Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O, ni skulle ha känt de marter, jag kände, då jag såg ensam, öfvergifven, ett rof för hväsande, hvirflande flammor; ni skulle ha känt den onämnbara glädjen, då den räddande handen räcktes mig; och ni skulle ej ha hjerta att förtiga hans namn? HÖPPENER. Jag måste vara hård. Vänskapen har rätt till min tystnad. (Constans sjunker tillbaka i soffan.) Sjette Scenen. DE FÖRRE. EN KAMMARTJENARE. Grefve Löfvenstråle. KAMMARTJENAREN. RIKSRÅDET. Åter han. Säg att jag är borta ... vänta ... bed honom stiga in. Sjunde Scenen. DE FÖRRE. Ni är icke... B. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. 58 B. LÖFVENSTRÅLE. (Då han börjar tala, lyfter Constans upp sitt hufvud, lyssnande.) Ers Excellens väntade kanske min äldre bror? Jag kommer, för att till Ers Excellens öfverlemna ett exemplar af detta arbete. Finnes i det någon god frugt, eller något frö dertill, är jag nöjd. (Constans stiger upp och nalkas B. Löfvenstråle.) Min far! (B. Löfvenstråle och Constans blicka på hvarandra.) Det är han! RIKSRÅDET. Hvilken? CONSTANS (drar sig tillbaka för B. Löfvenstråle, under det hon oupphörligt stirrar på honom). CONSTANS (fattar sin far i armen). Han, som, lik ett mägtigt försynens redskap, återskänkte mig lifvet; han ... det är han... Min Gud, att jag skulle träffa henne! CONSTANS. B. LÖFVENSTRÅLE (afsides). Detta öga? Jag såg det bland lågorna. Denna röst ... ja, jag hörde den, då murarne störtade omkring oss. Det dåliga, det lastfulla, det usla kan mångdubbla sig i tusende gestalter; icke det goda, det ädla, det herrliga.
Utlåt. Ko 153 och Mern. Kis 180 och 210. B. St. underdån. Skrifv. Kläggen, Flaten och kihlen i Fryksdals öfre tingslag, om anslag till anläggning af båtled mellan sjöarne, och till vägbyggnad mellan Östmarks kyrka och Kaikelands torp eller dess närhet vid Norska gränsen. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. K. St. underdån. Skrifv. Kläintning, om upphörande å söcknedagar af. Se Kyrkolagen. Kollega elier Adjunkt vid elementarläroverk, angående vissa bestämmelser i fråga om högsta lönegraden för, med afseende å innehafvarens befordran till Lektor. Se Adjunkt. Kommnnal-styrelse i stad, angående vissa ändringar i Kongl, förordningen den 21 Mars 1862 om. Motion Ko 290. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Ko 115. K. St. underdån. Skrifv. Kommunikation af besvär hos Hof-rätt, angående tillämpning på alla andra mål, med undantag af dem, som angå häktade, af hvad i skuldfordringsmål är stadgadt. Motion N:o 189. Konung Carl XII, angående ett förslags-anslag till fyllnad i enskilda bidrag för uppresande af ett monument öfver, och åtgärders vidtagande för påskyndande af arbetets utförande. Motion N:o 117. Stats-Utsk. Utlåt. Konstverk, om anslag för beredande af tillfälle att i marmor utföra en af Professoren Molin arbetad, i bronserad zink gjuten grupp, kallad »Bältespännarne». Motion N:o 203. Stats-Utsk. Utlåt. Krigs-Akademien på Carlberg, angående vissa tillägg till de af Kongl. Maj:t nådigst meddelade bestämmelser i afseende å omorganisation af. Motion Ko 37. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Krigsskolan å Carlberg, om bestämmande af student-examen, eller deremot svarande afgångsexamen, från elementar-läroverk såsom vilkor för inträde i. Motion Ko 90.
