Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Den aa December f. m. 44* Hr Dalman; Sorn jag icke haft tillfälle att öfvervara hela discussionen i detta ämne, och således ej vet, om den anmärka., jag anser böra göras vid denna punkt, förut blifvit framställd, ber jag att få hemställa, det redactionen må i detta mom. blifva sådan, som den af Constit.Utsk. blifvit föreslagen, endast med uteslutande af orden och inga andra. Jag ser ingen fördel deraf, att inga andra än Bankens sedlar finge i uppbörden emottagas, och tror detta vara ett administrativt ärende, sorn bör bero af den statsmagt, som låter verkställa uppbörden. Gr. Posse: Om jag rätt uppfattade Hr Dalmans mening, önskade lian antagande af BondeSt:s förslag, med uteslutande af hvad deri nämnes om riksg.sedlarna, eller bifall å Constit.Utsk:s förslag med uteslutande af orden och inga andra, hvilket helt och hållet öfverensstäininer nied hvad jag föreslagit. Hr Stuart: Då 3:ne särskilda meningar här sökt gora sig gällande, nemi. Gr. Posses, Hr Rosenblads och Hr v. Hartmansdorffs samt min, som afsel’ godkännande af Utsk:s förslag, får jag hemställa lill Hr Rosenblad och dem, sorn delat den af honom yttrade mening, om de icke anse ändamålsenligast att godkänna, hvad Utsk. föreslagit, på det orden: dessa och inga andra sedlar må i redactionen komma att qvarstå. Jag fäster så mycken vigt vid dessa ords bibehållande, att jag ej kan underlåta att i det yttersta fortsätta mitt derom gjorda yrkande. Hr von Hartmansdorff: Den vigt, som också jag fäster vid denna del af förslaget, föranleder mig att afstå från allt annat yrkande, än det Hr Stuart framställt, nemi. godkännande af Utsk:s förslag. Jag vill likväl till honom hemställa, om det ej vore lämpligare att förändra ordet skola till må, på det man ej må anse Regeringen berättigad att gifva särskildt tillstånd till andra än b:cosedlars emottagande i allm. uppbörden, i följd hvaraf anmärkn. Liefve, att ordet skola bör utbytas mot ordet må.
Och föreslår Kongl. Majt, att detta nya förslagsanslag må med afseende derå, att tullmedlen härofvan beräknats årligen inbringa 14,000,000 R:dr, nu utföras med 1,040,000: 9:o. att det reservationsanslag af 75,000 R:dr, som för Skogsinstitutet, lägre Skogsskolor samt öfrige till Skogsstaten hörande tjenstemäns aflöning nu är beviljadt att utgå blott under hvarje af åren 1861, 1862 och 1863, måtte, såsom fortfarande behöfligt, varda på stat uppfördt jemväl för nästa statsregleringsperiod. 10:o. att, då den å kronans hus i hufvudstaden belöpande andel i de ökade utgifter, som blifvit af hufvudstadens innevånare beviljade till en förbättrad gatuläggning, utgör 2,500 R:dr, och denna utgift lämpligen bör, lika med öfrige kommunala utskylder för kronans egendomar, utgå af det å sjunde hufvudtiteln uppförda förslagsanslag »till lyshållning med flere utgifter för kronans publike hus i Stockholm,» och Transport Runt R:dr 1,239,225 Bih. till R. St. Prat. 1862—1863. l:a Sami. l:a Afd. 8 58 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Transport R:mt R:dr 1,239,225: — då härtill kvmmer att, efter hvad Rikets Ständers revisorer jemväl erinrat, nyssnämnde utgifter under flere år med omkring 7,9.00 R:dr öfverstigit det för sådant ändamål i riksstaten upptagna belopp, 5,100 R:dr, samma förslagsanslag måtte förökas med 10,400: — 11:o. att, då det särskilda reservationsanslag, hvilket vid senaste riksdag uppfördes såsom:
