgandet af blott ett upprop, att andra uppropet ej skulle hämta sin anledning af någon föreskrift i Grundlagen, Afsigten med Grundlagarnes föreskrifter orii voteringar måtte icke kunna vara någon än», nan, än att för hvarje fall bestämma sätfcéjv till utrönande af pluralitet ens opinion. Det mätte ej vara någon anledning, att, genoto stadgande af endast ett upprop, utesluta åtskilliga, sorn ej äro närvarande i salen af en eller annan orsak. Lagstiftaren har sett representationen i massa. I sådana mål, der olika meningar uppstå, har han bestämt, att votering skall ske med lyckta sedlar, på Den 10 Augusti f. m. det rosternes aflemnande må vara oberoen^ de af yttre inflytande.
Byggnadsoch odlingskostnader 2,797: 61. Köpeskilling för qvarnar m. m 28,838: 84. Provision och remisslage 1,087: 37. Balans till år 1860: Utlånta medel 426,095. Resterande den 1 September samma år 4,1 fr: 5. Tillgångar Räntemedel Gratifikation F. cl. Kansli-styrelsens Hand-kassa. Debet. Balans från år 1858: Inkomst: Credit. Utgift: Balans till år 1860: Fonden för Lappmarks Ecklesiastik-verk. Debet. Balans from år 1858: Credit. Utgift: Presterskapets aflöning m. m 13,036: 42. Balans till år 1860: Drottningholms broars arrendemedelsfond. Sedan, med ändring af de rörande utarrenderingen och vården af Tranebergs, Nockeby och Drottningholms broar gällande stadganden, Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref den 1 Februari 1859, bland annat förordnat, att de vid samtlige broarne inflytande medel skulle, i enlighet med Rikets Ständers, vid beviljandet af anslag till de särskilda broarnes ombyggande, uti underdåniga skrifvelser den 20 Augusti 1851, den 11 Oktober 1854 och den 16 Februari 1858, meddelade beslut, användas till bildande af en fond för bestridande af broarnes vård, underhåll och nybyggnad, samt att denna fond, hvilken till en början skulle utgöras af de behållna broarrendeua, räknade från deri 1 Oktober 1855, borde genom utlåning göras fruktbärande och af Kongl. Stats-kontoret förvaltas, har, efter det vederbörande i Maj månad förstnämnda år till bemälda embetsverk aflemnat då befintliga behållning af berörda medel, Kongl. Stats-kontoret öfvertagit förvaltningen af nämnda fond, som i afseende å inkomster och utgifter visar följande förhållande. Debet. Uppbörd,: Credit. Utgifter: Vid verkställd granskning af de i Kongl.
Al detta argument vill man visserligen gifva kraft genom att åberopa Stockholms Grosshandels-societetsoch Skeppsredericrs d. 12 Maj 1851 afgifna yttranden i frågan. Jag 7 H. 31 482 Den 4 Juni f. m. tillstår min förvåning då jag genomläste della dokument, affatladt af Stockholms mest ansedda börs-ledamöter. Jag eger för stor aklning för de namn, som finnas under delta dokument, för att ens kunna föreställa mig, att det enskilda intresset skulle kunna i dylika frågor något skymma den annars vid betraktande af det allmännas angelägenheter så klara blicken; men för mig är det omöjligt att förklara på hvilka sifferupgifter detta utlåt, för Stockholm hemtat sitt stöd. Helt annat hade förhållandet varit, i fall ett dylikt utlåt, varit ifrån Gefle eller Götheborg, der skeppsfarten verkligen betydligt framskridit. Deremot lemnar oss i afseende på Slockholm den förut omtalade ”förteckning å Sveriges handelsflotta af Paton” helt andra upgifler. Denna förteckning upgifver pag. 17, som Hrrme sjelfva kunna öfvertyga sig om, alt år 1826, då de nuvarande tull-lindringarne erhöllo sin sednare form, Slockholm egde 211 stycken fartyg utgörande 17,000 läster, och att den år 1841 ännu egde 157 fartyg utgörande 13,900 läster, men år 1850 endast återstodo 116 fartyg utgörande icke fullt 11,000 läster!! Jag endast upgifver siffran, ty jag anser alt i alla dylika diskussioner, som den närvarande, siffran är enda och rätta botemedlet mot illusionerna, och ali deremot phrasens mer eller mindre lyckade periodbyggnad är af föga värde för bevisningen. För öfrigt vill jag alldeles icke bestrida, alt dessa tull-lindringar icke medfört någon nytta på något håll; men jag fäster mig nu endast vid deras inflytande på vår sjöfart i dess helhet. Att de upkommit var i alla fall endast en följd af de på sin tid för statshushållningen gällande åsigterne.
