Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En afton sade hon, n3r jag lag: S u ar Cmusen h m m m i f r h Finland, och tror jag visst, att I han sagt hvarannan till, efter I sa lika kommen i staden. Säg mig nu, om du skall hafva hononi, och jag sade nej. S9 hade hon sa mycket till att säga, allt det som ondt var om honom, och sa iniinga namn gaf hon honom, att jag blef riitt ledsen dewid, ty jag \ .ille gerna soha. DS svarade jag pfi sktilnirri, att hon inte skulle tala sa illa om honom, ty nar jag finge honom, om hon inte tyckte illa vara, sa sade jag.honom allt detta, ty hrem vet, om icke min lycka blir sa god, att jag kan iå honom före nagon annan, och s9 blir Er spadom om inte. Hon blef s8 ond, det jag räl \ iste fömt, ty deqA sade jag det. D8 svarade hon mig: om du &amp; d5 far honom, aldrig f&amp; du n5gra ham med honom. D i s v d e jag: Jo, jo men, ingen nöd blir derom, ty vi äro bada af godt slag, som inte har fattats barn, alltsi C1 vi bada \ .al Iiarn nog, om Gud hjelper oss tillsanimans, det tviiiar jag inte på. Fni Ebba sade: om I än tån barn, sag du ej hum manga söner din moster fick med Cmusens bror, sa m h g a f&amp; du med denne. Da har du inte aihans rikedom. Jag sade: min moster fick fyra döttrar, mig lära Gud g i f h fyra söner, och s. m. (söta moster) skall en gång f&amp; se dem. Di sade hon: om I an fln m h g a söner, soni du ssger, sa blir det inte annat i n morianer och dvergar, eRer I ören svarta och sinå bada. Da svarade jag och smlog: de rrrsm sto b a n de skönaste mame, alltsa skdl min s. m. C1 se, hum sköna barn jag skall få, att de icke skönare skulle kunna malas.
Jag anhåller alt till stöd för min åsigt få uppläsa några ord utaf ett yttrande, som vid en föregående riksdag blifvit afgifvet utaf en ledamot af detta Stånd: »Denna method att fördjupa sig i forntiden, innan man gjo~t sig hemmastadd med nutidens förhållanden, har frambragt ett fenomen, som var alldeles okändt för de gamle Greker och Romare, och som är helt och hållet den moderna tidens tillhörighet. En ypperlig typ för satiren och skämtet har länge varit en förläst magistereller en s. k. skolfux. Hvad är det som hos denne typ så häftigt verkar på skrattmusklerna? Icke kan lärdomen vara löjlig? Den omständigheten, att man känner allting bättre än alla andra, kan omöjligen förorsaka löje. Orsaken måste vara någon annan; och, om man närmare betraktar saken, skallman finna att det icke är lärdomen, utan okunnigheten, som utgör det komiska elementet. Kontrasten emellan det högvisa utseendet, som bär tydliga spår om nattvak och stora ansträngningar, för inhemtande af kunskaper, — kontrasten emellan delta utseende och okunnigheten om allt, som för en menniska är nödvändigt att känna, — är tvifvelaktigt det som väcker löjet.» Om en dylik person säger en af våra skalder: »De gamla Grekers skor han känner, »Men sina jemnt han bakframt spänner.» Samme talare erinrar äfven om, att både Linné och Berzelius kasserades i skolan, derföre att de i sin barndom icke kunde lära sig latin. Hade skolan der fått sin vilja fram, skulle Den 10 Juni f. m. 137 dessa vetenskapernas heroer blifvit förvisade till lästen eller något annat dylikt yrke. Jag anser det vara tillräckligt att häntyda på denna omständighet, för att man skall finna, alt början med latinläsningen bör uppskjutas till den tid, då den, som skall undervisas deri, sjelf bar förmåga att inse och bedömma vigten och värdet af detta studium. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Knorring: Hr Klingenstjerna har yttrat, att skiljepunkten emellan den klassiska linien och den reala lämpligast bör förläggas till den ålder, som Utsk:t föreslagit.
