Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Si, m&amp; förvisso denna dag kallas, d i S. L-d Adler. Födelsedagar hafva af gammalt kallats sparre fylde 70 år. för milstolpar p i lefnadsstrtiten, eller, såsom det i nutida språk skulle heta, stationer p i lifvets jhnbana, hvarifrh man ser tillbaka öfver den tillryggadagda viigen. Den 6 juli 1893 var det icke fru Adlersparre ensam som hade att kasta en sidan återblick öfver sin lefnad och sin lifsgiirning, utan med henne Sveriges kvinnor, hvilka under så m h g a decennier lyssnat tili hennes väckande ord, följt hennes ledning och gladt sig ht hennes segrar. Alla vänner och främjare af kvinnosakens bäst försthdda intressen blicka upp till henne .med djup tacksamhet, erkännande med beundran hennes ovanliga begifning, klara, logiska tankekraft och hennes rika, för allt sannt, stort och ädelt varmt klappande hjarta. Under en strilande högsommarsol i en talrik krets af kara anförvandter firades dagen med en vacker fest p i Hvilsta i Södermanlaiid, och fr&amp;n iiar och fjärran bringade post, telegraf och telefon en nihngfald af hiilsningar och lyckönskningar, uttryck af karlek och vördnad och glada förhoppiiingar fiir en lang framtid af fortsatt gagnerik verksamhet. Vi hafva blifvit satta i tillfalle att har meddela ett af de mhiiga kväden, hvilka agnades festens föremål: Dzb i dag Kan se tiZZbakn 0Yver ysilttci rzka år - Mången f d b a r arbetsvah, fwai7ye7z seger, månge7z t&amp; - D a var med, så snart det gällde L. s och frihet, sannings välde. %ck, Esse [de! Camilla Collett.
I följd af sedermera fattadt nådigt beslut att hos Rikets Ständer föreslå en dylik förändring med nämnde räntor, anbefallde Kongl. Majit Stats-kontoret att, med iakttagande deraf, upprätta förslag till nya lönings-stater för tjenstemän och betjente vid Lands-staten; och äro sådane förslags-stater derefter af Stats-kontoret till Kongl, 20 Stats-Ulskottcts Utlåtande JU 122. Majit öfverlemnade, upptagande lönerne jemna tal och med uteslutande af ören. Riksmynt och, så vidt möjligt varit, Enligt hvad uti den nådiga propositionen vidare anföres, hade likväl den förbättring i Land-statens ekonomiska belägenhet, som med ofvannämnda vid sednaste riksdag beviljade reservations-anslag afsetts, i väsentlig mån motverkats genom dyrheten å de fleste lefnadsförnödenheter, hvarförutan för vissa af Lands-statens tjenstemän en opåräknad minskning i inkomst uppstått dels derigenom att Rikets Ständer vid sednaste riksdag nedsatt eller afskaffat åtskilliga bevillnings-afgifter, derå Kronofogdar och Häradsskrifvare egt uppbära provision, dels ock hufvudsakligen genom det beslut Rikets Ständer i sammanhang med anslaget till landsstats-löne-regleringen fattade om de indelta lönernes indragning i utbyte emot kontanta aflönings-anslag; och sedan dessa ofördelaktiga förhållanden, som försatt de fleste af Lands-statens tjenstemän i en högst bekymmersam ställning, föranledt särskilda i Departementschefens underdåniga betänkande till innehållet omförmälda underdåniga framställningar af en del bland Kongl. Majits Befallningshafvande samt af Landsstats-tjenstemännen i åtskillige län, åsyftande dels förhöjning af de kontanta lönerna, dels vissa löners utgående antingen såsom förut i ränte-persedlar, eller efter årlig beräkning af de tio nästföregående årens medelmarkegångs-pris, dels ock vissa andra åtgärder i afseende å löne-regleringen, har Kongl. Majit nu funnit Sig böra till Rikets Ständer aflåta nytt förslag till förbättrad löne-reglering för Lands-staten.
