Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med all aktning för Bi vllin..- och Ekon.Utskrns förslag Den «8 Juli. till ny brärftivinsförfaltning, må det tillåtas mig att dervid göra följande anmärkn:r. Att ändring ej allenast af behofvet högligen påkallas, utan att, då R. St. af H. M. Konungen härtill i nåder uppmanats, all möjlig omtanka derpå bör användas, eller alt gå Konungens nåd. önskan till mötes, äfvensom att frälsa Riket från ett hotande förderf, uppmanar hvarje fosterlandsvän att härå rikta sin uppmärksamhet. Utsktn hafva likväl utgått från synpunkter, dem man tvingas misstänka icke vara Jill alla medborgares nytta och gagn, hvilka föremål likväl böra stå i första rummet för lagstiftarens åtgärd. Då inskränkning af brännvinstillverkningen är det som åsyftas, synes en ovillkorlig frigifning deraf från en villkorlig ej vara tjenlig för ändamålet; ty att lösgöra en för skadlig ansedd handtering till utöfning efter hvars och ens fria vilja, synes ej sammanstämma med någon inskränkningsprincip. Ännu mindre principenlig tyckes Utskrns sätt vara att af denna handling, som förut varit förbehållen vissa corporationer, för det mesta idkande densamma i mindre scala, göra den till en fabriksrörelse, hvaraf följden kan blifva, att alla de, som förut varit privilegierade till brännvinsbrännings utöfning, hädanefter skola, synbarligen under tvångsskäl, derifrån uteslutas till stor skada för många. Att på en gång afklippa brännvinsbränningens förening med jordbruket medför ett ökadt skäl till missnöje hos jordbrukaren, som förut ej är utan fog till klagan. Genom de mindre pannornas höga uppskattning göres utöfningen af brännvinsbränning för bonden omöjlig; skälet till detta försvårande må beslöjas med hvilka ordalag som helst; den som drabbas hårdast deraf, ser i alla fall huru han ifrån bränningsrättigheten måste utestängas, på det densamma må såsom ett monopolium öfverflytlas till en mera bemedlad samliällsclass.
Koopwerdi-karlarne voro också verkligen det raskaste, härdigaste, tilitagsnaste folket vi hade på flottan, verkligen oförvägna sjögastar, sådana, som vi numera icke kunna uppvisa». Det är således fullkomligt misstag af Hr Lilliehöök, då han påstår, att detta folk biel' afskedadt såsom odugligt. Jag ber att ännu få ytterligare nämna några ord om båtsmanshåll^. Jag har redan uttalat min tanke om, huru Svenska flottans stamtrupper borde vara organiserade; jag öfvergår nu till den omvårdnad, som egnas manskapet, och det sätt, hvarpå befälet öfver detsamma handhafves. Derom yttrar samme person, hvilken jag nyss hade äran citera. »Icke allenast rotehållarne i Blekinge, utan jag tror öfver hela Sverige, skulle gerna tilja blifva fria ifrån att hålla båtsmän in natura. Blir saken förd till tåls och agiterad, så dröjer det ej längre innan de låta höra af sig, såväl bönder som herremän. Jag vet detta. Men de, som skulle kunna tala om missförhållanderna, oordningarna, förfallet och abnormiteterna inom båtsmans-institutionen, det är Kompagni-cheferna, och ingen menniska kan tro, huru vidunderligt dermed är ställdt. Ingen organiserande hand har vidrört denna institution på hundratals år. Den står nästan uteslutande i praktiskt hänseende under Kompagni-cheferne och Konungens Beflude. Kompagni-cheferne vaka öfver Kronans och båtsmannens rätt, de skrifva derom till Konungens Befh:de och dessa döma. Detta är skötseln af instutitionen.
