Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sammanhang härmed reserverar jag mig mot den i 18 § 2 mom. af tulltaxe-underrättelserna stadgade skyldighet för tillverkaren eller exportören af ylle-fabricater att, för vinnande af tullrestitution, med ed fästa, att varan är af utländskt råämne, hvilken edgång synes mig alldeles obehöflig, enär, vid det nuvarande stora behofvet af utländskt lill, exporten af den förädlade varan aldrig kan öfverstiga importen af det deremot svarande råämnet. Oafsedt, att föreskrifven obehöflig edgång föranleder till edens vanhelgd, med dermed förenade menliga följder i moraliskt afseende, borde viii den, som gör anspråk på drawback för en förädlad vara, med bevis styrka, alt han Bevillning!;- Utskottets Betänkande, N.o 12. 75 importerat det deremot svarande råämnet, oell icke både uppmuntras och tillåtas, att, mot all sund lagprincip, icke få vittna i egen sak, eller att med ed bör svaras och icke käras, endast med edgång styrka sina fordringsanspråk. ” Åf Herr Ahngren, K. A. ”Kongl. Maj:t har, i Nådig Skrifvelse af den 6 sisllidne Augusti, angående tull-taxan, tillkännagifva Sin åsigt, att denna för både Statsinkomsterna och inhemska näringarne vigtiga författning bör så sällan som möjligt och icke utan verkligt behof förändras. Detta regeringens förklarande är för hvarje Svensk näringsidkare af stor och glädjande betydelse, och skall i verks!älligheten ofelbart för den Svenska industrien medföra lyckliga följder. Emedlertid väcktes likväl inom Riks-Stånden motioner, hvilka sedermera i sin ordning inom Bevillnings-tJtskottet upptogos, orri borttagande af det förnämsta skydd närings-idkaren Ivar att påräkna, det enda, hvartill han under närvarande förhållande sätter något förtroende, nemligen förhudsbestämmelserne, äfvensom om inskränkning i controllerne.
Wid betraktande af de hinder, den tidstkllm och öfrige päföljdcr, som af V Nationer pä allmänna Landswägar wid andra ställen än de härtill inrättade Tullar förorsakas och hwilka leda till hämmande af den sria och ostörda Waru-iransport innom Riket, deraf HandelenS och öfriga Raringars uppkomst och förkofran t htstwucsakelig mätlo beror, kan Utskottet icke eller annat an anse isike V-silalioner wara för det Aämanna mera skadande än nyttigt. Samina anmärkning gäller äfwen ester Utskottets tanka, sä mycket mera i afseende pä den uti ro Art. af 1720 ärs Ordning af Skrän och Handtwerkerier medaifne Jagning efter Bönhasar, som desse ftdnares tiilwerkningar icke bereds någon förlust för Riket, och Författningarne i öfrigt syneS wara tillräckeliga, att freda den skattdragande Handtwerkoren strän obehörigt inträng i hanS handtering af sä kallade Fuskare. I anseende härtill och som Medborgares Husfrid, sZsom en wäsentelig sörmon af Borgeliga Samhälls inrättningen, j wärk land blifwit af Lagstiftaren ansedd säsom en helig rättighet, hwilken af Styrande magten bvr hägnas och beffyddas, derom - 556 Den ro Jättuarlk. om man af Stadgandet i i6 S. af RegeringsFormen den 6 Juni! innewarande är winner dea rnest tillfredsställande öfwertygelse, jamt, urom hwad fö ur rörande stadan i Occonvmistt afseende of V sttakivner ä allmänna Landöwägar är anfördt, desamma jämwä! skulle jöranleda lill störande af den Frid, jom mäkstarandc tillkomma bör; alllsä vch dä t öfrigt sakrace vch tillika med Borgerliga friheten förenlig utwäg rill förekommande af införsel och försäljning af förbudir gods ej lärer finnas?
