Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades följande Ridderskapetsoch Adelns underdäniga sirifwelse till Kongl. Maj:t: ^tormägtigste Allernädigste Konung k Arfarenheten under loppet af denna Riksdag har nogsamt öfwertygar Ridderffapet och Adeln om nyttan och angelägenheten af sädane förbättringar i den af Ridderffapet och Adeln antagne och af Eders Kongl. Maj:t den Zi sistledne Martu i Räder stadfästade RiddarhusOrdning, hwilka dels mera noggrant, än densamma hittills innehäller, upptaga hwarje inom Dtändet möjligen förekommande casus, dels ät behandlandet deraf, gifwa ett mera klart bestämmande, samt i öfrigt medföra en större tydlighet genom en förbättrad ordställning uti innehället af denna Lag. Sedan Ridderffapet och Adeln, pä sätt 87 §. af RiddarhusOrdningen af den zr sistledne Martu föreffrifwer, gillat och antagit wiste förbättringar och förändringar, säsom i underdånighet bilagde Riddarhus-Ordning widare - Den 4 Oktober. Z63 dare innehäller, fär Ridderffapet och Adeln lill Eders Kongl. Maj-.ts Nä dig a fastställelse densamma i underdänighet öfwerlemna för att till efterlefnad frän början af nästkommande Riksdag blifwa gällande. Ridderffapet och Adeln framhärda Upplästes Stats-Utskottets denna dag inkomne Memorial af den z October, Hwarnti, med anledning af Bergs-Rädet lloeiMllg till Utskottet remitterade Memorial, tillstyrkes att det wid sistledne Riksdag stadgade Läne-Systcm genom annuiteter mätte alldeles inställas; hwarjemte Utskottet deremot föreflär, att RiksgäldsContoiret endast mä komma, att säsom hittills, sä länge Fullmägtige pröfwa nödigt, hällas öppet till Inrikes län mot Obligationer med 5 procents ränta, men pä 2, 4 a K ars förfallotid, med mera. Lades pä Bordet. Upplästes ett ifrän Lag.
M:s nåd. propos. om anslag af 400 r:dr b:co till löneförbättring åt häradsskrifvaren i nyssnämnde fögderi, så blir äfven han i någon män försatt uti en lyckligare belägenhet. De öfrige tjenstemännen åter måste fortfarande kämpa mot behofven, såvida ej någon åtgärd till deras afhjelpande vidtages. Den uppsats å desse tjenstemäns löneinkomster, som härjemte bifogas, upplyser, alt de hvarken för landssecreteraren, landskamcreraren eller landträntmästaren uppgå till behållna 1000 Don 24 Augusti e. ra. 431 r:dr Ikco, att de för kronofogdarne i norra och södra fögderierne obetydligt öfverstiga G00 r:dr, samt alt häradsskrifvarne i desse fögderier åtnjuta hvardera endast omkring 533£ r:dr b:co. Ingen skall kunna förneka, det ju ett sådant förhållande förtjenar att på det ömmaste behjertas. När Staten fordrar af sine tjenare, att de skola uppoffra både sin tid och sina krafter åt det allmännas nytta, så synas de också å sin sida äga ett. billigt anspråk att icke af Staten lemnäs uti en belägenhet, som nära nog gränsar till nöd och fattigdom. En förbättring uti omförmälde tjenstemäns nuvar. lönevillkor är således icke blott rättvis, den är af behofvet högeligen påkallad. Att på ett fullt tillfredsställande sätt uppnå detta mål, kan svårligen ske annorlunda än vid den allmänna lönereglering för hela landsstaten, hvarom K.
