Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans sinnesförvirring liknar vindarne, ibland är den stilla, ljuf och välgörande för hans lidande själ och återigen, olycksbådande och hotfull. Likväl förundrar mig numera, inte, ga år tillbaka är jag van vid dem men hvad Ack min Gud han blir då aldrig bättre, hans besynnerliga ord och talesätt, sedan månsom jag inte kan förklara, är Birgers och Erikas bemödanden att stänga mig från Arvid. Huru skall 69 jag väl få veta, hvad de egentligen ha emot honom. Säkert är det blott en nyck af Birger, endast derför, att Arvid är Tull-löjtnant, eller hvad det kallas. Men Erika? (eftersinnande hon, som ändå alltid är så god, och så förståndig Ah! hon rättar sig troligen efter Antons förvirrade slutsatser. Men jag skall säga dem, jag, att jag och det är Arvid. Ack, hvad jag i förgår var aldrig vill gifta mig, om jag inte får den jag älskar, lycklig! de ögonblick jag då ostörd fick tala med honom en känsla, för hvilken jag inte vet nåsin kärlek. Stackars Arvid han trodde så säkert i går möta mig i Götheborg. (beslutsamt.) got namn, dref bloden till hjertat, när han yppade Men jag skall förskaffa mig pappas samtycke, och sedan skall Birger och Erika inte kunna neka mig deras. TREDJE SCEN. ARNMAN, GABRIELLA. Älskade Gabriella Arnman (som inkommer hastigt). Gabriella (gladt öfverraskad). mer du? har du inte varit i Götheborg? eller har du träffat min bror, och Erika Arnman. Arvid (de omfamna hvarann.) Hvarifrån kom min framkomst, i går middags; men förgäfves Ack jo de voro de första jag råkade vid 70 spejade mina ögon efter dig, min älskade; och då din svägerska, på mina oroliga frågor svarade, att du, för denna gången, beslutat dig bli hemma, emedan J, vid närmare eftersinnande, tades det inte mycket, må du tro, att jag gett luft inte båda kunde vara från hushållet, då fatåt min förtrytelse. Jag insåg tydligen, att deras afoch beslöt för den skull, att gäcka deras försigtig sigt endast var, att förhindra vårt sammanträffande, het.
General-stabens läroverk samt sedermera i egenskap af inlrädes-sökande i Generalstaben under 3 är tjenslgjort derstädes och under dessa år sommartiden bevistat vapenölningarne vid hvarje af de för honom främmande hufvudvapen och deltagit i stabens fällöliiingar, samt alt vid General-staben hafva undergått nöjaktig examen och pröfning i lefvande språk, Svenska krigs-stvrelsens och krigs-förvaltnirsgens organisation samt i General-stabstjonsten; hvadan en officer först efter 10 års tjenstetid kunde komma i fråga att vid inträffad ledighet blifva föreslagen till General-stabs-officer och Kapiten, såvida han icke förut innehade denna grad; dock ansåges förvärfvande! af denna kompetens i de liesta fäll erfordra 11 å 12 år; och skulle, med undantag af de till tjenstgöring hos General-befälhafvarne afsedde 5 Kapilenerne, alla med arfvode försedde 14 Expeditions-Ulskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194. General stabs-officerare, derest de förut åtnjuta lön eller annat arfvode på stat, icke få uppbära större del af förut innehafvande lön eller arfvode, än hvad som återstode, sedan afdrag skett af de belopp, hvilka i särskilda läll skulle af officerare med löner i arméen åt de i deras ställe tjenstförrättande afslås. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, men hysa betänkligheter i afseende ä ändamålsenligheten af den ifrågaslällda organisationen. Det synes nemligen Rikets Ständer, som de stora fordringarne på olikartade och omfattande kunskaper, hvilka efter den nya organisations-planen göras till vilkor för inträde i General-staben, icke skulle komma att medföra den grad af skicklighet, som af General-stabs-officerns utbildning i en speciel riktning är att påräkna, samt alltid måste blifva följden af en efter personens håg och fallenhet lämpad arbets-fördelning. En annan olägenhet är långvarigheten af den lärokurs, som officern mäste genomgå för alt vinna inträde i staben.
