Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag äger intet, utom en allvarlig vilja att för eder trefnad och beqvämlighet offra mina dagar." "Jag vet, jag vet, att ni är ensam på jorden, återtog Friherrinnan; att ni förlorat hvad ni alldrig får igen, hvad som med de rikaste skatter ej kan återköpas, men lugna er, Mathilda, och förtro er med undergifvenhet till Honom, som mäter lidandets mått; han skall säkert ej pröfva er öfver edra krafter, men lyfta bördan, då den blir er för tung." Jag kunde under hennes sista ord ej tillbakahålla mina tårar, de strömmade nu obehindradt utför mina kinder. "Lyckliga barn," suckade Friherrinnan, "som med tårar kan lätta er smärta, huru afundsvärd är ej ofta den lindring man af dem erfar. Dock vill jag på intet sätt hos er återförnya er billiga saknad, det är endast de tider, då ni, ett jollrande barn, såg lifvet i en ljusare skepnad, jag ville höra er omtala; säg mig, hvarifrån härstammade er mor? och hvar hade er far gjort hennes behantskap?"
Bref må vara på lika sätt gällande äfven sedan den lagstiftning, med hvilken det vid dess utfärdande stod i sammanhang, undergått förändring, eller om den anmälan, som det Kongl. Brefvet föreskrifver, jemväl bör iakttagas vid åtal, som behandlas enligt nu gällande tryckfrihetsförordning, den 16 Juli 1812. I afseende derpå har Justitieombudsmannen påstått, att tryckfrihetsförordningen icke på något ställe upphäfver eller ändrar föreskriften i 1777 års Kongl. Bref; men deremot uti 5 §. 6 momentet, efter lemnade bestämmelser om rätter domstol för upptagande af åtal om tryckfrihetsbrott och om stämningstid samt om boktryckares och författares åliggande, då fråga om deras tilltalande eller hörande uppstår, alt personligen till svars stånda, tydligen bjuder, att de i öfrigt böra åtnjuta deras rättegångs-förmåner enligt allmän lag och särskilta författningar, ”uti allt hvad genom detta förordnande icke uttryckligen annorlunda stadgadt vore,” och att åtalets anmälande, som kunde föranleda nådig befallning om delsammas nedläggande , innefattade en vigtig rätlegångsförmån för den tilltalade, samt att för öfrigt åsidosättande af skyldigheten att göra anmälan om åtalet syntes förnärma 11 o RSt. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. en Kongl. Maj:t sjelf förbehållen pröfningsrätt, huruvida åtalet borde nedläggas eller fortsättas. Häremot är å svarande sidan erinradt, hufvudsakligen, att den ifrågasatta anmälan icke vore att betrakta såsom en rättegångsförmån och icke eller blifvit i sådan egenskap påyrkad af den tilltalade: att då, enligt 1812 års Tryckfrihetsförordning, ett nyLt alldeles eget rättegångssätt för tryckte skrifters åtalande i allmänhet vore infördt, så att 1 lofKansleren, hvilken det tillkom att vaka öfver skrifters allmängörande, bör, då han anser förbrytelse vara begången emot
Directionen öppet, att med iakttagande af de i 2 §. nämnde Reglemente bestämda föreskrifter, i afseende å Lånesummans förhållande till pantens värde, fastställa, hvilket belopp högst må kunna å en erbjuden pant såsom Lån beviljas; 2:0 att, med ändring af Stadganderne i 2 §. 2 mom. af LåneReglementet, samt 2 mom. i anmärkningarne dertill, angående LåneSökandens skyldighet att, enär län begäres på Landtegendom, låta genom Domaren i orten derå anställa värdering enligt BancoMethod, samt Instrumentet deröfver förete, innan Lån erliålles; Directionen måtte äga att, efter omständigheter ne i h varje särskildt fall, pröfva, huruvida undantag från skyldigheten att förete Bancovärdering å panten må äga rum, samt om icke officiel uppgift å det belopp, hvartill den pant, derå lån sökes, varit under de fern nästförflutna åren vid BevillningsTaxeringen uppförd, må för utrönande af pantens rätta värde göra tillfyllest ; samt 3:o att 8 mom. af LäneReglemen - 358 Den 9 J u n i i e. rn. tets 4 §• angående skyldigheten för Låntagare att anskaffa Borgen för räntans ordentliga erläggande af någon inom Stockholms Län boende och af Directionen godkänd person må utur Reglementet utgå. Såsom utlåtande häröfver får Utskottet vördsamt meddela, beträffande maximisumman för lån å fastighet, att ehuru Utskottet anser den nu bestämda af 10,000 R:dr Banco, derutöfver utlåning hvarken till en och samma person eller på en och samma pant icke får ske, utgöra ett alltför inskränkt belopp, helst för sådane Lånesökander, hvilka innehafva betydligare egendomar, och som torde åsyfta att genom ett från Riddarhusets Fonder erhållande