Memorialets författare framställ r vidare till hvarje fars bedömande och hvarje sons eftersinnande, om icke den för omma föräldrar sällaste tidepunkten, då deras son, efter fulländade studier, inträder på ärans bana, skall af dem motse3 med en blandad smärta, då de måste taga den nu så betydliga summan till sin sons beklädnad, antingen ifrån deras nödtorftiga bergning, eller från öfriga barnsund rhåll, eller, värst af allt, skuldsätta sig derföre. Herr von Heyne anförer vidare, att qvantiteten af guldet på de civila uniformerna väl kan anses obetydlig, och att Svenska händer tillverka broderietj men han anser dessa kunna nyttigare sysselsättas. 455 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkandån, Då dessa prydnader, som förr voro distinctionstecken för Statens Embetsman, utsträckt sig till de lägre T enstem. nnen, till Capellet och Theatern, kunna de, enligt Herr von Heynes tanka, ej medföra en sådan distinction, som torde vara nödvändig för opinionen, och såsom en rättvis belöning bera tillerkännas utmärktare förtjenster; på hvilka med flere grunder Herr von Heyne äfven yrkar Guldbroderiernas inskränkning på de Civila uniformerna. 6 0 Yttrande af Herr Friherre Björnstjerna, deruti H rr Friherren med ifver Herr Liljehorns tanka, att uniformer b ra vara simpla, e kla och så lit t kost,-amma som möjli t, på det illa lönte SubalternOfK-eraie må kunna bestrida d.ssa utgift m
Under år 1683 åro tillverkade: 3 "24 vid Finspong, 18 stycken ’ ■ ■ - refflade kanoner. 42 30 M-Sia 2,"58 8-tt:a * * 2,"25 -— » » b-®:a Stafsjö, 16 » jernlavetter med släpor för gröfre fästningsartilleri. » 6 » mörsare-block af tackjern. » 10 » lavetter tili »,"63 kanoner. Dessutom äro vid detta bruk bearbetade de 4 kanon-ämnena, som äro smidde vid Högbo. — 80 — vid Finspong, 17,500 spets-projektiler till 3,"24 kanoner. » Ankarsrum, 19,000 » » » 2,"58 » » » 3,000 » » » 2,"25 » » » 500,000 2-lödige skrot. » Hellefors, 19,000 spets-projektiler till 2,"58 kanoner. ■> » 4,500 » » » 2,"25 » b » 500,000 2-lödige skrot. Artilleriets verkstäder. Utom de vid dessa verkstäder årligen förekommande mångfaldiga arbeten i och för fältmaterielens underhållande och komplettering samt exercismaterielens istandsättande, äro följande arbeten under åren 1860 1864 derstädes verkställde: Ridoch anspanns-persedlar till 2:ne 12-'tE:a batterier; 39 stycken ammuuitionsvagnar och inredning af 120 dylika. Verkstäderna vid Stockholm hafva blifvit betydligt utvidgade, och flera maskiner, hvaribland l reffelmaskin och 2:ne ånghammare, derstädes uppsatte; och äro 42 stycken af fältartilleriets kanoner af 2,58 tums, och samtlige af '.',25 tums, kaliber derstädes upprefflade. Vid Stockholm och Karlsborg äro 2:ne reffelmaskiner uppsatte vid hvardera af gevärsförråden, hvarest något öfver 18,000 gevär af 1845 års modell blifvit upprefflade.
