Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som detta af Borgare-Ståndet, på grund af deremot framställd anmärkning, återremitterade Utlåtande blifvit af de 3:ae öfrige Riks-Stånden bifallet, nemligen af Ridderskapet och Adeln, under den 3 innevarande månad, samt af Preste-Ståndek under den 29 och af Bonde-Ståndet under den i5 nästlidneMars; så anse» Sfeats-Utskottet sig förhindradt att, i anledning af förstbemälte Riks-Stånds återremis% afgifva något ytterligare Utlåtande, angående ofvanberörde, enligt 75 §. Riksdags-Ordningen, redan afgjorda fråga. Slockholm den Apjil i84«- STOCKHOLM, Elkcns och Granbergs Tryckeri. i84i« Förstärkta, Stats-Utskottets Memorial, N',o 499, 1 N:o 499. Ank. till Exp. Etsk. dun 25 April 1841, kl. 12 midd. Memorial, angående votering i anledning af Bevillnings-Uiskottets Memorial N:o 41, rörande besluten i fråga om TullTaxan. Sedan, vid pröfning af Bevillnings-Utskoltets Memorial Nio 41, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut öfver förslag till Tull-Taxa, åtskilliga af de uti berörde Memorial uppgifne voterings-propositioner blifvit af samtlige Riks-Stånden godkända; så har Förstärkta Stats-Utskottet, jemlikt stadgandet uti 71 §. Regerings-Formen, under den 20 och 22 innevarande månad samt denna dag, öfver dessa propositioner verkställt votering i följande ordning: Första voteringen, enligt 21 punkten.
D ä r var E d v a r d A s p med fru — b a r n e t hade de lämnat i svärmors och släktingarnas vård — där voro ett par andra unga svenska målare och ett par finska målarinnor. Mera tillfälliga gäster voro Sven R i c h e r t — han höll sig eljes till ett kotteri unga fransmän — och en ung norsk författare, som var m a r t y r för sin världsåskådning. H a n hade skrifvit en serie noveller ur brasserie-lifvet i Quartier latin — » F r i Kierlighed » var bokens titel. D e n hade blifvit konfiskerad och hade också därför blifvit ganska mycket omtalad. N u gjorde dess författare j u s t ingenting annat än föraktade människorna, ' slentrede ' omkring på gatorna och talade om att han fann sig ' vammel ' vid hela lifvet. H a n hade ett rundt, skägglöst, pojkaktigt ansikte med kitslig uppsyn. H a n hade håret nedstruket i pannan och gick i en konstnärligt luggsliten rock och snedgångna skor. U t m ä r k t e sig dessutom för sitt omotståndliga begär att vara ' svinsk ', när det var damer närvarande i vår krets, och var ej ' förstådd ' af de mindre genialiska ibland oss. R i c h e r t tog honom i försvar, han fann norrmannen vara en snäll pojke och en i grund och botten fin pojke. H a n hade dessutom den förtjänst ätt ej vara rädd för någonting, och han kände till åtskilliga hörn af staden, som hvarken främlingar eller parisarne själfva hade reda pä eller vågade h a reda på. I hans sällskap hade Richert varit ute för ett par äfventyr, som hade både ovanlighetens och farans behag. Mer än en gång hade de nattetid slagit sig ihop med uteliggare i Champs Elysées och gjort dem sällskap, hade blifvit introducerade i spelhus och bandithålor. En gång hade de med k n a p p nöd k u n n a t rädda sig undan polisen — deras flykt hade gått öfver tak och trädgårdsmurar — då ett dylikt näste blifvit kringrändt och sällskapet fångadt. Allt dylikt var i Richerts smak, han var inte rädd, han heller, han litade på sina kroppskrafter och på sin goda tur.