Körslor för jernbruksoch sågverks-rörelsernes behof, samt forsling af köpmannagods emellan Götheborg och uppstäderne i vestra delen af riket kunna anses såsom binäring för invånarne i vissa trakter af Länet. Likaså flottning af timmer, sågstockar och virke, för dem, som bebo stränderne af sjön Stora Lee och dermed förenade vattendrag, samt af Wenern och Götha Elf. Tillverkningen af YlleLinneoch Bomullsväfnader är inom södra delen af Länet och synnerligast i Marks härad en ganska vigtig näringsgren, der 4 Femårs-Berättelse fr. Elfsborgs Län. 26 ifrån den stora befolkningen uti dessa sterila trakter hufvudsakligen herntar bestånd. Det lillverkningsbelopp, soia årligen utom Länet afsältes, genom gårdfarihandel, uppgår lill omkring 11 million alnar, förutan band, strumpor, tröjor, vantar, täcken och ryor; och den afsättning af för hand tillverkade yllelinneoch bomullsväfnader, som befordras genom resehandlande från Borås och Ulricehamn samt genom personer i desse städer eller på landsbyggden, hvilka drifva handel i parti på andre städer och orter, är än mera betydlig, uppgående vanligen till dubbelt eller tre millioner alnar, oberäknadt hvad utom Länet blifvit tillverkaelt. Efter approximativ beräkning kan förläggares och tillverkares vinst af ifrågavarande väfnadsindustri anses utgöra i medeltal 375,000 å 400,000 R:dr om året. För öfrigt tillverkas husväfnader af ull, bomull och linne inom alla delar af Länet, något äfven till försäljning åt städernes invånare; och synes händighet i väfnadsyrket alltmer utbreda sig. Läderberedning, oafsedt den som sker vid anlagde ordentliga garfverier, utgör på någre orter inom Länet en allmogens binäring. Den sträcker sig dock egentligen till grannars och närboendes betjenande. Trädarbeten, bestående af Laggkäril, Trädskor, Trädtallrickar, Såll, Askar, Korgar .
Men jag kan icke dela motionärens åsigt, att denna olägenhet skulle afhjelpas derigenom, att en del af Lunds stift eller Blekinge blefve anslaget till Calmar stift; ty 1:0 anser jag Carlmar stift vara så stort, att en man äfven med motionärens utmärkta egenskaper bör kunna anse sig fullkomligt tillfredsställd om han i alla afseenden der kon uppfylla sitt, om det rätt handhafves, visserligen maktpåliggande kall; 2:0 blefve vissa delars af Blekinge aflägsenhet från stiftsstaden mestadels lika så stor, då denna är Calmar, som då den är Lund. Jag vågar derföre göra följande motion, att då, som kändt är, genom Regeringens beslut att inrätta ett gymnasium i Lunds stift, hvaraf behofvet länge varit 1 Den 11 Juli f. m. 133 ofverl; laga dt oell kännbart, något väl för undervisningen uti den ena utaf stiftets provinser, och uti den ena delen deraf genom en ändamålsenligare organisation och utvidning af Lunds cathedral-skola uti Skåne blifvit gjordt, men att detta är alltför otillräckligt i ett stift, så folkrikt som Lunds, med nära en half million menniskor, helst då denna skola ligger vid ena gränsen af stiftet, kan hvar och en lätt inse, och då läget för detta gymnasium blifvit bestämdt till staden Sölf-? vitsborg, hvilket, enligt min och jag tror efter de flestes åsigt, också ar det mest passande, — Lunds biskopsstol vid blifvande ledighet måtte fördelas i tvänne, på så sätt, att det ena biskopssätet förblef såsom hittills Lund, och det andra Sölfvesborg, som tillika blef säte för gymnasium , och hvilket stift borde innefatta Blekinge län, Östra Göinge och Willands härader samt kustlandet af Skåne kring Cimbritshamn och Chrislansslad, hvilka dels angränsa till Blekinge, dels äro för långt aflägsna från nuvar. stiftsstyrelse i Lund, och dels, såsom kustländer, stå i närmare förhållande till Blekinge än till den öfriga delen af Skåne.