IV.o 4h lians vid denna § gjorda anmärkning blifvit anfördt, att då g Cap. 3 § mot slutet innehåller orden * eller andra lägenheterJernen dermed icke borde kunna förstås Bränneriet’, Krogar eller dylika inrättning gar, vore det icke olämpligt, att i Stadgan bestämdt infördes, hvad med Lägenheter menas, så att icke Brännerier, Krogar, Värdshus och Näringsställen såsom sådane må betraktas och sålunda böra qvarstå eller ersättas; ty, då en delegare, sorn fått Landshöfdingens tillstånd att hålla Krog, och hvilket tillstånd han således bör ega rätt tillgodonjuta så länge han icke förverkat det, omöjligen alltid kan få sina egor qvarliggande invid landsvägen, skulle det kunna hända, att antingen en annan delegare nödgas tåla Krogen på sina egor, eller att Krögaren yrkar ersättning för sitt mistade tillfälle att fortsätta rörelsen, så vida man icke för det omoraliska i Näringen uttryckligen vill stadga, att ingeir ersättning för densamma fick fordras. Till svar härå få Utskotten förklara, alt det, efter deras förmenande, icke skulle yara lämpligt och knappast möjligt, att i Författningen upptaga en fullständig specification å alla de Verk och Inrättningar eller andra Lägenheter, som, enligt 9 Cap. 3 §, böra vid skifte lemnäs orubbade; men Rugsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Ull. N:o 4.1. 89 att derunder likväl icke, utan uppenbar misstydning, synes kunna hänföras de utaf Herr Hjerta omnämnde Brännerier, Krogar, Värdhus och Näringsställen. Så vidt desse icke utgöra serskildt afsöndrade Lägenheter , måste de inbegripas under Åbyggnaderne till det Hemman, hvarunder de höra, utan att någon serskild ersättning kan komma i fråga derföre, att, genom skiftet, egaren kommer i mistning af det fördelaktiga läge för Krog eller Näringsstället, han förut begagnat. Utskotten finna således icke eller nu någon anledning att, på grund af hvad Herr Hjerta anfört, föreslå någon ändring i i3 Cap. 3 § af SkiftesStadgan, i3 Cap. y §.
I annat fall äger Utsk. ingen grund för detsammas förnyade pröfning; men det är endast för en förnyad pröfning, som återremiss kan komma i fråga, och följaktligen kan återremiss icke äga rum af sådan anledn., som Frih. Cederström uppgifvit. Frih. Cederström: Jag skulle vara af fullkomligen enahanda tanke med den siste värde talaren, derest de ifråga var. utlåtandena voro särskildta betänk:n; men då de äro upptagna under samma nummer med hufvudbetänkandet, och detta är återremitteradt, kan jag icke se, att annan åtgärd med dem lagligen kan äga rum, än återremiss. Jag bär redan anlydt resultatet af ett annat behandlingssätt. Jag kommer nemi. att begäravotering öfver utlåt. Litt. A, Den 20 Maj e. m. och all detsamma må framställas till bifall eller afslag. Afslås då betänk., som tillstyrker afslag å motionen, så är ju motionen Infallen. Bifalles åter betänk., så är väl motionen afslagen ; men i begge fallen är frågan, som betänk, afhandla!', afgjord, ehuru samma fråga, till följd af ålerremissen å hufvudbetänk. sorn bland inkomsterna upplager heminantalsränlan , ännu beroi' på SlatsUtskls och följaktligen äfven på Ståndets pröfning. Fiågan synes då blifva livilketdera af R. o. Ad:s beslut, det som fattades i f. m. öfver hufvudbetank. , eller de sorn nu blifva fattade öfver de subsumerade utlåtandena, i händelse de sednare besluten blifva i strid med det förra, skall äga mera kraft. Dessa särskildta betänk:n äga nemi. sådant sammanhang med det återremitterade' ut låt , att de blott till följd af den beslutade återremissen af hufvudbetänk. böra till Disk. återgå, hvilket påstående jag således vidblifver. Giv Horn: Om man skulle så förstå saken, som Frih.
