Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ja, i går afton friade jag och. » kunna få njuta af åtminstone en frisk och ungGabriel, som städse visat sig svag gent domlig röst, hr Svensons. Som den äfventyrlige synnerlig oro för framtiden, oeh min tillit vermarkis dAubigny hade han äfven vunnit i sä- kade uppmuntrande på Gösta. emot sonens önskningar, hade ofta blundat kerhet, hvad själfva det dramatiska framträdandet Farbror hade emellertid redan varit jordad för det oregelbundna lefnadssätt, för hvilket vidkommer. Fru Lindströms madame de Masntenon ett par dagar, oeh alla yttre omsorger, hvilka han tidigt visat sig ha smak. Ehuru han var full af drottninglik värdighet, och lilla fröken Nilssons näpna kammarpage knep allas hjärtan. vid en kär persons bortgång kännas så bullvanligtvis behandlade fadern med en viss nonDet komiska elementet kunde visserligen ha förerande, så tröttsamma och störande, voro efchalans, syntes han dock i denna stund tämträdts åtskilligt saftigare än nu af hrr Ringvall terträdda af en tomhet, i hvilken funnos tusen ligen orolig, ty handen, som hvilade på den och Klinger i den äldre och yngre de Marsillacs framför honom liggande tidningen, darrade kläder, men de skämde dock visst icke bort hågkomster. sin sak. Kostymuppsättningen särskildt är glänAtt midt under denna djupa sorg tillmärkbart. sande, och bifallet på premieren var mycket lifligt. kännage vår förlofning sattes icke i fråga, och » Jag förstår inte riktigt ... skulle du så- Oupplösliga band. ledes ha ingått någon förbindelse, utan att först underrätta mig om dina önskningar? Jag förmodar emellertid att äfven jag har ett ord med i laget? » » Naturligtvis ... för att ge ett samtycke. » Under de sista sekunderna hade Gabriel blifvit blodröd i ansiktet, men Magnus tycktes icke akta därpå. Den sinnesrörelse han nyss visat hade helt och hållet dunstat bort. För min egen del fann jag det vara bäst att lämna de båda herrarne åt sig själfva, och jag hade just hunnit till salsdörren, då Gabriel återtog: » Eftersom du tycks anse att mitt gillande faller af sig själft s å.
Hvad först angår Sjöfartstraktaten, så hafva underhandlingarne redan ledt Staten till öfverensstämmelse i de hufvudsakliga grundsatserna; och för hvad som återstår att bestämma, eller sjelfva fartygsafgiften, äro de Förenade Rikenas fullmäktige redan försedde med alla härifrån erforderliga upplysningar. Den från de Förenade Rikenas sida gjorda framställning om intagande i Lokal®nm Handelstraktaten af ett likartadt förbehåll med det i Fransk-Relgiska traktaten ga er förekommande om de kontraherande makternas ömsesidiga rätt att utöfver de tullsatser, som kunna öfverenskommas, med erforderliga lokala eller bamnumgälder belägga i traktaten upptagna, äfvensom andra varor, som i de respektiva länderna införas, har väl icke mött bestämdt ogillande från Frankrikes sida; men då så väl vid underhandlarnes sista sammanträde som i en sedermera af Kejserl. 16 Franska Utrikes Ministern den 22 Februari aflåten särskilt skrifvelse blifvit framkastade betänkligheter i afseende å ett sådant förbehåll, samt åtminstone ifrågasatts garantier emot tillfälliga förhöjningar af dessa lokala afgifter, sakna komiterade icke anledning att åter beröra denna fråga. Att dylika lokala afgifter, med hvilka uteslutande afses att betäcka omkostnaderna för uppehållande af de anstalter, som för trafikens beqvämlighet erfordras, lika litet kunna inom de Förenade Rikena som inom något annat sjöfartsidkande land umbäras, torde knappast behöfva erinras. A andra sidan måste det ligga i hvarje lands och följaktligen i hvarje regerings intresse att icke tillstädja dylika kommunerna, men icke statskassan, tillflytande afgifter, med hvilka rörelsen och ytterst förbrukaren dock betungas, utöfver det för ändamålet allra oundgängligaste belopp. De Svenska städernas, jemförelsevis med landsbygden, obetydliga folkmängd och inflytande bör ock öfvertyga derom, att några öfverdrifna bidrag till förmån för städerna icke skulle af folket lidas. Och någon säkrare garanti emot' oskälig förhöjning af dylika afgifter, hvilka härstädes endast efter Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning få uppbäras, synes följaktligen icke kunna erbjudas.
