Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskts d. 19 och 26 sisth Sept. på bordet lagda Betänk. N:o 44, i anledn. af väckt motion, ang:de kärande parts skyldighet att' kungöra svaranden Underltätts upskofsbeslut. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 19 och 26 sisth Sept. på bordet lagda Betänk. N:o lil, i fråga om indragning eller förändring af KrigsAkademien på Carlberg. l:sta punkten, angsde vackt förslag, all KrigsAkademien på Carlberg malle komma all uphöra och en mililär-fakultet vid universiteten inrdllas. Hr Bråkenhjelm: De af Utsk. anförda skäl synas mig icke behöfva vidare utvecklas och jag inskränker mig derföre till att hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till Utsk:s förslag. Frih. Creutz, Stephan: Då jag är motionär i denna fråga, anser jag det vara min pligt att redogöra för de motiver, som föranledt mig att väcka detta förslag. Jag har alltid ansett, det man vid all upfostran bordé, så vidt möjligt var, gå nationelt tillväga, och jag har trott, att militär-undervisningen borde gå hand i hand med undervisningen i öfriga vetandets grenar. Den —■ om jag så får uttrycka mig — skråmessighet, som upkommer derigenom att särskilda korporationer afskiljas från hvarandra i undervisningen, kan lätt medföra många både olägenheter och vådor för samhället. Det är derföre som jag ur principens synpunkt ansett det vara lämpligast, att de ynglingar, som egnade sig åt militär-yrket, erhöllo sin bildning vid de vanliga universiteten, lika väl som de, hvilka studera andra grenar af vetenskapen, såsom theologi, juridik etc. Jag tror att det skulle hafva ett helsosamt inflytande på hela nationen, om ynglingar af alla samhällsklasser vid universiteten blefvo så till sågandes förbrödrade, såvål i kunskaper som i socialt hänseende. 8 Den 3 Oktober f. m.
Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet hafva till StutsUtskottet återremitterat dess under den 21 sisth October afgifne Utlåtande, i anledning af väckte Motioner om Pensions anslående åt förre Jnstitias-Ombudsmannen m. m. Herr Friherre L. A. Mannerheim, hvilket Utlåtande deremot blifvit den 3 derpåföljde November af Välloflige Borgare-Ståndet samt Hedervärda BondeSlåndet bifallet. Uti anmärkningarne anföres hufvudsakligen: att Statens Ämbetsoch Tjenstemän kunna erhålla pension vid en mindre framskriden ålder, än den Herr Friherre Mannerheim uppnått: Att Rikets Ständer förut under innevarande Riksdag beviljat Penioner för ålskillige andre, enligt författningarne dertill icke berättigade personer: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Betrinkanden, N:o 208. 2cp ”ta (innes säkrast befrämja det nied detsammas beviljande åsyftade ändamål.” Oell kommer Utskottet du Creditivets lyftning ägt runi år 182(1 alt bär nedan, i sammanhang ined Berättelsen öfver nämnde års Revision af MagazinsVerkets förvaltning, meddela yttrande huruvida, genom berörde Nåd. förklarande, bifall i alla delar blifvit Jemnadt till hvad R. St:r, rörande dispositionen af det till Spannmålsuppköp vilkorligen anslagna Greditiv, i underd. hemställt. §• 2- Äng:de anmärkningar, omfattande f. d. Allm. Med anledning af Revisorernes anmärkning att 1822 års till deras granskning öfverlemnade Hufvudbok för Magazinslnrältningen då ännu icke undergått vanlig revision i K. M:ts och Rikets KammarRätt, har Utskottet undersökt och erfarit att nämnde controll i början af år 1826 blifvit behörigen verkställd, äfvensom att de senare årens räkenskaper inom föreskrifven tid till sådan gransknings undergående aflemnats. (R. B. 1825 pag. 10. Förkl. pag. 84-) 2 Moni.