Denne §. kan således wid detta tilfälle icke wara lampelig, utan endast den 8o §., i anseende hwartil jag ödmjukast anhäller om propo8jtion til bifall a krotocoll8-Utdraget, såsom warande aldeles enligt med Ridderskapets och Adelns beslut och Le grunder, hwarpa detsamma bör sig stödja. Herr kerA kman, Hmbro8iu8lckgANU8, önffade, utom anförandet af 8o och 7Z §§., at afwen den 57, angående Swensta Folkets rätt at sig bestalla, matte citera. Efter nägvn kort ventil-uion härom, blef 75 §. Regeringsformen nast framför citationen af den go §. i?ro - Den 9 Mars. 42 Z i krotocollb - Utdraget införd, samt orden, i afseende pa Rokerings-frcgor, derutur borktagne, och ?iotocoUs - Uwraget, salunda förandradr, godkandt. Emot 7Z §:s anförande rk-serverscie sig Herr Iliam, kr, FrjherreLecler5träm,^acok, Friherre ^lan norheim, Lsr8 /^UAU8t, och Grefwe körner, Elioif Läran. Undertecknad 8iIver8to!s>6, HxelLsbriel, re8ervi-racte sig likaledes deremot, emedan han ansäg anförandet af 7Z §. wäl icke såsom ssadeligt, men aldeles olämpligt. Herr kotklik-b, 6arl freöric, ansäg äfwen 7Z §:s anförande olämpligt, och begärde detta til krotocollct r^8erwraät. Herr Lil ver8tolpe, issreöric Lamuel, instämde i denna reservation, pä den grund, at han ansäg 7Z §:s citation icke wara loAisst rigtig.
Expeditions-Utskottet infördes ordet: Bevillnings-Utskottet,”. Då Utskottet med sin framställning endast afsåg att förekomma onödig omgång och särskild kostnad för tryckning af författningen i sin helhet, sådan densamma slutligen blefve af Rikets Ständer antagen, samt de tre öfriga Stånden godkänt Utskottets ifrågavarande framställning oförändrad, torde densamma få anses vara af Rikets Ständer bifallen. Stockholm den 8 Augusti 1863. STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. Ank. till Exp.-Utsk. dea 13 Aug. 1863, kl. 1 e. m. Betänkande, angående lullbestämmelserna för artikeln bränvin och sprit, m m. Uti sitt angående tullbevillningen afgifna Betänkande M 8 hemställer Utskottet, alt pröfningen af tullbestämmelserna angående artikeln bränvin och sprit måtte uppskjutas intilldess Rikets Ständer fattat beslut rörande tillverkningen af bränvin inom landet och skatten derå; hvarvid Rikets Ständer äfven låtit bero Sedan numera tillverkningsskatten blifvit bestämd att fortfarande utgå med 60 öre för kanna bränvin af 50 procents styrka vid 15 graders värme, har Utskottet skolat åter till behandling upptaga berörda fråga om tullsats å bränvin.
På det vaccinationen må kunna, såväl i Städerna, som i alla Socknar å Landet, så ofta behofvet fordrar, anställas, böra kraftiga anstalter vidtagas, att icke allenast tillräcklige depots af tjenligt vaccin-ämne måtte i alla Landsorter , i synnerhet hos hvar och en ProvincialMedicus finnas, utan ock att skicklige Vaccinateurer må, på sätt Eders Kongl. Maj:t redan förordnat eller vidare kan förordna , vara att tillgå till så stort antal som behofvet erfordrar. Riksens Ständer göra sig förvissade att Kongl. Sundhets-Collegium och Rikets upplysta LäkareCorps, som medelst vaccinationens främjande i vårt Fädernesland gjort sig på ett utmärkt sätt förtjente, af ej mindre Rikets egna Medborgares än Utlänningars allmänna oinskränkta högaktning , ej skola underlåta , att på det bästa och lämpligaste sätt vidtaga alla de åtgärder, som kunna leda till vaccinationen s befordrande. Detta 1 Den n Juli. 1035 Detta allt få Riksens Ständer härmedelst Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet underställa. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig -vördnad, trollet och nit Stormägtigste Allernådigsie Konung! Eders Kongl. Majus underdänigste , tropligtigste tjenare och undersåter På Ridd. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarsk. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, b. t. Talman. Uppläst hos Samtelig Riks-Stlnden den 11 Juli. Stormägtigste Allernådigsie Konung! Då Riksens Sländer vid sistförflutne Riksdag hade beslutit, att hos Eders Kongl. Majit göra underdånig anhållan om inrättande af en Bergs-Schola, sedan undersökning skulle hafva blifvit anställd till utredande af detta för BergsVetenskapen vig'iga ämne, hände att denna underdåniga önskan hos Eders Kongl. Majit aldrig blifvit anmäld.
