Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan underhandlingarne öppnades, kunde man icke veta hvilka fordringar, som komme att af den andra kontrahenten framställas, och först den 17 sistlidne Juli har K. M. beslutat att underhandlingarne skola öppnas, samt utsett de biträdande ombuden. Emellertid har K. M:s skrifvelse af den 13 sistlidne December gifvit bestämd anledning till väckandet af denna motion, som dock, enligt hvad jag nyss nämnt, först efter den 17 Juli kunde framläggas. Att sedermera en tid förflutit, innan motionen framkommit, torde icke upphäfva den mig enligt 56:te §:n R. O. tillkommande rätt, enär någon preskriptionstid för väckandet af motioner, som föranledas af händelser, hvilka inträffat sedan en månad från riksdagens början tilländalupit, icke finnes bestämd. Jag har dessutom icke dröjt med motionen, ty sakens sammanhang var mig icke bekant förr än för ett par dagar sedan, och jag sammanskref motionen just under sista plenum. Efter hvad mig blifvit sagdt, har, efter öppnandet af underhandlingarne, 16;de §:n Bevilln.-Förordningen befunnits hinderlig för traktatens åstadkommande, och detta har gifvit mig moralisk pligt att väcka motionen. Den siste värde talaren har påstått att den en gång stadgade bevillningen icke skulle kunna, till följe af några inträffade händelser, vid samma riksdag förändras. Jag deremot tror att man kan förändra bevillningen huru mycket som helst; ty om t. ex. ett krig uppstode, blifver det väl alldeles oundgängligen af behofvet påkalladt att till fäderneslandets försvar öka bevillningen. Om jag icke missminner mig, inträffade sådant också 1848, sedan bevillningen redan var fastställd, och detta torde tillräckligt visa att omständigheter kunna gifvas, då bevillningen 150 Den 27 Oktober. måste förändras.
Jag vet hvilka ställen i hjärnan och ryggmärgen som skola behandlas. Ännu fattas mig dock en särskild apparat, och, hvad ännu vigtigare är, jag vet ej häller huru jag skall kunna komma i närheten af det föremål som skall undergå denna behandling. Aromasia undflyr mig. Hon räcker hälre handen åt den narraktige Apollonides. Men i morgon gifver hon konsert i Örgrytekvarteret. Då kan jag nalkas henne. Frivilligt följer hon mig ej, men det gifves dock kanske ett medel. En lätt gasström ur den flaska ni här ser kan må hända uträtta något. Och får jag blott tillräcklig tid för att, äfven utan särskild apparat, försöka hvad jag uttänkt, hoppas jag att åtminstone en början skall vara gjord att tvinga den motspänstigas vilja, tvinga denna så mycket att hon ej längre undviker mig. Kan jag ej genast återvinna hennes kärlek, skall jag dock på vetenskaplig väg småningom framkalla en öm tillgifvenhet. Alt sedan jag första gången förnam inverkan af hjärnorgeln, har jag ytterligare utvecklat min gamla kännedom om hjärnfunktionerna.» En jagt i luften. Samma afton Aromasia gaf den olyckliga luktföreställningen i Örgrytekvarteret, skyndade Oxygen från ett valmöte i Majorna och styrde sin luftvelociped till den byggnad, där konserten ägde rum. Hans brådska var stor, och hans nerver voro i ytterlig spänning. Han ville denna afton försöka hvad vetenskapen kunde uträtta för att tvinga en kvinnas vilja, ett åt minstone förberedande försök, af hvars utgång skulle visa sig, om de nya teorierna för viljetvingaren voro värda att praktiskt utbildas, något hvarpå Oxygen likväl ingalunda tviflade. Ehuru han kom tämligen sent fram, lyckades han likväl finna plats i Aromasias närhet, men utan att hon, när hon satt vid luktklaveret, kunde se honom. Redan vid de första luktackorden lät han den medförda gasströmmen verka på konstnärinnan. Han öfverraskades af de besynnerliga dofter som utvecklades, men var alt för mycket upptagen af tanken på viljetvingaren för att bekymra sig om något annat. När hela församlingen började nysa, nös äfven Oxygen, men han väcktes icke till medvetande om faran, förr än han såg Aromasia falla ned afsvimmad.
