Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna motion har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet gemensamt med L-ig-utskottet tagit under öfvervägande; och hafva de förenade Utskotten dervid inhemtat: att det uti omlörmälda instruktion intagne stadgande om skyldighet för vice kommissions-landtmätare och landtmäteri-auskultanter att, innan de till vidare befordran kunna anmälas, upprätta en sockenkarta med dertill hörande beskrifning, blifvit satt i verkställighet först genom Kongl. Mrfj:'s till öfver-direktören vid landtmäteriet den 12 December 1845 aflåtna nådiga bref, hvilket, jemte nödiga bestämmelser i öfrigt, tillika innehåller föreskrift om en viss modell, hvilken, vid upprättande af sockne-kartor å landet, skall tjena till efterrättelse; att vederbörande landtmätare under tiden fått, för erhållande af befordran, afgifva förbindelse att, så snart nödiga förmulärer till nämnde chartte-arbete blefve faslstäldta, detsamma fullgöra; att serskilda föreskrifter i ämnet ytterligare blifvit meddelade genom Kongl, brefven till öfver-direktören vid landtmäteriet den 20 April och den 14 Maj 1847, af innehåll, dels att, derest någon kommissions-landtmätare, som till ifrågavarande arbete vore förbunden, dåmera, i anseende till högre ålder, minskad arbetsförmåga eller annat giltigt binder, skäligen syntes böra derifrån frikallas, öfver-direktören finge sådan frikallelse bevilja, dels ock att, der större socknar förekomma i de norra och vestra orterna, öfver-direktören egde att åt två eller flere landtmätare anvisa blott en sådan socken, att deröfver gemensamt, efter lämplig fördelning, karta och beskrifning upprätta; varande härjemte uti 2:a och 3:e mom. af först omförmäldta Kongl, bref ser» skildt stadgadt, dels att, vid de tillfällen, då, i brist af redan upprättade kar» k Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N.-o 47' tor eller nödige uppgifter, någon betydligare mätning för beredande af socknekartas fullständighet och pålitlighet erfordras, och icke af landtmätare med lön på stat kan, enligt deras tjenstepligt, verkställas, öfver-direktören må, uppå Kongl. Maj:ts befallningshafvandes i länet anmälan, efter hvad för hvarje fall skäligt pröfvas, tilldela vederbörande landtmätare lämpligt aifvode för sådan mätning, antingen af General-landtmäteri-kontorets bötes-medel, så vidt de dertill lemnade tillgång, eller ock af det för sockne-kartors upp!ättande beviljade åi liga anslag, hvilket öfver-direktören egde alt, i mån af behof, hos statskon torpt utbekomma; dels ock att, då landtmätare befinnes hafva nedlagt synnerlig möda och omsorg för sockne-kartors och beskrifningars upprättande,
— Du kan tro, det gläder mig, att du inte är ensidig, och att du, fast vi äro vänner, inte vill lägga band på mig. När jag bara har någon som aldrig missförstår mig och som låter bli att tro mig sämre än jag är, så känner jag mig trygg och lugn. Åh, det var en tid för mig så länge det var liksom grått mellan dig och mig och så länge jag tyckte, jag hade skyldighet att vara reserverad gentemot dig! Jag läser en hel del. Elle et Lui af George Sand och Lui et Elle af Musset. Det är intressant, men nedsättande för mitt kön, ty det är orimligt så lögnaktig Madame Sand förefaller. Mitt skrifbord ser så rent, upprymdt och lockande ut, alla papperslappar ordnade eller förpassade till papperskorgen. Jag vet att mina posthuma arbeten skola bli gjorda, och godt gjorda; jag gläder mig åt att solen skiner och att det skall bli vår. Jag är så glad, att jag slipper tänka på penningar – bara låta dagarne gå och kroppskrafterna komma. Jag kan nog bli stor och stark, fast tomheten sitter der. Jag vill så gerna bli frisk, annars orkar jag inte skrifva. Jag har det så lugnt och godt och bra. Jag är alltid ensam och det tycker jag om, det hvilar så godt. Och jag är trött. Jag skulle vara så glad, om du kunde ärfva min förra arbetsifver. Det der, som drifver på liksom med en piska och inte låter en vara i fred. Du har ju ungdom och framtid och åh, jag önskar du hade mycket mer än det! Så god som du har ingen menniska varit emot mig. Du och Ellen. Ni låta mig vara så dum, som jag är, utan att gräla på mig. — Mitt bref är så torrt och magert, men jag skickar det ändå. Kanske det kan inbringa mig ett par rader från dig. I dag har jag skrifvit till C. D. W. och tackat för pengarne. (Hörby) Tisdag. Det är så tomt Det var som om jag satt här och som om mögel och mossa och dam skulle gro öfver mig, tills ingen kunde se mig mer, och alla skulle glömma, att jag fans. Men så kom ditt bref, och det gjorde mig så glad.
