Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
; sker genom att till uttagande af pulfverformiga och fasta ämnen alltid använda rena skedar. Men framför allt bör man undvika att betjäna sig af fuktiga kärl eller att införa fuktighet i kärlen. J l l i » Du äter allt för varmt, allt för fort; det kommer du själf att få lida för. » Men den lille Fritz kunde ej låta vara att äta, så snart tallriken stod framför honom. Det dröjde inte länge, förrän han en dag slukade en skedfull kokande risgrynsvälling o c h måste lägga sig till sängs med förfärliga smärtor i halsen. Värre var det, då han engång tillsammans med en sked soppa slukade ett spetsigt ben, som läkaren endast med svårighet fick reda på med tillhjälp af fina instrument. Så snart fuktighet kommer i ett vegetabiliskt pulver, t. ex. rågmjöl, ser man först talrika små klumpar uppstå, hvilka göra det förut likformiga pulfret olikformigt. Men snart tillkommer ytterligare något annat. Rundt omkring dessa klumpar, hvilka på visst sätt utgöra härden för de små vätskedelar, som inkommit, börjar mjölpulfvret blifva slemmigt och antaga en ful färg. Båda deNytillträdande abonnenter kunna mot insändande af 40 öre i frimärken erhålla I d u n s julnummer ningens redaktör med porträtt af tidoch nitton af de mest framstå- ende kvinliga och manliga medarbetarne. Numret innehåller dessutom 20 sidor intressant och omväxlande text samt torde i detta afseende vara den rikhaltigaste jultidning, som någonsin utkommit. ;) Det tyckte pojken emellertid ej just gjorde godt, och föräldrarne trodde redan, att han helt o c h hållet lagt bort den dåliga " vanan. Så kommo studentåren, och Fritz, studenten, som ej väl tålde, att man gjorde honom förebrå- elser, upptog tämligen onådigt hvarje förmaning från föräldrarnes sida. Flitig var han, och till att äta begagnade han den minsta möjliga tid. Med tiden blef Fritz professor och en ansedd man, och då han nu hade sitt eget hushåll, var det ingen, som kunde ställa något hinder för den då- liga vanan. Den lärde mannen klagade visserligen öfver sin krångliga mage, men han menade, att det berodde på hans stillasittande lefnadssätt, ty han tänkte alls inte längre på sin ovana.
Med anledning af Riksdagsfullmäktiges af Bondeståndet från norra och vestra Helsingland vid sista Riksdag i ämnet gjorda underdåniga framställning, samt efter vederbörandes hörande, har Kongl. Maj:t, uti en under d. 2 sisth Augusti till Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition, hvilken af Höglofl. Ridderskapet och Stalssaint Allm. Besv.- och ELon.-Ulsk. Utlat.j JV.-o 36. 19 Adeln, äfvensom af Högvörd. Preste-ståndet och Ilederv. Bondeståndet blifvit till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, men af Vällofl.
1836 företog professor Stowe en resa till Europa. Under hans frånvaro uppstod i Cincinnati ett slafuppror, öfver hvars förlopp Harriet samvetsgrannt lemnade sin man redogörelse i dagboksform. Samtidigt offentliggjorde hon korta noveller och utkast i skilda tidningar. I alla dessa artiklar uttryckte hon visserligen sin motvilja mot slafegarne, men var ännu ej en förklarad ifrarinna för slafveriets afskaffande. Aret 1850 var såväl för Förenta staterna som för familjen Stowe ett minnesvärdt år. Frågan om slafveriets afskaffande upptog allas tankar, och Harriet fick en mängd bref från sin svägerska och andra vänner om de förskräckliga följderna af desserteringslagen, genom hvilken hela familjer gingo under. Mrs Beecher skref vid denna tid i ett af sina bref till mrs. Stowe: » Om jag kunde bruka pennan som du, min Hattie, skulle jag skrifva något, så att hela världen väcktes till besinning, om hvilken förbannelse slafveriet är. » D å mrs. Stowe hade läst detta bref för hela den församlade familjen, sprang hon plötsligt upp från stolen med utropet: » Ja, jag skall skrifva något! Jag skall det så vidt jag får lefva! » I detta utrop finna vi ursprunget till » Onkel Toms stuga. » DENNA sensationsbekanta berättelse började offentliggöras den 5 juni 1851 i » National Era ». Senare har Harriet Beecher — Stowe mången gång sagt: » Jag kunde inte längre hålla berättelsen i styr, den skref sig som af sig själf. » Eller en annan gång: » Jag skulle vara författarinna till » Onkel Toms stuga »? Nej, Gud själf skref den, jag var ingenting annat än ett obetydligt verktyg i hans hand. Plonom ensam tillkommer all ära. » För offentliggörandet i » National Era » fick författarinnan ett honorar af 300 dollars. Samtidigt erbjöd sig en förläggare i Boston att förlägga arbetet mot halfva vinsten, förutsatt att mr. och mrs. Stowe äfven åtoge sig hälften af kostnaderna.