Ett sådant våld mot äganderätten hoppas jag att v ingen Den 27 November. 33 ingen representation, äfven om hon vore sammansatt genom samfälda val, skulle vilja begå. Vill man åter låta, för likhetens vinnande, kronan godtgöra säteriägaren för den högre köpeskillingen: så får staten utbetala ett högre kapital med den ena handen, för den högre skatt, som han med den andra uppbär. Nu vela vi dessutom, att ojemnhelen i skatterne inom vårt fädernesland rättas derigenom, att bevillning erlägges efter hemmansvärdet. Följaktligen påföres den, som äger 1 mantal säteri, af högre värde än 1 mantal skatte, högre bevillning för det förra, än för det sednare, hvarigenom rättvisa vinnes. Frih. Hermelin har yttrat, att önskligt vore det grundskalterne kunde bortlösas. Jag önskar motsatsen af det skäl, att jag önskar, det Konungen i Sverige icke måtte blifva, mera än han är, beroende af bevillningar frän den ena riksdagen till den andra. Så länge grundskatten finnes, äger Konungen en grundfond af skatt, hvilken R. St. icke kunna fråntaga Honom utan Hans samtycke. Men så snart grundskatten är borttagen heror fortgången af rikets förvaltning på välbehag af R. St., i hvilkas makt det då ligger att vägra skatter och göra regeringssättet omöjligt, som det vid 1840 års riksdag hette, — brytningar, hvarifrån jag beder Gud bevara mitt fädernesland. Så länge jag äger en röst i dess angelägenheter skall jag söka bestrida möjligheten af sådana tilltag. Gr. Anckarsvärd har, då näringarna enligt hans åsigt numera icke behöfde det skydd som hittills varit dem lemnadt, omnämnt Collmes afskaffande såsom en lycka för landet. För ögonblicket har han omnämnt Rergsoch Comm:-Co!l:nes borttagande, samt anställt en jemförelse emellan Sverige och Norrige, huruledes i det sednare landet i st. f. Folker blott (innes byråer ställde under Depart:s-cheferne. Det går an alt på det sättet behandla näringarna i ett land, som saknar varuförädling och utför sina råämnen, sin fisk och sina trävaror.
Det är lätt för sanguiniska naturer att i motion uppställa ett system af 1,000 högre folkskolor, 2,000 folkskolor och 4,000 småskolor med en årlig kostnad för Staten af 2,800,000, förutom det som Seminarierna m. m. erfordra; men då de dermed genast vilja slå ihjäl icke mindre än 800 af våra redan befintlige folkskolor, eftersom vi redan hafva 2,800 examinerade folkskolelärare i arbete, och detta för att få rum för de högre folkskolorna, som icke vilja komma i gång, och för småskolorna, som ligga dem mest på hjertat, så måste vi vända det partiet ryggen och gå vår egen väg, den väg, som sans och måtta banar. Vi vilja åtnöjas med att först se fullbordad den andra våningen, som med Stadgan åsyftades, innan vi upprifva den gamla solida bottenvåningen, som utan kostnad för Staten både kan och bör underhållas och förbättras genom hemmens Motioner i Preste-Ståndet 1862. 93 och kommunernas egen omsorg, bättre för hvarje tid, i den mån det ena slägtet efter det andra bättre lär att värdera bildningen och tillegna sig förmågan att i hemmet förbereda barnen för skolan. Öfvervåningen tro vi oss hafva temligen färdig genom pedagogierne, element ar-läroverken och tillämpningsskolorna, som stå öppna lör alla landets barn och utvidgas årligen elter behofvet. Må hemmet, nu som förr, hafva en eggelse att göra, hvad det kan för barnets första uppfostran i hemmet; men sporren dertill kan endast ligga deri. att barnet bör hafva lärt att hjelpligt läsa i bole, innan det kastas på folkskolan. Der hemmet ej kan eller vill praestera detta sjellt, må det hafva sig ålagdt att bekosta sin informator eller guvernant, i siden eller hemmaväf, i stugan för en eller två, i småskolan för tio eller tjugu lärjungar. Utan detta vilkor, sorn1 jag föreslår att i Stadgan intagas, skall all hemundervisning dödas och folkskolan stadna i vexten, detta sednare, emedan jag fruktar att Staten ej kan åtaga sig småskolorna öfverallt såsom folkskolans underlag.