Ex. Hr Gunther har förklarat att hvad anmärkmne i sak angår, så har han haft svårt att upfatta desamma, derföre att den ene <adlat ett och den andre ett annat, och att dessa anmärkn:r hvar för sig varit hvarannan motsägande. Deremot ber jag att få invända, att ju flera anmärkntr kunna göras mot en och samma sak, desto mera måste saken vara värd att förkasta. Vidare har samme talare sagt sig önska aflägsnandet af ett mot den monarkiska principen stridande mångvälde. I likhet med Frih. Saltza älskar äfven jag den monarkiska principen, och jag vill verkligen icke hafva något mångvälde, men man bör icke endast taga i betraktande att Sverige är en monarki, utan äfven att det är en konstitutionel monarki. H. Ex. Hr Gunther har vidare sagt att det ifrågavar:de Regentskapet icke kunde blifva så farligt, emedan det icke kunde komma att räcka längre än till dess R. St. hunno komma tillsamman. Det är sannt, att detta regentskap icke kan komma att räcka längre, men på samma sätt kan man försvara Interims-styrelsen; ty om också Interims-styrelsen är minde god och ändamålsenlig, så kan den ändå ej Den 18 Februari e. m. 475 komma att räcka längre än till dess Ständerna hinna sammanträda. Det ambulatoriska i regeringssättet förekommer visserligen i flera fall, derigenom att Konungen kan till Regent utnämna någon bland Prinsarne af Sitt hus. men det kan hända att Konungen sjuknar under förhållanden då det är af största vigt att icke någon kommer till styret som icke dertill är rätt egnad, och då är Konungen icke i tillfälle att utöfva denna Sin rättighet. Jag vill icke tala om det olyckliga fall att Konungen dör innan Kronprinsen är myndig. Slutligen har man sagt. att då national-reprcsentationen tiilsätter förmyndare eller Regent, så blir det sannolikt en Prins, d.^ v. s. just en sådan Regent som man nu tyckes frukta för. Afven jag hoppas att ingen annan än en Prins skall komma i fråga, men en Prins, som hunnit öfver barnaåldern och som redan tillvunnit Sig nationens förtroende.
Detta förbigår jag likväl nu, enär min motion inom Utsk:t icke lyckades attr; vinna gehör hos pluraliteten — det var likväl endast på en röst, som det berodde — och den således icke kan förekomma till R. St:rs afgörande. Jag har ansett det vara nödvändigt att förutskicka dessa upplysningar såsom skäl hvarför jag yrkar att tullen på koppar må bibehållas. Den är för närv:de 2 rdr 50 öre pr centner. Det skulle icke hafva fallit mig in att yrka bibehållaudet af nämnde utförseltull, om min motion hade lyckats att vinna R. St:rs bifall, men om vi nu borttaga detta sista stöd för messingshandteringen, så visar sig sanningen af den bilden, som af Frih. Hamilton nyss användes; han liknade nemi. theorien vid den indiska afguden, som sitter leende på sin vagn och icke hör jemmerropen af de olyckliga offer, som krossas under vagnshjulen. På grund af hvad jag anfört, anhåller jag om afslag å denna del af Betärik:t, samt att utförseltull på koppar mätte bibehållas. Hr von Kraemer: Efter det beslut, som R. o. Ad. nyss fattat i afseende på artikeln tackjern, hyser jag den förhoppning, att det icke gerna kan komma i fråga att bibehålla exporttull på koppar. Jag anser dock nödigt att åtminstone med några ord yrka dess borttagande. Hvad beträffar Frih. Rappes motion om tull på messing, så är den afslagen af Borgareo. Bonde-St:n, och i Preste-St. har man uppskjutet behandlingen af densamma. Således har denna fråga icke vunnit några sympatier, och fastän jag saknar de speciela insigter i afseende på detaljerna af denna handtering, hvilka den siste värde talaren tycks ega, så tror jag dock att, då nästan hela representationen varit ense om att afslå motionen, det icke finnes några synnerligen giltiga skäl att bifalla densamma. Hvad utförseltull på koppar beträffar, ber jag att äfven i denna fråga 1a hänvisa till andra länders exempel.