Det vill han säga eder sjelf, herr Knut, Om lejd J honom gifven till att träda In på er gård. KNUT SUNE. KNUT (som förut). Så? han begär min lejd Det hade jag ej väntat af den sällen! Så sägen honom att han komma må. Stor tack, herr Knut! SUNE. (med synbar tillfredsställelse). (afsides) (högt) Pass på! nu blir här gamman, (skyndar ut.) (sakta till Inga.) Och aldrig var du närmre att bli min! 40 Elfte scenen. DE FÖRRE. (utom SUNE.) Hvad menar han? INGA (för sig). Fort hustru, manteln hit Och brämemössan! KNUT. (Ingrid går till höger.) Fast arm, jag visa skall att jag är man (till Ingrid) Björn! spänn om mig svärdet! Och riddare! Så skynden eder alla! Nå hustru, hvar är Sigrid? med mantel och mössa med skinnbräm). KNUT INGRID (som utkommit från höger På sin kammar! (under det de hjelpas åt att kläda honom). Der må hon blifva! (till Botvid) Hvad tron J han vill? Kanhända kommer han som böneman För väpnaren! KNUT. BOTVID. Så det skall sjunga om hans stolta öron! Godt! då skall han få nej Du Inga, se i fönstret om de komma. Min hustru, bort med sländan! sätt dig rak Tag på dig hjelmen, gubbe! Och stolt bredvid mig. Björn! stå bakom stolen, (tvekande). Men... KNUT. Fast fattig, måste man bevara skenet; J stannen ju, herr prior? Tyst du! Det är det enda ju som man har qvar! BOTVID Ja, jag stannar! (leende). Så kunden J ju taga plats till venster Om stolen, der på bänken! BOTVID KNUT. Om det er likar! KNUT. Hjertans gerna, (som förut). Förr gäster, med min huskaplan vid sida, Och det såg alltid riddarmässigt ut! INGA Ja, ty så jag mottog (vid fönstret, slår ihop händerna af häpnad). Nu komma de! Guds helga moder, se Så grannt, så grannt!
Tårarna, som Helga måste hämma, fröso till is kring hennes hjärta. Då var det bättre att skratta — så länge det gick. Men det gick just inte bra i längden. Egentligen finnes det i hela världen bra litet att skratta åt, när man ändtligen lär sig se lifvet med fullkomligt njdttra ögon. Inte fröjdar man sig då öfver all beskrifning åt de första vårviolerna. — • Just så var det med Helga Hon hade för resten ej tid numera att i maj draga till skogs och söka ljusblåa violer mellan grönskande tufvor. Om hvardagarne var det så mycket arbete på kontoret med alla tusentals siffror. Om söndagarna var hon så trött, så trött. Och arbetet härjade ögats blå, så att färgen bleknade i kapp med kindens rosenrödt. Det såg riktigt ut, som höllo violögon på att vissna bland ansiktets snö. * Vårbref till Idun från Paris. Några intryck från vernissagedagen på Salongen. s ista april. Valborgsmässoaftonen. Jag har i år icke tid att fira minnesfest den dagen. Minns du, när vi stodo tillsammans på Slottsbacken i Uppsala och sågo eldarne tändas där nere på slätten? Så kom studenttåget, så hörde vi sången. Och vi öppnade våra hjärtan för vårens drömmar och vårens hopp. Ack, jag kan ännu se vårskymningens underbara ljus! Träden skifta i brunt och grönt och afteckna sina konturer skarpt mot den bleka vårluften. Nej, stopp nu! I dag skall du följa med mig till Paris. Här är våren rik och fullfärdig. Här strålar solen varm öfver boulevardernas blommande kastanjer och de ståtliga springvattnen på Place de la Concorde. Obelisken drömmer om en än varmare sol och ser ut att sträcka sig än högre upp mot det blå. Staden Paris ler, förnöjd att vara så vacker. Men vi ha fått biljetter till » vernissagen » och taga en droska för att hinna fort ut till Champ de Mars. Den gamla ryktbara Parisersalongen är i år husvill. Industripalatset, där den inrymts sedan 1867, har nu rifvits för att lämna plats åt de nya utställningsbyggnaderna.