Gr. af Ugglas har icke velat anslå den begärda millionen, derföre att han anser det som en inblandning från R. St:rs sida i administrationen. Jag är lika rädd som den värde Gr:n att R. St:r skola blanda sig uti frågor, som tillhöra regeringen, men jag kan icke finna annat än att R. St:r ganska väl kunna säga: vi önska att flottan måtte byggas hastigare, än vi hittills afsett; nu vilja vi visa att vi önska hjelpa hvad vi förut brustit och ställa derför en större summa till K. Hr von Francken, August: Jag har på intet sätt bestridt Gr. von Plåtens uppgift ang:de priset på de omnämnda fartygen; jag endast upplyste att, enligt Engelska tidningar, skulle fartygen kosta hvad jag nämnt. 1 lllustrated London News för den 26 September står, att det ena kostar 120,000 pund st. och det andra 80,000 pund st. Deremot talas icke om, att det sistnämnda fartyget icke skulle vara färdigt; ett förhållande, som jag ej kan bestrida, emedan den värde Gr:n bättre än jag måste hafva reda derpå. Rolf Krake har icke kostat Danmark 140,000 pund st., men det lär icke lyda rodret rätt val. Upplysningsvis vill jag nämna att det byggdes på 3 månader. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Inom Stats-Utsk:ts utgiftsafdelning tog jag mig friheten understödja den af Hr von Francken väckta motion så godt jag kunde, och om mitt namn icke finnes bland reservanterna, så var det, emedan jag ansåg frågans utgång alldeles bestämd. För öfrigt kan jag icke annat än vara tacksam för den omsorg om Sveriges försvar, hvarför motionen är ett uttryck, äfven om den icke kan leda till något särdeles resultat. Stats-Utsk:t har erhållit ganska skarpa förebråelser för sitt förfarande, först och främst af Hr Cederschjöld, som påstått att Utsk:t trädt grundlagen för nära. Jag tror icke att R. o. Ad. delar Hr Cederschjölds stränga åsigter, och jag tror att Frih. af Ugglas anfört tillräckliga skäl för Utsk:ts beteende.
Utan betänklighet nämner jag, att den ene är en på förmögenhetens vägnar icke af ödet gynnad fader för en talrik familj. Frånvaro af rikedom kan den höge embetsmannen med stolthet vidkännas, när arf icke af honom förskingrats. Sist och högst anför jag det förhållande , att ingendera kan sägas hafva endast lyd t ett egentligt tvång att afträda. — Bådas offentliggjorda afskedsansökningar äro så fosterländskt och så enligt med det representativa statsskickets anda motiverade att de bilda dem ett högt anspråk på Representationens välvilja. För den ena isynnerhet hade va - 368 Den 26 Augusti c. m. rit lätt att i tjensten fylla den, på några få månader nar, uppliunna legala pensionsåldern. När nu båda försmådde omvägar, dein de icke hade kunnat högt Vidkännas — böra de deraf lida? Är det oss, är del Rikets Ständer, är del Riket värdigt att de deraf lida? Jag anhåller att delta mitt yttrande må åtfölja återremissen till Utskottet. Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med den på f. m. beslutade återremissen af StatsUtskrs utlåt. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk;S den i5 dennes é. m. på bordet lagda utlåt. Nro 264, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. Nro 75, blef det ånyo hegardt på bordet af Frih. Fleming, Herm. IjLeinh., samt H. Ex. Hr Gr, Lövven hjelm, Gustaf. Ånyo föredrogs StatsUtskrs den i5 dennes på bordpt lagda utlåt. N:o 205, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag yrkar vördsamt bifall å det sednare betänkandet. StatsUtskrs utlåt. Nio 205 blef af R. o. Ad. bifallet. Lades till handlingarna StatsUtskrs den i5 dennes e. ra. på bordet lagda utlåCn och memrr: Nro 266, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskis utlåt.
