Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvaras den åter med Ja, så uppgöre hvar oell en af Nämnden en sluten Lista på dem af Högsta Domstolens Leda* tnöter, flera eller färre, söm lian anser böra endtledigaS. -Dt? irenne bland dessa , sorn då fått det största antal af röster emot sig , ställas derpå hvar efter alman under ny omröstning , hvarvid tvä tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara från Riksens Ständers förtroende uteslutne; och gånge derefter , sorn i Reger i ngs-For mens 103. §. vidare föreskrifves. Tryckfrihets Lagern 5, §* 1. Morn. Lagligheten af Böckers och skrifters innehåll skall hädanefter alltid pröfvas af en Jury eller Nämnd, bestående af Nio personer, hvilka utan arfvode eller kostnadsersättning för denna befattning, sammanträda vid den Domstol, der brott emot denna Lag åtalas , och dei', genom förhör med Parterna , åklagarens afgifvande slutpåstående och den åtalades infordrade Förklaring , fansakningen fullbordas bör. 5. Mom. Ilen g Augusti 465 2. Morn. 'Derefter äga'Parterna välja hvar sina Pyra och Domstolen Fern, tillsammans Tretton, i Staden eller Orten derintill, nära boende, för Medborg!ig dygd val leanda personer , trf hvilka, sedan de efter Pag blifvit af Domstolen ojäfviga förklarade, en ibland de af veder pär t en och en ibland de af Domstolen nämnda personer, bör af hvardera Parten utan anförda skäl uteslutas. 3. Morn. Sedan Nämndens antal salunda blifvit nedsatt till Nio Ledamöter , skola de af Domstolen, så snart sig göra låter, till utsättande dag sammankallas, då de inför Domstolen skola aflägga en så lydande Ed: ”Allsvåldig©"Gud! Du skådar mitt hjerta; ”för ditt allseende öga är intet uppsåt föidoldt; ”vare din godhet och förbarmande Nåd mig ”evigt tillsluten, om jag döljer min öfvertygelse i detta mål.” ”Jag N. N. svär derföre vid Gud och hans ”heliga.
Föredrogs Const.Utsk:s d. 30 sistl. Juli på bordet lagda mern. N:o 18, med förslag till ändring i 3 mom. 14 § Riksd.Ordn. ronde grunderne för röstberäkningen vid riksdagsmannaval i städerne. Delta mern. lemnades ulan anmärkn., i anledn. hvaraf II. Ex. Ur Frih. o. Landtm, förklarade att det nu afgifna förslag komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs Coust.ölsk:s d. 30 sisth Juli på bordet lagda mern. N:o 19, med förslag till ändring i lista mom. 14 § Riksd.Ordd., rör:de representationsrältigheten för Stockholm. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Uti detta mern. har Cons!.Utsk., med anledn. af en riksdagsfullmäktigs för Slockholm stad motion, föreslagit älskillige förändringar i 1 mom. af 14 § Riksd.Ordn., i ändamål att dymedelst bereda enklare bestämmelser för valsättet i hufvudstaden. För min del får jag förklara att jag instämmer i hufvudsyttet med detta förslag, men jag skulle tro att den åsyftade förenklingen kunde vinnas på ett ännu lättare och ändamålsenligare sätt, än det Utsk. föreslagit. Om nemi. hela 1 mom. af §:u ginge bort, så försvunne de serskilta föreskrifter - Den 2 Augusti. 77 ne för valen i Stockholm. Derefter borde 2:dra morn., som då blefve del l:sta, förändras till ungefärligen följande lydelse: ”Hufvudstaden Stockholm och rikets öfrige städer ege att sända fullmäktige” etc.