Förslag till de förbättringar som kunna finnas nödige, att antingen af Directionen genast antagas, eller i blifvande RiksdagsBerättelsen för Ridderskapet och Adeln anmälas. Efter hvad Revisionens Berättel-i se föranleder, sker Remiss 7 r till vederbörandes Utlåtande, och, sedan detsamma inkommit, besluter Directionen huruvida décharge må meddelas, då den reviderande Directeuren sådant i Hufvudböckerne antecknat med I9eit 19 Julii c. ni. åberopande af nyssnämnde Berättelse. 17 §• De förändringar, tillägg och förbättringar i denna InBtruction, som under utöfvandet skulle finnas nödige, böra af Directionen i den till Ridderskapet och Adeln inlemnande RiksdagsBerättelsen föreslås. För öfrigt skall det vara Directionen, som äger Ridderskapsts och Adelns hela fortroende, tillåtit, att vid möjeligcn sig företeende särdeles tillfällen, enär antingen uti Instructio nen ingenting finnes föreskrifvet, eller den icke lemnar tydelig anvisning, efter bästa öfvertygelse taga sitt beslut, då likväl alla de skäl, hvarå Directionen sitt beslut grundat, böra omständeligen uti Protocollet intagas. Svarar mot 17 §. i Directionens Förslag. Den 19 Julii e, in. $97 lil■ Artikeln. Om Riddarhufets Tjenjlemän Jamt Om deras Jhyldigheter. 1 §. Riddarhusets Tjenstemän Svarar mot 1 § äro: Riddarhus-Secreteraren, RiddarhusKamereraren, gom äfvenär Kamererare för Stiftsärenderne, RiddarhusFiscalen, som äfven är Ombudsman för Stiftsärendeme. förste Canzlisten och andre Canzlisten, hvilka alla befattningar endast äro beroende af Ridderskapetsoch Adelnsförtroende, så att dsssa tjenstemän kunna från deras sysslor tf Ståndet skiljas när femsjettedelar af Ståndets vid omröstning in Pleno närvarande Ledamöter sådant nödigt anse. Riddarhus
Behofvet af inre statsrättens ordnande i dessa, af händelserna djupt skakade, stater var oafvisligt, om än icke öfverallt likainsedl. Det rigtiga, det önskliga, skedde, mig veterligen — så vidt jag påminner mig -—• knappast någorstädes. Det rättsenliga, och derföre rigtiga, skulle hafva varit att i hvarje stat efterforska och fastställa hvad som egentligen var dess tagliga. om än af enväldet — i de flesta läll sedan lång till — undanträngda författning; att antaga denna statsförfattning, om än aldrig så föråldrad, lill utgångspunkt och att således genom öfverenskommelse mellan de statsmakter, som båda funnos de jure, änskönt icke mera båda de facto, h. e. emellan regenten och de insomnade, af honom äter upväckta, Ständerne, tillvägabringa den statsrätt, som vid tidernas totalt förändrade skick påkallades af förnuft och billighet, utan att likväl lemna godtycket ett större spelrum till afvikelser från det gamla, än som i verkligheten betarfvades. Knappast någorstädes, — exemplen äro åtminstone få, om några, följdes denna method. I Frankrike kunde den icke följas; i ett land, så totaliter omstörtad!, hade man väl endast valet emellan ett mindre ondt, eller ett större. Ifrån och med de tre Ståndens tumultuariska sammanfösning 1789, (jag ber i förbigående, att märha denna omständighet :) var man der på den väg, som förer till brådjupet: det oundvikliga nedstörtandet, som krossat allt, — samt alla derpå följande händelser, hade omintetgjort möjligheten af ett återvändande till rätta utgångspunkten. Förlorad ur sigte redan 1789, återfanns den Den 17 December. 247 aldrig. Följden hade redan varit tillkomst och fall af ett antal konstitutioner 1791, 93, 95, 99 — den sistnämnda ledande till kejsareväldet.