Sedan derefter Chefen för Ingeniör-korpsen uti afgifvet yttrande förmält sig anse stora betänkligheter förekomma emot öppnandet af den ifrågasatta kommunikationsleden, genom hvilken det blefve möjligt för fiendtliga fartyg att kringgå Waxholmen och i ryggen på dervarande befästningar inkomma i hufvudstadens hamn, samt att, om dessa betänkligheter funnos böra vika med afseende å de fördelar, som företaget i öfrigt beredde handeln och sjöfarten, inloppet borde starkt befästas, har, sedan fråga jemväl förekommit om icke farledens upprensning allenast för mindre djupgående fartyg skulle i allt fall medföra väsendtliga fördelar, bemälde Chef, enligt erhållen nådig föreskrift, låtit upprätta en efter farledens fördjupning till tio å tolf fot lämpad befästningsplan, hvars utförande beräknats till 520,000 R:dr, men hvilken kostnad, i händelse farleden fördjupas till aderton fot och sålunda varder tillgänglig äfven för större krigsfartyg, skulle komma att ökas med 150,000 R:dr för befästningarnes förstärkande med två detacherade verk; varande kostnaden för bestyckningen å de för det förra alternativet afsedda befästningar beräknad till 250,287 R:dr. Efter sålunda vunnen utredning af kostnaderna för farledens upprensning och fördjupning samt förseende med erforderliga befästningar, anbefallde Kongl. Majit, under den 16 September 1859, öfverståthållare-embetet att. efter vederbörandes hörande, till Kongl. Majit inkomma med uppgift på det bidrag, som af Stockholms stad kunde vara att påräkna i kostnaderna för meranämnda kommunikationsleds beredande och framtida underhåll. Uti det till följd häraf afgifna, Kungl. Majas I\'åd. Skrifvelse i\:o S8. 37 lien '29 Augusti innevarande år till Kongl.
Gör man våldsgerning å annan för det han i sak inför Rätta, hos Konun gens Befallningshafvande eller vid annat Embetsverk, sin eller annans talan fört eller 20 vittnesmål aflagt, eller för att honom från sakens utförande eller vittnesmålets aflaggande hindra; dömes till straffarbete i högst två år. 9 § Gör man våldsgerning å annan vid valförrättning, uppbördseller sockenstämma, lasförhör, landtmäteriförrättning eller annan sådan offentlig sammankomst, eller då allmänt ärende eljest förehafves; varde den omständighet, vid straffets bestämmande för våldet, såsom försvårande ansedd. För svordom, oljud eller annan förargelse vid sådant tillfälle vare straffet böter, högst etthundra Riksdaler. 10 §. Bryter man annans hemfrid, i ty att man med våld, eller eljest mot hans vilja, intränger i hans hemvist, vare sig gård, hus eller fartyg, eller vägrar att derifrån, efter tillsägelse, sig begifva, eller ock dit sig insmyger eller der gömmer sig undan, utan att kunna skälig anledning dertill visa; straffes med böter, dock ej under tio Riksdaler, eller fängelse i högst sex månader. Begår någon sådant hemfridsbrott i uppsåt att annan våldföra; må, ändå att uppsåtet ej varder fullbordadt, till straffarbete i högst två år dömas 11 §. Brytes hemfrid genom husransakan af obehörig person eller i olaga ordning; vare straffet böter, dock ej under tio Riksdaler, eller fängelse i högst sex må nader. 12 §. Bryter man hemfrid, i ty att man, af ondska eller öfverdåd, slår in fönster i annans hus, eller kastar i annans gård, hus eller fartyg in sten eller annat; straffes med böter från och med tio till och med etthundra Riksdaler. Sker det af okynne; vare bot högst femtio Riksdaler. 13 §. Brott, som i 10, 11 eller 12 § sagdt är, må ej åtalas af allmän åklagare, der det ej af målsägande till sådant åtal angifves. 14 §.