SeraphimerOrdens-Gillet, emot undfående af Correctionslnrättningens Byggnader i Wadstena, de 1 till utbetalte 12,000 R:dr och att återstoden, som, på grund af uppgjorde förslag, förmodades uppgå till 4000 R:dr skulle, på derom af Chefen för IngenieurCorpsen, Hr GeneralLieutenanten 111. 111. Friherre Franc Sparres skeende underd. anmälan, nf annan Fond utgå, så tillkännagaf bemälde Friherre och GeneralLieutenant uti underd. Promemoria af den 4 November 1826, alt arbetet med berörde byggnader så fortgått att desamma i det närmaste voro färdiga, utom några mindre betydliga inredningar samt sådane uivändiga arbeten hvilka, i anseende till den framskridna årstiden, ej förr än påfuljaade året kunde verkställas, äfvensom alt kostnaden derför då kunde med säkerhet beräknas till 22,867 R:dr eller 10,867 R:dr utöfver den summa, som af SeraphimerOrdens-Gillet redan blifvit utbetald, med anförande tillika af de orsaker sorn vållat denna förhöjning emot hvad förslagsvis beräknats. Vid ärendets underd. föredragning inför K. M:t den i3 December 1826 behagade K. M:t förordna alt. de för ifrågavarande Casernbyggnader erforderliga 586 StatsUtskottets 10,867 R:Jr skulle af 8:de Hufvud T i te In anordnas och utbetalas; hvarjemte vederbörande anbefalldes, att vid afgifvandet af GeneralFörslaget öfver användandet af 1827 års Anslag för de publika husen i Landsorterna tillse, huruvida icke tillgångarne å detta anslag kunde medgifva, att nämnde summa antingen hel och hållep eller till någon del af samma Anslag utginge och å Förslaget uppfördes. Men då 1827 års ByggnadsAnsIag icke lemnade tillgång för berörde utgift, blef Casernbyggnads-koslnaden, jemlikt K.
Fordom kunde fiskaren, om han hade råd att köpa salt och en liten vad, sjelf salta in sådan sill både till afsalu och eget behof, men lärdomens ljus, som måste fram, utsläckte för de vanlottade hoppets lilla fackla äfven på denna väg. Småsillen skall ju också stå på tillväxt: den bör blifva stor, blifva veritabel gråbenssill. Derföre anbefalldes så grofva maskor i garnen att småsillen i dem icke kunde fångas. Nu ligger det naturligtvis utom de olärdas synkrets att bedöma ändamålsenligheten af dessa åtgärder, eller om denna småsill är af samma species eller blott af samma genus som den stora sillen, hvilken synes hafva öfvergifvit våra kuster, men nog fälla de erfarne fiskrarne här sjelfva den på århundradens traditioner och erfarenhet grundade domen, att hummern lika litet kan utfiskas eller genom fisket minskas som oceanen kan utpumpas och att småsillen eller den s. k. ”bresslingen”, om den ställes på tillväxt, lika litet blir stor gråbenssill som katten, om han ställes på tillväxt, blir ett lejon, mopsen en bulldogg och kräftan eller räkan en hummer, ehuru hvarje af dessa äro af samma slägte.” Hvad som i dessa saker emellertid ligger klart för hvar och en, som vill kasta en pröfvande eller blott intresserad blick på dessa kusternas sorgliga förhållanden, är det att staten, som med uppoffring af stora summor sökt och söker upphjelpa det s. k. storfisket, hvilket åtminstone hittills icke gifvit något gagnande resultat för det allmänna, deremot beröfvar den fattigare delen af fiskrarne det väsentligaste medlet för deras nödiga uppehälle och möjliga förkofran, utan att staten varit betänkt på att genom andra utvägar skaffa den svältande befolkningen något vederlag. Liljan på Sotenäs’ strand 19. Ett farväl. ”Förebrå mig ingenting – tala ej hårdt till mig! Mitt hjerta är fullt af klagan. Det är mig som om ett barn sutte derinne och gret, och jag kan ej stilla det!” ”Det är du sjelf, min Juanna, som är det barnet.