För läroverket i Umeå, hvilket vid sista riksdagen utvidgades till ett högre fullständigt elementarläroverk, beviljades af Rikets Ständer, löner för en Rektor, 3 Lektorer och 5 Adjunkter; — men Kongl. Majit har nu — med tillkännagifvande, att den undervisning, som skolan, enligt gällande stadga, är pligtig att meddela, icke kan, sedan läroverket hunnit vidgas till föreskrifvet omfång, af så få lärare bestridas, utan att lärjungar från olika klasser och med väsendtligen olika kunskaper esomoftast måste sammanföras under en enda lärares handledning, samt med afseende jemväl derå, att intet af de öfriga fullständiga elementar-läroverken blifvit försedt med mindre än 12 lärare — föreslagit Rikets Ständer, att löner för ytterligare 2 Adjunkter måtte med 1000 Ridr för hvardera eller tillsammans 2,000 Ridr å nämnda läroverks stat uppföras. Behofvet af ökade lärarekrafter vid nämnda läroverk har i öfrigt blifvit hos Rikets Ständer framstäldt genom en inom Borgare-Ståndet väckt motion, deruti Herr Staaff, bland annat, erinrat, att den förutsättning, som antagligen för anledde Rikets Ständer att bestämma lärarnes antal derstädes till endast nio, eller mindre än vid något annat högre elementar-]äroverk, nemligen att lärjungarne uti denna aflägsna landsort skulle blifva färre än i de mer folkrika städerna, ingalunda bekräftats af erfarenheten, enär skolan för närvarande voro besökt af icke mindro än 119 lärjungar, hvilkas antal säkerligen skulle ännu mer ökas, då undervisningen genom flera lärares anställande blefve ordnad på ett mer ändamålsenligt sätt, än hittills kunnat ske; — varande, på grund af dessa och öfriga anförda skäl, af motionären föreslaget, att antalet af lärare vid Umeå högre elementar-läroverk måtte för den kommande tiden ökas till 12, samt att således löner för 3 nya lärare måtte af Rikets Ständer anvisas.
Den 27 Maji afgifva Herrar Commissarierne, i anledning häraf, ett så lydande. Memorial ; ”Redan den 2 sistlidne Februarii har af Stads-Architecten, Herr Professoren och Riddaren Gjörwell, med tillkallade Ryggoch Murmästare, i närvaro af Herr Banco-Fullmägligen m. m. Joh. Westin samt Revisions - 602 Bane»-Utskottets 'Betiinkandtn. Commissarien Kellin, besigtning blifvit anställd, så väl å Magazinshuset, sorn ock å Banquens stora lius, i afseende på å det sednare nödig ansedd reparation, vid h vilken förrättning Magazinshuset hvalf och murar funnits ega den styrka och fasthet, att en våning af minst sex alnars höjd borde kunna derpå uppföras, och. beträffande rernnan å stora Bancohuset, så hafva Besigtningsmännen ansett densamma tarfva snar och solide bot, till förekommande af den skadliga verkan hon i annor händelse skulle medföra för husets bestånd, hvilket allt Besigtnings-instrumentet, som härhos i ödmjukhet bifogas, närmare utvisar-” ’På sätt Revisions-Contolrets Memorial af den 23 Febr1815 till Rikets Högloflige Ständers Banco-Utskott vid sist haline Riksdag förmäler, hade då redan ansetts nödigt, att det å Bancohusets tak varande lilla jerngaller, hvars längd svarar ungefärligen emot bredden af Ingångstrappan, och således endast fredar den emot snöfall från taket, borde gå öfver hela takfallet åt Jerntorgssidan med nå~ gon utsträckning öfver hörnen åt gränderne, till förekommande af snöras på torget och deraf förorsakade olyckshändelser, äfvensom att, i stället för den å taket nedanom gallret varande bristfälliga ståndränna af koppar, en ny borde göras till den storlek, att allt vatten från taket fördes åt gränderne: med dessa båda anstalter har allt hittills kommit att anstå, egentligen för att få verkställigheten deraf förenad med husets öfriga af Herrar FullmägtU BancoUtskottets