Härefter förekom och bifölls Utsk:s i sammanhang med sistnämnde punkt afgifna yttrande öfver Riksdags-Fnllmäktigen Dahlgrens, i fråga om Trosspassevolans-afgiften, väckta motion. 31: sia och alla de öfrige icke förut om för malde punkter ne. Lades till handlingarne. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 19 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 177, i ani. af väckte frågor om nytt formulär för Rikshufvudboken samt om serskild hufvudbok för K. StatsKontoret. Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande. t:sta, 2:dra och 3:dje punklerne, ang:de frågor, hvilka Utsk. ansett icke böra till någon R. St:rs åtgärd föranleda. Biföllos. A:de punkten, ang:de af Utsk. tillstyrkte f örändringar och tillägg i Rikshufvudbok$-förslaget. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har visserligen såsom President i KammarR:n deltagit i detta måls beredande, och är i hufvudsaken ense med det förslag, som nu blifvit gjordt. Men sjelfva utlåtandet afgafs under det jag var frånvar:de på en utrikes resa. Jag har emellertid en betänklighet, som jag nu vill framställa, nemi. den, att om Rikshufvudboken uprättas såsom föreslaget är och jag äfven hufvudsakligen tillstyrkt: så är dock ej Den 22 Juli. 403 yttradt hura förhållas shall med tvenne slags medel, hvilka i upbördstnännens specialräkningar ingå. Rikshufvudhoken skulle efter detta förslag omfatta 4 serskildta slags medel, nemi. l:o Statsverkets grundfond, 2:o medel för ordinarie statsregleringen, 3:o medel för extra statsregleringen och 4:o riksgäldsmedel. Nu upbäras dock jemväl af Kronans upbördsmän, under namn af diverse Verks medel, vissa allmänna kassors inkomster, samt vissa korporationers och menigheters intägter.
Uti sitt don 12 sistlidne April under N:o 20 afgifna Betänkande, angående Allmänna Bcvillningen, hade Utskottet anmält, att Utskottet, på de skäl, sorn finnas anförda uti motiverna till §§ 25 och 26 af Kommitterades förslag till Bevillnings-stadga, ansett sig böra föreslå nedsättning i den, enligt § 36 af nu gällande Beviilnings-stadga, bestämda bevillning för gåfva, testamente, fideikommiss och arf, nemligen: för gåfva, testamente och äldre fideikommiss till 4, i stället för nu stadgade 6 procent; för första emottagare!! af nystiftadt fideikommiss äfven till 4, i stället för nu föreskrifna, men sällan eller aldrig erlagda 10 procent; samt för arf till fjermare skyldeman till 2, i stället för nu stadgade 3 procent; hvarjemte Utskottet för testamente af årlig afkomst eller ränta, utan eganderätt till den egendom, eller det kapital, af hvilket afkomsten eller räntan utgår, bibehållit den uti nu gällande Beviilnings-stadga bestämda afgift af tvä procent å kapitalet. Dock hemställde Utskottet derjemte, att, som förslag vore väckt och på Utskottets handläggning beroende, angående upphörande af skyldigheten att belägga testamenten med stämpladt. papper, Utskottet, i händelse någon förändring eller eftergift af denna skyldighet blefve af Rikets Ständer beJlih. till II. St. Pral. 1839 A !SCO. S Sunil. 1 Afd. 26' Heijl. 1 2 HeviUnings-ltskotlets Ullålande N;o 33. slutad, måtte få inkomma med torsia» till den förändring i afseende på proeentberäkningen af bevillning för testamenten m. m., hvartill omständigheterna kunde anses föranleda.
Hvad det sista beträffar, får jag göra den siste talaren uppmärksam på, att sådana mål äro af natur, att de röra alla tre 102 Den 24 Oktober f. m. afdelningarne, och att de således böra af dem gemensamt behandlas. Han har särskildt fästat sig vid en sak, nemi. uppgörandet af förslag till stat. I afseende härå måste det ovilkorligen komma att så tillgå, att, när af afdelningarne infordras dylika förslag, då det är tillgång till att besluta hvad som önskas, desse måste af Landtförsvars-Dep:t kallas och en slags kompromiss med dem göras, hvarigenom, till följe af de upplysningar, som af dem lemnäs, man kan komma till visshet om hvad som inom det stora anslaget är mest nödvändigt att under det kommande året utgå. Får man då icke något af det stora anslaget, måste man vänta till dess att de för året mest trängande behofven äro uppfyllda. Hvad de öfriga inkasten beträffar, så har dessa äfven blifvit uttryckta i en reservation, hvilken jag med mycket intresse genomläst. Utom dess klartänkthet och de enkla grundsanningar, den innehåller, vittnar denna reservation om en särdeles stor förmåga att på möjligast korta tid tränga sig in i detta ämne. Hvad reservanten egentligen framställt är att i militära mål, till hvilka militärisk kunskap erfordras, det militära elementet bör vara afgörande, hvaremot i sådana mål, der författningskunskap behöfves, det civila bör vara öfvervägande. Han skulle härigenom ovilkorligen hafva kommit till det resultat, att dessa båda elementer skulle åtskiljas, hade icke gränslinien blifvit svår att uppdraga. Det finnes nemi. ingen författning, som icke kan vara praktiskt nyttig i sin tillämpning på de militära förhållandena, och då dertill fordras en militärisk kunskap, som det civila elementet icke eger, kan jag icke fatta annat än att Hr Björck på den ifrågav:de gränslinien stakat sig, samt att han funnit det vara alldeles omöjligt att från dessa afdelningar särskilja en hel hop mål, hvilka fordra författningskunskap. Hade Hr Björck varit konseqvent, skulle han hafva gjort en sak, som han nu underlåtit.
