Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under uppläsningen af förevarande Betänkande, som jag ej haft tillfälle läsa , och ej ens från början afhyrt , har mitt constitutsonella öra blifvit oroadt af det uttryck: att dit på Kongl. Maj’t ankommer. Jag föreslår , att i dess ställe sättes : att dei åt Kongl. Maj.t öfver tåtes , ty annars kunde det tjena till prtejudicat vid en följande Rjksdag , att man nu ansett en sfi beskaffad åtgärd ankomma på Konungens godtycke, och således *j kunna afgöias af Riksens Ständer sjelfye. Herr Uggla, Goran Gurtaf: Jag instämmer uti den af Herr Munck af Rosenschjöld gjorda framställning , att redaclionen måtte förän - 5'oe Pen »4 Jujiu»k t. m, dras till 6/verlåt-es åt Kongl May.t. Sådan hi» ock min mening varit i BevillningsUtskottet. Herr Grefven och I, andt Marfkalktn erindrade , att det at honom nyttjade ifrågavarande uttryck äfven funnes i Bevillningsutskott*!» redaction af 2 Punkten. Herr Ehrenborg! Om jag ej bedrager mig , kunde pä det ställe , der detta uttryck står, detsamma ersättas med Kongl. Majit är satt i tillfälle att berida det och det. Det af Herr Roaenskjöld föreslagne uttryck passar ej väl in med meningen. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag kan ej ingå uti den af H*rr Ehrenborg föreslagne förändring , ty Kongl. Maj:t är vid alla Riksdagar lika mycket i tillfälle att vidtaga den ia frågavarande åtgärden. Jag skulle önska, att det öfverlemnande , gom göres, måtte blifva så uttryckt, att kommande Riksens Ständer kunna se, att vår mening ej varit annan, än att blott för denna gång öfverlåta åtgärdens verkställande åt Kongl. Maj:t. Således tror jag , att dst bör stå antingen öfverlåtas ellar öfvcrhmnas åt Konungen. Grefve von SchwerinOm man skulle säga: ”det mi på Kongl, Maj t ankomma.” Hans Excellence Herr Grefve Marner; Adolph Göran:
Till hvad E. K. M. sålunda föreslagit, hafva Rikets Ständer lemnat bifall. 9:o Hos E. K. M. hade Vetenskaps-akademien i underd. anmält, att, sedan natur-historiska Riksmusei samlingar blifvit så förökade, att utrymme för dem numera saknades, akademien, dels för att bereda tillfälle att utvidga lokalen, och dels för att trygga samlingarna emot eldfara från de invid akademiens hus i qvarteret Grönlandet belägna, med flera träåbyggnader försedda tomterna N:ris 1, 2, 3 och 4, hvilka intoge återstoden af samma qvarter, låtit på auktion för akademiens räkning emot en summa af 39,383 r:dr 16 sk. inropa sistnämnda fyra tomter, hvarjemte akademien', enär desamma icke egentligen vore för dess egna behof erforderliga, i underd. hemställt, huruvida ifrågavarande lius och tomter kunde för natur-historiska Riksmuseum varda af allmänna medel inlösta, antingen genom köpeskillingens erläggande på en gång eller genom försäkran till akademien för all framtid om deremot svarande ränta till fem för hundrade om året, eller ock att till en början åtminstone de tre gårdar, som utgöra nordöstra fjerd ed elen af qvarteret Grönlandet samt betecknas med N:ris 2, 3 och 4, och hvilka i inköp kostat 6,383 r:dr 16 sk., måtte med statsmedel inlösas, eller akademien af samma medel erhålla 5 procent i årlig ränta på köpeskillingen. Med anledning häraf och då bortrödjandet af de förslagsvis lill ett värde af 6,383 rxlr 16 sk. upptagna trähusen å tomterna N:ris 2, 3 och 4 i qvarteret Grönlandet vore af högsta vigt för alt emot eldfara betrygga naturhistoriska Riksmusei samlingar, men billigheten fordrade, att Vetenskaps-akademien erhölle godtgörelse för den förlust och de kostnader, som genom den Bih, till R. St. Skrifvelse, N.o 232. na åtgärd kunde uppkomma, liar E. K. M. äskat, att för sådant ändamål måtte anvisas en försl a gs-su nima af 6,383 r:dr 16 sk.
