Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Feuillade fingo vänta en god stund inne i salongen utanför Förste Konsulns arbetsrum — «kungens stora kabinett» — medan han i Dianagalleriet mottog Spaniens och Hollands gesandter. Edmée var icke särdeles orolig — abbéen var det nästan mera på hennes vägnar. Det låg i hennes karaktär, att, när hon engång beslutat sig för en sak, sedan anse den för den naturligaste i verlden, ja, den enda möjliga, och lugnt finna sig i alla dess konsekvenser. Förresten — hvarför skulle hon vara nervös? Hon skulle blott tala om affärer med en trettiårig general, hvilken för ett par år sedan var lika fattig och obetydlig, som hon var nu; och när allt kom omkring, var hon ju honom oändligt öfverlägsen i börd och hvad hon, efter sina begrepp, ansåg för god uppfostran. Hon stod trankilt borta vid ena fönstret och såg ned på gården, medan abbéen litet längre borta underhöll sig med adjutanten. Det misshagade icke Mademoiselle de La Feuillade, att denne unge herre, hvad hon godt märkte, allt emellanåt förstulet mönstrade henne från sidan, tydligen imponerad af hennes prinsessehållning. Bourrienne kom brådskande in i rummet och gick fram till abbéen, utan att se henne. Förste Konsuln väntar er, abbé Bernier, sade han höfligt, och medborgarinnan Feuillade, som han lofvat företräde. Abbéen nickade menande, en smula högtidligt till Edmée och harklade sig. Mademoiselle de La Feuillade, sade han med låg röst. Hon vände sig om och gick långsamt öfver rummet, adjutanten och sekreteraren drogo sig artigt undan — dörren till Förste Konsulns arbetskabinett var öppen. Han satt vid bordet, när de kommo in, men reste sig strax. Edmée förundrade sig öfver, att han, när han stod upp, var så liten och spenslig. Hon gaf också strax akt på, att hans hufvud var för stort till kroppen. Annars var han smärt, väl och kraftigt vuxen. — Här, medborgare-konsul, abbéen tog en smula högtidligt faderligt Edmées hand, tillåter jag mig att bringa er medborgarinnan Feuillade, om hvilken jag redan haft den äran att tala med er.
Jag er - Den 21 September e. m. 375 känner, att jag icke förstår anledn. till en så obetydlig och i sig sjelf likgilllig förändring, som uteslutning af en citat af en § utur den andra, och jag vill ingalunda säga, att någon sådan mening, som jag nu framställt, ligger derunder, men följden deraf hlifver ovillkorligen den, såvida man med utrikes resa, nödvändigt äfven kan förstå att resa till armeen. Jag afstyrker således förslaget. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Då säkerligen många förändringar äro att förvänta såsom föranledda af den utaf Konungen nedsatta comité'' lill de unionella förhållandenas närmare utveckling i framtiden emellan Sverige och brödrariket, hemställer jag, att de ifrågavar. §§ nu så länge måtte oförändrade bibehållas, samt att följaktligen förslagen till desammas förändrande mätte förfalla. Förslaget i 4 punkten blef af R. o. Ad. förkastadt. Förslag till stadgande i afseende pä Styrelsen under Konungens vistelse i Norrige. Regering sformen. § 39. Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele sä länge han utom sina riken vistas, utan före Statsrådet § 43. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller >till Konungariket Norrige reser, förordne —- Förslaget i denna punkt blef af R. o. Ad. antaget. Förslag om ett tillägg i Reg.F:s 4-1 §< f"r beredande af öfverensstämmelse emellan denna samt 35 och 99 §§■ Regeringsformen. § 47. Rikets Hofrätten och laga stadgar dömma ; Ri kets Collegier, eller, i dessas ställe, inrättade verk, landtregeringen behandlas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Om den ifrågavar. förändringen antoges, så komme 47 § alt lyda sålunda: ”Rikets Hofrätten och alla andra domstolar skola efter lag och laga stadgar dömma; Rikets Collegier, eller, i dessas ställe inrättade verk, landtregeringen tillika med alla andra verk, samt” etc. Enhvar lärer finna, att det är ett onödigt öfverflöd af ”verk,” som i denna § blifvit infördt.