Ridderskapet och Adeln anmärkt, att betydlig nedsättning i nu gällande införselafgifter derå eller fullkomlig tullfrihet borde medgifvas, för befordrande af direkt handel på Levanten och deraf följande afsättning för svenskt jern. Men enär apelsiner, likasom öfriga likartade artiklar, endast förbrukas af förmögnare samhällsklasserna och nedsättning i införselafgifterna utöfver hvad Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o lo. 13 Kongl. Maj:ts förslag, för vissa af nämnde artiklar, innehåller, skulle medföra minskning i tullinkomsterna, anser utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad herr Hjerta i ofvanberörda måtto föreslagit. Utskottet instämmer i Kongl. Maj:ts förslag, att den för apotheksvaror, ej specificerade, medgifna tullfrihet vid införsel äfven må ega rum, då sådane varor för vetenskaplige behof af vetenskapsmän införas; men då, såsom herr af Grubbens, Nils Wilhelm, inom höglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt, det synes angeläget, att nämnde införselfrihet underkastas kontroll, tillstyrker utskottet, att samma införselfrihet endast må, efter Sundhetskollegii, Vetenskapsakademiens eller vederbörande universitetsfakultets hörande, tillgodonjutas; och att föreskrift derom må, på sätt bilagda taxeförslag innehåller, meddelas. Hvad angår artikeln arsenik, dervid förändrade tullbestämmelser icke ansetts lämpliga, synes ett förhållande, som kommit till utskottets kännedom, påkalla uppmärksamhet. Det har nemligen blifvit upplyst, att, till följd af den apothekare oinskränkt medgifna rättighet att införa arsenik, så betydliga qvantiteter af denna vara blifvit för några apothekares räkning införda, att dermed, hvad ock skall inträffat, måste hafva drilvits oloflig och vådlig handel.
gren oss i för Gud » åt för dast för det egna matöfverflödet slängar i rädd ter i » Den glada festen », kryperiet och egentlig hon De skänka slutligen befriade mötte hon tiden att » Eftervärlden » och den enkla gästfriheten få en vacker lofsång d e n n a tid i sin » I n v o k a t i o n » samma minnestal — » Junkern vandrar lastens stråt, Skryter af att ' lura gumman '. » Familjelyckan gor dygd att: älskdikter, år s k r e f, » tonen, d a g a r vilja, s y n a s och hon just döden bördsmaka de enstaka dessa pröfningens skaldeguden fina i visade h o n sig alltjämt äga h v a d under f r u L e n n g r e n i f r i g t s o m sitt prydnader. svagheten och ömma och som hon under &gt;Ett odladt vett, en upplyst själ, Hvad, kunna böcker väl det skänka? Mitt barn, studera världen väl, Den ger dig ämnen nog att tänka! » Anspråkslösheten, samma värdinna, 69 I så sitt utmärkta Bättre än Stomatol och Aseptin af alla slag är af t i d e n s s e d e r o c h f ö r väl ton som Ja, eftervärlden att beundra De dikter äkta d e t i n h e m s k a i så- ämnen. » skall ä n n u l ä n g e f o r t f a r a A n n a Maria Lenngrens hon svensk skänkt oss äro snille. pärlor poesi, och vi hafva alla af skäl som hon just helt vällustigt hade borrat så långt som möjligt in i sanden, för att sedan med ett ryck, så att sanden yrde, draga fram dem igen Jag lät arbetet hvila. En mera strålande bild af hälsa kunde man knappast se, och jag kunde ej låta bli att för min vänninna, som just kom ut på verandan, utrycka min förtjusning. » Jaj nog är jag också, om jag skall säga sanningen, en smula stolt öfver henne, » sade min väninna skämtsamt.
Då på grund häraf och i öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegium underdånigst hemställt, E. K. M:t för Sin del ansett nyssnämnda i Kongl. Förordningen den 8 Januari 1748 inedgifna förmån böra äfven hemmansegarne i Färentuna härad tillgodokomma, och tegelveden derstädes följaktligen böra utgöras, efter förvandling, med sexton skillingar banko eller femtio öre riksmynt för hvarje mantal, men en sådan åtgärd innefattade en förändring i den för berörda härad hittills gällande beskattning, har E. K. M:t nu i Nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte ifrågavarande förändring medgifva. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande, och, vid det upplysta förhållande att byggningshjelpen inom Färentuna härad, med inberäknande af värdet å den s. k. tegelveden, uppgår till vida högre belopp, än hvarmed denna ränle-titel inom det öfriga Riket utgöres, väl funnit med billigheten öfverensstämmande att någon nedsättning i denna utskyld må varda de skattskyldige i nämnda härad medgifven, men, beträffande grunderna för bestämmandet af denna nedsättning, icke kunnat till alla delar instämma uti hvad Kammar-kollegium i detta afseende tillstyrkt och E. K. M:t i Nåder föreslagit. Då nemligen byggningshjelpen, hvilken utskyld i det öfriga Riket icke, på sätt Kammarkollegium anfört, utgår med samma belopp, utan efter flera olika grunder, så att beloppen i särskilda orter utgöra 36 eller 42 sk., 1och R:dr banko, likväl inom Stockholms län, med undantag af Färentuna härad, i allmänhet utgår med 1 R:dr 24 sk. banko, skulle de skaltskyldige inom nämnda härad, af hvilka byggningshjelpen, jemte den deruti inbegripna tegelveden, för närvarande utgöres till ett belopp i medeltal af ej mindre än 8 R:dr 23 sk. 4 r:st. banko, erhålla en större eftergift än skäligt vore, om de, enligt Eiepeditions-Ulskoltets Förslag till unden!.