Den stora och oberäkneliga nyttan för Stockholm och Rikets södra kustprovinser, för Rikets inoch utrikes handel, samt för trafikerande af alla Stånd och Klasser, som skulle blifva en gifven följd af mitt väckta förslags realiserande, består egentligen deruti, att den ellofva mil långa, cirkelbågiga passagen ifrån Dalarön till Hufyudstaden, som nu icke utan flera vindförändringar samt dagars och veckors uppehåll kan tillryggaläggas, skulle förvandlas till en öfverfart af 60 H. 7 Jt.i i Februari! e. m. blott fyra mil, som kumle göras med tillhjelp af en enda vind, och följaktligen på ganska korrt tid. Ytterligare är det genom noggranna undersökningar, pejlingar och mätningar, utrönt, att, om Styrelsen deremot icke finner något hinder, kan, med begagnande af den af mig nu loreslague kanal-anläggning, stora inloppet ifrån Östersjön till skärgården och Stockholm, utan att anlöpa Landsort och Dalarö, tagas för hi Hufvudskär och Gillinge ö vid hafsbandet, hvarigenom il\ fots djupgående fartyg skulle finna en blott rj~ mils segling ifrån öppna sjön till Stockholms brygga, som ifrån hafvet ända till ingången af Skura-sundet går i nästan alldeles rät linea, och äfven derifrån blott har obetydliga krökningar. Den ide, jag nu tagit mig friheten att förfäkta, är så till vida icke ny, att project redan för detta blifvit gjordt, och Riksens Ständer underställt, angående ifrågavarande inom-skärs-leds återupptagande genom uppmuddrandet af Södra Stäkes sund, hvilket, alltsedan Ryssarne år 1719 försökte att derigenom till Stockholm framtränga, är genom försänkningar och uppgrundningar blifvit ofarbart, äfven för 6 fots djupgående fartyg. Det tillhör mig nu, att med några få ord ådagalägga olämpligheten af detta förslag. Södra Stäkes-sundet, som Den i "Februarii e. m. 99 går i flere, på åtskilliga ställen ganska smala krökningar, och har så väl naturliga, som med afsigt tillvägabragta uppgrundningar, samt flere undervattens-berghällar, är ungefärligen en fjerdingsväg långt.
Det ena var helt litet och förvarade skallar och ben funna i slagfältets jord. Det andra var invändigt dekoreradt med de vid Sempach fallna schweizerhjeltarnas namn. Det var en helgedom vigd åt minnet af frihetshjeltar och omgifvet af fjellandskapens tystnad. Så snart festprocessionen hunnit upp på högslätten, förrättades katolsk gudstjenst under fri himmel. Derefter höllos tal vid en till Winkelrieds minne upprest sten. Slutligen samlades alla på den stora af provisoriska träbänkar uppförda amfiteater, från hvilket sjelfva festspelet skulle åses. Visaren på kyrktornet i Sempach hade nu redan hunnit till 11,30. Nedanför sittplatserna sträckte sig en rymlig rännarebana, på hvilken 500 man, kostymerade till schweiziskt landtfolk och till österrikiska jernmän skulle återgifva den ryktbara striden, som 1386 utkämpades på detta ställe. Bakom rännarebanan reste sig ett podium för 600 kostymerade sångare och öfver detta sjelfva scenen, hvars kulisser och fonddekoration utgjordes af sjelfva det praktfulla alplandskapet med Pilatus i bakgrunden. Från scenens midt förde en hög trappa upp till en hvit, altareliknande sarkofag, som bar Winkelrieds sista ord till inskrift: »Sorgt fur Weib und Kind!» På locket syntes sagohjeltens bild i öfvernaturlig storlek. Högst öfver allt detta glimmade mot den djupblå himmeln och omgifven af åtta flammande fyrfat en bländande hvit, i gips effektfullt utförd kolossal-staty föreställande Helvetia. Det hela var på samma gång både storartadt och enkelt. Medan passionsspelen i Oberammergau sträfva efter dramatisk verkan, ville man här endast gifva ett slags kostymfest, en målerisk tablå i det fria. Just frånvaron af teaterdekorationer, förhängen och all den myckna bondgrannlåt, som smugit sig in i oberammergauernas beryktade passionsspel, gaf det hela en viss antik pregel.