LJt supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats* Utskottets, den 21. sistledne Februarii atgifna, saint den 2. dennes , efterm ddagen , på Bordet lagda Utlåtande,' i anledning af Kongl. Majis Nådiga Proposition, angående användande af de innom Södermanlands Län befinteliga så kallade jagbackar, blef samma Utlåtan. de , på grund af åtskilliga dervid gjorda Anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt. Ut supra. S. D Bifölls, vid förnyad föredragning, L igUtskottets, den ro. sistledne Februarii afgifna, samt den 2. i denna Månad, eftermid* dagen, på Bordet lagda Utlåtande, angående Ägares af BergsmansHemman åliggande, att fullgöra de Hemmanen åtföljande skyldigheter. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets, den 10. sistledne Februarii afgifna, samt den 2. dennes, eftermiddagen, på Bordet lagda Utlåtanden : 1:0 Angående gjordt Förslag att Skogs-åver# kan må anses och straffas lika med Stöld} samt 2:0 Angående föreslagen vidsträcktare rättighet för Odlare till Grannarnes biträde Vid Dikning, mm. blefvo dessa Utlåtanden, på grund af åtskilliga dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitterade. Ut supra. D Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch OeconomiceUtskottets, dén ig. sistledne Februarii afgifva, samt den 2. dennes, eftermiddagen, på Bordet lagda Betänkanden : r:o I anledning af väckt fråga om förbud mot införande af utländskt spunriet Bomullsgarn, 2.0 Angåend* en fri TackjernsHandel. 3'0 I anledning af väckt fråga om Boskapsö afvelns uppmuntrande i Blekinge. 4:0 I anledning af åtskilliga väckta frågor, rö; rande MarkegångsSättningarne. Ut supra.
xar cap-tLz hvarefter Z oförändrad bifölls. 67 §> Herr von 8ci» an t 2 hemställde om icke tvid flutet af denna § kunde göras det tillägg, hwarom war Höga ivid den zo, att nemligen denna granskning af Stars-Lerket ej bör utestänga Revision af Kammar-Rätten. Han trodde äfwcn att det ej were lämpligt akt öfverlemna ät Konungen att kalla Revisorerna. Om det skulle hända att Konungen ej kallade, hwad ulwäg finnes tvä! dä? Herr kork! i ed förnyade Grefwe Oa is Gsräies anmärkning, att Revisorernas antal borde ökas till 9 af hvart Ständ. Grefwe biörnar: Det af Herr von Lcirrmtr: yrkade tillägg tror jag kommer lämpcligare Wid den 75 Z, hvari stadgas om cieckarAer för öfwcrscddc räkningar; hwad tillökningen af antalet beträffar, skulle jag wilja tillstyrka att det ökades till 12 af hwart Ständ, men att till besparings tvinnande j^et blOit blrswe cn revision mellan hvarje Riksdag. s Ständer hade dä altid sjclfwe walt sint» Retz. mer och conti olles pä Wcrkens förtrollning wore tr/.r säker. Herr Den 21 October. 453Z Herr von 8 c si o i 2 s n si s i m: Jag är vcksä gen-a af den meningen att blott kil revision stullr hgllas mellan hwarjc Riksdag: Men hwad RiksgäldsContoirct beträffar har Stats - Uistottet nu ej hunnit att der göra mer än en allmän revision, ej att granska ziffrorne. Utskottet bleswc derföre nödsäkadt utbedja sig att deröfwcr nästa är en revision mätte fä hällas. Friherre 8taöl von Isto lists in: Ingen king leder mera kill oordning, ja obehagligheter, än olika tankar om rätta förständrt af författningar.
