Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som instämmer i Utskottets förslag, att införselstullen å Cider bör bestämmas till 24- sk. kannan, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer rubriken Cider att uteslutas ur sjelfva Taxan och i noterna dertill i stället införas 'Cider, se Vin.” Coiiffurer. Utskottets förslag, att, med förändring i förlullningssättet för Coeffurer från värde till vigt, värdet derå måtte antagas till 75 R:dr och införselstullen bestämmas till 25 R:dr skålpundet, har blifvit godkändt af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln bibehållit nuvarande bestämmelser, nemligen 25 R:dr införselsafgift för hvarje 100 R:dr varuvärde; och kommer, derest sistnämnde beslut icke frånträdes, omröstning att anställas sålunda: 27:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att Coeffurer böra åsättas 75 R:dr värde och 25 R:dr införselstull skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer artikeln alt införtullas efter nu gällande grund, nemligen med 25 procent af uppskattningsvärdet. Conserver, hermetiskt slutne. Utskottet har föreslagit samt Preste-, Borgareoch BondeStånden bifallit, att denna rubrik måtte i taxan inlagas med ett värde af 1 R:dr och införselslull 12 sk. ‘fördet, dock hvad Borgare-Ståndet angår med det förklarande, att vid sagde rubrik borde tilläggas orden ”omslaget inberäknade’; men Ridderskapet och Adeln åter har icke ansett någon bestämmelse härom böra i Taxa inflyta.
Så tog han brefven och ref sönder dem, gick fram till en kamin, öppnade luckan och kastade bitarna i gapet. — Jag matar regelbundet mina vinterbrasor med dylik literatur, smålog han, det är den bästa nytta de göra. Fanatici finnas inom hvar kyrka. — Men hvarför är inte gränsen lika väl här som längre bort ... eller där — eller där? Matilda sjönk ned på en bänk. — Beder ni? — Åh beder — jämt. Ibland kan jag inte hålla tankarna samman, om jag så gaf mitt hjärteblod. Andra gånger försvinna tid och rum — ord och uttryck flöda öfver läpparna. Linde nickade. — Men när jag slutat, känner jag bara slöhet i hjärnan Linde talade med en viss förlägenhet, som doldes af ett litet flott leende. — Jag kunde ge er ett råd — att betrakta som en huskur, men det är verkligen ett förträffligt medel. Tag er för att ropa omkring tio gånger — mer eller mindre efter omständigheterna: »tack himmelske fader» eller: »jag älskar Jesus». Säg det högre för hvar gång, och ni skall få se att hjärtat blir varmt. Matilda frös till. — Ni läser ju? — Pastor — det ljöd som ett rop om barmhärtighet — jag läser — jag beder — jag besöker de fattiga — men jag är densamma människa, jag alltid varit ... hos mig fins intet nytt. Det blef tyst i rummet. Hur matt lågan brann ... Så kom det sakta ... en darrning låg i påstorns röst: — Kunde ni då öfvergifva oss? Matilda slog händerna för ansiktet. — Nej, hviskade hon, nej, jag kan inte. Linde tog några raska steg utåt golfvet och sade beslutsamt: — Ni skall aflägga löften, ingå som medlem af vår kyrka, det skall befästa er. TRETTONDE KAPITLET. Matilda hade hos en sjuk sammanträffat med fru Linde jämte en elegant dame, tillhörande baptistkyrkan. Detta var första gången efter fru Hjelms omvändelse — pastorns fru besökte kyrkan då och då, men alls icke regelbundet. Med en underligkänsla af bryderi hälsade Matilda på henne. Hur ung hon föreföll. Ostyrigt som en krans af böjda taggar stod håret kring kinderna, hvilkas färg oafbrutet gick och kom. Hennes tal värkade egendomligt lugnande, smått dämpande.
