Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stat, sorn nu skall pensioneras, för korrt tid sedan blifvit antagen och försedd ined högre Löner än sorn ,åtnjötos af de förut till den Kongl. Hof Staten hörande Personer, har Stats-Utskottet funnit billighet och rättvisa, i förening med Riksens Ständers åliggande, att i möjligaste mån vid deras anslag inskränka Statens betungande, fordra, att såsom skedt tillstyrka, det Riksens Ständer till Kongl. Majus Nådiga bedröfvande måtte öfverlemna, att efter förut lagde grunder, så vidt de finnas tiliämplige, bestämma hvad ifrågavarande Pensionärer ma böra tilläggas i jemförelse till dem, som tillhört samma Kongl. Hof-Stat och genom en längre tjenstetid beredt sig ännu större anspråk i detta hänseende. Hvad den lägre Betjeningen angår, som egenteligen med afseende pa lefnadsoch tjensteår skulle tilldelas större elier mindre Pensioner; så har Stats-Utskottet för att utstaka de förhållanden, sorn kunde gifva någon anledning för / 2062 Stats-Utskottets Betänk andert* pröfningen af deras tätt, uppgifvit visse lefnads och tjenste-år, som borde vara UpphUndne; men, sorn härvid kunde inträffa sadrfie fall , att någre j^f Betjeningen finnas nära men ej lill fullo hafva tjent den utsatie tiden eller hafva hunnit den föreskrifne åldern, och i desse händelser det synes på Kong'. Majus Ni-* diga urskiljande vid den individuella regle ringen ankomma, att icke dessmindre bevilja så»lari.e personer hvad dern i följd deraf skä ligen tilläggas bör; s , och ehuru Srars Utskottet icke för ..ställt sig annat, än att en sadan tillämpning af de uppgifne grunderne skulla finnas med Riksens Ständers afsigt öfverensstämmande, Ilar likväl Utskottet, i anledning af nu gjorde erindringar saint HedelVärda BondeS»andels tillägg vid dess bifall till förra Utlåtandet, trött sig böra tillstyrka, alt Riksens Höglofl.
På enahanda skäl, som i frågan om artikeln kläder här förut blifvit anfördt, anser utskottet förtullningsgrunden ad valorem för ifrågavarande artikel höra bibe hållas och tillstyrker derföre, att nu gällande bestämmelse för »portföljer, taskböcker, ridikyler och nattsäckar» må förblifva oförändrad. Så - Bevillnings-Utskollets Utlåtande, N:o 13. 49 Såsom förut i afseende å ridikyler och nattsäckar är iakttaget, torde äfven taskböcker böra i noteu upptagas, med hänvisning följer. Jemlikt Kongl. Maj:ts förslag, port - Polalesmjöl. torde införseltullen å potatesmjöl böra nedsättas från 24 till 18 sk. lispundet. Redaktionen af rubriken Rör och dess underafdelningar anser utskottet, med Rör. någon jemkning i Kongl. Maj:ts förslag, men med oförändrade tullbestämmelser, böra blifva: Rör, Rambuoch Spanska. Vass-, rottingar och andra slag. Såsom Kongl. Maj:t föreslagit, tillstyrker utskottet, att införseltullen å »rötter, ätbara, alla slag, ej specificerade,» må nedsättas från 24 sk. till 16 sk. tunnan; och att sadelmakarearbelen ej specificerade, som nu förtullas efter värde, må indelas i 2 klasser: med äkta förgylda, försilfrade, eller pläterade beslag, med 2 r:dr 16 sk. värde och 28 sk. införseltull per skålpund; och andra slag med 1 r:dr 16 sk. värde och 16 sk. införseltull skålpundet. Utskottet instämmer jemväl i Kongl. Maj:ts förslag att upphäfva förbudet mot införsel af oraffinerad och raffinerad salpeter, och att åsätta dessa, under en rubrik, gemensam införseltull; Men då värdet å dessa artiklar, hvilket Kongl. Maj:t antagit till 3 r:dr, rättare torde utgöra 4 r:dr lispundet, anser utskottet den till 36 sk. af Kongl. Maj:t föreslagna införseltull böra höjas till 1 r:dr lispundet.
