Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M 120, i a nied ning ;f motion, om fullständigt omarbetande af taxan å afgifter för transporter ä Statens jernvägar äfvensom af reglementet för trafiken å desamma; och M 121, i anledning af motion, åsyftande Manufakturdiskontens upphäfvande. Den 19 Juni. Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo utdrag, M 307, af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll den 3 dennes, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti del af Bonde-Ståndet, vid pröfning af Stats-Utskottiets Utlåtande •As 99, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens sjette Hufvudtitel, med afseende på punkten 33, deruti Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte för nästa statsregleringsperiod bevilja det af Kongl. Maj:t för införskaffande af goda afvelsdjur af utmärktare boskapsracer äskade anslag af 10,000 R:dr årligen, fattade beslut, att det sålunda för nyssberörda ändamål föreslagna belopp, 30,000 R:dr, skulle ställas till Kongl. Majrts disposition att från Riksgälds-kontoret utgå. Med frånträdande af sitt i frågan fattade beslut, antog Preste-Ståndet denna inbjudning. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 32, i anledning af väckt motion om utarbetande af förslag i och för ordnandet af en verklig landstorm. Med af dag å Utskottets tillstyrkande, beslöt Preste-Ståndet för sin del aflåtnnde till Kongl. Maj:l af en underdånig skrifvelse i öfverensstämmelse med det förslag, som i Friherre Raabs, Betänkandet vidfogade, reservation blifvit framstäldt. Prot.-Utdrag den 19 Juni 1863. 427 S. D.
Casseurer, Bokhållare, Factorer och Skrifvare, i privat tjenst på landet, taxeras efter betydenheten af den befattning och lön, som de innehafva, i fyra Glassér: Första Classen R:dr it. Andra dito — 6. Tredje dito —-3. Fjerde dito — 2. (aldra alternativet.) De jordeller qvarnegare, som sjelfve bruka jorden eller sköta qvarnen, och således icke hafva hos sig anstälde Rättare eller Mjölnare, att ifrån den för Rättare eller Mjölnare stadgade bevillning vara befriade. 28. §. pag. 32. Trenne Riks-Stånd hafva bifallit Utskottets förslag till förändring i denna §; men som Bonde-Ståndet beslutat, att densamma skall bibehållas oförändrad, efter lydelsen i i83o års Bevillnings-Förordning, så, i händelse detta beslut ej frånträdes, lärer votering komma att anställas öfver följande proposition: 10:0 Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden godkände förslag, att i 28 §. af den blifvande Bevillnings-Förordningen orden: och icke till afgift efter denne Art. äro uppförde eller derifrån fritagne, må uteslutas, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer nämnde §. att i den blifvande Bevillnings-Förordningen bibehållas oförändrad. 3a. §. pag. 36. Presteoch Borgare-Stånden hafva bifallit Utskottets förslag till af* gifter för Grufve-Disponenter; men som Ridderskapet och Adeln sam1 Bonde - Bevillnings-Utskottets Memorial N-o 62! 9 Bonde-Ståndet beslutat, att skattbestämmelsen för Grufve-Disponenter skulle erhålla följande lydelse:
Ibland dessa Corpser fcrekommo i synnerhet städernes Embets-och Tjenstemän, af hvilka likväl endast någre få anmält sig till delaktighets vinnande, CommissionsLandtmätare, Landsfiscaler och Magasinsförvaltare; och hade, såsom skäl för desse Tjenstemäns upptagande i Inrättningen, i serskilde af de insände - Siats-Ulskottels Utlåtande N.o 2“'). '7 sände skriferne blifvit anfördt, att det för Inrättningen vöre fördelaktigt, att delegarnes antal blefve sä vidsträckt som möjligt; alt delaktighet följaktligen icke borde nekas någon, sorn vore villig att betala den föreskrifna afgiften o. s. v. Häröfver yltrade sig Directionen sålunda: att om Inrättningen vore alldeles enskild och beräknad endast på delegares bidrag, skulle en sådan erinran och den deraf dragne slutsats onekligen vara rigtige; men, enligt hvad Directionen i det underd. Utlåtandet ådagalagt, utgjorde delegarnes afgifter en obetydlig del af Inrättningens tillgångar, i jemförelse med de af Staten lemnade bidrag. Vid bestämmandet af dessa senare hade man otvifvelaktigt tagit i beräkning det antal af delegare, som, enligt den uppgjorda planen, var caiculeradt att i Inrättningen deltaga. För detta antal ansågos de af Staten begärde tillskott ti 11räck 1 ige, men icke för ett större, och skulle följaktligen en tillökning i delegarnes antal, utan motsvarande tillökning i Statsanslagen, blottställa hela Inrättningen för vådan af en tidigare eller senare undergång. Utom detta allmänna och väsendtliga skäl emot den ifrågavarande tillökningen i delegarnes antal, förekommo äfven serskilda, hemtade från det egna förhållandet med hvar och en af förrbemälde Tjenstemanna-Corpser.
