Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s mening, att från itrågav:de afgift frikalla den delen af allmogen, som icke är sjelfegande och således vanligen befinner sig i knappare omständigheter, så vida ej kontraktet företes vid domstol, hvilket mera sällan inträffar. Icke heller synes mig någon skälig orsak kunna anföras hvarföre en hälftenbrukare, som till husbonden lemnar hälften af sin gröda, skall vara fri från ifrågav:de skyldighet, då hans granne, som, ehuru ej under namn af hälftenbrukare, möjligen aflemnar proportionsvis lika mycket eller mer, skall vara densamma underkastad. Jag föreslår således att, till undvikande af fortfarande otydlighet i detta afs:de, Bevilln.Utsk:t måtte erhålla föreskrift att, vid upgörandet af nästa förslag till Författning ang:de stämpladt papper, på ifrågavrde ställe begagna ordet »landbo», hvars bemärkelse i lag är stadgad, samt att dervid möjligen tillägga orden: »ehvad hans utskylder till husbonden bestå i arbeten, span mfil, penningar eller penningevärde. På det att den åsyftade lindringen likväl i allmänhet blott måtte komma de mindre bemedlade till godo, kunde stadgas att densamma endast finge åtnjutas af dem, som bruka andras jord under ett visst taxeringsvärde, t. ex. 10,000 rdr rmt. I afs:de på platsen för införande i Författningen af undantagen, torde den lämpligaste vara omedelbart efter sjelfva regeln eller vid slutet af morn. 12 i § 11. Jag anhåller om remiss till Bevilln.Utsk:t. Remitterades till Bevilln.Utsk:t. 2; O. Den rotekista, som innehåller hvarje soldats munderingspersedlar vid de indelta regementena, förvaras för närv:de ett år hos hvarje delegare i roten, utan afs:de på om han har större eller mindre del i denna rote, åtminstone är detta händelsen vid K. Uplands reg:te.
Jag vet ingen annan; och alltid kommer man slutligen till den frågan: hvem skall bevaka väktaren? Åtskilliga ledamöter hafva ansett Frih. Oxenstjernas förslag vara det, ål hvilket företräde borde lemnäs. Delta stöder sig på en skiljaktig tanka, som en af Kammarrättens ledamöter afgifvit. Det har, vid första påseende, mycket för sig, bland annat det, att chartors tillverkning derigenom till stor del blefve öfverflödigt. Men deremot har det i andra hänseenden stora svårigheter. Hr Printzenskjöld har redan anmärkt, huruledes det splittrar redovisningen för chartae-sigillatm-medlen, huruledes kronofogdar derigenom kunna med chartrn-uppbörd betäcka deras balancer på andra medel, o. s. v. Hvad säkerhet linnes derför, att alla afgifter, som bort erläggas, verkligen blifvit till fogden betalia, när man icke anställer jemförelse med lagfartsprotocollen, för att utröna, huru mycket som verkligen bort utgå? Alla conlrollerandc författningar förutsätta, atty missbruk anses kunna äga rum. Lika väl, som man må tänka och befara, att missbruk hittills ägt rum, på det sätt att domaren och en egendomsköpare delat chartm-beloppet sig emellan, så kail man också tänka sig, att domaren och kronofogden hädanefter göra samma delning, o. s. v.; men vid verkställigheten förekommer en mycket stor svårighet, nemi. den, att när en hvar, som bör chartera en handling hos domaren, skall lill honom medföra bevis alt afgiften blifvit erlagd till kronofogden, så fordras alt hvarje ehartaebetalande person skall först hafva besökt fogden. Hvar finnes han? Det är icke säkert, att han alltid är hemma, och dessutom, hvilken omväg vore det icke för häradets innevånare, att fiirst fara till fogden, för alt få bevis om charlm-sigillalae-afgiftens erläggande, innan de kunde fara lill domaren för alt fä sina handlingar charlerade.