Han säger nemi.: ”Sundhels-colhm eger öfverinseendet å den militära ”sjukvården och chefskapet öfver Fältläkara-korpsen. sitt öfver”'flytta nämnde maktpåliggande befattning på en enda person, ”anser jag betänkligt.” Rör:de Krigs-colhm låter det deremot helt olika; han säger nemi.: ”Den polyarkiskt collegiala styrelseformen har blifvit bibehållen bredvid den ensamt ansvarige Deparl:ts-chefen. Den ansvarighet som R.F. stadgar för Deparl:ts-chefen bör utgöra ett ”säkrare skydd mot maktmissbruk ån den oåtkomlighet som skyd”dar collegii-ledamoten.” Sedan jag hittills nödgats uteslutande klandra, kommer jag med desto större tillfredsställelse till ett kapitel der jag äfven får berömma. I hvad Hr Stiernsvärd yttrat rör:de Sjöförsvaret instämmer jag i de flesta delar. Jag anser af högsta vigt att återgifva detta vapen det anseende det förtjenar, samt att bevilja öfver, ej under, hvad som blifvit äskadt. Jag tror att vi hafva råd och pligt att öfva vårt sjöfolk, alt sätta vår materiel i ordning, samt underhålla en (lotta, som kan betrygga vår handel och våra kuster, samt göra vår allians eftersökt, ej blott en samling roddbåtar. Skänkte vi |:del så mycket åt flottan som åt bränvinspannan, kunde vi vara en fruktansvärd sjömakt. Sveriges finanser äro nu bättre, ej sämre än år 1788, då det kunde hålla i sjön 26 liniesskepp och 16 fregatter. Jag skiljer mig dock från Hr Stiernsvärd deruti, att jag ej tror det vara rätt att taga den enda skjortan af kroppen på Pehr derföre alt Pål är naken. Jag anser våra samleliga hufvudtitlar så kringskurna, att föga eller intet kan någon af dem fråntagas utan förorsakandet af brist.
Den andel deraf, Stats-Verket nu tillfaller, kallas Krono-Sakoren, som, enligt de från vederbörande Domare och Ämbetsverk utgifne Sakores-långder indrifvas. Ensaksoch Vitesböter kallades från äldste tider tillbaka, de Böter, som tillfollo Konungen enskildt utan delning. Enligt Allmänna Lagen och särskilde Forfattningar, hafva de sedermera tillhört Domare och Ämbetsmän såsom deras ensak, men inflyta nu helt och hållet till Stats-Verket, derest icke de utfalla uppå Publike Actorers påståenden, i hvilket fall hälften deraf dem tillkommer, likmätigt Kongl. Brefvet den 17 April 1785» samt Kongl. Förordningen den 30 September 1801. Stats-Verkets behållne andel af Krono-Sakoren samt Vitesoch Ensaksböter be - 6o4 StatsUtskottets Betänkanden. råknades uti 1819 års Riksstat till 28.000 R:dr. Stats - Contoirets hemställan, äfven åro inbegripne och beräknade de Böter, som under namn af Gotha Hof-Rdtts reparationsmedel, förut varit upptagne under Titteln: Fond till HoJ-Rdtternes aflöning och hafva utgjort omkring 70 R:dr årligen. De andelar åtskillige Verk och personer af Botesmedlen åtnjuta på anordning utom Stat, hafva uti fårre årens Räkenskaper ej varit synlige, men bora numera , jemte StatsVerkets behållne andel, re - 32,000. StatsVt skottets Betänkanden. dovisas. De kunna likvål ej till något belopp bestämmas förr ån en Riks-Hufvud-Bok hinner blifva färdig. ip-.o. Indragne och besparde Militia-, LSningsoch Boställs-rdntor m. m. bestå uti följande:
Och när då marknadens erhållna dag befinnes menlig för rörelsen i Länet har väl Utskottet ej föreslagit någon rättighet för Landshöfdingarne att ändra, men deras skyldighet blefve att klaga, att hemställa om förhållandet och dess förändring; hvarje sådan anmälan åtföljes merendels, efter ett vidlyftigt skrifveri, af en ändring i marknadens ursprung, liga datouppgift, som när den utkommer, är vanligen onyttig och ofta skadlig. Orsaken hvarföre man klandrat så ofta Landshöfdingarnes åtgärder härvid, olägenheterna att så många blifvit narrade till resor, af en, genom möjligen i den orten okända kungörelser, alldeles oduglig blifven Almanacka, allt detta kan lätt häfvas genom stadgandet att Herrar Landshöfdingar få känqe - Den 14 April. dom af hvart års Almanacka, icke forst genom B»khandeln, utan långt innan den tryckes, och medan ett fel ännu står att hjelpa. VettenskapsAcademien borde hvarje år i December afsända till hvarje Landshöfding© ett Exemplar af CalendariiS'chemet för året efter det nästa, med utsatta månads, vecko och helge-' dagar, samt marknader, utsatte efter de Academien njeddelta ursprungliga befallningar, och allmänna reglor lör de årliga förändringarnej hvarefter inom i Mars följande år Landfihöfdingarne borde ha svarat, om någon af de marknader, sorn blifvit flyttade mer än ett dygn lämpligare kunnat flyttas till en annan tillåten dag. Mycket trassel undveks genom denna lätta reguliera correspondence, directe emellan Kongl. VettenskapsAcademien och Länsstyrelserne; skulle någon enda gång hända, att angående terminen af en marknad hvarpå flera Läns rörelse berodde, tvänne Landshöfdingars yttranden vöre olika, då finge Commerce-Collegium dömma. Sådana Marknader äro vanligen större j förhållandet med dem är kändt, eller bör vara det af Collegii Ledamöter; samma pretention i afseende på alla de små marknader, som i Sverige fin* nas torde vara nästan orimlig.