Så har det gått med Serge Panin, med Le maitre de forges, med Monsieur le ministre, med Le prince Zilah. Om stycket har något inneboende lif, om det bäres upp af nögon egen tanke och om någon ursprunglig känsla fått uttryck der, eller om det är på ytligaste, tommaste, mest chablonartade sätt bygdt af bitar från hundra äldre stycken, af andras tankar, af de vanliga teaterpjeserna och de vanliga teaterkänslorna, således har ej ett spår af rätt att vara till, det gör sak samma. Stycket har haft succès, iiela verlden måste se det, och för de beklagansvärda, som ej kunna resa till Odéon för att höra mademoiselle Hading och monsieur Damala deklamera, öfversättes mästerverket och böljar sin vandring Europa rundt. På det sättet ha alla de fyra stycken, som nämdes här ofvan, kommit hit, och ett af dem, » Herr Derblays giftermål », har till och med blifvit en kassapjes, tack vare sina ihåliga teatereffekter. Man prisar de franske författaroes produktivitet. De kunna arbeta. I konsten att skrifva mycket står numera hvarken Dumas eller Balzac som oupphinneliga förebilder. Zola lemnar oupphörligt nya tidningsuppsatser till Frankrike och till Kyssland, Man-passant är med öfverallt. Och samtidigt skrifva herrarna romaner, både omfångsrika och genomtänkta, ibland hastverk men ibland mästerverk. Men det fins fiere franska pennor än dessa. Talangerna af tredje och fjerde rang äro ofta outtröttliga arbetsmaskiner, äfven de. Då kan man veta, hvad der skrifves !Claretie är en typ för arten. Han är nu 45 år gammal, ér snart sagdt född med pennan i handen, har skrifvit öfverallt och om allt — kanske » med undantag af kufiska mynt » som det heter i Röda rummet. Ansedd har han blifvit.
Emot denna underdåniga anhållan har jag väntat mig det inkast, att Lagberedningens oförändrade organisation alltid lemnat tillfälle alde icke ständiga Ledamöterna till sammankomsternes bevistande, och att det endast blefve dessas egen skuld, om de sådant uraktläte, eller ock härrörde det från trägenheten af deras embetsgöromål, om ingen tid dertill blefve dem öfrig. Men häremot har jag i underdånighet anmärkt, att det säkerligen vore hvarken vilja eller tid, som nu bruste mer än förr, då desse Embetsman noggrannt fullgjorde det uppdrag, de emottagit, Om del alltid varit och ännu vore öfverlemnadt åt deras frihet, alt fullgöra, hvad dem blifvit uppdraget, i den mån sådant kunde utan tjensteförsummelse ske; så hade dock aldrig kunnat förväntas, att något af detta updrag skulle blifva fullgjordt, utan att dertill funnes en möjlig utväg; och när denna vore borttagen *) genom den här beskrifna förändring i arbetsordningen; vore följaktligen nämnde Embetsmän i sjelfva verket från Lagberedningen uteslutne. Jag har vidare föreställt mig det inkast, att en sådan uteslutning ej kunnat undvikas, om icke arbetets fortgång skulle blifva alltför mycket hindrad, och att de bidrag, som kunde förväntas från de icke ständiga Ledamöterna, till förhöjning i arbetets värde, icke vore nog betydliga till godtgörande af det uppehåll, de skulle kosta. Härvid har jag trott mig böra anmärka, att den skyndsamhet, som vunnes på bekostnad af arbetets halt, säkerligen vore till föga gagn'**). Det ovilkorliga förtroendet till lagförslaget vore försvunnet, sedan dess hufvudsakliga pröfning hos Rikets Ständer tagit sin början.