Betänkande , öfver Riksdags fulImägtigfn Petter Anderssons ifrån Halland motion, om bestämd föreskrift, huruledes förmyndare bör ansvara för ränta å myndlingens capital. Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet har blifvit hit remitteradt ett memorial af Riksdagsfullmägtigen ifrån Halland Petter Andersson, som anfört: huruledes i Jagen väl stadgades, att den omyndiges redbara penningar borde så förräntas och förkofras, som häst och säkrast pröfvades, samt att förmyndaren skalle årligen, eller åtminstone hvart 3:dje år, afgifva räkning öfver sin förvaltning, men att hvarken i nu gällande lag, eller i 1669 års förmyndare-ordning, derutur lagens berörde föreskrifter nästan uteslutande voro hemtade, funnes bestämdt, huru räntan å omyndigs gods borde beräknas, hvaraf den följd uppstått, att helt olika beräkningsgrunder vid olika Domstolar egt och fortfara att ega rum. Af stadgandet, om sluten räknings afgifvande hvart 3:dje år, hade i allmänhet den slutsats blifvit dragen, att ränta, till 5 för ioo:de, borde hvart 3:dje år läggas till hufvudö stolen, sedan utgifterne för myndlingens behof blifvit afdragne. Genom Dom uti enskild tvist den n Februarii 1788 hade äfven Kongl. Maj:t godiännt och antagit denna grund för förmyndares slutredogörelse; men senare tider hade alstrat andra åsigter; och genom Dom den to Mars i8or,. aftryckt i en utkommen lagsamling, samt, enligt uppgift derstädes, äfven genom sedermera utfärdade Domar, hade Kngl. Maj:t antagit den beräkningsgrund, att förmyndare skall, efter 3 månaders förlopp ifrån hvarje års slut, lägga de besparade räntorne till hufvudstolen, för att derefter ansvara fenny ränta härå.
S. D. tlppå ytterligare föredragning af Särskildta Utskottets Memorial af d. 28 i denna månad, innehållande förslag till saramanjernkande af Riks-Ståndens olika beslut i anseende till åtskilliga af samina Utskott beredda ämnen, fann Prest-Ståndet för godt att gilla och godkänna hvad Utskottet uti bemäldte Memorial yttrat och föreslagit, endast med undantag af 5 punkten, rörande bestämd förhöjning i Tullen för Caffe, hvilken fråga, såsom va - Den 5 3 Juli. 435 varande af Bevillnings-natur, Ståndet ansåg vara afgjord genom dess redan lemnade bifall till Bevillnings-Utskottets förnyade Utlåtande om förhöjning i Sjö-Tullen. Ut Supra. Ex Protocollo J. TJ. Almqvist. S. T). I anledning af de Resp. Rilcs-Ståndens, uti nu upplästa Protocolls-Utdrag, gjorda Inbjudningar, instämde Prest-Ståndet med Högloft. Ridderskapet och Adeln : i:o Uti anmärkningarna vid Expeditionen rörande lindring uti Båtomans-indelningen i Blekinge. 2:0 Uti det tillägg, att alla fran Bevillnings-Utskottet föreslagne och af Ständerna antagne Författningar måtte komma att undergå samma granskning," sorn för sjelfva RiksdagsBeslutet och Bevillnings-Förordningen af PrestStåndet blifvit projecterad. med Vdllofl. Bor g are-Stånd et: i:o Uti underd. anhållan det täcktes Kongl. Maj:t innan nästa Riksdag låta någon inrättning af Allmänna Arbets - och Corrections-hus företagas, och så vidt tid och omständigheter medgifva till fullbordan bringas utaf de medel Kongl. Majit i nåder förskottsvis kan utse, emot ersättning af Stats-Verket vid en kommande Riksdag.