Hvarförutan parterne äfven sig förenat, att med gärdesgård efter öretalet skilja ängen begge hemman emellan ifrån gärdet neder till ån, samt att nyttja fisket i ån och gatan ifrån byn till ängen gemensamt, med mera. Och som den lod. häradssyne-rätten den förening gillat och fastställt, så inställde sig nu undertecknad landtmätare uti Brobv-by att delningen derefter förrätta. Och voro härvid närvar. Handelsmannen Ilr Johan Säfström för det vestra hemmanet, som honom och Lemkiska sterbhuset tillhörer, samt å K. M:s och Kronans vägnar för en kronoutjord om 3| öresland, sorn ligger uti östra hemmanets skiften indelad, Kronolänsmannen välaktad Jacob Arpi.” Vidare innehåller ifrågavar. prot. under litt. i5, 16, 17 följande: ”Ett åkerstycke vid norra ändan af Broby vestra gärde (Bovreten kallad) invid Nyqvarns bro och utmed landsvägen, som, enl. extra-ordin. landtmätarens Hr Olof Lindbergs theröfver år 1746 then it Sept. författade karta och beskrifning then tiden varit tvistig! emellan bonden Gabriel Ersson i Broby och Arrendatoren af Nyqvarns kronoqvarn Detlof Lemke, men numera berättas vara anslaget till nederlagsplals för berörde kronoqvarn, innehåller 11 kappland. En käh Isäng, och tomten hvarå mölnarens hus ära byggde, hörande till samma nederlagsplats, Nyqvarns kronoqvarn. Till thenna by är något fiske i ån nedanföre Nyqvarns bro, hvarest, isynnerhet om vårtiden, fångas asp och annan fjällfisk, som likväl icke kan förslå till grannarnes behof.” Häraf lärer R. o.
N:o 37. restrif - 418 Den z Junki. rcstrifwa, sig till efterrättelse ställa såsom wore dek Riksens Ständers egen förestritt. Wtd förrättningens iut laka de tillförordnade Revisorer författa en ber'meije se.sti!dt för Banco, och serskildt för Riksgälds, merkel för tillkommande Riksens Ständer, af hwilka Berättelser ett exemplar försegladt i Riddarhus-A chixt och ett i Banguen och ett i Riksgälds-Contoir^ deponeras; bärandes hwad Riksgälds-Contoiret allena angar en serstild Berättelse om Werkets tillstånd och förwaltning af Revisorerne författas och genom trycket allmänheten meddelas. §- 8. Som de tillkommande Banco - och Riksgälds, iverks Revisorers förrättning således, ester hwad ost wan anfört är, egentligen består uti Wcrkens öswerseende och att befordra författningarne till en jemn och orubbad wcrkställighet, sa maga icke beha Re, vjsorer befatta sig med någon stags disposition af Bam quens eller Riksgälds, Contoirers medel, under hwad titel och till hwad belopp det ock wara ma. Icke eller maga Revisorerne sig befatta med befordrings, mål och tillökning i sysslor, löner och pensioner, men wäl att pa inkomna Beswär efterse och rätta om någon af Betjeningen stulle wara i desi befordrings, rätt för nära stedt, såsom ett deras förrättning till, hörande aliggande; upprättelsen sikwäl alldrig sadan, att ben till Wan befordrade kan af Revisorerne der, ifrån removeras. §. y Om tvid Revisorcrnes undersökningar besinnaö skulle, att någon af Banquens eller Riksaälds-Con, toirets Embetseller Tjenstemän hade sig utmärkt för serdeles drift, flit och skicklighet i sina sysslor ät söl, Den i Junit.
