Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* *, I en fransk skrift sages om den franska nationens olyckor: » alla dessa olyckor hade blott en enda orsak, ett ut8väfvande slösaktigt hof, der Messalinor och Julior gjorde Klaudier och Neroner priset för infami stridiga, der hvaije njntning kostade en million menniskor deras hvila, der giildet frambragte brott och brottet åter igen fram-bragte guld, der man satte mindre värde på den franska nationen än på en kapplöpningshäst ... » För att de fakta och siffror, som här ofvan antydts, må träda fram i sin bästa belysning, må till sist några uppgifter beträffande Ancien régimes privilegierade gunstlingar vara på sin plats. Den oprivilegierade massan utgjorde omkring 24 millioner; det var ju en rätt hög och bred piedestal for de 27,000, som beräknats utgöra adelns och presternas antal. Af dessa senare vistades 15,000 personer vid hofvet för att desto bättre komma åt de håfvor. som monarkiens ymnighetshorn der öste ut öfver sina lojala. En icke föraktlig del af statsinkomsterna eller 40 millioner livres (enligt nutida värde ungefar 100 millioner francs) åtgick för att fodra denna samhällsnyttiga massa. De mest inbringande befattningarna i den civila, militära och religiösa förvaltningen tillhörde uteslutande adeln, dessa nådiga herrar, som icke gjort sig annat besvär än att låta sig födas, såsom Beaumarchais säger. Och när icke dessa inkomstkällor förslogo, fortröttades konungens nåd aldrig att låta det regna pensioner och gåfvor öfver sin adel och sin familj. På femton år blef på sådant sätt utdelad en summa af ungefär 228 millioner ur statskassan. Konungens båda bröder hade uppburit hvar för sig i extra uppmuntran 14 millioner. När statskassans deficit var som värst, inköptes för konungens och drottningens räkning ett par lustslott till samma mindre betydande belopp per stycke.
Stilla och vemodig, ett rof för en underlig ångest, hvilken rymde både det förgångna och det kommande, satt jag sist vid hennes sida och höll hennes hand i min. Jag var rådlös för mig själf, visste ej, hvad jag skulle säga eller göra, visste blott att jag önskade mig många mil därifrån. Då hörde jag som i fjärran hennes röst säga: »Tore! Hvad vi ändå äro lyckliga!». Och när jag icke svarade, upprepade hon: »Äro vi icke lyckliga? Säg!» Jag drog henne mekaniskt till mig och svarade: »Jo.» Aldrig skall jag glömma det ljusa leende, som besvarade denna min osanning, aldrig heller den underliga, förvridna känsla, hvilken jag erfor, och som öfvertygade mig, att mitt svar innebar en själfuppoffringens heroism. Men inne i mitt rum grät jag för första gången ensam, grät ut hela min öfveransträngning från denna förfärliga dag, som bådar frid på jorden och en god vilja åt alla människor. Julen är länge sedan förbi, och den triviala hvardagstystnad, hvilken följer på våra onaturliga försök att under veckor gjuta helgdagsstämning öfver uppjagadt umgängeslif, verkade i början hvilande på mina nerver. Dagarna gingo med en snabbhet, som väckte min glädje. De rycktes bort en efter en, och jag har icke haft styrka att fästa erinringen om deras tyngd i mitt sinne. De hafva glidit mig förbi, utan att lämna spår, och utan att såra. Men de hafva alla dragit mig allt närmare branten af den hvirfvel, hvilken jag ibland tycker mig höra liksom koka under mina fötter, och utan att jag vetat det, har den tid som jag trott gå spårlöst förbi, märkt mig på ett mera ödesdigert sätt än de dagar, hvilkas från alla andra särskilda smärta jag minnes. Jag vet detta, af hvad som nyligen hände. Det var visst i går, men det förefaller mig, som om veckor försvunnit sedan dess. Så nytt, så olika allt hvad jag förr erfarit, är det sinnestillstånd, hvilket nu behärskar mig. Jag satt en afton ensam i mitt rum. Som vanligt hade jag stängt min dörr, och från hvardagsrummet på andra sidan salen hörde jag min hustrus röst, som berättade sagor för barnen. Jag hade gått in till mig under förevändning att arbeta, men jag arbetade ej.
