Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är bekant at-t i intet Län, icke ens i det ena Häradet, jemfördt med ett angränsande, är skjutsningsbesväret lika. Om man i Östergöthland jemför Ydre härad, hvarest skjutsen är nästan ingen, med Kinda härad, der han är betydlig, så finner man huru stor olikheten i delta hänseende är, ehuru de höra till samma landskap och samma domsaga. Lika litet kan skjutsningsbesväret i dessa backiga-skogsbygder jemföras med detsamma på Östergöthlands eller något annat landskaps slättbygd. Vill man åstadkomma en verklig förbättring, så måste man vända sig till Regeringen, och hoppas, att hon efter föregången undersökning afgifver ett enl. olika förhållanden atpassadt förslag, som af R. St. kan antagas. Men att Ekod.Utsk. skulle kunna upgöra en skiulningsstadga för hela Riket, anser jag för min del ovärkställbart. Om man likväl försöker det, skall man snart erfara fruktlösheten deraf. Här har yttrats, att entreprenaderna äro dåliga. Jag bar ifrån begynnelsen förutsagt det, om berörde inrättningar, hvilka också Den 1 Juni. 23 hittills visat sig icke gagna utan snarare skada den resande. Han får sämre hästar än tillförene, ulan att kunna bespara sig förbud, ty vid ena gästgifvaregården finnes entreprenad ecb vid den andra icke. Afven om entreprenader i somliga län funnes på hvarje gästgifvaregård vid vissa stora vägar: så hade man dock svårt vid att afpassa sina resor och nattqvarter så, att förbud och saker up luinnes just der, hvarest ständiga entreprenader började. Då de sluta måste man åter begagna förbud. När vi nu af lidningarne veta — hvad jag tror med säkerhet kunna antagas — nemi. att 2 Stånd redan afslagit skjutslegans förhöjning, utan tvifvel af de skäl, som flere talare här anfört, då tjenar det lill ingenting alt R. ö. Ad., vare sig under förutsätt ning af allmän nytta eller alt göra sig behagligt hos RondeSt., biföl le ifrågavande förslag, enär det redan hos R. St. fallit.
Egna vi vederbörlig uppmärksamhet åt denna fundamentalsanning, följer också, att vi böra söka underhålla våra matsmältningsverktyg i ett sådant skick, att de icke slitas alltför hastigt, underkastas en alltför hård medfart eller rent af misshandlas. Hvarje synd vi begå mot denna regel hamnar sig svårt, och då vårt syndaregister i detta hänseende lupit upp till en viss grad, som visserligen för olika individer kan vara ganska olika, uteblir straffet aldrig, och vi hemsökas af alla dessa rubbningar i vår organisms välbefinnande, som börjande med matlustens aftagande genomlöpa hela skalan af oordningar i matsmältningen och i nervsystemet, hvilka nedstämma lynnet, förbittra lifvet och till och med kunna göra det outhärdligt. Mången grymhet och stor orättvisa har sålunda haft sin grund i matsmältningsrubbningar; Voltaires påstående, att Bartolomeusnattens fasor hade till bidragande orsak, att Carl I X af Frankrike led af svår förstoppning, har verkligen mycken sannolikhet för sig, och själfmord till följd af försummade inälfskatarrer äro tyvärr icke alltför sällsynta. Hvem har icke hört talas om hypokondrien, detta svarta spöke, som fördystrar en människas hela tillvaro, gör henne omöjlig för allt umgänge med sina medmänniskor och till en plåga för sig själf? Hvem har i våra dagar icke hört klagomålen öfver den växande nervsvagheten och nervretligbeten? Därmed vare visserligen icke sagdt, att dessa båda plågoandar hafva uteslutande sin grund i oordningar i matsmältningsverksamheten, men säkert är, att dylika oordningar i icke ringa grad bidraga till att förhöja deras plågsamma verkningar. Icke utan skäl sjunger en fransk skald, Dorat: » Hur smälter ni? med skäl det frågas; Om illa, jämmerligt ni plågas Och fröjd och gamman eder svika Och bort till sagolandet vika; Kan snille älskvärdhet medföra, - Så kan blott magen lycklig göra. » Nu torde säkerligen mången af mina ärade läsarinnor icke vilja gå in på den mening, Dorat här uttalar, och vi vilja visst icke heller påslå, att lifvets lycka uteslutande ligger i en god matsmältning, ehuru det ingalunda kan nekas, att en sådan icke litet bidrager till att njuta af lifvet.