S. D. Vid föredragning af transsumt utaf Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll för den 10 dennes, innehållande dels nämnda Riks-Stånds beslut i afseende å Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV3 6, i anledning af väckt motion, angående ändring i 2 § 1 mom. af Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, rörande reglering al' presterskapets löneinkomster, dels inbjudning till de öfriga Riks-Slånden alt i samma beslut sig förena, antog Ridderskapet och Adeln ifrågavarande inbjudning och lade transsumtet lill handlingarne. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 11, i anledning af väckt motion [JVe 139), rörande ordnandet af lasarettsoch kurhusväsendet i riket, godkände Ridderskapet och Adeln Utskottets första yttrande och antog dess sednare hemställan med följande förändrade lydelse: »det måtte Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, alt Kongl. Maj:t läcktes låta genom särskildt förordnode sakkunnige män utarbeta förslag till de förändrade instruktioner, som finnas vara af behofvet påkallade för direktioner och tjenstemän vid länslasaretter och kurhus»; och skulle de öfriga BiksStånden vänligen inbjudas alt i sistberörda beslut sig förena. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden: JV3 10, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid lånekontoret i Wisby balan serade fordringar; M 11, i anledning af ett utaf Handlanden C. A. Wahlberg gjordt ackords anbud; JV2 12, i fråga om årligt understöd för extra ordinarie Kontorsskrifvaren vid Lånekontoret i Malmö C. G. Lohman; samt 13, i anledning af förre Vaktmästaren vid Bankodiskontverket J. M. Eke lunds ansökning om erhållande af pension. S. D. Föredrogos och biföllos Ståts-Utskottets Utlåtanden:
Det torde förtjena erinras, att redan år J804 anmärktes af dåvarande TullDirection omöjligheten af den mest oumbärliga controll öfver Importrörelsen i Götheborg, i anseende till bristande tillbörligt NederlagsMagazin och till mängden af särskildta förvaringsrum derstädes för nederlagsvaror, nemligen 467 Vindar, 481 Källrar och 482 Bodar, utgörande tillsammans 1450 spridda Nederlags-ställen: ett antal, hvilket sannolikt icke blifvit min* skadt under de sistförflutna åren, då nederlagsrörelsen så utomordentligt tilltagit. Det torde förtjena anmärkas, att oaktadt deraf härrörande Ötatsförlust genom tullförsnillning, och oaktadt kanhända ännu större förfång för Den 10 Mars. 135 det allmänna, genom främmande och deribland äfven otillåtna öfverflödsvarors öfversvämmande, både i Städerna och på Landsbygden, ännu i denna stund saknas en större och vederbörligt inrättad Magazinsbyggnad för Nederlagsvaror i Götheborg. Det torde förtjena besinnas, att Statens ökade Tullinkomst under desamma åren icke lärer svara emot den allmänna och nästan oberäkneliga Statsförlust, som varit en följd af importerade varors mängd utöfver beloppet af Rikets exporter, samt deraf följande Växelbehof utöfver växeltillgångarna, hvarifrån äfven den naturliga orsaken bör härledas till inträffade vanpris uppå våra exportvaror, en för Riket högst tryckande Växelcours, samt den sedan några få år tillbaka allt för mycket i Sverige tillväxta industrie uti Växelhandeln, ofta hastigt riktande för den som gjort densamma till hufvudföremål, merändels till förfång och harm för det Allmänna, sedan Växel-handeln blifvit en så vigtig gren af Börs-speculationer, att den verkligen tyckes hafva börjat draga hågen ifrån idkandet af annan och mindre invecklad handel. Erfarenheten har visat, att Rikets välstånd lidit genom en öfverdrifven importering af främmande varor, dels grundad på Författningar, dels högligen missbrukad under bristande controll af Författningarnas åtlydnad.
