Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, det är sant, mine Hrr, att majoriteten af den sista Skolrevisionen har afstyrkt frågan ; men till en början får jag nämna, att en äldre skolcomite, sammansatt af Den 1 Februari e. m. 43 utmärkte män, tillstyrkt densamma, äfvensom att, ibland iedamölerne af den sednare Sknlrevisionen, många reservanter finnas, hvilkas reservationer, jag medgifver det öppet, på mig verkade mera, än de skäl, som den segrande majoriteten anfört. Hvad har nu slutligen Utsk. tillstyrkt? Hafva vi tillstyrkt en förändring, sorn skall ske nu genast, ovillkorligt, med kullslåeude af allt det gamla ? Nej, vi hafva tillstyrkt, att K. M. täcktes taga skolfrågan före med snaraste, samt att K. M. måtte, när K. M. finner lämpligt, på de skäl, som inom Utsk. och inom ett och annat RiksSt. gjort sig gällande, förordna på så sätt, att lärarnes förmåga verkligen blifver tillgänglig och nyttig för det största antal lärjungar, som är möjligt. Vi hafva med flit icke velat ingå i de mera detaljerade förslag, som motionerne innehålla; vi hafva erkänt vår incompetance att yttra oss om vid hvad ålder, som den ena eller andra vetenskapen bör finna sin plats i uppfostran. Vi hafva med flit blott velat yttra oss om de allmänna principer, hvilka vi trodde vara de rätta, och för resten, såsom Ekon.- Ulsk. alltid gör, hänskjulit frågan till K. M:s ytterligare bepröfvande och visliga beslut. Jag vågar slutligen hoppas, att R. o. Ad. icke dömmer Utsk. för hardt, för det alt Utsk. sökt fullgöra det uppdrag, hvilket Ulsk. icke sökt, utan erhållit sig pålagdt af sine commitenter; Utsk. kunde icke annat, än efter bästa samvete söka svara deremot. Hr Westerstrand, Pehr:
Det är gifvet, att i samma mån som Sölvitsborg ligger under i detta hänseende, så ligger Carlshamn och Åhus m. fl. öfver. Vi hafva under discussionen öfver bränvins-frågan hört upgifvas och äfven af tidningarne inhemtat, att till följd af inrättandet af de stora, vid Carlshamn belägne brännerierna, hafva oroliga upträden egt rum. Om man nu ville begagna det gamla ordspråket ”divide et impera,” skulle man lemna Sölvitsborg tillfälle att anlägga sådana inrättningar, hvarigenom missnöjet med deras förläggande kring ett enda ställe, kunde förekommas. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Hr Flach har redan så fullständigt bemött de anmärkmr, som emot detta Betänk, blifvit framställda, att jag icke har någonting annat ali tillägga, än alt sådane föräudrade förhållanden kunna, sedan Sölvitsborgs ansökning om stapelstads-rält blifvit afslager, hafva derigenom inträffat, att R. St. vid innevar:de Riksmöh beslutat betydliga förändringar uti tull-lagstiftningen, hvilka torde föranleda till en öfver hela Riket utvidgad handelsrörelse. Inconseqvensen af att ena gången vända sig till K. M. och den andra ill R. St., är af föga betydenhet, ty ena gången går man de sök mdes önskningar till mö tes, och den andra icke. Frih. Cederström: Jag har icke kunnat npfalta sammanhanget och syftningen af den siste värde talarens yttrande, då han för klarade, att de förändringar, som i tullförfallmne vid denna Riksdag hafva egt rum, torde föranleda lill ett förändradt förhållande i afseende på frågan om stapelstads-räil åt Sölvitsborg. Mig förefaller det, som vore förhållandet tvertom. De förändringar, som uti tulltaxan egt rum, hafva gått ut på nedsåttningar. När så är förhållandet, torde det väl, på det att Staten icke må förlora sina intrader, vara så mycket angelägnare, att de tull-inkomster, som äro afsedda att inflyta, blifva noggrannt kontrollerade.