Stads fortfarande lindring i beviliningen, under ytterligare 5 år; och Herr Gustafssons, angående den bestämmelse i blifvande Bevillnings-Förordning, att serskild afgift för bränvinssminutering icke må ega rum för den, som är borgare och, i följd af sin borgerliga rörelse, är lagligen förpligtad att med sådan minutering sig befatta, uti hvilken motion Herrar Lundelius och Gillberg sig förenat; till Lag-Utskottet: Herr E. G. Lindströms, med förslag, att en lag må stiftas, hvarigenom förordnas, att penningeförskott, lemnade för consignerade eller under hand införde varor, tilläggas förmonsrätt eller panträtt deri, så framt varorna befinnas uti förskottsgifvarens vård eller blifvit för hans räkning och i lians namn å allmänt förvaringsslälle upplagda, äfvensom att enahanda säkerhet och förmonsrätt lillerkännes dem, som på connoisseuient öfver skeppade varor förskjutit penningar; och Herr Schartaus, derom, alt Rikets Ständer måtte å 113m till pröfning upptaga det vid förlidne Riksdag uppgjorda förslag till Yexel-lag; Prot -Utdra", den 20 Augusti i844' 67 till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Herr Gustafssons, med förslag, att det utländska bok-guld, som i Riket kan komma att försäljas, måtte, i likhet med andra till införsel i Riket tillåtna handtverks varor af guld och silfver, undergå conlrollbehandluig, samt förses med försäljarens namnstämpel och i händelse det icke innehar den guldhalt, som Författningarne föreskrifva, då genast confisqueras. S. D. Sedan upplyst blifvit, att Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln samt Ilögv. Preste-Ståndet icke antagit Borgare-Ståndets inbjudning, alt förena sig uti det beslut, alt, Lördagen den 24 dennes, val må företagas till ledamöter uti den i 103 § Regerings-Formen och 64 § Riksdags-Ordningeu' föreskrifna Nämnd, som eger att döma, huruvida Högste
Nuj:t tuektes llos klikets 8tuncier gö,u k^uilig kiuinstullniiig ckeiom, utt entie^ienem en uk omkörmulcke Käneii>ruttnii>g mu köiklurus lreruttiguik utt uiicker vtterligure tio är, ruknuels krän oell meik elen i loui i8j2, tlegugnu elen elei till unslugnu konek, untingen »luil isntu, eller, om Ilikets 8tun(ker kunno sig ej llurtill kunnu lemnu dikutl, emot en ärlig runtu uk 3 jiroeent, ullt meck vilkor uK Inruttningens kortsuttu beärikvuncle, enligt kleglewentet, oell emot 8ummu sukerlret kol' belo^^et. Ilurskter liurKongl. ^luj:t, nnileiilen , nustl.
December nyssnämnde år, att derest gäldenär utan allt jäf eller invännirig hos Konungens befallningshafvande skriftligen eller muntligen erkänt skulden, må den sökande, ehvad förklaranden vill anföra besvär eller ej, genast å Konungens befallningshafvandes utslag erhålla utmätnings-verkställighet och vara berättigad att det utmätta godset lyfta, emot af Konungens befallningshafvande godkänd borgen; dels ock medelst Kongl, förordningen den 13 Juni 1845, att hvad sistberörde författning stadgar äfven skall i skuldfordringsmål ega tillämpning på domstols utslag, utan hinder, af deremot erlagdt vad, så framt svarandem utan jäf eller invänning skulden erLag-U [skottets Betänkande, A:o 19. 5 känt eller honom Blifvit, genom tredskodom, enligt 12 kap. 3 § Rättegångs-balken ålagd betalningsskyldighet. Det är således förklaradt att utmätning af fordran, som blifvit fastställd af exekutor eller domstol antingen tredskovis eller på grund af erkännande, icke hindras deraf att den dömde fullföljer talan emot exekutors eller domstolens Beslut; och den fordrande är derjemte i båda fällen berättigad att, emot full borgen, det utmätta godset lyfta. I tillämpningen hafva likväl omförmälte stadganden blifvit olika tolkade. Ilos exsekutorer hafva nemligen skiljaktiga åsigter gjort sig gällande i afseende på vidsträcktheten af de verkställighelsåtgärder hvilka kunde vidtagas i enlighet med samma stadganden. En del anse att någon försäljning af utmätt gods icke må ske, utan fordringsegaren blott vara berättigad till lyftning af det utmätta godset, oförvandladt. Andra åter förmena försäljning böra ega rum, och fordringsegaren ega, att, emot borgen, af försäljuingsbeloppet lyfta hvad honom blifvit tilldömdt; och efter dessa olika åsigter hafva, på sätt erfarenheten visat, verkställighetsåtgärder blifvit vidtagne. På dessa stridiga förfaringssätt har nu hr Engzell, uti en hos Vällofl. Borgare-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, fästat uppmärksamhet.