Jag är, som de fleste af den generation jag tillhör, en öfverreflekterad själsanatom, jag plockar bevekelsegrunderna till alla handlingar i sär och undersöker deras beståndsdelar; det gör mig kall. Jag kan inte se på dig med andra ögon derför att du är min mor. För mig är du bara en menniska som andra, ett kompliceradt själsmaskineri, som jag studerar med samma nyfikna författar-intresse, hvarmed jag studerar andra. Jag kan inte ge dig hvarken vördnad eller andra sonliga känslor helt enkelt derför att jag ingenting i den vägen har att ge. Och till att spela komedi håller jag mig för god.» »Du är icke skyldig mig något. Jag vill icke hafva mera än jag kan vinna.» »Vinna? Jag är inte värd att vinna. Jag är ihålig. Jag är tom. Jag är helt annorlunda än du tänker. Ju närmare du lär känna mig, dess mindre tycker du om mig.» »Då gå vi hvar åt sitt håll. Det är allt.» Hon smålog och räckte honom sin hand. Han såg på henne med öfverraskning och så gaf han henne handslaget som till en öfverenskommelse. »Nu idealiserar du också mig», sade han skämtsamt. »Ni kvinnor idealisera oss alltid.» »Kanske är det vår natur och den skall man ju följa! Eller kanske behöfs det.» Hon sade det i skälmaktig ton i det hon böjde sig ned öfver sitt arbete. Men något af leendet stannade kvar öfver ansigtet, som ett dröjande solsken. Sonen satt och såg på henne. Denna främmande kvinna, som var hans mor, hade gjort ett underligt intryck, som han icke kunde värja sig för. Han greps af ett häftigt begär att lära känna henne till botten: hennes tankar, hennes väsen, de hemliga skrymslena i hennes förflutna – hennes karaktär. Det förekom honom, som egde denna kvinna just det, som han alltid saknat: jemvigten mellan att vilja och att kunna. »Du verkar som ett medeltidsporträtt af en verklig mästare», sade han sakta, med ett helt annat uttryck i rösten än det vanliga. »Du kan bli gammal och trasig, men aldrig banal.» ANDRA KAPITLET. Det duggade smått och i gasljuset glänste de våta bladen på buskar och träd, gulnande blad, vissnande, dödsdömda.
I afseende först på de Räkningar, som emellan Allmänna MagazinsDiredhionen och CommerceRådet Björnberg blifvit upgjorde, har StatsUtskottet inhämtat, att öfver alla ömsesidiga betalningsoch ersättningskostnader, under förste Arrendetiden från och med 1793, då den börja - StatsUts&ottets Betänkanden. 33* de, till och med 180g, då den upbörde, en fullständig SlutLiqvidation blifvit af Allmänna MagazinsDiretSionen uprättad, deruti Kronans lätt och bästa, på grund af ArrendeContraften, Besigtningsoch Afträdes-Syuer, öfver de Hus och Byggnader samt andre Effe&er, sorn af Arrendatorn dd aflemnades, blifvit vederbörligen iakttagen, samt att MagazinsDiredfionen öfver hela förhållandet den 15 September 1817 meddelat ordentligt Utslag, deröfver CommerceRådet Björnberg anfört underdåniga besvär hos Kongl. Majrt, på hvars Nådiga afgörande den tvistiga delen af målet för närvarande beror Widkommande åter den ifrågasatte underlåtne ersättningen för Husröta och felande Inventarier vid första Arrendetidens uphörande, så, utom det att Arrendatorn, jemnlikt ArrendeContraften af år 1793 var ålagd, att i lika godt stånd vid första Arrendetidens slut återställa alla emottagne Hus, Byggnader och Inventarier, och i följd hvaraf år 1809 ordentlige AfträdesSyner blefvo uprättade, som i allo då bestämde Arrendators ersättnings - skyldighet, förekommer, att CommerceRådet Björnberg, när lian år 1813 uti ett förnyadt Contraä om Arrende-rättigheten af BränvinsBränningen i Götheborgs Stad, ingeck, åtagit sig, såsom bilagde Utdrag af Arrende Con. tra£let utvisar, att ansvara dprfure, att alla Hus, Byggnader, Lägenheter och Inventarier, sorn han år 1793 emottagit, skola i lika, om icke bättre skick vid nu pågående Arrendetids slut den 1 Oftober 1818 till Kongl. Maj t och Kronan återlemna, samt för fullgörandet sa väl häraf, gom Contractets öfriga vilkor, ställt vederhäftig StatsUtshottets Betdnkanden. och af Konungens Befallningshafvande i Götheborg vederbörligen pröfvad och godkänd Borgen, hvadan StatsUtskottef på grund häraf finner Kronans säkerhet i afseende pä de Byggnader och Inventarier m. m, dem CommerceRådet Björnberg nu på Arrende innehafver, vara behörigen förvarad.
