Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stället för de hittills lill Wadstena Krigstnanshus-kassa samt Amiralitetskrigsmans-kassan vid befordringar, transporter och löneförhöjningar erlagde sä kallade avancementspenningar eller belördrings-afgifler, skall en mot dessa algi fler, sådane de blifvit genom särskilda författningar för olika stater bestämda, svarande förhöjning i den för fullmagter, konslitutorialer och förordnanden samt transporteller bytes-resolutioner inom samma stater här ofvan stadgade stämpel ega rum; men för alla andra i denna § upptagna handlingar, för hvilka afgift till Wadstena Krigsmanshus tillförene erlagls, är denna afgift inbegripen i det derför nu bestämda stämpelbeloppet. Rik. till R. St. Om Stämpel A Juliviagter, konstitutorialer, förordnanden och afsked från Rikets embetsverk och andra offentliga myndigheter. K: dr öre. Nedannämnde utgående expeditioner förses med stämpel, som följer ■' Fulhnagter, Konstitutorialer, Förordnanden och Protokolls-utdrag, hvarigenom embeten, Ijensler eller beställningar med verklig lön lillsältas af Chefer eller Embetsverk, af hvad namn de vara må, som dertill äro af Kongl. Maj:t bemjndigade, äfvensom af Styrelserna öfver Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor med deras afdelningar, städernas Magistrater och de flere, hvilka ega att till offentliga svsslor utnämna, skola förses med stämpel till belopp af 5 procent, beräknade ä hela lönen, då lön första gången tillträdes, men blott å löneskilnaden, då befordran sker till högre lön. Åtföljes tjensten af extra ordinarie inkomst eller sportler af ständig egenskap, skola äfven dessa ingå uii löneberäkningen. I detta läll, eller då lönen är underkastad förändring. beräknas stämpeln efter medeltalet af de sista fem årens, tjensten åtföljande, löneförmåner, för hvilka bevillning efter Andra Artikeln blifvit erlagd. För Konstitutorial på behaglig tid beräknas stämpeln till hälften af hvad f<>r fullmagt stadgadt är.
Uti en hos Bonde-ståndet väckt, lill Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Erik Malmin från Westerås län anfört, hurusom, sedan Rikets sednast församlade Ständer, uppå motionärens då gjorda framställning, anvisat 500 R:dr Banko å stat såsom årligt arfvode ål en extra Provineial-läkare inom nordöstra delen af länet, med vilkor att del nya distriktets innevånare uppläle åt läkaren en lämplig bostad å ställe, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet godkändes, det inträffat att, vid de undersökningar, som i ämnet hållits, Ofver-Tjurbo häradsboer vägrat deltaga i kostnaden (or anskaffande af bostad åt ifrågavarande läkare, enär de bade, närmare tillgång på läkare-biträde i staden Sala; att Nora, Wester-Leufsta och Enåkers socknemän afgifvit enahanda vägran, såvida desse ej erhölle läkaren bosatt hvar inom sin socken, hvaremot Wähla, Harbo och Huddunge sockenboar, hvilka icke ensamt förmådde bestrida de utgifter, sorn erfordrades för uppfyllande af’det för stats-anslagets utbetalning föreskrifna vilkor, förbundit sig att ärligen erlägga 400 R:dr Riksmynt till den blifvande läkaren, hvilken sjelf dermed borde bestrida hyres-kostnaden för en inom mils afstånd från Oster-Wåhla kyrka vald bostad, men att, ehuru Konungens Befallningshafvande förordat sistberörda förslag, Sundhets-kollegium, enär Rikets Ständer afsatt fast boningsplats åt läkaren samt Kongl. Majå uti ett likartad! faji funnit skäligt återförvisa ärendet till ny handläggning, ansell sig böra förordna om ny undersökning på del alt målet måtte blifva försatt i det skick, att detsamma med hopp om framgång kunde Kongl. Majlis Nådiga pröfning underställas.