Icke heller redovisas, så vidt utredas kunnat, i dessa räkenskaper fondens ofvan omförmälda räknings förhållande till magasins-statsmedlen, hvilken omständighet, i förening med hvad i öfrigt förekommit, rörande beskaffenheten i allmänhet af räkenskaperna för magasins-ärenderna, föranleder till hemställan, att, genom Kongl. Stats-Kontorets försorg, årligen måtte uppgöras och i räkenskaperna intagas fullständiga liqvider emellan de fonder, som afse Kronomagasinerna och undsättningsmedlen. Skogsplanterings-Kassan. Dess inkomster och utgifter, hvilka från Kongl. Räntekammarens hufvudbok samt Landt-Ränteriernas och Fögderiernas special-räkningar sammandragas uti Rikshufvudboken, der de blifva till sitt hela belopp synliga, hafva befunnits utgöra: Debet. år 1844. år 1845. Balans frän föregående äret: Uppbörd: Balans till påföljande året: Utgift: Balans till påföljande året: Innestående Krono-uppbörd : lefvererad inom April månad följande året dito inom Augusti dito resterande vid uppbörds-årets slut Förskotter ■ t . De dit inflytande medel upptagas uti Rikshufvudböckerna för de båda revisions-åren sålunda: lieb et. äi 1844. år 1845. Balans frän föregående året: Hemmans-afgift Credit. Utgifter: Balans till påföljande året: Skogs-Institutet. Af räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten granskats för år 184-4 utan och för år 1845 med anmärkningar, inhemtas: — 59 — Debet. år 1844 år 1845 Balans från föregående året: Uppbörd: Kongl. Stats-Kontoret lefvererat af skogsplanteringsmedlen , 3,500: 3,500: — Balans till påföljande året; Fordran för utgifvet förskott — 233: 16. Credit. Utgifter: — Arfvoden för revision af skogskartor 170: . 116:25. 8.
Utsh. anmälda, är för hvarje Församlings Ledamot när som helst deremellan öppen, hvarefter målets handläggning och bedömmande osvikligen följer. Uti Contracts-Prostens Församling hålles sådan visitation af någon ibland dess Contractister. Biskoparne hålla äfven, så mycket de medhinna, visitationer. För uppbörd af medel, som ingå till Consistorium, göres arne gånger årligen, i Januarii och Maji, redo. Ingalunda påkallad af behofvet, utan mindre väl betänkt, är den grund för andra momentet af Motionen, det en sådan Fiscal vore wen stödjeklippa i de mål, der Consistorium godtyckligt handlade.” Motionens obehörighet i denna punkt synes tydligt deraf, att Biskop och Assessores Consistorii vid tillträdet af sina embeten aflägga Domare-ed, att Consistorierne blott dömma i första instancen, att för Styrelsen finnes Kyrkolag och andra laga Stadgar, hvadan Consistoriales lätt fredas ifrån tankan på målens godtyckliga behandling. Domboken öfver alla förekomna mål insändes ock årligen till Kongl. Hof-Ilätten, och får vid ansvar icke fördröjas. Rikets Ilöglofl. Ständers Justitias-Ombudsman inspecterar lika väl Consistoriernas som andra Rättegångsverks Diarier, Protocoller och Domböcker. Ännu icke har uti dess Besv. och Oecon. Ut sk. afgifna tryck ta årsberättelser anledning visat sig till påkallande af inrättandet utaf någon ifrågavarande Fiscals-tjenst. Kyrko-Ordningen uti Svenska Församlingarne, och uti högsta tillsynen öfver denna, täflar med, om ej öfvergår, den uti andra Protestantiskt Lutherska församlingar. I stöd af det anförda afstyrker Utskottet bifall till motionen, men underställer vördsamt sina tankar de Höglofl. EiksStåndens upplysta och visa bedöm mande. Stockholm den 17 Januarii 1829, N:o 23, Betänkande, angående grunden för beräkningar af plan-penningar eller det bidrag Stam-rotarne böra af Strö-rotarne erhålla.
