Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofrätten, det Konungens befallningshafvande icke bort, på sätt som skett, utöfver den i ofvannämnda 12 lagens runi stadgade lid, uppskjuta verkställigheten af det Sophia Charlotta Höckert ådönida fängelsestraff vid vatten och bröd; men då Konungens hefallningshafvaudes klandrade tillgörande syntes hafva tillkommit af missförstånd om rätta tydningen af Kongl. Förordningen den 10 April 1810, ansåg Kongl. Hofrätten annan påföljd icke böra äga rum, än att landshöfdingen och landssekreteraren förpligtades ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för Höckerts underhåll i häktet från den 9 December 1842 till och med den 28 April 1843, uppgående, enligt inkommen vederbörlig uppgift, lill fjorton Riksdaler 28 sk. banko; Och ägde Höckert, i händelse hon funne sig dertill befogad, att i behörig ordning emot Konungens befallningshafvande anställa talan om godtgörelse för det lidande, henne genom obehörigen fördröjda fängelsetiden tillskyndats. Öfver detta Kongl. Hofrättens utslag, dervid jag för min del låtit bero, äro deremot af Konungens befallningshafvande hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär anförda, hvilka ännu icke till pröfning förekommit.
Majit har derföre, på sätt i Dess nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof antydes, funnit ledande till större enkelhet och ordning, att det understöd, som af statsmedel kan blifva pedagogierna meddeladt, utgår, lika med öfriga mera tillfälliga bidrag till folkskolorna, af den personliga skyddsafgiften, hvarföre Kongl. Majit icke äskat fortfarandet under nästkommande statsregleringsperiod af det extra stats-anslag, 30,000 Ridr årligen, som vid sistlidne riksdag blef å Åttonde Hufvudtiteln för pedagogierna uppfördt. Af detta anslag har åt lärarne vid nästan alla de stads-pedagogier, der undervisningen vunnit någon högre grad af utveckling, beviljats löneförhöjning till så stort belopp, att årliga lönen, oberäknadt boställe eller hushyresmedei, uppgår till 1,000 Ridr Runt för dem, hvilka aflagt sådana prof, som för behörighet till adjunktsoch kollega-befattning äro foreskrifua, och för öfriga lärare till 800 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 34. R:dr. Sammanräknade beloppet af dessa löneförhöjningar nppgår till omkring 10,000 11:dr årligen, och måste under nästkommande statsreglerings-period för samma ändamål åtminstone 12,000 Ridr kunna disponeras, så vida det skall blifva möjligt att för ifrågavarande lärarebefattningar erhålla personer med erforderlig skicklighet, och jemväl bereda löneförbättring åt lärare vid de stads-pedagogier, der undervisningen under den närmaste framtiden kan vinna en hittills saknad utveckling. Af ofvannämnda extra stats-anslag hafva ytterligare 12,000 R:dr, för år räknadt, utgått till nya löner vid 12 stads-pedagogier, der Kongl. Maj:t förordnat, att en extra lärare skall för innevarande statsreglerings-period anställas.
631 hållande jemväl funnits ined verkligheten instämi jnande, har Utskottet deraf hämtat anledning, att genom en till stadgandet om Gästgifveriernes beskattning lagd anmärkning, åt vederbörande Taxeringsman uppdraga, att vid ett sådant förhållande befria så beskaffade Gästgifveriet från alL afgift för näring och rörelse. Likaledes har Utskottet uti den rörande In* spectorers Bevillning lemnade föreskrift föreslagit en obetydlig ändring, endast åsyftande att bereda Taxeringsman mera visshet vid Författningens verkställighet; och äro dessutom de i föregående §. vidtagne stadganden, rörande Lotsar och Skepps* redare, i samina ändamål å nya anförde. Af den orsak, att BevillningsUtskottet blifvit gjordt uppmärksamt derpå, att Torp, särdeles i de Norra Provinserne, skola af den fördelaktiga beskaffenhet finnas , att de i godhet närmat sig smärre Hemmansdelar, hav Utskottet, på det deras egare icke må genom Författningens tystnad i detta ämne, längre undandraga sig en skalig afgift till Staten, vid frågan om Torps beskattning, uttryckligen bestämt, det skola alla sådane, sorn från äldre tider blifvit upptagne på SockenAllmänningarnes utmark, värderas och utgöra Bevillning lika med annan jord på landet; §. 4. Denna §. finnes i allmänhet oförändrad bihehållen och äro i densamma endast utelemfiade Stadganderne, om dels en särskild afgift för hvarje utgående Tunna Alun, samt inkommande Lumpsocker, såsom innefattad i den allmänna, 632 Sevillnings-Vtsköttels PetHnitänden. TullbeviIlningen , dels ock Lands - Secreterareng skyldighet, att vid utfärdande af Pass flir Westgdthar till Norrige och Utrikes Orter, uppbara dea särskildt bestämda Bevilningen, då så beskaffade Pass icke af Lajidshöfdhagarne utgifva», och denna afgift ej heller till BiksgälusC.outoi.ret influtit. §• c;- Sedan genom votering inom Högloft. For-.