Ett ytterligare Memorial af Herr Gripenstedt, hvaruti under anmärkande deraf, att Domstolarnes Ptotocoller innehålla ständige exempel, att Brottslingar återkalla den bekännelse om brottslighet, hvilken de förut gjordt i vittnens närvaro eiler inför Anctoriteter, samt, att det afseende som fästes vid sådan återkallelse ofta bereder den brottsliges frigifvsnde, ställande under framtiden, samt insättande på bekännelse, hvilka åtgärder hafva ett menligt inflytan* LflgVtskotnts BctHnkttndtn. 745 ile på folkets moralitet, personlig säkerhet och egande rätt, föreslås. a~) Att 17 Gap. 57 §. Rätteg.Balken måtte få följande lydelse: ”Varder någon i Brottmål bunden till saker med klara skäl och fulla bevis, ändå, att han ej kan förmås till bekännelse, ther galle ej hans nekande; och vare jemväl ogilld återkallelse eiler, förnekande af bekännelse, Sorn dan tilltalade gjort inför ojäfvige personer, inför domstol eller annan Ämbets myndighet, derest icke den tilltalade med minst halftskåi kan styrka, att han till bekännelsen blifvit tvungen eller lockad. Ej må domaren eller Konungens Befallningshafvande låta någon till bekännelse pinas och plågas: gör det någon plikte som saken är till. I grofva Brottmål må Domaren försöka med svårare fängelse, a’, få sanningen i ljuset ther bindande liknelser och omssändigheter äro emot den, som anklagad är: förfara dock dermed varsammeiiga. b) Att enär stadgandet, 17 Cap. 7 §. RåttegångsBilken, att eget husfolk och enskilde tjenare, då de i tjensten äro, ej må vittna utan så är, att groft Brott inom huset skedt, och andre ej hafva när varit, skall tillintetgöra möjligheten af bevisningen om tjufnad, det matte eget husfolk och tjenare, så väl faos målsegaren som den tilltalade, tillåtas vittna i tjufnadsmäl, cm de för öfrigt äro ojäfvige.
Som, enligt hvad Hr Cederschjöld sjelf uppgifvit, K. M:t, efter det vederbörande blifvit hörde, i anledning af R. St:rs d. 20 Nov. i8a3 aflåtne underd. skrifvelse, innehållande förslag om åtgärders vidtagande 214 S t a t s - U t s k o 11 e t s och deribland det af Hr Cederschöld nn uppgifne, till befrämjande af oägta barns vård inora Hufvndstaden, dervid R. St:r tillika till K. M:ts Nåd. afgörande i underdthet öfverienioade, huruvida verkställigheten deraf kunde med Barnhusinrättningens fördel, bestånd och tillgångar förenas, icke funnit sig kunna i Nåder villfara R. Sttrs önskan härutinnan; samt de 3:ne öfrige respective RiksStånden bifallit Anslagets fortfarande till det belopp Utskottet uppgifvit; så har Utskottet icke ansett sig kunna föreslå någon förändring, hvarken i afseende på Anslaget eller i de för Stora Barnhusinrättningen nu gällande föreskrifter. 4:o Det i 10 Puncten upptagne Anslag för Institutet för Blinda och Döfstumma , hafva H. PrästeStändet och V. BorgareStåndct bifallit; men af II. R. o. A. samt H. BondeStåndel är denna Anslagsfråga återremitterad, i grund af anmärkningar, framställde af Hr Ribbing, Arv., samt RiksdagsFullmäktige Lars Nilsson från Norrbottens Län, Petter Jonsson från Jönköpings Län och Casper Wijkman från Upsala Län, i hvilka 3:ne sistnämndes anföranden större delen af H. BondeStåndets Ledamöter instämt.