Alltså... TEKLA. Klockan nio! (Buller i rummet till höger.) Hvem bor där inne, som för ett sådant väsen? FORDRINGSEGARE. 93 GUSTAF (går till nyckelhålet). Vi ska se efter! Där ligger ett kullslaget divansbord och en krossad vattenkaraffin! Ingenting annat! Kanske de har låst in en hund! Alltså klockan nio! TEKLA. Det är sagdt! Må han skylla sig själf! Tänk en sådan falskhet, och af honom som predikat sannfärdighet, och som har lärt mig att tala sanning! Men vänta nu... hur var det! Han tog emot mig nästan ovänligt kom inte ner till bryggan och så och så sa han något om ynglingarne på ångbåten, som jag inte låtsades fatta men hur kunde han veta det? Vänta nu och så filosoferade han om kvinnan och så spökade du för honom och så talade han om att han skulle bli skulptör, för det var nutidens konst alldeles som du spekulerade ut det förr i världen! GUSTAF. Nej, verkligen! TEKLA. Nej, verkligen! Ah! nu förstår jag! Nu börjar jag inse hvilken förfärlig niding du är! Du har varit här och rifvit ihjäl honom! Syskonen eller Hattarnas och mössornas sista strid SYSKONEN ELLER HATTARNAS OCH MÖSSORNAS SISTA STRID. SKÅDESPEL I FEM AKTER. AF Ridderstad. Uppförd på Kongl. Theatern. Linköping, C. F. Personerna: KONUNG GUSTAF III. C. F. SCHEFFER, Riksråd. CONSTANS, hans dotter. A. LÖFVENSTRÅLE, Syskon. B. LÖFVENSTRÅLE, GEORGETTE LÖFVENSTRÅLE, HÖPPENER, Assessor. LILJEBORG. HAGELSKÖLD. C. LÖFVENSTRÅLE, kusin till A. och B. Löfvenstråle. HUMMER, Sekreter. Hofmän. Hattar och Mössor. En Spelare. Kammartjenare och Betjenter. En Kammarmamsell. Soldater. Arbetsfolk, o. s. v.
För uppförande af ett nytt läroverkshus i Upsala 70,000 dito dito i Carlstad 20,000 dito dito i Wenersborg 20,000 dito dito i Westervik . 10,000; „ utvidgande af elementarlä ro verldsbyggnaden i Christianstad 10,000: Til! förändring och tillbyggnad af dito i Skara 20,000: 150,000 Tillsammans anslag och lån ; 714,736 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS; 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Juni 1866. » » » » Preste-Ståndet den 16 » » » » » » Borgare-Ståndet den 18 » » » » » » Bonde-Ståndet den 18 » » Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beräkningen af Statsverkets inkomster. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 22 och Bevilln:s-Utsk:s Bet. N:o 20.) / S. A. K. Efter tagen kännedom af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, i hvad angår Statsverkets inkomster, äfvensom af Statskontorets i detta ämne till Eders Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, och sedan utredning jemväl blifvit verkställd rörande beloppen af hvad å de särskilda inkomsttitlarna till Statsverket influtit under trenne föregående år, nemligen 1861, 1862 och 1863, de sednaste för hvilka rikshufvudböken hunnit afslutas, hafva Rikets Ständer, i afseende på beräkningen i Riks-staten af Statsverkets inkomster folden tid nästa statsreglering kommer att omfatta, eller från och med år 1867, fattat de beslut, hvilka Rikets Ständer nu få i underdånighet anmäla.