Direktioner ålagdt, att utöfver det i Reglementet till Kassa-Kreditiv åt enskilde anvisade belopp af 2,000,000 R:dr B:ko, för enahanda ändamål, använda den del af fonden, som icke erfordras till diskontering och utlåning; dock under förbehåll, att sådan anvisning återlages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda. Till följd af detta stadgande, har Direktionen öfver Banko-DiskontVerket, af ifrågavarande fond, till Kassa-Kreditiv anvisat ett belopp af 10,000 R:dr. Som, enligt 2:dra punkten af nyssberörde 3:dje moment, Kassa-Kreditiv jemväl beviljas vid hvartdera Diskont-Verket till högst 20 procent öfver beloppet af de till dylika Kreditiv anvisade 2,000,000 R:dr B:ko, så äro Kassa-kreditiv beviljade: 65 vid Banko-Diskont-Verket a ... B:ko R:dr 1,200,000: » Låne-Kontoret i Götheborg § 600,000: » d:o i Malmö å . 480,000: och » d:o i Wisby å . 120,000: häruti icke inberäknade hvarken ofvanberörde vid Banko-Diskont-Verket i Stockholm till Kreditiv använda 10,000 R:dr B:ko eller de vid Låne-Kontoret i Wisby af derstädes upplånade Sparbanksmedel, B:ko R:dr 10,000, till Kassa-kreditiv anvisade 2,000 R:dr B:ko. Oansedt sålunda Kassa-kreditiv blifvit beviljade till högre belopp, än den dertill anvisade fond bestämmer, hafva uttagningarne å Kreditiv, efter hvad af de lill Fullmäktige för hvarje vecka från Diskont-Verken ingångna rapporter kunnat inhemtas, aldrig öfverstigit sistnämnde fond, utan tvertom, på sätt den redogörelse, som förefinnes bär ofvan i § 42 gifver vid banden, vida understigit fondens verkliga belopp.
Mig synes det ligga i Adelns eget intresse alt, på samma gång den alsäger sig sin sjelfskrifvenhet, afstå från alla särskilda företrädesrättigheter, hvilka i sjelfva verket äro den mera till skada än till gagn. Med stöd af de skäl, jag nu och vid ett föregående tillfälle påpekat, kommer jag att rösta bifall till förslaget, och hoppas, alt flertalet bland 11. o. Ad. kommer att göra detsamma. Många ledamöter yttrade härtill bifall, hvarjemte talrika rop på propos. ånyo hördes. Gr. Posse, Arvid: I en för fosterlandet så vigtig fråga som den, hvilken nu föreligger till afgörande, är det för hvarje medborgare en oafvislig pligt att högt och frimodigt uttala sin mening och att för den bära ansvaret. Medvetandet häraf har föranledt 380 Den 7 December. mig att nu begära ordet. Det är icke min afsigt att ingå i någon kritik af det Kongl, förslaget, hvars stora förtjenster och många brister redan under diskussionen blifvit så fullständigt framhållna, att jag icke bör upptaga R. o. Ad:s nu mera än någonsin dyrbara tid med upprepande af det så ofta sagda. Jag anser mig pligtig endast förklara, att jag, efter noggrann pröfning af förslaget, befann detsamma omkullstörta det bestående, utan att förmå skapa något hållbart nytt, och att det sålunda skall lör ett älskadt fädernesland medföra ofred och olycka. Detta skäl och alldeles icke något afseende å R. o. Ad:s enskilda, verk* liga eller inbillade, fördelar föranleder mig att afgifva min röst emot det Kongl, förslaget. Faller detsamma, hoppas och tror jag likväl, att detta förslag, hvarvid så månget ädelt sinne i vårt land fästat så stora förhoppningar, icke varit förgäfves, och att grundtanken deri, allmänna val utan ståndseller klassfördelning, har vunnit erkännande och rotfäste i det allmänna tänkesättet. Det är min innerligaste öfvertygelse och mitt gladaste hopp, att reformen skall snart och lyckligt segra, äfven om det icke sker på det sätt, som en brådskande välmening nu synes önska.