[.Nioy. leda de nyttiga följder, att, utom den af Herr von Greiff åsyftade ofvan omförmälde fördel, jagt under förbjudne tider skulle förekomma^; att ynglingar, tjenstefolk och arbetare skulle afhållas från att på detta yrke onyttigt förslösa sin tid, samt skogseldar genom ovarsamt bruk af skjutgevär undvikas, o. s. v.; hvaruti Carl Eriksson från sistnämnde Län, medelst skrifteligt anförande, instämt; men deremot Nils Strindlund från Vester-Norrland med flere Ståndets Ledamöter, deta skriftligen ,* dels muntligen , andraga skäl, till vederläggande af de utaf Jan Erik Jansson yttrade åsigter och. förslag. Utskotten, som tagit detta i öfvervägande, hafva dervid funnit, att, om äfven den ifrågavarande beskattningen skulle medföra alla deraf förväntade fördelar, dessa likväl hvarken kunna beredas, utan ett obehörigt inträng i egandeoch dispositions rätten till jorden, eller uppväga de olägenheter vid afgiftens erläggande och »controllerandej som deraf otvifvelaktig! skulle uppkomma; och då Utskotten derjemte hysa den öfvertygelse, att Motionernes egentliga ändamål, å ena sidan, inskränkning af oloflig jagt å villebråd, och, å den andra, befordrande af rofdjurens utödanrte, endast genom kloka och väl handhafda förbud och författningar lämpligen kunna befrämjas ; samt förslaget att i sådan afsigt begagna påläggandet af bevill - Bevillnr s:t Allm. Besv. o. Oec.- Uts •. Vil. N:o 7. 3 ning desto mindre lärer förtjena något afseende, som beloppet af den genom en dylik beskattning uppstående inkomst omöjligen kan på förhand beräknas; sa hafva Utskotten, pä dessa grunder, ansett sig böra afstyrka Rikets Högloft. Ständers bifall till hvad af Motionairerne blifvit hemställdt. Två Xedamöters skiljaktiga meningar i amnet biläggas. Stockholm den 15 Maji 1829* Reservationer: Af Herr Friherre Sprengtporten!
I frågor af denna art torde allmänna rösten företrädesvis förtjena uppmärksamhet; och lagstiftaren skulle föga motsvara siri bestämmelse, derest han undanryckte de stöd, hvarmed det för Svenska folket dyrbaraste i århundraden varit oingärdadt, innan sådant vore öfverensstämmande med folkets tänkesätt. Dess religiösa lif mäste omsorgsfullt vårdas, och det vill i lagen se ett uttryck af aktning för den lära, sorn gör det lyckligt och som Staten åtagit sig att skydda1 fullgörandet af detta åtagande ligger icke något samvetstvång, men väl ett stöd för den frid, som utgör vilkoret för en fri utöfning af religionen, hvars befrämjande afses i Regeringsformen» 10 § och höfves ett fritt och upplyst lolk.^ Då nu. med afseende å så väl hvad redan är anmärkt, som den diskussion, sorn inom hedervärda Bonde-ståndet blifvit framkallad af en der vid innevarande riksmöte väckt motion, angående Konveniikel-plakatets upphäfvande, någon allmän mening, om behofvet af ifrågaställa frihet ej kan antagas vara för banden; då förhållandena inom kyrkan ej eller i närvarande ögonblick syna» göra en sådan frihet rådlig; — då den frihet, som det religiösa lifvet här i landet tilläfventyrs erfordrar, äfven synes vara af annan beskaffenhet än den, sorn nu är i fråga; — och då dessutom den påyrkade friheten skulle föranleda en omgestaltning af hela vårt kyrkliga lif och således påkalla en total omarbet»ing af de lagar och institutioner, hvarpå detta lif hvilar, föranlåtes ailtsåjTUkakottet att vördsamt afstyrka bifall till ifrågaställde i afseende pä reli glans-frih et ens införande och Norrska Uissenlcr-lagons antagande‘ väckta förslag. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 33. 7 Deremot anser Utskottet, lika med hr Tersmeden, gällande förbud emot bivistande af främmande religions-öfning nu mera icke vara lämpligt.