Räntan, utgörande i penningar 94,000 R-dr, Mantalspenningarne, Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntan, utgingo den tiden nära nog i Silfver, och jag hem - Dea a3 September f. rn. io3 ställer, om icke det varit en lindring för jordbruket, att de nu utgå i ett mynt, hvaraf 128 sk. svara mot i R:dr Silfver. Hvad ökade bördor i Bevillningsväg beträffar, så utgjorde Bevillningen år 1S09 2,5oo,ooo bättre mynt, den gör nu 2,170,000 R:dr sämre, oell samma förhållande eger rum med alla andra Extra ordinarie anslag. Det är en lycka, jag medger det, härrörande från den omständighet att vi äro frie från ali utrikes skuld, men man åberopar icke ett rigtigt factiskt förhållande, då man säger, att jordbruket icke vunnit någon lindring. IN edsättningar hafva allt sedan 1817 egt rum, oagtadt ett ständigt sig försämrande mynt; och om Tullafgifterna gifvit större inkomster, ehuru consumenterne fått sin vara tili nedsatt pris, så hafva vi derföre att tacka ett bättre handelssystem, och en noggrannare controll; den vinst StatsCassan gjort på Lurendrejarens bekostnad, kan icke kallas ökade skattebördor. Hvad den vijrde Talaren yttrat om Embetsmännen såsom Näringsidkare, är till en viss grad sannt, men slutsatsen är icke rigtig; ty har pennihgeegaren förlorat sedan 1809, så hafva Tjenstemännen ock gjort det, och i synnerhet de, hvilkas löner blifvit bestämda i penningar utan att de i proportion af siri förlust blifvit ihogkomne vid föregående lönförhöjningar; och mart bör erindra sig, att 1815 års lönförhöjning skedde klassoch procentvis, ulan afseende på hvars och ens io4 Den 23 September f. na. olilia förluster.
I D U N 408 1893 dem och såg på mig och sade: » Lilla Fanny det är inte godt att i å och gyckla. » Då Jacques dog, var min lilla Fritz tre år. Det gällde att arbeta fara omkring i landsorten och skratta för brö- resorna midt i vintern, när det det. var snöigt och kallt. De andra kunde prata och vara glada, när de inte sofvo. Jag satt i ett hörn med min Fritz, som tittade genom kupéfönstret och frågade, o m vi inte snart voro framme. Jag önskade bara, att vi hade kunnat stiga af vid någon station hvar som helst och gå in i någon af de röda stugorna och be att få stanna. Jag \ kan ännu se elden, som lyste genom fönstret, och vägen, som de trampat sig tvärs igenom snön. Hans kamrater kornmo och sade till honom: » Jacques, du borde gifta dig med Fanny. » Till och med direktören talade med honom, och en kväll frågade han sakta, så som endast han kunde fråga: » Min vän, hvarför inte? V i äro fattiga, men lägg din fattigdom till min fattigdom, lägg din börda till min börda, att vi måtte bära dem tillsamman. » Och så. blef det, som de ville. Men vi skulle icke gjort det. Aldrig. Jag skulle icke antagit det offret af min käraste. Det fattades honom, hvad han själf kallade » m o d i k a m p e n ». Han kunde inte göra front mot de stora olyckorna, mot missräkningar, mot de små nålstyngen i lifvet. » Jag kan bara misslyckas, » sade han, » och det kunna alla. » Han var hvad man kallar » ett godt hufvud, » men goda hufvuden skulle aldrig gå till teatern. När man sätter dem till att bära omkring tebrickor och säga: » hästarna äro sadlade, » så kan det hända, att de tycka sig ha förfelat sin kallelse, och en man m e d förfelad kallelse • — j a g vet hvad det är. » Jag duger icke ens till gycklare, » sade han med en bitterhet, som skar mig i hjärtat. Han hatade sitt yrke och var missnöjd med allt. Han gjorde opposition mot direktörerna, och vi hade inte lätt att få engagement för hans skull.