Skulle åter Hr Nordenfelts förslag smaka bättre, sfi vill jag ej sätta mig emot dess antagande, ehuru jag icke kan underlåta att fästa upmärksamlieten derpå, att detta förslag icke innehåller någon bevisning i sak, utan egentligen blott allmänna fraser, — ett förhållande, som äfven Hr Dalman medgifvit; och derigenom skiljer det sig väsendtligen ifrån Exped.- Utsk:ts skrifvelse, der bevisningen för Ständernes befogenhet af deras framställning val är kort, men icke desto mindre bindande. Såsom ordhde i Exped.Utsk:t känner jag nogsamt huru Utsk:t enhälligt ansåg det vara af yttersta vigt att framhålla denna bevisning såsom grund för R. St:rs begäran, det K. M. måtte upskjuta afgörandet af Storthingets beslut rör:de Ståthållareskapet; och nog vill det synas mig att Utsk:t haft rätt i denna sin åsigt, då bevisningen angick en sak af den betydenhet, som den förev:de, der ett af brödrariket fattadt beslut utgör föremål för granskning och bedömande? — På detta skäl anser jag ock, för den händelse Hr Nordenfelts förslag varder antaget, lämpligt, att der fullständigt uptaga både huru föreningen tillkommit samt de grunder, på hvilka den är bygd, så att, när skrifvelsen kommer till Konungen, de Hrr och män. hvilka vilja protestera mot Sveriges inblandning i saken, må 'ega tillfälle att på ett ställe och i ett sammanhang se de motiver framlagda, på grund af hvilka R. St:r ansett nödigt att till Konungen ingå med den begäran, som skrifvelsen innefattar, helst det vore i högsta grad olämpligt, om de Svenska StatsRäden skulle behöfva taga sin tillflykt dels till Utsk:ts Betänk., dels till de diskussioner, som förts i EiksStånden, för att ådagalägga riktigheten och befogenheten af hvad R. St:r begärt. Många ledamöter hördes^ropa på propos. Hr Ros, Anders Emanuel:
Då förut medgifvet är, att Taxeringsman må bestämma afgifterna emellan de utsatta Classerna, lärer, i anledning af Herr JFallströms förslag, att för Fiskare måtte faststäl7 uppgifna Class&r i stället för 6, m.m., 4 Bevillning*-T/tskottefs Betänkande N-'P 5']. icke erfordras Utskottets vidare åtgärd eller yttrande? t * (<^ & 1 9- IIa n dels-Expedit er qqK Cot/im i.f sion aire r m. fl. Utskottet får, i sammanhang härmed, af den orsak, att en fråga, huruvida en person, som uppgifvit sig idka och vilja skatta för Commissions-handel, skulle derföre taxeras, föranledt lill en slutligen hos Kongl. Maj:t afgjord tvist, föreslå det i förslaget härom intagna tillägg; Tnen Utskottet kan deremot icke understödja Herr Grefve Cronlijefrns förslag, att så kallade Procentare, eller de sorn föda sig med alt låna på pant emot högre ränta, skulle, såsom Commissionairer, beskattas, enär en sådan förtjenst är i Lagarna förbjuden. $’ ^ Handtverkare. I öfverensstämmelse ej mindre med Iir Grefve Cron-r hfefms yrkande, att, då personer finnas', som äro antagna såsom Handtverkare för Slottets eller Kongl, Majrls höga räkning o. s. v., hvilka drifva serskild rörelse, de för eii sådan måtte beskattas lika som andra Borgare, än Herr Klemans samma ändamål åsyftan - Epiällnings-Utskoltcts Betänkande N,-o $y. 25 de Motion, att de af Kronans i Garnizon Varande samt arbetande Manskap och Handtverkare, samtflera Verks Betjente; hvilka sysselsätta sig med Handtverk, måtte, till någon lindring i Borgares utskjlder, åläggas någon lämplig bevillning, har Utskottet infört ett stadgande, som ålägger dem, hvilka drifva dylik serskild rörelse, att derföre erlägga bevillning liksom Borgare.