Bref; men som detta aldrig blifvit till trycket befordradt, och icke eller, i öfverensstämmelse med det för efterlefnad af en Lag oeftergifliga vilkor, blifvit allmänligen kungjordt, så har Motionairen, sorn ansett ofvanberörde Nådiga Bref endast angå Danviks-Hospitalets enskilda Egendomar, men icke rimligtvis kunna lämpas tili de hemman och lägenheter, deraf Hospitalet endast åtnjuter räntan, föreslagit, att, till förekommande af Directionens "framtida prejeri-försök," Hospitalet mätte genom ett allmänt stadgande förklaras oberättigadt, att, vid försäljningen af ifrågavarande hemman, den yrkade recognitions-afgiften uppbära. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit j och hvad först angår Eric Janssons Besv. och Oecon. Utsk. anmärkning, alt det åberopade Kongl. Brefvet icke skall vara allmänligen kungjordt; så, och då det är vordet upplyst, att meranämnde Kongl. Bref, hvaraf Directionen öfver Danviks Hospital, under den 8 April 1820^ tillställt Kongl. Majrts Befallningshafvande i Upsala, Stockholms, Vestmanlands och Södermanlands Län en afskrift, blifvit uppå Directionens anmodan, kungjordt i dessa Län, inom hvilka Danviks-Hospitalets hemman äro belägne, anser Utskottet, vid ett sådant förhållande, högstberörde Nådiga Bref hafva vunnit all nödig och laglig offentlighet. Vidkommande derefter liufvudsaken, får Utskottet vördsamt upplysa, att Danviks Hospital, allt ifrån Stiftelsens början, egt options-rätt till de derunder lydande donerade hemman, då de ifrån en till annan innehafvare blifvit försålde, samt att emot det options-rätten icke blifvit begagnad , men Stadfästelse-Bref å innehafvande
Bränvins-tillverkning i mindre bränneri skall, minst en månad innan den får företagas, hos Häradsskrifvare,!! i orten skriftligen anmälas, hvarvid uppgifvas tid och ställe för tillverkningen samt företes mätningsoch stämpiings-bevis å den redskap, som skall begagnas. Vill någon för bägge de tillåtna månaderna sig på en gång anmäla; håfve dertill rätt. Ofver sådan anmälan meddele Häradsskrifvare!! skriftligt bevis, innefattande tillika uträkning å den afgift, som för tillverkningen sig belöper, och återlemne derjemte mätningsoch stämplings-beviset, försedt med påskrift om uppvisandet. 1 lösen för bevis och påskrift åtnjute han tillhopa 16 sk. Häradsskrifvare åligge att, sist 8 dagar från slutet af den tid, inom hvilken anmälningsskrifterna skola till honom ingifvas, desamma, jemte å dem socknevis upprättade förteckningar, lill Konungens Befallningshafvande insända. §. 14. För den, som lill bränvins-tillverkning i mindre bränneri sig anmält, men sedermera vill, mot befrielse från afgift, tillverkningen frånträda, galle om tid och ställe för anmälan derom hvad i 12 §. sägs. Vill han tillverkningen i afseende å redskaps rymd eller beskaffenhet utvidga, eller, mot befrielse från motsvarande tillverknings-afgift, inskränka; göre derom skriftlig anmälan hos Konungens Befallningshafvande sist 8 dagar före den tid förändringen afser. Vid sin anmälan foge han bestyrkt afskrift af mätningsoch stämplings-bevis å den redskap, hvarmed han tillverkningen utöfva vill. Öfver anmälan, sorn nu sagd är, utfärde Konungens Befallningshafvande bevis, innefattande tillika Lands-kontorets uträkning å den fyllnad i tillverknings-afgift, som er - Expeditions-Lislcoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i 95. 595 läggas bör, eller å det belopp, tillverkaren är berättigad återbekomma, och varde derjemte matningsoch stämplings-beviset, försedt med påskrift om uppvisandet, till honom återlemnadt. §. 15.
