Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som, med bifall till StatsUtsk:s hemställan, vill, att den lill Juslitiée-Statens allönande anslagne s. k. sterbhus-afgiften, som för närvarande till Statsverket ingär, må med innevande års slut upphöra samt beslutet derom hos K. M. i und. anmälas, med anhållan om Dess Nåd. sanktion, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, kommer berörde afgift att fortfara. Öfrige punkter uti ifrågavar:de ntlåt:n med tillhörande bilagor äro, dels af alla, dels af 3:ne RiksStänd, afgjorde.” I afseende på dessa framställda voteringspropos:r fattade R. o. Ad. den 19 September f. m. följande beslut: ”Ånyo föredrogs StalsUtsk. memorial N:o 302 med förslag till sammanjemkning och voter:s-prop:r, i anledn. af RiksStms olika beslut, i fråga örn beräkningen af Statsverkets inkomster: l:sta punkten 3:dje punkten. De föreslagna voter:s-propos:na godkändes.” Det är således gifvet, att om man gör afseende på prejudikat och om dessa anföras för afslag å voter:s-propos:ne, så kunna också prejudikater anföras för anställande af votering, då tvä Ständ stadnat emot 2 i fråga om upphörande af en Statens ordinarie inkomst; men säger man, om nu framställda förslag till voter;s-propos:r skulle godkännas, så skulle derigenom hända att beslut i förstärkt StatsUtsk. fattades, som förut icke varit fattade af något enda RiksStånd, eller som icke öfverensstämde med något RiksSlånds beslut. Ja väl! — men det kommer deraf att sjelfva frågan innefattar tvänne delar, för besluts fattande, i hvilka delar erfordras endast tre Stånds beslut för den ena, men för den andra alla fyra RiksStms sammanstämmande beslut. Om man nu föreställer sig att tre Ständ nemi. R. o.
Då den staden Wexiö sednast öfvergångna eldsvåda, i November 1843, inträffade, hade arbetet å den nya Landshöfdinge-Residens-byggnaden endast så vida fortskridit, att, sedan den dertill bestämda plats blifvit instängd och materialbodar uppförda, grunden för byggnaden var lagd. Enär nu, för verkställigheten af det efter samma eldsvåda uppgjorda förslag till förändrad planläggning och tomtreglering af nämnde stad, det ansågs nödvändigt anlägga residensbyggnaden på en annan plats, än den förut dertill utsedda, hvarest det vid den förra eldsvådan nedbrunna recidensliuset varit uppfördt, måste följaktligen den, på grund af 1843 års Kongl. Bref, afslutade entreprenaden angående denna byggnad undanrödjas. För sådant ändamål täcktes Kongl. Majit, sedan vederbörande entreprenörer blifvit hörde samt betydligt nedsatt sina först framställda ersättningsanspråk, medelst Nådigt Bref af den 23 April 1844, tillåta Kongl. Majlis Befallningshafvande att med dem öfverenskomma om det upprättade entreprenad-conlractets återgång under följande vilkor, nemligen: att entreprenörerne, såsom ersättning för verkstäldt arbete, jemte dem genom contractets frånträdande tillskyndad förlust m. m., skulle ega att sig tillgodo beräkna, i ett för allt, en summa af 2000 Ridr; att denna summa komme att entreprenörerne godtgöras genom afdrag å det i Riksgälds-Contoret lyftade och af dem förskottsvis utbekomna belopp 10,000 Ridr; samt att återstoden af detta förskott finge, emot ställandet af godkänd säkerhet för dess återbetalning, utan räntas beräknande, till Länets Landt-Ränteri erläggas med en fjerdedel, eller 2000 Ridr, årligen vid slutet af år 1844 samt nästföljande 3:ne år.