När man nemligen något närmare eftersinnar förhållandet med rörelsekapitalet och den utländska skuldsättningen, kan man icke undgå att finna att, derest de mångfaldiga millioner, för hvilka, efter sednast lyckligen tillvägabragt myntrealisation, dels enskilda föreningar och dels Staten utfärdat skuldförbindelser till utländningen i sjelfva verket,’d. v. s. i penningar inkommit i landet, dessa utländska penningar skulle hafva varit i rörelsen synliga, och rörelsekapitalet redan för flera år tillbaka hafva vunnit en så stor tillvext, att för de under sednare tiden behöfliga lån skulle hafva funnits riklig tillgång uti ett för rörelsen öfverflödigt belopp; — men då sådant utländskt mynt, åtminstone till något anmärkningsvärd! belopp, icke förekommit i allmänna rörelsen; och då för sednare tidens behof af lån, tillgångarne inom landet icke varit tillräckliga, oansedt enskilda bank-inrättningar ökat rörelsekapitalet med mycket betydliga belopp; — och då man derjemte af olficiela handlingar känner, att kontraherade utländska lån i hufvudsaklig mån, om ej helt och hållet, indragitsgenom utgifna vexlar;— och när man vidare ställer dessa förhållanden i jemförelse dermed, att, i bredd med låne-transaktionerna, tullintraderna mera än fördubblats, oansedt dels minskade tullsalser ech dels helt och hållet borttagen tull å vissa artiklar, så kommer man från dessa premisser lätteligen till den slutsats, att, för de af Staten eller enskilda föreningar till utländningen utgifna skuldsedlar, i landet icke influtit och qvarstadnat utländskt mynt eller ädla metaller, utan hufvudsakligen endast utländska varor; — hvaraf följer att, då vi hos utländningen antagligen icke ega några betydliga fordringar för utskeppade varor, importen ganska mycket öfverstigit exporten; — vidare att då sådant icke varit en följd af mindre gynnsam årsvext eller andra tillfälliga inre förhållanden, underbalansen i handeln skall fortfara så länge utländningen håller till godo med skuldsedlar i stället för varor. Vidare finnér man häraf, att kapital-afbetalningar och ränteliqvider å upptagna lån antagligen Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
S. D. Till Banco-Utskottet remitterades Herr JFijks motion, angående beläning af varor uti Ilandels-Disconten i Götheborg. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades följande motioner: l:o Herr Engströmsj angående upphörande af brukande Bergsmäns lösningsrätt till fjerdeparter i Fahlu grufvor; 2:o Herr Ekholmsj angående förenkling af brefvexling emellan embetsverken, m. m.; uti hvilket ämne flere af Ståndets ledamöter sig yttrat; och 3:o Herr Rydins_, angående föreslagna medel till förbättrande af landsvägarne i Riket. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Constitutions-Utskottets memorial, N:o 2, tili Hedervärda Boncle-Ståndet, angående grundlagsenligheten af en yrkad, men vägrad, proposition. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Prot. Utdr. d. 1g Februari 1SJ.0. 43 l:o Måns Månssons från Calmar Län motion om hemman tals-räntans upphörande, med de dervid afgifne skriftliga och nnmfliga anföranden; 2:o Pehr Mårtenssons från Jönköpings Län motion om indragning af Gardes-regementena, samt Kronprinsens Hussar-regemente; 3:o David Anderssons från Hallands Län oin ollongäldens upphörande; 4:o Petter Jönssons från Jönköpings Län motion om förökande af infanteri-gevärs-beställningen från Husqvarna factori, samt nedsättande af den såsom extra statsanslag af Kongl. Maj:t äskade summa för gevärs-fabricationen; 5:o yttrande af Anders Andersson från Skaraborgs Län, med åtskilliga upplysande handlingar, i anledning af Kongl. Majrls Nådiga Proposition om hemmanet Karlebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo Härad; 6:0 Johan Ericssons från Stora Kopparbergs Län motion om anslag tilL rensning för Wåbäcks-forssen i Dalelfvcn; 7:o Didrie Weströms från samma
