Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle icke detta vara den största uppgift lifvet kunde bjuda o c h hvilken ovärderlig fördel skulle ej tillskyndas familjerna, om de kunde få en sådan barnsköterska. V i se nu mera ganska många fina flickor, som ega komfortabla hem, likvisst lemna dessa för att egna sig åt sjukvården, o c h detta är ett skönt värf i mensklighetens tjenst, men hvarför tänker ingen på att erbjuda sin tjenst såsom barnsköterska? D e t vore vida mindre ansträngande, o c h ingen behöfver under sådana förhållanden erbjuda sitt arbete för intet, som man så ofta ser, då unga arbetssökande flickor annonsera efter plats att gå frun till hända. H e d e r o c h välsignelse åt den unga flicka, som en gång blir den första banbryterskan i denna riktning. M e n jag behöfver ej orda vidare i detta ämne, utan hänvisar till » A v e s » utmärkta artikel i Iduns 25:e nummer. D å flickan blifvit stor nog för att kunna med ordning sköta små pligter i hemmet, böra vissa sådana föreläggas henne, och j a g tror, att under barnaåren ligger mindre vigt uppå hur mycket hon gör, ligt o c h regelbundet ldun, ernålles ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumeraän der uppå, att hon pålitutför hvad hon åtagit sig. Men m e d åren böra äfven pligterna tillväxa. alltid förestå teserveringen o c h hafva tillsyn öfver dukningen, och en g o d gradmätare på en ung flickas ordningssinne är den omsorg, med hvilken hon sköter lamporna eller handhar vården om linneskåpet. Minst en dag i veckan bör hon dessutom vara med om att sjelf laga middagsmåltiden, emedan detta i en framtid kommer att lända henne till stor nytta. E n sak, som af mången förbises, är konsten att skära för kött, såsom stekar, vildfc o. d. Detta kan nämligen göras på mer än ett sätt.
Justerades klen! - Pro tocollerna för den 4 och 7 dennes. Upplästes ä nyo Banco-Utskottets sistledne klen,-dag pä bordet lagda utlätande öfwer Kongl. Majtts NädPa Proposition, rörande anstalter ttll Jernwerksröre!fens understöd. 414 Den ii Octoker. Herr sk Lederstam, gokall I4m6ric, heide i afseende häruppä inlemnat ettDictamen som upplästes, sä lydande: Wid Banco-Utskottets nu ä npo föredragna Memorial, i anledning af Konungens Nä° diga Proposition, rörande förändringar i wilkoret för exportables Metall-Effecters beläning i Banquen, torde mig tillätas att yttra nägra tankar, hwilka ätminstone synas mig med billigheten öfwerensstämmande. Konungens Nädiga Proposition stödjer sig sä pen uppgift, hwars sannfärdigbet större ^.elen af Sweriges Inbyggare lärer kunna bestyrka, att Brukshandteringen löper fara att fullkomligen gä under, genom de olyckor som ätfölja en nästan alldeles hindrad export. Det synes mig som hade Banco-Utskottet kan hända bordt öfwerwäga hwilkendera wädan är större för Fäderneslandet, en hel närings fullkomliga undergäng, eller ett undantag om det ocksä skulle wara frän Reglorna för en inrättning, hwilket undantag, nar anledmngarne dertill förswunne, af sig sjelft skulle upphörm Riksens Sländers Banque har till ändamål för sin inrättning, att underhjelpa utwägarne till penn'ngewerkets jemna bestånd: och detta underbjclpande är nu sä mycket mera förbundet med Banqnens intereste, som dest credit-systems upprätthållande ej lärer kunna wara att förwänta, sä wida icke alla wära hufwudnäringar, cm icke uxpkjelpas, ätminstone räddas ifrån undergäng. Konungens Proposition rörer twänne utwägar l.tt delta ansiamal.