I1 lån samtlige Riks-Slånden är lill Utskottet öfverlemnad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer den 24 Häsll. Februari, deruti Kongl. Maj:t, synnerligast på grund af de åsigter, sorn vid nästlidne Riksdag uttalats, i Nåder förklarat Sig vara sinnad alt, på satt Hedervärda Bonde-Ståndet då begärt, med 8 sk. banco per mil förböja nuvarande Skjutslegan för en häst, på alla de ställen, der entreprenader kunna li 11- vägabi ingas, med åliggande förde sk jutsnings-skyldige, alt, på de ställen der de beslutade entreprenader ensamt emot denna förmon icke kunna åstadkommas, lill dess befrämjande sammanskjuta ett Öfverenskommet ytterligare tillskott i penningar eller varor, samt att, för sådant ändamål och i nitra öfverensstämmelse med af Bonde-Ståndet afgifvet förslag, stadga nödige föreskrifter; men att dervid förekommit, å ena sidan, att en stor och ändamålet troligen motverkande oreda synts kunna uppstå inom de skjulslag, der entreprenad bade af de flesta blifvit beslutad, derest icke minoriteten vore förpliglad att underkasta sig pluralitetens beslut, samt, å andra sidan, att Kongl. Maj:t icke ansett Sig, ulan Rikets Ständers medverkan, kunna ålägga någon skjuts-skyldig att, utan sitt eget frivilliga begifvande, nu och för framtiden, utbyta de honom åliggande prccstalioner emot en i penningar eller varor utgående afgift; hvadan Kongl. Maj:l ansett Sig böra med Dess hufvudsakliga beslut i ämnet uppskjuta och velat i Nåder inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande, huruvida Ständerna för deras del vilja, på sätt Bonde-Ståndet vid sistförflutna Riksdag föreslagit, förklara: alt inom de skjutslag, der pluralitelen yttrat sig villig att, på uppgjorda villkor, ingå på öfverenskommelse om entreprenad, emot upphörande af hålloch reserv-skjulsskyldigheten, minoriteten ovillkorligen må vara förpligtad alt underkasta sig majoritetens, och de frånvarande de närvarandes beslut; äfvensom Kongl. Maj:t i Nåder förklarat
Den, som bifaller den äskade tillökningen af 17,000 R:dr i anslaget för Indelta Cavalleriets Exercice-Escadroner, röstar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, anses någon tillökning i det förutvarande anslaget icke böra beviljas. Och har det af Utskottet i samma punkt tillstyrkta anslag för Exercice-Compagnier vid Indelta Infanteriet med 3p,ooo R:dr, af 3:ne Riksstånd, nemligen Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden blifvit afslaget. 18:0 Utskottets tillstyrkande uti 2 2:dra punkten af Betänkandet N:o 8i , deruti Utskottet, under förutsättning, att någon del af de Beväringsskvldige egnar sig åt sjö-exercice, tillstyrkt, att, af de i Kongl. Maj:ts Nådi - i6 Stais - Ut slottets Memorial A7.'o 2Jo, ga Proposition för Landtoch Sjö-Beväringen gemensamt äskade 3o,ooo R:dr, 20,000 R:dr må å 3:dje Hufvud-Titeln uppföras och detta anslag således hestämmas lill 80,000 R:dr, är bifallet af Borgareoch Bonde-Stånden; men Ridd. och Adeln samt Preste-Slåndet hafva beslutit, att det nuvarande å Tredje Hufvud-Titeln uppförde anslaget för Bevärings-manskapets vapenöfningar skall, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, ökas med 3o,ooo R:dr för Landtoch Sjö-Beväringen gemensamt och sålunda höjas till 90,000 R:dr. Jemte det Utskottet får inbjuda Ridd. och Adeln eller Preste-Ståndet att förena sig om godkännande af Utskottets förslag, får Utskottet, för dea händelse, att inbjudningen icke antages och votering alltså bör ega rum, föreslå följande Proposition:
Maj 1845. m® iw. Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 Maj, U. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion angående införande af ett nytt - stadgande i iS Kan. Ärfdtt-B a!ken, rörande testamentsklander. Uti ett af llöglofl. Ridderskapet och Adeln till Lag-Utskottets utlåtande hänvisadt memorial, har Herr Srå/e, A/A, anfört, att olika åsigter gjort sig i lagskipningen gällande, i fråga derom, huruvida arfvinge, med hvilken testamente icke blifvit i laga ordning kommuniceradt, vore berättigad att deremot anställa klander, änskönt sådan talan icke blifvit väckt inom den längsta lid, lagen bestämmer för arfs utsökande. Så hade nemligen Domstolarne än uttalat den grundsats, att arfvinge förlorat sin rätt i berörde hänseende, derest han ej iakttagit nämnde tid, hvaraf skulle följa, att då den i i5 Kap. 5 §. Ärfda-Balken bestämda längsta tid för arfs utsökande, eller tjuga år blifvit, genom Kongl. Förordningen den 3o Maj 1835, inskränkt till half - 8 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 117. ten, den arfvinge, som af testamente ej erhållit dd, men försummat att inom tio år klandra detsamma, vore, då han ej kunde visa laga förfall, skiljd ej allenast från arfvet, utan ock från rättigheten alt klandra'ett om samma ad gjordt testamente, än hyllat den åsigL, att testamente kunde klandras å hvilken aflägsen tid som helst, så vida icke testa mentarien eller hans rätlsinnehalvai e vore i tillhdle visa, alt testamentet Llifvit i behörig ordnin0, med testators närmaste arfvinge komrnuniceradt och af denne lemnadt oklandradt. Af dessa åsigter vore emedlertid den förstnämnda, enligt motionärens omdöme, den närmast öfverensstämmande med lagstiftarens mening.
Det är för mig högst obehagligt, att behöfva för tredje gången taga Högloft. Ståndets tid i anspåk, men det är mig omöjligt att med tystnad kunna förbigå de anmärkningar, Hr Wolffelt framkastade. Den värde talaren har nemligen Vttrat, att förhållandet mellan roteringskostnaden och taxeringsvärdet företedde vida fördelaktigare resultat er i Jemtland än i de fleste andra provinser. Jag har i min hand f. n. en tabell, som utvisar detta förhållande i Pikets aila län. Enligt, densamma förefinnes proportionen mellan roteringskostnaden och taxeringsvärdet i Jemtlands län vara som 1 : 47, i Upsala som 1 : 79. i Stockholms som 1:156. i Nyköpings som 1:107, i Östergöthlands som 1 : 155, i Gottlands som 1 : 285. i Blekinge som 1 : 100, i Jönköpings som 1 : 54, i Kronobergs som 1 : 55. i Christianstads som 1:147, i Malmöhus som 1:118, i Hallands (hela länet) som 1 : 405, i Götheborgs sorn 1 :20I, i Elfsborgs som 1 : 129, i Skaraborgs som 1 : 124, i Örebro sorn 1:92, i Wermlands som 1 : 236, i Westmanlands som 1 : 88, i Stora Kopparbergs som 1 : 62. i Gefleborgs som 1 : 80. i WesterNorrlands som 1 : 20 1, i Westerbottens som 1 : 156. i Norrbottens som 1 : 94, i Calmar som I : 189'); med ett ord, det finnes ej ett enda län, som kan i detta hänseende anses vara mera vanlottadt än just Jemtland. Ty det iir nemi. klart, att ju mindre qvoten blir. då man dividerar roteringskostnaden i hemmansvärdet, desto ofördelaktigare är resultatet.