Frih. Cederström: Utan afseende på hvad PresteSt. kunnat besluta, mäste R. o. Ad. anse målet öppet att genom återremiss kunna ändras. Det förekommer då i främsta rummet att betrakta tractaten med Ryssland, med afseende å ett sådant förändradt förhållande som kan anses nödigt. Det torde vara klart, att borttagandet af en rättighet, sorn redan finnes, skall möta svårigheter; men det är icke desto mindre högst D e ii g J u n i. angeläget, att den förändring, som anses af behofvet påkallad, verkställes, så framt omständigheterna sådant medgifva. Det faller naturligen af sig sjelf, att reciprocitet måste äga rum, så framt man vill anse sig kunna bibehålla sjelfständighet; ty i annat fall skulle den ena staten stå såsom ett lydrike under den andra. En Styrelse är således val belå ten med att såsom skäl för sitt afslag å en annan Styrelses yrkande af företrädesrättigheter kunna uppgifva, att bifall icke är förenbart med landets gällande lagar och således måste vägras, emedan alla folkslag, lagarna likmätigt, skola hafva lika rättigheter i handelsväg. Derefter förekommer att betrakta beloppet af den tull, som å från Finland kommande varor varit stadgad. Jag skulle tro, att det för hufvudstaden är nödigt att bibehålla låg tull på dessa eifecter; men jag anser samma tarif böra blifva gällande i allmänhet. Pröfvas förhöjning framdeles nödig, men alltid allmänligen, bör en sådan ske successivt, på det alla folkslag må för samma pris hitföra samma slags eifecter. Jag hyser inger farhåga, att Svenska victualier och trävaror derigenom skola blifva undersålda af utländningen, emedan dessa, med tillägg af frakt och andra omkostnader, oberäknadt den icke så obetydliga tullen, skola hafva svårt att täfla med våra varor å hufvudstadens eller annan landets niarknad. Herr Rosenschöld har, efter min tanke, ganska riktigt uttryckt sig i afseende på tariffen; ty den är af beskaffenhet att af R. St. kunna beslutas, icke i sina proportioner, men väl i sitt belopp. Det faller af sig sjelf, att R.
Yid anställd inventering befunnos kassans säkerhets-handlingar i behörig ordning. 8:o Alilitie-boställs-kassan, bildad af de så kallade reserv-hemmans-räntorna vid indelta Arméen, är afsedd till bestridande af kostnaderna för uppförande och underhållande af karakters-hus vid de för befälet vid indelta Arméen anslagna boställen. Dess inkomster af hemmansräntor, tionde och säteri-frihets-afgifter hafva från och med år 1852 varit till stats-verket indragna och ett motsvarande ersättnings-anslag å 4:de hufvudtiteln anvisadt, hvilket blifvit förslagsvis beräknadt för år 1856 till 14,750 R:dr. Räkenskapen, sorn blifvit uti Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkning, har ej hos Revisorerne föranledt till någon erinran. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Kapital-vinst å obligationer 1,980: — —J Diverse inkomster * 236: 22. Balans från år 1855: Skuld 1,650: — —• 6 Balans till år 1857: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 7,336: 2. 2. Efter det Kongl. Majit under den 9 Mars 1806 förordnat, att de ackords-summor, som till lön å stat vid Fältmätnings-korpsen befordrade officerare erhöllo för deras vid regementena innehafda beställningar, skulle till en kassa för Krigs-arkivets räkning nedsättas och utgöra en stående fond, hvars ränta borde till inköp af böcker, kartor och modeller m. m. användas, hade genom Kongl, brefvet den 10 December samma år befattningen med kassans medel uppdragits åt det då varande Husesyns-kontoret, hvars göromål numera öfvertagit saf Krigs-kollegii Aflönings-afdelning. Denna fond förvaltas under militise-boställs-kassan, uti hvars räkenskaper densamma upptages såsom en kassans skuld, och disponeras räntan af Topografiska korpsen.