Banko, vid 1852 års slut utgörande 1,923,828 R.dr 16 sk., indrogos, skulle för deras ersättande erfordras 700,000 R:dr silfver i myntad form. Den under öfverläggningarne om de äldre skillings-sedlarnes indragning yttrade förmodan, att deras utbyte mot silfvermynt å lägre valörer skulle föranleda tiil ökad ultagning utur banken äfven af större silfvermynt, har emedlertid ej blifvit af erfarenbeten bekräftad. Banksedlar, som vid anfordran inlösas med utsatt metallisk valuta, ega, såsom ett beqvämare och mindre kostsamt rörelse-medel, företräden framför metalliskt mynt, särdeles i ett land som Sverige, der afslånden orter emellan äro långa, och fullständiga kommnnikations-anstalter ännu saknas. Folkets vana vid banksedlar, i följd hvaraf endast silfvermynt å lägre valörer för rörelsen erfordras, gör det onödigt alt genom indragning af banksedlar å 32 sk. söka att ytterligare uttvinga silfvermynt. Någon förändring i valörerna å Rikets Ständers Banks sedlar synes alltså för det närvarande icke behöflig, helst det för myntvärdets upprätthållande gör tillfyllest, om den, som vill ur banken uttaga silfver till större belopp, erhåller sådant i plans eller ock vexel å Hamburger Banko. När likväl frågan om mynt-enhetens bestämmande till eller Riks daler silfver blir slutligen afgjord, torde det böra komma under pröfning, om icke ett emot samma enbet svarande prägladt silfvermynt då borde spridas i allmänna rörelsen, och minsta valören å Rikets Ständers Banks sedlar blifva dubbla beloppet deraf. Sedan den år 1830 beslutade myntbestämningen vunnit stadga och tillämpning genom öppnande af Rikets Ständers Bank till utvexling af silfver den 1 Oktober 1834, hafva flera hypotheks-föreningar emellan fastighets-egare blifvit stiftade, alla åsyftande att genom lån ställda på successiv afbetalning i stadgad ordning, bereda lättnader för afbördandet af de i fastigheterna intecknade skulder.
I afseende å motionärens framställning rörande de fartyg, hvilka, enligt hans förmenande, tillsvidare böra underhållas, får Utskottet erinra, att Departementschefen dels förklarat att den af Kongl. Maj:t föreslagna förminskningen i det ordinarie statsanslaget till flottans underhåll endast föranledts deraf att hela den nuvarande materielen ej behöfver underhållas, dels, yttrat att, med undantag tillsvidare af 2:ne med skruf försedda linieskepp samt de mindre fregatterna, korvetter och briggar, som ännu någon tid komme att underhållas, för att begagnas vid expeditioner för öfning och handelns skyddande, alla fartyg af hvad storlek och beskaffenhet som helst, hvilka af ett eller annat skäl icke äro till krigsbruk eller för personalens öfning fullt användbara, böra utan tidsutdrägt, genom slopning eller på annat sätt utrangeras och derigenom inflytande medel afsättas, för att, i och för anskaffande af en ändamålsenlig, tidens fordringar motsvarande, materiel, vara att tillgå, samt att, under tiden och intill dess sådana fartyg utgå, icke på deras underhåll komme att användas mera kostnad eller arbete, än som oundgängligen behöfdes för att hålla dem i flytande tillstånd; vid hvilket förhållande och då således det kan antagas att åtgärder i den af motionären föreslagna syftning antingen redan blifvit eller komma att vidtagas, Utskottet hemställer, att motionärens framställning härutinnan må lemnäs utan afseende. Likaledes och då några förändringar, utöfver dem Kongl. Maj:t behagat föreslå, i afseende å personalens vid flottan underhåll och aflöningar, icke blifvit af Utskottet vidtagne samt Utskottet icke är i tillfälle att bedöma lämpligheten af motionärens förslag så vidt detsamma afser nedsättning af nu ifrågavarande anslag, hemställer Utskottet att icke eller denna del af Herr Brakels motion må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
kan anses vara bevis på yrkets aftagande, och någon annan säkrare faktisk grund för omdömet härutinnan finnes ej, enär upplysning -om tillverkningsbeiopp och värde saknas, har enligt föiutslående Förteckning på samlelige Handtverks-Embetens Ledamöter och Arbetare, förhållandet i synnerhet varit ofördelaktigt för Guldsmeder, Hofslagare, Bleckslagare, Svarfvare, Messingsslagare, Kammakare, -Hattmakare, Sadelmakare, Vagnmakare, Snickare, Segelmakare, Kakelugnsmakare och Repslagare, samt i mindre grad för några andra Handtverks-Embeten. Deremot vill det också, efter enahanda grund, synas, som flera Handtverks-Embetens tillstånd snarare förbättrats, än lidit, hvaribland Skomakares, Gördelmakares, Stenhuggares, Perukmakares, Bokbindares, Klensmeders, Carduansmakares, Tapelserares