Ännu en orsak till klagan öfver penningeb’. ist hos Fäderneslandets nyttigaste Folkklasser to;de man iger.finna i ett iör allmänna välmågans bibehållande mindre Renligt och ojemnt fördeladt beskattningssätt, i vår nu varande bevillning; men som detta är ett ämne af särskildt beskaffenhet och hörande till annat Utskotts egentliga bedömande, än det, som föremålet af detta mitt ödmjukaste Memorial torde ti ilhöra, så lemnäs det för denna gång på sida - Oaktadt det föregående, i min tanka, ti 11- räckfgt ådagalägger egentliga orsakerna till den ölverklagade penmngebristen, anser jag mig likväl icke hafva uppfyllt mitt ämnr» fordringar, utan att underkasta pröfning en,af inånga föregifven och, som jag tyckt, sorgfälligt spridd orsak dertill, nemligen: en emot förr öfverdrifven fästighetshandel, Att en sadan verkligen ägt rum, torde till någon del kunna sättas i fråga. Om man skulle medgifva, att förhållandet vöre sådant med egentliga Landtegendomar, så torde man deremot kunna anse den med Bruksoch Bergverks-fastigheter vida mindre än förr: och om, här och der, en och annan af de förra blifvit köpte, för ett högre pris, än som svarat emot den, af dylika egendomar, med säkerhet påräknade afkastning, så hafva deremot åtskilliga af de sednare, dels icke kunnat säljas, dels ock blifvit sålde till pris, under deras förr ägande värde; så att härvid det ena torde så inöfvagas af det andra, att ingen öfverdrift i använ - Dcn 31 Mars. dandet af Rikets rörelsecapital isin nuvarande storlek, emot den tid, då det var till numerairen mindre, torde vid en närmare öfverläggning verkligen befinnas.
Gladstone påstår, att om författaren af Genesis an-gifver jordens skapelse såsom begynnelsen af verket och först på fjerde dagen låter solen och månen uppträda, han dermed icke har sagt, att solen och månen ej förut funnos till, men ' att » deras anvisning till en bestämd plats och bana såsom ljusgifvande krafter » egde rum först långa perioder efter sedan jordens geologiska utveckling nått sin fulländ-niug genom » vår fasta marks uppdykande och afskiljande från hafvet&gt;. Det är klartf att den första förtätningen af en kosmisk nebulösa måste hafva egt rum omkring en central kärna, med andra ord omkring en sol och att planeter och drabanter först så småningom kunna hafva afsöndrats och intagit sina platser och banor, sedan den roterande mas-san sammandragit sig. På inga vilkor kunde en mellanliggande planet lik jorden hafva lösryckt sig ur sin ordning före andra medlemmar af sin familj. Annu dunklare äco Gladstones begrepp rörande ljusets afskiljande från mörkret och af det våta från det torra. Han tycks betrakta ljuset och mörkret såsom tvänne skilda ämnen, hvilka, likt svarta och hvita bönor, som blandats i en urna, kunna stjelpas ut och sorteras i två olika högar. Någon annan mening kan han ej gerna åsyfta, då han använder * en. fras sådan som » ljuset« afsöndrande och samlande ». Det är naturligtvis väl kändt, att ljuset helt enkelt är vibrationen af ett nästan oändligt fint och elastiskt medium kalladt eter och mörkret frånvaron af en dylik vibration och att kosmiskt stoft äfven i de tidigare stadierna af nebulosa-bildningar är sjelflysande, d. v. s. sprider ljus. Ljuset måste derför nödvändigt länge hafva föregått sammanslutningen af detta stoft till en planet lik jorden. » Afsön-dringen af det våta från det torra och af fasta kroppar från de flytande » är ännu mera orimlig. Detta uttryck röjer tydligen, att förf.