Detta vore olämpligt, hvadan jag tillstyrker, att R. o. Ad. ville godkänna Hr Prytz’s förslag. Efter framställda och förnyade propos:r dels till bifall å IJtsk.vs yttrande, dels till bifall å Hr Prylz’s förslag, blef detta sistnämnda slutligen af R. o. Ad. anlaget. Gr. Mörner: Jag vet ej, om jag skall anse detta förslag fullkomligen väl genomfördt. Jag ber Hr Prytz sjelf genomse det stycke, som i gamla förordningen kommer näst efter det stycke, som han nu anmärkt. Jag tror, alt han då skall finna en motsägelse deremellan och det följande stycket Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan R. o. Ad. redan fattat sitt beslut, någon discussion i det afsecndet icke mera borde äga rum. Hr Prytz; Jag skall ej vidare discutera ämnet, men utber mig att få hänvisa Gr. Mörner till min reservation, som innefattar, att blott i mom. å pag 21 i 1835 års chnrtaa-sig. -förordn. bör förändras, och jag har ej begärt någon förändring af det näst derefter följande moni., emedan det dels icke slår i direct samband med det föregående, dels ganska sällan kommer alt tillämpas och således är af mindre vigt. Utskottets förslag a n g : d e införande i 6 §:n af ett stadgande om befrielse från stämpladt papper för a f s k r i f t e r, so 111 för ”historiska och ö f”riga vetenskapliga upplysningar ur Rik säre hi”ve t meddelas.’’ Bifölls. Då nu skulle föredragas Utsk:s yttrande rör:de befrielse under vissa förhållanden från stämpladt papper för Riksg.contoret, anmälde sig Gr. Mörner och yttrade : Lii betänk. N:o 4«, pag. 7, slår under 8:0 ett tillägg, nemi. ”beskrifningar öfver geometriska chartor,’’ hvilket tyckes böra omedelbart följa efter det nu föredragna tillstyrkandet. Om jag ej höft miste, så upplästes först den §, sora innefattar, alt ”afskrifter, sorn för historiska och öfriga vetten”skapliga upplysningar ur
Huruvida för Statsråds-ledamöter m. fl. nu gällande bestämmelser må fortfara, eller ej, öfverlemnar jag till Rikets Ständers pröfning, och i första rummet till Höglofliga Stats-Utskottets, dit remiss vördsammast begäres. Stockholm den 28 November 1862. C. Drake. ]%:<> 117. Af Herr Reutersvärd) Putrik Osear) angående låneunderstöd för anläggning af en jernbana mellan Köping och Uttersberg. Allt sedan tanken på jernvägs-anläggningar inom vårt land uppstod, hafva flera personer, bestående hufvudsakligast af bruksegare, hvilka hafva sina egendomar belägna utefter den så kallade Hedströmmen i Westmanlands län, varit betänkte på att bilda bolag i och för anläggandet af en jernväg utefter den dalgång, som, utgående från staden Köping bildas af Hedströmmen, och utan tvifvel vore en jernvägsanläggning i denna rigtning en af de vigtigaste, i förhållande till sin utsträckning, för bergsbruksrörelsen inom hela riket. År 1856 bildades ett bolag i och för denna jernvägsanläggning och noggranna undersökningar äfvensom kostnadsförslag och kartor upprättades af Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen, Gustaf Nerman, och sedan Konungens Befallningshafvande i länet ansett sig med sitt förord »i högsta måtto böra understödja detta företag», ingick bolaget till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t 310 Motioner hos Riddersliapet och Adeln 1862. N:o 117. täcktes aflåta nådig Proposition till Rikets då församlade Ständer om bidrag af allmänna medel till belopp af 600,000 R:dr emot samma vilkor, af 2 procents ränta och en procents kapitalafbetalning, som under föregående riksdag beviljades, bland andra, jernvägsanläggningen mellan Falun och Gefle, men som bolagets underdåniga anhållan till Kongl. Maj:t inkom så sent, att alla beräknade tillgångar redan blifvit för andra likartade vigtiga företag, tagna i anspråk, fann Kongl. Maj:t för godt att icke aflåta nådig Proposition i ämnet.
Man torde invända, att, då StatsUtskoltet inkommer med Betänkandet, i den dit återremitterade frågan, angående indrifvande af medel, som icke influtit; komma Sländerne i tillfälle att utfordra Lagens kraf emot Grefve Cederström; men, må man ursägta, alt jag anser det tillfället ganska opålitligt. Begagna vi den magt vi äga, att, i den nu förevarande anmärkningsfrågan, ställa Grefve Cederström under RiksRätt, så ära vi säkra, icke om utgången, jag medger det, men dock Den 18 Julii f. m. s63 att en Domstol måste pröfva och döma; men dröja vi, tils den ekonomiska frågan förekommer, så blir vår enda utväg att hos Regeringen i underdånighet begära, att en action varder anbefald; men i Regeringens magt står då också, att icke bifalla vår begäran. Må det tillåtas mig att erindra om ett dylikt förhållande; icke äldre, än sedan sista Riksdag. Fattade af en orättvis opinionshvirfvel, begingo Ständerne då det förskräckliga misstag, att afskaffa Magazinsinrätlningen, hvars nytta för jordbruksnäringen ofta varit den största, och ännu kunnat blifva det, om man, i stället för att afskaffa inrättningen, gifvit den en bättre instruction. Icke nöjde dermed, vidtogo Rikets Ständer ännu ettsteg, som, i sin syftning, närmade sig till utseende af förföljelse. Ständerne anhöllo nemligen hos "Konungen, om anställande af lagligt åtal emot Directionen; men, sedan Directionen blifvit hord, och dervid nöjaktigt förklarat hvarenda anmärkningspunkt; blef resultatet, alt Konungen icke biföll Ständernas begäran.