Detta i afseende på sjelfva saken, hvarom någon tvist hår icke lärer kunna upstå. 250 Den 31 Jan uari. Frih. Raab har hållit sig vid flere af motiverne. Deribland yttrades i afseende pä läktaren, att man möjligen skulle kunna föreslå något sätt, hvarpå referenterne skulle kunna blifva bättre placerade. Man skulle t. ex. kunna upföra särskild läktare åt dem bär nere i salen, .lag får dock erinra, alt nuvande inredningen af Ridd.salen beslöts redan år 1828, då publiciteten infördes, och det lärer väl icke kunna bestridas, att man på läktaren hör bättre än här nere i salen, der yngre ledamöter nu äro placerade. Det var nödvändigt alt flytta dessa från läktaren, för att kunna uplåta den åt åhörare. Man trodde också, att tidningsreferenter, då de tingo plats på läktaren skulle ganska väl kunna höra Och upfatta hvad som inom Riddarh.-salen yttrades. Denna tanke har åtminstone hittills varit allmänt gällande, men i sednare tider har man funnit motsatsen, så att referalerne varit antingen ofullständiga eller också oriktiga. Man bar äfven anmärkt, att Utsk. uti sina motiver bordt framför ordet redaktioner hafva tillsatt ordet vissa. Detta hade väl varit mindre lämpligt, ty Utsk. hade derigenom möjligen ådragit sig en bevisningsskyldighet, hvilket Utsk. ville undvika. Deremot är det väl kändt, att vid donna och föreg:de Riksdagar en del ledamöters yttranden blifvit ordagrannt refererade, då andras åter varit stympade och ofullständiga. Många ledamöter hafva häröfver varit stötte och förundrade. Anledn:n härtill kan icke annorlunda förklaras än att misshag med en del ledamöter varit egentliga drifljädern. llr v. Kraemer har tämligen allvarsamt och i min lanke ganska obehörigt apostroferat Riddarh.-Utsk., men enl. min åsigt har Utsk. icke kunnat begagna andia skål än det gjort. Denna talare har visserligen sagt, att man kunnat föreslå någon förändring i inredningen eller också förklara, att inom Riddarh.-salen annan plats icke kan beredas lidningsreferenlerne.
Fondens räkenskaper för båda revisionsåren äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade titan anmärkning och framställa följande förhållande. »ebet. tir 184». är 1843. Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Utgift: Balans lill påföljande året: Utlänta medel . 27,000: 129,000: Vid anställd granskning af säkerhetshandlingarne, hvilka befunnits i god ordning, hafva Revisorerne inhemtat, att fonden den 16 Oktober innevarande år ägde följande tillgångar: Utlånta medel emot inteckningssäkerhet 95,000: — Armeens Ackords-amorterings-fonds obligationer 27,000: Rikets Ständers Banks dito . Kontant i Rikets Ständers Bank innestående, enligt nedan intagna Banko-attest, . *••••«• 2,513: 16. 11. Tillsammans 176,513: 16. 11. norrbottens Iläst-Jä^are-^qatlrons Fond, ursprungligen bildad, i och för organiserandet inom Norrbottens Län ' af en Kavalleritrupp, genom de årliga vakansafgifter för 115 nummer vid Westerbottens Fält-Jägare-Regemente, som vederbörande rotehållare, enligt med dem afslutade kontrakter af den 20 Augusti 1824 och den 7 Juli 1826, förbundit sig att under en tid af Tjugu år, räknade från 1827 åi’s början, erlägga, bar, jemlikt det i förra Revisions-be 115 - rättelsen omförmälda Kongl. Bref af den 30 November 1840, blfvit af Kongl. Krigs-Kollegium förvaltad och redovisad. Räkenskaperna, hvilka i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för båda revisionsåren utan anmärkning och hos Revisorerne icke heller till någon erinran föranledt, utvisa följande förhållande: år 1842. år 1843. Debet. Balans från föregående äret: Uppbörd: Rotehållares vakans-afgifter Mötes-passevolans-ersättnin g Upplupna intressen Credit. Utgift: Balans till påföljande året:
Naj:t velat meddela Rikets 8tänder, att Kongl. Naj:t icke funnit nägot i bubvudsakliga delar att dervid erinra, utom vid § -4. att, vid den deruti intagna kariff, aldra ela88en, bär tilläggas: ".samt bör8te Majorer," pä den grund, att skillnaden emellan in^varterings-beloppet i 3:dje oell >:8ta ela88en äi' alltför 8tort, oell billigbeteii fordrar, att Rörste lVIajorer, bvilka, enligt armeeus n^a organisation, äro jemförlig med ÖfversteRieutenanter, komma i ätujutande ab nägon bögre in^varterings-lörmon, än ofrida Vlajorer; 8amt § '7> 8vm borde erbälla böljande lidelse: ".^ll contant inkvartering skall i 8tat uppföras oell utbetala8 ab 8tgts-Lontoret, service-kostnaden abdragen, till vederbörande garnisoner oeb 8tater, eller tillden inc^varterings-gifvande staden, <lä den lemnar inkvartering in natura til! de uti ^:c!e oeb 8:de clas8erne al' ^arilben uti ,/s §. upptagne personer; men ali 8ervie6-Ii08tnad, bade för de imjvarterings-tagare ab Armeen, 80m bo i Kronans bu8 oeb lör dem, 80m njuta contant inc^varteiäng, utgär ab de städer, der inkvarteringen är, oeb utlaetalas afdem till vederbörande ab garnisonen, efter den fördelning emellan ds in^varterings-sk^ldigs, som inom b varje 8tad serskild varder fastställd;'' — bvilken töreslagua förändring är grundad pä börut8ättaudet i det föregående, att Rikets 8tauder antaga deima princip för 8ättet att utgöra inrsvarteriugen, bvaremot H mäste förändras > i lländel86 ett annat beslut af Rikets 8tänder tages, icke öfverensstämmande dermed.