Af verklig djup aktning för denna sami ling, som jag vid alla tillfällen skall under-: kasta mina gerningar, så vida de höra hit, får jag förklara, att om det än vore mig lika lätt, som jag skulle behöfva upptaga liten tid, att besvara de anmärkningar, hvilka äro gjorde angående Herr Knudtzon, nödr gas jag likväl för denna gång icke yttra mig derom. Jag skulle anse mig handla emot *7 o Den 17 Julli e. m. min pligt, om jag inginge i någon förklaring deröfver, och jag hoppas, att jag ej hlir misskänd; men jag anser mig icke behörig att utveckla detta ämne, och det är endast derföre, jag undandrager mig svaromål. Herr RosenbladBernhard: Jag öfverlemnar åt Grefve Horn att sjelf utveckla de högre åsigter af Statens angelägenheter, som han anser påkalla mera controller; men icke delande hans farhågor i afseende på Sveriges och Norriges förening, utan seende den dageligen sammanknytas med fastare hand, tror jag dock icke, att det kan tillkomma Sveriges Ständer, att befatta sig med en Norrsk angelägenhet. Jag tror, att skyldig ömtålighet för Norriges på egen Grundlag och föreningsakten hvilande rättigheter hindrar oss att ingå i någon pröfning af frågan om Herr Knudtzon. Men jag får förklara, att örn jag vore Norrman och stod i Norriges StorThing, skulle jag ej annat kunna, än i hög grad gilla den anmärkta åtgärden. Jag tror äfvenledes att den klandrade åtgärden, att entlediga en ProtocollsSeereterare på ColonialDepartementets Stat, varit Konungens obestridliga rätt att vidtaga, då enligt 1812 års Riksdagsbeslut Styrelsen af S:t Barthelemy blifvit uteslutande åt Hans Maj;t öfverlemnad, och Herr Brummer icke varit på Svensk stat uppförd. För öfrigt, ser jag begge dessa åtgärder, under % Den 17 Julii e. m. 171 synpunkten af pligter för Sveriges och Norriges Regering, för altid hämma ondskans försök att slita banden emellan de båda förenade Rikena.
Då han ordentligt och noga som alltid hade lagt igen oeh förseglat brefvet, blef han ett ögonblick sittande med det i handen. Han såg på det stora röda sigillet och följde med blicken linierna i det smärta trädet, som i århundraden hade stått i slägtens vapen; ännu hade aldrig det trädet burit krokiga grenar. Han såg länge, nästan för länge på vapnet och blef underlig till mods. Men så föll det honom i minnet, att ymparen kan sätta qvist efter qvist i moderstammen, och är blott qvisten af ädel natur, då trifves den och sätter blommor och frukt på den främmande grunden, ehuru den är af annan sort än denne. Och då han tänkte så såg han uppåt och då tyckte han, att det låg liksom ett leende kring munnen på dotterns bild. Han log tillbaka och gick se ' n ändtligen till ro, efter att hafva befalt en tjenare att nästa morgon föra brefvet till Henrik. - Henrik satt vid den tiden i grannstaden, oeh äfven han vakade, vakade med den tankehär, som reste sig i honom. Med darrande hand öppnade han om morgonen brefvet från öfversten oeh läste det. Bryggan hade han redan brutit ned efter sig, nu såg han också vägen, som låg framför honom; vägen som förde långt, långt bort för många tider, men som också kunde föra honom till baka till det han nu lemnade. Dagen derpå var den före ridknekten försvunnen, ingen viste hvart. Då Filippa ej såg honom nästa dag, var hon genast öfvertygad om, att fadern hade aflägsnat honom, men hon vågade ieke fråga af fruktan för svaret. Oeh litet derefter reste sig stoltheten i henne: hårdt mot hårdt ville hon sätta, visa sig kall emot fadern och aldrig låta ett spörsmål gå öfver sina läppar. Så kämpade hon några dagar och denna kamp tog hårdt på henne. Men då smälte med ens den påtagna fastheten och kölden: en dag kastade hon sig gråtande till faderns bröst, och hon hviskade: » Fader lefver han? » » Hvem? » sporde öfversten, men han hade icke hjerta att vänta på svaret, utan sade i det samma: » Ja, visst lefver han! Hvarför skulle han icke det.