Slutligen vill jag blott hafva äran för; klara, att, då jag alltid varit öfvertygad om den vördnad för Lagarnes helgd , de känslor af heder, den ömtålighet mot kränkan. de af medborgerliga friheten, hvilka tänke.' sätt alltid varit och ännu utgöra Svenska Riddarhusets yppersta prydnad, så går jag lugn och utan fruktan till mötes lika löjliga som vanmägtiga hotelser. Vid förnyad föredragning bifölls LagUtskottets den 27:de April på bordet lagda Den 5 Maj. 59 Memorial, angående ett yrkadt stadgande, det Ordinarie Domare å landet ej må vara tillåtet att med SterbhusUtredningar sig be. fatta, m. m. Föredrogs å nyo LagUtskottets dea 27:de April på bordet lagda Memorial, angående yrkad skärpning i straffet för tjufvar och förändring uti sättet till fångars förande. - Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, sä lydande: Ehuru med Höglofl. Lagutskottet instämmande i dess yttrande, i anledning af Riksdagsmännen Johan Johanssons och Peter Janssons från Kronobergs Län Memorial, äfvensom i den yttrade angelägenheten om en förbättrad tillsyn vid fångars transporterande, finnér jag mig likväl, i anseende tiil sättet att transportera fångar, föranlåten till följande anmärkning.
”Det är en annan sak, barn, med den kärleken skriften menar,” började fru Kathrina, litet förlägen att ha råkat så illa ut –”en helt annan förstår du väl: det är den som råder mellan äkta folk, der alla slags uppoffringar och prof kunde komma i fråga.” ”Nej, mor missminner sig; der står icke taladt om enskilda förhållanden, utan om kärlek i allmänhet.” ”Ja, ja, i allmänhet. Det vill säga sådan kärlek, som omfattar hela Guds skapade verld; det är menniskokärleken.” Arve log. ”Jag tror att skriften menar den kärleken, som endast är emellan tvenne personer eller som blott en känner. Och jag kan försäkra mor att då en sådan känsla en gång kommit in i hjertat, så är den mäktig allt det bibeln talar om – och man behöfver visst icke vara gift, för att erfara det!” ”Jag hoppas du framdeles tänker olika!” svarade fru Kathrina undvikande. ”Men för att nu återkomma till Josefina, så ville jag just säga att en menniska ofta kan ändra sina tankar. Jag blygs ej att erkänna, det jag hade mycket orätt den tid jag afstyrkte din böjelse för henne. Men om du nu skulle göra något afseende på mitt råd, så vill jag rent ut säga, att det är min käraste önskan att du gifter dig med Josefina.” ”Inte numera, mor! En gång tänkte jag allt på det, tänkte mycket; men nu är det för sent.” ”Jag tycker deremot att det nu är rätta tiden! Nu är du en man, har pröfvat något af hvarje, och vet hvart du vill hän. Du har ett brödstycke och goda utsigter för framtiden. Det vore just lagom att också tänka på den husliga trefnaden.” ”Den fattas ej så länge Gud låter mig behålla mor; och se’n är det alldelas som mor anmärkte, att jag blifvit en man, som vet hvart jag vill hän – och jag vet bestämdt att jag icke vill gifta mig med Josefina.” Fru Arnman suckade. Hon visste nog huru det förhöll sig med saken, och behöfde icke fråga. ”Jag är ledsen,” återtog Arve, ”att bedröfva mor.