I afseende åter å det årliga anslag af 18,000 R:dr, som blifvit ifrågastäldt till aflöning åt Institutets föreståndare och lärare, till underhåll för elever och lärlingar, samt för bibliotek och samlingar, anser Utskottet sig böra upplysa, alt detta anslag blifvit upptaget till enahanda belopp, sorn Styrelsen för Ultuna Landtbruks-inslilut för samma ändamål uppbär; och då, med afseende å nuvarande höga priser å såväl födoämnen, som arbetslöner, denna summa icke synes vara för högt beräknad, samt det dessutom måhända skulle kunna menligt inverka på Institutets organisation och på de fördelar man deraf väntar sig för den vigtigaste af landets modernäringar, jordbruket, om någon nedsättning i det äskade anslaget skulle ega rum, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att denna summa oafkortad må af Rikets Ständer för sagde ändamål anvisas. I öfverensstämmelse härmed hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, i fråga 8 Slats-Utskollels Utlåtande JYi 96. om kungsgården Alnarps användande till Landtbruks-inslilut, må fatta följande beslut: l:o. Under förutsättning att den emellan Skånska Hushålls-föreningen och nuvarande arrendatorn af Alnarp träffade öfverenskommelse om arrendets öfverlåtande träder i verkställighet, öfverlemnas kungsgården Alnarp med utjordar och tillhörigheter, utan någon jordafsöndring, till användande för Landtbruks-institutet, å nedanstående vilkor: a) Institutets organisation och inseendet öfver detsamma ombesörjes af en Styrelse, som af Kongl. Maj:t tillsättes, och enligt de föreskrifter, som af Köngl. Maj:t bestämmas. b) Kungsgården emottages midfaslan år 1858 af Institutets Styrelse, så vida Institutet kan bringas i verksamhet med den anslags-summa, Utskottet här nedan i mom. d. för detta ändamål föreslagit. c) För åren 1858—1862 inträder
Stats-Utskotlels Utlåtande, jy° 61, 3 sorn att understödja och förorda Revisorernes framställning om föreskrifvandet af sådana lånevilkor, som under sednaste riksdag fastställdes för det byggnadslån, staden Christianstad då erhöll. Utskottet får derföre tillstyrka, att för de låneunderstöd, som, till nedbrunna städers återuppbyggande, hädanefter komma att af Rikets Ständer beviljas, här nedan anförda, med bestämmelserna angående staden Christianstads byggnadslån hufvudsakligen öfverensstämmande, vilkor och stadganden må, tilldess framdeles kan varda annorlunda förordnadt, fastställas och föreskrifvas, nemligen: l:o. Den beviljade lånesumman får i Riksgäldskontoret lyftas af den myndighet, som har förvaltningsbestyret med stadens drätsel sig uppdraget, och hvilken myndighet skall ombesörja lånemedlens fördelning emellan vederbörande tomtegare; börande vid denna fördelning iakttagas: att låneunderstöd i allmänhet endast få meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne, dock må i orter, der lokala förhållanden påkalla upp - förandet af andra byggnader, lån jemväl för sådant ändamål utgifvas; att dessa understödsbelopp icke i något fall får öfverstiga trefjerdedeiar af brandförsäkringssumman för stenhus och hälften af försäkringsbeloppet för andra hus; samt att för öfrigt låne summorna lämpas efter de nya byggnadernas i koslnadsförslagen beräknade värden och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd. 2:o. Efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag skall drätselförvaltningen, å stadens vägnar, för hela lånesumman afgifva sin, till Riksgäldskontoret eller ordres ställda, skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor. Efter denna förbindelses aflemnande till och godkännande af Fullmäktige, eger drätselförvaltningeu utbekomma lånemedlen, i den mån desamma, enligt derom hos förvaltningen gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas. 5:o.
Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.-utdr. för d. 26 dennes och pleni-prot. för d. 8 sisth Maj. Uplästes ett af Frih. Peyron-, Gustaf Oscar, inlemnadt sålydande Mein.: Aldenstnnd jag ämnar aflägsna mig från hufvudstaden, så får jag anhålla om, att få afsäga mig Ledamotskapet uti Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk:t, äfvensom att vara Bänkman uti 9:de BänkmansAfdeln. med bibehållande af min Riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Mannerskantz, Carl Axel, skriftligen anmält sig vara hindrad att vid den honom beviljade ledighets slut åter inställa sig vid Riksdagen samt derföre anhållit, att få med bibehållande af Riksdagsmannarätt frånträda sin plats såsom ledamot af BankoUtsk., blef äfven denna anhållan af R. o. Ad. bifallen. Uplästesfölj:de af Hr Brakel, Gustaf Mauritz, inlemnade Mein.: Af tjensleåligganden hindrad alt emottaga det mig visade förtroende, att vara Ledamot uti BankoUtsk:t, får jag hos det Höglofl. Ståndet vördsamt anhålla att ifrån detta förtroende varda befriad. Äfvenledes uplästes ett af Gr. Gyldenstolpe, Ulr. Wilh., inlemndl sålydande Mern.: Med den rätt som 23 § Ridd.Ord. lemnar, får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Ridd.Utsk. Efter upläsningen häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda till val af 2:ne ledamöter i BankoUtsk. efter Hr Mannerskantz och Hr Brakel, en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:t, efter Frih.
Som hellst, så bör det icke allenast anses såsom till Formen oklanderligt, utan Remiss derutaf bör icke eller kunna förnekas. Men för att närmare öfvertyga oss huruvida alla dessa påståenden ärO enlige med Regerings-Form, med Riksdags och Riddarhus-Ordning, må det till en början tillåtas mig fråga, på hvad grund det har blifvit tillåtit att gifva åt ordet, Frågor, i 90 §. af Regerings Formen en helt annan tydning än samma ord har i alla de Öfriga oell på alla andra stallen af Orundlagatne, dar det samma förekommer? Då straxt ofvanför? uti 89 af Regerings Formen, utstakas hvilka frågor som i oeconomiskt afseende kunna blifva föremål för den Lagstiftande Magfens åtgärder; då uti <{6 § stadgas huru Allmänna frågor som i Ståndens Plena blifvit väckte böra behandlas; då uti Riksdags-OrdningenS 44 §. förklaras hvad med sådana Frågor bör förstås; då det heter att med Allmänna Frågor förstås Sådana som kunna eller böra komma under satntellge Riks-Ståndens öfverläggning och pröfning; (således icke de ämnen hvilka enligt 90$. af Regerings Formen blifvit derifån undantagne) kan man väl i något af dessa fall säga, att med ordet Frågor förstås hvad mart Vill kalla att väcka ett Mål eller en Action? Är icke den enkla och naturliga, följakteligen den rätta tydningen af ordet Frågor vid alla dessa tillfällen, att dermed menas detsamma som att bringa ett ämne å bane och blir icke detta annu tydligare genom ordet ufverläggningar, sorn 244 Den 13 Februarii. uti den oftanämnde 90 §. förekommer.