R:dr till förbättrande af Arméens Befäls-löner bortkastade utan väsendtlig nytta, om ej Öfverstarne först återfått sina gamla boställen och löneförmåner. Jag afstyrker således för min del allt bidrag till lappande af det närvarande löneförhållandet inom Arméen, ehuru jag fullkomligt erkänner, att klagomålen öfver för knappa vilkor inom Arméen äro rättvisa; men då jag, efter mitt begrepp om saken, sökt antyda det bristfälliga och möjlighet att hjelpa det, tror jag mig äfven såsom Representant gjort nog i detta fall; ty min fasta öfvertygelse är, att klagomålen ej skola upphöra, utan möjligen villervallan blifva ännu större, om de nu föreslagne ökade anslagen bifallas, och organisationen sedan får fortgå, efter den uppgifna planen. Utaf hvad jag haft äran yttra faller äfven, i fall något afseende skulle derå fästas, att GeneralFälttygmästaren och GeneralQvartermästaren fortfarande måste Den 21 Maji f. m. i53 förblifva vid de Stater, der de försl varit aflönade, hvarvid äfven ingen olägenhet försports. Ä.tt nu bestämma en Stat för arne FältMärskalkar, såsom Utskottet föreslagit, kan jag ingalunda biträda; ty jag kan ej inse beliofvet af denna höga militärgrad inom vår Armee, aldraminst såsom upptagne på Stat med bestämd lön; finnes denna bestämmelse, gör jag mig äfven förvissad, att platserne blifva fyllde under den första campagne Armeen kunde komma att göra. Skulle någon hög Militär förtjent uppstå, och vara så lycklig att rädda fäderneslandet, eller eljest tillskynda det förmåner genom vapenlyckan, anser jag det då böra förvaras åt framtiden, alt med belöning erkänna sådane tjenster, i hvilket fall det säkerligen äfven ej stort skulle komma i beräkning, hvad vi nu kunde finna för godt bestämma. Jag föreslår derföre, att hela detta förslag borde afslås.
Ridderskapet och Adeln den 5 Maj S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln kesimir at gemensamt med sina MedStänder genom en stor Deputation afbörda sin främsta stadighet, den att för Hans Kongl. Höghet tills widare Riksföreståndaren Hertig dKiro af Södermanland frambära sin tacksamhet för desi medborgerliga wälwilja, att i en stund bland de wädligaste hwari detta Rike sig nägonsin befunnit, läna sin hand till desi upprätthållande; ansäg Ridderskapet och Adeln det nästföljande uttrycket af desi erkänsla böra egnas de ädla män bwilkas förutgäende, i rättsinnig afsigt och med sinnesstyrka utförda steg, försatt bäde Hans Kongl. Höghet i tilständ at sin wilja utöfwa, och Riksens Ständer at nu församlas til beredande af förbättring i en betryckt nations framtida öde. Bland desia män, utan twifwel mänga till antalet, fann Ridderskapet och Adeln sig böra utmärka en af Rikets Herrar, E)fwer Stäthällaren Fältmarskalken, Riddaren och bommenULuren af Kongl. Maj ts Orsén Herr Grefwe ^laurits txIii>A8por, och (lenerÄl-Nchoren, 6eneral-^cljutarNon, LomnmnseurLN hch Riddaren af Kongl. Swärds Orclen8 Stora Korsi Herr 5 L»rl 34 Den 6 Max.
N:o 9 med återlemnande af Hr prosten Setterblads motion, ang:de afskrifning af Kottholms kanalbolags skuld. R. o. Ad. ansåg äfven denna motion tillhöra StatsUtsk:s behandling. Vid föredragning af LagUtsk:s utlåt. N:o 7, i anledn. af väckt motion, ang:de skatts erläggande för rättigheten att utöfva jagt, fann R. o. Ad. den deri omnämnda af Frih. Duvall, Axel, väckta motion böra öfverlemnas till Bevilln.Utsk:s behandling. Föredrogs en från PresteSt., jemte prot.utdr. af d. 4 dennes communicerad motion af komministern Schagerberg, ang:de delning af rikets större pastorater, tillika med de i anledn. af denna motion i PresteSt. afgifne yttranden; och fann R. o. Ad. denna motion, som redan af PresteSt. blifvit remitterad till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk., icke för närvar, erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Slutligen föredrogs och bifölls Be villa.Utsk:s mern. N:o 3, om antagande af 2 cancellisler. II. R. o. Ad. åtskildes kl. J till 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 19 Januari 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 11 prot.utdr. för d. 15 samt pleni-prot. för d. 8 dennes. 134 Den 19 Januari f. m. Upplåstes Hrr Electorers lista vid val af en ledamot uti Allm. Besv.- o. EkomUtsk. att inträda under ordinarie ledamoten .\:o 49 Frih. Fleetwod, Fredrik Ulrik Miles, beviljad 3:ne veckors ledighet från d. 17 dennes; Och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 184 Hr Silfversvärd, Isak Sebastian. 'Hr Gr. o.