Maj:t i Nåder beslutat, att erforderliga medel böra ifrån Handelsoch Sjöfartsfonden utgå till Vägoch Vattenbyggnads-Styreisens förfogande. Sorn den gamla bron öfver detta sund, hvilken blifvit byggd i början af detta århundrade genom enskild mans försorg utan Statsbidrag, är belägen på opassande lokal, enär både vattenuppdämning å strandägor och svårigheter för sjöfartens obebindrade gång tidtals orsakas utaf brons hittillsvarande läge, så pröfvade Kongl; Majit den 50 Nov. 19 1860 skäligt att, — sedan Bro härads menighet förklarat sig hugad att till ny brobyggnad lemna en del trävirke efter utsyning från häradets allmänning, och Direktionerne för Upsala Ångbåtsbolag samt för farleden på Upsala å tillskjutit 5,000 R:dr hvardera, eller tillhopa 10,000 R:dr, såsom bidrag till anläggningen, — gilla ritningar som afsågo uppförandet af träbro med rörlig del. Tjenstförrättande Distrikt-Chefen Major Adelsköld, hvilken förordnades att såsom Ofver-Ingeniör leda arbetet, afgaf emellertid, efter närmare undersökning, en plan att åvägabringa svängbro af valsadt och smidt jern, i stället för den till en början bestämda träbron; och då företaget härigenom icke skulle komma att särdeles fördyras, utan kunde verkställas för en kostnad af omkring 50,000 R:dr, behagade Kongl. Maj:t den 15 Febr. 1861 härtill i Nåder lemna bifall. Arbetet påbörjades sistnämnde år, och har forlgått så, att vägomläggningar, stenkistsänkningar samt murning af landfästen och pelare redan äro i det närmaste verkställde, och uppsättning af jernbron skall påbörjas i denna månad. Rensningarne för farleden samt gamla brons rifning hafva deremot ännu icke påbörjats. Anläggning af Skeppsreparalionsdocka vid Oscarshamn.
Sigrid gick öfver slussen, det var på en sönUtställningsalbumen, som en tid varit dagsmiddag och hon var på väg till sin sömväntade, ba i dagarne utkommit och säljas nu merska, som bodde långt, långt borta på söder. hos alla bokoch pappershandlare samt rundt Sigrid Moss var långt ifrån någon skönhet. om på utsällningsområdet. Det ena, Minne frän Ett par klara blå ögonj och en liten förtjuutställningen 1897 innehåller 23 fint utförda vyer sande mun voro de mest utmärkande dragen; och sälj es till ett pris af 1.25, det andra, Gamla för öfrigt var hon uppnäst och nästan för rund Stockholm, visar på 16 bilder de vackraste pari ansiktet, men då hon log, förklarades hennes tierna därifrån; dess pris är 1 kr. Firman Axel drag, hon såg så obeskrifligt täck ut, och med Lindahls fotografiaffär, som är förläggare, har sitt trohjärtade uttryck vann hon alltid sina medmed dessa synnerligt låga pris velat bereda äfven människors fortroende och vänskap. Sigrids far hade varit posttjänsteman. Vid sitt mindre bemedlade tillfälle att förskaffa sig de frånfälle efterlämnade han visserligen en liten vackra albumen. obetydlig förmögenhet, dock icke mer än att fru Moss och hennes dotter måste lefva ett ganska enkelt och sparsamt lif. Sigrid hade dock fått en god uppfostran och särskildt hade hon utbildat sig i musik, så att hon var ganska skicklig i pianospelning. Goda vänner hade låtit sina Arenateatern, som en längre tid med stor frambarn taga lektioner för henne, hon blef omtyckt gång • — tack vare naturligtvis fru Anna Pettersom lärarinna och fick småningom allflere son-Norrie afton efter afton gifvit den populära elever. Hon blef därigenom till sin glädje i tilloperetten » Sköna Helena », upptog i måndags den fälle, att i någon mån bidraga till det lilla husföga mindre populära operetten » Boccaccio » med hållets omkostnader, och i all synnerhet var det nyssnämda genialiska konstnärinna i titelrollen.