Verk anvisade inkomsters utbytande emot Statsanslag (138). 1851 den 21 Oktober i underdånighet föredragen, hvad Amiralitets-Krigsinanskassan beträffade; och Rikets Ständers, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit föreslagit, vidtagna beslut Direktionen öfver berörde kassa samma dag till kännedom och efterrättelse, i hvad på Direktionen ankomme, meddeladt, med förständigande, att tillämpningen från och med år 1852 komme att vidtaga. S0:o af den 8 Augusti 1851, angående åtgärder för verkställighet af beslutad indragning till Statsverket af vissa arrenden af Statens egendomar, som äro till särskilda ändamål anvisade (141). 1851 den 29 Augusti i underdånighet föredragen, och, hvad beträffar de boställen och bohemman, hvilkas arrenden upptagits ibland 5:te Hufvudtitelns besparingar, oaktadt de åter till en del såsom arlvoden utgått, Rikets Ständers beslut häruti samma dag Förvaltningen af Sjöärendena till kännedom och efterrättelse meddeladt. 81:o af den 9 Augusti 1851 om en sådan reglering och indelning af Båtsmansro'tarne, att till hvarandra närmast belägna rotedelar må komma att höra till samma Rote (144). 1851 den 21 Augusti, Förvaltningens af Sjöärendena och Kammar-Collegii gemensamma underdåniga utlåtande infordradt:
Utskottets förslag skall lill grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag blifva hvilande med de förändringar, som blifvit äskade uti Preste-Ståndets i Utskottets Memorial N:o 51 anförda gemensamma tanke, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, kommer såsom kontra-proposition i omförmälda omröstning rörande hufvudfrågan att ingå Borgare-Ståndets gemensamma tanke, enligt hvilken Utskottets förslag borde, med uteslutande från 1 mom. i 81 §. Regerings-Formen af orden: »i någon eller några delar», antagas att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag. 2. Den som vill, alt Konslitutions-Utskottets uti dess Memorial N:o 40 afgifna förslag till ändring i 56 och 81 §§. Regerings-Formen samt 29 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen skall i oförändradt skick blifva hvilande till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, kommer samma förslag att lill grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag blifva hvilande med ■— de förändringar, som blifvit askade uti Preste-Ståndets i Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 51 anförda gemensamma tanke. Regerings-Formen uteslutas orden: n någon eller några delar». Slockholm den 26 September 1854. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 28 Sept. 1854, kl. 2 e. m. Memorial, till Rikets Ständer, med förslag till ändrad lydelse af 2 och 9 §§. Successions-Ordningen. Sedan den af Kongl. Majit den 11 sistlidne Augusti aflåtna Nådiga' Proposition om ändring i 39, 40 m. fl. §'§. i Regerings-Formen och 4, 6 m. 11. §§. i Riksdagsordningen i afseende j)å sättet för Riksstyrelsens förande i vissa fall, hvaröfver Konstitutions-ötskottet i dess MemorialN:o 47 afgifvit utlåtande, till följd af två Riks-Stånds lättade beslut, jemlikt stadgandet i 81 §.
Ku hafva vi ändtligen, måhäuda vid denna riksdag, — jag säger måhända, ty utgången beror af den taktik, som af oppositionen iakttages, — kommit derhän att kunna handla så, att vi borde kunna få slut, icke allenast på faltigvårdsfrågan, utan ock på alla andra slika frågor; och jag tycker, att vi kunna säga rent ut våra motiver för vårt handlingssätt. Jag tillhör icke någon combination 334 Deli ia Februari f. m. eller coalition, icke derföre alt några sådana icke hur borde få finnas, men emedan jag anser alla sådana eombinätioner vid denna riksdagen ändamålslösa och icke behöfliga. Jag anser det vara tillfyllest, att opinionen inom RiksStln och isynnerhet inom 11. o. Ad. rent uttalas; ty efter man tror, att det är i detta, mest fulltaliga Stånd, som oppositionen bör få sin färg, mäste det vara nödvändigt, att Pc. o. Ad. genast, i sådana frågor som denna, ger tillkänna hvad dess politiska synpunkt är. För min del får jag fork lara, att min synpunkt är deri, att då för så stora frågor, som de, hvilka det nu gällde att bedomina, påkallas vår uppmärksamhet i en stund, då vi ryktesvis fått veta, att vi äro utan constitutionella rådgifvare hos Konungen; då vi vidare hafva att snart besluta om antagande af det sedan sista riksdag hvilande grundlagsförslag om förändring af Statsrådets organisation, eller att införa något hära nog liknande andra constitutionella länders minister-styrelse, i stället för det nu var. oefterrättlighets-tillståndet: då måste dessa vigligare föremål absorbera alla andra frågor, och vi måste dervid gå så till väga, att vi gifva Regeringens högsta organ tillkänna, det vi icke längre vilja förblifva i oefterrättighets-tillstånd; vi måste afhålla oss ifrån alt fördjupa oss i sådana detaljer som denna, hvarigenom vi skulle visa oss sakna den erfarenhet, vi på 3o års tid bort hinna förvärfva, hvaremot vi böra begagna all möjlig taktik, sorn för rådslående församlingar är tillåten.