Ett stort antal af vårt befäl , och icke den minst dugliga delen deraf, måste vi hålla qvar hemma vid de'pöterna att öfva det unga alldeles oerfarna manskapet; det hade varit önskligt att genast kunna sända både allt det förra och allt det sednare emot fienden. För Sverige skall det alltid blifva af den yttersta vigt att få striden afgjord och segren vunnen, så fort som möjligt; ty det har alltför knapp förmåga att länge uthärda. Jag nödgas afbryta. Jag har alltför länge tröttat utan att ändå kunna medhinna att omnämna ens blott allt det väsendlligaste; men så mycket återstår af detta, att det är fåfängt försöka fortsätta. Jag har i olla fall så vidt uttalat hvad jag tänker, att om man opartiskt döminer mig, man deraf skall kunna sluta, att jag ej i någon mån vill minska något af Sveriges närvar, försvarskraft; blott omordna denna på ett ändamålsenligare sätt. Men med StatsUtsk. måste jag instämma i den principen, att stående hären, sorn den nu är organiserad, mäste reduceras, och det ganska betydligt. Efter den åsigt, hvarifrån jag utgår, är denna sats ännu obestridligare, än sedd från StatsUtskts egen synpunkt; lydetta Etsk. nöjer sig med korta otillräckliga, nära till intet tjenan - Den 9 Maj f. in. 429 (le vapenöfningar för beväringen; ocb då skulle dertill fullt tillräckliga medel möjligen på andra båll kunna beredas. Men med den utsträckning af bevär:ns öfningar, i ändamål att utbilda densamma till att sjelf vara stående bär, sorn jag åsyftar, blir detta absolut omöjligt. — Slutligen måste jag, för att icke misstydas, förklara, att aldrig någonsin någon tanke bos mig uppstått eller kan uppstå, att alla de stora reformer jag i afseende på arineens reorganisation anser önskliga, skulle på en gång i en bast med några penndrag tiIIvägabringas. Tvertom, med den yttersta försigtighet måste de utföras. Men hulvudplanen, den bör pä förband vara uppgjord, att man må säkert veta till hvad mål man går.
Detta är utan tvifvel anledningen hvarföre sådana prof i allmänhet finnas stadgade för så väl högre, som lägre läraretjenster. Folkskolelärare-befattningarne synas i detta hänseende icke böra utgöra ett undantag, och det är måhända vid deni af så mycket större vigt, att en församling lår lära känna den person, åt hvilken vården af dess uppväxande ungdom skall anförtros, ju större inflytande läraren i dessa skolor kan hafva på barnens utveckling äfven i inoialiskt afseende. Den enda ledning, skolstyrelsen för närvarande eger för bedömandet af de sökandes egenskaper, är den, som kan hemtas ur dessas ofta från olika seminarier erhållna betyg, och dessa betyg, utom att jemförelsen dem emellan, af ofvan anförda skäl, icke är lätt att verkställa, och oberäknad den svårighet, som i allmänhet är fästad vid bestämmandet af betyg för undervisningsskicklighet, kunna icke sällan vara för en lång tid sedan utfärdade, utan att man vet, om den deri vitsordade kunskap och förmåga att undervisa sedermera blifvit underhållna och utvecklade. Prof finnas äfven stadgade för sökande till Klockareoch Orgelnist-bestäilningar, med hvilka de här ifrågavarande befattningarne, så vidt möjligt, torde böra ställas i sammanhang. Alla dessa förhållanden innebära, i Utskottets tanka, talande skäl för bifall till molionärernes framställningar. Om också, vid folkskolornas första inrättning och då en så stor mängd af skolor skulle på en gång förses med lärare, det varit nödvändigt att på allt sätt underlätta dessas antagande, synas samma förhållanden icke kunna anses vara för handen numera, då folkskoleväsendet är nästan fullständigt ordna dt. På flera ställen har också inträffat, att skolstyrelsen, på eget bevåg, ålagt de sökande ett prof, hvilket likväl desse, då det ej varit i författningarne föreskrifvet, ofta vägrat att underkasta sig. Utskottet anser sig likväl icke kunna tillstyrka en utsträckning af den Bih. till R. St.
Utom de hinder, som genom tvångslagar äro i vägen lagde, så väl för Åkerbrukets, som öfriga näringars och handtverkeriernes fortkomst, återstå flera besvärligheter, som jordbrukaren nästan ensam måste vidkännas, och som, egentligen betraktade, icke med billighet kunna anses tillhöra jordägaren mer än alla öfriga medlemmar af Samhället. Så har, till exempel, skyldigheten af landets försvar, ända till sednaste tider, nästan ensamt varit fästad vid jorden. Underhåll af vägar och broar, hålloch reserve-skjutsens utgörande, som ännu trycka Landtmannen, med oräkneliga andra besvärligheter, verka alla i sin mån att minska den productiva förmågan. Men till alla dessa olägenheters afhjelpande, tror jag föga nu kunna tillgöras, om icke ett beredande att i framtiden befria Landtmannen från bördor, hvaraf flera äro på en gång skadliga och mindre rättvisa. Vid en närmare granskning af detta ämne, upptäckas snart andra, ännu betydligare, hinder för jordbrukets fortkomst, till hvilkas undanrödjande jag tror Riksens Höglofl. Ständer nu både hafva all anledning och äfven förmåga. Det lärer icke kunna bestridas, att ett hastigt stigande eller fall å spannmålsprisen inom landet, hvarpå man ofta 6er exempel, äro båda Den 31 Man. 325 ganska vådliga för Rikets väl. Min tanka är långt ifrån, att höga spannmålspris kunna vara nyttiga för ett samhälle j tvärtom, tror jag dem alltid motarbeta både Landtmannaoch andra näringars förkofran, och för denna min mening går jag nu att framställa skälen. De öfriga födoämnen, äfvensom aila ett lands tillverkningar, rätta sig vanligen i pris, om icke alltid hastigt, dock ovillkorligen småningom efte.r Sädesprisen. När dessa äro höga, måste Landtmannen betala större arbetslegor, och kan följaktligen med samma kostnad icke frambringa den myckenhet Säd, hvartill han är i stånd vid låga spannmåls-pris. Nu bör äfven tagas i betraktande, att de varor han behöfver köpa från Fabrikanten och Handtverkaren, äfven blifva dyrare i mån af födoämnenas dyrhet.