IIof-Rätten den 12 Juni 1860 meddelat Utslag angående åtalet, och, emedan ifrågavarande böter bort förvandlas till endast Femton dagars fängelse vid vatten och bröd, men deri bötlälde, till följd af llärads-ltättens ofvanberörda beslut, undergått dylikt långelse sex dagar längre, än som vederbort, dömdes, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, den tillförordnade Domhafvanden, hvilken såsom HäradsRättens Ordförande var för beslutet ansvarig, att för den vårdslöshet vid utöfning af DomareEmbetet, sorn honom uti förevarande fall till last lage, böta Femton Rdr Rint till treskiftes; hvaremot, och då tillförordnade Domhafvanden visat sig hafva godtgjort ej mindre Kongl. Majit och Kronan för fångens utspisning under ofvannämnda Sex dagar, än äfven denne för honom tillskyndadt obehörigt lidande, något yttrande härom icke ansågs erforderligt. Detta Kongl. Hof-Rättens Utslag är ej öfverklagadt. Uti en lill Justitie-Ombudsmannen ingifven skrift hade Skomakaren C. G. F. Vidgren fört klagan deröfver, att han, under sommaren 1857 tilltalad för stöld vid Hammarkinds Härads-Rätt, blifvit, utan att den ringaste bevisning emot honom förekommit, af IläradsRätten, der en tillförordnad Domhafvande då fört ordet, förklarad skyldig att träda i häkte, och i följd deraf varit hållen å Läns-cellfängelset i Linköping omkring Nio veckor, under hvilken tid han trenne särkilda gånger varit afförd till tingsstället vid Mogata för ransaknings undergående; hvarföre, och då Widgren af bemälde tillförordnade Domhafvande, oaktadt flere påminnelser, icke bekommit Protokoll i målet, så att han å vederbörlig ort kunnat anställa det åtal, hvartill han ansåg sig berättigad, Widgren yrkat ansvar å tillförordnade Domhafvanden för ifrågavarande häktningsåtgärd samt hans förpligtande att godtgöra det Widgren derigenom tillskyndade lidande. Tillförordnade
StatsUtskottets nu - Den q 2 Maj, uppläste Betänkande kan ingalunda skönjas, hvilka anmärkningar blifvit gjorda i Vallöf], BorgareStåndet, och lika litet lära de 5 Respective RiksStånden deraf kunna inse, på hvad grund jag hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln yrkat återremiss, Hvad sjelfva innehållet af Högloll, Stats Utskottets omarbetade Betänkande angår, så kan jag mig ingalunda dermed förena, af skäl som jag närmare skall hafva äran utveckla, utan anhålier vördsammast, att Eders Excellence, Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken punktvis täcktes upptaga detsamma till öfverläggning, med tillstånd för mig» som anmärk* Bingarne författat, att ödmjukast få föreslå sättet till afgörande af hvarje särskildt moment, Angelägenheten att med någorlunda bärgliga Löner förse Länsmännen, är desto större, som antalet äf dem, enligt min redan gjorda anmälan, är ytterst otillräckligt, hvaraf händt, att vid de många tillökta göromål, som under kriget förekommit, tillfällen funnits, då jag mäst beordra samma person till 2 å 3 olika förrättningar på samma dag, oaktadt jag icke föresett, huru han skulle kuntla mina föreskrifter uppfylla. I en tid då af Embetsman och särdeles af Länestyrelserna , så mycket fordras, bör väl också någon uppmärksamhet lemnäs åt Embetsmännens framställning om Den 2 2 Maj. 697 otillräckligheten af oundgängeligt biträde, till alagde tjenste pligters uppfyllande. Herr Ekorn, Pehr Adolph, Uti det mig Nådigst anförtrodda Län äga Länsmännen ej några Boställen, och den lön de njuta indeldt är så ringa, att den icke ens svarar emot de kostnader som desse tjenstemän nödgas använda för att åtfölja en och annan Krono-transport. Angeläget blir således att deras Lönevilkor skola förbättras, sä framt de må kunna sättas i tillstånd att göra deras tjenster, och således undgå, att tvingade af behofven falla allmänheten till last, och detta undvikes om de med nödig utkomst tillhållas att fullgöra sina plikter.