Prot. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 24 Häftet. 2 IO Stats-Utsloltels Memorial, N:o 507. kaledes ärligen anställas å det till Sessionsrum för de ofrälse Riks-Stånden samt Rikets Ständers Utskott begagnade lius, hvilket jemväl kommer att förblifva under Fullmägtiges vård och inseende; och skola de lör detsamma nu utgående afgifter äfvensom de för dess underhållande erforderliga kostnader af Riksgälds-Contoirets medel bestridas. 27 §• Då Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bancooch Riksgäldsverken sammanträda, skola Fullmägtige till dem afgifva omständlig berättelse om Riksgälds-Contoirets ställning och förvaltning under den tid, som Revisorernes granskning skall omfatta; börande jemväl af Verkets Commissariat och Ombudsman serskilda berättelser afgifvas och genom Fullmägtige till Revisorerne öfverlemnas. Vid nästa Riksdags början skola Fullmägtige dessutom till Rikets Ständers Stats-Utskott aflemna berättelser för bela den sedan afgifvandet af berättelserne till Rikets nu församlade Ständer förflutna tid, 28 §. Efter hvarje Revisions slut skola Fullmäktige, på sätt Rikets Ständers för Revisorerne utfärdade Instructioner innehålla, föranstalta om tryckning och utdelning med allmänna tidningarne af Revisorernes, angående Statsoch Riksgäldsverken afgifna och Fullmägtige tillställda, berättelser, jemte dertill hörande förklaringar, hvilka handlingar äfven genom Fullmägtiges försorg böra till Rikets näst sammanträdande Revisorer och Ständer öfverlemnas. 29 §• Till beredande af minskning i kostnaderne för anskaffandet och tillhandahållandet af erforderligt tryckpapper samt skrifmaterialier och inventarie-pérsedlar för Riks-Slånden och Utskotten vid nästkommande Riksdag böra Fullmägtige dessförinnan ct) föranstalta om upphandling af det för tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocol! beböfliga papper och, med behörigt iagttagande af Rikets
Och som densamma icke innehåller förslag till stiftande, ändring eller upphäfvande af allmän Lag, och följaktligen ej är föremål för Utskottets befattning , samt uppsigten öfver Lagars och Författningars efterlefnad af Embetsoch Tjenstemän icke tillkommer Rikets Ständer, utan åligger de serskilda mynJ digheter, åt hvilka denna vårdnad är öfveraqtvacdad ; så får Utskottet endast afgifva det K tja ZagVtslotms JBelänkandg N‘o i45;' utlåtande J att Utskottet anser Herr Lectorn yrkande ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, Stockholm den 21 November 1SU9, STOCKHOLM; Å Mmens och Granbergs Tryckeri, iSsgi X/ogtliskotiet* Betänkande Au» *46-. ^ bko 146^ Antom tili Exped. Utskottet den 30 No v, jgxgj 1 Betänkande öfver Riksdagsfulb mägtigen Anders Håkanssons från Elfsborgs Län motion om föreskrifter för utmätnings* kostnads beräknandet, 10å kostnaderne för utmätning, hvilka drabba gäldenären, om han eger tillgäng, men t vidrigt fall borgenären, ej obelydligen ökas dels derigenom, att den Kronobetjent, som fått uppdrag att utmätningen verkställa, vanligen täger med sig till biträde 3:ue Nämndemän, eller ock en Nämndeman, jemte en Kronorättare eller Fjerdingsman, dels ock; derigenom att förrättningsrnannen, sorn plägar utsätta flera Utmätningar att tinder en och samma resetour försiggå, beräknar sig till godo för resan en kostnads ersättning, den der mången gång ofverstiger summan, som skall utmätas, h3r Riksdagsfullmägtigen Anders Håkansson från Elfsborgs Län, till förekommande af sådant behandlingssätt, samt till minskning af utmätningskostnaderne, hos Hedervärda Bonde* Ståndet hemställt, om Bihr till Rihl-St.