St, Prot. 1834- 4ide Sami. 2'dra Afd.] 1 3ulje Håftet. - 2 Siatssamt Allni. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande JY:0 10. nan tid, än den, då isarne voro farbara, vid hvilka tillfällen öboerne skulle åligga att, i likhet med de skjutsningsskyldige å fasta landet, ifrågavarande onus fullgöra. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlet, till hvars handläggning desse motioner blifvit remillerude, har desamma, gemensamt med Statsutskottet, i öfvervägande tagit; och ehuru Utskotten inse och erkänna den lättnad, som, genom Kronoskjulsens borttagande, skulle jordbruket beredas; likväl och som, beträffande Herr P etres och Anders Danielssons hemställan, att delta besvär mätte genom beting åt enskilde upplåtas, det förekommer, att, i anseende till ovissheten huru ofta dylika skjutsningar kunde ifrågakomma, och olikheten i del häst-antal, som vid ena och andra tillfället vore af nöden, många svårigheter utan tvifvel skulle uppstå för entreprenaders tillvägabringande, eller åtminstone så hög betalning dervid fordras, att transportkostnaden genom denna anstalt blefve för Staten vida dyrare, än hittills; samt Herr Petre's förslag, att, i berörde fall, ersättningen till de skjutsande skulle, i förhållande till hemmantalet, debiteras hvarje Län, i Utskottens tanka, komme att röna motstånd i flere orter, der ifrågavarande onus är lättare att utgöra och, efter den vid sista Riksdag beviljade förhöjning i skjutslegan, anses mindre tryckande samt således troligen ej skulle af de skjutsskyldige emot en contant utgift utbytas; alltså anse Utskotten sig icke kunna å motionerne i denna del tillstyrka bifall. I fråga om Kronotransporters verkställande sjöledes, och att Båtsmän måtte rnarchera, få Utskotten åberopa deras härom under N:o 6 afgifne Betänkande; och som Soldater under tåg icke äro berättigade till skjuts, lärer något vidare utlåtande, i anledning af Anders Danielssons i berörde afseende gjorde framställning, icke erfordras.
Uti 4-Ve Punkten af Skats-Utstottets Betan» kande, har Utskottet föreslagit, att der bör tillhöra Le blifwande Arrendatorerne, akt, i män achinmhafr wande flere eller färre Lotter, answara för Ängarnes tillbörliga stängsel, och densamma pä egen bekostnad Utan Kronans betungande besörja och sä widmagrhaila, ark Ängarne mage wara fredade >rän allt o» hägn, samt art det i öfrigt mä fä ankomma pä hwarje Arrendator, akt, derest han anser för sig förManligare, arr inhägna sine pä arrende innehaswande S,ilten, ett eäer flere, savant pä egen bekostnad wirkställa, dock Utan förbindelse för Jrinehafwarne af de Lotter, som tillgränsa, arr uti en siik för Den 26 Zcbruarii. 1312 för den förres enskilda nytta uprättande Stängsel deltaga. Sä wäl hoS Högloft. Ridderskapet och Adeln som uti det Wällofl. Borgare - Sländet har blifwit yrkadr, att, hwad Stängsel-stydigheken angär. dermed mätte förhällas efter allmänna Lagen och Kongl. Förordningen af den 9 Febr. 1802. Skars-Utskottet får häremot ^anmärka, att dä pä de fielie stallen, der KongöÄngar arv belägne, dc nästgränsande Hemman äga brist pä Hö, har
Slutligen och för det 5:dje är anmärkt, ”att genom försäljning år 1829 på Auction af 1,117 Tunnor Spanmål för 6,140 R:dr 53 sk. 8 r:st. af ett lager utgörande 2064 Tunnor 4 k:pr Råg, 589 Tunnor 1 kappe Korn och 150 Tunnor 16 kappar Hafra, som åren 1826 och 1827 ifrån Wadstena och Götheborg till Carlstads Magazin ankommit, en förlust af 8973 R:dr 44 sk. 4 r:st. uppkommit.” Enär omförmäldte försäljning skett efter undfångne föreskrifter och auctions-anbuden blifvit af Eder Kongl. Maj:ts och Rikets StatsContor antagne, skulle det tilläfventyrs icke tillhöra Konungens Befallningshafvande att ingå i något svaromål på denna anmärkning, i synnerhet som Eder Kongl. Majrts