Skrifvelse, N.-o 206. hag, sorn nu understundom der möter dem, att af vidriga vindar blifva i flere veckors lid uppehållne och till och med nödgas öfvervintra i denna skärgård. På grund häraf och då, sedan E. K. M:t under den 28 sistiidne Januari täcktes i Nåder förordna, det någon förlängning af tillåtelsen att använda Finska och Åländska fartyg till transport af träd varor och tjära från de Norra Länen till andra inrikes orter efter innevarande års slut icke vidare kommer att ega rum, det bör förväntas, att, efter nämda tillåtelses upphörande, sjöfarten med inhemska fartyg melian Norrland och hufvudstaden, jemte andra söder om Åland belägna Svenska hamnar, kommer att i betydlig mån ökas, synnerligast om de faror och olägenheter, som med denna seglation ännu äro förenade, så vidt möjligt är, varda undanröjde, få hos E. K. M:t Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att en fyrbåk å Skäret Understen må, så vidt tillgångarne det medgifva, varda uppförd. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. N:o 206, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Maj 1845. Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den i5 — -— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående stiftande af Lag för Aktie-bolag. (Lag-Utsk:s Bet., N:o 99). S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva framställningar blifvit gjorda om behofvet af en lag för Aktie-bolag, hvilka, i anseende till deras serskilda beskaffenhet, Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej IV.v 206. 565 ej äro hänförliga till den art af bolag, som afses i 15 Cap. Handels-Balken, och för hvilka således all bestämd lagstiftning för närvarande saknas.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan den uppkomne formfrågan således blifvit afgjord, torde sjelfva bufvudämnet, eller frågan om Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntans bibehållande eller afskaffande nu höra af Ridderskapet och Adeln sluteligen afgöras. Grefve Hornj Clas Fredrik: Om jag ej misshört tnig» tror jag Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att den uppkomne Principrfrågan redan skulle vara afgjord; men om Ridderskapet och Adeln instämmer i denna åsigt, nödgas jag protestera deremot, emedan jag aldeles icke anser denna fråga sålunda kunna afgöras. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken förklarade, att, sedan han, i anledning af Friherre Cederströms derom gjorde påstående, hemstält, huruvida Ridderskapet och Adeln yrkade den af Friherre Cederström begärdte ofvannämde proposition, samt Hans Excellences berörde hemställan blifvit, efter 'hvad Hans Excel - 28 Den 28 A pri 1 f. m. lence lyckt sig fatta, af Ridderskapet och Adeln med en betydligt öfvervägande pluralitet af Nej besvarad, måste i följd deraf den uppkomne formfrågan jemväl anses hafva blifvit, i öfverensstämmelse med den af Hans Exccllence derom förut yttrade åsigt, af Ridderskapet och Adeln afgjord. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Hjerta: Jag vågar hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla om proposition till bifall på StatsUtskottets Utlåtande, och att, i händelse af Votering, contra-propositionen måtte blifva den jag föreslagit. Grefve Frölich:
Jag hade likväl trott, att rummet, der stölden begås, också bör vinna något afseende, samt att derföre kyrkan bör, framför alla andra ställen, fredas, hvilket sker derigenom att man pålägger den, som i brottsliga afsigter beträder detta heliga rum, ett svårare straff, vare sig att han tillgripit mer eller mindre. Att den person, som på ett postkontor t. ex, stjäl en bundt, med en pappersrimsa hopfästade tidningar, skall ådömas samma straff, som den, hvilken bryter sig in uti en kyrka för att stjäla, är och förblifver en orimlighet. Erhålles ingenting uti kyrkan, kan naturligtvis icke högre straff åläggas den brottslige än 2 års straffarbete, ty det plägar vara förhållandet, att, när ett brott i afseende på sina följder icke är af någon betydelse, ådömer domaren den minsta bestraffning. Men att ålägga den, sorn stjäl ett paket tidningar, enahanda straff, är någonting, som för mitt rättsbegrepp är obegripligt. Sparre: Om man, utan att hafva genomläst Betänk., och utan att hafva gjort sig reda för detsamma, gör anmärkn.-r, så kunna de framställas i oändlighet. På sådant sätt har den siste värde talaren sökt göra för R. o. Ad. tydligt, att den, som från posten tillgriper en bundt tidningar, kommer att straffas lika med den, som bryter sig in uti en kyrka. Detta är icke förhållandet, ty den, som gör inbrott uti en kyrka, dömes efter 12:te §:n och kan således erhålla 8 eller 10 års straffarbete för stöld å sistnämnde ställe. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr, om ett tillgrepp i kyrkan af en sak utaf ett obetydligt värde, t. ex en psalm - Den 14 Augusti. 33!) bok, kan jemföras med en betydlig stöld i posthuset, hvilket är ett ställe, som just derföre, att stora penningesummor der förvaras, bör vara fredadt.