Och ehuru ett förbud emot förskrifningars utgifvande till inneliafvaren i flera hänseenden kunde vara tjenligt, helst sednare tiders erfarenhet visat, att rättigheten att utgifva dylika förbindelser ej medfört välgörande inflytande på kreditrörelsen, utan snarare verkat i motsatt riktning, förekommer likväl, att ett sådant förbud innefattade en inskränkning af den frihet, som i allmänhet ansetts böra ega rum i lofliga aftal, och erfordrade dessutom en mera omfattande förändring i nu gällande kreditsystem, än som nu kan komma i fråga. I betraktande häraf, och då Utskottet således ej i någon omständighet kan understödja Herr Arnbergs motion, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att densamma ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 24 Februari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Mars, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förmånsrätt till betalning i konkurs för fordran, grundad på vexel, invisning eller skuldebref till ordres. Vällofl. Borgare-Ståndet bar till Lag-Utskottets behandling hänvisat ett af Herr Schartau hos Ståndet ingifvet memorial, deruti blifvit anfördt, att genom stadgandet, alt fordringar, som grundas på vexel, invisning och levers, ej ega bättre rätt i konkurs, än de fordringar, som grundas gå bok och räkning, det bruk småningom hade uppkommit, att reverser sällau och inrikes vexlar nästan aldrig utgåfvos för borgade varor till smärre belopp eller på kortare betalningsterminer. Det vore dock uppenbart, att handel och näringar skulle göra en omätlig vinst, om det högst betydliga kapital, som nu ständigt låg i dvala uti de bandiandes böcker, blefve rörligt och användbart, förutom den fördel, som skulle följa af ökad säkerhet, att på utfästa betalningstider kunna påräkna liquid. Frågan vore Bih. till R. St.
R:dr, förslagsvis beräknats att utgå: för Kopparbergs län 38,100: — » Gefleborgs dito 3,975: — » Vester-norrlands dito 16,420; — Transport: 58,495: 167 - Transport:'^ 58,495: — 2,856: — 23,480: — 34,360: — tillsammans 119,191: — Räkenskaperna äro granskade i Kongl. Kammar-rätten, den för Wester-norrlands län med anmärkning, men de öfrige utan anmärkning. De redovisa inkomster och utgifter på följande sätt: A) Kopparbergs län. Debet Balans från år 1858: Uppbörd: Credit. Utgifter: Debet. Balans från år 1858: Tillgäng 1: — Uppbörd: Statsanslag 4,590: 61. för Jemtlands län » Vesterbottens dito » Norrbottens dito Summa 4,591: 61. 168 - Credit. Balans från år 1858: Skuld . Utgifter: Arfvoden Handtlangningskostnader C) Wcstcr-norrlanils lia. Debet. Uppbörd: Statsanslag Credit. Utgifter: Arfvoden — Handtlangnirigskostnad Reseoch traktamentspenningar. Debet. Uppbörd: D) Jemtlands län. Statsanslag Balans till år 4860: Skuld till Landtränteriet Credit. Balans från år 1858: Tablå öfver storskiftesoch afvittringsverkens fortgång år 1859. I Kopparbergs län. I Gefleborgs län. I Jemtlands län. I Vester-norrlands län. I Vesterbottens län. I Norrbottens län.