Förslaget föreskrifver nemi. mästareprof såsom ett vilkor ”att förvärfva mästerskap, då fråga atom handtverk, med undantag af byggmästare och murmästareyrkena, börande dock, då dessa sednare skola i stad öfvas, bevis företes om vunnen skicklighet i yrket, på sätt nedanföre sägs.” Det är således gifvet, att enl. Utskts^ förslag skall, så snart det är fråga om något handtverk, mästareprof alltid afläggas om handtverket skall fä utöfvas, men hvad som menas med handtverk har Disk. icke sagt. Om man med handtverk menar hvad som i allmänhet mera göres för hand och icke hörer lill manufaktur eller fabrik, så förändrar sig detta förhållande nästan dagligen. Det lärer väl icke någon betvifla att skrädderi f. n. anses som ett handtverk, men det är oss jemväl bekant, att man genom upfunna machiner i England och Amerika är på väg att förvandla skrädderiet lill fabriksrörelse. R. o. Ad. behagade således finna, att pä della sätt ingen bestämd regel är gifven för hvad som är bandtverk eller icke. Men hvad är då handtverk? Skulle med handtverk menas allt hvad som göres för hand, så kan en person icke en gång lå göra en qvast, utan att hafva aflagt mästare-prof. Ulsk. säger derom ingenting. Man skulle således få ett ganska betydligt näringstvång, utan all likväl täll veta, huru långt del sträcker sig, enär sådant af Ulsk. blifvit lemnadl oafgjordt. Hvarföre skulle man då återfå näringstvång och det till och med strängare än före år 1846, då, såsom förut blifvit visadt, åtminstone någon frihet fanns? Är det väl gifvet att de handtverkare, som icke aflagt mästareprof, göra sina arbeten sämre, äro fattigare och förtjena mindre än de handtverkare, som sköta näringar, för hvilka mästareprof skola afläggas? Harman visat att vagnmakaren är sämre än skomakare!?? Vagnmakaren behöfver icke mästareprof, skomakaren gör del.
Den, som, i öfverensstämmelse med tre stånds beslut, vill, att gällande tullbestämmelser för artikeln strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten, nemligen; silkes 1 skålp. 3 r:dr införselstull bomulls 1 d:o 1 r:dr 16 sk. Stats-Utskottets Memorial, N:o 302. — 40 sk. införselstull andra slag 1 d:o 1 r:dr 16 sk. »kola fortfarande bibehållas, röstar jo. y den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, antagas i stället för denna artikel följande redaktion och tullsatser: silkes I skålp. 3 r:dr införselstull. halfsiden 1 skålp. 2 r:dr. andra slag t skålp. 1 r:dr. Resultatet af omröstningen har varit 64 ja och 54 nej, samt en sedel kasserad; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 3 6 : t e voteringen (enligt 113 punkten). Den, som anser, att, på sätt tre stånd beslutat, införselstullen å stål-arbeten, ej specificerade, bör bibehållas vid 1 r:dr skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, nedsäftes införselstullen å stål-arbeten, ej specificerade, till 32 sk. skålpundet. Resultatet af omröstningen har varit 77 ja och 42 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 37:de voteringen (enligt 114 punkten). Den, som vill, att, i enlighet med tre stånds beslut, införselstullen å sågblad bibehålles vid 9 sk. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nejj vinner nej, nedsättes införselstullen å sågblad till 8 sk. skålpundet.