Läns fördelning i tvänne Svar på återremiss , , , , , Stift, om detsammas utvidgning , , , , Zanai-ledning, emellan Hjelmaren och Wenern , Ytterligare frågor derom , , , , ancel/ie, KonglMajrts; se Hufvud-Titel 2:dra, sid. 4, Indragnings-Staten 17. Zancellie-betjening, antagande deraf utöfver hvad Riksdags Ordningen J 24 medgifver. l:o i Constitutions-Utskottet af 1 Notarie och 1 Cancellist samt om arfvode för den, som bestridt Secreterare befattningen, innan den antagne Sccreteraren inträdt i tjenstgöring Ytterligare 2:ne Cancellister ,,,, i Stats Utskottet af 1 Secreterare för Riksgälds - ärendena, 1 Kamererare och 2 Notarier , > , Ytterligare 1 C ncellist ,,,,, p evillnines-Utskottet af tvenne Cancellister Banco-Utskottet, 2 Gantellister samt om Notarie-arfvoden åt 2 ne Protocollsförande »,»>» >>»>>>>>>>>> 5:o i Lag-Utskottet af 1 Cancellist och 1 {Notarie , )>)>>))>)))))))))) 6:o i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet af 1 Cancellist >»>>>>>>> >>>> 2:o 3:o i f 4:o i — p* ”2 39 IN :o 94 v. — 5_ > 2 fD 3 3 J9 eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Kidd. o. iPresteBorgareStåndet. N:o Sid. Adeln.
Man har således, i den brist på fartyg, som förefinnes, vidtagit åtskilligt för att befordra hitförande af norra provinsernes alster. — Hvad Grefve von Schwerins reservation beträffar, så synes mig att hans framställning förtjenar uppmärksamhet; jag tror likväl icke, att man exclusivt bör fästa anslaget vid någon viss ort, då frågan bör vara att genom lättare commun icationer bereda en bättre ställning för näringare i allmänhet; och jag tror således den grundsats u3o Den 36 Febr un r ii f, m, böra följas, att der en strömrensning, eller öppnandet af en vattencommunicalion trdligen företer ett allmännyttigt resultat, böra de utföras, utan afseende pä den rigtning, i hänseende till ortens belägenhet, hvaråt underslödsmedlen gå. Då emedlertid Utskotten nu nedsatt anslaget från 100,000 R:dr till 5o,ooo R:dr, synes mig detta alltför ringa, och med förutsättning af ett ändamålsenligt användande, skulle jag för min del tro, att beloppet bör fördubblas, hvarföre jag tillstyrker instämmande i BorgareStåndets beslut. Om medlen icke kunna erhållas utan upplåning, torde man böra besinna, att fastän detta anslag icke återgifver ränta och capital i contant, gifver det likväl Staten en inkomst af mera värde än ett besparadt ephemeriskt mynt, genom en allmännare spridd välmåga hos den dass af medborgare, som nu saknar utväg att få sitt arbete godtgjordt, och sin utkomst således vunnen, Jag tillstyrker på dessa skäl bifall till BorgpreSlåndets inbjudning, Friherre Cederström, Anders En värd ledamot har yttrat, att min begäran om anslag för en Canal på "Wermdön härrörde från enskildt interesse.
Ett wigtigt och hufwudfirkligt inkast emot den sörcflagne försäljningen kill Skatte äterstar likwäl att beswara. Man säger akt det strider bade emot gam» mal lag och praxis att för altid abaliencra Kronans ur» äldriga tillhörigheter, och akt rättmätigheten af en sä» dan Ständernas handling skulle af tillkommande riders Riksstyrelse kunna sättas i sräga. För min del h«r jag dock derwid ej kunnat finna samma betänklighet, ty antingen härleda KungSgärdarns sin första uprin» nelje frän der sä kallade Upsala Ode eller också frän arfwegods inom wärk nu regerande höga Konunga-Hus. Hwad wara älsta Lagar med mycken rwetydigher stadga om Upsala öde wördar jag ganska mycket, me» be manga förläningar, sörpanrningar, donationer m. m. som deraf än blifwit gisne än äterragne, wittna ät» minstone, att praxis ej warit wid alla tilfällen i lik» stämmighet med Lagen. När nu Riksens Ständer, ät hwilka wärdén af Rikets inkomster är anförtrodd, finner det wara förmänligare att sälja än bibehälla egendomar, som i alla tider giswit anledning kill twistcc och mitzbruk, sä skulle jag ej kunna inse hwad en tillkom» mande Styrelse af hwilken detta ogillades, kunde göra widare, än af den lill skatte sörwandlade jorden upbära tzen ränta som eljest skulle ga till Stats-Merkel. Sä, dank Ljerde Bandrt N:» ro74 Den i6 December. dant kunde ej s?e Ulan i den mindre sannolika förmodan akt en Swens? Konungs eller Swenffa Ständers interesse blef ffildt frän Staken. I alla fall om en reclaimtion ffulle möjeligen kunna äga rum, manns »väl en högre inkomst kunde erhällas af dessa egendomar än den ränta, skatkemanncn esler en längre tids ägo för dem skulle betala?