För detta förslag talade äfven Kongl. Maj: Is Nådiga Proposition, uti hvilken Riksens Ständer uppmanas att ivid bevillningens ordnande tillse jernverkens behof utaf lindring uti dem tryckande bördor. — Den första delen af afdelningens förslag, den om import-tullarnes sänkande, antogs af Utskottet med obetydlig förändring; den andra förkastades. Skälet härtill är nära ofattligt, åtminstone svårt och obehagligt att uttala, dä det som af den enda talare, hvilken uti frågan yttrade sig, framlades, och hvilket af ingen bemöttes, enär man ansåg sakens rättvisa tala för sig sjelf, nemligen statens, genom tuii-salsens bibehållande, äfven bibehållna inkomst af 23,000 R:dr B:ko, föga torde väga emot statens behof af alt skydda en näring, hvilken på dess handelsvåg så mycket tynger och hvilken för närvarande så hård t är tryckt, alt, derest jern-tillverkaren till deras gängse värde skulle uppföra de varor och prestationer, hvilka utaf de af honom egande hemman utgå, — (och så måste en vinstoch förlust-räkning föras) — månget jernverk skulle på dess tillverkning framvisa en ren förlust. Jag anhåller, alt nu omförmälde, af Utskottet begångna orättvisa, utaf Riksens Ständer mätte rättas, och tull-frihet vid export af stångjern, eller åtminstone tull-nedsättning, i enlighet med afdelningens förslag, beviljas.» 3:o af Herr Grefve Björnstjerna, C. M.: »Ehuru sjelf , hyllande fria handelsåsigter, anser jag Utskottet likväl nog mycket hafva förbisett tuli-satsernas 2:ne hufvudändamål: de inhemska näringarnes betryggande och en lätt ingående stats-inkomst. På dessa skäl nödgas jag reservera mig mot följande af Utskottet lättade beslut: l:o. Party", seglande, af jern, kunna, enligt Utskottets förslag, hit införas mot en värde-förtullning af 5 procent. Lika nyttig och behöflig som denna låga tull-sats är för trädfartvg, lika obillig anser jag den vara för dylika af jern.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 19 Inom Borgare-Ståndet bar Herr JE. Meijer (i motion N:o 91) föreslagit att Carlshamns femklassiga elementarläroverk måtto till fullständigt elementarläroverk på såväl den klassiska som den reala linien upphöjas och för ändamålet nödiga medel af Rikets Ständer anvisas; varande vid motionen fogade handlingar, hvaraf iuhemtas, bland annat, att lärjungarnes antal för närvarande utgjorde 110 samt att en af stadsfullmägtige i Carlshamn gjord underdånig ansökning om läroverkets förvandling till ett på beggo linierna fullständigt blifvit af domkapitlet i Lund förordad, dock med förbehåll att kommunen åtoge sig uppförande och underhåll af det lärohus, som för den utvidgade läroanstalten blefve erforderligt. Slutligen hafva uti särskilda motioner hos Ridderskapet och Adeln Herr Hallenborg, Magnus (i motion N:o 6) och hos Borgare-Ståndet Herr Sv. Trägårdh (i motion N:0 37) erinrat, hurusom genom föräudrade stadgandeu den dimissionsrätt, som tillförene tillkommit staden Ystads lärdomsskola, blifvit densamma frånkänd samt skolan inskränkt till ett femklassigt elementarläroverk, hvaraf blifvit en följd att der intagne ynglingar, hvilka önskade inhemta de för den så kallade afgångsexamen föreskrifna kunskapsmått, vore nödsakade att söka inträde i fullständigt elementarläroverk å annan ort; men de närmast intill nämnda stad belägna fullständiga elementarläroverken i Malmö och Lund vore redan så starkt anlitade, att de ej vidare kunde fylla provinsens behof. För Staten uppstodo icke någon ytterligare utgift derigenom att nya läroverk bildades, i stället för att öka lärarepersonalen vid de redan befintliga, hvaremot för allmänheten den stora fördelen, utöfver den ekonomiska, bereddes, att många ynglingar finge qvarstadna uti och i närheten af föräldrahemmet och der njuta den dagliga omvårdnaden, i stället för att på långt afstånd derifrån vid alltför tidiga år lemnäs åt sig sjelfva.
