Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Goethe sagt om sig själf, att han ärft sin glada naturel från sin mor, kan man om Bismarck säga, att han af sin mor — Louise Wilhelmine Meuken, född den 24 februari 1790, död den 1 januari 1839 — fått med på lefnadsvägen de härliga gåfvorna: klokhet, skarpsinnighet och hederskänsla. Alla hennes biografer berätta, att hon redan tidigt hos sonen sökt väcka en ädel äregirighet. Den skarpa modersblicken spårade redan hos barnet den slumrande politiska begåfningen. Tyvärr skulle hon ej upplefva tillfredsställandet af sin varmaste längtan, ty hon hade redan sex år varit död, då Otto von Bismarck kunde sägas börja sin karrier. Med stor ömhet och innerligaste kärlek var sonen fästad vid sin moder. När han som envoyé uppehöll sig i Frankfurt a. M., Paris och St. Petersburg, tänkte han oupphörligt med pietet på den snillrika kvinnans lärdomar och råd, och äldre vänner utropade ofta till honom: » Bismarck, om din mor hade upplefvat detta 1 » Den stora sanningskärlek, som icke blott i lifvet, utan äfven i politiken alltid utmärkt kanslern, inympades af modern i barnets hjärta. Följande anekdot belyser ypperligt detta utmärkande drag i hans väsen. En kväll frågade fru von Bismarck honom, då han sade god natt: » Har du redan ätit din välling? » Han sprang bort och kom om en stund tillbaka med ett gladt » ja !s Han hade nämligen glömt den och frågade först nu sin sköterska efter den. Under sin mors ledning var han alltid lugn och vänlig och blef aldrig ohöflig, ehuru alla skämde bort honom. Hans innerliga kärlek till föräldrarne gaf sig bl. a. äfven luft i ett yttrande, som han vid mogen ålder fällde vid fråga om » Wilhelm Tell ». Han kunde ej tåla denne sehweizerhjälte och med honom den schillerska dikten, emedan Tell skjutit på sin son. » Det hade enligt mitt begrepp varit mycket naturligare och ädlare, » sade Bismarck, » om han i stället för att rikta pilen mot gossen, som äfven den bäste skytt kunnat träffa i stället för äpplet, hellre skjutit C. rekt på landtfogden!
B. * om ett uppträde föregående afton i Ålandsgränden, der hr Nermans fönster blifvit inslagna, med tillägg, att » den bullrande folksamlingen till en stor del bestått af bättre klädda personer ». Något ogillande förefans icke; tvärtom syntes A. B. vilja gifva vigt åt den pöbelaktiga » opinionsyttringen », genom omnämnandet att » personerna voro bättre klädda ». Följande dagen lästes i samma tidning, » att det icke var det ’ illasinnade ’, utan det välsinnade tänkesättet eller känslan för rättvisans helgd och folkets dyrbaraste rättighet, som gifvit sig tillkänna ... med fönsterrutornas inslående i hr Nermans ’ logis ’ ... i förening med den föregående opinionsyttringen i Hofrätten * ... » Att sättet för denna opinionsyttring öfverskridit gränserna för det anständiga och skickliga i vanliga fall, och att till och med genom det förra uppträdet ett våld — ett våld å fönsterrutor, som utgöra andras egendom, blifvit begånget, är * N: o 142, sid. 3, 1.något, som icke kan nekas » *; men detta var blott en sak om 20 Rdr banko » * *. Härvid förteg publicisten d. v. s. statsrätts-läraren, att en medborgares första och heligaste rättighet, hemfriden, var störd; man fördolde med afsigt, eller låtsade icke bemärka den ytterlighet, hvartill de » bättre klädda personerna » möjligen kunnat gå i sin tygellösa råhet, for att ratt kraftigt uttrycka » det välsinnade tänkesättet », i fall man anträffat den eller dem, emot hvilka de vilda ropen voro riktade. Tror man — då, att det hade stannat vid glasbitar? Uti början af Juli månad började den bekanta rabulist-literaturen sin verksamhet, både på vers och prosa. Dess foster mottogos med öppna armar af A. B.