Jag skall tills vidare följa den anvisning, Hr af Billbergh gifvit, att icke yttra mig i saken, utan endast hålla mig till formfrågan. Min åsigt i saken är dessutom förut tillkännagifven, och jag behöfver således icke fästa uppmärksamheten derpå, att äfven jag hörer till deras antal, som skulle önska, att It. o. Ad. lemnade sitt bifall till StatsUtskts betänk. N:o 3g3; men just derföre, att denna önskan hos mig är liflig, anser jag såsom en pligt att icke söka göra den gällande vid ett tillfälle, då jag har föga hopp om framgång. Emot nämnde betänk, hafva många skäl blifvit anförda; men bland dem har jag ej kunnat finna mer än ett, som har någon giltighet, nemi. det, att markegången icke sättes på en tid, då prisen äro tillräckligt säkra. Jag är H. E. Hr Gr. af Wetterstedt erkänsla skyldig för det han genom sin motion lemnat oss tillfälle att få denna fråga pröfvad och således undanrödja det enda dugliga vapen, som blifvit begagnadt af dem, hvilka talat emot betänk. Det är under denna synpunkt jag hellre underkastar mig att se frågan uppskjuten, än att nu se den afgjord på ett för det allmänna mindre förmånligt sätt. Vid sådant förhållande instämmer jag i Gr. af Wetterstedts begäran, och jag tror, att det ej vore någon oformlighet deruti, att hans förslag i egenskap af anmärkn. åtföljde en återremiss af StatsUtskls betänk, i anledn. af Frih. Palmstjernas motion, emedan det visserligen berodde af R. o. Ad. att nu utan någon återremiss antaga BondeSt:s inbjudn. med de vilkor, Gr. af Wetterstedt föreslagit, hvilket jag dock får afstyrka, erne - D#n ii Mari f. m. emedan frågan Sr af så stor vigt och beroende af så många andra åtgärder, att Utsk. bör lemnäs tillfälle derom yttra sig.
hom af det ädla efterdöme utaf försakelse af en wäl? grundad rättighet, ti ! sörniän för ett med dryga ur, gifrer berungadt Stats<Werk, Fru NTiks-Marskalkin» yan Grefwinnan ^IlenliMna salunda behagat gif» M»; iOjudandeS derjemte Nidderskapet och Adeln »vänligen sine Med»Ständ, att med Riddcrskapet och Adeln sig förena om det beslut, att genom en skrif, welie undertecknad af Herr Landtm,arffalken och Her, pqr faleman, förklara bemälta Fru Grefwinnck Rik, fens Ständers gemensamma aktning öfwer den rush, borgexliga käpflq, som hos en person af hennes kända tgenffaper mäste hafwa warit driffjädsrn till dea af henne erbudne upoffring, hit 8upr». ?o6§ Den 22 Zebruarii. Uplastes följande: Utdrag ak Protocollet, häller i BorgareStändets Plenum ivid Riksdagen i Stockholm den 20 Februarii i8rc-. S. D. Wid granstningen af Riksens Högloft.
Ja, Mine Herrar! det är .icke svårt att förutse, art om de Finance Principer, som varit sedan j8i2 rådande, skola ännu i fem ar fortfara, sä skall, i ovilkorlig följd af deni, ock å en åttondedel af den tili Jordbruket höjande Arbets-Class, befinna sig på Fästnjtigac och Corrections Hus; under det att, troligen, én icke obetydlig dei af ännu idoge Näringsidkare befolka vära Bysättnings-Häckten. jag enskär hjerteligen, att jag, i detta omdöme, ina af utgången vederläggas; men emedlertid anser jag mig böra till Höglofiige Ridderskapers och Ädelns kloka, rättvisa och satrmetsömma p:öfning ödmjukast öfverlemna, huruvida — då vi icke kunna fritaga oss från förebrå, elsen, att hafva genom våra Finance-Beslut, varit till stor del vällande till.Sysslolösheten hos desse Personer, hvilka så tungt benala den — Vi kunna frigöra oss från förbindelsen , att nå^ot bättre sörja för deras bevakande, att åtminstone icke blifva till Moralen forderfvade, Den i? April. samt derigenom en börda för Samhället och sig sjelfva. För min del tror jag , att var pligt är sådan, och att denna pligt är så heligt förbindande, att i jemförelse tiii den, hvarje småagtig besparings-omsorg är ett hinder af allt för liten vigt. Jag kan icke föreställa mig någon omöjlighet, att påfinna medel till fy il nåden i det anslag, som Konungens Nådiga Proposition begär; men om redan ägande StatsInkomster neka all tillgång dertill, sa’vågar jag ödmjukast hemställa, om icke till en sådan fyllnad i Anslaget, Tullen å någon inkommande Öfverflöd® Artikel, såsom till exempel på Caffe, till i skilling på Skålpundet kdnöe förökas. Jag anhåller vördnadsfullt att, i anledning af hvad jag nu haft äran anföra, återremus å Betänkandet måtte beviljas. Härefter tilläde Friherre Boye munteligen:
I följd häraf och med antagande, att dermed icke borde uppskjutas längre än högst tre år, hade hemälde Chef i underdånighet hemställt, att för detta ändamål måtte under nästa statsreglerings-period anslås nyssnämnda summa; men Kongl. Maj:t, som funnit de af Chefen för Ingeniör-korpsen för fästningsbyggnaderna begärda anslag vara större än Statens nuvarande tillgångar kundo för detta ändamål medgifva, har, ehuru erkännande fördelen af fästningsbyggnadsarbetenas skyndsammare bedrifvande, ansett sig icke höra af Rikets Ständer äska hela de ifrågaställa anslagsbeloppen; hvadan Kongl. Maj:t föreslagit, att för fortsättande af Carlsborgs lästningsbyggnad måtte beviljas 300,000 Riksdaler, att under åren 1861, 1862 och 1863 utgå med en tredjedel årligen. Under anförande, hurusom meningarne vore ganska delade om fördelen af fästningar i allmänhet, har Riksdags-fullmägtigen Garl Anders Larsson afstyrkt allt vidare anslag för ifrågavarande ändamål, äfvensom Herr Björck anmärkt, att, så vida medel härtill skulle fortfarande anslås, en lullständig plan för arbetets afslutande inom någon bestämd tid borde framläggas. I detta afseende har Utskottet af Chefen för Ingeniör-korpsen erhållit åtskilliga upplysningar, ej allenast angående beskaffenheten af det system för befästningarne i allmänhet, som för lång tid tillbaka blifvit antaget, och derefter under flera decennier småningom bringats till verkställighet, utan ock beträffande planen för Carlsborgs fästningsbyggnad samt deröfver uppgjorda kostnadsberäkningar, hvilka dock ej torde vara lämpligt att här meddela. Då emellertid Utskottet, på grund af hvad sålunda inhemtats och den Kongl.
I vår nu gällande lag finnes ej något motsvarande tidsbestämmande ord, men af hela ordställningen framgår tydligt den meningen, fr n hvilken man ej heller nu egentligen velat vika, att barnets afdagatagande ej kan såsom barnamord rubriceras i annan händelse, än att det sker vid sjelfva födseln eller i sådant sammanhang dermed, att qvinnan ännu anses vara i den särskilda kroppsoch själsbeskafifenhet, hvari hon genom födseln blifvit försatt. Ville man nu i omförmälde afs:de följa det gamla uttryckssättet, hvilket i lagskipningen vunnit en stadgad betydelse, skulle §:n kunna formuleras sålunda: »Har qvinna, som efter oloflig beblandelse framlödt ett lefvande foster, genom handåverkan eller underlåtenhet af det, som till dess bibehållande vid lif nödigt var, fostret dödat, dömes &o.&c.» Utan att vilja framhålla detta förslag, såsom ofelbart, önskar jag dock, att det hos Utsk:t måtte komma under öfvervägande, hvarföre jag yrkar återremiss af denna g. Häruti förmälde sig Hr Dalman instämma. H. £xc. Hr Frih. De Geer: Lika med Hr Adlercreutz anser jag, att det af Utsk:t här begagnade ordet »snart» är alltför obestämdt, men jag medgifver å andra sidan, att ordet »straxt», som i stället användes i den K. Proposm, ej heller är fullt tillfreds ställande. Det är möjligt, att Hr Adlercreutz’s nu framstälda förslag kunde i detta hänseende bättre upfylla alla fordringar, men I > e n -1 Mars f. in. 343 då jag icke tilltror raig, att efter ett flygtigt åhörande derom genast döma, anhåller jag om §:ns återremitterande, på det att den af närande ledamot'föreslagna redaktion af Ut,sk:t må tagas i öfvervägande. Frih. Hermelin: Enär troligen denna § blifver återremitterad, hemställer jag till Utsk:t, om icke den begagnade benämningen »oäkta» barn bör uteslutas.
Departements-chefen, Statsrådet Fåhraeus, uppläste slutligen till justering trenne särskilda, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade Nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl. Majtts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer i följande ämnen, nemligen: 3:o angående nedsättning i det årliga ackords-amorterings-hidraget för Landshöfdinge-tjensten i Calmar län; Och täcktes Kongl. Maj:t, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i Nåder gilla, samt befallde, att, i enlighet dermed, Nådiga Propositioner, sådane de finnas detta Protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Carl Ekström. 8 Kongl. Maj;ts Nåd. Proposition, N:o 19. Wo 19. Ank. till Exp. Utsk. d. 12 Dec. 1853, kl. 10 f. m. Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer angående pension för Krigsrådet S. G. Ehrenstams enka, Charlotta Gripenstierna; Gifven Stockholms Slott den 46 November 4853. Hos Kongl. Maj:t har Krigsrådet S. G. Ehrenstams enka, Charlotta Gripenstierna, i underdånighet anhållit att, sedan hennes syster, Mariana Carolina Gripenstierna, hvilken, till följe af Rikets år 1810 församlade Ständers beslut, åtnjutit en, med anledning af de år 1755 genom Rikskammar-rådet Joél Gripenstiernas efterkommande åt Staten eftergifna betydliga kronofordringar, henne tillerkänd och från Riksgälds-kontoret utbetald pension af Etthundrade Sextiosex Riksdaler 32 skillingar Ranko årligen, i December månad 1851 med döden afgått, samma pension måtte af sökanden jemte dess sjukliga och oförsörjda dotter.