I betraktande häraf och då, uti ett land, i allmänhet så glest befolkadt, som Sverige, de årliga marknaderne äro, serdeles för omsättningen af landtmanna-produkter, äfvensom för de öfriga näringarne, af en oundgänglig nödvändighet påkallade, såsom utgörande samlingsställen, hvarest köpare och säljare kunna på bestämda tider sammanträffa för ömsesidigt utbyte af varor och uppgörande af affärer, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till förslaget att helt och hållet afskaffa dessa sammankomster, hvilken åtgärd tvifvelsutan jemväl skulle hafva den påföljd, att, då de trafikerande icke kunde förhindras att i lofligt ändamål sammanträffa, dylika sammankomster likafullt skulle komma att, efter öfverenskommelse!- de trafikerande emellan, på vissa tider och ställen fortfarande ega rum, och således alla de nu öfverklagade olägenheterna qvarstå, med den skillnad endast, att de nu stadgade strängare kontroller å ordningnns vidmagthållande då saknades. Besvärsoch Ekonomi-Utsk. Betänkande, N:o 10. Hvad åter beträffar den alternativt föreslagna inskränkningen af marknaderne till de orter, som önska och kunna vara i behof af deras bibehållande, så instämmer Utskottet fullkomligen i den åsigt, att marknaderne, der sådant utan mehn för ortens rörelse låter sig göra, må varda indragna; men i sådana fall möter icke något hinder för de kommuner, hvilka finna sig dertill befogade, att, efter i behörig ordning derom gjord ansökning, utverka aflysandet af en marknad, hvilken efter vederbörandes hörande befinnes vara obehöflig, hvilket ock en och annan gång inträffat. På grund af sålunda blifvit anfördt och då Utskottet har sig bekant, att motioner denna riksdag äro väckta rörande inskränkning i den vid marknaderne vanliga bränvinsminuteringen, deri egentliga orsaken till de öfverklagade olägenheterna torde höra sökas, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd, i anledning af nu ifrågavarande motion. Stockholm den 21 Januari 1848. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Jan., kl. 2 e. m.
Förenämnda begge frågor kommo emellertid icke att vid ofvanförmiilda riksdag blifva föremål för Utskotts behandling och Rikets Ständers beslut, förmodligen derföre att de i sammanhang med löneregleringsfrågan blefvo remitterade till Statsutskottet, der de tilläfventyrs ansågos tillhöra annat Utskotts behandling, utan att likväl detta Utskott blef satt i tillfälle att dem handlägga. Vid den derpå följande riksdagen underlät jag att påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet härpå, emedan jag antog att vederbörande Utskott skulle vid Rese-reglementets och Inqvarterings-ordningarnes behandling tillvägabringa rättelse i nu af mig anmärkta hänseende. Då likväl detta icke kom att ega rum samt frågan äfven vid denna riksdag kan komma att förbises, har jag äran föreslå, att Rikets Ständer måtte besluta: l:o. Att i Statens tjenst anställde, såväl militäre som civile läkare, skola i Rese-reglementet uppföras i samma klass, som de Statens militäre tjenstemän med hvilka de innehafva lika tjenstegrad, nemligen: General-fältläkare med General-adjutanter; Ofver—fältläkare med Ofverstar; Fältläkare med Ofverste-löjtnanter; Regementsläkare jemte deras vederlikar Sjukhusläkare och Provincialläkare med Majorer; Förste Bataljonsläkare med Kapitener och Andre Bataljonsläkare med Löjtnanter. (Se Kongl. Befvet den 5 Juli 1855.) lith. till R. Sr. Att den Fältläkare-korpsen författningsenligt tillagda rätt »att erhålla inqvartering i Kronans hus efter de dem tillagde militär grader», (se Tibells Författningssamling, sid. 597) skall utsträckas jemväl till sådan inqvartering, för hvilken kontant ersättning tillgodonjutes. Jag anhåller vördsamt att denna min motion måtte till vederbörligt Utskott remitteras, samt, för den händelse Ridderskapet och Adeln skulle anse de begge föreslagna punkterna tillhöra olika Utskotts handläggning, att mig måtte medgifvas få så fördela motionen, att hvar punkt för sig varder till behörigt Utskotts behandling remitterad.