Bihang till Riks~St, Prot. 1813, 10‘.dt Sami, 1 B. a A. Q 130 Underdåniga Skrif velger. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 19 Dec. 1823. Preste-Standet d. 20 Borgare-Ståndet d. 20 — —• Eonde?Ståndet d. 20 Riksens Ständers underd. Skrifvelse, angående vården och förvaltningen af Kyrkornas fastigheter och medel, samt granskningen af redogörelsen derf öre. S. A. K. I anledning af vackt fråga om upphörande af den särskilta tillsyn öfver Kyrko-räkenskaperne inom Skåne, Halland , Blekinge , Götheborgs och Bohus Län, sorn, genom E. K. Mits Nådiga Instruction af den 12 April 1815, är påbuden, att nemligen årlig räkning öfver Kyrkans medel, af iPastor och Kyrkovärdar underskrifven, skal 1 till Härads-Prosten aflemna*, och derefter af honom till Lands-Contoiret insändas, för att sedan åtfölja Lands-Boken till Kammar Collegium, allt i ändamål att å hvardera stället granskas och skärskådas, hafva Riksens Ständer ansett, att, ehuru betydeliga kyrkans tillhörigheter inom förberörde Provincer än må vara, Revisionen och Controllen deraf dock bör ensamt anförtros åt församlingarne sjelfve, i likhet méd hvad församlingarne inom öfriga delar af Riket tillkommer, då härigenom för allmänna Embetsverk Underdåniga Skrifvtlsér.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. i afseende på 2:dra mom. behagade, såsom Frih. Palmstjerna föreslagit, meddela BankoUtsk. det beslut, att i händelse R. o. Ad:s mening om faslighetslänefondens belopp kommer att blifva R. St:s, Utsk. bör inkomma med förslag huru den derigenom disponibla summan må på öfriga lånefonder fördelas, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna: Min mening är ej, att denna summa skulle fördelas, utan att den skulle för någon af de andra lånerörelserna användas. Gr. Gyldenstolpe: Frih. Palmstjernas mening måtte hafva varit, att BankoUtsk. skulle bestämma i hvilken lånerörelse denna halfva million skulle användas. Hr von Hartmansdorff: Jag tror ej heller, att man bör allt för noga specificera uppgiften, utan, på sätt jag tyckt mig finna Frih. Palmstjernas mening sednast vara, åt BankoUtsk. öfverlem - Den 17 Juni. 141 na att föreslå i hvilken lånerörelse denna halfva million skall användas. Frih. Raab, Adam Christian: och Frih. Cederström instämde med Hr von Hartmansdorff. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att Frih. Palmstjernas förslag bestämt afsäg, att den ifrågavar. summan borde till någon annan lånerörelse användas. Frih. Cederström: För min del är jag af den mening, att nu, likasom vid förra riksdagen, man endast behöfver berättiga vederbör, till användande för ändamål, som i den omhandlade § omförmäles, af en viss summa, utan att samma summa derföre behöfver på förhand afläggas och till intet annat destineras. Det förstår sig att man alltid mäste vara beredd på utgiften, om den skulle påfordras; pröfningen af stadgandets ändamälsenligasle uppställning tillhörer emedlertid vederbörligt Utsk. det jag ej vill gå i förväg, sedan min tanke endast i allmänhet blifvit yttrad. För öfrigt synes mig något missförstånd hafva insmugit sig i de nyss sig yttrande talarnes uppfattning af hvarandras mening, den de säkerligen sjelfve täcktes häst till ytterligare upplysning än vidare utveckla.