Det förhållande) som lii tills ägt rum emellan Rentegifvare och Rentetagare, att de sednare ägt val emellan Markegångsvärdet i Penningar, 'eller Rentepersedlar in natura, har tid efter annan gifvit anledning till klagomal af de Förre, feller Rentegifvai ne, att deras Vilkor ärt) svårare, än dem ägare af Krohän besparade Hemman åtnjuta^ hvilka oftare få godtgöra sina Rentor med penningar, efter Markegångsvärdet, och nästan aldrig med annan RenteleVerering in natura, än Spannmål, besväras, undantagande intägt af Smör, för Kronans räkning, söm Uti några Landskap hittills någon gång Varit öflig 5 hvaremot de så kallade Indelte Rentegifvare, efter förekommande omständigheter, ofta mäste till deras Rentetagare affinna sig äfven med andra Rentepersedlar, såsom Hö, Halm, Lax, Bräder m. m. Då penningar uti vårt Länd ännu vöro sällsynte, eller ägde ett mera stadgadt förhållande till Varor, Var det visserligen ett klokt förordnande uti våra äldre Skattlägga i ngs-me thod er, att Hemmanens rentor utsattes till större delen i persedlar och mindst i penningar; men då Hemmanens beskaffenhet, efter nära Etthundrade Femtio lis förlopp, till den grad undergått förändring, att sam* Den 8 Mars. 231 samma Rentepersedlar deraf nu mera icke till en del kulina presteras; röjer sig genast ^billigheten af Rentetagarens ofvånnämude optionsrätt i allmänhet, om den Skulle utsträckas till alla persedlar, hvaruti Jordc-hoksrentan Utt ‘särskildte Provinser finnes indelad; men ännu mera påtaglig är delin» obillighet i de fall, då tillfälliga eller locala förhållanden försvåra tillgången och transporten af de persedlar, hvilka RentegifVaren till Löningstagaren måste aflemna, och af sådana för* hållanden rubbas äfven väl den jemlikhet i lö* nevilkor, sorn emellan Embetsman af lika Värdighet, ansvar och tjehstebefattningar, borde ägä rum.
SD. Enligt insändt Protocolis-Utdrag, hade Standels Herrak Electorer till Ledamot i Expeditions Utstotlet, i stället för Herr Borgmästaren Lagergren, Utsedt Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg; och skulle deröfwer Utdrag af Protokollet utfärdas. b/t supra. llx protocölloj st. st. Ksrgsrrötn. bidrag af Wällofl-Bsrgare.Ständets protocoll, hället wid Uttima Riksdagen i (örebro, den 21 Julli »812. S. D. O^rehades ä nno och gillades Allmänna Beswärsoch Ekonomie-UtstvttelS afgifne Retän kanden, i anledning af ,:o. Herr Kammarherren och RiddarhusSecreteraren AG. Silwer stolpes Memorial, om utwägar tili Folkets förbättring och tili Lcu.deiS förbättring; 2.0. Särskildta Motioner om utwägar tili Fa» brikernes uyphjelpanve; z-o. Herr Prosten Thoselli Memorial om Enjkiflens återställande i Skaraborgs Län; 4:»' -yrs Den -i Julii. 4:0. Herr Prosten Doctor Fahr ek Motion sm Nederlagsfrihet för Gottland; ;:o. Herr Prosten Doctor Fahrei yrkande vm rättighet för Gottlands Jnnewanare, att med 'dackade Fartyg fä utföra egne Producter till Swensta Stäter, och dermed äfwen idka StrömmingsFiffe; 6:0. Herr Öfwersten Friherre Axel Hjertås Memorial, om nödwändigheten af Jagt-Författningarnes öfwerseende; och 7:0. Herr Friherre H. Wrangels Motion om ändring pgrundxrne för beräkning af Landtmätares arfwodcn. Llt supra. Lx krotocollo. Lerjström. Utdrag af Wällöf!. Borgare-Srändets pro.» cscoll, häller wid Urtima Riksdagen i Orebro den ri Julii l8rz.