Förverka den icke! DEN OKÄNDE. Hvart skall Ni gå? DAMEN. Endast ett ärende... DEN OKÄNDE. Är Ni religiös? DAMEN. Jag är ingenting. DEN OKÄNDE. vore Er gamle blinde far som Ni ledde på marknader att sjunga, Desto bättre, då skall Ni bli någonting. O, jag önskade, jag Jag ville icke såra Er, och Ni har rätt: dikten är en gåfva AUGUST STRINDBERG men det olyckliga är att jag inte kan bli gammal det är så också med elfvornas barn, de växa icke, få bara stort hufvud och skrika ... Jag önskar jag vore någons hund som jag fick följa, så att jag en gång, en pisksläng två gånger aldrig vore ensam litet mat ibland, en spark då och då, en smekning - DAMEN. Nu måste jag gå! Farväl! DEN OKÄNDE (tankspridd). Farväl! (Han blir sittande på bänken; tar af hatten, torkar TILL DAMASKUS pannan. Derpå ritar han med käppen framför sig.) TIG GAREN (in. Högst besynnerligt utseende; plockar i rännstenen.) DEN OKÄNDE. Hvad plockar tiggaren? TIGGAREN. jag begärt något? För det första: hur så? Och sedan är jag ingen tiggare har DEN OKÄNDE. niskor efter deras yttre. Då ber jag om ursäkt, men det är rätt svårt att bedöma men TIGGAREN. Jo, jag vill lofva det. Kan Ni till exempel gissa hvem jag är? DEN OKÄNDE. mig inte. Nej, jag hvarken kan eller vill; med ett ord, det intresserar - TIGGAREN. när det är för sent. Hvem vet sådant på förhand; intresset kommer vanligen efteråt, Virtus post nummos! DEN OKÄNDE. Hvad! Tiggaren är bekant med romarspråket? TIG GAREN. dulci. Det är jag som lyckats i allt hvad jag företagit, af det skäl Se der, intresset vaknar. Omne tulit punctum qui miscuit utile AUGUST STRINDBERG att jag aldrig gjort något. Jag skulle vilja kalla mig Polykrates, han med ringen. Vet Ni att jag fått allt hvad jag velat af lifvet?
Sk//, årligen, under den sedermera (öljde tid eller åren 4846, 1847, 1848 och 849 betydligen stigit (nemligen till 5 å 4,000 Sk//, och derutöfver), så vore den kol-tillgång, som erfordrades blott för den genom merbemälde kommission antagne årliga produktions-qvantitet af 2,500 Sk//., med beräkning af 15 stigars kol-åtgång fiir hvart skeppund (således 57,500 stigar) ganska knapp för att kunna anses motsvarande beholvet; och det vore derföre af högsta vigt, att kol-räntorna blifva bibehållna, på det kol måtte kunna påräknas jemväl från de skogar, som äro något aflägse från koppar-verket, helst koppar-tillverkningens ökande till en högre qvantitet än den nyssnämnda af 2,500 Sk//, äfven vore det enda vilkoret för möjligheten af bergsbrukets fortsättande utan förlust för näringsidkarne; förmenande Bergslaget slutligen att, på alla dessa skäl, Bergslaget icke kunde afstå från sin rätt att fortfarande erhålla kol-räntorna in natura, så vida icke Bergslaget genom koppar-räntans förmedling till hvart trettionde Sk//., sättes i tillfälle att bära de höga kol-pris och den ökade tillverkningskostnad, sorn af kol-räntornes frånträdande skulle blifva en följd; bj den 29 September 4849, af Landshöfdinge-ernbetet i Stora Kopparbergs Län, som i underdånighet yttrat: att Bergslaget icke utan dess eget medgifvande kunde frånkännas dess på privilegier grundade rätt till ränte-kolens erhållande in natura; att emellertid, och då denna leverering medförde en obillig tunga så väl lör allmogen i de socknar, hvilka äro belägna på ett betydligare afstånd från Stora Kopparberget, som ock för den allmoge, hvilken saknar egen skog till kolning, Landshöfdinge-ernbetet ansåge någon uppoffring, från Statens sida kunna skäligen äskås för eje skattdragandes befriande från berörda, i begge nämnda fall olämpliga levererings-skyldighet, förmodade
Det är visserligen sannt, att den dass, som har förmåga att använda andras capitaler på näringarna, riskerar siri undergång, och mången har i detta land arbetat sig fattig, under det våra verkliga capitalister endast bemöda sig om att utan deltagande i de productiva yrkena komma till välstånd, samt att isynnerhet för jordbruket en stor del af dessa capitaler bortgått; dock är det derföre icke sagdt, att något bortgått i jordegendomens värde, ty jag tror tvärtom, att detta blifvit nära nog fördubbladt, ehuru det icke synes i taxeringsvärdena. Jag önskar den lättnad för näringarna, som skulle beredas dem genom ett ökadt rörelsecapital, på sätt Frih. ia6 Den 5 Juni f. ra. Ehrenborgh föreslagit; men jag saknar tillräcklig upplysning om förslagets verkställighet och tillämpning, för att våga med full tillförsigt understödja det. Jag tror det blifva svårt att reglera 9:de hufvudtitelns anslag för ett fondsystem, emedan detta anslag är en årlig bevillning, som