R;dr 36 öre R:mt; samt att, hvad derefter anginge skaf te-köpeskillingens bestämmande, Kollegium, derest Kongl. Majit, skulle anse sökanderne böra berättigas, att ensamt och utan täflan med andra, få det ifrågavarande fisket inköpa, utan dess utbjudande å allmän auktion, skatteköpeskillingen vid de få tillfällen, då skatteköp af kronofisken, med Rikets Ständers bifall, utan auktion tillåtits, blifvit på följande sätt bestämd, nemligen: dels enligt Kammar-kollegii skattebref den 1 Mars 4824 å Gefle stads fiske i södra strömmen till 10 års sammanlagda räntor, beräknade efter förutgångna årets markegångspris i länet 12 Statt-Vtsknlleli Utlåtande N:o Si, å skattepersedeln salt lax; dels oek enligt Kammar-kollegii skattebref den 28 April 1857 å Trysunda strömmingsfiske i Wester-Norrlands län till 10 års kronovärdi å den för fisket i skattepersedeln strömming bestämda grundränta; kommande alltså, om med tillämpning häraf, skatteköpeskillingen för Ljusne kronolaxfiske skulle erläggas med tio års räntor, samma köpeskilling, ifall grundräntan bestämdes enligt det förra af här ofvan omförmälda alternativ, eller till 2 l£g tunnor lax, att, efter ett markegångspris af 87 R:dr R:int, uppgå till 18,434 R:dr 30 öre, och enligt det sednare alternativet, eller med en grundränta af 88a R:dr 36 öre, till 8,853 R:dr 60 öre; äfvensom nämnda köpeskilling, beräknad efter tio års kronovärdi å en årlig grundränta af 21JJ tunnor lax å 5 R:dr tunnan, kommer att utgöra 1,059 R:dr 44 öre; hvarförutan borde erläggas sex procent å skatteköpeskillings-beloppen såsom afgift till Wadstena krigsmanshus. Sedan Kongl.
I den skrifvelse, jag aflät till Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt rörande förevarande aktionsmål, anmärkte jag, alt det flygtigaste genomläsande af inledningen till förrberörda bouppteckning uppenbarade, att handlingen blifvit upprättad i anledning deraf, att Mårtens Hans Andersson och hans hustru vöre sinnade att öfverlemna hemmanets vård och skötsel åt mågen och dottren emot vilkor, att det väl vårdades och förestodes, samt med det förbehåll att, om misshushållning skulle uppstå, Hans Andersson och hans hustru kunde alltsammans återtaga; att den slutföljd Domhafvanden velat härleda af det i bouppteckningsinstrumentet förekommande uttryck, att halfva fastigheten och en del af lösörena afsattes och anslogos till skuldernas betalande, vore stridande icke endast emot handlingens tydliga ordalydelse och ortens sed, utan ock emot 10 kap. 1 § Jordabalken; att, om än det i Styresmannens vid Storskiftesverket intyg omnämnda hemman Litt. A vore samma fastighet, hvarom fråga uppstått, intyget dock icke innehölle, hvilken person uppgifvit Hans Ersson såsom ägare till hemmanet, likasom ock Nämndens åberopade intyg endast bekräftade, att Hans Ersson och hans hustru tilldelats vid storskiftet den fastighet, de sedermera försålt; och att, i allt fall, det förhållande, att en person vid storskifte uppgifves såsom ägare till eller 9 66 får sig tilldelad en fastighet, icke i och för sig innefattade något laga fång; hvarföre jag ansåg Häradsrättens åtgärd att meddela lagfart på Hans Erssons i fråga varande försäljning hafva varit lagstridig, föranledd af bristande uppmärksamhet, eller af vårdslöshet.