Nu kom det, plötsligt, oförmedladt, liksom framtvingadt af en krampaktig viljeyttring: »Jag ämnar resa!» Det gick en häftig ryckning genom hela hans kropp, som om ett slag träffat honom på någon ömtålig kroppsdel. Hon fruktade ett ögonblick, att han skulle få ett af sina vanliga krampanfall, men det gick öfver. »Resa?» upprepade han, som om om han icke kunnat fatta ordets betydelse. »Ja. — Det kom sakta, som om hon blygdes för att tillstå det. »Du har ingenting sagt? — Förebråelsen träffade henne djupt. »Jag kunde inte», sade hon med skälfvande stämma, medan de stora blå ögonen fyldes af tårar, som stego öfver bräddarne och hotade att rinna ned på kinderna. »Jag tycker, att jag inte har rätt till det — att tänka på min helsa när du » Det var som om han icke hört det sista. »Du kommer i morgon?» Han talade kort, ansträngdt och frågan lät som en befallning. Om det gält hennes lif, skulle hon icke kunnat svara, att hon ämnat resa just den dagen. »Ja», svarade hon. »Jag kommer i morgon. Och om du vill att jag skall stanna » Det stack till i hennes bröst, och det var som om hjertat stannat en sekund. Hon såg två stora, klara tårar rinna fram under de lama ögonlocken och bana sig väg öfver det marmorbleka ansigtet, hvars uttryck var så stelt och orörligt, som om det icke funnits en gnista lif der bakom. Det var som att se en död gråta. Hon kastade sig på knä vid bädden, böjde sig ner öfver honom och smekte hans hufvud mellan sina händer. »Förlåt mig!» snyftade hon. »Jag är så egoistisk och dålig. Men jag skall stanna om du vill det!» Han lyfte upp sitt ögonlock med pekfingret och hans klara blåa öga såg rakt in i hennes med ett varmt uttryck af kärlek och godhet. »Barn!» sade han blott. Dagen efter kom hon åter för att säga farväl. Det var en kväfvande hetta. Dörren till balkongen stod öppen, men luften, som strömmade in hade hvarken svalka eller friskhet.
Har de större kunskaper kan de placeras i högre avdelning. § 6 Anmäler sig någon över 15 år och inte äger mot sin ålder svarande kunskaper avgör kollegium om han skall antas eller avvisas. § 7 Vid inskrivningen erläggs de påbjudna avgifterna. § 8 Antagen elev skall förse sig med skrivmaterial och böcker. § 9 Den som inte är antagen får inte begagna sig av undervisningen. Flyttning inom läroverk § 1 I Apologiskolor flyttas eleven till den andra avdelningen då han 1: o läst Stora katekesen med tillhörande Bibliska språk, 2: o känner Gamla Testamentets historia, 3: o kan de grammatiska termerna på modersmålet samt stavar någorlunda rätt, 4: o kan läsa franska och tyska språken innantill och känner deras paradigmata (böjningar), 5: o kan räkna de fyra räknesätten i hela tal och sorter samt vunnit nödvändig övning i åskådning och huvudräkning, 6: o känner och förstår karttecken och kan redogöra för jordens naturliga indelning samt kartor över Europa och Skandinavien, 7: o har gått igenom de elementära historiska böckerna. § 2 I Högre Apologiskolor flyttas eleven till tredje avdelningen då han 1: o kan hela Stora Katekesen utantill, 2: o känner Bibliska historien efter läroboken, 3.o kan grammatikaliskt rätt skriva enkla meningar på svenska med tydlig handstil, 4: o kan översätta fransk och tysk prosa, 5: o kan fullkomligt redogöra för första Boken av Euclidis Geometri, känner och övar bråkräkning även med decimaler och enkel Regula de tri samt förstår den del av proportionsläran, som dessa räknesätt grundar sig på. 6: o kan redogöra för världskartorna och Europas politiska indelning i stater och deras huvudstäder samt de enklaste begreppen i statskunskap, 7: o kan redovisa den äldre historiens huvudepoker och den svenska i kronologisk ordning.
Upplästes det hos Rikets Ständers Elektorer för val af kommuterade till tryckfrihetens vård den 29 dennes hållna protokoll, hvaraf iohemtades, att till kommitterade blifvit utsedde: Riks-anliqvarien och Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden Bror Emil Hildebrand; Hofrätts-asse>soren, Friherre Carl Gustaf Leijonhufvud; Professoren och Riddaren af Kougl. Majlis Nordstjerne-orden, Lars Magnus Enberg ; Riks-nrkivarien och Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-oiden. Johan Jacob Nordström ; Bibliotekarien och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden, Johan Erik Rydqvist; samt Professoren och Riddaren af Kongl. Majlis Nordstjerne-orden, Nils Haqvin Selander. Och beslöts, att Expeditions-Utskottet skulle genom protokolisutdrag om valet underrättas samt anmodas uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag til! för•rdnsuden för bemälda kommitterade. Prol-Vldrag den 31 Januari 18&3 Frän Högv. Preste-Ständel. 8. D. Upplästes det hos Rikets Ständers Elektorer för va! af kommitterade till tryckfrihetens vård den 22 dennes hållna protokoll, hvaraf inhemtades, stt till kommitterade i berörda hänseende blifvit utsedde: Riks-sntiqvarien oell Kommendören af K. N. O..