Bankens Förvaltnings-kostnader, Onera och Utskylder, Välgörenhets-Utgifter, samt hvad eljest blifvit af Rikets Ständer på Ränte-Inkomslen anvisadt, (hvaribland för år i834 ersatte Capital-föi luster lill belopp af 4,007: 3. 5.) (Efter afdrag för de under hvartdera året influtne återbäringar.) Tillhopa, Ränte-Utgifter, Förvaltnings-kostnader och öfrige anslag å Ränte-Inkomsten Saldo, Öfverskott eller behållning af de Räntor Lån-Rörelsen inbringat Riksgälds-Contoiret har af dessa aret *834. Och Bankens Capital-Räkning har deraf fått sig till godo 266,666; 3a. — För året 1835. Af Räntevinsten har Capital-Räkningen sig lill godo bekommit (Se N:o i. . Capital-Vinster hafva utgjort: a. Contant influtne, (ej bestående i räntor) Obs. Utaf 1835 års Capilal-Vinst, utgöra 12,905.- 4- 3. vär det af vid Tumba produceradt papper utöfver Brukets samma år erhållna penninge-förlag, b. Genom afskrifven skuld, efter tilländalupen praescriptionstid .. Capital-tillväxter hafva dessutom ägt rum: c. Genom beräkning af Räntefordringar och Ränteskulder till årets slut . d. Till följd af besparad utgift, genom förbrukning ötöfver hvad i833 och i834 blifvit tillverkadt af sådant papper, som för Bankens egne behof användes, sedan värdet deraf är såsom Inventarium fördi blott inom Linien och icke beräknadt bland Bankens Capital-tillgångar Saldo, Capital-nedsättning på det hela, år 1834» 5. har blifvit betäckt: Capital-förlust, af bestämd egenskap (Capital-förlusten för år i834 R:dr 6,447-' 22- 9- har 611 här upptagne belopp blifvit qvittad mot influten Capital-Vinst samt återstoden, 4>0O7: 3. 5., godtgjord af Ränte-Inkomsten.)
Rotarnes beskaffenhet och de serskildta förmäner som Soldaten för den ena Roten kan hafwa framför den andra, sig oftast härledande ifrän locala omständigheter, bör göras afseende pä, och är det sädane Compagnie-Fullmägtiges owilkorliga Åliggande skyldighet at uplysa Noterings Herrarna öm näaon Rotes locala läge eller SoldateTorpets särskildta atföljande förmäner skulle i nägor mätto kunna gifwa anledning til minskning uti andra förmäner för Soldaten, hwartil han annars enligt Regementets eller Compapni, ets Knekte - Contract kan wara berättigad, och mä sä mycket mera i sadant enda fall, Rotens skyldigheter inskränkas til lindring för densamma, som det finnes lädane Rotar, hwilkas Noterings ffyldighet intet til alla delar är grundad pä Rotens Hemmantal eller Jordägor, men denna afkortning för Soldaten mä aldrig äga rum ej eller tillätäs, sä wida han intet i andra delar har fullt til fullo ärsättning för hwad han kan i annat fall förlora. Det inträffar äfwen at et berustadt eller roteradt Hemmans ägorymd är sä ringa, at Roten omöjeligen kan afstä nägon jord, aldraminst sä mycken som Knekte-Contractet i almänhet kunde föressrifwa, hwilket sanna för hällam - 86o Den 9 Angust!. de jag sa mycket mera kan benktina trassat mig, dä jag pä et ock annat ställe uti ^ohus Län, såsom Förrättningsman haft befattning med