Att likaledes, emot afträdande af rättigheten att upptaga Avencements-penningar, Inskrifnings-penningar och Passagerare-afgifter, AmiralitetsKrigsmans-kassan måtte, såsom ersättning derför, erhålla ett bestämdt kontant Stats-anslag af 27,333 rdr 16 sk. årligen. 3:o Att den summa, hvartill det för Amiralitets-Krigsmans-kassan å 9:de Hufvudtiteln i öfrigt uppförde anslag kan varda faststäldt, förhöjes med ofvantillstvrkte nya anslag, hvilka böra i Staten uppföras under titel: Amiralitets-Krigsmans-kassan: Ersättning för kassans förut innehafde: — Öfrige indragne inkomster 2,733: 16. — eller tillhopa Rdr 12,366: 32. — 4:o Att de till Amiralitets-Krigsmans-kassan inflytande inskrifningspenningar, såsom obetydlige för Kronan, men likväl betungande för dem, som skola denna afgift erlägga, måtte eftergifvas och upptagandet deraf således upphöra. 5:o Att nedannämnde till Amiralitets-Krigsmans-kassan anslagne inkomster skola för Stats-verkets räkning uppbäras sålunda, att i de fall, då avencements-penningar böra till kassan utgå, tillökning kommer att ega rum i karta-sigillata-beloppet å fullmakter, konstitutorialer och förordnanden; att vid alla de tillfällen, då, enligt nu gällande stadganden, rusthålls-afgifter skola till Amiralitets-Krigsmans-kassan erläggas, stämpladt papper till ett mot dessa afgifter svarande belopp bilägges de handlingar, hvarå egande eller åbo-rätt till rusthåll sig grundar och att passagerare-afgifterne böra utbytas mot förhöjd karta-sigillata å pass till utrikes orter; samt slutligen att i sammanhang härmed Bevillnings-Utskottet må erhålla uppdrag, dels atj till Rikets Ständer inkomma med förslag till närmare föreskrifter i och för verkställighet häraf, dels att, vid upprättandet af kalkyl öfver Stats-verkets 38 Stats-UUkotteU Utlåtande, N:o 5/, Litt.
Parlamentariska kontroverser och hugskott från 1881 års riksdag, afhandlade af Marcellus. II : 1 Yåra konstförhållanden, af en okänd konnässör .. 37 Den nuvarande politiska ställningen i Danmark. Af A. Cantor ... 71 Vår djerfvaste samtida. Af utgifvaren . * 95 Anekdoter och karaktersdrag: Sommarbilder från Skåne for 50 år sedan 108Fjerde hSftet. Sid. Ett manuskript från Baden, öfverlemnadt med. anledning af förmälningshögtidligheterna. Af Fredrik L * * * g .. 1 Kampen for samhällsidealen. En blick på Herbert Spencers betydelse. Af Helen Zimmern 43 De senaste politiska förvecklingarne i Danmark. Af A. Cantor ... 77 Studier öfver Gambetta. Iakttagelser på ort och ställe af en svensk 90 Huru man blir riksdagsman. Ett skämt af Claudius 109 Karaktersdrag och anekdoter: Ett hittills okändt skaldestycke af Bernhard Elis Malmström. Ett infall af Tegnér .. 112&lt;chapter name Öfversigt af MARCELLUS. " &gt; Den politiska ställningen och dess uppkomst. Öfversigt af MARCELLUS. » Vi afsluta i dag icke blott ett minnesvärd t riksmöte, utan ett helt tidehvarf i svenska folkets historia, ett tide-hvarf, som mäter århundraden. Den fasta tillfÖrsigt, hvarmed jag ser mot framtiden, förqväfver icke de känslor af rörelse, med hvilka jag ser eder for sista gången församlade på detta rum, der riksstånden så ofta hafva mött sin konung, och den förhindrar mig icke att med tacksamhet skåda • tillbaka på det tidskifte, som förflutit, på de betydelsefulla vändningar i fäderneslandets öde, i hvilka rikets ständer tagit del, på allt det goda och gagneliga, som af dem blifvit utfördt. Efterverlden skall i troget minne förvara, hurusom I med högsint uppoffring hafven satt fosterlandets kraf öfver alla andra afseenden.