och särdeles Garfvares; samt att största delen ej undergått någon märklig förändring. Äfven Fabriks-Idkarne och Man ufakturi sterne hafva i deras utlåtanden, med få undantag, sökt ådagalägga, att deras näringar och rörelse min - skats och försämrats under den tid, som är i fråga. Förhållandet härutinnan torde någorlunda tillförligt kunna bedömas med ledning af den förut meddelade Förteckningen på hvarje Societets årliga tillverkningsvärde och dess arbetares antal; hvarvid dock icke får lemnäs utan afseende den af Kongl. Commerce-Collegium gjorde anmärkning, att, oaktadt det uppgifna värdet af åtskilliga Fabrikers tillverkningar utvisar för de sista åren ett mindre belopp, än för de föregående, orsaken dertill likväl i allmänhet icke torde böra sökas i en minskad produktion, hvilken Kongl. Collegium ansett icke hafva ägt rum, utan deri, att lägre priser blifvit tillverkningarne åsatte. Klädesfabriks-Näringen i Hufvudstaden har utan tvifvel aftagit. Dess tillverkningsvärde har nemligen ifrån år 1827, då del uppgick till 486,3^5 R:dr, nästan årligen successift förminskats, så att det år iSöa utgjorde 4{).285
Då detta näringsfång , utom förlusten af varan och plikten då det misslyckas, äfven medförer förlusten af medborgerligt förtroende, måtte Lurendrägaren söka de utvägar till vinnande, af sitt ändamål, der han möter mindsta svårigheter, mindsta uppsigt af vederbörande ; jag lemnar då till hvar och en att dömma, om det blir för ho» norn lättaste medlet att uti Tullspecialen angifva sin vara, samt till en början lägga den under Kronans vård och lås der varan är underkastad mångfaldig uppsigt, der en nästan ej tänkbar öfverenskommelse emellan en . mängd Embetsman , att vara förgätne sina pligter, skulle fordras för lyckandet af försöket, och der slutligen andre köpmän åtmindstone med uppmärksamhet alltid följa varulagrets dispostion, är det ej mera sannolikt, mera öfverensstämmande med egna intresset, att lagbrytaren, hellre än att genomfara det en mil långa Rivieret, der ioo:tals Besökare och Uppsyningsmän hvimla, börjar sin operationsplan å någondera Stränderna eller i Skärgården, der han hos Bönder och Fiskare kan under inträffande af mörka nätter, stormar m. m. deportera varan, skyddad för allt annat äfventyr, än husvisitation, och ifrån hvilka ställen varulagret sedermera, deladt i mindre partier, kan transporteras in i landet och äfven i sjelfva staden. Att åren iSio, 11 och 1812 be - Den 29 Mars. 24? tydligt Lurendrägeri idkades ifrån Toto, som. Engelsmännen i Skärgården valt till sin Ne. derlagsplats, är ostridigt, men denna oordning var skyddad af deras ö( verlagsna flotta , och kunde ej hindras af våra b vakningar. Vid fredsslutet 1812 upphörde denna rörelse, och lärer i alia fall ej kunna lämpas tili den fråga jag nu behandlar, hvilken endast rön. r det privilegierade Ned.rlaget i Götheborgs hamn.
Ankommande på Kongl. Maj:ts eget bepröfvande att, under afvaktan af svar, provisoriskt låta innehålla med alla utbetalningar af förutnämnde rentor och underhållsmedel, så framt det skulle nödigt synas; och slutligen, att om ett tillfredsställande svar, jemte lämplig garantie för vederbörandes framtida förhållande, alldeles uteblef, ali utbetalning af berörde medel borde med Riksens Ständers samtycke förklaras vara för nu och alltid upphörd. 3:0 Att i händelse Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagade bifalla de 2:ne föregående punkterna, detta beslut må genast och på vanligt sätt de 3:ne öfriga RiksStånden meddelas. Friherre Mannerheim, Lars August, yttrade sig vara öfvertygad, det ingen af Ridderskapets och Adelns Ledamöter funnes, som ej med liflig känsla instämde i den af Grefve Mörner gjorda motion, angående en Tacksägel* seAdress till Hans Majtt och till Hans Kongl; Höghet KronPrinsen; men då denna TacksägelseAdress borde författas i ordalag värdiga Riksens Ständer och lämpade efter ämnets storhet och vigt, ansåge Friherre Mannerheim tjenligast , att åt det blifvande ExpeditionsUtskottet skulle uppdragas att en sådan TacksägelseAdress uppsätta och till justering hos Riksens Ständer insända. Hans Ex c ellene e Herr Grefven och LandtMarskalk en gjorde proposition till bilall å den Den 7 Mars. 37 gjorda motionen, angående en TacksägelseAdress till Hans Maj:t Konungen och H. Kongl. Höghet KronPrinsen, så väl som att denna Adress borde af ExpeditionsUtskottet uppsättas. Bifölls. Friherre Boije, Eric johansson, uppläste följande: Jag har med liflig rörelse deltagit i H. Excellences Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Höglofl.