N:o i bcfintelige 48 Clasier, emot hwilkrn hans revenue närmast kommer, eller om samma öfwer» stiger Tjugotuscndc Riksdaler, dä till den procents förhöjning utöfwer 48 Clasien, som likaledes utsatt är. 2§. Taxering för person och Egendom. Denna afgift träffar hwarje Person, fast Cgenbom, Hemman, Bruk, Embete, Tjenst, Handels - och Fabriqucs - rörelse, eller annan näring med eller utan bchällen inkomst, sä framt han icke efter 1 § till högre belopp kan anses eller skattas; och är den Bewillning, som för hwardera af förutnämnde tilhörigheter minst bör utgä, upförd och bestämd i bifogade Tabellen N:o 2. Härwid anmärkes: 1:0 Att i afseende pä ben stora olikhet, som är emellan Hemman eller de sä kallade - 842 Den 25 September. tade Mantal, böra sädane af hwad natur och beskaffenhet de wara mä, wid första ärcts Taxering indclaS och upskattas, pä bet sätt, att de, som efter ortens gängbara pris äro wärbe Twä Tusende, R:dr. Banco och derunder, sattas i första eller lägsta Classen: de, som wörderås deröfwer och till och med Tre Tusende R:dr. i andra; och de som anses högre och till och med Fyra Tusende R:dr. i tredje eller högsta Classen, allt räknadt efter helt Mantal och i det förhällande derefter Tabellen bestämmer för mindre eller klufne Hemmansdelar, hwilka afgifter, sedan deras ägares personliga Bewillning derutinnan är innebcgripen, och derföre, hwad ägarne af de minsta Hemmans-delarne angär, nägot drygare än i fallande afstag frän helt Mantal, altid mäste utgä efter Tabellens uttryckeliga runehäll, utan att flyttning emellan eller under någon af de faftstälde Classcr fär äga rum. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Jag tror för min del, att ett instämmande i BondeSt:s förslag eller, såsom här blifvit yrkadt, förskottens bestämmande till -| af hvad denna personal, hvar och en inom sin grad, hade i aflöning vid förra riksdagen, skulle vara,ganska lämpligt, helst man då skulle komma till ett slut i denna fråga, emedan två Stånd redan fattat ett sådant beslut, hvilket genom B. o. Ad:s bifall skulle blifva B. St:s beslut, och cancellibetjeningen sålunda visste, hvad den hade att vänta sig såsom förskott. Ett fullkomligt instämmande i BondeSt:s förslag torde, på sätt Frih. Cederström yttrat, icke vara ändamålsenligt; men om H. B. o. Ad. ville fatta och inbjuda de öfriga Stånden att deltaga i det beslut, att StatsUtsk. borde i sammanhang med statsregleringen inkomma med definitivt betänk. 0111 den aflöning, som skall bestås, så tror jag, att cancellipersonalen icke skall blifva lidande och att tidsutdrägten icke blifver betydlig, helst om man betänker, att, i fell B. o. Ad. nu instämmer i BondeSlrs beslut, saken icke kommer att blifva afgjord, förrän ett förstärkt StatsUtsk. kommit tillsammans, och således icke innan en eller annan vecka förflutit. Då torde tiden melian ett sådant afgörande och det, sorn kan bero på statsregleringen, icke blifva så betydlig, att denna skillnad kan blifva någon uppoffring för cancellipersonalen. Jag får derföre tillstyrka, att B. o. Ad. måtte besluta ett månadtligt förskott för denna personal, bestämdt till afhvadarfvodena sista riksdagen utgjorde, samt att StatsUtsk. förelägges att i sammanhang med statsregleringen inkomma med definitivt förslag öfver ifrågavarande aflöning. Frih. Ehrenborgh: I anledning af Frih. Cederströms directe till mig ställda yttrande vill jag svara, att jag medger med honom, att strictissime intet förskott kunde gifvas; men om man ville så strängt tillämpa grundlagen, skulle ingen utgift under riksdagen kunna ske, emedan alla sådana utgifter måste ske förskottsvis. Skulle vi dock, såsom Gr.