En annan obillighet företer denna afgift, caneelligebubren, nemi. den att de fleste tjenstemän vid Konungens cancelli äro derifrån befriade och sålunda, ehuru de i beviljad löneförhöjning äro de, som egentligen tillgodonjuta denria inkomst, dock betala vid deras fullmakters lösen endast y mot andra tjenstemän. Jag får sålunda vördsamt föreslå, att den i 10 § af K. kungör, af d. 16 Den 25 Augusti. Nov. 1841 äng. stämplade pappersafgiflen införda afgift, till ersättning för cancelligebiihren oell sportlerne inom Konungens cancelli, upphörer, emot det att den härigenom för ehartverket uppkommande förlust ersattes genom en hillig fördelning pii den egentliga slämpelpappersafgiflen, sådan den utgår efter 2 och 5 §§ i ofvannämnde stadga. Vidare anser jag mig höra fästa uppmärksamhet på den efter föråldrade förhållanden i 7 § upprättade seala för charlering af vexlar, der bland annat omnämnes eli Norrskt mynt, som icke på 28 år funnits, och på nödvändigheten att vid bestämmandet af afgifter å Svensk-Norrska consulers diplomer eller ä löner, utgående lili Svensk-Norrska diplomater och cousuler, införa bestämmelser, som icke förnärma Konungariket Norriges rätt. Remitterades till Bevilln.Utsk. 3. I milt yttrande till H. 15. o. Ad:s prot. d. 7 dennes, innehållande de grundsatser, hvarefter jag ansåg 11. Sl:s banks verksamhet under närvarande förhållanden höra ordnas, omuämde jag nyttan af en förstärkning af dess metalliska cassa. 1 öfverensstämmelse dermed får jag föreslå: l:o att R. Sl:s bank mätte uppdragas upptaga ett lån, ieke öfverstigande 21 och icke understigande 2 millioner r:dr specie, eller motsvarande belopp u
Den 1 r Januarii 1726 utfärdades Kongl. Majrts Nådiga Förordning, angående Penningars fr arnodl tiilbaka-transporterande uti Riket genom Rikets Ständers Vexel-Banco-TränsportSedlar, innehållande: att hvilken som funne för sig nödigt att transportera penningar från Stockholm till någon annan Stad eller Landsort uti Sverige och Finland , skulle hafva frihet och tillstånd (sedan så många pen - 20 BancO-Utskotlets Memorial N.-o 90. ningar lian voro sinnad taga med sig blifvit uti Rikets Ständers Vexel-Banco bär i Stockholm insatte för Transport-Räkningen, och der en eller flere till mer eller mindre summor intill 5o D:r Kopparmynt, allt som han det sjelf åstundade, Bankens Transport-Sedlar efter det vanliga Formulairet bekommits) sjelf eller genom Fullmägtig undfå, utaf de i Ränterier och publiqua Cassör influtna medel, full betalning, sedan Transport-Sedeln på Ränteriet och Cassan blifvit transporterad; såsom ock bemälde Bankens Transport-Sedlar komme att för utskylder, utan undantag, som för Kronan uppbures, på lika sätt emottagne blifva, vid strängt ansvar för den Uppbördsman, som skulle beträdas att deras godtgörande af influtne medel vägra, eller betalningen uppehålla, eller ock ringaste lage eller procent derföre fordra eller annamma, 0. s. v. Under 1742 års Riksdag blef, i sammanhang med de försträckningar, som från Banken då erfordrades till krigets utförande emot Ryssland, förslag väckt om utgifvande af smärre Sedlar, ända till 6 Daler K:mt. Det stannade dock för den gången vid Sedlar på 36 och D:r K:mt.