Då spände hatet sina starka vingar, och man mot man stod upp med vredgad håg; så smiddes stål, så i allt större ringar man splitets härjarflamma tändas såg. Men efter hatets hugg, så blid som våren gick kärlek stilla fram och läkte såren. Och sorgen kom, följd af en blek gestalt, förtviflan gaf en bitter smak åt tåren så blef det första mänskohjärtat kallt, så timrades med ve den första båren. Men innan gräs på gr af ven hunnit gro, där stodo tvänne vakter: hopp och tro. Ty hvarje gång det onda vredgad sände en ny förbannelse i världen ut, det goda med sin tysta makt det vände alltjämt i en välsignelse till slut, och mer än ljungeld mäktade förstöra, den minsta stråle kunde under göra. När det det det det det ondskan gjort ett hjärta till en öken, goda gjorde öknen till en park, goda spridde ljus i tviflets töcken, goda gjorde bruten vilja stark, goda födde hopp, där hoppet bräcktes, goda vingar gaf, där vingar stäcktes. Godt emot ondt, ondt emot godt, ja väl, den sagan ny och gammal är som lifvet, den diktas om för hvarje mänskosjäl, och hvarje själ blef samma löfte gifvet: » Det godas inslag gjordes först i väfven, och hvad som varat längst är starkast äfven. » Sigrid E / m blad. (Toivo.) Ä|l) et är med en ganska hastig fart, vår lilla jord rullar omkring i världsrymden. Och det är mycket smått och godt, som låder vid dess yta och där sitter t ä m - ligen illa fast, så att man just inte kan undra på, att det är åtskilligt som i kritiska stundar ramlar och krossas, ja, som därvid helt och hållet förloras. Och det är icke bara laviner och järnvägsbroar, som ramla, icke blott oförsiktiga turister och fina porsliner som krossas, eller aktiekapital och knappnålar, som spårlöst försvinna. F ö r hvarje dag ramla tusentals luftslott, krossas illusioner, förloras så mycket mod och så mycken ljuf okunnighet. Och dock finns där alltid kvar ett rikhaltigt lager i alla brancher.
Sådan åklagan af enskilde personer handteras i alla delar, efter det Rättegångssätt denna och Allmän Lag föreskrifva; dock må UnderDomaren, vid sådane enskildta tvister, utan inhemtadt utlåtande af Hof-Canzleren eller bans Ombud, qvarstadsfrågbr upptaga och deröfver meddela Utslag, hvaröfver Parterne äga i laglig ordning bos Öfver-Rätten Besvär anföra, i hvilket fall qvarstaden ej må verkställas. ll:o I frågor om qvarstad, böra, i sådant fall, Konungens Befallningshafvande och vederbörande Magistrater ovägerligen och vid ansvar biträda; dock må ej bos Bokhandlare eller annan Försäljare å någon inom Riket utkommen Skrift qvarstad begäras, utan att genom bevis kan styrkas, att Skriften i trycknings-orten blifvit med qvarstad belagd, eller, i det fäll att Skriften ej blifvit, enligt 4 § 2 Morn., till Hof-Canzleren eller dess Ombud inlemnad. 12:o Varder någon af trycket härstädes utkommen, eller Utländsk, bit i Riket införd, Skrift utaf en eller flere främmande Staters Sändebud eller deras Regeringar anmäld, såsom innefattande sådane ämnen, hvilka kunna föranleda till missnöje hos andra Magter, äge Konungen att derom, efter sakens och omständigheternes beskaffenhet, i Nåder förordna, samt, om Han så nödigt pröfvar, om Skriftens seqvestrerande och indragning, genom Dess Hof-Canzler eller Justitise-Canzler, så väl bos Boktryckare som Försäljare eller andre utspridare, låta föranstalta, och hvarmed förhålles på sätt, som angående beläggande med qvarstad här ofvanföre stadgadt finnes; skolandes i de fall, då den af förenämnde Embetsmän, som om verkställigheten erhåller Konungens Nådiga befallning, icke hänvisar Skriften till åtalande af Actor vid vederbörlig Domstol, bemälte Embetsman genast ovägerligen Bilaga A till Mern. N:o 3. 287 infordra Tryckfrihets-Committéens utlåtande om den ifrågavarande Skriften.