Eldigt mitt förslag skulle alltså denna punkt erhålla följande lydelse: »R. o. Ad:n skall sammanträda å Riddarhuset livart tredje år den 15 Februari, eller, om helgedag då inträffar, nästföljande söcknedag till lagtima adelsmöte.» Hr Ramsay: Såsom bekant är, tdef inom Lltsk:t utsedde komiterade för alt uppgöra förslag till ny Riddarhusordning. Man insåg dervid genast, att en bland de svåraste frågor vore den om sättet, huru R, o. Ad. skulle sammankomma för att besluta om sina angelägenheter. Det föreföll nemligen komiterade, att det sätt hvarpå R. o. Ad. hittills församlats och verkat, vore, för att begagna ett förut användt uttryck, en rustning, som vore alltför grann och tung för de angelägenheter, hvilka numera för R. o. Ad. återstodo, och som dessutom icke skyddade mot de farligaste af alla anfall — intrigens och tvädrägtens. Komiterade ifrågasatte derföre till eri början, att rättigheten till säte och stämma på Riddarhuset skulle utsträckas till alla adelsmän. Men utom det, att detta skulle strida mot grunden för R. o. Ad:dns uppkomst såsom institution, hvilken utgör en förening icke af personer utan af ättar, skulle det vara en orättvisa mot de efter 1809 adlade ätterna, då de äldre ätterna, om dess ledamöter något mangranare infunno sig, skulle få en alltför stor öfvervigt; någon passande lokal funnes icke heller härtill, då en sådan församling skulle kunna uppgå till omkring 3,000 personer. Dessa sammankomster skulle i sådant fall blifva riktiga Polska riksdagar, eller, för att begagna ett uttryck ifrån vår tid. R. o. Ad. skulle förvandlas till ett bolag med den för alla sådana inrättningar, der det materiella intresset utgör föreningsbandet, vanliga följden eller likgiltighet för alla frågor, som icke beröra detta intresse. Genom antagande af ett motsatt alternativ, eller att utse delegerade af R. o. Ad:n, skulle man väl få personer, som kunde väl och värdigt vårda Ståndets angelägenheter; men olägenheterna deraf skulle säkerligen blifva stora, och vid tillämpningen af ett sådant representationssätt, många svårigheter uppstå.
Ehuru detta arbete af anförde skäl ej kunnat sträckas derhän, som är oell bör vara egentJiga föremålet, eller den undra kol-flötsens bearbetning, utan Grufve-brytningen hittills endast blifvit fortsatt på den öfre delen deraf, har dock, örn beräkningen uppgöres ifrån Verkets första början, betydliga kol-qvantiteter erhållits och utgått till både inrikes och utrikes orter, stundom med vinst och stundom med förlust för mteressenterne, på sätt följande uppställning utvisar, då tiden indelas i vissa kortare perioder, om medium tages särskildt för hvart år, nemligen ; (Se bifogade Tabell). Skillnaden emellan de upptagne och de för - 25 Den I Augusti <*, m, saide kolen, utvisar åtgången deraf för ångmachinernes drift, samt behofvet för Grufvefolkets eldstäder m. 111. äfven per medium lör hvarje år beräknadt. Jag ingår ej i pröfning, om den vinst och förlust som denna tableau utvisar, för dessa epoker sins emellan jemförde, jag tillägger blott, att desse bär utförde resultat, grunda sig på Bolagets till StatsUtskottet om förhållandet inlemnade specifique uppgifter. En närmare utveckling af dessa betydliga skiljaktigheter, fordrade en ganska noggrann undersökning och annu fullständigare uppgifter i alla dithörande detailler än dem, som nu kunnat erhållas. Men deraf inhemtas dock, och detta förtjenar uppmärksamhet, att Skånska Stenkolen under vissa år utgjort en icke obetjMlig Export-artikel, samt att Rörelsen då i synnerhet lemnat betydlig vinst till Bolaget, ehuru Verket ännu är i sin linda och arbetet ej kunnat verkställas på den större plan, hvartill detsamma bör komma, för att blifva rätt lönande.