Men intressant, frisk och lefnadsglad är den utan all gensägelse och inrymmer också skatter af äkla, behärskad konst, som måste tala till alla. Vi återfinna ju äfven sådana vältaliga namn som Carl Larsson, Bruno Liljefors, Per Ekström, Richard Bergh, Anders Zorn, Pehr Hasselberg, Christian Eriksson m. fl. Kvinnotruppen är här ännu fåtaligare, men representerar dock en god del solid talang. Julia Beck har i tvänne landskapsstämningar gifvit må- naderna oktobers och mars olika fysionomier. Eoa Bonnier tillhör de mest avancerade bland våra målarinnor; ' ett par af hennes porträtt äro emellertid utmärkta, sjukbusinteriören från Serafimerlasarettet likaså. Mina Bredberg och Ingrid Ehrenborg utställa äfven goda porträtt, Martha Tynell studier från Paris ' gator och Seinen. Vårnågra år sedan den verksamma kvinnan följde prinsessan till den stora hvilan, och Hanna Lindbergs bild meddelades dä på Iduns första sida. Den välrenommerade affär, Almedahls bruks för ' - sälj ni ngs magasin, som i henne förlorade sin dugande föreståndarinna, har, som bekant, just i dessa dagar öfvertagits af firman] K. M. Lundbergs bosättningsmagasin. Red-.s anm. 1894 utställningarnas enda kvinnliga skulptris möter oss också här: Ida Matton med en duktig porträttbyst. Helt visst komma alla de af våra läsarinnor, som äro i tillfälle, att personligen bilda sitt omdöme om våra » salonger », och dessa korta rader vilja endast vara en liten tdlskyndelse därtill, om någon särskild sådan ens kan vara behöflig för våra alltid vakna och intresserade damer. Ur notisboken. Furstefrämmnntlet. 1 tisdags mcrse anlände, som ämnadt var, de danska gästerna, kronprinsparet och prinsessan Louise, till Stockholm. Samma dag intog den k. familjen och dess gäster middag en faoiille i drottningens våning. På aftonen gafs å slottet en musikalisk soaré, till hvilken inbjudits svenska och norska statsrådens ledamöter, medlemmar af corps diplomatique, hofvet och societeten med damer, till ett antal af 200 personer. Pä onsdagen gafs festrepresentation å Dramatiska teater i&gt;, hvarvid » Vasantasena » uppfördes.
Man hade nemi. svårt att förvara all spannmålen och det var dyrt alt hålla magasiner med tillhörande förvaltningspersonal. Om nu förvandling af räntorna icke får ega rum och de således hädanefter som hittills skulle kunna utgöras in natura, huru skola väl då de räntor som kunna varda uppsagde, af kronans uppbördsman förvaras. Om dessa räntor bestode endast i spannmål så kunde det ändock vara möjligt, men då de äfven utgå uti smör, fisk, jern, hö och dylikt, så låter det sig icke göra. Följaktligen har denna punkt det felet alt den, under nyssnämnde förhållande, är overkställbar. Jag hemställer derföre vördsammast alt propos. måtte göras endast till ogillande, emedan Hr Gr. o. Landtm, icke här kan göra propos. lill bifall, af samma skäl som anfördes mot den näst föregtde voterts-propos. Hr Sandströmer: Det må, hvad sjelfva saken angår, vara Hr von Hartmansdorff förbehållet, att icke uti detta förslag finna en fråga, som rörer statsregleringen. För min del anser jag, alt det för hvarje oförvilladt omdöme måste vara klart, att denna fråga på det närmaste rörer Statens reglerande, ja rent af utgör en del deraf; frågan nemi. om sältet huru Statens tjenstemän skola åtnjuta sina löneförmoner, antingen på det ena brukliga sättet, eller med ett bestämdt årligt penningebelopp, efter någon viss förvandlings grund. Då jag förutser att en vidlyftig diskussion måste uppstå rörande denna punkt, ifall den skall fullständigt afhandlas, hvilket likväl ej skulle tjena till någonting, i fall Hr Gr. o. Landtm, i enlighet med den åsigt Hr von Hartmansdorff nyss uttalat, skulle anse sig af grundlagen förhindrad att framställa propos. till bifall å denna punkt, — så tager jag mig friheten hemställa, huruvida Hr Gr. o. Landtm, icke skulle täckas afgifva en förklaring i detta hänseende. I händelse en sådan proposts vägran kommer att äga rum, torde hvar och en inse att ali diskussion i detta ämne är öfverflödig. Den 25 September. 431 Hr Printzensköld:
Revisorerne skola taga noggrann kännedom om Låne-kontorels styrelse och förvaltning samt granska det föregående årets afsiutade räkenskaper, kassabehållning, handlingar och lånedokument, dervid sorgfälligt tillses: att lånen blifvit inom fastställda tider antingen till fullo betalda, eller, med erläggande af föreskrifna kapital-afbelalningar, omsatta; att förskottsoch öfverråntor, rigtigt beräknade, kommit Länekontoret till goJo; att lagsökningsärendena blifvit med all erforderlig skyndsamhet och nit handlagda och bedrifna, samt Låne-kontorels rätt och bästa, genom nödiga bevakningars anställande, med noggrannhet iakttagna. Revisorerne tillkommer äfven att bestämma, hvilka lån skola, såsom osäkra, inom linien föras, samt afgifva yttrande angående de fordringar, som af Kontorens Styrelse hos Banko-Utskottet föreslås till afskrifning. § 3. Finna Revisorerne under förrättningen sådana förseelser eller afvikeiser från gillia föreskrifter vara begångna, antingen af Styrelsen eller af Låne-kontorets tjenstemän och betjening, all åtal derå följa bör, ega Revisorerne, i förra fället att derom omedelbart hos vederbörande göra anmälan, och, i sednare fallet, att mot den eller de felaktige åtal anbefalla. § 4. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut böra Revisorerne tyst och förtegadt hålla hvad som rörer enskilde personers förhållanden till Låne-kontoret. Revisorerne vare derjemte förbjudet att ingå i någon slags disposition af Lånekontoi els medel, under hvad titel och till hvad behof det vara må, utöfver de anordningar, som här nedan i 7 och 8 §§ omnämnas. § 5.
Då skulle jag vara stark i viljan, som jag är, och vilja skulle vara det samma som kunna. Jag skulle öppna mina armar för dessa varma små varelser: – qvinnor. Och deras smekningar skulle förtaga all kantig torrhet ur mitt lif. Men nu! Ensam. Ensam! Aldrig sol. Aldrig fri och enkel naturlighet. Aldrig detta: det beror af mig att räcka ut min hand eller låta bli. Med ett ord: – det ligger tvång i min ensamhet, och tvång afskyr jag. En son – en kamrat – en vän – en hvad som helst, men en man att dela intressen och sträfvan med! En qvinna är ingenting af sig sjelf eller för sig sjelf. Och jag är endast en qvinna! Han talade en gång om gamla florentinska porträtter. Han tycker om dessa gamla mästares sätt att återgifva sina figurer. De konstruerade icke upp dem; de togo dem sådana de funno dem, rätt och slätt. Var det en gammal fältherre med en ofantligt lång näsa, så afkortade de icke en hårsmån på denna näsa, såg den än så löjlig ut, och de gåfvo den utan betänklighet till sällskap vederbörande gamle fältherres sura, trumpna min, och han satt der allvarlig, gravitetisk i sin bisarra fulhet med ett uttryck som funnes det icke en menniska i verlden mer än han. Men i denna tvärhet ligger det hvila och natur; han är sig sjelf, denne gamle tvärvigg, och man njuter deraf. Sedan kom det sällskapliga porträtter med pudradt hår och uppdragna mungipor. Och alla fingo samma söta, sliskiga prägel. Nu vänjas vi från barndomen att vara vänliga mot alla, icke blott mot dem vi tycka om, utan äfven mot dem som äro oss likgiltiga. Och det blir en leende faddhet; individualiteten utplånas. Han sade att det ordentligt kan plåga honom, när han ser dem han håller af gå omkring i sällskapslifvet med detta konventionella smil. Han tycker de kunde ega kraft att vara sig sjelf: ”enkla, lugna, allvarliga”, endast följande sin natur. Ja, han har rätt; hvilken hvila måste det icke ligga i att se en sådan menniska. ”Jag som är familjefader och har fört ett sedligt lif,” säger Strindberg på ett ställe i en tidningsuppsats.