Häremot är vordet eunradt, att nedsåttningen af räntan för de från ett allmänt penninge-verk skeende utlåningar skulle innefatta en ytterligare anledning till fortsättning och utvidgande af det felaktiga och skadliga förhållande, som enskildt}' Dane behofvens fyllande, genom dertill af det allmänna anslagne låne-tillgångar, alltid innebär, och ännu ytterligare, till skada för allmänt och enskildt intresse, försvara det allmänna penninge - väsendets skiljande från den enskilde skuldsättningen; hvarförutan derigenom äfven skulle orsakas, att I-åne tillgångarne kunde blifva upptagne af sådane personer, hvilka icke af detta lane-tillfälle skulle Sa* BancoTJtskottets Betänk anden. hafva sig begagnat, om ej elen lägre rrinta, som för Discont lånen erlades, härtill uppmuntrade dem möjligen, någon gång, utan annan orsak, Sn att, genom återutlåning efter laglig ränteberäkning, lätt derå erhålla vinst, Men på det att det a lmänna Penninge-verket , hvars utlåningar egentligen äro ämnade tili understöd för nyttiga Näringar , rr;å sättas i jemnlikhet med enskilda Creditoch 1 ane - förhål landen , hafva åiskillige Ledamöter inom det Högvördiga PrésteStåndet och Vallöf!. BargareSiåndet föreslagit, att räntan för Discontens utlå, ningar skulle, efter 6 för hundradet gäldas, men icke få afdragas vid Lånets uttagande, utan först vid för fa! lotiden betalas. Upprinnelsen till Discont-räntans afdragande vid Ijåriens utgifning härledersig från Disconteringens forsta ursprungdga natur, att på enskildas skuldebref, vexlar , accepter eller andra förbindelser, sorn icke äro förskrjfne med ränta, meddela Lån; och ehuru detta skäl icke nu mera är egentligen tillämpligt till härvarande Discont-rörelse, anse Utskotten en förändring häruti icke vara förenlig med den nuvarande Bokförings - methoden ; hvarförutan Utskotten icke heller kunnat finna skäl att, då allt öfrigt, som till utlåningen efter den egentligen såkallade
Ständer hafva äfven i afseende härpå många förslag blifvit gjorde, oell Riksens Ständer gå nu att till Eders Kongl. Majt t L - 6.te Eidet N:C lf, 16. Deri 3 Augusti i underdånighet öfverlemna resultaten af deras öfverläggningar. Enige i den öfvertygelse, att SpannmulsMagazins - Inrättningen ar af högsta vigt, sä väl att förekomma möjligheten af nöd genom intralfade missväxt-är, som för att stödja jordbruket och befordra dess stigande, hafva Riksens Ständer ej tvekat att deh samma efter yttersta förmåga med penninge - anslag understödja. Riksens Ständer hafva derföre beviljat, att Magazins - inrätningéns redan ägande Discont rättighet i Ranken af 300,000 Rät kommer att tillökas med 700,000 R:d, och således bestämmas till ett sammanräknadt belopp * af 1,000,000 R:d, och dessutom, i händelse Eders Kongl. Majit efter Stats-Rädets hörande vid inträffande svär missväxt i Kader skulle finha nödigt uppköpa Spannmål, Allmänna Magazifts - inrättningen utöfver nämnde eh million, skall emot Discont-vi lkor af 3 procents renta, ytterligare erhålla af Banken ett lån af 500,000 R:d. I öfrigt hafva Riksens Ständer hufvud-' Sakligen och med obetydliga skiljakiigheter förenat sig angående grunderna för den na Inrättnings förvaltning, i synnerhet rörande den önskan, att vid spannmålens upphandling framför allt måtte hafvas afseende på jordbrukets förkofran och näringarnes deraf beroende trefnad; och derföre införsel af Utländsk Spänn - Den 3 Augusti friål derefter måtte lampas, oell genuin åläggan» de af behörig tull hindras att i afsattningen, * af den Spannmål, sorn inofn landet frambringas, verka hinder eller Förfång, om ock förbud deraf tillfälligtvis skulle finnas varå af nöden under det handel med inländsk