Ad. kan, utan föregången återremiss, besluta ändringar i Ridd.Utskrs förslag; men jag tror icke, att man kan fatta beslut om Ridd.Ordnrs ändring, utan att på samma gång antaga en fullständig redaction, som kan framställas till K. M:s sanction. Underteckn. R i dd. Secr e t.: Till svar å den begärda upplysningen får jag äran tillkännagifva, att uti Utskrs memor. icke finnes intaget något förslag till redaction af förändradt stadgande, angrde bänkmrsvalcn. Gr. Spens: I anledn. af den nu erhållna underrättelsen får jag yrka återremiss af betänk., och får då jemväl fästa mig vid Hr Lagerstråles i dess reservation framställda förslag, hvilket jag anser, näst det af Gr. Cronhjelm motionerade, uppfylla ändamålet, det förslag nemi., att Ståndet må delas i 25 afdelningar, utaf hvilka hvardera väljer en eleclor. Detta förslag ager i princip företräde framför Gr. Cronhjelms deruti, att afdelningarna blefve lika många som de personer, hvilka skulle väljas; men orsaken, hvarföre jag likväl önskar antagandet af Gr. Cronhjelms och mitt förslag, är den, att då delningen skulle ske med 25, delarna möjligen kunde blifva så små, att lämpliga personer inom Den ia Juni. 23l åtskilliga saknades; förhållandet blefve alltid dubbelt bättre, än det Ur nu, och dubbelt bättre, än att, enligt Utskrs förslag, utse 2.'ne inom hvarje 25:tedel. I fall Hr Lagerstråles förslag skulle vinna afseende, hemställer jag, huruvida icke uppmärksamhet bör fästas å den skillnad i förhållandena, som kunna äga rum vid första valet, emot förhållandena vid de öfriga. Denna är nemi., att det kan hända, att utaf någon eller några af afdelningarna största antalet ingår i Utsk:n, hvarigenom antalet af de till electorer valbara än ytterligare blifver inskränkt. Så små afdelningar som a5:delar äro således isynnerhet vid de sednare valen opassande.
De Miiitaira Cassorna, hvilka äro de vigtigaste, anser jag äfven så betydeligen vuxna, att de med tiden böra kunna uppfylla sina ändamål, med en lägre Ränta; och de Öfriga Cassorna äro merendels redan så stora, att deras förökande hvarken är nödvändigt eller klokt, i betraktande af deras förhållande till Rakets RörelseCapital. Att en stor och ovanlig lättnad för all LandtmannaRörelse härigenom skall vinnas, och en liflig PenningeCirculation befordras , anser jag vara utom all fråga. 13:0 Sluteligen, och om Höglofl. Ridder skapet - Den § £?animriii Skåpet Öch Ådejn skulle behaga fästä den uppmärksamhet vid detta förslag, som jag anser ani* bets Vigt förtjena! hemställer jag vördsammeligen, hitruVida ett närmare utredande deraf borde öfVerlemnäs åt ett serskildt Utskott, hvilket då ätvéri ägde att utarbeta Project till Jnåtruction och Reglemente för LahdtbiuksContoiret, sarrit föreslå hela desS Organisation j jemtö Personalen äf deås Styrelse, Embetsoch Tjensteman, sorn i öfrigt hära böra af Körigl. i,laj:t i Nåder utnämnas öch förordnas Sedan Verket en gång hunnit organisera^ , anset jag det sämmä hvarje år böra af Riksens Ständers Revisorer grahskaS Och Allmänheten, gea hörn tryckta kungörelser , underrättas om deså förvaltning; Eriherré Cederström begärde ätt hans öfVanhämnde Memorial måtte till StatfiUtskOtteÉ remitteras, samt yttrade derefter i I händelse BancoSedlarne komma ätt inlöåas, till följd af Riksens Ständers Beslut vid denna Riksdag, får jag Vördsammeligen föreslå , ätt.