SS ende till sitt närmare grannskap till Jordytan mera föränderlig, och blott tillfälligtvis att på. räkna; men den undra har i likhet med de Engelske kol-flötserne, sitt bestämda tak af sandsten, och botten af svart eldfast lera, och är således den, som i afseende på dess oförändrade regelbundenhet förtjenar att arbetas. Då förstnämnde del af kolfältet, efter inhämjad kännedom om flötsens stupning, kunde till sin varaktighet beräknas, föresåg man redan från arbetets första början, nödvändigheten af ett vattenschakts anläggning, längre ned på flötsen, för att kunna åtkomma de ofvanför belägna kolen. Ryd blef i anledning af flere borrningsförsök ansedt för tjenligaste stället. Ett schakt blef der nedsänkt, och en ångmachin af betydlig storlek eller med "4 tums cylinder der uppställd. När man sedermera med sänkningen af detta schakt, hunnit till öfre flötsen på 02 famnars djup, befanns vatten-tilloppet så betydligt, att Bolagets penninge-tillgångar icke medgåfvo denna, blott på framtida vinst, grundade plans vidare fullföljande. Man insåg nu först sin egen oförmåga, att med egna krafter utföra ett företag af sådan omfattning, samt att arbetet af sådan orsak måste inskränkas, blott till den öfra flötsen.
Första och andra punkterna återremitterades, hvaremot den tredje punkten bifölls; Prot.-Utdrag den 25 Februari 1854. 137 äfvensom Stats-Utskottets Memorialer: N:o 34, i anledning af erhållen återremiss af en af Herr Henschen väckt motion;' N:o 98, om förändrade bestämmelser i nu gällande rese-reglemente. Jemte det Ståndet fann motionen böra, i enlighet med de trenne öfrige Ståndens beslut, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteras, lade Ståndet Memorialet N:o 34 till handlingarne, och N:o 35, i anledning af återremiss af trenne motioner; lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls enhälligt Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 36, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om beviljande af ett särskildt kreditiv. S. I). Föredrogos ånyo och lades till handlingarne, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial.er: N:o 46, till Hedervärda Ronde-Ståndet, i anledning af återremiss af Betänkandet. N:o 16, rörande väckt motion, att sökande till klockaretjenst måtte befrias ifrån undergående af examen inför kyrkoherden; och N:o 48, till Borgare-Ståndet, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 11. S. D. Föredrogs ånyo Särskilda Utskottets Memorial N:o 5, vid hvilket Memorial Ståndet lät bero. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls enhälligt Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 36, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beviljande af ett särskildt kreditiv. Den 25 Februari. Från Höglofl.
Utskottet har, för bedömande af de i omförmälda motioner gjorda framställningar, förskaffat sig kännedom af de handlingar, som legat till grund för Kongl. Majits Allmänna besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande Nio äC. 9 Maj:ts don 9 April J856 utfärdade förnyade Instruktion för Förmyndare-Kammaren i Stockholm äfvensom af hvad i öfrigt kunnat lända till frågans utredning, och får Utskottet till en början i anledning af den ene motionärens anmärkning att, då Förmyndare-Kammarens äldre instruktioner skulle, såsom ingripande i Civil-rätten, hafva varit föremål för öfverläggningar på riksdag innan de utfärdades, Instruktionen af år 185G till och med lemnade oupplyst från hvilken eller hvilka förslaget dertill utgått samt huruvida stadens under Förmyndare-Kammaren lydande innevånare, eller dess styrelse, eller någon gren af dess styrelse eller någon annan myndighet deröfver blifvit hörde, vördsamt upplysa: dels angående 1764 års Instruktion, att, sedan llikets Ständer i skrifvelse den 15 Oktober 1756 rörande förmyndare-verket i Stockholm i underdånighet yttrat, »det Kongl. Maj:t lärer täckas låta nödiga Instruktioner författa och till veder»börandes efterrättelse utfärda», samt, då verkställighet häraf ännu icke vid 1762 års riksdag följt, i skrifvelse den 21 Juni samma år i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t »Nådigst behagade förordna det Ofverståthållaren med Magistra»ten måtte tillkomma direktion öfver Justitie-Kollegium eller Förmyndare-Kam»maren, äfvensom öfver stadens öfrige Verk, men Hospitalsoch Barnhus-Depu»tationen inseende med öfverskottsmedlen och deras användande, så vidt det ehster instruktion