Dessa vålnader anropa nu eder, som magten hafva, för deras skull, som hä - 216 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 108. danefler skola lägga sina hufvuden under bilan, alt, då all annan nåd för dem är ute, I åtminstone måtten förunna dem den, att det hugg, som skall sända dem in i evigheten, måtte träffa snabbt, skarpt och säkert. Jag föreslår derföre att Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta: alt 1:sla punkten 2:dra § 2:dra Kapitlet Strafflagen skall erhålla följande förändrade lydelse: »Dödsstraff skall offentligen verkställas genom halshuggning medelst fallbila eller så kallad »Guillotine.» Stockholm den 15 November 1865. Curry Treffenberg. Af Grefve Sparre, Erik, om medgifvande af tre års råntefrihet för det åt bolaget för Borås jernväg beviljade låneunderstöd. För anläggande af Borås jernväg beviljade Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag ett låne-understöd, motsvarande två tredjedelar af den verkliga anläggningskostnaden, som då beräknades till 2,558,000 R:dr och statslånet således lill 1.700.000 R:dr. Till följd deraf att vägen gjordes smalspårig nedsattes kostnadsförslagel lill 2.155.000 R:dr och två tredjedelar af detta belopp eller 1,436,000 R:dr äro så ledes lyftade i Riksgälds-kontoret. Den verkliga anläggningskostnaden utgör nu f 1,994,086: 63. hvartill bör läggas kostnaden för 30 stycken godsvagnar, med hvilkas anskaffande Kongl. Maj:t lemnat bolaget anstånd till detta års slut, i kostnadsförslaget upptagna till . 64,000: — samt diverse kompletteringsarbeten 2,913: 37. hvadan verkliga anläggningskostnaden blir R:dr 2,061,000:
Väg, där du plär promenera, H v a d du ej bor gå förbi, När du efter vatten tittar; Kärl att hafva det uti, Om du intet annat hittar. Skepparns åtrå. när sin båt Han till annsn hamn vill föra; H v a d ban hissar då, med ståt, Att sin affärd festlig göra. Utan — hvad? — väl knappast kan Något bröllop existera, Snarare, om det går an. Blir af denna sort det flera. Pl * ts, från hvilken, v dt omkring, Ögat når, om dit du stretar; Kanske också någonting I musikväg dit sig letar. H v a d du här i 1 fvet har Ä n n u mången obesvarad, Om ej så, du dock har kvar E n, som blir till sist förklarad. Dagny Om orsakerna till att brottslighetsfreqvensen a r fem a sex ganger större bland d e n manliga a n bland d e n qvinliga befolkningen. 1. hemst tal les. om ei nedanstaende korta utdrae ur en artikel, 0111 ~nurulstatistikcti &amp; C dc! ; krist / @ ii~sIsk~Sdninge~ir u; IfdskriR .för k&amp;- lie tro och bildninu kunde vnra förticni att blifva intaget uti Fredrikn&amp; iier-förbundets zdskrift, s9som nggot, som förtjeii; att afven tagas i betraktandc rid strafvandeiia G r förbaltrins i ovinnans sociala stallning. Uct lyder silimda: .Vi h a h a i det föreeaende sett. Men if5 kriminaliteten under rissa omstandigheter \ .isar sig rara fniktaiisr8rdt stor hos qviiinaii (t. ex. hos d e prostitueradc? ), draga vi dcraf den slutsatsen. att det icke ar ~ U I I i E ~ och f d r s&amp;, som Br vKscntliga orsnkeii till att kriminaliteten ar större hos inin an hos qrinnor, utan dc o l i h f ö r.