V få tillägga en sådan, intill och med slutet af år 1861, enligt benäget meddelad uppgift från Styrelsen för jernvägstrafiken. B) Sjökommunikationer. Oaktadt de rika och fullständiga bidrag till upplysning om sjökommunikationerna, vattentrafiklinierna och vidtagne åtgärder för denna trafiks befrämjande, m. m. hvilka i flera af femårs - Tab. Litt. t. Jernvägar ej tillhörande Staten. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. Lrifkraft. Längd. Spårvidd i verktum. Öppna Anläggningskostnad. R:dr Runt. Statsbidrag för anläggningen. R:dr R:mt.
Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Juli 1860, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion angående a/lemnande af ritningar, för hvilka anslag af allmänna medel blifvit Kapitenen B a Itz ar Cronstrand beviljadt. (R. A.) Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Stats-Utskottets handläggning öfverlenmad motion, har Herr Stiernsvärd, G. M., med erinran, att anslag af allmänna medel vore beviljadt att utbetalas till Kapitenen Baltzar Cronstrand, i utbyte mot åtskilliga af Kapitenen utförde ritningar öfver Egyptens fornlemningar, samt att förskott ä det beviljade anslaget fått uppbäras, hemställt, att, då en länBih. tiU II. St. Brot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 20 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 143. gre tid sedermera förflutit, utan att något aflemnande af sagde ritningar egt runi, Stats-Utskottet måtte vidtaga nödiga mått och steg till förebyggande att Statsverket, oaktadt de utgifna medlen, icke måtte gå i mistning af berörde ritningar, hvilka utan tvifvel egde värde i historiskt och antikvariskt hänseende samt derjemte kunde tjena till ledning vid monumentala byggnaders uppförande. I anledning af denna motion har Utskottet ansett sig böra meddela följande upplysningar angående de förhållanden, ä hvilka motionärens framställning hänsyftar. Sedan, uti en, under 1814 och 1845 års riksdag väckt, motion anhållits, att till Kapitenen Baltzar Cronstrand måtte anslås en summa af 6,000 Kalr till understöd lör utgifvandet af det arbete öfver Egyptens fornlenmingar, hvarmed Kapitenen, som dertill samlat nödige materialier och ritningar under en af honom på egen bekostnad företagen resa, vore sysselsatt, samt vid behandlingen af denna motion inhemtats att, enligt Kongl. Majus till Kongl. Stats-kontoret den 9 Februari 1844 aflåta a nådiga Bref, Kongl.
För den händelse det icke skulle anses lämpligt åt Fullmäktige öfverlemna att, vid så väl diskontering, som utlåning genom Diskont-verken, jemka räntefoten efter penningeställningen i landet, torde åtminstone räntan vid vexei-diskontering kunna fastställas till samma belopp, som vid belåning; och den företrädesrätt, som genom mom. 1 af 176 § blifvit vexlar vid diskontering tillerkänd, torde det oaktadt höra bibehållas allenast för vexlar, dragna å högst tre månader. § 34. Försträckning Den, enligt 2:dra mom. af 182 § i Reglementet, till Filial-banker, sorn hafva ^banker*1" ^ föremål att ersätta upphörd Privat-bank, anvisade fond af 1,300,000 R:dr är oanvänd; och enär samtlige nuvarande Privat-banker undfått förnyad oktroj, hvadan fråga tills vidare ej torde uppstå om bildande af dylika Filial-banker; hemställa Fullmäktige, att omförmälde fond, som förut tillhört förlaget för lån på jern, koppar, m. fl. vågförda effekter samt tackjern, men för denna rörelse icke synes vara erforderlig, måtte öfverflyttas till fonden för diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde. Till Filial-banker, sorn bildas utan ändamål att ersätta upphörd Privat-bank, utgör anslaget på det hela 2,300,000: fördeladt på följande Filial-banker, nemligen: i Gefle, som innehar 500,000: i Christianstad „ 405,000: i blekinge „ 220,000: i Skaraborgs län „ 450,000: i Sundsvall 500,000: i Hudiksvall „ 25,000: 2,100,000: och äro återstående 200,000: 2 300 qq0. beviljade Filial-bankerna i Hudiksvall och Rund med hälften lili hvardera. Berättelse till R. St:s Banko-Utskott. 29 Sistberörde Filialbank har väl afleninal säkerhetshandlingar för hela beloppet af äskad försträckning