Balk. att ägare uti afgärda-by mst förklaras berättigad att söka skifte med Bolby i skog och utmark, 4542. — om Uppbordsrverkets reglerande ester en enklare mctyode, 459g. — om noggranna uppgifter wid Bouppteckningar 4504. — P7on — ym bkwiljade och af Statswerket anslagne utgifter till underhäll och reglering af Kongl. Maj tv Hofoch Hofstal-Statcr, ?;2. (liro) — om tillökning i underhället för bysatte personer, 808. — om ändring i allmänna Lagens stadgande om wista i afseende vä äktenskaps ingäende förbundne styldoch swägcrstaps-leder, 8Z0. — om allmänna Fattigwärdén i Ztikct, 1098. — om stadgande af en wist bestämd tid, inom hwilkcn häcktade personer owilkorligen böra ställas för rätta, 10^9. — om Sommartingens indragning, H22. — om ändring i stadgandet, att Stämningar, som ej äro skrifne pä stämpladt papper, stola för ogilde anses, >iog. — om utwägar till winnande af en förbättrad ordning Wid Eästgifweri-stjutsningen i Riket, 1104. — om Register. Z9 allmän inrättning af Socknc-Magasiner, n°8. med Succcstions-^rdnlngen, 1762. Dec. om indragning af Adelsfane-Negementets indelningar och Boställen, 19. om tullförhöjning ä införsel af spanncmäl, 21.
Och han sade: O du djefvulsbarn, full med allt bedrägeri, och med alla list, fiende till allt det rättfärdigt är, du låter icke af att förvända Herrans rätta vägar. Och nu, si, Herrans hand är öfver dig, och du skall varda blind, och icke se solena en tid långt. Och straxt föll på honom töcken och mörker; och han gick omkring, sökandes efter att någor måtte tågan vid handena, och ledan. Då landshöfdingen såg hvad skedt var, trodde han, och förundrade sig öfver Herrans lärdom. Då Paulus, och de med honom voro, foro ifrå Papho, kommo de till Pergen i Pamphylien; och Johannes skiljdes ifrå dem, och for igen till Jerusalem. Men de drogo genom de landsändar ifrå Pergen, och kommo till Antiochien, i det landet Pisidien; och gingo in uti Synagogon, om Sabbathsdagen, och satte sig. Och sedan lagen var läsen och Propheterna, sände de öfverste af Synagogon till dem, sägande: I män och bröder, hafven I något att tala till folkets förmanelse, så taler. Då stod Paulus upp, och gaf tecken med handene, att de skulle vara tyste, och sade: I män af Israel, och I som frukten Gud, hörer härtill. Detta folks Israels Gud hafver utvalt våra fäder, och upphöjt folket, då de främlingar voro uti Egypti land, och fört dem derut med högom arm. Och vid fyratio år långt led han deras seder uti öknen; Och nederlade sjuhanda folk uti Canaans land; och skifte deras land emellan dem med lott. Och sedan, vid femtio och fyrahundrade år, gaf han dem domare, intill Propheten Samuel. Och derefter begärade de Konung; och Gud gaf dem Saul, Kis son, en man af BenJamins slägte, i fyratio år. Sedan satte han honom af, och uppsatte öfver dem David till en Konung, hvilkom han gaf vittnesbörd, och sade: Jag hafver funnit David, Jesse son, en man efter mitt hjerta; han skall göra all min vilja.