4 Ståndet biföll utskottets memorial av den 30 juni rör. J. 0:s förvaltning av sitt ämbete. 6 Ståndet godkände utskottets redaktion av ovan angivna §§ i grundlagarna men lät bero vid R. o. A:s beslut, »att den af RiksStånden godkände ändring uti R. F:s 28 §, neml:n att Utländske Män måtte kunna till Språk och Exercitii mästare, samt idkare af de fria konsterna antagas, borde förfalla». Då ifrågavarande protokollsutdrag synes erbjuda ett ganska stort 694 Den 6 Juli 1815 D :o D :o om Iustitias Ombudsmannens decharge. (bilägges)1 Utskottet åtskiljdes. In fidem G: A: Silverstolpe. intresse såsom belysande uppfattningssättet i fråga om formerna för grundlagsändring, avtryckes det i sin helhet såsom bilaga till förevarande pleid - protokoll. 1 Ståndet »lät bero» vid utskottets mern. av den 30 juni, »med förklarande af sin tillfridsställelse öfver den nitiska och värciiga förvaltning af detta Embete, som Utskottet genom samma memorial vitsordat». Hovkanslerns brev till ordföranden i konstitutionsutskottet den 2 juli 18I5.1 N:o 67 2 Ordföranden i Riksens Ständers Constitutions Utskott. Stockholm den 2 Julii 1815. Til följe af Tit. å Högloft. Constitutions Utskottets vägnar aflåtne d. 27 och 30 sistl. Junii mig tilhanda komne tvänne Skrifvelser, får jag härmedelst til Tit. öfversända: 1 :o Tvänne Protocoller hällne i Stats Rådet den 21 och 24 Febr. 1812, innefattande ordsakerne til det nya Politiska System, Kongl. Maijs :t ansåg
Till följe af denna min åsigt, alt det är en föreskrift endast liir bolaget, meli icke för den cnskildte delegare!!, kail jag icke inse annat än att den af mig föreslagna redaktion kan bifallas. Gr. Sparre: Just derföre alt TTr Mannerskantz’ redak tionslörslag innefattar en verkställighetsålgärd, anser jag det icke kunna bifallas; och lill iimlaiirödjande af de oölversligliga svårigheter, som lör delegarne skulle uppstå, för den händelse nämnda redaktion antoges, anhåller jag fortfarande 0111 återremiss. Frih. Tersmeden: Icke heller jag kan inse att del låter sie göra alt bifalla Hr Mannerskantz.’ redaktionslörslag, 0111 man vill komma till det resultat, alt bank-styrelsen skall gå delegarne lill handa med anskaffande af de räntebärande obligationerna. Jag tror derföre att eli återremiss är nödvändig. Visserligen är riksdagen långt framskriden, men då jag icke tror alt Baukooch Lag-Ulsk:t liar fiir tillfället mycket att göra, anser jag att en återremiss icke bör vålla långt uppskof med riksdagen. Jag vill dock framsläpa det yrkande, livart 11 just den försiggångna diskussionen gifvit mig anledning, att nu gällande bestämmelse i afseende å grundfonds hypolheken fortfarande måtte bibehållas. Sanet är vissei ligen alt man då icke får så mycket räntebärande obligationer sorn bär är föreskrifvel; men dels ega de liesta banker i alla fall icke obetydligt af räntebärande obligationer, dels hafva de sednaste 30 årens erfarenhet visat alt bankerna skölt sig bra, att ingen våda inträffat och att det icke är anledning befara alt det skall gå sämre lör framliden. Det är dessutom farligt alt tumma hithörande lagstiftning, och då den verkat nvttigt, yrkar jag att nu gällande stadgande i afseende å grundloiids-hypotheken måtte bibehållas. ITr Dalman:
Nu kan den, för hvilken löftesman utgifvit böter eller skadestånd, sedan inställas för rätta; varder han frikänd från något af det, som löftesman för honom utgifvit; äge då denne att det återfå. § 31. Rymmer den, som angifven är för brott, eller inställer sig icke för rätta, när kallelse dertill honom kungjord blifvit, och kan ej heller i sitt hemvist träffas; varde efter honom lyst, der ej borgen för honom ställd är. Vore han eljest berättigad att vara på fri fot utan borgen, i det mål, der häktning efter lag äger rum; sitte dock i häkte till sakens slut, der han ej borgen ställer. § 32. Lysning skall tre gånger kungöras, minst fjorton dagar imellan hvar gång. Ertappas ej den efterlyste; då skall ändock, efter tre månaders förlopp, öfver brottet ransakas. Förekomma sannolika skäl emot honom; vardén gode män förordnade att hans egendom under vård taga; och gälle om dem, hvad i Xrfdabalken om goda män för frånvarande arfvinge stadgadt är. § 33. När egendom sålunda blifvit satt under goda mäns vård eller efter dem tillträdd af arfvingar; då skola gode männen eller arfvingarne till ransakningen kallas, att den frånvarandes rätt värja. Varde ock sakförare för honom förordnad samt hans maka och närmaste skvldemän kallade; och gånge ransakning för sig, som derom stadgadt är. Finnes då den tilltalade oskyldig, eller kan brottet försonas med böter och skadestånd; gånge dom i saken; men pröfvar Rätten, att han ej kan så frikännas eller varda till böter dömd; då må ej dom i hans frånvaro gifvas. § 34. Frikännes den frånvarande; gånge med hans egendom, såsom i Ärfdabalken sagdt är.