Då messan därjämte torde höra till de allra svåraste kompositioner, i det hon ställer de största fordringar på såväl solister som kör och orkester, blir hedern för sällskapet så mycket större, då utförandet nu blef så godt som det blef. Att ingå på någon utförligare redogörelse för det storslagna verket hindrar oss utrymmet. Vi vilja endast framhålla, hurusom — och det helt naturligt — den fjärde satsen, » Sanctus », med det undersköna » Benedictus », beledsagadt af konsertmä- staren Zetterqeists förträffligt utförda violinsolo, samt femte och sista satsen » Agnus », särskildt tycktes slå an. Synnerligen anslående var också inledningssatsen » Kyrie »; men äfven de båda andra afdelningama » Gloria » och » Credo » hade att uppvisa många ställen af oförliknelig skönhet. De utomordentligt svåra och ansträngande kö- rerna gingo som sagdt på det hela taget förträffligt, likaså orkesterackompanjemanget. Och att solokvartetten ingalunda skulle skämma bort sin sak, kunde man ju vänta, då den bestod af så- dana förmågor som grefvinnan Taube (med hvilken fru Brag i ett par satser alternerade) och fru Edling samt hrr Strandberg och Smith. Denne senare hade särskildt tillfälle att i » Agnus » briljera med sin härliga röst och sitt utmärkta föredrag, som här blef af synnerligt gripande verkan genom den mörka klangfärg, han förlänade sin stämma, och som så väl passade till satsens ka raktär och innehåll. Musikaliska akademiens stora sal var öfverfylld af en publik, som synbarligen var alltför djupt gripen af verkets skönheter för att rätt komma sig för med några stormande applåder. Det lifliga intresse, som publiken visat för denna konsert, bestämde sällskapet^ att utföra » Missa solemnis » äfven på torsdagen, denna gång i Östermalms kyrka. Och det är i en kyrka, som detta verk bör utföras. Kungl. operan återupptog i förra veckan Adams komiska opera » Postiljonen från Lonjumeau » med den danske tenorsångaren hr Nordal Brun som gäst i titelrollen.
Häraf tillverkades 1858: kardustobak 646,874 €t., till ett värde af 408,1 82 rdr rmt; rulloch besseller s. k. tuggtobak 840,668 €i. till 648,183 rdr; bieloch löstobak 8,600 <tf, till 6,450 rdr; cigarrer 411,237 <tf. till 1,318.374 rdr; och snus 3,639,394 till 1,460,400 rdr, eller sammanräknade 5,546,763 €1. tobaksfabrikater till ett värde af 3,841,649 rdr rmt. Importen af denna vara utgjorde nämnde år 4,603,650 oarbetad tobak, med ett tullvärde af 1,379,721 rdr rmt, samt 45,742 fä, arbetad tobak med 141,470 rdr mits tullvärde. Den 26 November f. m. 409 Förbrukningen äfvensom tillverkningen af dessa fabrikater kunna antagas vara i fortgående stigande; smuglingen deraf, ty värr, förmodligen på samma sätt. Hvad man har att söka, är således: ökad statsinkomst och ändamålsenligt skärpta kontroller. Flera utvägar finnas att göra Statsverket till godo den ofantliga tobaksförbrukningen. Det vigtigaste torde vara, att, jemte det hvarje $f,:s tillverkning belägges med en viss lämplig afgift, Staten vid hvarje fabrik anställer någon kontrollant, på samma siitt, som sker i afseende pä bränvinstillverkningen. Ett annat alternativ nr, att i städerna utarrendera rättigheterna att försälja tobak, i de mindre städerna till en, i de större till två, i Stockholm och kanske Götheborg till tre personer; slutligen kail ock konsumtionsskatt åläggas tobakens förbrukare. Hvilkendera af dessa beskaltningsmethoder må för Statsverket vara mest. inbringande, eller om den sistnämnde må kunna begagnas i förening med någondera af de föregående alternativerna, öfverlennäs till bepröfvande af Högloft.