De lägre klasserna kunna också hafva skäl dertill, ty hurudant inflytande de senaste politiska förändringarna än må hafva haft på det gamla Japans kuge-, daimiooch samurai-familjer, så är det dock tydligt, att jordarbetarens ställning nu är vida tryggare än förut, då han utsögs af hundratals småtyranner. Hans drägt är densamma som förr, dock med den förändring att en stor del af den manliga befolkningen, äfven långt in i landet, aflagt det gamla besvärliga sättet att upplägga håret i en knut öfver en kalrakad fläck på hjessan. I stället bära de sitt täta ramsvarta hår kortklippt efter europeiskt mönster. Huru betecknande för den nya tiden denna förändring är, synes af den ifver, med hvilken de japanska myndigheterna frågade Golovin om de religiösa och politiska omstörtningar, som de antogo hafva stått i samband med förändringen i europeernas hårklädsel under början af 1800-talet; den af japaneserna mycket omtyckte ryske ambassadören Laxman hade nämligen burit stångpiska och pudradt hår, medan Golovin och hans följeslagare hade håret opudradt och kortklippt126. När det är varmt, bära arbetarne endast en smal, vanligen ljusblå bindel om lifvet och mellan benen. För öfrigt äro de nakna. Man ser då, att många äro starkt tatuerade öfver större delen af kroppen. Qvinnorna har jag ej sett arbeta nakna. De göra det kanske den betaste tiden af året. Åtminstone sky de icke att vid bad afkläda sig fullständigt midt ibland en skara af kända och okända män, ett förhållande som till följd af fördomens makt i början mycket stöter europeen, men vid hvilket äfven den förut pryde vänjer sig hastigare än man skulle förmoda. Man får till och med ofta se europeiska damer dragas i ginrikischa af en, på den blåa bindeln när, fullkomligt naken yngling. Mången, i synnerhet af det yngre manfolket, har för öfrigt en så väl byggd kropp, att den bildhuggare, som i marmor kunde troget återgifva densamma, med ens skulle förvärfva sig verldsrykte. Takasaki är ett länsresidens med omkring 20,000 invånare; men liksom de flesta städer i Japan skiljer det sig föga från många af de byar, som vi genomreste.
Jo, de äro naturligtvis sådana, der antingen 3 Stånd eller alla 4 Stånden äro ense derom att någon förändring skall äga rum i något stadgande, men skilja sig ät i afseende pä sältet och vilkoren för denna förändring. Då finnes icke någon annan utväg än alt Utsk. först inbjuder RiksStin att förena sig. Sker icke denna förening, så uppgör man voter:spropos. och sedan röstar man i förstärkt Utsk. deröfver. Då kan det hända alt man ibland har fyra serskilda meningar att välja emellan, och emellan dessa meningar skall röstas. Det är sålunda först fråga om sammanjemkning i sali, och när den icke lyckas, uppställer man voter:s-propos. och bringar saken till enhet genom omröstning. Det är sålunda klart, mine Hrr, att sammanjemknings-försöket skall göras förr än det definitiva beslutet är faltadt och icke efteråt. Nu är förhållandet alt det definitiva beslutet i afseende på skatteförenklingsfrågan redan är fattadt, och likväl kommer Utsk. derefter med förslag till sammanjemkning. Det kommer sig deraf att Utsk. velat jemka i en formfråga, hvilket är olillåtligt. Tvisten är nu den: skall öfver skatteförenklingsfrågan röstas i förstärkt StalsUtsk. eller icke? Tvänne Stånd hafva sagt ja och gillat voter-.sproposine, tvänne andra Stånd hafva sagt nej och ogillat dem. Nu vill StatsUtsk. alt man skall jemka i den frågan huruvida röstas skall eller icke. Låtom oss antaga att Utsk. hade rätt att framkomma med jemkningsförsök i denna fråga. Hvad blir följden deraf? Jo den, alt om PresteSt. och R. o. Ad. förblifva vid sitt ogillande af voter:s-propos:ne och följaktligen icke anse sig kunna rösta i förstärkt StatsUtsk., så skulle, enligt sednare delen i denna §, om detta försök lill jemkning fruktlöst aflöper, R.