Man fortsätter bläddringen; och råkar på andra, der den godsinta skalkaktighet, hvars uppsyn bibehålles äfven då skottkolfvarne ej äro så alldeles menlösa, förlustar sig i rent humoristiska företeelser, af Bellmanska och Dahlgrenska frändskapstycken. Att så förmånligt omdöme gäller om åtminstone sjettedelen, är visst. Att det ej är öfverdrifvet, skulle allmänt erkännas, om förläggare till ett urval af Dalins Arbeten vore lika lätt funnen, som önskad. Sådant urval, af hans allvar och hans skämt, kunde måhända rymmas inom ett måttligt octav-band: men derigenom vore i svenska snillets bildsal uppställd en gestalt, om hvars evärdliga rätt till en af de främsta platserna näppligen skulle tvistas. Knappt förmodar nu någon det inflytande, som Dalin, vid Runii sida och naturligtvis med långt större anseende af klassisk förebild, haft på Bellman, under dennes barnaår. Det inskränker sig ingalunda – såsom man väl snarast skulle mena – till ett blott lingvistiskt; här anslås ock flera bland de strängar, hvilkas toner sedan genom Bellman så egendomligt, så djupt och så fullstämmigt utbildades till en lyrik, som hos intet annat folk har något motstycke. Det nu nämnda förhållandet möter oss vanligast i vers-form, men öfvergår stundom ur versen in i prosan: såsom t. ex. i Brefvet ”till the Högsjö-boar”. De likhetsdrag åter, som erinra om Dahlgren, förekomma oftare i prosans form, än i versens. Vid läsningen af dessa lekande uppsatser är omisskännligt, att hans samtids Engelska Humorister utgjort en del af hans käraste studier, – och i främsta rummet Swift; hvadan han ock, i Apologien för elaka Käringar, sjelf kallar sig ”Roderic Swiftenfeldt”. Bland hans qvickaste och lustigaste utflygter af detta slag böra enkom nämnas:
Af alla dessa sammanlagda skäl får jag hos Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. yrka de förändringar i denna punkt, sorn jag haft äran nämna, nemi. att efter ordet ”invisning” blir infördt—”hvars inlösen blifvit vägrad,” hvarjemte ordet ”oinlöst” framför ”creditsedel” uteslutes och sedermera att efter orden ”directionens ledamöter” tillsättes ”eller andre lottägare i banken.” Gr. Mörner, Carl Göran: Då jag i Utsk:n delta git i utarbetningen af denna §, så har jag icke ansett mig böra lemna detta tillfälle obegagnadt att något redogöra för de åsigter, som dervid ledi mig. Man har klandrat §:n såsom alltför sträng. Jag tror icke att den är för sträng, men jag lägger vigt på denna §, derföre att jag tror den vara nästan den enda, som innebär en verklig garanti för allmänheten. Om det är någon, som kan controllera en bancorörelses behöriga gång, så måste det vara bankens directeurer. Allmänheten kan det icke, och man må aldrig så mycket stadga reglementariska föreskrifter, samt afgifvande af rapporter o. s. v., så blir det dock otillräckligt. Det enda, som är tillförlitligt, och de ende, som äro plig - Den 24 Februari e. m. 621 tige alt oni bancoverkets ställning hafva fullständig kännedom, aro bankens directeurer. Om desse direeteurer finna alt banken sväfvar i någon fala, så äro de äfven i tillfälle att vidtaga de åtgärder, hvilka kunna behöfvas för atl förekomma ett fall. Jag anser således, alt äfven dem bör ansvaret i första rummet drabba. Man har, såsom det hufvudsakliga skäl man haft att häremot invända, anfört, att man skulle skada directeurernes credit, att man derigenom icke skulle kunna få goda directeurer, eller alt, ifall man kunde få goda directeurer, så skulle man få betala dem högt. Alla dessa skäl äro endast skäl, som tala för den ena sidan, d. v. s. för bancobolagels enskilda vinst.