Daffebt tjögft betybliga terrafferingSarbeten på åtffitliga betar af fiftitåmnbe banbel ocb ganffa ftora »attenbyggnabSarbeten »ib Jönlöpings ftation måfte för banans öppnanbc före årets utgång mert» ftällaS, lydabeé bet bod, till fötjb af en tibigt intråffanbe »år cd) en febcrmera fort»aranbe o»anligt tjenlig »äberlef, att inom en jemförelfe* »is fort tib fntlborba bcfja arbeten, få att trafifen funbe ben 1 Se* cember famina år utfträcfaS änba till Söuföpittg, eller ytterligare 3 mil; cd) enär Sftifetö (Stauber berjemte bewiljabe bet återftåenbe beloppet elier 1,815,000 StifSbaler af bet i nåber äffabe anflaget för årets arbeten å Sobra ftambanan, funbe ide altenaft banbelen emellan Statorp od) Sllfwe* ftab (3 mil) ben 1 Dftober till allmänt begagitanbe upplåtas, utan af»en {fela ben återftåenbe beten emellan fiftnåmnbe ftation od) 3önföping lag* gaS unber arbete. @enom DtifetS StånberS fenare på året bemiljabe förffottSanflag af 750,000 Siiföbaler för förberebanbe åtgårbcr å be öfriga beflutabe ftambanorna, nemligen ben £>ftra emellan Satlfrineljolm och dtorrföping (4 mil 16,000 fot), ben Storrå emellan Stodffoltn ocb Itpfata (6 mit 4,850 fot), ocb ben Storbmcffra emellan Sapå od) ($l)riftine
Förordningen d. 6 September 1842, ang:de truppers och persedlars fortskaffande; N:o 13, i ani. af väekt motion (N:o 07) om afskaffande af nu brukliga biskopsskrud; N:o 14, i ani. af väckt motion (N:o 137) om förändrad grund för fördelningen af roterings-skyldigheten; N:o 15, i ani. af väckt motion (N:o 6) ang:de förändring i sättet för uppbörd af augments-räntorna; N:o 16, i ani. af väckt motion (N:o 128) om ändring i Iv. Förordningen d. 1 Oktober 1858, angrde tillverkning, vård och försäljning af krut; samt N:o 17, i ani. af väckt motion (N:o 41) om tillägg till K. Kungörelsen d. 22 Maj 1852, i afseende på minderårige perso ners användande vid fabriker och handtverk. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3. e. m. In fidem, 0. Brakel. Lurdagcn (leii 20 December 1862. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.-utdrag för d. 17:de dennes. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två Suppleanter i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 1,703 Hr Blomereutz, fullm. Grefve Posse, Knut, samt N:o 460 Hr Krusenstjerna, Mauritz Adolf; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1053 Hr Hammarberg, fullm. Gr. Mörner, Garl Robert Stellan; „ 2075 Hr af Huss, fullm. Hr Törnebladh, Carl Ottomar. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af tre Suppleanter i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 112 Hr Lind af Hageby, Axel Ferdinand, N:o 2283 Hr Akrell, fullm.