M. vid nämnde riksdag lät anhängiggöra frågan, öfverste Lagerheiins förslag, så i afseende på platsen, som användandet af vallarne, är godkändi af Regeringen, likasom alt K. M:s nåd. propos. innevar. riksdag, om medel för Slottets reparation, ej kan utgöra något hinder för vallarnes begagnande vid hamnbyggnaden, enär öfverste Lagerheiins undersökning visar, ali genom den syra de qvarhålla, slottets grundmurar skadas. Att genom deras borttagande slottet äfven i yttre afseende skulle vinna, del ådagalägger den hos styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader nu befintliga, af öfverste Lagerheim uppgjorda fullständiga ritningen, sä öfver slottet, sådant det skulle komma att se ut efter vallarnes rifning, som öfver bela hamnanläggningen. Blefve hamnen byggd och således varuskeppningen vid Wadstena litligare, borde kronan påräkna ej så obetydliga inkom ster af slottets fristående torn, hvilka reparerade skulle kunna lämpligen begagnas såsom spannmålsmagasiner. Väl förutser jag, att Statsötsk. icke finnér utvägar för alla de anslag som begäras, men dels är nu icke fråga om annat än en försträckning den statsverket återfår och anvo kan använda, för att dermed åt annan ort bereda lika beskaffad fördel som den ifrågavar., dels ock är det oneklig!, att hvad staten använder för all underlätta transporterna i landet är väl användt och att anslagen dertill lia ett stort företräde framför åtskilliga andra. Remitterades till StatsUtsk. Föredrpgs och remitterades till Bevilln.Utsk. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelms, Carl Axel, d. 15 dennes anmäldta, numera skriftligen atlemnade motion, ang:de befrielse från beviltn. och charlae-sigillatai-afgifler för löner, pensioner, arfvoden, resolutioner på afsked och tjenstledighet, karaktersfullmakter, samt upphöjelse i adligt stånd eller upplagande i de K. ordnarne. Vidare föredrogs och remitterades till LagUlsk. H.
Det finnes under annans husbondevälde stående personer, såsom inspektörer, verkmästare vid fabriker, bokhållare och kassörer på handelskontor i städerna m. 11., hvilkas löneförmåner stundom tälla med dem som äro anslagna åt statens högsta embeten. Det är icke billigt, att så väl lottade personer skola frikallas från skyldigheten att skatta till kommunens allmänna hehof, af hvilka fattigvårdstungan är det betydligaste, men val anser jag det kunna försvaras, att de icke få vara med om att i kommunen lagstifta, hvarföre jag till 13 §, som handlar om rösträtt i sockenstämma, öfverflyttat ifrågavarande disqvalifikation. 8—11 §§. En af de vigtigaste skiljaktigheterna mellan mig och Komiténs pluralitet angår grunden för den i mantal satta jordens skattskyldighet, hvartill pluraliteten antagit mantalet, lison jag fastighetsbevillningen. Det tillhör mig derföre att redogöra för de skäl som anförts för och emot den ena eller den andra meningen. När pluraliteten beredt sammanhanget mellan jordegares skattskyldighet på den ena sidan samt näringsidkares och löntagares på den andra, sålunda, att den qvot, som uppkommer när summan af bevillningen för socknens i mantal satta jord, dividerad med socknens hela mantal, gjorts till den enhet, med hvilken näringsoch lönebevillningen skall jemföras, så är klart, att någon skiljaktighet i åsigterna icke eger rum, för så vidt hemmansjorden i klump ställes till jemförelse med det rörliga förvärfvet. Den drygare skattskyldighet och rösträttighet, sorn efter nu gällande sockenstämmoförordning tillkommer jorden framför sistnämnda förvärf, skulle enligt båda meningarne komma att upphöra. Det är endast förhållandet mellan jordegarne sins emellan, som blir olika, i följd af den ena eller den andra taxeringsgrundens tillämpning. Det återstår således endast att utreda hvilkendera af de ifrågakomna faktorerna, mantalet eller fastighetsbevillningen, är den mest rättvisa och antagliga måttstock för bestämmande af de på hemmansjorden förenade kommunalskatters fördelning mellan de individer, som innehafva sådan jord.