Derefter foten, 2 räta, 2 afviga, grå, tills denna blifvit lagom, då upptages vid båda sidor, så att en kil bildas, sedan afmaskas bakstycket, så att endast ett framstycke stickas. Derefter virkas en kant af ett gredelint och ett grått hålhvarf rundtorn och upp i ena sidan till bården; derpå insättas knappar, imiterande knäppning. En lika kant vid damaskans början. Ebon Hoi. X V I I Vedbärare. Till en sådan tager man ett 2 \ aln långt stycke juteväf. På långsidorna syr man ett korsstygnsbroderi; på ena sidans midt, d. v. s. när man lägger vedbäraren dubbel, syr man stora initialer, å motsatta sidan syr man: » FecZ ». Så gör man en bred fåll i hvardera ändan, hvaruti instickas runda käppar med knappar för ändarne. På midten straxt nedom käpparne klipper man rispor på tvären ungefär ett qvarter långa, hvilka kantas med ylleband och utgöra handtag. Hela bäraren bör fodras med något stadigt tyg. A. G. W. X V I I I Prakthaklapp åt &gt;Lillan ». Mostrar och tanter vilja så gerna ge » Lillan » något på samma gång praktiskt som riktigt fint. Gifven då ofvanstående och följen mitt råd, så kan det blifva extra fint. Tyget af bästa floss-piqué. En vacker facon väljes, rätt stor bakåt, men ej alltför lång fram. Nu broderar man i hvitt, rödt eller bådadera ett stilfullt mönster, helst blommor. Sätt exempelvis ept litet blomparti på sned i ena hörnet samt en stor fjäril i motsatta — det blir superbt, men tar tid — fodra så tingesten antingen enkelt eller dubbelt (jag tycker bäst om det senare) samt sätt en bred, ej för fin spets, virkad eller knypplad, omkring. Gif så ett duss. dylika, och jag vill ansvara för, att er present inte blir af de enklaste. Men tag tid på er och mins, att B o m inte bygdes på en dag. Det skulle glädja mig, om någon ville försöka, hvad som här tillrådts. Ebon Hoi. X I X.
Ständer skulle godkänna ett atvändande af allmänna och enskilta medel, på ett emot gifne föreskrifter stridande sätt; dessa föreskrifter äro alldeles icke så obestända, som man föregifver eller tror. De innehålla bland annat pi flera ställen uttryckligen att det var vinjlen af Disconten, som skulle tiP Bolagets nytta eller tili Canaibyggnaden anvindas. Det är således ty deli gt, att icke Disconfene af lån uti Ban-4 ken, eller 3f enskiltas insitte medel, bestående Rörelse-capital borde till nämnde ändamål be-i gagnas. Men om ock Regementet icke innehållit någon föreskrift hirom, kunde likväl Directionen icke rimligen anse sig berättigad till en sådan disposition af Bankens och en-t skiltas penningar. Sedan Ridderskapet cch Adeln med ett öfverseende, som jag icke bör klandra, och som till en betydlig del tolde vara grundad! på a Iseende för den, manneis kraftfulla ihärdighet som styrer företaget, icke velat besluta, att lagligt åtal emot Directionen borde anställas, torde den medelväg, som BancoUtskotS Den 18 Junit f. m. 141 tet föreslagit, nemligen att Directionens afvikeiser och förhållanden, utan vidare åtal, endast borde ogillas» vinna Ridderskapets och Adelns bifall, såsom den lindrigaste påföljd, som Directionen bör vidkännas. Jag tillstyrker derföre bifall tili BancoUtskoUets Betan; kande. Grefve Mörner, Adolph Göran: Då jag redan hatt tillfälle yttra mina tankar i detta ämne, och då Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt nu, på det honom egna iyckli* ga och öfvertygande sätt, närmare utvecklat de skäl, hvilka efter mitt begrepp böra bestämma Ridderskapets och Adelns beslut i dessa frågor, anser jag mig endast behöfva förklara, det jag till alla delar instämmer uti hvad Hans Excellence yttrat. Jag tror, att man ej nog kan fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på vigten deraf, att vid dess beslut alltid visa sig consequent.