Jag twekar således icke alt för min del tillstyrka antagandet af det set ställa UlskottelS berankande i hela sin widd: hemställandes blott till Högloft. Riddcrskapet och Adelns bepröfwaude och afgörande att derwid göra dek tillägg hwari de öfrige medstanden skulle inbjudas, a:k ifrän den i Jauuarii 1818 all legning mä nphöra, Koi;gs. Maj:c likwäl förbehållit, alt enär allmänna opinionen eller andra omständigheter dertill föranleda förm göra samma förändring. En - Den is Maji Endast ett ord ännu Mine Herrar. Kastom en blick pä tvär egen politiska ställning, hwilken niärkrvärdig förändring sedan z är; Wär wördade Konung räddade Swerige. Den store Prims tvi nu sett tvid dest sida, har redan wisn att försynen underbarligen gynnat wärk land. Han har wisa! hela styrkan af en stor moralisk lills öfwcr!ägsen« het dä den ar förenad med Uplysning och erfarenhet. Med en djerf ständagiighct har han afwandr alla hotande stormar, .uprätkhallit Thronen och wär sjelfständighet. Han har genom sick stora efterdöme »visat wägen till sjelfförsakelse och pligtkänsla. Han har redan ätergiftvit nation sin fordne wärdighet. Med ett ord allt ar anledning till erkänsla i der förflutna, allt är hopp i dek tillkommande. Mine Herrar! hwilket tillfälle för ost att ge, uom ert förenadt beslut nn Ådagalägga de känslor, hwaraf wi alla äro lifwade > hwilket tillfälle att betala den gärd as tacksamhet nationen är skyldig! Endast med dygder kunna dygder b-lönas? jag uprepar det, lätom osi antaga Utfforicts betänkande i hela sin widd, jämte tillägget om sä för godt finnes, öfwerlämna alt det öfrige till Kongl. Majus nädiga afgörande.
F:ns 57, 59, 60 och 61 §§ vår regering tillåtit sig, då den afslöt och satte i verkställighet utan Ständernas hörande denna traktat och det på 12 år. Detta företag ingriper i Ständernas rätt att allena ordna beskattningen och fastställa bevillningarne, hvartill hörer tull och accis. Då R. F. skall tolkas efter bokstafven, håller den anmärkningen inför sunda förnuftet icke stånd, att regeringen enl. 60:de §:n är oförhindrad sänka tullsatserna, emedan ingenting i denna § derom är omnämndt, ty den ingriper deruti i beskattningsrätten. Man har äfven sagt att skäl för antagande vore att man derigenom besparade regeringen ett obehag, en déconfiture. Mine Den 7 Februari e. m. 397 Hrr! mycket vill jag offra, om jag vore i stånd bespara en älskad regering någon ledsamhet, men jag frågar, kan en Svensk man och representant, så framt han är öfvertygad att Franska traktaten under 12 år medlor olycka för Sverige, tveka om han bör rösta för eller emot densamma? Hr von Schéele, Knut Henning Gezelius: Sedanden förevarande frågan erhållit den noggranna och detaljerade utredning, som nu skett, anser jag mig böra inskränka mig till att i några hastiga allmänna drag teckna dess ställning, sådan den tett sig för en åskådare, hvilken, utan alla enskilta så väl industriella, som landtbruks-intressen, endast lör sakens egen skull sökt sälta sig in i densamma. Allt efter sorn statens och de enskiltes behof i män af kulturens fortskridande tillvexa, måste penningen få större värde och betydelse; häraf låter sig lätt förklara, att handeln, såsom ett af de förnämsta medlen till penninge-förvärf, i nyare tider, då civilisationen tagit så väldiga steg framåt, erhållit en kraftig väckelse och vunnit en tillförene ej anad utsträckning.
större arbete, föreställer en naken yngling, som lösgör en nyss fångad fisk från metkroken. Såväl rörelse som ställning, » känsla och karakter äro väl observerade, och hela bilden gifver ett intryck af innerlighet, som likväl ej förtager det kraftiga i totalverkan. Äfven Werner Åkerman har lemnat några goda bidrag. De yngres led äro däremot skäligen svagt representerade, och lider skulpturafdelningen kanske mer än måleriet af den .beklagliga äflan att utställa i förtid. F. l&gt;. Wrangel.Bibliografisk öfversikt af Svensk periodisk literatur. Sammanställd af Aksel G. S. Josephson. Den bibliografi, som härmed börjas, och hvaraf fortsättning kommer att meddelas två gånger årligen, är afsedd att upptaga alla större uppsatser och bokanmälningar, som förekomma i den svenska periodiska literaturen, med undantag likväl för de naturvetenskapliga och medicinska fack-tidskrifterna; för en bibliografi öfver dessa senare hoppas jag kunna bereda plats på annat ställe. Endast sådana tidskrifter ha uppmärksammats, som utkomma med en månads eller längre mellanrum. Undantag har gjorts endast för Ny illustrerad tidning, hvars innehåll närmar densamma till de allmänna literära tidskrifterna. Helt korta notiser, officiella meddelanden o. dyl. ha icke upptagits. Bokanmälningarna ha ordnats alfabetiskt efter de recenserade böckernas författare, resp. titlar. För uppsatserna har jag däremot användt realsystemet, som, så vidt jag känner, i svensk bibliografi hittills endast användts i A. StåhVs » Register Öfver Kongl, vetenskapsakademiens handlingar, 1739 — 1825 ». I Frankrike har detta system användts i » Table des matières » till Lorentz * s stora » Catalogue general de la librairie francaise », och i Tyskland har C. Georg i Hannover helt nyligen utgifvit en » Schlagwortkatalog », upptagande hela tyska literaturen 1883 — 1887, ordnad efter » realia ». Denna har sedan gifvit utgifvarne af tyska bokhandelns officiela halfårsförteckning, Hinrichs ' sche Buchhandlung, anledning att ersätta det systematiska registret i denna förteckning med ett realregister.