Som arbetet inom Förbundets stipendie-institution, som tog sin början Ar 1887, numera ar ganska omfattande sii verkställes det på 3 afclelniiigar: a) Sti / 1azdie7coniit&amp;, som liar till uppgiftatt organisera insamlingen af bidrag till fonderna, a t t iitarbeta förslag till stadgar och regleinente~i fiir institutionen, vidare a t t förbereda alla i sammanlinng med stipen&lt;lieiitdelningen sthelide ärenden. b) Fömalt~zingsst~~rels~z, som placerar och förvaltar foiiderila. c) Va7n&amp;nnden, soin granskar inkommande ansiikniiigar och utser stipendiater. Samtliga förtroendepersoner. som iitföïa arbetet iiiom de ofva~miiiniida afdelningstnie, utses af Fredrika%erner Förbuidets styrelse, som afven fastställer alla för iiistitutioiien gillande stadgar och reglementen samt iitser revisorer fiir foiic1ern: t. E n hterblick på den liar i koi-thet lämnade redogörelsen för Förbundets stipendie-institution \ - isar. a t t stipendiekomiténs verksamhet inom densamma hittills riselitligast rarit af f W e - redande art. De gangna sju aren iniiefiitta kanske dock det betydelsefullaste skedet i iiistit.utioneirs liistoria, niimligeii dess grundam de. För detta star allmänheten i tacksainlietsskiilci hos tie af Förbundet utsedda män ocli kl-innor, som med aldrig s \ - iktinde offervillighet ägnat tid ocli krafter Ht ledningen af företaget, vidare till ombud och lokakoinit6er, som inom de olika länen livar på sin ort med nit och intresse samverkat för stipendiekornitkns änclan~~l. Man har grundad anledning a t t hoppa. a t t d&amp; .de första länsstipendieriia Ar 189fi utdelas, för a t t snart följ as af flera, det e,j skall dröja allt för liiiige.
December meddeldte yttrande, angående ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf ÅfvittringsBetyg; fann Ridderskapet och Ädeln, att, enär Utskottets sistnämnde yttrande redan blifvit den 20 sistledne Januarii af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande nu eli-* dast borde läggas till Handlingarne, Föredrogs ä nyo Lag-UtskottetS den 3 dennes afgifne samt den 19 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Återremiss, rörande tiden för Kungörelsers uppläsande under Gudstjensten; hvarvid Grefve Mörner j Carl Stellan och Friherre Drufva , Thure, jemte åtskillige andra Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter anhollo, att samma Utlåtande måtte, enligt 4,9 §. i Riksdagsordningen, ytterligare få hvila på bordet tili nästa Plenum; hvilket uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr Anckar sparre, Ingemar August: Till rättelse för dem, som vilja yttra sig i anledning af något på bordet hvilande ämne, anhål - 640 Den a4 Februarii. ler jag vördsamt få föreslå, att sådana ämnen alltid må uppläsas i Nummer-ordning och att deras enligt Bordslistan påtecknade Nummer uppnämnes före deras uppläsning då de till afgörande förekomma, hvarigenom man blott hehöfver förut i Läsrummet efterse Nummern, för att ungefär kunna finna tiden, när det eller de väntade ämnen här skola föredragas. Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att allt sedan Riksdagens början noga blifvit iagttagit, hvad 4? §• Riksdagsordningen stadgar, så att de på bordet hvilande Mål, i den ordning Bordslistan utvisat, blifvit för Ridderskapet och Adeln föredragne; men förklarade tillika, det Herr Grefven och LandtMarskalken ville på sätt Herr Anckarsparre föreslagit låta, då Betänkanden till afgörande förekomma, uppläsa den å hvarje Betänkande påtecknade och med Bordslistan enlige Nummer.