Må det vara Herr von Hartmansdorff såsom CanzliRåd förbehållit, att icke kunna skilja emellan mina yttranden dåj rörande frågan om Tryckfrihetsförordningens ändring i delar, vid samma Riksdag väckte och beredde; och Friherre Anckarswärds nu_, i fråga om u H. i3 >94 Den 6 Februarii f. m. RiddarhusOrdningen. Må det äfven vara honom förbehållit, att anse Ridderskapet och Adeln vid 1812 års Riksdag hafva behandlat mig med skonsamhet. Jag tror, att för min del behöfdes dervid ingen skonsamhet; men väl emot den, som sökte påbörda mig uttryck, dem jag icke fällt. I afseende åter på Herrarne August Anckarswärds och af Forsells yttranden, vill jag allenast till Protocollet förklara, att, om år 180g funnos män, som ville gifva Svenska Folket, Rikets Ständer i förväg, en Konung utan Grundlag, så voro desse, än mindre 1809 års verkliga män, än de, som ville, Rikets Ständer i förväg, gifva Svenska Folket en Konung med Grundlag. För öfrigt anhåller jag, att nu få uppläsa mina anmärkningar vid Friherre Anckamvärds och Grefve Fröliclis yttranden i den frågan, som då var under öfverläggning. Hvarefter Friherre Cederström, uppläste följande: Det är lätt att vilseföra den varma medborgerliga känslan genom declamationer öfver förtryck, föregifvanden att Styrelsen åsidosatt Grundlagarnes stadganden, våldfört Ständernes beslutande-rätt m. m. Men då den ögonblickliga hänförelsen lemnat rum åt den lugna eftertankan, då man besinnar och jemför det klandrade med klandret, samt finner, att klandrarnes uppgifter och beskyllningar äro oriktige, alt formen un - Den 6 Februarii f. m. der hvilken de framställts, är stridande emot Bestämd Lag, så förändrar den hänförda känslan rättvisligen föremål för sin ovilja.
Vi känna alla Hr Brakel och veta, att han icke kan föreslå någonting, som icke kommer från ett rent uppsåt; men Hr Brakel har sjelf sagt att jemte honom stå personer, som biträdt honom. Dessa känna vi icke, och jag är ledsen att vissa uttryck blifvit fällda i motionen, hvilka helst bort vara uteslutna derifrån. Då nemi. en Dep:ts-chef nyss blifvit utnämnd, är det icke grannlaga att begagna uttryck, hvilka för honom icke kunna vara annat än högst sårande och nedsättande. Jag vill i detta afs:de blott påpeka, att Hr Brakel yttrar, att Dep:ts-chefen föreslagit lilla flottans bibehållande ad interim; men, säger motionären, »för min del vill jag icke ad interim utsätta Sveriges söner för en säker död och Sveriges ära för en oundviklig nesa, och, så vidt jag förstår, blefve död och nesa den oundvikliga följden af att numera använda roddbåtar till rörlig strid.» Sådana uttryck kan jag icke gilla. Vidare yttrar motionären: »Komiterades förslag följdes snart af en ny sjöministére. Af denna var ej att förvänta något för - Den 15 November f. m. 65 försök att ingjuta i vår marin något af den lefvande sjömannakraft, som uppenbarar sig vid våra kuster; något förslag till omorganisation af flottans stamtrupp eller af arbetspersonalen på varfven». Jag tror det icke vara rätt att på detta sätt behandla Sjöministerns program. För öfrigt skulle jag önska att diskussionen ginge förnämligast ut på sak, och icke innehölle braskande uttryck hvarken mot högt uppsatte personer eller brödrafolk eller mot främmande nationer. Jag öfvergår nu till sjelfva saken. Jag är icke någon man af facket och kan således icke ingå i detaljer, utan ämnar blott hålla mig till hufvudsaken. Af motionärens yttranden synes det, som om hans förslag skulle vara helt och hål let olika med Deptts-chefens. Men om man anställer en närmare jemförelse dem emellan, skall man finna att så icke är förhållandet.