Hwad angar controllcn för desse medels ändamälsenliga anwändande, sä enär densamma, efter det af Utstottcn uppgjorde förslag, förnämligast ligger uti den nya infattning ä acticrne, som der blifwit Acticägarne förelagd, hafwa Utstotten trott, att de hittills gifnc föreskrifter, i afseende pä fä wäl uppsigten och controllen öfwer anwändandet af de till Götha Canal redan kemnade bidrag, som ock för utgifwandet af de ärliga anslagen dertill, böra fortfara för det biträde, nu kan meddelas, med blott nägra mindre wäfendtliga, af närwarande förhällande päkallade, förändringar, hwilka här nedan igenfinnas. I betraktande slutligen af Bolagets betryckta belägenhet, och under öfwertygelfe, att R. Sttr lära Mindre afse Betänkande», N:o 2Z. XXV nägon direct godtgörelfe för de af Staten till detta företag antingen redan lemnade eller nu bcwiljande bidrag, änwisshetcn att detta Werk omsider mä blifwa bragt till fullbordan, och en gräns satt för framtida uppoffringar frän Statens sida i och för famina Werk, hafwa Utstotten derjemte trott, att wid de wilkor, Utstotten nu gä att R. Ständer föreflä, borde fästas sädane förmäner, hwilka, i det de ä ena sidan lemna R. Ständer en garantie för wilkorens antagande, ä den andra bereda ät Bolaget lättnad i skyldigheten, att dem med noggranhet uppfylla. Till desse förmäner hör jcmwäl, ehuru wilkorligen, den ak Kongl.
Om det vore föreslaget, att vid förhandlingar med främmande makter ratifikationen af det fördrag, hvartill dessa förauledt, skulle ske först efter StatsRådets hörande, så skulle jag kunna deruti instämma; mendet nu förev:de förslaget synes mig nog omfattande, då deri talas t. o. m. om afhandlingar, hvilka oftast icke en gång fordra någon ratifikation. Delta anser jag vara en utsträckning, som kunde komma att blifva menlig, och på denna grund får jag yrka afslag. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Jag kan ingalunda finna mig vederlagd af hvad Gr. Lagerbjelke anfört till svar på mitt förra yttrande. I afs:de å det bristande sammanhanget mellan 1 l:te och 12:te §§:na tyckes lian vilja uplatta den förra af dem så, att der vore fråga blott om beredningen af de m i nist eriella ärenderna. I fortsättningen af § heter det dock: »Sedan Konungen af dessa »embetsmän inhemtat till prot. anförda råd, för hvilka de blifva »ansvarige, fatte Konungen, i deras närvaro, besluten»; och det torde således vara tydligt, att § handlar ej blott om beredningen, utan om behandlingen af ifrågav:de mål i sin helhet. Den oförklarliga skiljaktigheten mellan de båda §§:na qvarstår således oförminskad. Hvad den andra omständigheten beträffar, eller fattande af sådana beslut, under det Konungen är på resa eller i Norige, har Gr:ii erinrat att sådant kunde ske i närvaro af 3 StatsRåder jemte föredraganden; men 8:de § medgifver Regeringsärendens behandling i närvaro af detta ringare antal StatsRådsledamöter blott för mindre vigtiga ärenden Förbund med främmande makter måste deremot anses som ett af de vigtigaste mål; och torde jag härvid få erinra, att Hr Gr:n under öfverläggningen härom vid förra Riks - Den 10 December f. m. 271 dagen medgaf riktigheten af det tillämpningssätt, jag nu yrkat. Jag vågar således tro, att hvad jag förut anmärkt mot förslaget, på intet sätt blifvit vederlagdt.
IStna, samt den 4 dennes e, m. på bordet lagda Memorial, angående en Summarisk sammanfattning af innehållet vid slutet af hvarje Betänkande; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med bifall till hvad Expeditions-Utsköttet derom hemställt, stadga: att samtlige Utskotten höra viel slittet af hvarje Betänkande, så vidt sådant, i afseende,på ämnets och uppställningens beskaffenhet, möjligen sig göra låter, lemna en korrt framställning af deras förslag, hvilken må kunna tjena till öfversigt af det hela, samt till bt stämd rättelse vid beslutets fattande och expedierande; äfvensom att det. ta sammandrag, för att genast falla i ögoneii på Vr.ttt, T]tår. d. j> Dec. itai. rjS pd den Läsande, bör genom en bredare Mar» ginal, från den öfriga texten ui skiljas. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärs» och OeconomieUtskotten: Friherre Ankarsvärds, Carl I/enrik, dea l dennes på bordet lagda Memorial, innefattande tankar om Sveriges försvars-anstalter, jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, denna dag afgifna yttranden. S. D. Öppnades Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot i Expeditions-Utskotiet elter K:o l\46 Herr Netherwood, Vilhelm, och befanns, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 219,9. Herr von Beskow, Bernhard. Hvarom Utdrag af Protocollet skulle expedieras F rån Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Då nu föredrogs Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskoltets, Preste-Ständet meddelatih, tilt it St.