Emot fullgörandet af de här ofvan utstakade skyldigheter, eger Conducteuren att af Bankens medel uppbära ett årligt arfvode af Tre Hundrade Riksdaler Banco, som qvartaliter utbetalas med Sjuttiofem Riksdaler i qvartalet, på samma gång som öfrige, utöfver stat utgående qvartals-arfvoden, med vilkor, attBesigtnings-Instrumentet för samma qvartal förut blifvit i föreskrifven ordning aflemnadt; hvarjemte Conducteuren har att af Banken undfå värdet af 2tne lisp. Talg-dLjus efter fastställt pris, samt nödige Skrif-materialier, enligt den Stat, som derå kommer att upprättas. i2 Bil. till Banco-Vtsköllets XJtl. N.-o 64. Vid förefallande större byggnader eller reparationer, vid hvilka Conducteurea äfven är förbunden biträda och hvarmed förstås alla sådana, tili hvilka erfordras fyra arbetare och derutöfver af ett och samma yrke eller bandtverk, utom handtlangare, undfår Conducteuren, mot fullgörande af hvad i ^:de punkten här ofvan är honom ålagdt, i afseende på smärre byggnader och reparationer, samt för räkenskapernes afslutande, utom det fastställda årliga arfvodet, Fyratio Riksdaler Banco i månaden, så länge arbetet påstår och i frenne veckor derefter, då dertill varit använde ifrån och med fyra till och med tio arbetare af samma yrke eller handtverk, utom handtlangare, men i sex veckor, om arbetet varit af den omfattning, alt det efter nyssnämnde beräkning erfordrat mer än tio arbetare. Ankom till Exp.-Utsk. den i5 Julii 1829, Utlåtande, med anledning af de hos irenne Riks-Sländ gjorda Anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o oc), angående nå* gra förändringar och närmare bestämmatiden af grunderne och vilkoren Jör Assignering på Banken.
Jag skulle tro att R. o. Ad. gjorde bäst, att ej mycket länge fortsätta denna diseussion, utan att helt enkelt återremittera betänk., med begäran att Exped.Utsk. ville ingå till R. St. med särskild skrifvelse om detta speciella förhållande; men för min del underkännner jag i öfrigt helt och hållet Frih. Rehbinders förslag till skrifvelse och godkänner deremot Ulsk:s, som i liela deras vidd intager de motiver, på hvilka R. St. grundat sitt beslut. Jag anhåller om återremiss af ifrågavar. förslag till lind. skrifvelse. Hr Li 1 I j e ns t ol pe, Axel Fredr.: Till hvad Frih. Rehbinder anfört har jag uti sak föga att tillägga. Jag har egentligen anmält mig i anledn. af Hr Frihms, i likhet med det af mig uti sista plenum gjorda, yrkande, det Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. till antagande af det utaf Frih. Rehbinder framställda förslag till ifrågavar. lind. skrifvelse, deruti jag äfven instämt; och skulle jag, för sådan händelse, tro det vara lämpligast, alt expeditionen, jemte de åtföljande reservationerna, uppläsas. R. o. Ad. blifver derigenom i tillfälle att inhemta, det Frih. Rehbinder, ehuru författare lill contra-förslaget, ingalunda är den ende, som delat den såsom så högst vådlig ansedda princip: alt det må vara Exped.Utsk. tillåtet borttaga hvad ser öfverflödigt och obehöfligt. Hrr Borgmäslarne Bagge och Gezelius hafva genom deras reservationer, jemte mig, biträdt denna mening. Hr Prosten Sandberg likaledes; och kan jag icke härvid underlåta att särskildt fästa mig vid det besynnerliga förhållande, att äfven denne sistnämnde, hvilken uppgifvit det af Exped.Utsk. nu framställda förslag, likväl betinnes vara en ibland reservanterne.