För dem, som icke mäkta de påförde utskylder erlägga, hvarom Beredningsoch Taxerings - Committée alltid bör hafva sig Utlåtit. Ingen afkorrtning äger rum för den, som sådan inkomst njuter, eller egendom inne'- hafver, hvaraf Bevillning utgå bör. Har skattskyldig, efter Mantalsskrifningen, uppgifvit sin egendom till borgenärer, eller dör han efter Uppbörds-årets början skall Bevillning gäldas af Goncours-medlen eller 328 Dm e Juli. eller Sterbhuset, utan att utredning eller slut behöfver afvaktas. 3 Morn. Afkorrtnings-Längd underteckne, med ansvar för rigtigheten, vid Regementer eller Cörpser Chefen, i Stad Uppbördsman, samt å Landet Krono-Fogde och Härads-skrifvare. I Staden skall denna Längd dessutom af Taxeringsmännen granskas och verificeras; å Landet åligge enahanda åtgärd Pastor och Sockne-Berednings-Ledamöter, som derföre, i sådant ändamål af Kyrkoherden kallade, vare ovillkorligt pligtige att sammanträda. Skolande å båda ställen noga tillses , att Kronan icke genom något Uppbördsmannens förvållande kommit att sakna sin tillständiga rätt, och sådant jemväl i påskriften vitsordas. A Landet skola Längderne jemväl å utlysta allmänna Sockneslämrnor uppläsas, då Pastor och två Socknemän skola intyga, huruvida något vid dem varit att erinra. Afkorrtnings - Längderne skola derefter i Stockholm till Öfver-Ståthållaren, i Länen till Konungens Befallningshafvande, aflemnas till ytterligare pröfning, och om något dervid icke varder påmindt, till afföring i Räkenskaperna beordras. §■ 3- Om Undantag och Lindring i Bevillningen. i Mom. Från afgift efter i Art. befrias: j:o I tje*st varande, sä väl som med pension afskedade Gemenskapen af indelta och värfvade Arméen till lands och sjös. jemte Båtsinanshållet, ' 2:0
Hvad åter serskildt beträffar åtskillige landstaten tillhörande personer, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar in. fl., äfvensom de vid Rikets Kollegier anställde kammardrängar, hvilka alla, enligt Kongl. Brefven den 9 April 1733 och den 9 Augusti 1734» samt Statskontorets cirkulär af den 20 Februari 1744- hittills varit befriade från skyldigheten att aftjena begrafningshjelp, men hvilkas sterbhus, sådant oaktadt, fått, när dessa personer i Ijenslen aflidit, såsom begrafningshjelp uppbära sex månaders lön; så enär, under hänsigt till dessa personers knappa lönevilkor, billigheten synes fordra, att deras sterbhus icke fråntages en elem från längre lid tillbaka tillerkänd förmån, hvaraf de, icke mindre hädanefter, än hittills, äro i verkligt behof, föreslår Kongl. Maj:t, att om förmälde serskildta stadga »den måtte för ifrågavarande personal fortfarande få tillämpas. Upphäfvandet af nu gällande föreskrifter om ofvanberörde löneinnehållningar kan ej emellertid bringas lill verkställighet med mindre, än alt vederbörande pensions-inrältningar försäkras om ersättning för de till deras kassor anslagne och påräknade inkomster, hvilka genom begrafnings* hjelpseller nådårssamt förslagsoch liggetids-besparingarnas upphörande skulle förloras. Till ledning för omdömet i afseende på delta ersättnings belopp, har Kongl. Majit från direktionerne öfver armeens pensionsoch amix-alitets-krigsmans-kassorne samt civilstatens pensions-inrättning ytterligare Bih. till li. St. Maj:ls K ad.