Stockholms Slott d. 4:de September iZoy. c: ^ k l.. I. LörlreU. Der» / 410H Den 12 Dctober. Derefter föredrogs Kongl. M.st:ls Nädiga Resolution för bemält? Hc-r liobsrt bluuclss att adopteras pä dm Adcl-aa Nttcn 8«I0',S nummer, daterad b. i Aug. IFQ7, i^lcmnad af Ridd-ashus-Utskottet, med tillkännagifwande, att alla prästanda till introduktion pä Mddarbustt bkjfwit behörigen fullgjorde, i anledning hwaraf uppä gjord proposition Ridderikapct och Adeln biföll att Herr lobert Ounstas mätte introduceras pä Adeliga Ätten 8etons nummer 2IZ4. Upplästes ett af H e k r könig, 'kebe, inlcmnadt Memoria! <ä lydande: Ödmjukt Memorial! Wld nästan alla förekommande frägor om reglering af LandetS Cconomje, och hwilkas rigtiga behandlande beror pä exact kännedom af locala fördelar eller olägenheter i hwarjc Province, möta sivärigheter, uppkviuna af brist pä denna nödivänliga kännedom. Hufwudprincipcn för all beskattning är, alt den äläggeS jemnt och efter grunder allmänt erkända för rigtiga, sä att den sw igarc icke betungas mera än den som mera förmär: kpngder uppkomma af de handräckningar frän Allmänheten, dem Staken ofta mäste fordra, och alldeles icke kan umbära, trycka mera en ort än andra, utan att denne har nägon ersättning för detta swärare onus.
Att Hr Thulstrup icke varit i Statens tjenst, säges vara svåraste hindret för honom att erhålla understöd af allmänna medel. Han har likväl under så många är, utan lön af Staten, till hvilken han årligen crlagt betydliga contribulioner, fullgjort det mödosamma lärarekallet, hvilket, ehuru hos oss svagt lönadt, gemenligen leder till ett säkert bröd pä gamla dagar, antingen vid skolorna oell academierna, eller ock vid erhållande presllägenheler. Det är icke förrän efter 40 års vistande i Sverige oell efter alt genast, året efter sitt hilflyItände, hafva börjat åtaga sig handledning af ungdom, sorn Hr Thulstrup vid fyllda 70 år nödgas anlita Statens understöd. Prejudicatet, sorn man befarar lenina, derest det begärda understödet skulle bifallas, torde icke vara så farligt; och, ehuru väl kännande landels mindre betydliga tillgångar samt behofvet alt med dem varsamt umgås, tvekar jag likväl icke alt hos R. H. St. vördsamt anhålla om ett årligt understöd af 4.00 r:dr b:c.o åt oftanårnnde Hr Thulstrup, och bos H. R. o. Ad. särskildt, atl, jemte motionens remitterande lill 11. StalsUtsk., Den 24 Augusti f. m. 371 densamma må af de Hrr ledamöter inom H. Ståndet, som känna de uppgifna förhållandena, af desse Hrr benäget understödjas. Bilaga. Undertecknade, hvilka antingen sjelfva, tillika med; motionären, begagnat Hr Thulstrups handledning och ifrån bans pensionsinrätlning afgått till nni.versiteterne eller krigsacademien, samt i samma hus njutit föräidravård, eller ock hafva nära anhöriga, med hvilka förhållandet varit sådant, instämma till alla delar uti den af Hr Liljenstolpe väckta motion om ett anslag åt Hr Thulstrup af 400 r:dr luca årligen under hans. återstående lifstid. Stockholm d. 24 Augusti 1844. Sten Sture, August von Knorring. Erik Posse. Fullmäktig för N:o 1967.