Dessutom ber jag att fa fästa upmärksambeten på tvänne, enl. min tanka, vigtiga omständigheter. Man har nemi. sagt: att ett köpebref, utfärdadt å egendom, hvilken för Bankens räkning skulle varit upbuden, skulle ega den kraft och verkan, att domstolen, utan att efterfråga säljarens åtkomsthandlingar, derpå måste bevilja fasta; och att således i närvide fall fasta nödvändigt måst beviljas, när Bankens köpebref presterades. Till bevis härpå, ber jag att få ur Betänk:t upläsa: »Svartlösa IläradsRält beviljade häruppå ofvanherörde dag, d. 20 Maj 1809, i enlighet med kommissariatets sålunda gifna anmodan, laga fasta å den del af egendomen, som varit för Bankens räkning lagfaren, eller Norra och Södra Lisma jemte frälsehemmanet Upsala, äfvensom Sotholms IläradsRält samma dag, uppå anhållan af Frih. J. Cederström, meddelade honom laga upbud första gången å fastigheterna Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen.» Häraf synes att Sotholms HäradsRätt beviljat laga fasta på dessa trenne sistnämnde hemman utan att begära få se säljarens laga åtkomsthandlingar, och således är det der som felet är begånget, men alldeles icke af Hrr BankoKommissarier. Jag vill icke ingå i svaromål på den af Frih. Cederström uplästa försvarsskriften; ty ingen må förtänka honom att han, i den ställning han innehar, sökt belysa saken så som han gjort. Som jag förut haft äran säga, så är fastans beviljande vid Sotholms RäradsRätt egentliga orsaken hvarföre flera köpare efter hvarandra blifvit narrade på god tro. Jag anhåller om afslag på Betänk:t. Erih. Raab, Adam Christian: Det förekommer mig sorn om denna fråga, vore ett spöke, en gengångare, som vid hvarje Riksdag skall återkomma tills man försonat det brott, som blifvit begånget. Man har sagt, att Kapten Skottes arfvingar icke lagligen äga några anspråk.
I afstrift bilagde Kneckte-Contract af 1686 för Södermanland innehåller, att soldaten stall af roten ärligen bekomma en stäpklädning af wal» mar, bestående af räck och byxor, samt lwä par stor emot förbindelse, alt hos raren, framför andre, arbeta, dä han icke pä commenderingar eller exercities är stadd; — fraga är nu icke huruwida roten sär begagna wilkoret för släpklädernas meddelande ät soldaten neml. rättighet att derföre tillgodo njuta hans arbete, och huru liter roten sadan! kan påräkna uplyses deraf, att det nn är 7tde äret ä råd 7lä Dm 22 Jim». ä råd som soldatörne i Södermanland sommartiden aro skiljde frän sitt hemwist/ och arbeta nu för andras räkning och förmon, da hustrur och barn icke sällan sakna det nödtorfk.gaste hemma; mett jag har till föremal alt wisa skillnaden i kostnad sör den soldate beklädnad, Knecktc-Conlracter förestrifwa, och den, som högst berörde Kongl, Förordning påbjuder. — Efter i8it ars förhöjde Markegång ! Södermanland Upsiär kostnaden för släpkläderna, räck, byxor och twä pär stkor till 8 R:dr b:co, hwareftet rötarne antingen i kläder eller penningar Med solrrarerne berörde stäpklädcr godtgjort. Kongl. Ä?ajns nådiga förordning af d, 4 Febr. detta är innehåls ler deremot, jemtö det kronomunderingarne i är skulle till soldarerne öfwerlemnus samt en sadan dylik astid desiueom wara i rorkistorna förwarad, set stadgande, "art när nya släpkläder härefter skola anskaffas de samme böra förfärdigas af walmar eller kläde, it till färg och persedlar i fullkomlig urkel med den kronomtm» dermg. som tiu blifwit soldatene tilldelad ^