Hwarje är i Januari manad anställes lottning emellan samtelige Obligakionerne, sedan de med nya numror blifwit försedde, och de Obligationer, hwilka dä till betalande utlottas, komma derefter att infrias med tillagd fem procents prims, såsom ersättning för det Capikalets primitiva och rätta förfallotid genom - 902 Den 18 November. nom borörde anstalt möjeligen ställe komma alt förlängas. 8met8 Enka har för desi biträde widbo rörde operation, hwilken i der närmaste är lika med den, som är 1798 med Länen i Holland blifwitwidtagen, betingat fig tre procents provision, i ett för allt, pä hela beloppet af de amalgamerade Länen, hwilken provi ion dock icke, fäfom det stett i Holland, erlägges pä en gäng, utan ivid hwarje Läns primitiva förfallotid, beräknad efter Länets storlek. L>m det altid wore inöjeligt för Contoiret, att Återställa Utrikes Läne-capilal, i den ordning de förfalla, eller oni man med säkerhet kunde päräkna omsättning af förfallande Cari al, antingen omedelbarligen eller genom andre nya Län till de äldres liquiderande; och om sädana omsättningar eller nya Län kunde winnås mot nägorlunda drägeliga wilkor, sä borde ifrägawarande Operation, serdeles i afseende pä den prime, som pä Capitalet särskildt stall betalas, wisserligen wara akt anse säscm berungande för Riket. — Men enär ä andra sidan i öfwcrwä. gande kommer, att omsättningar eller nya Läu i desse sednare tider icke warit att päräkna och ännu mindre uti EuropaS nuwarande ställning, torde kunna förwäntas; och att U '-i es
Då dessutom den begärda anslagssumman icke är särdeles betydlig, anhåller jag, att E. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts i dess förra Betänk. i detta hänseende gjorda hemställan, hvilken dessutom är af 2:ne Riksstånd redan bifallen. Hr von Ehrenheim: Då dessa frågor förra gången voro föremål för R. o. Ad:ns öfverläggning, yttrade jag mig mot anslag till Strengnäs läroverkshus, hufvudsakligen på de skäl, som af Gr. Hamilton blifvit anförda. Jag måste likväl erkänna, att, sedan StatsUtsk:t ej fäst något afs:de vid de dervid gjorda anmme, jag äfven ansett de enskildta omständigheter, af Utsk:t i detta sitt Betänk, nu anförda, vara så talande, att jag röstade för bifall till detta anslag. Denna kommun är så liten som en stadskommun gerna kan vara, och har således ej tillfälle att sjelf betäcka de erforderliga kostnaderna. Huset är dessutom så dåligt och förfallet att det för de besökandes helsa är i högsta grad menligt att der vistas. Detta var ett undantagsförhållande. Fästa vi åter afs:de på den stadskommun, för hvilken anslag nu är begärdt, så finna vi att denna är en bland de rikaste i Sverige, så att den gerna Den 19 September f. tn. 237 kan bekosta sjelf sina skolhusbyggnaders upförande. För konseqvensens skull får jag således yrka, att R. o. Ad. ej måtte bevilja den till Orebro läroverk begärda anslagssumman. Hr Hjärne: Om några nya skäl i detta Utskrts Betänk, förekommit, så hade jag kunnat fatta, hvarföre R. o. Ad. skulle frångå sitt en gång fattade beslut; men då några sådane ej förefinnas, inser jag sannerligen icke, hvarföre icke R. o. Ad. skulle vidblifva sin förut uttalade åsigt. Det är verkligen med ganska smärtsamma känslor som jag vid detta tillfälle ser mig nödsakad afstyrka R. o. Ad. från att bevilja den begärda anslagssumman till Orebro läroverk, emedan detta läroverk verkligen år från år allt mer och mer tillvinner sig allmänhetens förtroende.