R. St. framdeles kunna förändra eller indraga. Jag anser detta väl icke sannolikt; men det är icke otänkbart eller omöjligt, och således har man icke den arithmetiska säkerhet, att ett fondsystem derpå kan grundas. Jag inser icke heller , huru man skall kunna föreskrifva Konungen sådana vilkor för detta anslags användande; men om Utsk. finnér motionen antaglig, har jag ingenting deremot, blott Utsk. kan utfinna ett så säkert sätt för förslagets utförande, att Regeringen icke tan använda anslaget annorlunda, än R. St. kunna föreskrifva. Jag vill således icke afstyrka motionen, så framt möjlighet finnes att föreskrifva de vilkor, som jag i afseende på säkerheten anser nödvändiga, och något medel gifves, hvarigenom administrationen kan tillförbindas att uppfylla dessa vilkor; men utan en sådan garanti anser jag motionen icke bora bifallas. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag har begärt ordet för att ställa mig på deras sida, som talat för motionen.
Sjette imf-vudtiteln'. 6:o Utskottets förnyade hemställan i fråga om bergsoch kommersekollegium ; Vid Utskottets härutinnan gjorda hemställan lät Ståndet bero. 7:o Åtskilliga till regleringen af utgifterna under 2:dra, 4:de, 5:te, 6:te och 7:de bufvudtitlarne hörande frågor; Ståndet godkände beLänkandet i de delar, der Ståndet förut bifallit Utskottets tillstyrkanden, men lät vid öfriga frågor bero. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial N:o 211, medförslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande ifrågaställde anslag till fängelsebyggnader. Med afslag å Utskottets inbjudning, att Ståndet måtte med Borgare-ståndet uti dess i denna fråga fattade beslut sig förena, fann Ståndet för godt antaga Utskottets förslag till voterings-propositioner. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskoltets utlåtande N:o 212, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 171, angående nedsättning i arrendet för kronosäteriet Boda; Vidblef Ståndet sitt förut i ämnet fattade beslut, i följd hvaraf annan åtgärd ej ansågs erf orderlig, än att lägga memorialet till handlingarne. S. I). Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets memorial N;o 213, i anledning af väckt motion om förlängning af betalnings-tiden för ett, i anseende till hageiskada, meddeladt undsättnings-lån; Utlåtandet bifölls. 4-76 Prot.-utdrag den 28 Juni 1848. S. D. Föredrogos åter Lag-utskottets nedannämde betänkanden: N:o 52, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker.
1 frågan åter, huruvida köpslutet, i följd deraf, att icke »köparen eller någon annan »å hans vägnar deltagit i köpeafhandlingens upprättande, skulle saknat emot honom all för»bindande kraft, om han eller någon hans tillförordnade förmyndare det yrkat», synes det mig klart, dels att ett sådant yrkande icke behöldes, för att borttaga en förbindande kraft, som ej fanns, och dels att om icke dess mindre ett yrkande af denna beskaffenhet blifvit gjordt och bifallet, man derigenom dock icke kunnat vinna mer, än undanrödjande af den der förbindande kraften, hvilken aldrig funnits; hvaremot man icke kunnat undanrödja Säljarens gifna och obehindradt fortfarande utfästelse, i kraft hvaraf den sålda äganderätten öfvergått till Köparen, under ovisshet, huruvida han ville åtaga sig den saknade förbindelsen, när han dertill koni i tillfälle. Härmed har jag granskat de domskäl, som i den nådiga Domen finnas anförda. En anmärkning vid argumentationen återstår. När man pröfvar giltigheten af en afhandling; får man väl aldrig glöma att fråga sig, af hvem densamma klandras. Ty den ene af kontrahenterna i en afhandling om ömsesidig förbindelse får ingenting vinna på den andres klander; och utan afseende på deras rätt, som den angår, pröfvar man lika litet en sådan afhandling, sorn något annat tvistämne. Nu är det, i fall domskälen vore grundade, endast Köparens rätt, sorn vore förnärmad, endast mot honom, som afhandlingen saknat förbindande kraft; men det är icke han eller bans rätts innehafvare, som klandrade afhandlingenhuru kunde den då höfvas derföre, att den icke var mot honom förbindande? Det skedde på grund al hans medarfvingars klander, hvilka genom ari' inträdt i föräldrarnes rätt, och således ej kunde hafva annan klanderrätt, rfn desse sjelfve skulle ägt; men föräklrarne voro sjelfve just säljarne, och skulle ju icke kunnat klandra sin egen, frivilligt och icke i omyndighetstillstånd, vidtagna åtgärd. Jag har redan angifvit, att de rättsbegrepp, mot hvilka dessa anmärkningar äro rigtade, icke nu för första gången framkommit.