Bonde-ståndet väckt och derifrån till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullnuigligen från Malmöhus län, Jöns Månsson, föreslagit, alt de böter, hvilka, efter nu gällande författningar, böra erläggas af den rusthållare, som vanvårdar nummerhästen, och hvilka böter tillfalla Wadstena krigsmansliuskassa, kunde, i de fäll, dä flere delegare finnas i rusthållet, förvandlas till en ersättning, som borde komma de öfiige delegarne till godo och af dem Bih. till II. St. Besvärsoch Eli o n om i - Ut shot tets Utlåtande, i\:o 30. få disponeras i och för ändamålet, som måste vara, att slaten Ian ständigt påräkna brukbara och väl vårdade kavalleri-hästar. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit och får härvid upplysa, att, som, vid de år 1806 hållna möten med indeldla kavalleri-regementena, åtskilliga hästar befunnits vara illa fodrade, och således den af Kongl. Majrt den 2 Sept. 1 y83 föreskrifna plikt för efterlålenheten vid ryttareoch dragon-hästars tillbörliga ans och vård, icke varit tillräcklig alt förmå rusthållarne uppfylla sina skyldigheter i denna del, så hade Kongl.
Det har dock ej afhållit Oeconomie-Utskottet att göra förslag, som icke med Lag instämma, men om OeconomieUtskottet derifrån afstår, är det visserligen icke nödigt, att i detta ämne höra Lag-Utskottct, hvars biträde för sådane fall icke eller är att påräkna. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-, Bancooch Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Föredrogs å nyo Banco-Utskottets ej mindre den a3 sistledne Augusti under N:o 4f) afgifne, samt den a derpå följde September eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande med generelt förslag till reglementariske stadgandenför de serskildte Afdelningar af Banco-Disconten, som böra inrättas för Rikets Vestra och Södra Landskaper; än ock den 3o sistledne Octoder under N:o 65 med - 134 Den 7 November f. tn. deldte-, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att sorn det af Utskottet uppgjorde generela förslag till Reglemeutariska föreskrifter för organisationen af de beslutade Låne-Contoiren, innefattade flere serskildte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade-tillåta , att hvarje punkt linge särskilt för sig företagas och pröfvas, Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Utskottet har omnämnt tre saker i ingressen af Betänkandet, hvilka ej sedermera förekomma i det reglemeutariska. Den första omständigheten rör fördelningen af Provinserna , huruvida Halland skall tillhöra Götheborgs Låne-Cöntoir och Wermeland Stockholms. Den andra orten för Låne-Contoirens stationerande; om det Södra skall förläggas i Malmö eller Christianstad.
Se C. U. M. 1810—1815, sid. 848. 2 Denna mening är tryckt i C. U. M. 1810—1815. sid. 979. 666 Den 27 Juni 1815 Utskottet til alla delar Beredningens deröfver afgifna yttranden, i följe hvaraf de tilstyrkta förslagen skulle til Riksens Ständer öfverlemnas, såsom nu beredda at efter 56. §. R. f. behandlas, och vid nästa Riksdag kunna afgöras. Vidare företogs beredningens förslag i anledning af Konungens proposition om tillägg i 81. §. regeringsformen. Efter någon öfverläggning beslöts at det förslag som til Riksens Ständer skulle inlemnas til nytt moment vid denna § :s slut, skulle så styliseras. Om vid Riksdag då Grundlags frågor lagligen kunna afgöras ytterligare upskof föreslås, må det ej äga rum, utan Konungens och alla fyra Riksståndens sammanstämmande beslut. Hvad Beredningen tilstyrkt1 i afseende på Herr Borgmästaren Kjellanders motioner rörande Tryckfrihets förordningen, gillades til alla delar af Utskottet, med det, i anledning af Herr Borgmästaren Ullbergs anmärkning äfven gjorda tillägg, at parten bör bindas skyldig at för den han til Ledamot i Jury inkallar, bestå resekostnaden. Utskottet åtskiljdes.2 1 Denna mening är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 979. 2 Namnunderskrift saknas. Rudolf Cederströms skrivelse till Hovkanslern, Ink. d. 27 Junii 1815. ^ :0 6/ Högvälborne Herr Baron och HofCanzler, Riddare och Commendeur af Kongl: Majts Orden m: m:! I anledning af innom Constitutions Utskottet gjord anmälan, får jag, på dess vägnar och i stöd af 105. §.