Af de genom vederbörande pensionskassa-direktioners försorg uppgjorda och Utskottet tillhandakomna beräkningar inhemtas, alt beloppet af de under åren 1836—1845 till armeens och civilstatens pensionskassor influtna vakansoch liggetids-besparingar utgjort i medeltal årligen för förstnämnda pensionskassa 12,175 r:dr och för civilstatens pensions-inrättning 6,695 r:dr, älvensom all amiralitets-krigsmanskassan under åren 1842—1845 i dylika lönebesparings-medel uppburit per medium 2,055 r:dr 34 sk. 1 rst. för äret. Fördelen af vakansoch liggetids-besparingarnas ifrågaställde upphörande skulle naturligtvis, i följd af ofvan antydda olikhet emellan de för serskilda embeten och tjenster stadgade vakansoch liggetider, i första rummet tillgodokomma militäre embetsoch tjenstemän samt dernäst dem, som tillträda sådana civila embeten, hvilka, utan föregånget förslag, af Kongl. Maj:t tillsättas. Hvad åter angår de civila tjenster, hvartill underdånigt förslag af vederbörande myndigheter uppgöras och till Kongl. Maj:t i underdånighet insändas , så enär för dylika tjenster i allmänhet är stadgad en ansökningstid af 56 dagar samt någon tid städse ytterligare måste åtgå, innan förslaget hinner uppgöras och ärendet, efter ytterligare tilländalupen 56 dagars liggetid, slutligen hos Kongl. Maj:t pröfvas, blir häraf en ovilkorlig följd , att civila tjenster af nu ifrågavarande beskaffenhet, äfven i händelse af vakansoch liggetidens borttagande, förblifva obesatta under en tid, som fullt motsvarar de nuvarande vakansoch liggemånaderna; hvadan alltså tillträdarne af dylika tjenster icke komme att af den föreslagna förändringen hemta något egentligt gagn.
Maj:t derjemte i nåder bifalla, att, i öfverensstämmelse med hvad departements-chefen i underdånighet hemställt och föreslagit, framställning till Rikets Ständer linge göras: om den indragna 6:te fördelnings-generals-lönens användande lill pensioner åt så väl general-befälhafvare och inspektörer sorn regementsoch sekund-chefer, äfvensom korps-chefer, med iakttagande dervid att general-befälhafvare eller inspektörer, som kommit i åtnjutande af så beskaffad pension, sedermera kunde, mot densammas frånträdande, uppflyttas till erhållande af någon bland de å allmänna indragnings-staten uppförda högre generalspensioner, då sådan blefve ledig; —* om medgifvande till en framtida reglering af kommendant-staten; — om öfverdyttande till allmänna indragnings-staten, af så väl de pensioner och indragna löner till belopp af 4,168
(Se Betänkanderne N:ris 124 och 125.) VII. B. 321. VIII. A. 125. IX. E. 587. A. 594. — N:o 269. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande inlösen för Statens räkning af framlidne Cancelli-Rådet Sundels manuscript-samlingar. (Se Utlåtandet N:o 202.) VII. B. 215. A. 258. E. 371. — N:o 270. angående verkställd omröstning i anledning afRiksStåndens skiljaktiga beslut rörande ifrågaställdt Stats-anslag till Armeens pensions-cassa. N:o 271. angående verkställd omröstning i anledning af Riks Slåndens skiljaktiga beslut, rörande ifrågastäldt läue-underslöd till reparation af Linköpings Domkyrka. (Se Memorialet N:o 198). VII. B. 215. A. 253. N:o 272. angående verkställd omröstning i anledning af Riks Ståndens skiljaktiga beslut rörande arrendet för Krono-säleriel Boda. (Se Memorialet N:o 171.) VII. B. 215. A. 253. VIII. E. 118. N:o 278. i anledning af verkställda omröstningar, angående Tull be vi 11 n i ngen. (Se Be vill n i ngs-U t skottets Betänkande N:o 13.) VII. B. 321. VIII. A. 126. IX. E. 532. — N:o 279. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande ifrågastäldt läne-understöd till reparation af hamnen vid Westerås. (Se Memorialerne N:ris 194 och 260.) VII. B. 321. VIII. A. 126. N:o 294. angående verkställd omröstning, i anledning af Riks Ständens olika beslut, angående grunderna och vilkoret! för tillverkning och försäljning af bränvin.