* Emedan den dagliga pressen ganska utförligt refererat föreläsarens framställning af det sätt, hvarpå naturalismen går till väga, erinra vi blott i största korthet om hans medgifvande, att naturalisterna med talang röra sig på det lågas område: krogar och andra lastens nästen, delirium tremens och andra ohyggliga åkommor behandla de med en stundom genialisk pensel, detta icke i osedligt, utan tvärtom i moraliserande syfte, men med fullkomligt missförstånd om poesiens uppgift, ty skaldekonsten inverkar vp,l förädlande på fantasioch känslolifvet och verkar derigenom indirekt tillbaka på moraliteten, men icke direkt. Naturalismen leker en farlig komedi med sig sjelf och sina läsare, då den tror sig kunna läka tiden genom att sätta problem under debatt och lösa dem didaktiskt — ju inera didaktik, dess mindre sanning i skildringen. Vi rycka på ax-larne åt de välment kristliga tendentiösa ” traktaterna ”, dessa enfaldiga broschyrer, som vilja uträtta faktiska omvändelseverk genom uppdiktade omvändelsehistorier. På alldeles samma sätt begär naturalismen, att tänkande läsare skulle utan kritik hålla till godo med uppdiktade tendensberättelser, afsedda att visa den nya skolans ofelbarhet. Detta lyckas emellertid icke: ” Man merkt die Absicht und wird verstimmt. ” Red.Mina åhörare veta, hvad som förstås med negativa afgjutningar. Det som var upphöjdt i originalet, blir i den negativa afgjutningen lågt, det som var lågt blir upphöjdtT det som var platt, förblifver platt. Naturalismen är — hvad stoffet angår — romantikens negativa afgjutning.En fråga för dagen: Klassicitet eller modern bildning? Ett uttalande af Th. H. Huxley. * Återgifvet för ” Dagens Krönika ” af Christian Lovén. För några år sedan hade jag, såsom flere af mina åhörare torde påminna sig, förmånen att tala till en stor samling innevånare i denna stad, hvilka hade kommit tillsammans för att hedra minnet af sin ryktbare landsman, Jo-seph Priestley, och vi må hoppas att, om ära efter döden kan skänka någon tillfredsställelse, den med eld och brand förjagade * * forskarens skugga, då ändtligen fick ro.