Då det är af stor vigt, såväl för statens kredit som för sakens framgång, att den nu ifrågavarande låne-operationen icke råkar i någon täflan eller kollision med den upplåning af 20 millioner Riksdaler Riksmynt, som, till jernvägsarbetenas bedrifvande, för närvarande ombesörjes af Riksgälds-kontoret, böra ombuden sorgfälligt undvika all dylik kollision; för hvilket ändamål, äfvensom för att kunna bedöma, huruvida icke dessa begge särskilda låneförhandlingar för Svenska statens räkning skulle med fördel kunna på ett eller annat sätt sammanbindas, Kongl. Majit anser nyttigt, att ombuden ställa sig i beröring med Presidenten i Kommerse-Kollegium, Kommendören af Kongl. Majits Nordstjerne-Orden Fredrik Åkerman, hvilken är utrest för att underhandla om jernvägslånet och för närvarande lärer befinna sig i Paris. § 10-' På sätt den för ombuden utfärdade nådiga fullmagt utvisar, ega de att, under förbehåll af Kongl. Majits nådiga pröfning och ratifikation, afsluta och underteckna kontrakt om lånet eller kreditivet, äfvensom alla öfriga förbindelser och handlingar, som för detta ändamål kunna blifva af nöden. Yid uppsättandet af dessa särskilta dokumenter, hvartill ombuden må anlita utländskt juridiskt biträde, om så pröfvas nödigt, följes den i sådant fall nu brukliga formen, och böra ombuden bemöda sig att deruti inlägga all den tydlighet och bestämdhet, sorn är möjlig. Så snart kontraktet, uti hvilket en punkt bör intagas, att detsamma skall föreläggas Kongl. Majit till antagande och ratifikation, blifvit undertecknadt, afreser skyndsammast Revisoremes Berätt. ang.
Jag log mig blott friheten att säga, att dessa skäl icke voro tili mina och mångå andras ögon tillfredsställande, och att nian icke kunde taga så sorn absolut grund en sals, som ännu behöfde någon bevisning. Det är mig ingalunda obekant hvad sora af tvenne talare blifvit anfördt, ueutl. att det största beloppet af privatbaukernes utelöpande capital har utgjorts af de minsta sedlarne; men detta förhållande bör icke förefalla någon underligt, ty det är gifvet, alt i samma mån, som bankerne skördat större vinst af de små än af de större sedlarne, skulle de också utgifva ett sä stort belopp af små sedlar som möjligt. Likväl anser jag alldeles icke följa häraf, alt inskränkningen skulle bli så stor som några ledamöter här hafva sagt, ifall dessa sedlar på 2 å 3 r:dr indrogos; ty det är ju klart, att banken skulle söka utgifva så mycket' den kunde af de sedlar, sorn då blefvo de minsta vaieurcrne. Jag anser det således vara en ännu oafgjord fråga, huruvida inskränkningen i beloppet af de utelöpande sedlarne lill 6 r:dr 32 sk. b:co, skulle blifva så stor som man fruktar. H. Ex. Ilr Gr. Björnstjerna har i delta fall, i anleda, af mitt förra anförande, framställt en orsak, hvarför enskilde banker i England och Bordeaux kunna röra sig, oaktadt de ej fä utgifva så små sedlar, som de ifrågavarande, och på denna grund förklarat, att den af mig gjorda jcmförelscn vore falsk; men II. Ex. har icke behagat upptaga ett annat exempel, som jag framställde ang:de ccntraicassan i Köpenhamn. Jag liar icke nu med mig, men äger hemma detta enskilda bancobolags sednasle redogörelse. Den utvisar en utdelning af emellan 12 och 13 proc. på det insalta capitalet. Der inträffar alldeles icke den omständighet, som H. Ex. Hr Gr.
Riddarhus-Ordningen, som fastställes af Konungen samt Ridderskapet och Adeln gemensamt, bestämmer huru Ridderskapet och Adeln må sammanträda, för att om sina gemensamma angelägenheter besluta. § 38. Alla ifrån — icke må återtaga förr, än Riksdagen hans förhållande pröfvat och gillat. Emedlertid bibehållen. § 39. Vill Konungen — sina Riken vistas, utan föres Riks-styrelsen under Konungens frånvaro, i hans namn, af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnått den ålder, som i 41 § sägs. Han styre såsom Regent med all Konungslig magt och myndighet, enligt denna Regeringsform; dock må Han ej Adeligt stånd och värdighet förläna, eller till Grefligt och Friherrligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga förtroende-sysslor endast tillsvidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar. Einnes ej till thronföljden berättigad Prins, eller har den dertill närmast berättigade ej uppnått den i 41 § för myndighet stadgade ålder, eller är Han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norrige hindrad att Riks-styrelsen öfvertaga, före Stats-Rådet styrelsen med samma magt som Regent. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. § 40. Blifver Konungen — vårdar, förhålles med Riksstyrelsen såsom i föregående § bestämmes. § 41. Konung vare myndig vid fyllda Aderton år. Lag samma vare för den till thronföljden närmast berättigade Prins. Dör Konung, innan Thronföljaren i 28 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 61. denna ålder uppnått, föres styrelsen af Stats-Rådet, enligt 39 §, i Konungens namn, intill dess Riksdagen sammankommer, och den Förmyndare-styrelse, Riksdagen förordnar, Regeringen tillträdt; ställande sig Stats-Rådet denna Regeringsform till ovilkorlig efterlefnad. § 42. Skulle den Stats-Rådet Regeringen med den magt, 39 § stadgar, intill dess Riksdagen hinner sammankomma, och ett nytt Konungahus utkora, samt den valde Konungen Regeringen tillträdt.