rörcr dess göromål, samt projektera reglemente i anledning af »Rikets Ständers vid förra riksdagen underdånigst tillstyrkta förordnande samt »hvad i följe deraf till Eder Kongl. Maj: t, uppå Nådig befallning inkommit, hvil»ket reglemente Eder Kongl. Maj:t, sedan Öfverståthållaren och Magistraten blifvit »hörd, täcktes i Nåder pröfva samt utfärda», så hade nämnde Deputation, enligt erhållen Nådig befallning, inkommit med förslag till Instruktion, hvarefter och sedan Svea Hof-Rätt samt Ofverståthållaren och Magistraten deröfver blifvit hörde, förslaget på andra Råds-Divisionen föredrogs och i vissa delar ändrades samt Instruktionen af dervarande Riksens Råd gillades och under Kongl. Maj:ts namn utfärdades; — dels ock beträffande tillkomsten af 1856 års Instruktion, att, sedan genom Kongl. Brefvet den 21 December 1849 om Stockholms Rådhus-Rätts förändrade organisation, det exceptionella stadgande, som förut egt rum i afseende å Justitie-Kollegii och Förmyndare-Kammarens domsrätt i arfs-,
Då försäljning skett, skola, af Auctionsmedlen, nedannämnda kostnader och afgifter, i följande ordning, hvar efter annan, fullt liqvideras så långt tillgångarna det medgifva, nemligen, 1:0 Omkostnader för det bärgade godsets transporterande till Auctions-stället, detsammas förvarande derstädes, samt den, genom gällande Författningar bestämda försäljnings-provision ; 2:0 Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skrifv. Dykeri-bolagets fordran för bergningsomkostnader och bergnings-procent; 3:o Tull-afgift; 4:o Tolag och öfriga umgälder; Uppstår öfverskott, sedan‘alla omkostnader och afgifter sålunda godtgjorda blifvit, skall beloppet deraf, vid gemensamt ansvar för vederbörande Tull-kammare oell Dykeriets ombud, inför K. M:s Befallningshafvande i det Län, der bergningen skett, ofördröjligen och sist inom en månad från Auctions-dagen, redovisas och i Landt-Ränteriet derstädes insättas, för att dermed, Lag och Författningar likmätigt, sedermera förfaras. Är det bergade och i förvar tagna godset skadadt, eller af sådan egenskap att detsamma, genom ett längre förvarande, sannolikt komme att förskämmas eller till sitt värde förminskas, till utrönande hvaraf Magistraten i närmaste Stad, intill det ställe der strandningen inträffat, uppå anmälan af Dykeri-ombudet, har att genast låta anställa noggrann besigtning och undersökning; då må, oaktadt gods-egaren är okänd eller frånvarande, försäljningen af varorna icke uppskjutas, men deremot, efter förutgången Kungörelse i orten, skynd Bih, till R, St, Prof. 1828—1830, a6 Exp.-Utsk, Förslag till und. Skri/v, IV.-o 3o?. samt för sig gå, samt med Auctions-medleris fördelning förhållas på sätt i 3:dje och 4;de Momenten af denna §. redan stadgadt blifvit. 15 §.
För min del kan jag icke finna, huru den sak, sora här är 170 Den ai October f. m. i fråga, eller slagskatten, på något vis kan anses ingå på gebitet af den ännu opröfvade frågan om alliagens bestämmande, enär det endast är värdet af det i myntet befintlige qvantum bergfint silfver, hvarom talas. Jag anhåller derföre, att contrapropositionen må förblifva oförändrad, enär den icke, såsom Herr Cederschjöld trott, har det ringaste inflytande på aen sednare förekommande frågan om lödigheten. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Herr Hjertås mening finge till contra-proposition antagas. Bifölls. Herr Cederschjöld: Jemte det jag reserverar mig emot formen af contra-propositionen, vill jag blott erinra, att den kan verka tvärtemot det ändamål man åsyftat, i samma mån som den innehåller flera saker, och derigenom kan gifva anledning till opinionernes fördelning, samt i så målto tilläfventyrs just blifva fördelagtig förden sak, åt hvilken jag önskar bifall. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förnyade den af honom nyss framställde Voterings-proposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Don 11 October f. m. Voteringen börjades klockan ett qvart till a e. m. och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel först blifvit undantagen och förseglad, men derefter i följd af paria vota öppnad, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 75. Nej — 74. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således beslutat, att ingen slagskatt borde finnas, utan att hela myntningskostnaden må, på sätt hittills skett, å allmän bekostnad bestridas. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen.