Rili sgäl ds-sedi arnes realisation åren i8o3 och 1804 tillverkade i4 och i o-skillings-sedlar, blifva i görligaste måtto använda, och följaktligen nya Småsedlar å sltilling-tal , endast i nion af oundgängligt behof, förfärdigade. Börande dessa Skil - Banco-Ulskottets Memorial N.-o Qo. 47 lings-sedlar nu, under tiden, till form, utseende och färg , lemnäs oförändrade, endast med iakttagande, att i6:Skillings-sedeln -tryckes längs efter papperet, ’men 12 och 8:Skillingssedlarne öfver Sedel-formatets bredd, hvarigenom möjligheten, att med olika styckens sammanfogande bedraga de enfaldiga, märkligen försvåras; o att de större Sedlarne af nya slaget, hvarunder Utskottet räknar valeurerne från och med 25 till och med 5oo R:dr, skola i Bokföring inom Yexel-Bauken upptagas efter stycke-tal med numer och datum; dock så, att de, som tid efter annan i Cassorna inkomma , och icke befinnas förnötta, må till utvexling åter begagnas, samt icke förr blifva annullerade ochi böckerna afförda, än då de, genom nötning, äro för vidare omlopp bland Allmänheten otjenliga. Hvaremot de smärre Sedlarne af nya slaget, hvarunder Utskottet räknar valeurerne från och med i R:dr till och med B aneo-V t skottets Memorial N:o go. 10 R:dr, behandlas lika med nuvarande Sedlar å 8 skiilingar till och med 3 R:dr , och således endast i antal och summa , meri acke efter stycke-tal, numer och-;> datum, uti räkenskaperna upptagas och afföras; 3:o) att lämpliga' utvägar vidtagas i hvad som rörer de nya Sedlarnes yttre form och utseende , styrka och uthållighet till omlopp, samt vighet och beqvämlighet för remisser och utbetalningar, äfvensom nödiga försigtighetsmått lill trygghet emot deras förfalskning och eftergöring.
Och hvad har väl orsaken dertill kunnat vara annan, än landets stora behof af låneunderstöd, dem Riksbanken var för svag att kunna lemna, hvarföre Regeringen hittills varit nödsakad att medgifva de privata sedelbankernas fortfarande, oaktadt alla de olägenheter för Riksbanken och det allmänna, som deras enskilda utelöpande sedelmassor, uppgående till omkring 20,000,000 Riksdaler Ranko, kunde medföra. För min del älskar jag att tro det Regeringen icke mera ville göra något anspråk på bankovinsten till statens allmänna behof, utan Öfverlemna den åt Ständerna, för att med dess tillhjelp så ordna landets penningeväsende, att både jordbruk och andra industrigrenar genom Riksbankens medverkan kunde erhålla medel tili sin utveckling, så att icke blott 72 § Regerings-formen kunde blifva en sanning och inga sedelutgifvande privat-banker behöfvas, utan äfven Riksbankens förmåga allt mera förstärkas, att äfven under mötande svårare konjunkturer med större lätthet kunna upprätthålla sina myntrepresentativers värde. När Rankovinsten utgöres af räntor, som influtit från landets lånebehöfvande innevånare, och denna vinst användes till statsbehof, är det ju de skuldsatte som således utgöra dessa bidrag till det allmänna. Det förekommer mig likasom om en kommuns bättre lottade innevånare anlägga ett spanmåls-magasin, bålla spanmålen ständigt utlånt emot dryg ränta och använda räntan till kommunala behof, hvilka alltså till större eller mindre del fyllas af de lånebehöfvande och skuldsatte, till lättnad och lindring för de förmögnare. Rättre vore väl då att nedsätta räntan, göra vilkoren billigare och öka magasinets förmåga att i vidsträcktare mån lemna understöd. Man säger att orri Riksbanken oupphörligt hopade sina vinster, skulle den draga till sig alla kapitaler och bela landet blifva gäldbundet hos Ranken. Detta har nog ingen fara, sedan man i öfver 20 år ansträngt alla krafter för att fråntaga Ranken den största möjliga andel af dess vinst. En sådan Rank blir sannerligen icke för rik. Min mening är icke heller, såsom man påstått, att göra Riksbanken rik och riket fattigt. Min mening är icke att vinsten skall uppläggas i Ranken, så vida sådant icke är nödvändigt för realisationens bestånd.