Ståndet beslöt att, med ogillande af memorialet och instämmande uti Herr Petres reservation, lägga memorialet till handlingarne; N:o 12, angående Stals-Utskottels anmärkning, i afseende på f. d. Juslitiae-Canzleren Nerman beviljadt undantag ifrån Författningarne om begrafningshjelps aftjenande: Med gillande, lade Ståndet memorialet till handlingarne; N:o 13, rörande Stats-Utskottets anmärkning, i afseende på en åt behälhafvande Amiralen i Carlskrona anslagen represenlalions-kostnads-ersältning: Gillades; N:o 14, rörande Stals-Ulskottets anmärkning emot pensionering af ett Stals-Råd, som icke i 5 år detta embete innehaft: Gillades; N:o 15, angående af Riksdagsfullmägtigen Matis Pehrsson yttrad anmärknings-anledning, i anseende lill medgifvandet för Finska och Åländska fartyg alt ytterligare i 3 år användas till inrikes transport af trädvaror och tjära från de Norrländska Länen: Gillades; N:o 16, angående af Riksdagsfullmägtigen Carl Ersson yttrad anmärknings-anledning, i afseende på behandling af skedda auctions-anbud å vissa till Strömsholms Kungs-ladugård och stuteri hörande lägenheter; Gillades; N:o 17, angående Stats-Utskottets anmärkning, i frågan om afskrifning af ett ifrån Handelsoch Sjöfarls-fonden till Directionen öfver segel farten emellan Venern och hafvet utbetaldt lån: Ståndet förklarade, att, ehuru Ståndet fann fog icke hafva saknats till den gjorda anmärkningen och framställningen, desamma dock numera ej må lill någon påföljd föranleda; och med detta förklarande, lade Ståndet memorialet till handlingarne; och N:o 18, angående fullbordad granskning af de i Stats-Rådet förda prolocoll:
Den ena, att då det antal af R. o. Ad:ns ledamöter, som om sommaren förefinnes vid riksdagarne, är ganska ringa, R. o. Ad. borde laga så, att under denna tid af året ett större antal representanter vore närvarande vid riksdagen. Den andra att, då de öfriga RiksSt:n alltjemt förstärka sig med nya, med dem befrynciade elementer, R. o. Ad. borde göra på samma sätt. Hvad det vidkommer, att R. o. Ad. ofia är alltför fåtaligt, kan detta svårligen hjelpas annorlunda än genom val. Man har sagt att denna olägenhet skulle afhjelpa» genom antagaudet af förslaget om årliga riksdagar, hvilka blott skulle räcka 4 månader. Men må mati då något närmare fästa sig vid, att det icke går an att säga att en riksdag ej får räcka mer än 4 månader. Man kan visserligen ställa så till, att den blir i möjligaste måtto kort, men att föreskrifva, att den ej får räcka mer än 4 månader, är icke tänkbart. Det är alldeles omöjligt, att under denna korta tid afgöra alla vigtigare frågor, likasom det kan finnas sådane politiska förvecklinger, som tarfva att representationen är samlad, och denna svårighet, som man just velat afhjelpa, komme då att qvarstå. Om man således anser af bchofvet påkalladt, att åtminstone ett visst antal af R. o. Ad:us ledamöter funnes närvarande vid riksdagarne, kan detta ske antingen derigenom att man ställer hela Ståndet på val eller föreskrifver att åtminstone en 310 Den 27 Juni f. ra. del af Ståndet skall så vara. Sålunda är Engelska öfverhuset sammansatt af sjelfskrifne och valde ledamöter. I detta afseende finnes således tvänne sätt att gå tillväga, och det hade derföre varit önskligt att Utsk:t undersökt både det ena och andra förhållandet, emedan det finnes skäl för både det ena och andra. Emedlertid lärer väl icke kunna nekas, att val korporationsvis är enligt med nuv:de inrättningar ock nödvändigt, på det att Riddarhuset alltid må hafva ett visst antal ledamöter.