Betänk., N:o 49. 9 den framställning, att Lysings och Göstrings häraders allmänningar måtte, hvar för sig, jemte kassorna få på dessas bekostnad, efter oförmedladt hemmantal, indelas på socknarne, och desse sedermera sjelfva utöfva förvaltningen och vården, hvar af sin anpart; eller att hvartdera häradet måtte tillåtas att få hvar sin allmänning, på allmänningskassans bekostnad eller genom gratis erhållande biträde af någon elev från Skogsinstitutet, indelad i 50 å 100 trakthuggningsrutor, deribland en kunde årligen alldeles barhuggas, hvaraf virket skulle, efter häradsboernes eget godtfinnande, antingen tillsynas dem efter oförmedladt hemmantal eller ock, upphugget till ved och timmer m. m., försäljas, med skyldighet för dertill utsedde förvaltningsombud att inkomsten derför indrifva och, efter enahanda beräkningsgrund, till socknarne redovisa. Rörande denna fråga har Utskottet från Kongl. Majits Finans-departements Expedition erhållit åtskilliga upplysningar, på grund hvaraf Ut-' sköttet får meddela: att sedan dels Roxlösa, Wäfversunda och Källstads socknemän i Dahls härad hos Kongl. Majit i underdånighet sökt utbrytning af så stor del utaf Lysings härads allmänning, som motsvarade deras skogsutsyningsrätt derå, dels och Röhs, Heda, Westra Tollstads, Ödeshögs, Åby, Svanhals och Kumla socknemän i Lysings härad gjort underdånig framställning derom, att, om förstnämnde socknar i Dahls härad finge deras andel af ifrågavarande allmänning utbruten, återstoden defaf mätte få delas eller skiftas emellan socknarne i Lysings härad, med rättighet för dem att efter bättre hushållningssätt få skogen fritt begagna och använda} så och efter det Kongl. Majis och Rikets Kammar-kollegium, efter vederbörandes hörande, med underdåniga utlåtanden uti dessa frågor inkommit, har Kongl. Majit, genom särskilda den 7 December 1852 meddelade beslut, väl till förstnämnde ansökning lemnat
M. täcktes låta utarbeta och till nästa riksdag förelägga R. St. ett förslag till bevillning å all slags inkomst, af såväl fast egendom, som rörelse och penningeförmögenhet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Så vidt jag förstått, hemställer Hr Rosenblad, att R. St. skulle begära af K. M. hvad som redan finnes stadgadt; ty sådana afgifter betalas redan i Sverige icke ens med undantag af beskattning för kapital. Då bevillmsafdrag på räntan af hvarje utlånadt kapital är bestämdt: så finnes äfven för detta slags förmögenhet sådan afgift stadgad. Jag kan således icke underlåta anmärka, att jag anser hela denna framställning vara onödig. Gr. af Ugglas, Ludv.: Hvad Hr von Hartmansdorff anmärkt, att den bevillning, som bär föreslås, skulle för närvar, redan finnas är ganska riktigt. Likväl känner en hvar att denna bevillning högst ojemnt utgår. I afseende på löner utgår den på runstycket efter lönebeloppet. I afseende på jord åter utgår den olika uti olika provinser och likaledes i fråga om industri ganska ojemnt. Det skulle derföre, i min’ tanka, vara ganska lyckligt, om K. M. genom en nedsatt komith kunde bereda R. St. tillfälle lill en jemnare beskattning de olika medborgareklasserna emellan. Remitterades till BevillmsUtsk. Föredrogs och remitterades till SatsUtsk. Hr Thams, Gas - Den 4 Januari. 9 per Wolrath, d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, att ett till nästa riksdag fortfarande årligt anslag af 2,000 r:dr b:ko måtte beviljas för Akademi-Adjunklen Ramströms läro-inrällning. Föredrogs Hr Brakels, Gustaf Maur itz, d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, ang:de förändring i R. o. Ad:s nuvar. representationssätt. Gr. Horn, Claes Fredr., anförde skriftligen:
Om nu så är, som motionären uppgifver, att cavalleriets öfningar medtaga bidragen för infanteriet; så måste grunden för cavalleriets Den 18 Mars f. m. bidrag liimpns efter dess eget belmf, och conlrollen i detta afseende vinnas genom särskild bokföring och redovisning. Innan jag slutligen går att yttra mig om afgiftens föreslagna nedsättning till 5 r:dr 16 sk., så får jag fasta uppmärksamheten derpå, att, — ehuru till följd af mina åsigter, hvartill ytterligare kommer den om behofvet och fördelen af armeens öfning genom sammandragningar, jag icke kan såsom systeme biträda förslaget oin särskild passevolaiicefond för hvarje reg:te och de s. k. provianterings-directionernas uteslutande befattning med provianteringen, — jag likväl högligen önskar, att dessa nu endast vid vissa regrten på försök organiserade direclioner må lemna så förmånliga resultater'af deras befattning, att de allmänt må kunna organiseras, likväl endast i egenskap af administratörer inom regdenas station; men som detta ur sådan synpunkt är en verkställighetsåtgärd, så lärer icke Representationen häruti behöfva förekomma K M:s nåd. föreskrifter, hvarigenom försöken med dessa directioner uppkommit. Den föreslagna nedsättningen af mötes-passevolance-afgiften från dess närvar, belopp 7 r:dr till 5 r:dr 16 sk. btco, vore önskvärd , men icke förenlig med ändamålets bestånd.