Både Hildi och Nora bli gifta efter Atskilliga pröfningar och motgtingar, den förra med en officer, den senare med en landtbrukare. U t slutar viil. Att boken har något schabloninessigt kan ej. nekas. För öfversattaren m-te w det värsta föret varit i portgangenw, ty i bokens början förekonlma åtslrilliga underliga meningar sasom t. ex. » belrylilmer och sorger hade i förtid slitit af henne barnskorna » ' och 2de utan gardi ' ner försedda fönstren ». Längre fram är intet att anmärka mot öfversattningen. Deii lille hertigen eller Richard den orädde af Miss Yonge. Öfversättning fran en.gelskan. Den lille hertigen är ingen ny. bekantskap för svenska barn. Den har vnrit en mycket omtyckt läsning redan hos flere generationer ungdom. Redan IS64 utkom en öfversattning af E. M-g; det torde hufvudsaliligen vara samma öfversattning, som ånyo framtrader i en till det yttre prydligare driikt. Den unge hertig, Richard af Normandie är Gånge-Rolfs sonson. Vid 9 års ålder blef han faderlös, men skyddas och vårdas af sina älskade norinander. Han råkar e-ellertid i fangenskap hos den franske konungen, inen raddas af en trogen väpnare. Den lille Richard själf är modig, from och adel. Som bekant torde vaxa, får han som man regera sitt älskade Normandie. Att rekommendera boken är öfverflödigt, då den redan är sa val Iränd. Förf. lhter Gange-Rolf härstanuna från Norge; vi veta ju, att nyare historieskrifvare med all sannolikhet leda hcans. ättartal tillbaka till Danmark. Berättelsens lokalfärg lider dock på intet vis hiiraf. Illustrationerna .äro högst medelinåttiga och hade utan saknad kunnat utelämnas. Lille Viggs afveiityr pi % julafton d Viktor Rydberg. %edje upplagan. Illustrerad af Ottilia Adelborg Pris 2,50. Viktor Rydberg och Lille Vigg äro namn som tala för sig sjalfva. Vi h a h a häx icke att yttra oss, ' vi h a h a ingenting att tilllagga!
Riksdag gjorde anmärkning i detta afseende sedermera icke blifvit ökad, utan ännu endast bestode uti Götha Canal-Bolags-Direclionens, enligt Bolagets authorisation, utgifne skuldförbindelse för lånebeloppen. Hvad nu denna anmälan angår, så enär Eders Kongl. Majrt i Nåder behagat godkänna den säkerhet för ifrågavarande Lån, som Bolaget erbjudit, samt Bolaget sedermera, vid Lånens undfående, en så beskaffad säkerhet till Collegium aflemnat, hvartill kommer, att den anmärkning emot berörde säkerhet, som under sistförflutne Riksdag blifvit föremål för Rikets Ständers ConstitutionsUtskotts granskning, lemnats utan afseende, torde Eders Kongl. Maj:t i Nåder täckas finna, ( ^4 ) det någon anledning icke varit för handen, hvarken för Collegium att af Bolaget fordra, eller för Bolaget att erbjuda eller ställa någon ökad säkerhet utöfver den, på grund af hvilken lånen redan erhållits; hvadan Collegium anser Revisorernes anmälan härom icke yara af den beskaffenhet, att den må vinna* afseende. Piikets Ständers Revisorers Berättelse återställes i underdånighet och Collegium framhärdar med djupaste vördnad, Storma gtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. M a j: t s underdanigste, tropligtigstc tjenare och undersåtare GABR. POPPIUS. J. Hertzman. John Ad. Leyonmarck. El. W. Brandel, O. E. Bergius. l. s. Stockholm den 3o December i83o. J. y. Borelius. Till Kongl. Majit underd. Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående deras granskning af CoraoaerceCollegii Fonder och Medel. erättelse till Rikets Högl. Ständer, angående Banco-Verket. Tryckt hos Direct. Henrik And. Nordström. m - Berättelse till Rikets Höglofl.
Harmoniskt sammangjöt sig dånet Af forssens fall med vindens sus; Och hjertat kände himla-lånet Af lifvets kraft och tankans ljus. Från branten der jag lärde echo Att genljuda min Soinas namn Men alla drömda bilder veko För verkligheten i dess famn. J, ljufva minnen af det flydda, Den åldrige J lifven än Se, min Emoina, denna hydda! Hör, åt din mor jag reste den! Du hör mig ej. Med drömmen som dig dårar, Mig anar att din själ är åter sysselsatt. EMOINA, liksom uppvaknande. Natt är omkring min syn, och kring mitt hjerta, natt. WÄINÄMÖINEN. En bättre dag som gryr skall klarna opp de tårar, Hvari, en töcknig stund, dig sänkt Den Svenske Riddersman, som kom så oförtänkt Upp mot min tillflygtsort, att mina fjät förfölja. EMOINA Hans bild mitt hjerta söker dölja. WÄINÄMÖINEN. Nej, sök förjaga den. EMOINA Och minnet att han var Vår hyddas skyddsgud och försvar Då Svenska jägarhorn rundt kring oss hördes skalla. Din sjukbädd blef ej störd, ty Riddarn lydde alla, Vid dörren länge dröjd, liksom att vakta den. WÄINÄMÖINEN. Att forska i din själ med rofbegärigt öga. EMOINA. Jag såg blott i hans blick det ädla, milda, höga. Han önskade att bli din vän, Och derföre i höst han ville komma åter. WÄINÄMÖINEN. Vän med en Svensk! Jag minnet har Af sonen som jag mist, af makan jag begråter. EMOINA. Är hvarje Svensk då en barbar? WÄINÄMÖINEN. Törhända ej; men dem från Finland drifva, Det är vår rätt, det är vår pligt. Den känsla Riddarn väckt, du bör ej insteg gifva Uti din själ, mitt barn, det är af vigt. EMOINA. Hulda far, förlåt mitt svaga hjerta, Som förgäfves lyssnar till din röst.