Dessutom händer det ibland på landet, i synnerhet hos bönder och torpare, att en husbonde, litande för mycket på gifna löften eller af någon annan oförutsedd omständighet, förblifver utan dräng eller piga. Sker detta om hösten, så får han rådrum att höra sig efter ett annat tjenstehjon, och kan emedlertid hjelpa sig, vid de mindre kräfvande höstgöromål, med ett svagare biträde. Midsommarn deremot blir lian alldeles rådlös, om sådant händer, när starka lijelptng äro honom oumbärliga. Slutligen bör äfven anmärkas, att allt, hvad som gynnar sinnets vankelmodighet hos tjenstefolket, motverkar Patriotiska Sällskapernas välgörande afsigt, alt uppmuntra tjenstehjonet till långvarig tjenst lios en och samma husbonde. Af dessa anförda skäl tyckes, alt höstterminen borde äga företräde, och jag förenar mig derföre med Herr von Heynne, som föreslagit, att utsätta flyttningstiden på landet till den ii October, då potatoesupptagningen är slutad, och de afgående tjenstehjonen ej ännu fått tillfälle, att i någon betydlig mån vårdslösa vinterfodret. Remitterades till Allmänna Besvärsoell Ekonomiutskottet. Hans Den 21 Januari]. tians Excellence Herr Grefven ock Landt Mar skalken tillkännagaf, att enligt erhållen underrättelse, befunno sig H. K. H. Kronprinsessan samt den nyfödde Arfprinsen så väl, som man efter omständigheterne kunde önska* Justerades PleniProtocolIen för den 2ö sistl. November, den 32 i samma månad föroch eftermiddagen, samt den 24 och 25 i berörde månad. Upplästes och lades på bordet följande ifrån nedännämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från StatsUtskottet: Af den 3 dennes: N:o i3. I anledning af väckt Motion, angående ett JordbruksContoirs inrättande. I anledning af Kongl. Mäj:ls Nådiga Remiss, angående af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering.
Förordningen den 26 Oktober 1858, angående särskilda sammankomster för andaktsöfning; och Kongl. Förordningen den 23 Oktober 1860, angående ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära. 18 §. Från hvad i 3 § stadgadt är, undantagas straffbestämmelser för följande fall: 1. efter krigslag, för brott af dem, som lill krigsmakten höra eller i och för embete eller tjenst under sådan lag lyda; 2. efter särskild lag, för fel, som al dem, hvilka i Konungens eller andra Kongliga personers hof tjena, i sådan tjenst begås; 3. eller särskilda lagar, författningar, instruktioner eller taxor, för fel eller försummelser af embetseller tjenstemän, i vissa fall, de der i nya lagen ej uttryckligen nämnda äro; 4. efter särskilda författningar, för sådana brott af ungdom vid skolor eller universiteter, som med disciplinära straff beläggas må. 19 §. I stället för hvad I Kap. Straff-Balken af 1734 års lag innehåller, skall följande, i fråga om åtal af brott och om häktning, till efterrättelse lända: 1. Allmän åklagare skall tala å brott, som under allmänt åtal hörer, ändå att angifvelse derom ej sker. 2. Under allmänt åtal höra alla brott, sorn ej i lag uttryckligen undantagna finnas. Innefattar en handling flera brott, och hörer nägoldera under allmänt åtal; då ege ock slikt åtal för de öfriga rum, ändå att de eljest derifrån undantagna äro. 6 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Allmän åklagare vare ock pligtig all utföra åtal å brott, som hos honom af mälsegande angi Ives, der brottet ej är sådant, alt det endast af målseganden åtalas må. efter ty i lag stadgadt finnes. 4. Sedan, på sådan angifvelse, som i 3 punkten sägs, den tilltalade svarat vid domstolen eller bevisning emot honom blifvit der föredragen, må ej återkallelse af angi 1 velsen ligga i vägen för åtalets fullföljd.