Friherre ohrström, sscob, wille gerna bewilia/ at för Drabant-t-orp-en!> rakning 9 hastar pa Hof-Srallet finge underhallas/ men kunde ej samrycka/ at wid anbefalldLx6rci8eRyttarehastar leczuirerscles, sadanr wore ej förenligt med Rusthallares interesLe, hwilka troligen icke gerna at andra an sina egne Ryttare mlemnade sina hästar. Det wore lämpeligare, at Drabant-Oorxzcn erhölle er tilräckligc antal egna hastar. Härmed förenade sig Friherre knäbeck, /llexanäer, Friherre kala m b, LIaes, Herr katklieb, Larl kreäric, Friherre lä^erta, ^xel, Friherre kunck, ^äolk. Herr käblmLN, Otto krsärlc, anhöll at Ridderskapet och Adeln wille fästa sin upmark» samhet pa de wid detta förslag häftade wilker. Han trodde at det wore försigtigt stäldt. Arnu ur» se medel til upköp och underhall af nya Drabant» hastar/ wore i Statens fattiga ulftand omöjligt; sedan Kongl. Maj-.t funnit detta försiag antagligt, trodde Herr käKlmLu, gr det wore det bästa med, jet at winna ändamälet. Gref - H44 Den 27 Mars. Grefwe ^amilton, Hxel, föreslog, at Häst-Garoets hästar kund? nyttjas. Friherre Legerström inwande, at det jvore tika obilligt. All föreslagen ersättning kunde ej annar än genom process erhallas, och ersättningen förswunne i Rattegängs-kostnaden.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Första Hufvud-Titel. (U. A.) I afseende å denna Hufvud-Titel, hvilken omfattar Kongl. Hofoch Slotts-Staterne samt vid nästlidne Riksdag fastställdes till 780,840 R:dr, är någon förändring hvarken uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och hehof föreslagen eller af enskild motionär inom Riks-Stånden ifrågasatt; hvarföre Utskottet hemställer, att de under denna Hufvud-Titel vid sednaste Riksdag uppförda anslag må oförändrade bibehållas, i enlighet med närlagde tabell. Stockholm den 13 Mars 1854. Bih. till B. St. Första HufVud-TIteln. Kongl. IIofoch Slotts-Staterne. Kongl. Hof-Stats-anslagen: Kongl. Maj:ts Hofhållning Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofhållning H. K. H. Kronprinsessans Handpenningar För Deras Kongl. Högheter Arf-Furstarne Hennes Maj:t Enke-Drottningens Hofhållning Möblers underhållande å Kongliga Slotten Kongl.. Hof-Slallcts utfodring Polis-, Lysoch Renhållning vid Kongl. Slottet och Arfprinsens Palats Rosersbergs Slott Yed och Kol för de Kongl. Hofven j Kongl. Slot ten. Reparationer å Stockholms Slott med flere för Kongl. Hofven upplåtne Ryggnader Brandväsendet och yttre Lyshållningen å Kongl. Slottet Drottningholms och Svartsjö Slott Gripsholms Slott Ulricsdahls Slott Haga Lust-Slott och Park • Strömsholms Slott Penningar Banko. Lika med 1852 års eller sednast fastställde Riks-Stats lista Hufvud-Titel Slats-Ulskotlets Utlåtande, N:o 67. 3 Mso «f. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Mars 1834, kl. 9 f. m.
Jag tror dock, att man vid en sådan granskning skall finna, att Utsk:n, ehuru jag visserligen ej vill påstå, att dess arbete är fullkomligt, likväl noga öfvervägt alla olägenheter och inkast, som kunna göras, helst Utsktn ej saknat ledamöter, som med både outtröttlig och förträfflig talegåfva upptagit och besvarat alla gjorda anmärk n:r. Hr von Troil, Emil: Jag instämmer med H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt örn nyttan af privatbankers uppkomst j jag får dock fästa uppmärksamheten derpå, att frågan om en lag för privatbanker ej är densamma som frågan om sättet att befordra sådana bankers uppkomst. Vid 1828 års riksdag utarbetades en författning, som dock endast hade afseende på inrättnlr för uppoch utlåningsrörelses bedrifvande. På grund deraf hafva likväl sedermera sedelbanker uppstått, hvilka således för närvar, stå utom all lag. Redan i början af denna riksdag fann BancoUtsk. ett sådant förhållande förknippadt med störa olägenheter för allmänheten, och det undgick ej heller Utsk:s uppmärksamhet, att om sådana privatbanker fingo fortgå obundna såväl af lag som af reglementariska föreskrifter, kunde dean utvidga siu rörelse så långt, att en försämring i myntvärdet äfventyrades, och än indraga den så mycket, att våldsamma skakningar i allm. rörelsen derigenom kunde föranledas. Man hörde derföre temligen allmänt medgifvas, att en lag för privata sedelbanker behöfdes, och dä jag ännu är af denna tanka, kan jag ej medgifva, att Ulsktns nu framlagda arbete skulle vara öfverflödigt, och att saken borde öfverlemnas till Konungen. Jag inser väl den svårighet, som med våra former möter, att, sedan riksdagen är så långt framskriden, numera få en sådan lag antagen af begge Stats•magterna; dock anser jag frågan så vigtig, alt om än riksdagen för den orsaken skulle förlängas en månad, vore det väl värdt kostnaden och skulle äfven medföra den tillfredsstal - Den 16 Mars f. m. 265 Ställelsen, att åtminstone något nyttigt blifvit gjordt. Hvad frjr öfrigt angår sättet att vinna detta mål, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att sedan R.