De två åren hos Siverts hade vant henne vid annat, och när hon lemnade sig åt Gottfrid var det därför, att hos honom fann hon något fint, något, som lyfte henne öfver sin egen klass, något, som fylde henne med känslor, hvilka rymde mer, an hon någonsin drömt om. Aldrig hade hon trott, att hon skulle kunna hålla af någon människa så mycket. Hvad hon var glad, när han talade med henne, och hvilka underbara saker han kunde berätta för henne. Han hade lånat henne böcker, som hon hade läst, och hon hade frågat honom om alting, och han hade sagt henne så mycket, som hon ej visste förut. Hon fick ett begär att veta, som var henne nytt, och som fylde henne med glädje. Inte skulle han öfvergifva henne. Åtminstone inte för snart. Det var klart, att han inte kunde gifta sig med henne, det förstod hon nog, och någon gång gick han väl och förlofvade sig. Men till dess skulle alting vara, som det nu var. Hon tänkte inte framåt i tiden. Hon arbetade om dagarna, och de aftnar, hon skulle träffa Gottfrid, lekte hon och log och var glad. Och när hon gick ensam hem, tänkte hon på honom och pratade med den gamla, som hon bodde hos, medan hennes klingande skratt lät lika friskt som förr. Hon hade tusen upptåg för sig och tusen muntra infall. Någon gång kom tanken på följderna, och då kändes det, som om en kall, fuktig hand klämt ihop hennes strupe. Men hon glömde det snart igen. När en tid hade gått, började dock känslan af oro att alt oftare infinna sig. Hon skulle möta Gottfrid en kväll. Det var ungefär en månad, sedan hon flyttat från sin tjänst. Hon fick vänta en stund, innan han kom. Till sist såg hon honom framför sig på trottoaren. Han gick lätt och hvisslade på en munter melodi. Han tog henne under armen, men hon såg ej glad ut som vanligt. Hon stirrade framåt, och när hon talade, hörde han, att hon hade gråten i halsen. Han såg på henne och frågade: Hur är det fatt? – Jo, jag var hos doktorn i går. Du vet, att jag har varit ängslig en tid. Han svarade ingenting. Han förstod ju så väl, hvad hon skulle säga, och en känsla af alvar och skuld bemäktigade sig honom.
Den pauperism, som i sednare tide*' utbildat sig inom den lägsta folkklassen, har helt andra orsaker än skatternes outhärdlighet, om påståendet härom ens hade för sig något sken af sanning. Den 30 November f. rn. 63 Frill. Gy 11 en gra na t, Carl Ang. Burchard, uppläste följande: Då jag i förra plenum, i afseende på de anmärkn:r Hr Gr, Anckarsvärd gjorde emot K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i hvad som rörde 5:te hufvudtiteln, anhöll att få anföra några upplysningar, för att äfvenledes varda lill StalsUtsk. remitterade, begagnade jag med afsigt ordet ”upplysningar”, emedan hvad jag nu får äran anföra egentligen äro sådane. Hr Gr. benämner den plan för sjöförsvaret, K. M. i nåder behagat godkänna, ”för ganska vacker men rikligen uppgjord”, bestrider likväl ej det ändamålsenliga oell väl betänkta i förslagets uppgörande. Visserligen fordras för planens slutliga fullbordan, icke obetydliga kostnader, men om den är ändamålsenlig och nyttig, och då, på sätt den K. propos:n vidfogade prot. utvisar, det åsyftas att endast successivt sätta densamma i verket, torde väl de befarade svårigheterna kunna undanrödjas. Hr Gr. förmäler sig ”icke känna huruvida ångkraftens begagnande såsom hufvudsak inom andra länders sjöförsvar vunnit fullkomlig stadga”. Jag bör härvid upplysa: att de större sjömakterne nemi. England och Frankrike ännu måste anse linieskeppsflottor såsom hufvudsakligt sjöförsvar, enär linieskepp ännu af dessa makter nybyggas, och de af denna sort fartyg äga icke obetydligt antal: England 105, hvaraf 21 under nybyggnad, och Frankrike 45, hvaraf 24 under nybyggnad. Att ett stort afseende i dessa länder likväl fästes å nödvändigheten af ett ångförsvar, bevises bäst deraf, att Engelska flottan har 175 ångfartyg och den franska 101.