Stockholm den 16 mars 1824 Den enligt Förordningen av den 1 augusti 1805, där Överhovjägmästar Ämbetet har uppsikt över Våra och Kronans parker, Gehäg och Djurgårdar i riket, med undantag av Stockholms Djurgård, med befattningar, rättigheter och skyldigheter i avseende på såväl vård som hushållning samt förmanskapet för jägeribetjäningen, skall hädanefter upphöra. I stället blir det befallningshavanden i länet som får uppgiften. Stadgan om Jakt och Djurfång av den 13 april 1808 kommer också att upphöra samt åläggas befallningshavanden Stockholm den 16 mars 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående Rapporters avgivande om misslyckade Barnförlossningar. Stockholm den 18 mars 1824 Hädanefter skall alla misslyckade förlossningar rapporteras genom prästerskapets försorg. Pastor lämnar fullständig rapport över förlossningen och om vilka som bistått vid födseln. Rapporten lämnas till befallningshavande, som genast lämnar till provinsialläkaren, vilken granskar och ofördröjligen anmäler omständigheterna till Konungens Befallningshavande, om det han anser att det tarvas närmare upplysningar eller laglig undersökning. Samtliga rapporter inlämnas i tabellariskt sammandrag till Sundhets Kollegiet, som inför Kongl Maj: t framställer en helårstablå över barnbörds förhållandet i riket. Stockholm den 18 mars 1824 C E von WEIGEL Kungörelse angående beskaffenheten av de certifikat, varmed vissa varor från Finland till Sverige ankommande varor bör vara försedda. Stockholm den 18 mars 1824 Vid handelstraktaten 1817 mellan Sverige och Ryssland hade länderna ömsesidigt förbehållit sig, att bestämma den uppsikt och det slags certifikat, som skall förekomma missbruk av sådana varors ursprung, som kan vara förbjudna till införsel, dels njuta en viss lindring av tullavgiften. Kongl Maj: t har funnit gott att i detta ämne förordna: 1: o Varor som ankommer från Åbo till svensk hamn, vilka enligt kungörelsen den 18 juni 1818, skall var försedda med certifikat om finsk tillverkning, få inte njuta lindring i tull, om den inte också är försedd med svenske Generalkonsulns påskrift. 2: o Samma gäller för varor, som kommer från stad i Finland.
Af Petter Mårtensson: att, med upphäfvande af hvad nu är föreskrifvet om egodelnings-rätter och deras sammansättning, stadgas må: att, sedan skiftesmål blifvit till laga behandling uti nu gällande ordning hos domhafvanden i den ort, derunder skiftet lyder, anmäldt, domhafvanden skall genom stämning inkalla samtlige delegarne uti skifteslaget till näst derefter inom häradet infallande lagtima ting, eller ock till extra ting, om serskild anhållan derom göres, och, efter det tvisteämnets vidd och beskaffenhet blifvit utredd, förelägga de tvistande att, vid förlust af vidare talan i saken, hvar å sin sida utse och välja ojäfvige gode män till lika antal, tvä eller tre å ömse sidor, åt hvilka, i förening med en serskild af desse gode män vald person, frågan under kompromiss-rätt öfverlåtes till ett bestämdt afgörande å den dag, de, för sammanträffande med domhafvanden, finna tjenligt bestämma; att, derest vid afgörandet stridiga meningar gode männen emellan uppstå, den mening galle, hvilken de fleste rösterna biträdt; att domhafvanden, som vid gode männens öfverläggningar bör närvara och desamma, dock utan domsrätt, leda. derefter skall klart och tydligen uppsätta det beslut, hvari gode männen stadnat; samt sluteligen alt, emot nämnde beslut, som genast justeras och af gode männen underskrifves, klander icke må anställas, eller saken under annan domstols pröfning hänskjutas. Såsom skäl för antagande af denna ordning för skiftesmåls behandling, har motionären anmärkt, att egodelnings-rätterne, sådana de nu äro sammansatta, icke ingifva förtroende om erforderlig sakkännedom och nitälskan hos deras ledamöter, äfvensom att den nuvarande rättegångs-ordningen medför allt för många tillfällen 16 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, A':o 45. till klagomål, återförvisningar ock förnyade skiftesläggningar, hvilket allt för jordbruket och den enskildes välstånd medförde betänkliga olägenheter. De åsigter, hvilka af motionären sålunda uttalats, kunna Utskotten för deras del icke biträda.