Enligt innehållet af 49 §• ut-i det för Riksgälds-Contoret gällande Reglemente, skulle det öfverskott, som, efter inköpandet af de i samma §. omnämnde, städerne Malmö, Ystad och Helsingborg tillhörige samt för inqvarteringen derstädes erforderliga Stallbyggnader och Fourage-magasin, uppkom å Statens hos förstnämnde 2:ne städer för ifrågavarande lån egande fordringar, tillfalla Riksgälds-Contoret. Sedan, efter år i835 emellan Kongl. Maj;l och Kronan samt staden Malmö afslutadt köp om dervarande Stal 1- och Casern-byggnader, ett köpeskillingen motsvarande belopp af 26,666 R:dr 32 sk. blifvit, å nämnde stads skuld till Riksgälds-Contoret, afskrifvet, har ock, till följd af Reglementets ofvannämnde föreskrift, liqviden om Riksgälds-Contorets återstående fordran hos staden blifvit uppgjord på sådant sätt, att, i utbyte mot staden Malmös äldre skuld-förbindelse å återstående capital 48,000 R:dr, är, under den 16 Maj i835, till RiksgäldsContoret utfärdad ny förskrifning å 21,333 R:dr 16 sk., enligt hvilken för - 20 Ståts-Utskottets Memorial, N.o 38. skrifning, hvarje år, räknadt ifrån den i Juli i835, skall å primitiva capitalet afbetalas 2 procent med 4^6 R:dr 32 sk., jemte 4 procents ränta på hvad som, efter skedde afbetalningar, på capitalet återstår.
Det föreföll henne som om lifvets öfriga intressen efter hand stigit mer och mer i bakgrunden och lemnat de två, honom och henne, ensamma på det lilla sjukrummets trånga, halfskumma scen, i en ändlös tête-à-tête. Hon hade återtagit alla sina kärlekspligter; hon var hans sekreterare och högra hand, hans sköterska och intimaste vän. Och han var hennes lärare. Han var den store anden, till hvars ord hon lyssnade med samma andakt, som de kristne till sitt evangelium. Hon tyckte sig aldrig förr än nu ha vetat, hur stor han var. Den abstrakta bilden af den diktare, hon svärmat för i unga år, var längesedan utplånad; han var icke nu den lättsinnige, stundom ystre, stundom vemodige kärlekstrubaduren, som gick fram i den tyska literaturen och slog en lyra hvars strängar gnistrade. Hon hade sett honom i sin fantasi som en frisk och munter Apollo, med snillets gudamärke på sin panna; men hon hade aldrig drömt honom stor, sådan han nu låg der på sin sjukbädd. Hon hade aldrig anat, att smärtor och lidanden kunde utvidga en menniskoande till en så tragisk höghet som den, hvilken nu dagligen tvang hennes beundran på knä inför sig. Det sätt, på hvilket han utan en klagan fördrog dessa ständiga kroppsliga marter, denna ständigt upprepade kamp mellan lif och död, då lifvets låga så ofta flämtade svartblå för att i nästa ögonblick, när krisen var öfver, flamma upp till klaraste dag — allt detta gaf intryck af en öfvermensklig själsstyrka, som ofta skrämde henne genom sin spöklika storhet.
För att gifva ett begrepp om hvad som metias med en trafik af 1.000,000 centner årligen efter t, ex. hela vestra stambanans längd — d. v. s. 42,000,000 centner förde en mil —, får jag upplysa att efter snarare låg än hög beräkning en sådan godsqvantilet samt 200,000 resande, om det vore möjligt att kunna verkställa transporten efter landsvägen på detta sätt, skulle erfordra 2,500,000 hästoch 1,760,000 mans-dagsverkeu, hvilka sednare voro tillräckliga att å ordinär terräng banklägga 17 mil jernväg. En sådan trafik har under vanliga förhållanden, enligt både utländsk ocb inhemsk erfarenhet, visat sig lemna omkring 5 procent ränta på anläggningskapitalet. **) Om den princip vöre rigtig, att man vid de smalare banorna kunde begagna Ilka tunga och kraftiga lokomotiver samt lika rymliga vagnar, så skulle 3 s fots banorna t alla hänseenden vara så mycket bättre än 4,1 fots och dessa som 4,83 fots, likasom skilnaden i anläggningskostnaden, ty trafiken ginge med samma hastighet och samma kostnad i båda fallen, och man hade i besparing nämnde skilnad emellan anläggningskostnaderna samt i alla tider räntan på detta kapital. Vore detta rigtigt, då funnes intet enda skäl att ej uteslutande bygga sådana eller ännu smalspårigare banor. Bih. till B. St. Prol. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 27 Häft. 7 Stals-Utskotteis Memorial JYi 77. 4,000,000 centner årligen, vid normalbanan N:o 1 i medeltal erfordras 3,8 tåg om dagen, eller 2 i hvar rigtning, så fordras vid normalbanan N:o 4, 4,65 tåg eller 2,5 i hvar rigtning, och vid N:o 7, 9,3 tåg eller nära 3 i hvarje rigtning.