Voteringen har utvisat 83 Ja och 36 Nej, i följd hvaraf och då Ja vunnit, Utskottets förslag till tullbestämmelsen för denna rubrik blifvit af Rikets Ständer antaget. 4^:dra Voteringen (71 :o) Den, som bifaller Utskottets förslag, att artikeln korkskrufvar skall i Taxan under egen rubrik intagas, med värde af 6 R:dr och införselstull af 2 R:dr skålpundet samt tullfrihet vid utförsel, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej , kommer sagde artikel icke att i Taxan serskildt specificeras. Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 89 Ja och 30 Nej; och då Ja följaktligen vunnit, är Utskottets förslag i denna del af Rikets Ständer godkändt. 43:dje Voteringen (72:o) Den, som gillar Utskottets förslag, att å "hästar utom hingstar”, tullvärdet bör höjas till 200 R:dr och införselstulieu till 33 R:dr 16 sk. stycket, röstar Ja; DeD, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, bibehålles nuvarande tullvärde 100 R:dr, och tull 12 R:dr stycket. Voteringens resultat har varit 74 Ja och 44 Nej, samt en casserad sedel; och som Ja således vunnit, har Utskottets förslag blifvit af Rikets Ständer gilladt. 44;de Voteringen (73:o) Den, sorn. lika med Utskottet, anser att å "oxar" tullvärdet skall bestämmas till 66 R:dr 32 sk. och införsels-tullen till 20 R:dr stycket, röstar Ja;K Den, det ej vill, röstar Nej, Vin - Förlärkta Stals-Utskotlets Memorial, A'o 274. J7 Vinner iVe/, komma gällande Taxas bestämmelser af 50 R:dr värde och 12 R:dr 24 sk. tull stycket att bibehållas. Voteringen har utfallit med 83 Ja och 36
Hur man än tolkar dessa ord med eller utan jämförelse med andra, alltid innebara de att Prinsessan Eugenie kände sig synnerligen lycklig. Den som var i tillfälle att se henne på ngra håll, att Micka in i hennes dagliga lif, fick ock snart bekriiftelse y&amp; dessa hennes ord, t y s52llan kan man trafffa eii iniinniska som fr&amp;n morgon till kval1 strålade af sådan gliidje som Prinsessan Eugenie. Och man kiinde, att gliidjen som lyste i hennes ögon och vibrerade genom hennes ord, afveil var bofast i hennes hjärta. Derför var den ock bofast i hennes hem. Man har skäl att kalla henne den lyckliga Prinsessan och hennes hem ett glädjens hem, t y hon var som en värmande och lifvancle sol för sin orngifning. Man liksom tvangs att glömma sina sorger och bekymmer, nar man umgicks med henne. Hvad var det d$ som gjorde henne s&amp; lycldig och glad? Icke var det hennes kungl. höghet, ty p&amp; den satte Iion ej högt pris, af den var hon ej heller i tillfälle att draga s&amp; stora fördelar; sjuk och innestängd hon var under större delen af sin lcfnarl. Hciines w&amp;ra och tarande sjnkdom under 40 års tid synes ju varit egnad att göra hennes lif till en &amp; ng soi.geclug. Hvad var det då, som var hennes lycka? Det siiger lio11 oss sjëlf, då hon tillägger till de ofvan anförda orden sin egen förklaring: %y jag får tjäna min herre hel hvai dag från morgon till kväll. " Hur hon kom till denna lifl-ets högsta lycka berattade hon sjalf, då hon förra sominaren i en förtrolig krets af vänner talade om sitt flydda lif. " Då j a g vid femton års Alder konfirmerades af Biskop Butsch, " sade hon, " fick jag en praktbibel med den allvarliga tillsägelsen att icke läsa i den, emedan jag ej skiille kunna först&amp; den och missfórstleiide af Guds ord kunde verka laseri och svarmesi.