N:o lil. 173 mot vissa frihetsår, emedan ingen ansåg sig derför kunna erlägga någon ränta, hvarefter på Riksens Ständers Secreta Utskotts andragande bifölls genom Kongl. Resolutionen den 29 Januari 1735 försäljning till skatte af meranämnda hemman, men verks!älligheten deraf uteblef likväl till riksdagen 1766, då Preste-Ståndets ledamöter från Lunds stift åter hemställde, om icke sistnämnde Kongl. Resolution finge utan uppskof gå i verkställighet. Derpå tillstyrkte Ständerne att berörda hemman måtte, efter träffad öfverenskommelse emellan Presterskapets och Allmogens fullmägtige från orten, till skatte försäljas, hvarefter Kongl. Majit härtill lemnade Sitt nådiga bifall den 30 April 1766. Domkyrkan, som då var innehafvare af 142^ hemman, bortsålde till skatte 84jf mantal. Orsaken hvarföre icke de öfrige hemmansåboerne köpt sina hemman till skatte, var troligen brist på insigt om huru illa det skulle gå deras efterträdare samt tillika Kongl. Förklaringen af den 5 April 1770 och Kongl. Brefvet den 3 Mars 1775, som försäkrade åboen, dess barn eller rättsinnehafvare, som till hemmanets förbättring bidragit, att blifva bibehållna vid hemmanets besittning, hvilken, lika med besittningen på kronorusthåll, gick i arf och var äfven mellan arfvingarne lösen underkastad. Dessa utaf Rikets Ständer och Kongl. Majit under förra århundradet tillförsäkrade skatteoch åborättigheter för hemmansinnehafvarne hafva dock i sednare tider blifvit åboerne nästan alldeles frånkända utan deras hörande. Afven andra kyrkohemman inom provinsen Skåne, som, under olika titlar kunde under ofvannämnda tid skatteköpas, hafva under sednare tider varit föremål för rättegångar och tvister, hvilka olika utfallit än till den enas och än till andras fördel.
Pör min del vet jag icke, hvarföre ej samma ordning blifvit vidtagen med afseende på denna summa eller anslaget tili arméens vapenöfningar, som är betydligt högre än den åt furageringen för artilleriets och kavalleriets hästar anslagna. Sedan ledamöterne inom StatsUtskrt erhållit visshet om det betydliga belopp, hvarmed anslaget blifvit öfverskridet, vände sig diskussionen om den summa, som kunde lämpligen för detta ändamål anvisas, och då man i allmänhet inom 74 Den 11 April f. m. Utsk:t hyser fruktan för förslagsanslag, så ansåg man bäst att anslaget finge en annan natur eller blefve reservationsanslag, hvaremot likväl summan höjdes så, alt, i stället för 596,01)0 rdrs förslagsanslag, är nu reservationsanslaget föreslaget till 650,000 rdr; således törhöjd med 5 4.000 rdr. Det har blifvit uplvst af en militär inom StatsUtskit, att den kostnad, sorn af KrigsColl. beräknas för de öfningar, som föreslogs vid förra Riksdagen, älvetisom för de större ölningslägren, upgår till 7 00,000 rdr i medeltal. Om R. St:r bilalla hvad här är föreslaget, skulle man sålunda visserligen kunna tycka att öfningarne icke skulle bl i f va så fullständiga, som K. M. i sin Propos. föreslagit, men det torde märkas, att denna skillnad, som icke är så betydlig, i alla fall möjligen kunde fyllas af andra medel. Dessutom bör tagas i betraktande, att om ett öfningsläger ett eller annat år inställes, så måtte det icke vara så farligt, eller arméens öfning derigenom blifva sämre. Gr.
Jag får, i anledning af den siste värde talarens framställning, till It. o. Ad. vördsamt hemställa, huruvida det motiv, som han lånat mig, nemi. afund, är bättre än illvilja. Jag tror icke alt någon sådan afund rimligtvig bör kunna sättas i fråga mot en person, hvilken, såsom universitets-lärare, är intresserad af undervisningen i allmänhet, således äfven af Carolinska Institutets; men jag har velat påpeka det i min tanka oriktiga, att den undervisning, som skall komma hela landets ungdom till godo, i anslagsfrågor skall stå tillbaka för det nu ifrågav:de Carolinska Institutet. Ofverläggningen förklarades härefter afslutad och den K. Propos:n tillika med yttranderne och den inlemnade promemorian remitterades till Stats-Utsk:t. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s den 28 sisth Febr. bordlagde Propos:r: ang. ersättning till Lunds Universitets löningsfond för minskad inkomst af Hardeberga och Sandby församlingars prebende-pastorat; ang. anslag till nya eller utvidgade byggnader för åtskilliga eleinentar-läroverks behof; 8 Den 4 Mars t. m. i fråga om de till åtskilliga stadsskolor inom Lunds stift äfvensom Hallands län utgående klockarepensioner samt landtgillen af klockarebohl; om anvisande å allmänna indragningsstaten af ett belopp af 500 rdr, att årligen från och med nästkommande år tillgodonjutas af Rektorn vid Hudiksvalls läroverk F. Wennberg. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Närmast intill de K. Proposme på föredragningslistan förekommer Banko-Utsk:ts Utlåt. Då Ekon.-Utslct förut afgifvit ett Betänk. ang:de förändring af mått, mål och vigt, hvarvid en bifogad reservation antogs af R. o. Ad. och af Borgare-St., så hafva, sedan Preste-St. återremitterat Betänk:t och Bonde-St. antagit detsamma, tvenne Stånd fattat ett lika beslut i denna fråga. Att derföre nu företaga Banko-Utsk:ts Utlåt.