Ledigheter borde anonceras, icke såsom nu sker, i GeneralTullDirectionens förmak, utan i tidniogarne, och det förhållande icke mera inträffa, att vigtigare Embeten vid Tullverket tillsättas af Konungens Embetsman 728 Den 12 MartH, eller undersäter, och mindre vigtiga af Konin? gen sjelf. 9:0. Ingen af Konungen förordnad Tull. officiant borde kunna transporteras af någon annan än Konungen eller hån tjenstgöring skiljas utan laga ransakning oell dom. Det arbitrium som i sådant afseende stundom blifvit föröfvadt af Embetsman, måste ofelbart af deras underhafvande dana nedriga bedragare och slafvar. Utom frihet och sjelfständighet i omdömen och behandlingssätt giives intet moraliskt värde, iDgen ära och ingen dygd, 10:0. Båda Tullkammar-styresmännen, i synnerhet den första, borde befrias från def mångfalldiga, invecklade och oftast onyttiga skrifveriet , hvarmed de nu öfverhopas. Hans vigtigaste göromål borde vara Inspectionen och Styrelsen af alla yttre bevakniDgsärender inom TullkammarD:strictet, Genom namnet TullDistrictChef kunde han härom påminnas. Den andra Tullkammareföreståndaren, som kunde kallas Cassaförvaltare och hvars räkenskapshandlingar äfven torde kunna betydligt förenklas, borde åläggas, att, så ofta Contoirets göromål ej fordrade hans närvaro, inspectera eller förrätta Tullärenden utom Tullkammaren. 11:0. Ingen Landshöfding eller gammal Officer borde få åtnjuta de höga löner de nu, såsom serskilt» TullDistrictChefer innehafva. De förre hafva nog att beställa dessutom, och Den 12 Martil. 729 genom de sednares brist på kännedom af veri ket, blottställes det för stora oredor. 12:0.
I fråga om medels anvisande till bestridande af de utgifter, som i följd af nu föreslagna förändring måste för Statsverket uppkomma, hvilka utgifter äro uti förevarande Kongl. Proposition, efter medel-beräkning för de 10 åren 1846—1855, upptagna till en summa af 57,111 R:dr 42 öre R:mt, har Kongl. Majit ansett lämpligt, att berörde kostnader skulle bestridas af det förslags-anslag till indelta arméens vapenöfningar, som, enligt den Kongl. Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, borde å 4:de Hufvud-titeln uppföras. I afseende härå har Utskottet inhemtat. att ofvannämnda kostnads-bélopp blifvit beräknadt efter nu gällande grunder för rusthållarncs fouragerings-skyldighet och således innefattar underhålls-kostnaden för hästarne ej allenast å mötesoch mönstrings-ställena, utan Stals-Ulskolleli Lllåtandc JV:o 73. utan jemväl under marcherna till och från sqvadronernas samlingsplatser, äfvensom att uti kostnads-summan likaledes inbegripes den föreslagna ersättningen till de 385 vakanta numren, deraf 50 äro anslagna till musikens underhåll, 280 till lönings-fonderna samt 55 till hingsthållning. Den föreslagna summan bör således, enligt Utskottets tanke, anses för ändamålet tillräcklig; och då Utskottet uti sitt Betänkande N:o 71 tillstyrkt det af Kongl. Maj:t till indelta arméens vapenöfningar äskade förslags-anslag, vid hvars bestämmande ifrågavarande kostnader blifvit tagne i beräkning, får Utskottet, i öfverensstämmelse dermed, hemställa, det Rikets Ständer måtte medgifva, att dessa kostnader må af be rörde förslags-anslag å 4:de Hufvud-titeln bestridas. Slutligen och då Kongl. Maj:t vid sin Nådiga framställning oin fourageringsbestyrets öfvertagande af Statsverket fästat det uttryckliga vilkor, att denna förändring skulle komma att fortfara endast så länge som nödiga medel å 4:de