Ser man på Englands och andra länders geografiska beskaffenhet, dem nemi., der medelporto är antaget, så finner man, att deras beskaffenhet väsendtligen skiljer sig från Sveriges. England och Irland bilda tillsammans en triangel, som icke är liksidig, men de 2 längre sidorna slå der icke i samma förhållande till den 3:dje, som längden af Sverige står till dess bredd. Går man till Frankrike, så finnér man, att detta land formerar nära nog en qvadrat eller åtminstone ett trapezium, som till formen närmar sig en qvadrat. Följaktligen lida dessa länder icke så mycket af ett medelporto, som Sverige skulle komma att göra. Lägger man nu härtill, att, enl. hvad kändt och erkändt är, den mesta korrespondansen i affärsväg, således i brefvexlingsväg, går längs efter Sverige, men ingalunda tvärt öfver detsamma, så måste man medgifva, att de flesta brefven åtminstone från hufvudstaden gå ut efter Sveriges långsidor i norr och söder, men till ett jemförelsevis ringa antal vester ut, och ostridigt är det, att det ringa porto, man nu äflas med att införa i landet, icke står i något jemförligt förhållande till de kostnader, som postverket derigenom får vidkännas i och för breftransporten. Man har här sagt, att införandet af de s. k. frimärkena, hvilket skulle befrämja medelportons antagande, skulle underlätta kontrollen å upbörden af postmedlen. Jag kan icke finna, hvarföre man skall betrakta saken ur denna synpunkt, med mindre än man täger för afgjordt, att osäkerheten i upbördens redovisning är så stor, alt medelporton förthy införas bör, och att man anser, att genom denna åtgärd förlusterne i upbörden skola hädanefter blifva mindre än hittills. Då jag i och för mitt embete måste hafva reda på balanserne i Kronans kassor, får jag äran uplysa, att, under den tid jag innehaft detta embete, alla upbördsbalanserne sammanräknade inom postverket icke öfverstiga 2000 R:dr b:ko.
Enligt nu inkomne underdåniga förslag å afdelningarnes ordinarie medels-behof för den kommande tiden, blir för artilleri-afdelningen den densamma hittills tilldelade anslags-summa fortfarande behöllig, hvaremot af fortifikations-afdelningen beräknats till kommendantskaps-utgifter ett årligt anslag af 9,000 R:dr i stället för nu bestådda 8,000 R:dr, äfvensom intendents-afdelningen ådagalagt nödvändigheten deraf, att, på det allmänna bevärings-manskapets beklädnadsoch utrednings-behof hädanefter måtte pä ett ändamålsenligt sätt kunna fyllas, hvilket med hittills bestådda inskränkta tillgångar icke låtit sig göra, aldelningens nuvarande anslags-summa blefve ökad med 54,000 R:dr årligen, hvarigenom likväl det nu med 2ö,666 R:dr 32 sk. B:ko årligen utgående extra anslaget till kompletterande af beväringens reserv-förråd för framtiden gjordes obehöflig!, så att tillökningen i statsutgift i sjelfva verket komme att inskränkas till 27,555 R:dr 16 sk.; men som emellertid behofvet af den ifrågaställa anslags-tillökningen vore för handen redan nästa år, har kollegium tillika i underdånighet anhållit, det Eders Kongl. Majit i nåder täcktes bereda intendents-afdelningen för samma år, eller intilldess tillökningen hunne att på ordinarie stat uppföras, ett deremot svarande extra anslag af 54,000 R:dr, att under året för uppgifna ändamålet användas. Hvad angår det anmälda ökade behofvet af 1,000 R:dr årligen till bestridande af kommendantskaps-utgifterna, så anser jag tillgång dertill böra kunna beredas vid fördelningen af anslaget till försvarsverket i allmänhet Krigs-kollegii afdelningar emellan och alltså medel för ändamålet icke eller böra af Rikets Ständer särskildt begäras.