Det är en sådan utredning, som storligen behöfves, och derföre tror jag att tillsättande af en sådan comité' bör ske, hvarföre jag icke eller vill bestrida ålerremiss. Gr. Frölich: Jag uppstår endast för alt med några få ord förklara, alt min mening med begäran om ålerremiss ingalunda varit, att ett särskildt Utsk. nu skulle tillsättas, emedan dertill är riksdagstiden allt för långt framliden, icke eller vill jag tala nu om en comité, emedan sådant är en a part fråga, hvartill jag nog skall afpassa rälla liden, i enlighet med gjordt förbehåll; ulan har jag endast velat yrka ålerremiss, för att få de båda ärendena gemensamt behandlade af BancoUtsk., emedan de egentligen utgöra blott en och samma fråga. Om man så uppfattar saken, det beror på de särskilda opirtionerne i linanceoch statshushållningsläran i allmänhet, och det vore således att vilja afgöra de olika opinionerne, att egentligen utreda alla moliverne för en sådan ålerremiss. Sådant kan ej vara lämpligt här; men hvar och en torde finna, alt om det gifves några sådane opinioner, så alt statshushållning och bankväsende ledde ål samma syftemål, och då det måhända vore af värde örn de förenade sig och blefvo ett, så vore det, påslår jag nu, ett möjligt tillfälle för BancoUtsk., att kunna uppfatta dem gemensamt mera än förut, d. v. s. dä Utsk. afgaf sitt första betänk. Således får jag förklara, det jag anser frågan om ett särskildt Utskrs nedsättande, för denna riksdag vara förfallen. För öfrigt kan jag ej undgå att tillkännagifva min förundran deröfver, att ett sådant betänk., eller hvad det må kallas, som comiterade skulle till Konung Carl XIV hafva afgifvit, aldrig hörts af i allmänna tidningarne. Ilar sådant undfallit endast mig, så ber jag om förlåtelse, men jag har åtminstone nu hört talas om något sådant för första gången, och jag skall hålla all möda ospard för alt komma åt detsamma, ty i fall jag förstått Hr von Hartmansdorff rätt, står det en hvar öppet att taga notice derom.
Lektorer i lefvande språk och naturvetenskap, angående rättighet för dem, hvilka varit vid offentligt läroverk anställda under benämning af gymnasiilärare, 27 att i fråga om uppfattning i högre lönegrad få räkna sig till godo den tid, de i nämnde egenskap tjenstgjort. Motion N:o 280. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. o Lemchen, J. A, Motion N:o 3, om förskottsanslag till fortsättning af arbetet å jernvägen Falköping—Jönköping, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 29. R. St. underdån. Skrifv. N o 22. Motion N o 107, angående föreskrift i fråga om tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författningar må vara gällande.* Sammans. Lagsamt Ålim. Besv - och Ekon.-Utsk. Betänk. Nio 22. K. St. underdån. Skrifv. N:o 141 Motion N:o 108, angående upphäfvande af föreskrifterna om tullstämpling af från utrikes orter inkomna varor. Sammäns. Bevilln.- samt Ålim. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 6. Motion N:o 174, om anslag till bekostande af offentliga föreläsningars hållande i hufvudstaden uti vissa vetenskaper. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 samt Mern. Nis 170 och 207. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N;o 175, angående dels upphörande af skyldighet för klagande part i brottmål att nedsätta eller ställa borgen för honom ådömda böter m. m., dels ett tillägg till 5 § i 3 kap. Utsöknings-balken Lag-Utsk. Betänk.