Betraktar man åter kyrk oplikten såsom en betraffning, kunna alla de inkast deremot göras, hvilka, såsom bekant är, blifvit framställda mot de så kallade skamstraffen i allmänhet. Det torde emedlertid vara öfverflödigt att här upprepa hvad sålunda är anfördt, för att ådagalägga olämpligheten af vanärande straff, och huruledes dessa tillsatser till andra bestraffningar ej äga någon lill förbättring verkande inflytelse på brottslingen och, så vidt för andra åsyftas varning och afsky för brottet, förfela ändamålet. Men ehvad skamstraffen komma alt afskaffas eiler icke, hvarom fråga likväl ej torde kunna lämpligen väckas utan i sammanhang med pröfningen af det föreslagna nya straffsystemet i det hela, bör här tillika anmärkas, alt kyrkan är det minst passande ställe och Gudsljensten det Sämst valda tillfälle för verkställigheten af sådant straff; ty en brottslings utställande på pliktepallen eller, såsom den vanligen benämnes, skampallen, störer andakten så väl hos hvarje ömtåligt sinne, som hos den obildade åskådaren, hvilkens nyfikenhet derigenom lil 1 fredssLälles. Härtill komma utomdess de förargelseväckande uppträden, sorn, genom den dömdes motvilja eller tredska att underkasta sig domen, icke sällan inträffa, och svårigheten, stundom omöjligheten, att genom tvångsmedel förmå honom dertill, helst det beror af hans undergifvenhet eller halsstarrighet, huruvida Lagen kan verkställas eller icke. För öfrigt må äfven nämnas, alt fullgörande af uppenbar kjukoplikt, som endast å Söndag kan äga rum, merändels ådrager den brottslige en längre tids häkte, än eljest varit af nöden, samt ej mindre derigenom, än ofta genom növändiglieten af hans i-p R. St. Just. OmbudsiH, Emb.-JBer. den 14 Jan. 1846. forslande, flera gånger, till kyrkan och åter till fängelset, förokar det allmännas, ändock betydliga, kostnader får fångars underhåll och vård.
Det var ingen, som ännu fäste något afseende vid den lilla Sonja i den vänkrets, som efter hand slöt sig allt tätare kring den sex år äldre Anjuta som medelpunkt. Hon var ännu ett barn till det yttre och fick blott följa med sin äldre syster af välvilja, emedan Anjuta höll af sin lilla blyga syster med »de gröna krusbärsögonen i sirap», hvilka liksom simmade i lycksalighet för hvarje varmt och entusiastiskt ord, som utgick från någon af de äldre, och som dessutom så anspråkslöst höll sig i skuggan af sin äldre, mer lysande syster. Sonja beundrade högt denna syster, som hon trodde i alla afseenden sig öfverlägsen, i skönhet, behag, talanger, intelligens. Men i hennes beundran låg också en god del afundsjuka, d. v. s. den slags afundsjuka som sträfvar uppåt mot föremålet därför, aldrig den, som vill förringa och draga ned detta. Denna afundsjuka, som Sonja själf omtalar i sina barndomsminnen, gick för öfrigt igenom hela hennes lif. Hon var alltid benägen att hos andra öfverskatta de egenskaper, hon önskade sig själf, och att gräma sig öfver att sakna dem, och i synnerhet lät hon sig alltid mycket imponera af ett vackert utseende och ett behagfullt väsen. Detta tycks systern ha ägt i mycket högre grad än hon själf, och hon drömde därför om att öfverglänsa henne på ett annat område. Hon hade redan från sina tidigaste år fått beröm för sitt goda hufvud, och hennes naturliga kärlek till studier och törst efter vetande understöddes nu af hennes ärelystnad samt af den uppmuntran hon erhöll af sin lärare i matematik. Hon visade en sådan ovanlig skärpa och snabbhet i uppfattningen, en sådan rikedom på idé-ansatser, att hennes vetenskapliga begåfning syntes afgjord. Men fadern, som samtyckt till detta för en flicka så ovanliga studium endast på grund af påverkningar af en ungdomsvän till honom, själf bevandrad i dessa vetenskaper, och som upptäckt flickans ovanliga anlag härför, drog sig förskräckt tillbaka vid första misstanke om att hans dotter skulle vilja drifva dessa studier på allvar.