Enligt samma Kungörelse, vore det tillåtet en qvinna att försälja klädespersedlar och hufvudbonader för fruntimmer och barn, och en annan att afyttra klädespersedlar och hufvudbonader af alla slag. Huruvida en hufvudbonad är att anse såsom ämnad för barn, yngling eller den sorn uppnått manliga år, berodde dock helt och hållet på olika åldrar och torde ganska ofta vara svårt att bestämma. Vidare föreskrefves, att den ena qvinnan må handla med, bland annat, färskt fläsk samt färskt smör, men att denna rättighet upphör, då fläsket eller smöret icke längre är färskt; hvaremot en annan egde sälja näfver, men icke bark, vaxoch sandperlor, men icke perlor af stål eller glas, täljoch pennknifvar, men icke rakoch bordsknifvar. Beträffande stadgandet i 6 § 1 mom. Ilandels-Ordningen förekomme, att rättigheten att idka handel å landet vore beroende på förhållanden, som icke hade någon motsvarighet i städerna. Ehuru personer, bosatte på landet, lika litet som stadsbor kunde genom lag inskränkas till förbrukning af några vissa handels-artiklar, finge, enligt detta stadgande, jemte alla slags inhemska varor, endast några vissa uppräknade varuslag af utländskt ursprung föryttras; men alla andra, om än aldrig så nödvändiga utländska varor, vore från denna handel undantagna. I salubodar å landet vore det tillåtet att afyttra bomullsmen ej ulleller linnegarn, fisk-redskap men icke jagteller åkerbruks-redskap, tvål inen icke såpa, synålar men icke syringar, kaffe men icke socker o. s. v., hvarjemte en mängd andra utländska varuslag, med hvilka till och med qvinnor i städerna finge idka handel, vore från landthandlandens rörelse undantagne, ehuru denne måste för sin behörighet till handels idkande besitta alldeles samma kunskapsmått och öfriga personliga egenskaper, som för oinskränkt handelsrätts utöfvande i stad erfordras. Den allmänna föreskriften i oinförmälda moment, att öppen salubod å landet icke får anläggas på mindre än tre mils afstånd från närmaste stad eller köping, hade äfvenledes genom Kongl.
Såsom jag förut nämnt, anser jag det vara fullkomligt i sin ordning att Smålands Husarer göras till Infanteri, ithy att detta reg:te är ett ganska medelmåttigt kavalleri; och då, såsom jag hört af Gr. Ugglas, Westergöthland under de sednare åren gått framåt i afseende på hästafvel!), samt befolkningen derstädes i allmänhet, i likhet med Skåningarne, äro mera hästfolk än Smålänningarne, tror jag, att, derest slutet blir att Westgöta reg:te skall sitta upp, Landtförsvars-komitéen gjort mycket rätt i den föreslagna förändringen. 1 sammanhang med hvad jag nämnt om Småland, skulle jag vilja omtala, hurusom, när jag var i tjenst vid Skånska Husarerna, man vid vårt regemente ej ville taga till rekryter Skåningar från Smålandsgränsen, såsom varande de sämsta till ryttare. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må få åtfölja den K. Proposm vid dess remitterande till vederbörligt Utsk. Hr von Knorring, Oscar: Då det i allmänhet icke tjenar till någonting att yttra sig vid remisser till Utskm, skulle jag icke nu hafva upptagit R. o. Ad:s tid, om icke här blifvit uttalade några besynnerliga satser, rörande såväl kavalleriet som infanteriet. Gr. af Ugglas har uttryckt en viss fruktan för infanteriets indelning på bataljoner och ansett att denna indelning ej vore 424 Den 20 MsJ. nyttig; jag får då erinra att, enligt vårt reglemente, just bataljonen utgör enheten för vårt infanteris taktiska uppställning. Frih. Bennet har sagt att det vore olämpligt att föriika en trupp, hvars oanvändbarhet numera i krig är temligen konstaterad. 1 och för detta sitt påstående tiar han citerat åtskilliga krig, hvaribland äfven det Danska. Hvad just delta sistnämnde beträffar, vill jag nämna, att bland andra exempel, hvarigenom detta påstående åtminstone till någon del torde vederläggas, den 28 Maj 1849 det Danska kavalleriet hade en, jemförelsevis med numerären, ganska betydlig träffning vid Aarhus, hvilket ännu lefvande Svenska officerare, som voro med i Danska kriget, kunna intyga.