Län öfverinseende och en på stället boende Commendants styrelse* I sammanhang härmed, och sannolikt med hänsigt till det växande antalet lösdrifvare, som till Fängelser och allmänna Årbets-Inrättningar försändes, samt i följd af tidens förändrade åsigter om grunderne och skälen för sådane försändningar, utkom samma år en ny förordning angående sysslolöse och vanartige personers insättande och hållande till arbete å allmänna Arbets-Inrättningarne i Carlscrona och Wadstena, som hufvudsakligen i afseende på principen för insättande å slika Inrättningar var olika med den år 1804 utgifne. Uti denna sistnämnde stadgades: Att lösdrifvare, ware sig straffade för stöld eller icke, skulle, för att undvika försändning å allmän Arbets-Inrättning, kunna uppgifva laga näringsfång, hvarmed de troligen blefve i stånd att sig försörja, eller anskaffa pålitlig man, som dem i tjenst toge och för dem ansvarade, hvaremot den är 181 g utgifne författningen tillåter lösdrifvare vara och förblifva utan laga näringsfång, tjenst ellerförsvar, endast de ej besvära allmänheten med tiggeri och ej förut för stöld varit Bil. till K. M, Nåd. Propos. N.q 23. 29 straffade. Af denna olikhet skulle kunna $ynas, att antalet af till Arbets-Inrättningarne försände personer bordt förminskas sedan den senare författningen bragtes i verkställighet; men ehuru denna verkan troligen förväntades af författningens vidsträckta liberalitet, blef Wadstena nya Corrections-Inrättning icke destomindre så befolkad, att antalet correctionister derstädes successive uppgick till 5oo, och samina progressiva tilltagande i försändningar å andra allmänna Arbets-Inrättningar bar äfven allt sedan fortfarit.
Traneus, Herr L. W. Henschen, Herr A. F. Boman, Herr S. G. Wetterberg och Herr C. Hasselrot emot Utskottens nyssberörda förslag Af förre talmannen Nils Persson från Kronobergs län: “Mot Utskottets tillgörande att neka rättelse uti 14 §. får jag mig reservera. Vid sist hällne Riksmöte beslutade Rikets Ständer för deras del, att som, till följd af stadgandet i sagde §., det skulle föranleda till ett obehörigt betungande för det. fattigv år ds-samhälle, inom hvilket barn af kringstrykande eller resande qvinna blifvit fr arn fädt. hafva Rikets Ständer funnit att, med uteslutande af bestämmelsen derom, att då modrens försörjning s-ort ej kan utrönas, barnet skall tillhöra fattigvårds-samhållet i den ort, der det blifvit fädt, det bör stadgas, att i thy fall Kongl. Maj:t och Kronan bekostar personens fattigvård, på sätt i 3 mom. föreskrifves. Att frånträda detta beslut kan ej vara välbetänkt, då det inom Utskottet upplystes, att åtskillige fattigvårds-samhällen redan blifvit obehörigt betungade med värd och underhåll till barn af kringstrykande qvinnor, och sådant i följd deraf, att den, hos hvilken den okända men i barnsnöd stadda qvinnan begärt härberge, ansett sig moraliskt skyldig och till undvikande af laga ansvar nödsakad att bifalla hennes begäran.