Hoffman, hvilken, år i83r, efter Kongl. Commerce-Collegii förordnande, hitkom för att taga kännedom om de, enligt min sista underdåniga femårs-berättelse, inrättade fem schäferier af Skottska får, emedan, i grund af hans tillstyrkande och Kongl. Commerre-Collegii förordnande, samma schäferier med nyssnämnde år upphörde. Då mycken olikhet råder hemmanen emedan på lika skattetal, är det följaktligen svårt, att med någon tillförlitlighet bestämma foder-tillgångens förhållande mot åkervidden; men i allmänhet synes foder kunna påräknas af fem tunnland äng för hvarje tunnland af den i bruk varande åkern, samt afkastningen af den sjelfväxande eller odlade ängen uppskattas från 20 till 200 lispund hö på tunnlandet. Vid änges-odling förfares vanligen så, att något mindre växande änges-skift årligen upp-plöjes, hvilket, innan det åter igenlägges till gräsvall, gödslas och skördas ett k två, högst tre år. Sålun - — 7 —■ Ja ej mindre än genom slenbrytning och sidländ marks dikning, hafva slottes-lägenhelerna småningom utvidgats och hållas vid någorlunda bördighet, utan alt de likväl ännu, på långt när, uppnålt den förbättring, som både bör och kan åstadkommas, änskönt odlingsllilen de sednare åren onekligen något mer tagit sin riktning ditåt. Skogarne. Någon ordentlig plan för hushållning med skogen söker man förgäfves bland ortens allmoge, lika litet som nödig omtanka för densammas behöriga vård eller för trädplantering, så att denna angelägenhet icke allenast icke behandlas med vederbörlig omsorg, ulan lemnar snarare bekymmersamma utsigler för skogarnes bestånd i framliden. Nekas kan ej eller, att ju desse, ehuru till beskaffenhet och godhet mycket olika, i allmänhet äro tillräcklige, utom i en del socknar fram på bygden eller vid hafsoch elf-kusterne, der tillgången är så ringa, att ved och timmer måste annorstädes anskaffas.
Å ena sidan vore de nemligen alt betrakta såsom sjuke, hvilka icke allenast såsom andra sjuka kräfde vård utan äfven behöfdc dertill förhjelpas, enär de icke ens kunde derom anropa medmenniskor; och det vore just detta hjelplöshetstillstånd, i förening med vissheten, att mångå bland dpm kunde botas, som i synnerhet påkallade statens kraftiga och skyndsamma mellankomst. Å en annan sida voro de vansinnige som oftast äfven att jemföra med brottslingar, de der kränkte och våldförde samhällsordningen, och hvilka derför borde tagas om hand och göras oskadliga. Det vore alltså obestridligt alt staten så väl för sin egen som för de vansinniges skull vore pligtig att om dem taga nödig vård så länge deras sjukdomstillstånd antingen lemnade förhoppning om återvändande helsa eller medförde våda för dem sjelfva och andra samhällets medlemmar. Häremot funnes icke något skäl alt hålla i förvar eller egna en särskild medicinsk behandling åt så kallade fSpar eller det slags sinnessjuka, som, sedan vansinnet en längre tid fortvarat och ett blott och bart svaghetseller omyndighetstillstånd inträdt, voro lika oskadliga som oförbätterliga. När nu, \åsom motionären sökt visa, , ändamålet med hospitalerna vore i främsta rummet de sinnessjukas botande, hade man att, sedan åtgärder blifvit vidtagna för anskaffande af tjeidiga lokaler, äfven tillse, det författningarne om de sjukas vård och behandling blefvo sådane, att de ej motverkade de förbättrade anstalternas hufvudsyftemål. Exempel af så beskaffade hinderliga författningar saknades ej bland de nu gällande. Såsom sådan ville motionären anse den ännu gällande föreskriften, att en patient borde på ett lasarett, der föga kunde tillgöras för hans förbättring, undergå en profkur under flera veckors tid, innan han på hospitalet finge intagas, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulslcollels Betänkande, JV* 124. 5 oaktadt ett af grundvilkoren för hospitalernas bestånd och rätta verksamhet, efter motionärens åsigt vore de sjukas förskaffande till värd å hospital så tidigt ske kunde.