Förmögenhet, uppehållit, och jag vågar såga i förkofrat. Ett ord i afseende på mitt personliga för» hållande till saken, önskar jag få tillägga, emedan det kanske styrker mitt tal. Mitt nit är rent för all inflytelse af egna nyttan. Om få veckor afgår jag tillden Utländska Beskicka ning mig är anlörtrodd. Då upphör möjligheten för mig att behålla Kongl Theaterns styrelse; då upphör för mig, så på nyitans som nöjets vägnar, allt p rsonligt interesse vid Kongl Theaterns bestånd eller fall. Jag har ju således tält af lika ren som brinnande ifver för National rättvisans heder, af rent nit för mine Landsmäns nytta och nöje; af ren värme för det vackra och interessanta Nationella Verk Gustaf III och Cail Fersen anlagt; af ren tacksamhet för de många utmärkta och agtningsvärda Artister, hvars Förman jag med så mycken tillfredsställelse varit; hvars öden alltid skola ligga mig om bjertat, och hvars framtid jag nu, med förhoppningsfull förtröstan, anförtror till Riksens Ständers faderliga ynnest och beskydd. Friherre Åkerhjelm , Gustaf Fredric: Då StatsUtskottet, uti dess nu upplästa Betänkande, endast föreslagit, att understöd af Allmänna Medel må för Theatern beviljas till innevarande års slut, eller till den 1 Januarii 18195 men jag önskar, att Theatern äfven efter den tiden må fortfara 5 så anhåller jag att få fram* Den 2 5 Maji. ställa mina tankar i ämnet, genom uppläsande af följande skrifteliga Anförande:
Då jag i sista plenum begärde Allm. Besv.- o.Ekon.-UtsIctsBetänk. N:ol6på bordet, så skedde det derföre att Utsk:t ansett sig böra inskränka sig till att begära afslag å motionen, utan att anföra några af mig till stöd för densamma andragna skäl. Och då ändamålet med motionernes tryckning i väsendtlig mån skulle vara förfelad, om desamma icke utdelades till Ståndet, innan ärendena till behandling företages, och dessa motioner just nu inkommit, så får jag anhålla att B. o. Ad. ville besluta att detta Betänk, måtte sättas främst på föredragningslistan till nästa plenum. Den 30 December. 519 Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Vid sista riksdagen behandlades en motion af Hr Stjernsvärd ang:de arméens organisation, utan att densamma ännu var i tryck utdelad bland Stånden. Hr Stjernsvärd begärde då att afgörandet skulle uppskjutas, men R. o. Ad. afslog detta. Nu har Hr Treffenberg framställt en snarlik anhållan. 1 princip måste jag äfven nu ogilla denna, men då endast ett par dagars uppehåll vid detta tillfälle förorsakas, vill jag icke motsätta mig motionärens begäran. Hr Treffenberg: Jemte det jag framför min tacksägelse för att Gr. Björnstjerna icke motsätter sig min önskan, ber jag fä fästa uppmärksamheten uppå att ingens rätt genom uppfylllandet af min begäran trädes för nära; hvarjemte jag anser mig ytterligare höra erinra om angelägenheten deraf, att Ståndets ledamöter sättas i tillfälle att taga del af motioner, innan de till sluligt afgörande föredragas. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Så mycket mera tager jag mig friheten instämma med Hr Treffenberg, som man nu möjligen vill göra med honom, som med mig, nemi. att Ekon.-Utsk:t i sitt Betänk. N:o 9 icke rätt uppfattat min motion, och ändock företog densamma, innan den blifvit tryckt. Hr von Ehrenheim, Per: Jag anhåller att få instämma med Gr.