Angående denna balans finnes en berättelse bilagd 1845 års hufvudbok för extra ordinarie anslaget, hvadan Revisorerne här endast få hänvisa till den relation, som bär nedan förekommer. För IHikntioiis-Af delningen. CExtra Stats-anslaget)■ Räkenskaperna för båda revisionsåren, uti Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning, upptaga: Debet: år 1844. Uppbörd: Årsanslag till Carlsborgs fästnings byggnad . Dito till befästningsarbetenaå Waxholm samt uti Stockholms skärgård 50,000: ■ Dito till dito vid Carlstens fästning Dito till dito vid inloppet till Carlskrona Försäljningsmedel för proviant m. m. Credit. Balans från föregående året: Balans till påfölj ande år: Ofvanstående vid 1845 års slut utbalanserade förskotter bestå af följande poster, hvilka, enligt hufvudboken bifogad balansrelation, skulle i 1846 års räkenskaper redovisas, nemligen: Till Carlsborgs Fortifikationskassa .. 10,305: 9. 7. „ Waxholms Dito 8,713: 30. 8. „ Carlstens „ Kongl. Flottan i Carlskrona 639: 31. 1 Den uti 1843 och 1845 års Revisionsberättelser omförmälda proprie balans hos förre FortifikationsKassören å Carlsborg K. N. Hall - — 107 — ström har, genom Kongl. Krigs-Koliegii Fortifikations-afdelnings utslag den 28 December 1846, blifvit till ziffran bestämd och uppgår å extra statsanslags-medlen tili 26,972 R:dr 2 sk., hvilket belopp finnes uti 1845 års, nyssnämnde dag afsiutade, hufvudbok debiteradt och uthala nseradt.
Mars påföljde år hörde, huruvida de ville bilda bolag till försäkring emot förlust i följd af elakartad lungsjuka bland hornboskap, af anförde orsaker förklarat sig derpå icke kunna ingå; anhållande underdånigst, att Eders Kongl. Majit ville vid förefallande behof fortfarande såsom hittills låta af statsmedel utanordna ersättning till den jordägare, som till förekommande af denna svåra sjukdoms spridande kan blifva tvungen att nedslagta större eller mindre del af sin ladugård. Några andra preventiva åtgärder än de, som när smitta utbrutit å en ort författningsenligt böra äga rum, för att förebygga densammas vidare utbredande, äro icke att omnämna. Af det större belopp, som nu användes till utsäde, jemfördt med förhållandet under näst förutgångne femårsperiod, synes, att jordbruket vunnit en icke obetydlig tillväxt genom nyodlingar, hvilka allt jemnt fortgått, ehuru måhända i något mindre omfattning under den tryckta penningeställning, som i början af detta qvinqvennium så ofördelaktigt inverkade på näringar och rörelse i allmänhet. I fråga om vattenaftappningar äro endast följande företag af betydenhet att omförmäla: 1. Sänkningen af sjön Örlén och upprensande af ån Orian med utlopp till sjön Wiken inom Ransbergs socken af Södra Wadsbo fögderi. Ett bolag af strandägare omkring berörde vattendrag bildade sig för arbetets utförande år 1858 och erhöll såsom bidrag dertill från Riksgäldskontoret dels 1,800 R:dr såsom gåfva och dels såsom lån på vanliga återbetalningsvilkor 6,800 R:dr. Arbetet, som afslutades år 1861, har inalles kostat omkring 10,000 R:dr, allt riksmynt, och vattenhöjden i Örlén har redan minskats tre fot, så att en högst betydlig jordvinning efter allt utseende kommer att beredas delegarne. Den närmare redogörelsen härför tillhör dock icke denna, utan nästa femårsberättelse, sedan verkningarne af vattenafledningen hunnit blifva tillförlitligt kända; 22 Skaraborgs län. Ängsvattning. Gödningsämnen.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet ä Stockholms Slott den W Januari 1851. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Grefve 31 örner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas. Departcments-Chefen, Stats-Rådet Anjou, föredrog i underdånighet: 12 Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o SS. Underdåniga förslag till följande af Kongl. Maj .ds förut beslutade Nådiga Propositioner till Pikets Ständer samt Skrifvelser till Rikets Ständers Stats-Utskott, nemligen: a) Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för aflönandc af en Extra Provincial-Läkare med station i Trosa stad; Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Maj:t täcktes berörde förslag i Nåder gilla samt i enlighet dermed låta Nådiga Propositioner ooh Skrifvelser, sådane de finnas detta Protokoll bilagda, till Rikets Ständer och till StåtsUtskottet expediera; Och fann Kongl. Maj:t godt härtill lemna Nådigt bifall. Ex protocollo, A. J. Olde. Ank, till Exp.-dJtsk. den 10 Februari 1857, kl. 6 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer om ärligt anslag af Sex Hundra Sextio Sex Riksdaler trettiotvå skillinsar Ranko, O ' eller Ett Tusen Riksdaler Riksmynt till lön ät en ny Provincial-Läkare i Nordmarks Härad af IP'er mlands län; Gifven Stockholms Slott den 10 Januari 1857. Till Kongl. Majit har Dess Sundhets-Kollegium uti underdånig skrifvelse den 6 sistlidne November öfverlemnat Kongl. Majlis