Stats-kontoret blifvit gjorda, jemte beloppet af behållningarne derstädes vid revisionsårens slut, utgörande vid 1847 års utgång 3,000 R:dr; men att deremot någon serskild redovisning för anslaget icke funnes i Rikshufvudboken intagen, deraf jemväl kunde synas, huru stor behållning vid sagde tid möjligen varit i Landtmäteri-kontoret innestående. Som, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den 9 Mars 1850, med anledning af Revisorernes berörde anmärkning, anbefallt Kongl. Stats-kontoret att hädanefter uti Rikshufvudboken i serskild Generalräkning med General-Landtmäteri-kontoret upptaga redovisningen för anslaget till sockenkartors upprättande, lärer vid sådant förhållande Revisorernes ifrågavarande anmälan icke påkalla någon vidare åtgärd. Stats-Utskoltels Utlåtande, JH 30. 3 Karta-SigiIlataVerket. % 4- (Rev.-Ber. pag. 19. FÖrkl. pag. 184.) 1 anledning af Revisorernes anmälan rörande de uti Hufvudboken upptagna äldre propriebalanser, deraf tvenne yppats redan på 1790:talet, den ena å 140 R:dr 7 sk. efter förre Landskamereraren Brantström, och den andra å 218 R:dr 3 sk. efter Häradshöfdingen Brandberg, hvilka balansposter ännu skola vara beroende, den förra på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Nerike Län, och den sednare på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Stora Kopparbergs
Men jag önskade tillika, att uti detta beslut skulle uttryckligen sägas, att R. o. Ad. vore oförhindradt, att, närmare riksdagens slut och sedan erfarenheten visat, huruvida Gr. Sandels’ förslag är godt, kunna fatta beslut om samma åtgärds vidtagande genast då nästa riksdag sammanträder, så att vi icke nu må binda oss vid beslutet endast för denna riksdag, utan kunna mot riksdagens slut taga ett beslut, hvarigenom åtgärden inträder i verkställighet vid nästa riksdags början. Gr. Sandels, Sam. Aug.: Jag har uppträdt endast för att lemna några upplysningar. Frih. Raab nämnde nyss, att Ridd.Utsk. skulle tillstyrkt afslag å motionen, derföre att penningarna i Riddarhus-cassan skulle vara behöfliga för 11 H. 5 34 Den i Augusti. Yttre Riddarhustakets reparation. För reparation af det yttre taket har Ridd.directtn endast föreslagit fortfarande af capitations-afgiften under 3:ne år. Ridd.Utsk. har tillstyrkt denna afgifts fortfarande, ej allenast under dessa tre Ar, ulan äfven under ytterligare 2tne år, men nu afsågs af Utsk. icke yttre takets utan det inre takets och väggarnas reparation. Till det yttre taket finnas tillgångar i den capitations-afgift, sorn R. o. Ad. förklarat böra utgå till det år, då nästa riksdag inträffar. I afseende åter på den af Hr Bråkenhjelm yttrade önskan, alt vid mitt förslag måtte göras det tillägg, alt det ej antages för längre tid än denna riksdag; så har redan af Hr Ribbing blifvit upplyst, att min motion endast afser innevar. riksdag, R. o. Ad. obetaget alt efter 2:ne månader upphöra med åtgärden, såvida den finnes icke leda till ändamålet. Hvad kostnaden beträffar, anser jag den obetydlig, och tror jag den ej skulle behöfva uppgå till mer än 200 r:dr i månaden. Hr Stuart, Carl Gustaf: Jag yttrade, redan då denna fråga förra gången förevar, min åsigt i ämnet, och denna åsigt har sedermera ej blifvit förändrad eller på något sätt rubbad af de i motsatt syftning framställda yttranden.
Föredrogs ånyo BankoUtskis d. 7 och 11 dennes på bordet lagda Betänk. JM 61, med förslag till en i vissa delar förändrad organisation af Bankoverket samt reglering af tjenstemannapersonalen och dess lönevilkor. Hr Den 14 Oktober f. m. 225 Or von Hartmansdorff: Det första förslag till beslut, som Utsk. framställt, förekommer på sidan 18, och är naturligtvis eu slutföljd af alla de skäl, sorn Utsk., pä de föregående sidorna, anfört. Om alla dessa skäl skulle på en gång till vederläggning uptagas af dem, som ogilla Betänk., och försvaras af dem, som godkänna det, så blefve naturligt vis öfverläggningen så vi elly ft ig och osammanhängande, alt de ledamöter, hvilka ej närmare sysselsatt sig med ämnet, svårligen skola kunna taga reda på hvarje särskild fråga. Man kan icke heller föreställa sig, att de ledamöter, som anlingen försvara eller bestrida Betänk., skola låta sig nöjas med en kortare öfverläggning, så länge de kunna hoppas, att medelst sina anföranden öfvertyga en eller annan om riktigheten af deras åsigter. lag hemställer således, huruvida icke lämpligaste sättet för frågans behandling vore, att man till öfverläggning föreloge hvart, och ett af de särskildta styckena, eller de afdelningar, som i Betänk, finnas emellan de der dragna tvärstrecken. Om R. o. Ad. till öfverläggning företoge en sådan afdelning i sönder, så tror jag alt man komme redigast till slut med saken, och alt det för Ståndet blefve lättare att afgöra hvarje punkt. Gr. (jyldenstolpe. Ant. Gabr.: Hr von Hartmansdorffs förslag synes mig något ovanligt. Det har icke varit brukligt, att man börjat med att diskutera ett Ulsk:s motiver, utan man har begynt med Dtsk:s förslag. Den som gillar ett Utsk:s motiver, uplager dem till grund för sin argumentation; den som ogillar dem, söker naturligtvis alt vederlägga dem; men jag tror, att man bör börja med det positiva, som naturligtvis är hvad Disk. tillstyrkt.