Under sistförflutna året hade Akademien åt extra ordinarie Arkitekten vid Öfverlntendentsembetet F. G. A. Dahl uppdragit att, efter noggrann besigtning på stället, uppgöra en plan till de åtgärder, som kunde anses nödiga och tjenliga att förekomma ruinernas vidare förfall och afhjelpa ofvan anförda olägenheter. Denna Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. plan, som under benämning: “Anteckningar om Wisby fornlemningar“ den 2 November 1864 af Dahl blifvit afgifven, hade af Akademien meddelats Hospitals-Direktionen i Wisby, som, enligt Eders Kongl. Maj:ts den 27 Februari 1863 lemnade nådiga föreskrift, skall under Akademiens öfverinseende hafva, närmaste vården om Wisby ruiner; och hade bemälda Direktion infordrat Antiqvitets-Imendenten Säves yttrande om de åtgärder, som kunde anses till en början mest nödvändiga. För utförandet af dessa arbeten funnes icke någon annan tillgång än ett anslag af 462 R:dr R:mt, om hvars användande för ringmurens understödjande Eders Kongl. Maj:t den 19 sistlidne Maj meddelat nådig föreskrift, samt den lilla behåll ningen af influtna hyresmedel för Hospitalstomter, uppgående vid 1864 års slut till 3,583 R:dr 39 öre R:mt. Då dessa medel, hvilka torde böra besparas för tillfälliga utgifter för ruinvården, vore otillräckliga att gifva verkställighet åt den af Arkitekten Dahl uppgjorda planen, och då för utförandet af de i denna plan föreslagna arbeten erfordrades att ledningen deraf uppdroges åt någon på stället boende insigtsfull person, mot lämplig ersättning för möda och omtanka, måste hela företaget öfvergifvas, om icke offentligt understöd för detta ändamål kunde vinnas.
Majtts af Herr von Hartmansdorff ifrågasatte rätt, att efter omständigheterne jemka ExpeditionsTaxan, så har en sådan rätt aldrig tillförene varit satt i fråga, ej eller lärer med skäl kunna göras stridig; ty annars skulle, efter samma slutsatts, icke ens BroTaxor kunna, utan Riksens Ständers medverkan af Kgl. Majit fastställas och utfärdas. Herr Dankvardt, Carl: Det är med anledning af Herr von Hartmansdorff anmärkning i afseende på Utskottens tillstyrkande, af en underdånig hemställan hos Kongl. Majit om öfverseende af den sednaste ExpeditionsTaxan, så vidt den rörer Städernes Domstolar , sorn jag anhåller att få yttra några ord. Utskotten, som ansett Kongl. Majds beslut, att förhöja Expeditionslösen vara en följd af den utaf Riksens Ständer beviljade lön tillökning för Rikets Embetsoch Tjenstemän , hafva ej dragit i Betänkande, att tillstyrka det nämnda förhöjning af Expedkionslösen måtte sträcka sig äfven till Städernes Domstolar. Det är en allmänt känd sak, att de fleste Embetsoch Tjenstemän under de senare åren fått förbättring af deras löne-villkor, men Häradshöfdingarne, hvilkas löner å stat äro ganska obetydliga, hafva ej kommit i åtnjutande af denna förbättring annorlunda än genom ExpeditionsTaxans förhöjning, och jag förmodar att Kongl. Maj.t af Den 3 Junit e. »i. 37 Sländetnes egna skrifvelser ägt anledning till beviljande af den sista förhöjningen. Det har deremot varit öfverlemnadt åt Städerne sjelfva, att förbättra löaerne förderas Tjenstemän, inen då anledning förekommit, att denna löneförbättring icke allmänt blifvit af Städerne bifallen, hafva Lagroch Oeconomie-Utskottqn trott sig böra medverka till ett sådant, af.onn ständigheterne ' påkalladt ändamål.