Då begagnandet af räntegifvares och räntetagares uppsägnings-rätt, intilldess alla räntor och krono-tionde hinna att till Kronan indragas, måste blifva beroende af det markegångs-pris, som bestämmes, är det nödigt, att, om hvad Utskottet här förut, i afseende å markegångs-sättningen, föreslagit, vinner bifall, någon förändring eger rum uti föreskrifterne i afseende å uppsägning och leverering af de indeldta räntor, som tills vidare komma att fortfarande af räntetagare disponeras, hvadan Utskottet föreslår, att det må vara räntetagare och räntegifvare obetaget att, inom nu stadgad tid, verkställa uppsägning af räntepersedlar, i hvilket 28 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o ijo. fall med deras levererande förhålles efter nu gällande stadganden, men att dylik uppsägning jemväl derefter och sist inom slutet af Februari månad må kunna i föreskrifven ordning för sig gå; börande i sådan händelse levereringen inom den i/t påföljande Mars verkställas. 5:o Angående Uppbärds-terminen. Uti en af de motioner, Herr Grefve Spens > C. G._, på sätt förr nämnd!
(I. A.) Sedan uti förenämnda betänkande Utskottet bland annat, tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, efter det genom vederbörande embetsverk ärendet blifvit fullständigt utred t, Kongl. Maj:t täcktes vid eh kommande Riksdag i nåder aflåta proposition dels om skattlagda eller skattläggning underkastade sågoch tullmjölqvarnars befriande från grundräntor och dessas utbytande emot bevillning, dels om vederlag af Statsverket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, dels ock att, intilldess en sådan förändring kunde tillvägabringas, genom allmän författning matte i nåder stadgas, att nedlagde sågoch mjölqvarnar, derest grundräntan derå icke vore i bemtnansränlan inbegripen eller till visst ända mål anvisad och så framt vid undersökning på stället af vederbörande Härads-rätt i Krono-ombuds närvaro sig visade, att qvarn eller såg vore ödelagd och ej vidare Bih. till R. St. Prot. 18S5 & 18S-4. i Sami. i Afd." 2 Band. 36 tlilfl. 2 10 Slats-Vtskoltets Utlåtande, JYi 232. kunde bibehållas, matte af Kongl. Kammar-kollegium från grundräntas utgörande befrias, sedan Konungens Befallningshafvande sig derom yttrat; så har den del af Utskottets betänkande, sorn afser utfärdande af en allmän författning i fråga om nedlagda qvarnars befriande från grundskatt, blifvit af Ridderskapet och Adeln til! Utskottet återremitterad; men som betänkandet i sin helhet är af de tre öfriga Riks-Stånden bifallet och således jemlikt 75 § Riksdags-ordningen utgör Rikets Ständers beslut, kan den erhållna återremissen icke till vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Augusti 4854. Ank. tili Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 1854, kl. 2 e. itt.