Jag får vidare fästa uppmärksamheten å en grad, på hvilken tjenstbarhelen i ganska hufvudsaklig måtto också be - Den 5 October f. m. n5 ror; jag menar CompagniCheferne, oell hvilkas löneinkomster äfven äro i lika mon otillräckliga; öfver |:delar af Arméens Befäl kunna ej avancera längre, än till denna grad, och när då 600 R:dr för de yngre Capitainerne och 85o R:dr för de äldre utgör all den ersättning Staten dem erbjuder vid målet af deras tjenstebana, torde äfven deras lott, i förhållande till många andra Löntagares af samma rang, icke vara så afundsvärd, att ej en förbättring deri är både billig och rättvis. De upptagne Löningsbeloppen för SubalternOfficerarne äro visserligen ringa, men skulle säkert blifva alltför otillräckliga, om ej Rikets Ständer finna för godt att försäkra någorlunda tillräcklig bergning åt de grader, till hvilka de äga hopp och sannolikhet att kunna avancera. Af UnderOfficerarne äro Fältväblarne de, som hafva verksammaste befattningarne, och som för Compagnie-tjenstgöringen äro af mycken vigt. Representationen skulle säkerligen göra sig Arméen förbunden, om, vid bestämmandet af anslaget, denna personal, som nästan allmänt äger familj, komme i åtanka. Hvad för Infanteriet är anförd t, bör, i fråga om sagde grader, äfven lämpas till Cavalleriet. Mig synes således, alt Befälets 44 II. 8* Den 5 October f. m. förhjelpande lill förbättrade lönevilkor icke kan, genom hvad Utskottet sednast föreslagit, nöjaktigt åstadkommas, hvilket jag förmodar Ridderskapet och Adeln ädelt inser, dels af hvad i denna fråga redan blifvit yllradt, dels deraf, att de uppförde Boställs-afkastningarne ingalunda lemna den inkomst, som Tabellerne innehålla, enär Spannemålen blifvit så högt beräknad, sora till 7 R:dr eller derutöfver, och den påräknade inkomsten af Corporalstunnorne endast successive, måhända i en aflägsen framtid, länder Löneregleringsfonden till fördel.
själf för första gången tager ordet, som Sven Vingedal kommit till. Det är äfven ur denna synpunkt den främst bör bedömas. Man halkar då. så lätt förbi dess formella brister, de här och hvar förekommande felteckningarna af de uppträdande individerna, för att fixera sitt intresse på det verkligt sanna och ärliga den skänker oss. Marika Stjernstedt föddes i Stockholm den 12 januari 1875. Hennes föräldrar äro generalmajoren o c h chefen för kongl. Uplands regemente friherre Vilhelm Stjernstedt och hans maka född Ciechanowiecka, af polsk börd. En del af sin uppfostran har hon erhållit i Frankrike, där hon tillbragt åratal; jämväl på kontinenten i öfrigt är hon vida berest. Redan tidigt började hon tota till diverse barnberättelser o m små snälla gossar och flickor. Lusten för litterära sysselsättningar tilltog med åren samt utvecklades tack vare trägna o c h samvetsgranna studier. Bland sina favoritförfattare räknar Mark Stern Rysslands moderna diktare, o c h hon studerar ifrigt deras vackra, svårlärda tungomål. Så blef då, som sagdt, Sven Vingedal skrifven. Själf sätter inte fröken Stjernstedt detta I de flesta människors lif kommer väl den sitt debutarbete högt o c h 1896 efterföljdes det af » Fyra berättelser », ett arbete, som sederstund, då man längtar att ovillkorligen få säga ut allt hvad man tänkt och drömt och uppmera blifvit öfversatt till tyska. O m denna samling yttrar Jac. Ahrenberg, den bekante lefvat, allt hvad man gått och fröjdats eller finsk-svenske författaren, bland annat följande: harmats öfver, sedan man först fick ögonen » Det är m i g ett nöje att anmäla Mark Sterns öppnade. Då är man inte så noga med, huru bok, emedan den, tyckes det mig, ger många allt detta sker, hufvudsaken är j u att det blifoch goda löften o m en vacker framtid. Först ver sagdt, att alla uppväxttidens mer eller och främst är författarinnans stil ytterst förmindre svaga förnimmelser få taga gestalt. tjänstfull.