Jag får lill prot. förnya den reservation och protest, sorn jag vid behandlingen af det förra mern. anförde, och får nu på en gång förklara, alt den må blifva gällande för alla dylika från Consl.Utsk. inkommande memorial. Lades till handlingarna förstärkta StatsUtsk:s den 9 dennes pä bordet lagda meni. N:o 399, i anledn. at verkställda omröstningar, enligt utlåUna N:is 257 och 367, ang:de pensioner åt f. d. Statsråden Hr Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård. Föredrogs ånyo SlatsUlsk:s den 9 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4°°> > anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå ledamöternes i Rikets Allm. Ärenders f. d. Beredning und. ansökning att få såsom pension bibehålla de af dem i sådan egenskap innehafda arfvoden. Frih. Cederström, Jacob: Det bör förundra, att StatsUlsk. i afseende på Rikets Allm. Ärenders Beredning afstyrkt hvad samma Ulsk. tillstyrkt i afseende på K. Nummerlotteriet. Man kan visserligen finna skälet deruti, att i annan händelse Konungens sanclion icke erhållits till beslutet om Nummerlotteriets indragning. Men, mine herrar! Konungens sanclion till indragning af Allm. Ärendenas Beredning var gifven i förväg, utan aning af möjligheten af ett dylikt betänk, från StalsUtsk., då embetsmännen i Sverige i alla tider, när deras befattning upphört, blifvit bibehållne vid sina löneförmåner. Jag anhåller om återremiss af delta Betänk, och begär att Utsk. måtte se icke på personerna, hvilka äro i fråga, utan på samhällets intresse dervid, att rättvisa ulöfvas emot sådana embetsman, hvilkas befattning Den a3 Januari e. m. 3g5 upphört, icke genom deras förvållande, utan genom förändring af Statens institutioner. På begäran af Hr von Rosen, Georg, upplästes Frih. Spr eng t por tens reservation. Hr von Rosen:
Ett hufvudsakeligt hinder för Saltpeternäringens uppkomst var att flera speculanter införskrefvo Saltpeter från Finland och nästan i alla landskap inträngde sig med Saltpeters utbjudande åt de gävdskyldige. Då denna Saltpeter kunde af dem säljas till ett lågt pris, uppkom deraf en i dubbelt afseende skadlig verkan, nemligen att den inhemsketillverkaren saknade afsättning på sin vara och att den gärdskyldige ej ansåg det löna mödan att tillverka Saltpeter; förgätande att när en gång inhemska Saltpeter-näringen förfallit, det berodde af Utländningens välbehag att stegra priset å sin product. Eders Kongl. Majit har visligen undanröjt detta hinder genom sitt Nådiga Stadgande af den 26 November 1816, att endast bevisligen inrikes tillverkad Saltpeter får hädanefter i Kronans uppbörd emottagas och att Finsk samt annan utländsk Saltpeter är till införsel förbjuden, hvarigenom äfven utväg beredes att kunna uppgöra en säker beräkning af den inrikes tillverkningen. LandsHöfdingatnes för år 181& afgifne Kerättdlser utvisa, att förhållandet med Saltpetter-näringen då varit följande. Norrbottens Län. Pl3ntIadornes antal uppgick till 116, hvaraf sine 181G blifvit afsjudne och gifvit en afkastning af 17 fett ti'# Saltpeter; och som flere Lador då icke hunnit blifva färdige till afsjudning, så täcktes Eders Kongl. Majit lemna Länets Inbyggare anstånd med 1816 års Saltpeter gärds - Konungens Nåd. Propositioner'. 165 gärdsafbördande till innevarande år, då 73 Lador skulle afsjudas, ur hvilka en tillverkning af 1071, men minst 668 förväntades; hvilken tillverkning i bägge fallen, öfverstiger Landets gärd för arne år, emedan denna hvardera året uppgår blott lill 245 Lispund. Westerbottens Län., Saltpeterladorne utgjorde 361 stycken.