Bombasett eller *7 O Bombasin • • 1 Aln 3 2 JL U Camlott, Caffa Chalon, Etamir .. 3o I och Rask 1 Aln 3 Fel b eller Peluche 1 Aln ' 6 ro Bil. t. Exp.-Vtsk:s försl. t. und. skrif, JV.-o 386. f ullvärde. 12 36 24 3o Qvantitet för Tullbcräk - Införsels Tull. Väfnader: Ylle: Alngods: Af Kamull allena, eller Stofter : Flaggduk och Quinette 1 Aln 4 Merinos, Morenos, samt Tames och Dames' 1 Aln 6 Alla öfriga slag 1 Aln 8 Halfylle: Af Kamull och Bomull 1 Aln 8 Andra slag ej specificerade . 1 Aln 8 Dukar: Af Ull, eller Ull och Bomull tillsammans: Under i5 R:dr värde stycket ioo Rdr V. 33 16 Af i5 R:dr värde och deröfver ... stycket 100 Rdr V. i5 Linne och Hampa: Alngods: Blaggarn 1 Aln 3 Bolstervar 1 Aln 6 Dräll och Damast 1 Aln to Kammarduk och Batist , . 1 Aln 16 Kanfas . 1 Alu 4 U fförsels Tull. Bil. t. Exp.-Vtsk.-s försl. t. urul. skrif N.-o 386. 71 Qyaiititet för Tullberäkf ullvärde. ningen. Väfnader: Linne och Ilampia: Alngods: 1 Linön 1 Aln 3o Lärft Segel.- och Tältduk, såsom Bul1 Aln 2.4 dan m. fl a Aln 36 Dukar, alla slag 1 Aln 36 Ilåroch Tagel1 Aln 36 Ympvax Zink , Tutnnego och Spiauter: 1 tt 8 Oarbetad 1 # 12 Arbetad Zitverrot eller Ze1 tt 3o doaria Ångmaehiner i tt 100 Rdr V. 18 Ägg ... Utförsels Tull.
Till verkställande af inventering kunna, genom af Kongl. Majlis Befallningshafvande skriftligen meddcladt förordnande, sorn vid inventerings-tillfället uppvises och derefter räkenskaperne bilägges, en eller tvänne i orten boende män utses, hvilka då skola uppräkna och bestyrka huru mycket papper är i behåll; inventarii-instrumentet bör, såsom verifikation, bifogas försäljningsmannens årsräkning, hvilken, jemte qvittencerne å gjorda penninge-levereringar, insändes till Lands-kontoret den 15 derpaföljande Januari, vid vite af 25 öre för hvarje överskjutande dag. Till denna tid brrr äfven all återstod för försålde chartor ofelbart vara i Ränteriet eller hos Kronofogden i orten levererad, vid äfventyr för uraktlåtenhet deraf, att försäljningsmannen anses, såsom hade han försålt allt det stämplade papper, han emottagit; i följd hvaraf Kongl. Maj:ls Befallningshafvande låter genast lagligen indrifva det häremot svarande penninge-belopp, med laga ränta, och förordnar i stället annan försäljningsman. Uti hvarje redogörelse bör del vid inventeringen befunna chartae-beloppet balanceras lill upptagande i näst afgifvande räkning. $ 18- Försäljningspro vision. 2:o Hädanefter, såsom hittills, erlägges för stämplade vexel-blanketter icke någon betalning utöfver stiimpel-beloppet; men för oslämplade vexel-blanketter, hvilka af ali - Bil. till Bevilln.-Utskottets Betänkande M 8. 33 af allmänheten begäras och erhållas, skall erläggas lika belopp, som i 19 § för makuleradt stämpladt papper bestämmes, eller tre öre. § 19. Utbyte af makuleradt stämpladt papper. l:o Utbyte af makuleradt stämpladt papper tillätes, när det är synbart, att misskrifning eller annan orsak vållat chartans obrukbarhet, samt det blad, hvarå stämpeln är satt, finnes ostympadt; härvid skall likväl för papperet betalas tre öre.