Stångjerns-smide vid samma Bruk, tillägges för rättigheten till förädling af hvarje Skepp, deraf ti I Manufactur, så att för ett privi egieradt Skepp, smide, inberäknailt det dertill erforderliga Stångjerns-smide, anses egarens behållna vinst ifrån högst hälften till minst en fjerdedel af Harn marskattijernets pris uti den Bergslag, der Bruket är beläget, hvilken behållning på lika sätt, som för Stångjerns smide ar stadgadt, med 5 procent fö.-vandlas till Capital, for hvilket Bevillning erlägges; och att der åter Manufactur\'erk äro anlagde, med rättighet lill förädling af köpt ämnes-jern, eller utan eget Stångjerns .»mide, värdera» fö^ä^ling». rättigheter }-*§ Bevillningsutskottets BttHnkunden. till svartsmide salunda, att utan afseende på den Bruket åtföljande Landtegendom, egarens beliål na vinst för hvaije Skepp, privilegieradt smide anses från högst en fjerdedel til! minst en åttondedel af Hammarskafts-jernets pris uti den Landsort, der Bruket år beläget. Harvid liar blifvit anmäi kl i :o af Herr Heykems/tiild. C. W , uti ett från Högloft.
Sedan Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens riksdag befriat Kronooch Kronohemmans-inneliafvarne inom Snäfringe, Åkerbo och Fellingsbro Härader från skyldigheten att erlägga den Stuteriet tillerkända lösen för de i fordna tider dem ålagda 4827|J hjelpedagsverken, hvaremot ett ersättningsanslag af 2120 rdr blifvit Stuteriet beviljadt, utgår nu Stats-Utskottete Utlåtande, N-.o SI, Litt. A. 39 mera dylik lösen till Stuteriets kassa endast för 18,896§ dagsverken; och utgöres denna lösen af de skattskyldige i sammanhang med öfrige hemmans-räntor, men redovisas serskildt af uppbördsmannen samt levereras för Stuteriets räkning till Landtränterierne. Under åberopande af de utaf Utskottet här ofvan i detta betänkande anförde skäl för så beskaffade förändringar, som den nu ifrågavarande, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, besluta, att den till Stuteriet anvisade, tinder 6:te Hufvudtitelns anslag ”tilt Hästafvelns förbättrande” inbegripne dagsverkslösen måtte med ett Kronovärde af 874 rdr 45 sk. 7 rist. och ett markegångsvärde af 6183 rdr 12 sk. från utgiftsstaten uteslutas samt afdragas från den i Riks-sta ten såsom indeld beräknade andel utaf Statsverkets inkomst af ordinarie ränta; men att deremot, vid bestämmandet af Statsverkets behållna inkomst under samma titel, tagas i beräkning förberörde Kronovärde samt den mot verkliga beloppet af inkomsten närmare svarande, i den nådiga Propositionen upptagna summan 8,546 rdr 6 sk. 7 r:st; samt att för Stuteriet anvisas ett kontant ersättnings-anslag af 8,546 rdr 32 sk., hvarigenom de hittills, såsom dagsverks-ersättning, Stuteriet tilldelade.
Bia i <*»« i>: hä« 6 Sammansluta Lagsamt, Allm. Besv.- och Ekon.-Utsh. Bet. N:o 27. utfärdande af ekonomiska lagar, hvilka mägtigt ingripa uti och förändra bestående förhållanden, äro af nöden, torde derföre i nuvarande fråga i högsta måtto påkallas. All den fullständighet, som af Utskottet kunnat åt ämnet gifvas, synes således just från ämnets stora vigt hafva sitt berättigande; och har Utskottet af denna anledning trott sig höra, innan de af motionärerne, till stöd för deras framställningar, anförde skäl till granskning upptagas, i korthet framställa uppkomsten och fortgången af den lagstiftning, hvars större eller mindre förändrande berörde motioner afse. Hemman hade fordom en annan bemärkelse än nu. Landets odling började efter all sannolikhet genom ett fritt inkräktande af skogsmarken, dervid hvar och en hade fullkomlig egande-rätt till den trakt han upprödjade. Hemman betydde då förmodligen så mycken jord, äng och skog, som en bonde brukade och bebodde. De ständiga stats-bidragen utgingo efter årliga skattläggningar, hvarvid i betraktande togs hvar och ens ”ämne”, d. v. s. hvar och ens åboende hemmans storlek och beskaffenhet. Hemmanen sattes vid dessa skattläggningar till öre och örtug, eller till helt, halft, fjerdungs, sjettungs, åttungs och tolftungs hemman. Vid bestämmandet af hvarje skattskyldigs andel i gengärder, och de öfriga utskylder, som ålades jorden, afsågs hvars och ens gårdsbruk, hvarunder upptogs allt hvad bonden sjelf kunde fika och fara, d. v. s. allt hvad han hade under eget bruk: den som bade större gårdsbruk borde prestera mer, än den som mindre hade. Ett minimum antogs troligen i orten för utgörande af hel gärd, och derefter mättes sedan de mindre gårdsbruken och sattes proportionell till 1/2, 1/4 sätting; men öfver hel sätting kunde ingen komma, huru mycket han ock brukade.