Den uti 3:dje Puncten upptagne anmärkning, framställd af en Ledamot inom R. o. A., Grefve Horn, Claes, innebär väl förklarandet, att de deruti antydde förhållanden voro af underordnad vigt, men synes dock Utskottet i desto högre grad förtjent af uppmärksamhet och ett noggrant utredande, som densamma, bland de inånga mot Betänkandet gjorde anmärkningar, utmärker sig, till visse delar, genom sanning i omdömet och. i det hela genom lugn i framställningen. Hvad sålunda först angår den uti berörde aumärkningspunct omnämnde skillnad emellan det försäljningsfeeiopp, R:dr 677,111: 3,. 3- för Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, sorn StatsContoirets Redogörelse omförmäler och den af K. RänteKammaren till R. St:rs Revisorer år 1827 uppgifnc summa R;df 664,53i: 12, - 3. mindre än förstnämnde belopp, får Utskottet, med lemnad upplysning, att KöpeskilUngsbeloppen ej annorlunda än i vexlar varit uti K. RänteKammaren deponerade, tillkännagifva att samma skillnad härleder sig dels från det högre belopp R:dr Hamb, B:co 84,604 8 sk. hvartill de 19,000 £ Sterb för Fregatten af Chapman blifvit successivt i September månad bortuegotierade emot hvad K. RänteKammarens Räkning Betänkan Jen, N:o aiS. 451 under d, ii nästloYu(gangne Junii calculationsvis upptager med 81,937: 24., hvilket ofveiskjutande belopp It;dr Hamb, B:co 2,666: 32.
Då Utskottet uti Betänkandet icke uU tryckt anledningen till och afsigten med förslaget, att väderqvarnar icke måtte få uppföras inom närmare afstånd från allmän väg, än 150 alnar, torde Utskottet nu, sedan anmärkning deremot blifvit rigtad, icke böra underlåta att upplysa, det Utskottet, kunnigt om de manga olyckshändelser* 1524 och FikonCftsK• Betänkanden. sorn genom hästars skenande vid ankomsten förbi intill vägen liggande väderqvarnar, förorsakats, ansett det vara nödigt, att förekomma, det icke genom nya anläggningar af denna art, ifrågavarande olägenhet än vidare matte utvidgas. Att det föreslagne stadgandet skulle leda till inskränkning i egande rätten, har Utskottet ej kunnat föreställa sig, emedan med egande rätten till jorden icke ovillkorligen är förenad rättigheten till qvarnbyggnatjs uppförande derå. Flere villkor äro för utöfningen af denna sednare rättighet föreskrifne, och den uppkommer först da, när desamma äro uppfyllde. Om nu till sådane villkor äfven ett lägges, som har afseende på fredandet af medborgares lif och egendom, torde man icke hafva gatt för långt; och derest äfven vid fråga om anläggning af tull qvarnar, hvarom förra Betänkandet endast handlar, härigenom skulle inträffa, att en person, som ej utom det föreskrifna afståndet från vägen egde en lika tjenlig plats för qvarnbyggnad, som inom detsamma, hetoges tillfället till uppförande af en qvarn, hvarföre inga andra hinder mötte, kan för honom ej annat förhållande uppkomma, än för en annan person, hvilken af en i grannskapet liggande tullqvarn motverkas i begagnandet. af den lägenhet han sjelf eger lill tullqvarns anläggning; och karni Utskottet, i följd af allt detta, icke förändra sin me - Besv. och Ekon. Utsk. Betcinkaitäen. 1325 ning derom, att ett sådant iakttagande, som Utskottet tillstyrkt, bör vid anläggningén af väderqvarr.ar afses. Vid hvad