Inköp af ett hus för Lånekontoret i Malmö. 8 Banko-Fullmäktiges Berättelse. Pensions-lnrättning för Enkor och barn efter tjenstemän m. tl. vid DiskontVerken. Utvexlingen af Silfver. Lånekontors räkning af ett på östra sidan om Lånekontorets hufvudbyggnad beläget mindre korsvirkeshus; men sedan nämnde hus sedermera öfvergått till ny egare, hvilken, i stället för den förfallna byggnaden, låtit uppföra ett stenhus; så och enär härigenom den hufvudsakliga anledningen till husets inköp, eller dess eldfarliga beskaffenhet för Lånekontorets hus måste anses hafva försvunnit, samt någon utvidgning i lokalen för Lånekontoret åtminstone icke för närvarande erfordras, anse Fullmäktige frågan om berörde inköp hafva förfallit. § 15- För de gratifikationer, som Fullmäktige, med stöd af § 100 i BankoReglementet, anordnat på Dispositions-räkningen, redovisa Fullmäktige uti ett under nedanstående dag till Höglofl. Utskottet afgifvet memorial; hvadan Fullmäktige nu endast skolat upplysa, att genom fortsatt förräntande af odisponerade behållningar på nämnde räkning, fonden till en Pensions-inrättning för Enkor och barn efter Tjenstemän och Betjente vid Banko-Diskonten, Lånekontoren samt Tumba Bruk, för närvarande uppgår till ett belopp af 18,150 Rdr Bko uti räntebärande obligationer, hvilka förvaras i Låneafdelningens jernskåp. För den händelse Höglofl. Utskottet skulle anse berörde summa tillräcklig för det afsedda ändamålet, och sålunda kunde finna för godt, att den ifrågasatta Pensions-Inrättningen nu bör bildas, åberopa Fullmäktige det af dem vid sednaste riksdag afgifna och bland Höglofl. Utskottets] handlingar förvarade förslag till Reglemente för samma Pensions-anstalt. Angående Bankens Metalliska Kassa m. m. §• 16.
och att du inte allenast, för att komma till skydde dig! » honom, har måst bekämpa dig sjelf, utan också Ingrid stod qvar med nedböjdt hufvud och din mors onda natur, som är i dig till en del nedhängande armar; hon märkte knappast, att åtminstone, liksom ditt ansigte bär hennes drag tanten gått. — och då han vet, att du gjort allt detta för Men Henrika låg på knä i sin bönevrå inne din mors skull, för att blidka hans vrede mot i sitt rum med ansigtet mot väggen. Hon henne och försona hennes syndaskuld, skall han frågade sin herre och mästare, om hon gjort se i nåd till ditt goda uppsåt och ge sina ett godt dagsverk, och han svarade henne — englar en vink att föra synderskan upp till bon hörde orden klart och tydligt — att han hans tron, och der ska ni bägge falla ner för var nöjd med henne. hans fötter, och han skall i sin stora barmHon gick till sängs. Lakanen brände henne hertighet lyfta upp er bägge och förena er bägge ej längre, de voro svala och lena som silke. i samma famntag. » Ångesten var bortdrifven och kom ej mera igen. Henrika hade talat sig varm; hennes ögon Rummet på andra sidan salen ingaf henne ej längre någon förfäran, och om hon nu än hört strålade i månskenet af en extatisk glöd. » Tror du allt hvad du nu har sagt? » frå- de mest förtvinade snyftningar och jämmergade Ingrid, utan att ännu riktigt låta rycka suckar derifrån, skulle hon endast ha giadt sig sig med; allt dylikt var henne ännu så främderåt oeh tackat och lofvat. Henrika hade icke på många år känt en sådan frid i sitt mande. » Ja, så sant jag tror på Gud, vår Frälsare, sinne, och hon behöfde ej längta efter sömnen — den kom okallad och kysste hennes ögonoch på ett evigt lif! » lock till belöning, för att hon gjort sin pligt Ingrid gick ett par steg inåt rummet, stanmot Aimées dotter. Hon sof den rättfärdiges nade framför Henrika och såg henne in i djupa lugna och drömfria sömn, tills solen stod ögonen. » Men ligger det någon rättvisa i detta, kan högt på himlen.