Vill han det ej, och förekommer ej heller skäl att till mer än io procent öka det uppgifna värdet, vare denna lösningsrättighet, med vilkor att summan genast i Tullcassan för godsegarens disposition contant ned» sättes, medgifven åt hvilken annan, som dertill sig först anmäler, för hvilket ändamål om varans angifning, genast efter besigtningen, anslag å Packhusdörren skall ske. Har inom 3:ne söcknedagar, angifningsdagen inberäknad, ej någon till varans inlösande sig anmält, eller gitter godsegaren vid angifningstillfället förete bevis, att han rigtigheten af det uppgifna värdet, efter de i förestående i:sta mom. stadgade grunder, inför Domstol IM. til! Expcdilions-Vt slottets Förslag lill tind. Skrifvelse N.o 3o8, Domstol edeligen fulltyga!, må han varan disponera, då vid tullberähniiigen efter hans angifning kommer att hero; men eger inlösning eller väialesförhöjning på förenämnde sätt rum, skola lullafgiflerna efter det derigenom uppkomna högre varuvärdet beräknas. §. 8. På vederbörande Fabriksoch Handlverks-Societeter ankommer att utse en eller flere personer i hvarje stapelstad, som ega att tillse, del de till hvarje Societets yrke hörande varor blifva under rigtiga benämningar förtullade, oell öfvervara alla stämplingar i Packhusen; dock må dessa ombuds uteblifvande, sedan de blifvit bevisligen kallade, icke hindra stämplingens företagande och fortgång. §• 9' Utländska varor, som bevisligen dragit inkommande lull, kunna lill utrikes ort tullfritt åter utföras. §• »o Ålla, så väl inkommande som utgående varor, hvilka kunna i Taxan vara förbigångne, beläggas med tull af varuvärdet lill det belopp, soia General-Tull-Styreisen , i öfverensstämmelse med det för varor af enahanda slag eller beskaffenhet i Taxan utsatte, serskildt i hvarje inträffande fall har att bestämma. §. ii.
Sigtunafjärden till trakten af Örsundsbro och vidare i nyssnämde rigtning åt Sala med bibana till Westerås, tillika förklaradt, att de för ändamålets vinnande beslutat att bekosta upprättandet under innevarande års sommar af en sådan plan med kostnadsförslag af en dertill förordnad, skicklig person; och har koinmittéen vidare, under fortgången af sitt arbete, fått visshet om, att kaptenen vid vägoch vattenbyggnadscorpsen Nerman blifvit utsedd och jemväl åtagit sig att uppgöra merberörde plan och kostnadsförslag, så snart de förberedande undersökningarne, hvilka lämpligast kunde utföras mot slutet af sommaren eller efter skördetidens slut, hunnit försiggå. De sålunda föreslagna särskilda bandelarnes längd kan, vid nyssberörde förhållande, endast approximativt angifvas. Med temlig visshet torde den likväl kunna antagas vara den härnedan beräknade. — Då nu vägen från örsundsbro till Sala utgör 4,0 mil och från Sala till W esterås .' U mil, skulle en jernvägslinie, som öfver Sala förbunde Westerås med Örsundsbro, uppgå till 8t'5 mil. Deremot, om, jemlikt kommitterades förslag, i stället för den raka linien emellan Örsundsbro och Sala, jernvägen utlägges med en böjning mot vester till trakten af Sevalla kyrka, blir våglängden från Örsundsbro till Sevalla 3£ mil, från Sevalla till Sala 2 och från Sevalla till Westerås linu!, eller således en sammanräknad längd af 6» mil.