I stället för godkännande af en sådan rätt, anmärktes hos Nedre Revisionen, att den med gäldenärens namn och sigill försedda handling, hvarmedelst han erkiinnt, att hans Hustru af sin Fader fått emottaga hemföljd till bestämdt värde, icke innehölle förteckning å hemföljdspersedlarna till beskaffenhet och värde, samt att D. ej heller förebragt någon bevisning, på grund hvaraf, emot borgenärernes bestridande, antagas kunde, att stiirre elier mindre del af nämnde persedlar vid den inträffade konkursen fanns i boet qvar; vid hvilket förhållande D. ansågs icke hafva varit berättigad att utbekomma de uppgifna hemföljdspersedlarna eller för deras värde erhålla godtgörelse i konkursen med förmånsrätt, utan tillstyrktes ändring i Hofrättens dom, så att beloppet af den bevakade hemlöijden (det vid öfverlemnande! åsätta värde) utginge af de afträdda tillgångarna endast med den rätt, 16 § i 17 kap. Handolsbalken bestämmer. Denna tillstyrkan bifölls af Högsta Domstolens flesta Ledamöter, och Kongl. Maj-.ts Dom expedierades den 11 Januari 1848. Blott en af Herrar Ledamöter fastställde Hofrättens dom. Att denna nådiga Dom icke låter förena sig med begreppet om hemföljd, sådant det här blifvit uppstäldt, har förekommit mig klart. Den, som lemnar hemföljd, bör aldrig i annat fall behöfva i konkurs bevaka talan derom, än då persedlarne äro förvandlade och ej i behåll, i hvilket läll han får nöja sig med ersättning ur massan utan förmånsrätt. Eljest äger, utan hinder af konkursen, godsets innehafvare att behålla det, lika litet åtkomligt för borgenärerna, som all annan, till honom lemnad, men icke honom, utan annan man tillhörig egendom; och yttersta nödvändiga bevisningen om ägarens rätt är för hemföljd just densamma, som för hvarje annat lån eiler inlagsfä, gäldenärens bouppleckningsed, i hvilken hans egna tillgångar måste skiljas från alla andra.
Desse personer, som saknade andre utvägar för sin bergning än den, de genom tillfällig arbetsförtjenst kunde sig bereda, skulle, när denna utväg af en eller annan anledning uphörde, otvifvelaktigt komma alt falla fattigförsörjningen till last. Utom de betänkliga följder, som sålunda af en vidsträcktare rätt till jordafsöndring skulle upkomma, torde derjemte böra tagas i betraktande, alt den lid och arbetskraft, som å upodlingen och skötseln af mindre jordlägenheter användes, är så betydlig, att lågenhetens hela afkastning sällan, om någonsin, förslår att densamma ersätta”. Sedan dess hafva 3:ne Stånd återremitterat nämnde utlåt. Jag är långt ifrån att klandra del de förenade Utsk:n sökt ställa sig 3:ne Stånds åsigter till efterrättelse: men en återremiss innefattar, såsom vi känna, icke detsamma som ett definivt beslut; och således hoppas jag att vid närmare eftersinnande, R. St. skola afslå hela denna fråga om jordafsöndring, i upgifvet ändamål att bereda den fattige ägandet af faslighet. Det synes mig visserli - gen hafva varit en alltför vacker och menniskoålskande tanke, sora föranledt till det härutinnan framställda förslaget; men att tillåta en utsträckning af hemmansklyfning och jordafsöndring utöfver hvad den i detta afseende utfärdade, ganska liberala författningen af d. 4 Maj 1827 stadgar, vore i min öfvertygelse ett uttryck af en ej allenast för mycket mild och vek, men i grunden missledd och derföre olycksbringande philantropie. Beviset är följande. En förespeglad bergning uti en sjelfständig lefnadssläilning, men grundad på otillräckliga inkomster, alstrar, vid uptäckten af sin missräkning endast nedslagenhet och missmod; men att återgå till tjenstehjonsklassen, hvarutur man gjort vida bättre emot sig sjelf alt icke utgå, är, sedan raan en gång lemnat den, dubbelt tung i mån af den förhoppning om oberoende, hvarmed man smickrat sig, och hvartill en sorglös lagstiftning gifvit anledning.