Läne-Bankeus Obligationer, dels för äldre insatta Capitaler, och dels för de, till understöd vid den är 1800 beslutade Realisation, upptagna Lån i Silfver, hafva blifvit belånade: 54 - År i83o med R:dr 237,907: 16: 1831 — — 135,37-5: i832 till och med ullimo Julii — 4t>S38: 32: — Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag till 5 procent förhöjde räntan för dessa Lån, i stället att den förut utgått till samma procent, som för Obligationerne var utfäst, har denna Låneutväg varit vida mindre än förr bemannad. O O 54 st. Låne-Banco-Obligationer, till ett sammanlagdt Capital-belopp af 27,519: 14. 10., hvarå Lånen med Ränta uppgått till eller öfverskjutit Obligationernes Summa med deras Ränta, hafva, enär Låntagarne icke inom föreskrifven lid infunnit sig till Liqvids uppgörande, blifvit afskrifne och dödade. Lånen på Jern, Koppar och Expor table Fffecler, dels inom Stockholms, dels inom Götheborgs District, hafva, enligt hvad Låne-Bankens Böcker utvisa, utgjort: År j83o i Stockholm R:dr 1,549,008: —• i Götheborg —- '286,080: 183 r i Stockholm — 1,911,880: — —■ i Götheborg — 20i,o5o: i83a i Stockholm lill och med ultimo Julii — 981,934: - i Götheborg till och med ultimo Junii — 182,660: —■ — Till Fahlu Bergslag, emot Hypothek af dess Kopp ar-Se diar j liro Län utgifna: År i83o ...
I händelse R. o. Ad. icke skulle vilja bifalla alla 4 mom:n i den nu föredragna 31 punkten, ser jag ingen olägenhet deri att bifalla mom. 1 och 2, och återremittera de tvenne återstående, hvilka icke äga sådant sammanhang med hvad betänk, i öfrigt innehåller, att deras återremitterande förhindrar afgörandet af följande punkter, hvaremot om de 2:ne första momme icke blifva afgjorda, komma svårigheter att möta vid Diskontfondernas fördelning emellan de serskilda låne-konloren, och lill följd deraf ytterligare återremisser, som knnde undvikas, derest l:sta och 2:dra momme nu bifölles. Jag anhåller derföre om propos. på bifall å desamma. Hr af Dalström: Man har sagt, att det vore lämpligast att öfverlemna medlen till ett bolag: detta går visserligen an att säga, men jag tror mig förut hafva bevisat omöjligheten af ett slikt förslags utförande på Gottland, ty det skulle vara få af allmogen, som skulle vilja pantsätta sin jord i Ranken och med solidarisk ansvarighet förvalta hvad som erhölls. Jag uprepar det ännu en gång, att det är omöjligt, och låter sig ej der verkställas. För mig är visserligen icke förslaget obekant, att till provinserne borde lemnäs, för hvarje, afpassade summor, mot det alt bolag bildades, hvilkas medlemmar pantsatte, eller låto inteckna sin jord för Rankens räkning, och dessutom ingå i solidarisk ansvarighet för de undfångna medlen; men jag inser ej orsaken hvarföre ett slikt experiment just skall anställas först med Gottland, der man minst är van vid penninge-operationer; hemställande om det ej kunde ske förmånligare, då octroij slutar för någon Privatbank, som icke lär länge uteblifva. Gr. Mörner: Jag har begärt ordet i anledn. af Frih. Stjernstedts yttrande, och tager mig friheten hemställa, huruvida det kunde vara så riktigt, all på förhand bestämma, det låne-kontor skall inrättas i Wisby, och att lånekapital skall utgå till fixeradt belopp, men deremot lemna öppet och oafgjordt, hvartill förvaltningskostnaden må få upgå.