Det synes äfven antagligt att, såsom anfördt blifvit, bergsskolans lärare genom den lifligare beröring med andra vetenskapsmän och de rikare hjelpmedel i vetenskapligt hänseende, som i hufvudstaden äro att tillgå, finge bättre tillfälle att utbilda sina egna studier och jemväl kunde i vidsträcktare mån än hittills blifva till gagn för auktoriteter, likasom för enskilde; — och skulle slutligen bergsskolans flyttning, i följd af Bruks-societetens i sådant hänseende gjorda anbud, för Statsverket medföra den lmfvudsakliga fördel, att kostnaderna för bergselevernes praktiska utbildning komme för ali framtid att af bemälda Societet bestridas. Å andra sidan har emellertid Utskottet ej kunnat förbise vigten af de anmärkningar, som, enligt hvad ofvan är anfördt, blifvit framställda emot det ifrågavarande förslaget, och hvilka synas ådagalägga, att skolans flyttning och förening med Teknologiska institutet äfven skulle föranleda åtskilliga tänkvärda olägenheter. Huruvida åter fördelarne af denna åtgärd möjligen i allt fall borde anses öfvervägande, är således den fråga, som nu borde undersökas, men hvarpå Utskottet erkänner sig icke kunna, efter den utredning saken hittills erhållit, afgifva ett tillfredsställande svar. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. 13 Den erinran, som härvid förekommit, beträffande dessa läroverks olika art och beskaffenhet, att nemligen bergsskolans uppgift och ändamål egentligen är praktiskt, men Teknologiska institutet deremot utgör en hufvudsakligen theoretisk undervisningsanstalt, synes i främsta rummet förtjena afseende. Det är nemligen tydligt att en förening af tvänne i så väsendtlig måtto skiljaktiga läroanstalter måste vara åtföljd af ej ringa svårigheter, och om äfven en sådan förening kan på ett ändamålsenligt sätt åstadkommas, hvilket Utskottet ingalunda vill bestrida, hafva likväl i detta fall så många farhågor blifvit uttalade om de olägenheter, som deraf skulle härflyta, att det knappast synes rådligt att Rikets Ständer i ämnet besluta innan en fullständig plan för det nya läroverkets organisation blifvit uppgjord, hvarigenom säkerligen lättast skulle utrönas, i hvad mån de gjorda anmärkningarne böra anses befogade.
M. täcktes, till vinnande af ökad säkerhet för den laglydige köpmannen och för inhemska industrien, dels i vära skärgårdar och på våra kuster låta införa en ändamålsenlig sjöbevakning, dels på närmaste landstranden låta anställa en landkuslbevakning, der delina icke redan linnes ; samt 2:o Att förslagsanslaget för tullverkets omkostnadsstal måtte med en lämplig summa förhöjas, hvaremot beräkningen af bruttoinkomsten af tullintrnderne med samma belopp äfven förböjes. Jag anhåller, att denna motion måtte till Bevillu.- och kanske äfven Ekon.Utsk. remitteras. Gr. Löwenhjelm, Carl Gustaf: Med anleda, af den motion, som Hr Rosenblad nu väckt och tvenne deruti förekommande yttranden, anser jag mig skyldig alt för ett ögonblick begära R. o. Ad:s uppmärksamhet. Jag kan beklagligen icke annat än bevittna hvad Hr Rosenblad sagt rör:de det myckna smugleriet ifrån Jutland på vår skärgård, oaktadt all sorgfällighet ifrån tullstyrelsens sida, att sådant oskick förekomma. I hvad Hr Rosenblad för öfrigt yttrat om skadligheten af den sednast antagna förpassningssladgan, så tvingar Götheborgs stads handelsintresse mig att äfven med honom förena mig om önskligheten af en snar förändring härutinnan. Hr Prytz, Lars Adolph: Jag anhåller, att Hr Rosenblads motion, den han begärt skulle remitteras till Bevillu.- Ulsk., måtte varda äfven till Ekon.Utsk. remitterad; emedan en af mig väckt motion ronde förpassningsstadgan blifvit lill sistnämnde Ulsk. afsänd, och då kunde begge dessa motioner blifva på en gång afgjorde. Den 24 Augusti f. m. 375 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då förevar, motion afsäg, dels att Förslagsanslaget för tullverkets omkostnader må förböjas, och dels und. anhållan hos K. M. om förstärkning af tullbevakningen, H.
Samma års räkenskap utbalanserar, såsom varande ännu oersatt, ett belopp af 8,65g R:dr 3o sk. 10 rst. §. J. Under de år revisionen omfattar, har någon afbetalning å Handlanden Rösners skuld till Fonden, 6,358 R:dr 4a sk. 3 r:st, icke ägt rum, men, enligt hvad i Balans-relationen omförmäles, äro under loppet afår 1842 levererade 5ii R:Jr 9 sk. §. 8. Under Titel: ”Inköp af Känsö karantäns plats, med hus och byggnader, ” upptaga begge årens flutvudböcker en fordran af 8,000 R:dr. I afseende härå upplysa väl räkenskaperna, att berörde plats och byggnader blifvit, med åberopande af ett Kongl. Bref, hvars datum ej uppgifves, år i838 inköpte af framlidne Handlanden Adam Gavins arfvingar, utan att dock omnämnes, hvarpå denna fordran kan vara beroende, eller när och huru densamma skall godtgöras. §. O Vid 1841 års slut, ägde Fonden följande kapital-fordringar för meddelade län, nemligen: hos Götha Kanal-Bolag 32,000: „ f. d. Direktionen öfver Segelfarten emellan Wenern och hafvet 3o,ooo: „ H. M. Konungens Handkassa, som öfvertagit det till Kolonien St.