Bladlössen, hvilka så ofta förstöra våra blommor, hafva nu funnit sin öfverman; 30 ort qvassiaspån kokas 10 minuter i 4 k 5 liter mjukt (helst regu-) vatten. Vätskan silas, och man upplöser i henne 30 ort fin tvål. Sedan hon kallnat, omrör man henne noga och besprutar de angripna växterna ymnigt dermed. Aunu bättre är att tvätta skott och knoppar rena. Verkan gör sig snart märkbar. Efter 15 — 20 min. måste de döda och döende djuren spolas bort från plantan med rent vatten. T v ä t t e n. Citronsaft är bästa medlet att borttaga saftfläckar ur linneoch bomullstyger. Man pressar saften ur en eller flere citroner allt efter mängden af fläckar och doppar vare sig duktyg eller kläder, som man fått fläckar på, i citronsaften samt tvättar det sedan i något varmt tvålvatten, och fläckarne äro fullkomligt borta. Gräsfläckar. Gräset är gifmildt nog att icke endast fröjda oss med sin doft, utan det delar äfven i öfverflöd med sig af sin gröna färg, till stort men för de ljusa sommardrägter, man tagit på. Vatten hjelper icke mot dessa sommarfläckar, de må härröra från gräs, bär eller till och med rödvin. Det bästa och mest oskadliga medlet är att gnugga ur fläcken med sprit, väl till märkandes, utan alt förut ha begagnat ratten. Tjärfiäckar får man också lätt pä sig under samma tid, då de göra alla med tjära bestrukna föremål meddelsamma och frikostiga. Tjärfläckarna borttagas ur hvad tyg som helst, om man gnider in dem med ägggula och sedan sköljer efter med ljumt vatten. Bakning ". Födelsedagstårta. Fem ägg vägas, lika vigt mjöl, socker och något mindre smör uppväges också. Smöret röres en half timme, derefter det siktade sockret och äggulorna jemte mjölet; tillsättes de till skum slagna hvitoma. Vill man hafva någon smak kan man rifva i litet citronskal eller bittermandel. Hälles i smord form och gräddas i ganska varm ugn. Obs. Genom att taga hälften hvetemjöl och hälften potatismjöl blir kakan lättare.
Uti detta underdåniga yttrande instämde tvänne af StatsRådets Herrar Ledamöter; hvaremot de öfriga Herrar Ledamöter, enär, på sätt StatsSekreteraren utredt, Herr Friherre Lagerbjelke icke vore lagligen berättigad att, under den ifrågavarande tiden, få, jemte KontreAmiralslön på stat, jemväl uppbära de dermed åtföljande tjenstgöringspenningar samt skillnaden emellan nämnde lön och Vice Amiralslönen med tjenstgöringspenningar, förklarade sig icke kunna hans underdåniga ansökning tillstyrka. Och behagade Kongl. Majiti nåder bifalla den af StatsSekreteraren, yttrade mening. Som uti denna af Herr StatsSekreteraren Grip yttrade mening, hvilken II, E, Herr JustitieStalsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Fri - 54 herre Gyllenhaal biträdt, obetingadt och uppå de af SlatsRådet enhälligt antagna skäl erkännes, att Herr Friherre Lagerbjelke icke ägt någon i författningarna grundad rätt till den af honom sökta förmån, att få, under det lian aftjenade begrafningshjelp å StadsRådslönen, bibehålla den honom, utöfver förut innehafvande lön å stat, tillerkända serskilda aflöning för en befattning, den han då mera lemnat; men Konungens nyssnämnde Rådgifvare detta oaktadt tillstyrkt en sådan förmåns tillgodonjutande och derjemte föreslagit anordning af de dertill erforderliga medel ifrån Riksstatens Fjerde Hufvudtitel, för hvilken ändamålet med denna anordning måtte hafva varit alldeles främmande, sedan Herr Friherre Lagerbjelke i nåder blifvit till embete å en under Andra Hufvudtiteln hörande stat kallad, föranlåtes jag slutligen framställa anmärkning äfven emot denna rådgifvande åtgärd, såsom innefattande icke blott en erkänd öfverträdelse af Rikets Lagar, angående Embets och tjenstemäns aflöning under det den så kallade begrafningshjelpen aftjenas, utan äfven ett åsidosättande af hvad 62 och 64 §§. Regeringsformen, om behörig användning af allmänna medel, bjuda.