Reservationer: Af Friherre Tersmeden, Herr Lagerborg, och Herr Lindström, hvilka Ledamöter ansågo den Kongl. Propositionen böra bifallas. Af Herr J. A. Kjellberg: ”Utskottets afstyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts Proposition om ett lån af 140.000 R:dr att under 10 år utgå med 14,000 R:dr årligen, till fördjupande af det, 1/2 mil från Götheborg belägna, hamn-inloppet, lärer ej af Rikets Ständer kunna godkännas, då arbetet uppenbarligen afser, icke allenast de sjöfarandes och trafikerandes beqvämlighet, utan landets allmänna gagn och bästa. Det måste vara ostridigt, att ej blott hela den betydliga varu-införsel, som eger runi på denna väg och som sedan sprides öfver halfva Riket, hillver betungad och fördyrad på consumenternes bekostnad, utan äfven att den lika betydliga och ännu vigtigare utförseln af halfva Rikets produetion af Bergsbruk och skogar 111. m. genom ett lika förhållande blir försvårad och till O . ® ® sitt värde för producenterne förringad. Bih. lill It. St. För att rätt uppskatta vigten af den handel och rörelse, som bedrifves uti och genom staden Götheborg, torde man taga i betraktande, att detta samhälle till Staten årligen skattar i direct bevillning omkring R:dr 65,000: — att Tulluppbörden uppgår till circa „ 1,081.000: — Postporto-afgiften .. „ 54,000: — Vinsten af Bankens utlåningar 200,000: —• således ärligen B:dr 1,400,000: — och på denna summa gör det ifrågaställa Lånet ej iner än 1 procent. Då således det torde få anses ovedersägligt, att de medel, som på detta ställe i låneväg användas, skulle befordra det allmännas nytta och fördel, så stödjer jag härpå mitt hopp, att Rikets Ständer skola bifalla den Kongl. Propositionen, mot hvars afstyrkande af Utskottet jag härigenom mig reserverar."
Stäng-, platt, f tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver |- tums Rd sk. r. Rd sk. r. 16 _ _ fyrkant Bandoch Platt-, under jj tums tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, knipoch fyrkant1 Sk© St.v. 4 af | tum och derunder, Skäroch Klippjern, Saltpanneplåtar f tum tjocka och deröfver samt af 12 tums bredd och 20 deröfver , Ptatar: oförtente, under §• tum tjocka: 1 SkW St.v. 33 16 __ af till och med 6 L©:s vigt stycket . 1 SkW St.v. 9 Kläder, Gång-, Linneoch Säng-, ej specilOOfhdrs v. ficerade , , . 40 40 Kort, SpelDock att, vid förbudets upphäfvande, såsom vilkor för införseln tillika föreskrifves, att de, lika med inhemska, böra undergå bevillningsstiimpling mot erläggande af stämpelafgift. 1 Gross 15 40 Krut . 1 Centner 10 _ Malm, rå och osmålt, ej specificerad Porcellaine: oäkta, Slen eller Fayance: måladt eller tryckt: 100 R:dr v. 75 16 — 1 skålp. — 6 32 andra pjeser Salpeter : 1 skålp. 8 - . 5 _ 1 Lisp, 2 24 6 24 — 1 Lisp. 3 12 Sirop: — 8 — Socker-, brun eller hvit 1 skålp. — 4 GO Bevillnings-Utskottets Memorial, N.o 47. Tu Ivärde. Qvantitet för 1 t«Ll berak n. Införselstull. Utförselstull. !l,l i sk. r. Socker: I » Ful sk. r. Rd sk. r, Topp-, Kandioch Ka k . Klaf nu (ler: Helsiden: Alngods: 1 skalp. 8 32 Taft, Kypert eller Levantin, Satin eller Sidensarge, enfärgade eller skiftande, rutiga eller randiga, genom olika färgad!