Som likväl, äfven om detta förslag bifölles, först i en nog aflägsen framtid någon förkofran härigenom vore att för Riksgälds-Contorets Enkeoch Pupillcassa påräkna, så, och i anseende till nödvändigheten att för dess nuvarande utgifters bestridande, jemväl i sådant fall tillgripa fonden, hafva Förvaltarue hemställt, att åtskilliga i Riksgälds-Contorets räkenskaper bland dess skulder halancerade och af Revisorerne till afskrifning föreslagna poster, utgörande tillsammans 1,847 R:dr 31 sk., måtte varda till dervarande Enkeoch Pupill-cassa öfverlemnade, med skyldighet att ansvara för desammas utbetalning, derest den nu mera komme i fråga. Slutligen, och för den händelse att hvad sålunda blifvit föreslaget icke skulle af Rikets Ständer bifallas, hafva Förvallarne, under åberopande af de betydliga bidrag, som från det allmänna utgingo till Civiloch Militär-staternes Enkeoch Pupill-cassor, äfvensom af de förmoner, hvarmed Banco-statens enahanda Cassör blifvit hugnade, anhållit om ett årligt anslag från Riksgälds-Contoret af 600 R:dr. Delegarne uti f. d. General-Assistance-Contorets Enkeoch Pupill-Cassa, hvilkas utlåtande öfver meranämnde 2:ne Cassors föreslagna förening blifvit af Fullmägtige inforclradt, hafva deremot bestridt en sådan förening, såsom Stats-UtsJiottets Utlåtande, JV.-o i53. 7 icke öfvensstämmancle med rättsoch billighetsgrunder, enär de afdelegarne, under mångårig tjenstgöring, vunna rättigheter skulle härigenom, om icke helt och hållet dem betagas, dock i ej ringa mon inskränkas.
Till denna räknar jag, alt allmänheten, eller innehafvarne af dessa bankers färskri 1'ningar, må äga all, när en bank förklarat sig insolvent, utsöka betalning hos ledamöterne i bankdirectionen, utan afvaklan på concursens utredning, och sedan hos lottägarne; ty när ansvarigheten, ehvad den är solidarisk eller ej, icke kari för delägarue upphöra eller förminskas, derföre att banken sjelf råkat i coucurs, sä synes mig deraf vara en gifven följd, att fordringsägaren bör i alla hänseenden vara försäkrad om skyndsam liqvid, såsom en rättighet motsvarande den förmån banken ägt att utgifva creditsedlar, dem den förra varit nödsakad att emottaga. Frih. Raab: Jag har den tillfredsställelsen, att denna gång kunna dela åsigt med Hr Printzenskjöld. Jag kan ej neka, alt, om solidarisk ansvarighet skall vara en sanning, så måtte den också utvisa rättighet att få utmätning för en fordran hos deläga me i en privatbank. Men hos hvilken skall man hafva rätt alt söka denna utmätning? Rättvisan kräfver väl, att man först Dtn 25 Januari c, m. 517 niii äga denna lätt hos directionen. Detta är uttryckt i den lii §, och jag kan på sådana skäl icke tillstyrka borttagande af densamma, utan anser verkligen, att den bör qvarstå lill allmänhetens lugnande, ehuru jag hoppas att densammas användande icke kommer i fråga. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: De stadganden, som finnas i 15 och 16 §§ samt i den 2, anser jag för min del hafva till följd, alt några privatbanker icke komma att existera, åtminstone icke af den redbara beskaffenhet, sorn de nuvarande; ty dä icke mindre än 50 personer få vara delägare i en bank, sä kunna ej några få ca pi t a 1 ister förena sig om att lägga större delen af sin förmögenhet i en sådan rörelse och drifva den pä sitt enskilda ansvar, ulan om ett större antal förmögne associera sig för eli sådant ändamål, skall stadgandet förorsaka, alt hvars och ens andel i banken blir ringa.