Prop. om Statsverket i8S3. , 23 Transport R:dr 137,449: 47. 2. försvarets ärenden, samt hinder för anslagens sammanföring således icke synes möta, vill Kongl. Maj:t föreslå en sådan åtgärd, under iakttagande, att anslagens nuvarande egenskap af förslags-anslag äfven lill det sammanförda anslaget öfvergår. Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för KrigsKollegium, med flera verk. Enligt hvad Kongl. Majit här ofvan, under rubriken Krigs-Kollegium yttrat, angående öfverflyltning från detta anslag af de derifrån nu utgående 900 R:dr till Kollegii extra ordinarie tjenstemän, skulle anslaget nedsättas från 4,500 till 3,600 R:dr. Skrifmaterialier och Expenser samt ved och ljus för Departementets Kansli-Expedition. Den under rubriken Departementets Kansli-Expedition omnämnde öfverföring af det förevarande anslag hittills påförda gralifikationsbelopp, 300 R:dr, kommer att minska detta förslags-anslag från 2,627 R:dr 43 sk. 8 rst. till 2,327 R:dr 43 sk. 8 rst., hvilket belopp likväl, för jemnande af Hufvudtitelns anslagssumma torde böra ökas med 4: 4.
Slutligen anhåller jag att få yttra det jag instämmer med Hr von Hohenhausen deruti, att ordet u Isky Ider, efter den betydelse det fått i Svenska kameralspråket, icke är det lämpliga, och jag tror att ordet o nera skulle fullkomligen uttrycka saken, antingen det begagnades ensamt eller tillika med utskylder; men om man ifrar för rigorismen i språket, hvilket kan vara bra då det icke sker med uppoffring af tydligheten, så kunde man kanske nyttja ett annat ord, som i Svenska kameralspråket är brukligt, nemi. ordet besvär, samt säga utskylder och besvär. Med besvär i kameralspråket förstår man nemi. sådana onera, som skjutsning, väglagning m. m. Hr Lagerhjelm: Jag utber mig vördsamt att få tillägga några få ord. Talare af samma åsigter sorn jag i afseende på besuttenhetsnormen hafva emot mitt yrkande, att oiden ”i medelmåttiga år" måtte uteslutas, gjort den anmärka. att i händelse de uteslötos, så skulle en större latitud för bestämmandet af besuttenhetsnormen äga rum, än i händelse de orden qvarstodo. Detta är ingalunda förhållandet. Om de utgå, så skall naturligtvis den myndighet, som bedömmer besuttenheten, fordra att hemmansdelen skall lemna bergning för hushållet afven under sämre år, och således skulle afkastningen alltid blifva tillräcklig under de medelmåttiga åren. Följaktligen synes mig att dessa ord icke medföra någon nytta, men väl den skada, att det ser ut som man ville medgifva besutlenhet för dem, hvilka icke bunna berga sig om icke årets skörd ar åtminstone medelmåttig, hvarföre jag hemställer att de orden måtte få utgå. Att deremot, såsom den siste talaren hemställt, taga bort ordet arbetsföra framför personer i i §:n, afstyrker jag. Den 3 Februari f. m. a9 Meningen i Utskms förslag inser jag, och den iir ganska god. Derunder inbegripes ett hushåll och således äfven familjen, som hörer dertill, hval före man väl kai^ beräkna 4 personer, som kunna arbeta och verkligen göra det. Hr von Hartmansdorff:
Då den omständigheten, huruvida de ifrågavarande pensionerne uppföras på Sveriges Indragnings-Stat, icke inverkar på bestämmandet af Norriges bidrag, som för närvarande utgår till ett visst belopp för alla i och för handelns skyddande erforderliga gemensamma anstalter, samt för öfrigt hinder icke möter, att, der så nödigt vore, de dylika utgifter , som i och för nämnde behof uppkommit, kunna utmärkas och vid en vidräkning emellan bägge Rikena iagttagas, finner Utskottet icke skäl frånträda sin, i afseende på desse pensioner, förut gjorda tillstyrkan. Beträffande åter frågan om Brandförsäkrings-prsemierne för Consulathuset i Tanger; så enär Utskottet nu mera inhemtat, att piaemierne för berörde i England tagne försäkring böra årligen utgå och således utgöra en ständigt fortfarande utgift, finnér Utskottet sig, med frånträdande af dess förra hemställan, att anslag till dessa Praemier måtte å Allmänna Indragnings-Slaten uppföras, böra föreslå, att denna utgift må bestridas af det till utgifter för Fredsverket med Barbaresk-staterne m. m. tillstyrkte, uti 5:te punkten omförmälde, anslag af po,ooo R:dr, som dertill lemnar full tillgång. 10:0