Han behöfde blott, i stället för pantförskrifning, som skulle hafva medfört nödvändigheten af egendomens öfverlemnande till borgenären, ställa transactionen i form af köp med dervid på god tro å ömse sidor förenadt vilkor, alt vid skuldens betalning återfå eganderätten till egendomen, som emellertid skulle förblifva i säljarens vård. Denna utväg å gäldenärers sida att begagna äfven deras oumbärligaste lösegendom såsom underpant för krediten, och å borgenärers sida alt i sådan egendom förskaffa sig säkerhet, utan att beröfva sina debitorer nyttjanderälten, kom också småningom allt mer i bruk; och Jet felaktiga härvid låg mindre i sjelfva saken, än i sättet eller den hemlighet hvarmed sådana transaktioner bedrefvos. Det hörer nemligen väsendtligen till all sådan pantsättning, der panten fortfar att innehafvas af gäldenären, att pantförskrifningen offentliggöres, dels för alt förekomma sveket medelst antedaterade panlebref, eller samma egendoms pantssättning hos flere, dels ock för att betaga egendomens innehafvare skenet af att äga större tillgångar, än lian i sjelfva verket har. Till följd häraf klagades temligen allmänt öfver både bruket och missbruket af ifrågavarande lösöreköp långt före utfärdandet af 1835 års Förordning, deruti man, genom föreskrifter om viss form för köpéafhandlingarnes upprättande och offentliggörande, sökte att förekomma missbruket, utan att förbjuda det af lagen förut medgifna bruket. Alt man likväl, genom de i nämnde Förordning stadgade kontroller, ej lyckats att vinna målet, är nogsamt kändt; och frågan är således nu, efter min tanka, huruvida man antingen skall fortgå på den bana, som man år 1835 började beträda, och söka att genom ytterligare kontroller uppnå det då föresätta målet, eller man med frånträdande af denna bana bör, medelst förklarande, att innehafvaren af lös egendom alltid skall vid utmätning anses såsom ägare deraf, och att följaktligen inga afhandlingar derom kunna emot tredje man va-va gällande, på en gång afskaffa både bruk och missbruk.
Sjunde d:o Åttonde d:o Nionde d:o Tionde d:o I Städerne af Tredje Classen. Nio Classer. Första Classen . 3 Bil. till Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N.-o 12, Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o . Sjette d:o Sjunde d:o Åttonde d:o Nionde d:o I Städerne af Fjerde Classen. Nio Classer. — I Städerne af Femte Classen. Åtta Classer. Första Classen R:dr 45: —• Andra d:o 30: — Tredje d:o 20: — Fjerde d:o 15: — Femte d:o 10: — Sjette d:o 7: —■ Sjunde d:o 5: 24. Åttonde d:o ,4: — Första Classen Andra d:o . Tredje d:o . Fjerde d:o . Femte d:o . Bil. till Bevillning-Utskottets Betänkande j N.o ti 9 §• 12. Taxeringsmännen ega dock rättighet uppföra till bevillning, så väl öfver den högsta, som emellan tvänne af de stadgade classerne, den person, hvilken de pröfva icke lämpligen kunna påföras afgift efter någon af samma classer, äfvensom att utsätta en ringare minimi-afgift, så väl för alla i 10 och 11 §§. nämnde personer, som för fiskare i städerna, de der äro borgare, dåde, utan alt vara alldeles utfattiga och på sådan grund för afgift fria, likväl ej magta den fastställda minsta afgiften inom deras dass erlägga. Detta senare förhållande skall dock, med bevis af Handelsoch Fiskeri-Societeten, eller Handtverkeriernes Ålderman och Bisittare, eiler, der de icke finnas, af stadens Magistrat bestyrkt, i protocollet antecknas och Taxerings-männens åtgärd härvid, genom utdrag af taxerings-längden, Pröfnings-comiteen underställas. §. 13.