Om Tiondeoch Räntegifvares samt Ägares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; angående byggnadsskyldigheten vid Kyrkoherde Bostället); <)in grunden för hemmans deltagande i Kyrkooch Prest egårds-byggnad m. an ; angående yrkad förklaring öfver Kony1) Kungörelsen den 6 Apiil 18.10. cm skyldigheten lör Ledamöter af' Ridderskapefc och Adelil Samt Presle-Slåndcl, ali för deras .Tord, lius och Tomter i Städ erne deltaga uti allmänna åligganden; örn förbud eniot Ruslningshäslai s anskaffande genom Befälets föi sorg; rörande yrkad frihet lill svedjande a Skattehemmans ägor, samt begagnande af Mos leir ;id oell Ekar, med antagande af jj det uti frågan om svedjandeföresi agne atdra Allerrativ; angående om ny föi länning en mått, mål och vigt, med de förändringar och tillägg Utskottens sednare Utlåtande i delta ämne innehåller, utom hvad angår liden , då det nya förslaget må sättas i verket, hvilken Ståndet, med afseende på nödvändigheten att dess förinnan bibringa Allmänheten tillräcklig kännedom om förändringarne i de bitti Is från uråldriga tider brukeliga Mått, Mål och Vigt, ansett sig böra förlänga, till den 1 Januarii 18^6; i anledning af ålerrrmiss å Utskottets Betänkande om granskning 00b rät - t) <? n 19 November f, m, t* 7 telse af Eds forin ola i rer ; samt angående JVlälniugsättet af liö«och kol. O f»«S Allmänna Besvärs o c li O e c 0 n Q m i c» Utskottets:
Men att deremot, såsom Kongl. Majlis vid 1847—48 årens riksdag afgifna tulltaxeförslag innehöll, för hvarje full grad utöfver ett visst antal stadga en derefter lämpad förhöjning i tullafgiften, skulle icke allenast utan särdeles svårighet kunna efterlefvas, utan ock otvifvelaktig! erbjuda fullkomligt rättvis grund för beskattningen. Med antagande af en införselstull af 30 sk. kannan för bränvin och sprit af till och med 10 graders styrka, hvarunder de här allmännast förbrukade utländska sprit-drycker, konjak, romm och arrack sällan inkomma, skulle, då hvarje öfverskjutande grad, efter hvad allmänt antaget är, ökar varuvärdet med 5 procent, en deremot svarande tillökning i algiften uppgå till 1 sk. 6 rst. Den förutsatta tullafgiften 30 sk. per kanna af 10 graders styrka, med tillägg af tolag samt handelsoch sjöfarts-afgift, uppginge till mera än 35 sk. kannan. Nu är det vidare antaget, alt vid spritdryckers utspädning qvantiteten ökas med nära 5 procent för hvarje minskad grad i styrka, så att 100 kannor 10-gradig sprit skulle gifva nära 120 kannor 6-gradig. Erfarenheten lärer dock, att den utspädda qvantiteten föga öfverstiger 118 kannor; men med antagande äfven af 120 kannor, eller en tillökning af 20 procent, skulle tullsatsen 30 sk. per kanna 10-gradig sprit, med omförmälda tillägg, utgörande 35 sk. för den 6-gradiga, uppgå till fullt 28 sk. kannan.
Maj:ts Befallningshafvandes i Stora Kopparbergs län underdåniga framställningaf den 28 Mars 1851 om högre lön för Länsmannen i Särna socken och Idre kapell, samt Stats-konlorets den 19 Juni samma år afgifna utlåtande i ämnet; hvilket ärende den 7 November 1851 i underdånighet föredrogs, men hänsköts till behandling i ^ sammanhang med frågan om ny lönereglering för Lands-staten; 10:o. Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Jönköpings län underdåniga memorial af den 26 Oktober 1850 med hemställan om löneförhöjning för vaktbetjente vid Läns-styrelsens kansli och kontor; lito. Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Jemtlands län den 11 Maj innevarande år gjorda underdåniga framställning om ersättning åt Länets kronofogdar och häradsskrifvare för den deras bohemman ålagda ordinarie rotering; 12:o. Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i sistnämnda län underdåniga skrifvelse af den 29 Oktober innevarande år, angående behofvet af lönetillökning för länets Länsmän; samt 13:o. Lands-kanslisten i Stockholms län, Läns-notarien Sellströms underdåniga ansökning om ett årligt arfvode, hvilken ansökning i underdånighet föredrogs den 7 November 1851, men uppsköts för att handläggas i sammanhang med frågan oro ny lönereglering för Lands-staten.