På det viset skulle fröknarna få en treflig sysselsättning och förtjäna sig en slant, och tänk hvad växterna skulle må väl af att ej behöfva släpas ut till landet och intill staden igen. » » Det var ingen dum idé, skada bara, att du ej fått den långt för detta, utan först när så att säga nöden står för dörren. I år bli vi tvungna att föra växterna med oss till Värmdön. Men nästa vår annonserar jag i Idun och skrifver kanske också några rader, så att tidningens läsarinnor få något att fundera på. Jag ämnar tala om för dem, att det var du, som kom på tanken om inackorderingen, och inte jag. » Detta samtal ägde rum en vacker majmorgon 1895 mellan undertecknad och hennes trogna, kloka Mari. Portgången och trottoaren voro belamrade med lårar, korgar, säckar m. m. dylikt, som väntade att rustvagn och stadsbud skulle befordra dem till Skeppsbron. I tamburen väntade mina aralier, palmer, kaktusar och andra krukväxter, att jag eller Mari skulle finna på bästa sättet att stufva in dem. Detta sätt, ehuru det bästa vi kunde utfundera, visade sig mycket underhaltigt, ty mina älsklingar blefvo ganska medtagna af resan. I år ämna vi ej hyra den lilla stugan på Värmdön, ty » gubben », som behöfver hvila och därför ämnar slå sig lös, har fått i sitt hufvud, att vi skola tillbringa ett par månader på Riigen. Elsa, Mari, Puck och kanariefåglarne taga vi med, men växterna måste, förstås, stanna i Stockholm eller dess omedelbara närhet. När våra sommarplaner nu äro klara, kommer jag att tänka på Maris förslag, som i fjor blef för sent väckt. Nog finnes det väl i hufvudstaden unga flickor, som äro roade af och förstå sig på krukväxters skötsel, som hafva eget rum, kanske med två fönster t. o. m., som ej hafva råd att bo på sommarnöje, som ej hafva alltför mycket arbete i hushållet eller tjänstgöringen, som gärna ville slippa tigga pappa om livar slant, som äro samvetsgranna om andras tillhörigheter, och som äro hågade göra sina medsystrar en stor tjänst.
Stilla dagar ha vandrat mig förbi; milda stjernor ha sett ned på mitt hufvud; forsen har sjungit sin vaggsång för mina nätter tills den lullat mig i sömn och det har blifvit lugnare och bättre med mig. Våren öfvar äfven på mig sitt välgörande inflytande. Allt reser sig omkring mig så stort, så rikt på lif och skönhet; jag glömmer mig ibland för att – beundra. Det är öfver trettio år sedan jag vistats på landet!» «Ibland uppstiga inom mig känslor, som likna vårvindarne. Då erfar jag likasom en aflägsen tröst af, att jag under min långa kamp dock bjudit till att göra det rätta, att uthärda det yttersta, att i en verld, der jag gjutit så många tårar, jag dock låtit gjuta mycket få. Ibland, ur den vårblå himmelen möter mig något, som liknar en ljuf blick, en förhoppning. Men kanske äro dessa ljusningar blott vårblommor, som vissna med våren!» «Jag går ut ibland; jag sitter gerna i en skön ek-lund nere i dalen och milda välgörande känslor komma öfver mig der. Vinden för till mig dofter af outsäglig ljuflighet. Dessa dofter låta mig tänka på den verld af välgörande, helande, stärkande krafter, som uppspirar omkring mig, och så tyst, så anspråkslöst, röjande sig blott genom sin vällukt, sin stilla skönhet! Jag satt der i afton, vid bergets fot. Solen lutade mot nedgången, men lyste varm i lunden. Nära mig betade några får med deras späda lam. De sågo på mig med undrande men orädda blickar, en liten klocka binglade rent och lätt under det de vandrade fram och åter öfver den gröna marken; det var så tyst och lugnt att jag hörde små insekterna, som surrade i gräset vid mina fötter, och det kom öfver mig, jag vet ej hvilken känsla af välbehag, af nöje. Jag njöt tillvarelsen i denna stund, som lammen, som insekterne; – jag kan då ännu njuta! – Milda, rika natur! Vid ditt hjerta kunde kanske ännu mitt men bleka, blodiga gossen står der – mördaren står der, evigt der emellan mig och sinnesfriden!