till staden Malmö, för kasernoch stallbyggnader åt den der förlagda garnison, hvilket lån beviljades vid 1812 års Riksdag å ett, under åren 1813—1815 utbetaldt, belopp af 50,000 R:dr; varande, ijenom verkställda liqvider, lånekapitaet vid medlet af Maj månad 1835 minskadt till 21,333 R:dr 16 sk., å hvilken kapitalåterstod 2 procent, jemte 4 procents ränta, skola årligen erläggas, „ Rruksägaren C. B. Fitinghoff, för äteruppförande af de genom vattenflöde förstörda verkstäderna, jemte tillhörande byggnader, vid Conradsfors bruk i Östmarks socken af Fryksdals härad och Wermlands län, emot årlig inbetalning, efter 1849 års slut, af 6 procent utaf det ursprungliga lånebeloppet, hvarvid 3 procents ränta beräknas å kapital-återstoden. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års Riksdag och utbetaldt sistnämnde år.) — 745,548: 9. 5. Å detta, utaf mindre kreditivmedlen, under år 1844, utifna lån å 30,000 R:dr skulle en tionedel, tillika med 3 procents årlig ränta, beräknad från den 1 November 1846, inbetalas vid slutet af år 1847 och hvart ocho ett af nästföljande 9 år „ staden Åmål å 10,000 R:dr, utaf mindre kreditivet likaledes utgifvet för 775,548: 9. 5. 762,592: 15. 6, 36,666: 32. 15,786: 32. 30,000: 30,000: 24,000: Transport: 805,548: 9. 5. 869,045: 31. 6. — 17 — Transport: nämnde stads handlande och näringsidkare, i anledning af den derstädes är 1816 inträffade eldsvåda. Häraf har ett belopp af 3,800 R:dr blifvit till Kongl.
Man bör hoppas, att Rikets Ständer äfven taga i betraktande detla läns missgynnade läge, och att, efter det 1111 pågående undersökning 0111 möjligheten af en båtleds öppnande genom en del af länet åt Carlshamn, blifvit fullbordad och kostnadsförslag dertill uppgjordt, nödigt anslag för detta ändamål måtte genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga medverkan och förord blifva beviljad t. Boskapsskötseln fortfar väl att vara en lönande näring, särdeles hvad angår handeln med oxar. Priserne derå bero dock alltid af de olika höskördarne. Produktionen af ost och smör är här ännu på en låg ståndpunkt, ehuru man nu mer än förut söker förskaffa sig goda kreatursracer. Oö Bland dem, som föregått med efterdöme i denna väg är Öfverst-löjtnanLen, grefve Knut Posse på Bergqvara, hvarest äfven är förlagdt eli stam-holländeri af 20 kor och 2:ne tjurar, Petnbrokeshire-race, så väl för detta som för Jönköpings ocb Hallands län. Då della holländeri bildades år 1847 och, enligt föreskrift, någon försäljning af kalfvar derifrån icke fås förr än år 1850, kan man ej bedomina den större eller mindre nytta, införandet af nämnde race skall åstadkomma. Från Bergqvara, der osttryckeri ocb smörberedning verkställas efter Holsleinsk method, afsättes produktionen dels på Stockholm och dels på Skåne. Den långa landltransporten försvårar likväl utvägarne för allmogen, att med fördel afsätta ost och smör, deraf den afyttrar det mesta inom orten. Hästafveln står ännu på samma punkt som förut. Knapp och ofta kraftlös föda till hästarne göra dem svaga och oljenliga till strängt arbete.