Riksdags-Ordningen, valt Våre Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret, utfärdat för sistnämnde Werk ett allmänt Reglemente, samt för Fullmägtige derstädes särskild Instruction, i afseende på de Lånebiträden och Anslag, hvilka från Riksgälds-Contoiret komma att utgå till Canaloch andra Byggnader, samt till större eller mindre del anskaffas genom upplåning emot Contoirets Obligationer med 3 procent årlig ränta; äfvensom Vi utsett och lörordnat Revisorer, att, vid de i Grundlagen fastställde tider, öfverse och granska Stats-Verkets, Banquens och Riksgälds-Contoirets tillstånd, styrelse och förvaltning. Med anledning af Kongl. Maj:ts, uti Nådigt Bref af den 28 sistlidne Februarii, gjorda framställning om nödvändigheten af mera bestämda föreskrifters med - 136 delande, i afseende på Våre Revisorers befatta ning med Stats-Werket, håfve Vi föf dem faststält en ny Instruction, hvilken Vi, uti underdånig Skrifvelse af den 10 sistlidne November, till Kongl. Maj:t öfverlemnat, med underdånig anhållan tillika, att Kongl. Maj:t täcktes densamma till vederbörandes efterrättelse i Nåder utfärda.
Räkenskaper skall vara under utarbetning och snart alt förvänta, ansett omförmälte förhållande med räkenskapens form, äfvensom den af Revisorerne jemväl anmärkte omständighet, att Hufvudboken och de conto, som upptaga utgiflerne, i allmänhet icke skulle lemna upplysning om deras beskaffenhet, utan endast hänvisa till verificationerne, hvarigenom granskningen varit förenad med omgång och tidspillan, icke erfordra någon vidare åtgärd, har Collegium, hvars utlåtande öfver dessa framställningar af sådan orsak icke lärer påkallas, ansett sig endast böra i underdånighet upplysa, att vanligen icke mera än en löpande räkning eller conto med hvarje Verk eller person, som under årets lopp haft uppbörd eller utgift, uti bokslutet införes, hvilket redogörelsesätt, äfven följdt i afseende på conto med Stats-Contoret, Collegium destomindre förmodat, att Revisorerne skolat framställa såsom inveckladt och origtigt, som något specielt fall i della hänseende, erfordrande Collegii utredning eller förklaring, icke ens blifvit af dem uppgifvet. I afseende på de genom Arlilleri-Afdelningen disponerade ordinarie Statsmedel, hafva Revisorerne i usta punkten fästat deras uppmärksamhet vid det genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 12 November 1816 stadgade betalningssätt för de lån af sammanlagdt 50,734 R:dr 3t sk. 11 r:st., som Militiae Boslälls-Cassan samt Rikets Ständers Bank och Riksgälds-Contor lemnat Afdelningen till liqviderande af köpeskillingen för den åt Artilleri-Läroverket och Raket-Corpsen upplåtne egendomen Mariaeberg; men som Revisorernes Berättelse, rörande detta ämne, endast innefattar hemställan om sådane åtgärders vidtagande af Rikets Ständer, att Afdelningens årliga Stats-anslag må befrias från en räntedragande skuld och dess räkenskaper från skuldens vidare balancerande, samt att vederbörande måga antingen deras fordringar utbekomma eller derföre erhålla nödig säkerhet, torde något yttrande i detta afseende å Collegii sida icke erfordras.
Och en son, född och fostrad börja detta med att i lof och tacksägelse nären och drog godmodigt på munnen. » Emelunder så oaflåtlig bön, åkallan och tacksä- utgjuta sitt hjärta inför Herren i de mest lertid kom jag att tänka på en, som just började under allt annat än ' sötebrödsdagar ', jag kan ju gelse, kunde icke heller blifva annat än högstämda och inspirerade ordalag. få anföra en episod ur hans barndom: » välbehaglig inför både Gud och människor », Och det motto: » Si Herrens tjänarinna » För åtskilliga decennier sedan lefde på ett såsom denne Samuel ock blef. kap. med hvilket Maria invigde sig till moderslitet magert torp en några och trettio års änka, 1 och 2.) kallet, var hon ock trogen till det sista, mor Anna, med sin åttaårige son Sven. Mor Anna fick ta hårda nappatag med den karga jordSamma fromma bedjande sinnelag, samsåväl då hon själf med genomborradt hjärta, lappen för att aftvinga den så pass mycket äring, ma innerliga tro och upplysta förstånd finförkrossad, men ödmjuk och stilla, står inatt man inte rent af svalt ihjäl. På spanad och na vi äfven hos Simsons moder, och sonen vid sonens kors, som då vi slutligt finna trasmattor skrapade hon ochså ihop en slant, var j u äfven här en Guds nazir, med hvilhenne efter Jesu himmelsfärd med den samoch hur det var, så knallade det och gick på Guds försyn år efter år. ken Herrens ande var. (Dom. lade lärjungaskaran » framhärda i bönen ». Vid den tid, då Sven fyllde åtta år, hade mor I 2 Konungab. 4:de kapitel läsa vi om (Ap. G. Anna legat sjuk i flere veckor, och den sista hö- tvänne mödrar: den fattiga änkan och den Och att Kristus själf alltid med den innan, en duktig värphöna, hade i en korg fålt åka rika kvinnan i Sunem. Den fattiga änkan, nerligaste kärlek och barmhärtighet tog sig till staden för att säljas.