Under den föreg:de diskussionen yttrades flera gånger, att brännerierna icke borde vara så många, utan i stället ganska stora. Lagen innehåller dock i denna § förbud att drifva tillverkningen utöfver ett visst maximum. Det är för att få bort detta orimliga stadgande, som jag vågar anhålla om återremiss af den nu föredragna punkten. Den 6 Maj f. m. 79 Gr. Hamilton, Malkolm Walter: 1 yrkandet om återremiss i den nyss angifna syltning får jag instämma med dun siste värde talaren. Hr von Ehrenheim: 1 likhet med de håda föregå ende talarena, anser äfven jag detta stadgande om maximum böra ur författmn utgå, och instämmer med dem i begäran om återremiss. Hr Reutersvärd: Visserligen förvånar det mig icke, att de, som vilja göra handteringen så fri som möjligt, yrka att intet maximum må sättas. Men då man stadgat ett minimum, så bör man val också hafva ett maximum, isynnerhet då detta går ända till 1,000 kannor. Man bör val lagstifta så, att man icke beröfvar hela samhällsklasser sådana rättigheter, som man förut medgifvit dem. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Koch: I strid mot den siste talaren, anbåller äfven jag om återremiss. Ett minimum miste finnas derföre, att man icke kan skicka en kontrollör till en alltför liten fabrik. Maximum behöfver deremot alls icke vara stadgadt, och det vore för landet en vinst, om här kunde anläggas sådana större fabriker som i Holland, då det Svenska bränvinet kunde blifva en export-artikel, och vi icke behöfde supa upp allt det bränvin, som vi tillverka. Jag anhåller således om återremiss, för att få maximum borttaget. Gr. Hamilton, Malkolm Walter: Likasom den siste värde talaren får jag svara Hr Reutersvärd, att maximum och minimum icke alls hänga tillsammans. Minimum finnes, emedan man måste kunna utöfva den nödiga kontrollen, hvaremot ett maximum är alldeles onödigt och olämpligt. Hr Stedt: Någon återremiss af denna § tror jag icke behöfves, alldenstund maximum är så högt tilltaget, att ganska få upphinna detsamma.
De förmenta bevisen för att Kristus vore Gud. Mot vårt påstående, att nya testamentets författare öfverallt skilja mellan Gud och Kristus framdraga de ortodoxe teologerna följande ställen: Apostl. 10, 30; 1 Joh. 5, 20; 20, 28; hvilka ställen, jemte de om ordet (logos) handlande inledningsverserna till Johannes’ evangelium, utgöra den kyrkliga Kristuslärans kärntrupp, med hvilkens pröfning den måste stå och falla. Med undantag af logosläran, till hvilken vi längre fram återkomma, skola vi här underkasta dessa ställen en kort granskning, förutskickande den anmärkning, att äfven om de öfverhufvud syntes ega någon bevisningskraft i den riktning, som de ortodoxe vilja, vore de dock så fåtaliga, samt stode så isolerade och i en så förvånande motsägelse till nya testamentets hela öfriga innehåll, att man borde betänka sig mer än en gång, innan man missbrukade den ur trons analogi dragna tolkningsregeln ända derhän att på våldsammaste sätt förtyda hundratals andra kristologiska ställen, för att bringa dem till öfverensstämmelse med detta lilla fåtal. Såsom vi emellertid skola se, är deras bevisningskraft för den kyrkliga Kristusläran ingen. Apostl. „Så hafver nu akt på eder och på all hjorden, i hvilken den helge ande hafver eder satt till biskopar att regera Guds församling, hvilken han hafver förvärfvat med sitt blod“. – Så lyder texten i vår svenska kyrkoöfversättning. Med Guds blod kan endast menas Kristi blod; således vore Kristus förklarad för Gud. Men i den kritiskt återstälda grundtexten har stället en annan lydelse: „Så akten nu på eder sjelfva och på all hjorden, i hvilken den helige ande satt er till uppsyningsmän att valla herrens (τον χυριου) församling, som han förvärfvat med sitt eget blod“. Här finnes således icke ett ord om Guds blod. För Apostlagerningarnes författare var Gud säkerligen, hvad Jesus i sitt samtal med samaritanska qvinnan förklarade honom vara: ett rent andligt väsen, således utan kött och blod. Herren, som här menas, är herren Jesus Kristus, menniskan, som gaf sitt blod på korset.