Emedlertid har Kongl Majits Beskickning i Köpenhamn nyligen erhållit förnyade föreskrifter i ämnet. 45:o af den 15 Maj 1848, rörande utbekommande från Kongl. Danska Räntekammare-Archivet af handlingar från 16:de och 17:de seklerne, rörande provinserne Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län (73). Underdånigst föredragen inför Kongl. Majit i Statsrådet den 2 Mars 1849. Kongl. Majit pröfvade icke lämpligt att nu, efter så lång tids förlopp, affordra Kongl. Danska Regeringen handlingar, som till följd af Fredstractaternes i Roeskild och Köpenhamn innehåll bordt af Svenska Regeringen utbekommas, och möjligen till någon del blifvit utlemnade, särdeles som dessa handlingar, enligt hvad deröfver af förste Landtmätaren Falkman, på Kongl. Majits Nådiga befallning, upprättad och till Kongl. Majit ingifven förteckning utvisade, nu mera icke syntes för Svenske undersåter kunna vara af synnerlig vigt; hvaremot Kongl. Majit förklarade Sig, i händelse af enskildtes anmälan om behofs^et af dylika handlingar i något bestämdt uppgifvet ämne, vilja, genom Dess Beskickning vid Kongl. Danska Hofvet, söka bereda dem utväg, att af dessa handlingar, om de der kunna finnas, erhålla del. *) Ordningsinimmei-n i denna och följande förteckningar, gående från början i en följd, är tillsatt vid tryckningen. 205 46:o af den 20 October 1848, angående regleringen af utgifterne under Riksstatens Tredje Hufvudlitel (227). Underdåningst föredragen inför Kongl. Majit i Statsrådet den 24 November 1848. Kongl. Maj:t behagade i Nåder anbefalla, att Statskontoret om innehållet af Rikets Ständers förberörde Skrifvelse skulle erhålla vederbörligt förständigande.
N:o 3, till Bevilln.-Utskottets Skrifvelse, N:o 6. § 33. Hvad till förekommande af oloflig bränvins-försäljning är förordnadt, må icke tillämpas å den, som, under påstående tåg, med vederbörande befalhafvares eller kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifver bränvin åt dem af manskapet, som blifvit hos honom inqvarterade. § 34. Vid uraktlåtenhet af föreskrifterna i § 20, vare bränvin under transport förverkadt, derest egaren ej gitter med tiliverkningsbevis eller annorledes tillförlitligen styrka, att detsamma icke är i riket ololligen infördt. Är förbrytelse mot gällande författningar, rörande införsel af utländska varor, begången, varde förbrytaren dömd, såsom för sådane mål är stadgadt. Hvar och en bar rättighet att förbrytelser emot denna förordning åtala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot husbondefolk; men isynnerhet skall det åligga Landsoch Stadsfiskaler, samt Krono-, Stadsoch Polisbetjente att å dylika förbrytelser hafva noggrann uppsigt och dem vederbörligen åtala, vid laga ansvar, der sådant åsiclosättes. Sådana förbrytelser böra, så i stad som på landet, vid allmänna domstolarne åtalas och afdömas, med undantag i de städer, der Poliskammare finnes och hvarest dylika mål i hitintills vanlig ordning behandlas. Då den tilltalade skriftligen erkänner förbrytelsen, må han svara genom fullmäktig och undgå personlig inställelse, derest icke domaren finnér sådan nödvändig. § 30. Om någon af de betjente, som böra vaka] öfver efterlefnaden af denna Förordning, sjelf bryter deremot förmedelst oloflig bränvins-försäljning, vare han förfallen till dubbla böter och miste tjensten. § 37. Alla i denna Förordning utsatta böter skola, då de komma att utgå, i vederbörlig ordning fördelas sålunda, att församlingens fattige tillfaller en tredjedel och målseganden, derest han saken vid domstol sjelf utförer, två tredjedelar. Varda förbrytelserna hos Fiskaler eller