St., under villkor att ”till Riksg.cont. aflemna alla de Rikets således inlösta skuldförbindelser, sorn då voro i utländsk mans ägo;” så förefaller det mig något eget alt, vid den convention, som afslöts år i8i5, icke hafva funnit att alla fordringsägare ingått denna convention, ulan blott, såsom orden lyda, "ett ganska betydligt antal.” Då hvar och en nu lärer finna, att ett ganska betydligt antal ägare till partial-obligationer icke är detsamma som alla, så inträffar således en möjlighet, att med en del, om också ett ganska obetydligt antal, icke någon convention är gjord, och att det åtminstone är tvifvelaktigt, huruvida villkoret i detta fall är uppfyldt eller icke. Väl har K. M. genom en skrifvelse af den 23 Dec. 1817 gifvit R. St:s StatsUtsk. tillkänna, huru med inlösningen af Rikets skuld-obligationer sig förhöll; men huruvida sedan den tiden, d. v. s. under sedermera förflutna 23 år, någon upplysning från R. M. till R. St. ingått, derom har StatsUtsk. icke sig utlåtit. Skulle tili så vara, alt någon nådig skrifvelse i ämnet sedermera kommit till StatsUlsk , så anser jag, att Utsk. i sin recit derom bort underrätta Ständerna. Är det åter så, att icke någon sådan skrifvelse från K. M. ankommit, så anser jag visserligen denna omständighet fordra en upplysning, dock icke en sådan, som StatsUtsk. nu föreslagit Ständerna alt genom und. skrifvelse söka bereda; utan jag tror att StatsUtsk. hade ålegat, att direele till K. M., antingen sjelft eller genom Riksg.cont., framställa begäran om en upplysning, huruvida ingenting vidare vore att för Ständerna anmäla i denna fråga, innan StatsUtsk. framställde saken för Ständerna.
Jag anser derföre, att distillerings-rätligheten med 6 kannors panna bör vara fri under hela året för den, som till bränvinsbränning är berättigad. 14 §- 1 morn. ålägger tillverkare af bränvinsredskap på Bruk eller i Stadj att förse den med sin namnstämpel samt ombesörja dess'uppmätande och stämplande af vederbörande Landtmätare eller Justerare, vid 33 R:dr 16 sk. vite. Men 2 och 5 mom. ålägga egaren (det vill säga köparen) en så beskaffad skyldighet, då bränvinsredskap förfärdigas eller ändras på landet. Grunden till denna skiljaktighet i åliggande för tillverkare och köpare af enahanda skyldighet har man svårt att utfinna. Att Bruk för det mesta äro på landet anlagde, är en känd sak, likasom, att, enligt 4 Cap.. 2 §, Handels-Balken, ingen annan än Borgare må handtverk idka, och då härtill lägges, att, enligt gällande Författning, Borgare skall bo och vistas samt sin rörelse drifva i den stad der han burskap vunnit, vid förlust af burskapsrätten; så måste stadgandet i 2 och 5 mom. endast afse fuskare på landet, hvilka der sig nedsatt, och, utan rättighet, idka Kopparslagare-handtverket. Desse fuskare äro således fritagne från ombesörjande af mätning och stämpling af deras redskap; dein är icke heller ålagdt förse redskapen med namnstämpel.. Dessa 2:ne morn. innefatta alltså en indirect anmaning eller tillåtelse för obehörige personer * att med bränvinsredskaps; förfärdigande och förändrande sig befatta. Såsom 56 Bep.-j Lagsmitt Allm.