Till närmare utredande af atgaende kostnader till ett Skeovund Tackierns-tillwerkning, hafwa BeraslcgS-Deputerade bilagdt ordenteligen upprättad Calcul derpå, stin i ali ödmjukhet aberopas. Orebro den 20 Junst r8>2. lilric Zruse, Rikbdagsman för Philipstads Bergslag. Med föregående Memorial förena sig undertecknade : Olsxorik,onAker§, för Grot botte och Helför Ofwansjö och Thorsleforst Bergslag. akers Bergslag. ?6trer Ericsson, kor stansgon, för Carskoga och Leke Bergsl. fran Wäster Bergsl. ^fan ^näerssonz fran Norbergs Bergslag. Den 18 Julii. »8or Calcul. För Tackjerns-tillwerkning fordras 8o!)l, hwaraf atgangen kan wara olika, emedan den beror af.KohlenS olika styrka, af Malmens olika halt, olika smältighet och fiera omstisteliga händelser; och ehuru för hwarie uppsättning blott räknas IL tunnor renharkade Kohl, som, da Masugnen är i full gang, gifwer minst r Skeppund Tackjern, är dock troligt, alt Malm och Kohl lill halt och godhet öfwerhufwud tagne, för en allmän beräkning och med afseende pa wärmningsoch rostnings-behofwen, samt pa den tid bade sättning och drifning mäste atechallas, äfwenstm oa öfwerbliswande Slarkoch Stybbehögar, Kohl-atgangen för hwarie Skeppund Tackjerns-tillwerkning ej kan räknas ringare än i8 Tunnor, som a r R-dlr 28 st. Stigen gör B:co R:dr r 9 Framkördt ur Skogen till Hyttan, ester medel,afstånd räknadt till 2:ne hwarf vin dagen da Otterne nyttjas, gör för en kärare - 2 st. och en dragare 8 st. wintertagspris 17 6.
Enär det ej gerna kan ifrågasättas, alt utgifvare af periodisk skrift skulle bryta emot insändares författare-rätt, då han fullgör den sednares begäran om införandet af en uppsats i den periodiska skriften, synes åberopade lagbud egentligen hafva tillkommit i ändamål alt betrygga utgifvare af periodisk skrift mot ansvar, så väl i fall författaren af en uppsats skulle, emot verkliga förhållandet, förneka dess insändande och mot utgifvaren väcka ersättnings-anspråk, som ock för den icke otänkbara händelse, att en författares arbete eller någon del deraf, mot hans vilja och vetskap, skulle af en tredje Bih. till R. St. Fröt. 18-40. 3 Sami. 34 Höft. 2 10 Constitutions-Utskoltets Memorial, N.-o j3. genom anonymiteten skyddad person, af illvilja eller annan anledning, lill utgifvaren insändas och, af denne, på god tro emottaget, uti den periodiska skriften införas. Men om, å ena sidan, medgifves billigheten af berörde stadgande och dess nödvändighet, så framt eljest anonyma uppsatser skola kunna i periodiska skrifter upptagas, så får, å den andra, icke eller förbises giltigheten af författares anspråk på betryggandet af deras egande rätt, så vidt den kail betryggas, eller åtminstone derhän, att utgifvare af periodisk skrift ej må, såsom nu, till följd af meromförmälde Grundlagsbud, möjligen kun blifva förhållandet, undgå ansvar, i händelse bevisas kan, att han veterligen emot en Författares vilja åtkommit och genom trycket till allmänheten beJordrat den sednares arbete. Constitutions-Utskottet får derföre, med gillande af en inom Utskottet väckt motion, bos Riksens Ständer, för den i 56 §. Regerings-formen uppgifna behandling, föreslå nedanstående genom tillägg förändrade redaclion af l:a perioden uti 3:e punkten 9:e mom. af Tryckfrihels-lagens 1 §.