Memorial, N:o >). 1 7 Presle-Ståiidets Prot. B. XIV: pag. 541. XV: 181. Borgare-Slåndets Prot. B. VII: pag. 285. Bonde-Ståndets Prot. B. XII: 95. 10. Förslag rörande ändrings sökande uti de årliga Markegångs-Taxorne. Regeringsformen, § 75. De årliga Markegångs-Taxorna —- tjene till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. De årliga Markegångs-Taxorna tjene till efterlefnad, så vida ej ändring deruti sökes och vinnes, i den ordning Riksens Ständer föreskrifva. Se Bih. 3 Sand. Mein. Bonde-Ståndets Prot. B. VII: pag. 190, 686. X; 16. Bih. till R. St. Förslag om ändring af Tryckfrihets-Förordningens benämning. B egerin gsformen. § Såsom Grundlagar skola anses: denna Regerings-form, samt den Riksdags-Ordning, den Successions-Ordning och den Förordning om en allmän Tryckfrihet, hvilka komma att fastställa. 85. Såsom Grundlagar skola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdags-Ordning, den Successions-Ordning och den Tryckfrihets-Lag, hvilka — —• komma att fastställa. Tryckfrihets-för ordningen. Titeln: Kongl. Maj:ts och Riksens SlänKongl. Maj:ts och Riksens Ständers fastställde Tryckfri hets-Förordders faslsLällde Tryckfrikets-Lag • Dat. ning; Dat. Örebro den IG Juli 1812. Örebro den 16 Juli 1812. Början af den Kongl. Sanctionen. WI CARL, med Guds Nåde — WI CARL med Guds
R:dr tillika med de under Herrar Committerades vård varande Invisningar till ett Capital-belopp af 179,000 R:dr sedan den härå upplupne Ränta blifvit godtgjord samt dessutom meddela deras öfverlåtelse på RiksgäldsContoiret af de ‘uti Götha Canals samt Malmö Discont-Verk innestående medel, tillsammans 596,400 R:dr, häruti inberäknad den upplupne Räntan; hvare* « Stats-lltshottets Beltinianden. 1683 mot Riksgälds-Contoiret skulle åligga, att genast och i ilen mohn sistnämnde summa till betalning förfaller, Banken densamma i afräkning på dess förskott godtgöra. Hvad åter angar Kongl. Majrts Nådiga Proposition, att anslagen för förre Kongl. Famillens underhåll måtte förblifva oförändrade till nästa Riksdag; så har Stats - Utskottet härvid skolat upplysa, att desse anslag äro dels Ränta å förre Kongl. Famillens enskildte förmögenhet 681,419 R:dr 13 sk. 11 rist, som bland StatsVerkets tillgångar till större delea ingått och använde blifvit, hvilken ränta utgör 36,16g: 34. 6.» dels de af Riksens Ständer till fyllnad i Underhålls . Summan anslagne - 30,497: 45' Tillsammans R:dr 66,666 32 sk., sorn utgår å allmänna Indragnings-Staten. Vid sista Urtima Riksdagen anhöllo Riksens Ständer genom underdånig Skrifvelse den 8 Augusti 1815, det Kongl. Maj:t i Nåder af den från Preussen ingående Summan täcktes låta liqvidera omförmäldte Capital, 681,419 R:dr 13 §k. 11 rist., samt att, då Riksens Ständer äfven ansågo lyckligt om för tiel till fyllnad i Underhålls-suintnan ans‘agne belopp 30,497 R:dr 45 sk, 3 r:st. all förbindelse på samma gång afbördades och Upphörde, Kongl.