Hon betraktas såsom ett fenomen, såsom någonting abnormt. Jag för min del skänker henne min odelade högaktning, ty då vet jag, att hon säkerligen har en förståndig mor, som insett det onyttiga i att plåga sin ej musikaliskt begåfvade dotter med själlösa och nervretande exercitier på hackbrädet — förlåt! — pianot menade jag. Bidraga dessa med motvilja och tårar spelade skalor och sonater till den husliga härdens trefnad? I • store mästare, Czerny, Beethoven, Haydn och allt hvad I heten, ej trodden I, att edra storverk skulle mästras af en efterverlds omusikaliska själar och klåpiga fingrar samt mången gång förorsaka gråt och tandagnisslan! Gifves det något härligare än musik? Fins det något hiskligare än klink? Hafva edra döttrar af naturen utrustats med musikaliska anlag, nåväl, då bort med alla tankar på öronpinan! Framtiden skall uti rikt mått återgälda eder, då I, mina fruar, hören dem spela med smak och känsla samt derigenom bereda sig och andra mången angenäm stund. Men om » Dame nature » nu glömt att I edra, för öfrigt väl utrustade, döttrars själar, 1 W " Ä r a d e läsarinnor, arbeten för spridningen af eder tidning! Tidningen utkommer i hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar for ett qvartal endast I krona, postarvodet inberäknadt. — Sista numret I nedlägga den musikaliska gnistan, så hvarför af fåfänga plåga dem med onyttiga pianolektioner. Tänk, huru mycken tid, som bortkastas! Kunde ej dessa förspilda timmar användas på nyttigare och mera inbringande sätt? T. ex. att lära något bokföring, praktisk sömnad och kroppsöfningar. — Nog vore det mera helsosamt och ändamålsenligt. — Mina nådiga fruar och mödrar, jag ber eder noga märka, att jag ej klandrar, det I låten edra döttrar, som hafva sinne och smak för musik, åtnjuta undervisning häruti, tvärt om!
Du skulle passa till att sitta dernere med sin hand. Hon stryker öfver hans hår V. Paris, en eftermiddag i Maj. Samma atelier. Syrenerna blomma ute i trädgården, hänga i stora klasar öfver muren, belysta af den nedgående solen. Erna, Lilly och Viggo stå samtalande midt i rummet. VIGGO. Vet ingen hvart hon gått? ERNA. sin marmorgrupp hemma i atelieren. Hon har väl gått dit. Det är mottagning hos Alland. Han visar VIGGO. Det är troligt. LILLY. nerlig ut. Var det något särskildt? Du ser så besyn VIGGO. Jag har fått ett bref från kamrer Möller derhemma en gammal vän till Louises familj och utredningsman i sterbhuset Han skrifver: Tar upp ett bref och läser bank, der fröken Strandberg har sina medel in då jag är tjensteman i den spar 188 - satta, har jag icke kunnat undgå att iakttaga, å denna sparbanksbok. Jag har ingen rätt att hur mycket det under de sista månaderna lyftats misstänka den person, i hvars händer hon lemnat den, ehuru det för mina ögon ser omöjligt så stora summor. Jag ber dig derför med störsyster skaffa något ljus i denna sak, rörande hvilken jag af vissa skäl har svårt att vända ut, att fröken Strandberg sjelf kunnat använda sta grannlagenhet och af vänskap för din foster mig direkte till henne sjelf. Det vissa och be kymmerfulla i detta är, att om minskningen af kapitalet fortgår på samma sätt, fröken Strandberg inom kort skall befinna sig utan existensmedel » ERNA. slantar med en gest omkring ateliern allt dethär. LILLY. Kunde just tro det! Det har kostat vackra Och hennes toaletter sen! ERNA. en liten prestdotters förmögenhet. Några fattiga tusen i en bank derhemma. Sparfven i tranornas dans det är en gammal historia kelse och den tar alltid en ända med förskräc Jo jo! Som en hertiginna och med 189 - VIGGO som går nervöst af och an på golfvet. Carls. Hon har hyrt den sjelf för egna medel Jag har länge vetat, att ateliern inte var ERNA hårdt. kring hennes lifs roman» en mycket dyrbar gar Naturligtvis! Det var ju klart! »Ramen