Bil. N:o 33; 8:0 att Siats-Rådets tillstyrkan, att med 200,000 R:dr ur Handelsoch Sjöfarts-fond en understödja Slussbyggnaden i Stockholm icke må vara föremål för ogillande, änskönt för medlens successiva utfallande en tidrymd af 10 år åsågs, enär, mig veterligen, ingen anledning förekommer till betviflande, att ju förrberörde summa var redan vid dan tid, då anslaget tillstyrktes, ett sainladt och upplupet capital, som således för sagde ändamål kunde afsättas. Bil. N:o 47; 9:o att jag, i grund af föreskriften i 83 §. Regeringsformen, icke för min det kunnat deltaga i någon anmärkning enligt Regeringsformens 107 §. emot Konungens Rådgifvare i Commando-mål , uppå hvilken Embetsmans urakldåtefser allenast 106 §. vill vara användbar. Bil. N:o 50; 10:o att, då Constitutions-Ulskottet, efter inhemtad kännedom om Cabinetts-Cassans ingångna borgensförbindelse för ett af den så kallade Bär ODD thelemy fonden upptaget utrikes lån, beslutat att låta under tilltal inför RiksRätt ställa 3:ne Konungens Rådgifvare, jemväl derföre, att de icke, sin pligt likmätigt, främjat iakttagelsen af Regeringsformens 58 §. vid 1834 och 1840 årens Riksdagar, jag för min del ansett rättvist, att en lika lott träffade alla de Stats-Rådets Ledamöter, hvilka öfvervåld rådplägningen om de förbemälde Riksdagar aflåtna Kungliga Propositioner, rörande Statsverkets tillstånd, helst jag lika litet vilt som kan föreställa mig, att ett sådant förnemligande af Rikets angelägenheter inom Gonseljen är rådande, att någon dess Ledamot skulle ej, såsom han ostridigt bort, vara om förhållandet Coaslitutions-XJlskoltets Memorialj iV:o 13. 3 underrättad, eller ens kunnat undgå att afveta Cabinetts-Cassans under flera år kännbart tryckande ansvarighet. Bil.
Den upläsla reservationen är understödd af flera BankoUtsk:s ledamöter, och serskilda reservationer i samma syftning äro afgifna såväl af Hr Nordenfelt, sora Hr Berg von Linde m. 11. Hrr reservanter åsyfta att genom förändrad föreskrift uti 121 § af Bankoreglementet söka förekomma de skadliga fluktuationer, som under den förflutna tiden sedan år 1834 i sedelstocken hafva egt rum. Det är ganska gifvet, att då sedelstocken, såsom vi, af de tablåer Professor Adardh upgjort, se, kunnat stiga ända till 11 mill. det ena året utöfver det belopp, hvartill den stigit ett föregående år, så har en sådan betydlig tillökning på mynt i landel onekligen icke allenast framkallat hvad Hr Agardh påpekat, nemi. en större import, utan äfven en betydlig utvidgning af vårt näringslif, ökat priserna på egendomarna i allmänhet, och dymedelst framkallat ett större behof af mynt än tillförene. Men, sedan Banken sålunda under den goda liden sjelf, genom den tillökning i rörelsekapitalet den lemnat, har framkallat detta större 96 Den 21 Maj. behof af mynt, hafva BankoFullmåglige genom föreskriften i 121:sta § varit ålagde att, när konjunkturen varit missgynnande, öka betrycket, genom vidtagandet af sådana åtgärder, sora på en gång skulle kunnat tillintetgöra alla de goda verkningar, som den ökade tillgången på mynt hade medfört, och rent af kunnat förqväfva all rörelse i landet. 1834 års reglemente föreskref den ordning för Bankofullmäktige att vidtaga när metalliska kassan sjönk, att först skulle Banken söka minska sedelstocken dermed att den sålde sina obligationer, den skulle dernäst uplaga lån och sedermera, när icke dessa utvägar vore tillräckliga för ändamålet att bevara silfret i Banken, då skulle Banken neka utgifvandet af nya lån och slutligen indrifva de ullemnade. Detta var den ordning som efter 1834 års reglemente var Bankofullmägtige ålagd att följa.