S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconcmieUtskottet, Herr Crusenslolpes, Magnus Jacobf samt Grefvarne Horns, Claes Fredrik, och Possesr Arvid, yttranden, i anledning af Grefve Horns den 6 dennes e. m. till Utskottet remittera de anförande, innefattande svar å de anmärkningar, som blifvit gjorda emot dess Motion, angående förändring af nuvarande Gästgifvare-, Kronooch Kungsskjutser, S. D. Föredrogos I nyo och biföllos föl. jande Lag-Utskottets den 20 och 31 sistlidne December, samt den 13 sistlidne Janus - 42 Prat. Utdrag den 9 Februarii x82gi rii afgifne, och den 29 t sistnämnde manad på bordet lagda Betänkanden*. N:o 3, öfver väckt Motion, om uppliäfvande af HofRätternes Ueuterations-rätt, N:o 6, öfver gjordt förslag om tillägg till 37 Cap. 9 $. Rättegångs-Balken. N:o 11, öfver väckt Motion om upphäfvande af a Cap. 3 §. Giftermåls Balken. S. D. Föredrogs StatsUtskottets den 5 dennes aflåtne Memorial, innefattande anmälan om en anledning till anmärkning emot Föredraganden af KrigsÄrendena,hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningen skulle uppgifvas; och blef berörde anledning till anmärkning, jemlikt 29 §. i Riksdagsordningen, till Conan tu tionsUtskottet remitterad. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under !Nto 48 afgifne samt den 29 derpåföljde på bordet lagda Betänkande, angående aflöningen vid innevarande Riksdag för Riks-Ståndens och deras Utskotts Secreterare, Cancelliet samt Vaktbe/jening. Prot.
Att då den åklagade skriftens innehåll hör under Lagens åtgärd, anses Författaren altid som smädare, så framt han ej före skriftens publicerande gjort målet anhängigt vid vederbörlig domstol. 5 :o Att böter efter denna lag afpassas efter förbrytarens förmögenhet, och förvandlas efter allmän lag. Friherre Stael von Hollstein, Corf. Ludv. Att då en förfördelad vill anställa laga tilltal, namngifver sig författaren (och) eller öpnas namnsedeln genast. Obehörigt att enskildte personer i allmänna papper införa omdömen om Rikets relationer med främmande magter. Grefve Schwerin, F. B. föreslår Tryckfrihets Lagens närmande till likhet med den Brittiska, samt att 2ne Jurys måtte inrättas, den ena att pröfva om skriften bör komma under åtal, den andra att bestämma straffet, som då det består i böter, afpassas efter den brottsliges förmögenhet. Att i den mon friheten är stor, bör missbruket deraf, strängare straffas. Att de 2ne Punkterna i Kongl. Maj :ts nådiga Proposition fordra särskildta Betänkanden.1 Beredningen åtskildes kl. 1 a/4. In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Jämför i fråga om Heijkenskjölds, Spaldencreutz’, Löwenhjelms, Stael von Holsteins och Scliwerins anföranden, utskottets plenarprotokoll den 4 juni, ovan sid. 153 ff. och där i noter givna hänvisningar! Justeradt d. 10 Juni 1812. A. G. Mörner. Fredagen d. 5 Juni kl. 10 förmiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskott på Fördelningar, då af Andra Fördelningen Protocollen hällne i Stats Rådet öfver Justitiae Ärender för följande dagar genomlästes: för d. 11 Juli 1811, 18, 25 s. m., 1 Aug., 15, 30 s. m. Fördelningen åtskiljdes kl. 1. Den 8 Juni 1812 f. m. Justeradt d. 10 Juni 1812. A. G. Mörner.
R:dr årligen, som förut blifvit Selander tillagdt, än äfven uppbära ett ytterligare anslag af 500 R:dr om året, emot vilkor, att, när Se1 onder antingen tillträder Observators-lönen på Welenskaps-Aeademiens Stat, eller ock å amian Slat undfår någon lön-inkomst, de sålunda beviljade 1,000 R:dr böra, i nion deraf, med ett mntsvarande belopp förminskas eller alldeles upphöra, och detta arfvodes-belopp blifvit i saknad af andra för E. K.