Näppeligen lärer någon hafva en så allmän insigt, att han icke, med alla de förträffliga egenskaper den värde talaren äger, någon gång kan begå ett misstag. Det är sannt att Ar rrv (ren år 37,000 man efter prima plan; men derifrån måste många afdrag göras. I fredstid åro vacancerne 3ooo; dertill kunna med fog läggas alla vårfvade troupper, Flottan, Cavaileriet och Artilleriet. Når således dessa afdragas, hvilka ej räknas till den vanliga stridsstyrkan, återstår ej mer än 25,ooo å 26,000 man. Dragas nu äfven dessa 6000 man derifrån, blifver vid ett infallande krig den ordinarie styrkan icke mer ån so,ooo å 18,000 man, Det år sannt, att man Di n 6 Martii, 255 med myeket skål grundat Fåderneslandets försvar på Beväringen, och jag år säker att Fäder, neslandets söner på stridens fält skola kånna sig lifvade af det höga kall som år dem anförtrott; men det år ej nog att eldas af kånslan, om ej öfning, erfarenhet och ledning komma dertill. Tio dagars exercice, hvaribland nödvändigt en måste vara Söndag, år allt hvad som nu bestås. Den värde motionairen har föreslagit, att värdet af de 6000 vacancerne skulle användas till ' B^väringens vidare öfning, och att hvarje dass i 3 år skulle exerceras. Detta gör ej till fullo en månads exercice, då en soldat, hvilken likväl vida mer öfvas, icke kan anses upphörn att vara Recrut, förr ån efter 5 års möten. Skulle nu Bevåringens styrka, hvilken uppgår till 5o 000 man, uppblandas blott med 18,000 man reguliera trupper, vore visserligen ej rigtig proportion iakttagen. Vill man hafva en verklig nytta af Beväringen, och kunna begagna den som sanna vapenbröder, borde man snarare öka den reguliera styrkan, för att vinna enhet och sammanhang. Motionairen har yrkat nedsättande af en Comitté, som borde uppgifva den försvarsglan, som vore nyttigast för Sverige.
Klarligen skulle efter en sådan princip det hafva varit en eller två serier, som icke fullkomligt öfverensstämde nied 11A — gotdera RiksStts beslut. Den skulle då af intet Stånds plenum blifvit pröfvad. Och dock kunde det hafva varit denna serie, sorn sedan af förstärkta Const.Utsk. blifvit godkänd. Nu frågas: hvad har inträffat? Hvad annat än att just en sådan serie har blifvit genom det förstärkta Utsk:s preliminära beslut anvisad ål oss, såsom kretsen för våra öfvcrlägg - IOO Den 17 April f. m. ningai ? Böra vi då, derföre att oss sjelfva till omätlig tids» besparing och derigenom omätligt gagn bestämmandet af serien föregått, af denna orsak försumma att underkasta denna obestridligen anvisade serien, innan den fullbildas, samina pröfning, som man hade burt lemna både den och de tre andra, om ett så vidlyftigt betänk, som det jag nyss omtalade, bade inkommit? För min del skulle pig tro, alt det vore en lättsinnig handling både om vi bordläde och om vi förkastade detta förslag, innan frågorna derom vore fullt utredda, sedan de blifvit så väckta, som no skett. Det är utredningen af dessa frågor, som måhända blir den största vinsten af vårt arbete, ty så sangviniska förhoppningar erkänner jag mig svårligen hysa, att något antagande af detta förslag inom de fyra Stånden skulle vid nästa riksdag äga rum; men helt annat är yrkandet att betänk, bör förklaras såsom oantagligt och odugligt och föi falla. Jag bär redan yttrat den tanke jag hyser, att sådant icke kan komma att inträffa; jag tror, att om etl sådant yttrande blifver R. o, Ad:s gemensamma tanke, kan Const.Utsk. icke derföre lemna till nej-propos, för voteringen i det förstärkta Const.Utsk.: Vinner nej, kommer icke något betänk, om nationalrepresentationen att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Const.Utsk. skulle derigenom tillintetgöra hvad som förut blifvit genom en högre auctoritet beslutadt.