På grund deraf och på det man åtminstone nu må hafva inlagt en reservation emot en alltför vidsträckt tillämpning af §:n, önskar jag, att R. o. Ad. måtte bifalla förslaget och afslä Utskrts Betänk. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: För min del får jag också gifva tillkänna, att jag önskar instämma med den siste värde talaren, och till följd deraf bifalla motionärens förslag. Jag tror, att om man verkligen vill af den nya institutionen vinna ett godt resultat, så bör man söka undanrödja hvad som deruti är förkastligt. Att så uppenbart, som förev:de § kan gifva anledning till, sätta stad och land i harnesk mot hvarandra, anser jag vådligt. Vid sådant förhållande och då jag tror alt äfven i andra fall ganska olämpliga föreskrifter finnas i den nya författningen, anhåller jag om bifall till Frih. Sprengtportens förslag, hvarigenom jag anser ett stort steg vara taget till författningens förbättrande. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder bade yrkats dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de Betänk, och dels afslag derå samt antagande al följande, utaf Frih. Sprengtporten afgifna förslag till beslut: »att R. St:r må bos K. M. i und. anhålla om upphäfvandet till all kraft och verkan af stadgandet i 3:dje mom. 47 §:n af K. M:s Nåd. Förordn. om Landsting af d. 21 Mars 1802, i hvad det innehåller, att då ett företag är af den beskaffenhet, att endast stad eller endast landsbygd af företaget kan hafva hufvudsaklig nytta, i förra fallet landsbygden och i det sednare städerna, vare sig samfäldt eller en eller flere bland dem, må från bidrag till företaget befrias eller med ett sådant bidrag i jemförelsevis mindre mån betungas.» Härefter framställde Hr Gr. o.
Det andra skälet har varit det, att, ehuru vigtigt delta förelag är, och ehuru förvissadt StatsUtsk. gjort sig att det förr eller sednare kommer till utförande, man dock icke kan förbise, att det finnes ganska stora intressen i landet, som komma att i mer elier mindre mån lida genom denna canalanläggning, och deribland en annan canalledning, på hvilken Staten och enskilde användt ganska betydlig kostnad. Utsk. har visserligen ansett att 22 (I. 45 354 Den 24 Mars e. m dessa intressen, om de äro underordnade Statens allmänna nytta, böra vika, men man har likväl trott, att del icke vore alldeles billigt oell ej heller sä alldeles försigtigt att låta dem vika, utan att ens lemna dem tillfälle att uttala sig och göra sina möjliga anspråk gällande, innan ett beslut å jVational-representationens sida i denna fråga blir vidtaget. Utsk. har dessutom trott, alt när det handlar om så stora summor som här, då förslagen visa en summa af 4 millioner, måste vid utförandet af arbetet, med allt förtroende, som den kunnige ingeniör förtjenar, hvilken uppgjort förslaget, likväl vara i sin ordning och lämpligt att förslaget underkastas andra ingeniörers pröfning samt deras omdömen och yttranden, innan man derpå grundar några definitiva åtgärder. Vi sakna icke i vårt Iand ingeniörer med praktiska insigter och som tilläfventyrs kunna ställa sig i bredd med den, som uppgjort förslaget, och del torde ej mindre för bans egen tillfredsställelse, än för Statens intresse, vara nödigt, alt det förslag, han uppgjort, äfven vinner dessa personers intyg om tillförlitligheten och säkerheten af de beräkningar, som på företaget kunna inverka. Det har äfven blifvit anmärkt, att hela frågan om jordersättningar alldeles blifvit förbigången i det förslag, som här blifvit inlemnadt, och hvarom R. o. Ad. nu går att besluta.