Uti underdånig' skrifvelse den 6 Mars 1858 hade Rikets då församlade Ständer anfört, hurusom vår tids rörelser inom kyrkan och de stridigheter i afseende på religionsbegrepp och kyrkliga bruk, som städse förekommo, uppenbarande inom församlingen ett alltjemt vexande andligt behof, ådagalade nödvändigheten deraf, att tillfälle bereddes församlingen att uttala sina åsigter i omförmälda ämnen; i anseende hvartill Rikets Ständer funnit en kyrklig representation, sammansatt af prester och lekmän, såsom Svenska kyrkans ombud, böra genom lag erkännas och regleras, samt för sin del beslutat en författning angående allmänt kyrkomöte. Sedan samtlige Domkapitlen och Högste Domstolen blifvit hörde öfver Rikets Ständers berörde förslag, fann Kongl. Majit, hufvudsakligen på grund af formella brister i detsamma, sig icke kunna derå meddela stadfästelse. Då emellertid behofvet af en kyrklig representation gifvit sig allt starkare tillkänna, och detta icke blott för behandlingen af sådana frågor, som, på sätt omförmäldt är, blifvit af Rikets Ständer afsedda, utan äfven för utredningen af kyrkolagsfrågor i allmänhet, har Kongl. Majit låtit utarbeta ett förslag till Förordning i ämnet, hvaruti de emot Rikets Ständers förberörde förslag framställda anmärkningar, så vidt de funnits grundade, blifvit iakttagna. Med erinran, att då verkan af kyrkomötes beslut mäste bestämmas af grundlag, någon beslutanderätt enligt detta förslag icke kunnat kyrkomöte tilläggas, men att, dä den ifrågavarande institutionen icke synes i fullt mått kunna motsvara sin bestämmelse, med mindre kyrkomötet tillerkännes rätt att deltaga i stiftandet af kyrkolag, ordalagen i förslaget blifvit så affattade, att de lämpa sig jemväl för den utsträckning af kyrkomötets befogenhet, som genom en grundlagsförändring möjligen kan komma till stånd, vill Kongl. Majit alltså jemte öfverlemnande af de i Stats-Räclet och IlÖgste Domstolen i ämnet förda protokoll, härmed, enligt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande framställa följande förslag tili Förordning angående allmänt kyrkomöte: - Kongl. Majds Nåd.
Om det nu är tack vare min » tjänande kärlek », » själfförsakelse » eller förmåga att » se bort » från min äkta hälfts fel, eller tack vare några stora meriter hos honom — jag tror nu orubbligt det förra — nog af vi ha hittills Iefvat i ett utomordentligt lyckligt äktenskap. Men nu håller det på att gå rent åt skogen. Och därtill är Ni, herr Bedaktör, en indirekt orsak! Och då är det minsann inte för mycket, att jag i en jämmerepistel får utgjuta mitt hjärta för Er. Ser Ni, jag har i min mans ögon hittills gått och gällt för en riktigt förståndig fru. Bysligt ofta när han varit okunnig om något och frågat mig till råds, har jag hjälpt honom ur klämman, om ej precis genast så en eller ett par veckor efteråt, då jag fått — tänka på saken. När jag så talar om för Er, att vi lyckligtvis ej varit gifta längre än fyra år, att vi haft Idun hela tiden, och att min man mycket sällan läser den — » det där är egentligen för fruntimmer, » säger han; tänk så oresonligt! — så kanske ni börjar förstå? Jo, det gör Ni nog! Jag hör till dem, som frågat i Idun och fått svar, riktigt förträffliga svar. Snälla herr redaktör, blif nu ej topp rasande, så att ni slänger brefvet ifrån Er och säger: » Jaså, hon hör till de där — hm — frågmakerskorna. » Jag har i sanning blifvit nog pröfvad ändå. Och jag tycker likväl inte, att mina frågor varit så förfärligt dumma, jj,. Märkvärdig tur har jag också haft. T y ofta när jag ansett en fråga alltför enfaldig, har jag föredragit att stanna i okunnighet — jag har hört sägas, att så gör ofta riktigt fint och bildadt folk, och det kan jag så väl förstå — ty tusen gånger hellre vet jag ingenting, än jag blir ansedd för gås, om det också sker inkognito. Men — och däri har turen bestått — då har det så ofta händt, att någon annan gjort sig till gås i mitt ställe, och så har jag fått reda på, hvad jag själf skämts att fråga om.