STOCKHOLM, Koxg,l. Ordens-Boktryckeiuet, i834* SeviUnings-VttkoUeU Utlåtande If\o 35. £ JNlo 35. Ankom till Exp. Utsk. den 18 Oct. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N.o i3_, om stämplade pappersafgiften. I följd af gjorda anmärkningar, haT Utskottets Betänkande N:o i3, angående stämplade pappersafgiften, blifvit ifrån alla fyra -respective RiksStånden återremitteradt. Yid besvarandet af dessa anmärkningar har Utskottet trött sig böra så mycket sorn möjiigt iakttaga samma ordning, hvaruti de punkter, vid hvilka erinringar blifvit framställde i så val Utskottets förra Betänkande, som sjelfva Författningen, förekomma,* men då åtskilliga af anmärkningarne icke häntyda till några vissa punkter af det förslag till Charlas Sigillataé-Författning, hvilket Utskottet äfgifvit, utan omfatta förslaget antingen i dess helhet, eller angå vissa allmännare frågor, torde Utskottet, innan det ingår i besvarandet af de mera speciela anmärkningarne vid förslaget, först få upptaga till granskning dem, hvilka äro af mera allmän beskaffenhet. Herr Friherre Cederström, 3., harfansett, att Utskottets förslag bort vara så afFattadt, att Konungen, utan någon förändring deri, kunde låta utfärda Författningen, och att Utskottet således bort nyttja uttrycken Wl, i stället för Konungen} Vdre Collegier etc.
Betänkande». Herr Friherren uppställer derefter vissa allmänna principer, till ledning för det hela, och hvilka här nedanföre finnas hufvudsakligen upptagne, § 1. Den måttstock, eller värdemätare, hvilken genom sin egenskap, att så litet som möjligt vara underkastad förändringar, och hvilken med mesta fördel kunde öfver hela Riket begagnas som beskaltningsenhet voret ett lod lölödigt silfver. § 6. Till besående af ett geometriskt tunnland fordras ftunna råg, en tunna korn, eller r-J tunna hafra. Denna beräkning kan blifva en hjelp vid bedömandet a£ ouppmätt åkerjord. § 3- Hvart och ett af de i föregående § nämnde sädesmått anses i värde lika meå 4 lod silfver. § 4. Man kunde visserligen beskatta äng och bete efter tunnan born, men det synes na - Besv. och Ekon. Utsk, Betänkanden, 1305 tnrligare, att sådant sker i smör. Enhet vinnes tillräckligen, då lod silfver utgör den egentliga måttstocken. § 5. Graderingen, som här tages tiiigrund, och hvarefter arrendet blifver bestämdt, förutsätter att lägenheten är belägen sex dagsresor eller derutöfver från afsättningsorten, då hvarje dagsresa till bestämd or t anses innell ålla tvänne mils längd, denna ort må vara i stad, bruk, hamn eller andra ställen. För hvarje dagsresa en egendom är närmare belägen, än att sex dagar fordras till resan för att försälja varan, bör hela egendomens sammanslagne värde höjas för hvar dagsresa med t. ex. del. Vid betragtande af jordens egenskaper hör jordens beskaffenhet tagas till grund utan modiflcation. 1:0 När dess läge är flackt, utan synnerlig sluttning åt någon af väderstrecken, mer än som till vattnets afledning fordras. 2:o Då jordens läge, utan att denna är af vattenflod besvärad, ej befinnes allt för mycket upphöjdt öfver hafvets yta. 3:0