Betänkande öfver RiksdagsFulL mägtigen från Kronobergs Län Pehr Erikssons Motion om inskränkning af den, i 1$ Cap. 5 $ ÅrJdaBalken, stad - LagUtskottcts Betänkande N:o 67. 11 gade prcescriptionstid för inländsk arfvinge, hvars vistelseort är okänd, samt om föreskrift, huru hans rätt under nämnde tid mu bevaras, RiksdagsFullmägtigen fran Kronobergs Län Pehr Eriksson, liar hos Hedervärda BondeStåndet, i afgifvet och till LagUtskottet den 5 sistlidne Januarii rernitteradt Memorial, anmärkt, att AlImänna Lagens stadgande, hvarigenom Svenske Utrikes vistande medborgare blifvit försäkrade om rättighet till arf, sorn, un. der deras frånvaro, dern tillfaller, vore, ehuru billigt, i dess närvarande skick , alltför obestämdt, och möjligen ledande derhän , att arfvet ginge förloradt för inom Landet boende arfvingar, utan att komma den utrikes vistande till godo. I 5 J af t5 Cap. ÄrfdaBalken, der prtescriptionstiden för inländsk arfvinge, hvars vistelse är okänd , bestämmes till 10 år, vore väl förordnadt , att arfvet bor under tiden sättas i förvar , eller, emot full borgen, af fjermare lyftas; men föreskrift saknades deremot, huru och hvar arfsmedlen skola förvaras, hvilkendera af fjermare arfvingar skall anses berättigad att dem lyfta, och hvem det, i händelse af dens dödsfall, som arfvet Iyftat, eller dens, som för lyftningen gatt i borgen, skall å!ig>? 12 LagUtskoltets Betänkande N:o 67, ga att bevaka elen frånvarande arfvinge»* rätt. Om anskaffande af erforderlige löliesförbindelser för en tidrymd af ej mindre hn ao år redan torde möta svårigheter ; så vore det ännu mycket svårare att erhålla löftesman för en så obegränsad tid, som deri, hvilken antydes af slutmeningen i nyssberörde §, att, i händelse deri frånvarande återkommer efter nämnde tids förlopp , men visar laga förfall, han ej skall vara från arfvet skiljd.
Man träffade der korgoch trädarbeten, linspånad, smiden, vagnfabrikater, linneoch bomullsväfnader, stickarbeten, sömnader m. m., till en del väl och förtjenstfull! utförde. Afven af Östra Nerikes ITushållsgille var å dess sammankomst den 29 September nämnde år en dylik exposition anordnad, hvarest 26 premier utdelades. I följd ej mindre af jernvägsarbetet, som dragit till sig en mängd arbetare, än äfven af åtskilliga i Länet samtidigt inträffade större arbetsföretag har efterfrågan på arbetare varit så stor, att dagsverkslönerna tidtals stigit ända till 1 R:dr 16 sk. Banko. Vanligen utgör dock värdet af ett mansdagsverke 1 R:dr, ett kördagsverke med ett par hästar 2 R:dr samt ett grufvedagsverke 32 sk., allt Banko. Sedligheten främjas af de goda utsigter till bergning, som de sednare årens för landtmannen gynnsamma konjunkturer erbjudit; och den vid sistförflutne riksdag beslutade och sistlidet år i verket satta bränvinslagstiftningen har, genom bräuvinets fördyrande, satt en damm emot det omåttliga förtärandet af bränvin. Lagsökningarne hafva aftagit, så att, då år 1840 4,295 lagsökningsmål hos E. K. M. Befallningshafvande handlades, sistlidne år endast 1,345 dylika mål härstä des anhängiggjordes. 7 De vid Länshäktet förde journaler utvisa följande förhållande: Bansakningsf ångar. Straffångar för undergående af r O: H OJ as OS C 3 3 För hvarjehanda grofva brott. För stöld. För andra förbrytelser. Spö eller Bis. Fängelse vid vatten och bröd. Enkelt fängelse. C/J ■< DS O CD QS r-t CD O O er •o 0 ”5 1 CJO 3 CTD DS “5 Bysatte. n sorn åtföljt sin mödrar a QM. QM. QM. Q. M. QM. QM. Q M. QM. Mank. Qvink. För personer, som afgått till För gesäller