Det var Engelbrechts och Slurarnes tid ; det var vid den första perioden af Gustaf den förstes; det var äfven vid vissa delar af den annars så grymme Carl IX:s och Carl XI:s. — Och hvarföre? Jo! emedan de förstodo att närma sig till Svenska folket och vädja till dess egen kraft och dess frivilligt lemnade bistånd åt sina företag. — Men vi finne i sednare tider ett nästan ännu mer förvånande bevis på sanningen af hvad jag har omnämnt. En furste hitkom, vald att en gång bestiga Sveriges thron , ulan att tillförene hafva gjort sig känd för några lysande egenskaper. Han vistades här blott några få månader; men tog dock med sig i grafven en sorg och en kärlek af hela Svenska folket, så stor och allmän , att något motsvarande exempel derpå loi de saknas i vår historia. Hvad var då orsaken till detta utomordentliga förhållande? Jo! att denne furstes tänkesätt uppriktigt nitälskade för folkets bästa och var lifvadt af de grundsatser, som jag nyss uppläst ifrån början af vårt nuvar. statsskick. Om Konungens rådgifvare hade oftare erinrat sig hvad dessa tal innehålla och de vackra fosterländska åsigter, som deri hyllades af den Regent, hvilken beseglat iöog års Reg.Form; så skulle de icke hafva handlat eller yttrat sig så i sina rådslag, som de, enl. Const.Utskrs vittnesbörd gjort, rörande Svenska folkets dyrbaraste intressen. 9 H. a6 a 02 Den 3 Juli f. m. Hr Lagerhjelm, Pehr, uppläste följande: För de kunniga och skarpsinniga män, som författat vår grundlag, var det icke okändt, att den makt, som 107 Jin Reg.Ftn tillerkänner Svenska National-representa tionen, är egen i sitt slag och finnes icke lagligen tillhöra något annat constitutionelt land. Detta moment är ej det enda inom vår grundlag, som ger densamma ett afgjordt företräde framför mångå, länders. Men, hvad är makt utan sans? — Ett fai ligt vapen i osäkra händer!
Vår stat lärer uti intet fall sä hafva åsidosatt sin pligt, såsom sådan, som mot de ädelsinnade medborgare, hvilka icke en gång velat låta lifvet sätta en gräns för sin välgörenhet mot det allmänna, utan gjort större eller mindre uppoffringar af sin förmögenhet till s. k. fromma stiftelser, då den icke funnit sig skyldig, att för dessa stiftelsers bevarande åt sin välgörande bestämmelse inrätta en styrelse öfver desamma att vara deras målsman mot de mindre samvetsgranna medborgare, hvilka' tid efter annan fått förvaltningen af dessa stiftelser uti sina egennyttiga händer. Jag har med djupaste smärta och harm sett och hört hurén del af dessa stiftelser förvaltas och deras medel användas; jag vill t. ex. nämna 2:ne af de rikaste sådana uti Skåne, Gyldenbjelkiska uti Qvidinge och Reiserska uti Örkelljunga socken, om hvilkas förvaltning i förra och sednare tider jag skulle kunna lemna en tafla, som kan ingifva hvar och en öfvertygelse om nödvändigheten af en kontrollerande öfverstyrelse. Det kunde varit min pligt som medborgare att gifva R. St. en öfversigt af de stora fonder, som de fromma stiftelserna uti riket äga, och det sätt hvarpå de förvaltas, men enskilda förhållanden hafva ej tillåtit de uppoffringar som derföre varit nödvändiga ; R. St. kunna genom sina embetsverk - Den 23 December I. m. 385 verk infordra uppgift på de förra och hvar och en riksdagsm. kan från sin ort upplysa om det sednare, och jag vågar vara fullt öfvertygad, att resultatet deraf skall blifva, att R. St. icke skola sakna anledn. att fästa någon uppmärksamhet till det förslag jag härmed vördsammast vågar afgifva, då jag vågar föreslå: Alt R. St. ville besluta anslående af lika lön för en generaldirektör öfver de fromma stiftelserna och fattiginrättningarna som den, hvilken nu uppbäres af generaldirekt. öfver fängelserna och hos K. M. anhålla om en dylik embetsmans tillsättande; men skulle icke anslaget kunna beviljas, föreslår jag att R.