Sålunda skulle Stockholms stad sannolikt för sin del icke draga i betänkande, att, efter Blasieholms-quaiens snart förestående fullbordan, företaga anläggningen af quaier omkring Helgeandsholmen, hvartill staden icke saknar medel; men då Statsverket å sin sida icke äger någon tillgång för att i sammanhang härmed företaga ombyggnad eller reglering af Kronans hus och byggnader på denna holme, måste ett sådant företag, hvaraf Stockholm otvifvelaktig! skulle vinna den mest utmärkta städning och försköning, blifva om intet. Hufvudstaden förvarar inom sitt sköte dyrbara skatter af konstalster, antiquiteter, manuscripter och böcker; men genom bristande utrymme till deras ändamålsenliga ordnande och uppställning saknar den ett Nationalbibliothek och ett Riksmuseum, om jag härmed förstår icke blott slutna förråd, utan lefvande anstalter till bildningens fullkomnande. Afhjelpandet af denna brist bar jag i första rummet afsett uti denna framställning. Ett byggnadsföretag af en må hända ännu mera oundviklig nödvändighet, hvartill Staten icke kan undvika att bidraga, är den förestående ombyggnaden af Stockholms Sluss, hvilken är af lika vigt för hela Rikets handel som för försvarsverket, då den utgör en på denna punkt oumbärlig eommunication mellan Mälaren och hafvet. Den 12 Februarii f. ra. Denna Sluss kan, enligt de undersökningar, som af ÖfversteLieutenanten och Riddaren Lagerheim nyligen blifvit fullbordade, dock icke utan uppehåll i corn mun icationen, repareras för en varaktighet af några få år, men måste efter denna tids förlopp ovilkorligen ombyggas med en kostnad, hvilken uppgår till den betydliga summan af 5oo,ooo R:dr, inberäknadt värdet af de byggnader, som, i följd af Slussens förändrade läge, måste nedrifvas. Om ett någorlunda tillräckligt byggnadsanslag funnes, så skulle deraf årligen en summa kunna afsättas och förräntas, för att, jemte andra besparda tillgångar, framdeles användas till ombyggnaden, då denna icke längre kan undvikas.
Lag-Utskottet har, i anledning af erhållen’ Remiss utaf omförmäldte Memorial, till granskning företagit hvad deruti är vordet, på sätt berördt är, föreslagit; Och hvad först angar Lag-Utskottets Betänk anden. väckte frågan derom, att Konungens Befallningshafvande borde anses pligtige, att, med visse undantag, till Justitias-Cancelleren och JustitiaeOmhudsinannen insända ett exemplar af de Kungörelser, sorn af dem uti Länen utfärdas, Så, enär, afven med antagande deraf, att bemälte Embetsman i förening med öfrige dem åliggande Embetsgöromål, kunna äga tillfälle att om berörde Kungörelsers innehåll göra sig underrättade, någon annan åtgärd i afseende å de samma dock icke kan af dem vidtagas, än att, i händelse de anse det Konungens Befallningshafvande uti något af de meddelte Förordnanden öfverträdt gränsen af dess Embetes magt, besörja att deruti i laga ordning rättelse varder sökt, men denna utväg i lika väg är oppen för hvar och en, som med Konungens Befallningshafvandes beslut i desse och andre fall är missnöjd, finner Utskottet något behof icke uppstå för en sådan Författnings antagande, som den omförmälte. Hvad dernäst rörer Herr Grefvens förslag om inskränkning af Konungens Befällningshafvandes rättighet, att kalla Länens invånare, antingen samfält till allmänna sammankomster, eller en eber flere af dem till mundtelige förhör uti anmäldte och anhängige gjorde mål; Sa anser Utskottet det blifva i verkställigheten omöjligt, att genom något stadgande bestämma de tillfällen, då berörde rättighet endast må vara Konungens Befallningshafvande tillåten.