Hr von Hartmansdorff har fästat sig vid att det skulle vara otillbörligt att föreskrifva kommande Ständer luiru de skola behandla dessa 184 Den 12 Juni f. ra. grundlagsfrågor; men jag lin r redan ådagalagt, att nu var. R. St. af föregående R. St. emotlagit en dylik föreskrift oell äfven följt den anvisning, som derigenom blifvit dem leornad. Om icke det lin förevarande mern. skulle antagas, så fruktår jag verkligen, att Exped.Utsk., äfvensom det blifvande Coust Ulsk., vid nästa riksdag komma i mycket bryderi, lin t u de med dessa frågor skola förfara. Jag har för mig sjelf gjort en uppsats i afseende på huru verkningnrne skulle blifva, om delta mern anlages, oell huru det skulle komma alt låta uti riksdagsbeslutet. Så vidlyftigt detta mein. än kan vara, synes mig dock, att det icke kan komma all upptaga mera än en sida uti riksdagsbeslutet. Jag vill icke belasta R. o. A:ds prot. med införandet af denna uppsats, den ar blott ett försök att visa det inflytande, som det nu förevarande niemis antagande skulle komma att utöfva på riksdagsbeslutet. (Gr. Anckarsvärd uppläste derefter den åberopade uppsatsen). Delta mein. utgör verkligen enligt min öfvertygelse en vägvisare, peli jag tror att denna vägvisare förtjenar alt lagas i betraktande. Det ankommer nu på R. o. Ad , huruvida R. o. Ad. vill antaga denna vägvisare, eller, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, återremittera Ulsk:s mena. och således de facto afslå förslaget och anse det obehörigt. Hvad Const.Utsk. vidkommer, så, då delta Ulsk. efter sin öfvertygelse vidtagit den tjenligasle utvägen i detta hänseende, kommer åtminstone, ifall det skulle vid en blifvande riksdag yppa sig någon saknad af vägledning, sådant icke att falla det nuvar. Const.Utsk. till last. Jag anhåller naturligtvis om propos. till bifall af Utskts förslag.
Att deruti ytterligare inberäkna så mycket af det nya lånet, som motsvaras af utgifna nva sedlar, förr än något silfver finnes till Bankens disposition för dessa sedlars inlösen, synes mig vara förvillande och gifva ett falskt begrepp om Bankens ställning. Det utländska lånet skall ju enligt, mom. 1 utgöra en särskild utlånings - 14 Banko-Utskottets Utlåtande M 70. fond och bör således äfven i detta afseende erhålla en särskild redovisning, ungefärligen sålunda: Af Statslåne-f'onden: utgifna Sedlar OO R:dr, indraget Silfver OO » hvarvid uti det indragna silfret inberäknas både hvad som af det utländska lånet finnes uti Bankens hvalf och uti Bankens hus i Hamburg. Ett sådant redovisnings sätt är både redigt och sanningsenligt.
Den 5 Augusti e. ra. :o9 Utsk:s mening, att Statsrådets och Högsta Domstolens ledamöter ej må till förrättande af andra embeten förordnas. De skulle i motsatt fall komma att innehafva dubbla förordnanden, och att sådant ej mätte få äga rum, är min mening likasom Utskottets. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hartmansdorffs förslag således skulle lyda sålunda: Ledamot af Statsrådet eller Högsta Domstolen må icke till förrättande af annat embete förordnas. Det vore således tvänne bestämda meningar, som blifvit framställda, och ville Hr Landtm, nu först framställa propos. på den som först framställdes, nemi. af Hr Lefre'n, och som blifvit understödd af Hr von Troil; hemställande Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga den mening, att redactionen af 34 §:n Reg.F:n, sednare perioden, borde erhålla följande lydelse: Statsminister eller Statsråd må icke tillika annat embete utöfva, ej heller några inkomster deraf uppbära. Justitieråd) ej tillika annat embete innehafva eller utöfva. Ropades ja. Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den a5 sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda mern. N:o 21 , med förslag till ändring och tillägg i 39 §:n Riksd.Ordn. Frih. Raab, Adam Christ.: Då jag i en fråga, sorn förevar för en tid sedan, 0111 förändring af 22 §:n Ridd.- Ordn. yttrade mig i afseende på det då gjorda förslaget, att val inom R. o. Ad. skulle förrättas till utseende af ordför. i Utsk., anser jag mig pligtig att nu yttra min opinion i denna fråga. Frågan härom har icke sedan 1809 varit väckt, förrän vid sednaste riksdag. Den väcktes då af en ledamot i Const.Utsk., men vann icke understöd af Utsk. och kom således icke till RiksStms bedömmande.