Maj blifvit Oss föreslagen en Lag för Tryckfrihetens utöfning Nationerne inbördes emellan, hvaröfver Kongl. Maj:t äskat Vårt .Beslut för att Norriges Rikes nu församlade Stor-Thing meddelas. Och, då Vi häruti röjt den visa omsorg, att, äfven med hänsigt till braket af yttrande-rätten i tryckta Skrifter, bereda Grundlags-helgd åt Rikenas ömsesidiga förhållanden, och att ytterligare trygga Brödra-Folkens Förbund genom befästandet af deras aktning för hvarandra, håfve Vi, i stöd af det vid 1815 års Riksdag fattade samt uti Riksdags-Beslutets 3 §. intagna Beslut, att frågor, som angå Föreningen emellan Sverige och Norrige, kunna vid samma Riksdag, dåde väckas, till afgörande förekomma, utan att till nästa Riksdag behöfva hänskjutas, för Vår del nu antagit i förrberörda ämne en sådan Lag, som Vår underdåga Skrifvelse den 8 i denne månad innehåller, med vilkor att samma Lag af Norriges Rikes Stor-Thing likaledes godkännes. §• 3 R Med den i 87 och 88 §§. Regeringsformen oss förbehållne rätt, att gemensamt med Kongl. Majit stifta Allmän Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag, sådan förut stiftad Lag förändra och förklaring deröfver gifva, håfve Vi gillat och godkänt såsom ständig Lag följande Förklaringar öfver Lagens rätta mening och förstånd, som Kongl.. Maj:t emellau 1815 och 1817 årens Riksdagar i Nåder meddelt och utfärdat: 1. Kungörelse, att, i öfverensstämmelse med 11. §. ut» Kongl. Förord - 77» Riksåags-Beslutet. ningen angående Fylleri ocfi Dryckenskap den 24 Mars 1813, Konungens Befallningshafvande uti alla öfriga Poliri-mål, hvilka enligt Fötfaltningarne af dem höra upptagas och afgöras, ma höra vittnen eller låta höra dem hos Häradshöfdingen i Orten med t il 1 kalladt biträde af sune Nämndemän; 2.
Tills vidare har han då valt den förståndiga utvägen att låta bli både det ena och det andra. Ty hvad är det väl, när allt kommer omkring, för slags underverk » Aftonbladet » under professor Retzius ’ ledning uträttat? Hvari har den från början så mycket utpuffade liberalismen egentligen visat sig? Jo, deri att man vågat hålla med venstem i Norge, som nu är regeringsparti och har en excellens i spetsen för sig. Men hvarmed har man väl visat sin liberalism i de inhemska frågorna? Yäi dermed att man gjort sig till ett villigt bräkande återljud af den Themptanderska ministérens lika-godt-hvad-för-något-politik? Svårt är att säga hur pass » liberalt » detta skall anses vara, men någon synnerlig sjelfständighet kan det åtminstone icke sägas bevisa. Aftonbladets deltagande i det offentliga meningsbytet har under det snart gångna året under ny ledning med två undantag varit mindre än intet. Tidningen började med några ganska nyttiga uppsatser i helso vårdsfrågor. Sedan det kapitlet varuttömdt, fick man en medarbetare, som var väl bevandrad i hemmansegarepolitik. Sä gjorde man en del artiklar i hem-mansegarepolitiken, excellensen Themptander och hans till-skyndare till stort behag. Men var det liberalt, sä var det åtminstone en försigtigt vald liberali tet, som omöjligen kunde komma att kosta någonting. 1 stallet har man ju till belöning en och annan gång fätt meddela officiela notiser samma eftermiddag som sjelfva posttidningen. Men det är då en förmån. som den sjelfständiga pressen, af hvilken färg den för öfrigt må vara, aldrig skattat synnerligen högt, då dess mottagande alltid måste vara ett tecken af beroende. Och har A. B. under den nya ledningen icke varit beroende, sä har det i alla fall varit lika oskadligt, åtminstone för de maktegande, om än icke för det allmänna bästa. Så långt vi kunna minnas tillbaka, har aldrig någon daglig tidning i Sverige, med undantag af Posttidningen, så obetingadt visat sig villig att tjena vederbörande först och främst genom sin tystnad och sedan genom att vid fall af behof låta officiela skribenter anonymt expektorera sig i dess spalter.