Uti sitt ofvannämnda Memorial har Herr Grefve Cronhjelm äfven anfört, att bland Näringsidkare skall inritat sig den osed, att de, kort före Mantals-skrifningeu , förafskeda åtskilliga af sina Gesäller, som inom någon kort tid derefter återtagas i arbete, hvaraf skall uppkomma den följd, dels att ingen ansvarar för Gesällernas utskyhier, och dels aLt TaxeringsComité, vid bedömandet af Näringsidkares rörelse, missledes af en ovigtig uppgift om det antal arbetare, som största delen af året varit vid Näringarne sysselsatta; oell har Herr Grefven såsom exempel härpå anfört, att, vid Mantals-skrifningen i Stockholm år 1827, skall funnits ett antal af icke BevillningtUtskottets Påtänkande N.-o 5y. 4r mindre än x83 så kallade fyrige eller arbete saknande Gesäller, som tillhörde ett enda Handtverks-Embete, samt i anledning af sådant allt föreslagit, att i nja Bevillnings-Förordningen borde intagas stadganden, sorn föreskrefvo, dels att hvarje Gesäll borde vara försedd med förs vars-sedel af någon Mästare, och att Embetet skulle för bans Krono-utskylder ansvara, dels ock att Ålderman eller Hufvudman för SkråEmbete eller Societet borde till Taxerings-Comite'ernas första sammanträde afgifva förteckningar, som upplysa hvarest så kallade fyrige Gesäller, efter Mantalsskrifningen, kommit i arbete.
Konun gens säges omedelbarligen besörja de mål, hvilka ej i StatsRådet, och utan att Allmänna Beredningen eller Publique Verk behöfva höras, kunna föredragas och afgöras. — En annan värd Talare har yrk2t, att föreskriften i tillägget till §. borde sträckas till Under.Befälhafvare i Militaira Styrelsen. Jag får blott erindra, att Grundlagen ej på desse sednares åtgärder kan tillämpas; utan endast på Stats-Rådets; StatsSecreterarens och Konungens Rådgifvares i Cominandomål. —- Om Regements • Chefer eller andra Militaira Auctoriteter förgå sig, dömas de för sina förseelser efter Allmänna Lagen och Krigs-Articlarne. För! öfrigt tror jag, att det som innefattas i Instructionen för GeneralAdjutanterne, ari i cfefEaafseende ganska tillräckligt, och an ., återremiss -ej vara af nöden, då Redactionen ar fullständig. Herr Heijkenskjöld, Carl Fredric: T anledning af hvad Friherre Stael von Holstein yttrai om en bestämd föreskrift i Grundlagen för Ofverstarne, får jag farmin del förklara, att jag ej tror någon sådan der kunna äga rum. Regements Cheferne få ej lyda eller utfärda andra Ordres, än de som genom Konungens Gene. ral-Adjutanter meddelas; och då genom den nya Redactionen af §. en gräns för dessa blifver satt, kan jag ej Enna annat äo att samasa Den 2? April. 379 Redaction är så tydlig och klar, att någon förändring deruti icke är behöflig, hvarföre jag bestrider äterremiss af Förslaget. Herr Cederskjöld: Jag vill blott förklara att jag för min del bestrider den mening Herr Rosenschöld yttrat, nemligen: ”att negativa ' bestämningar äga i Lagstiftningen företrädet får de positiva:’ Man kan aldrig vara säker att hafva uppräknat allt hvad som icke får göras; och hvarje uragtlåtit moment, lemnar ett särskilt tillfälle till missbruk af den magt, man ville begränsa. —-
Utdrag dea 2 1 December i8‘Jg. upphörande af Städernas Salu-accis, fattade Ståndet, med ogillande af Betänkandet, N:o 51, och Utlåtande!, N:o 56, det beslut, att hela beloppet af Städernas Salu-accis icke får Öfverstiga den, uti Stats Utskottets, under N:ö 54) afgifna och af Riks-Stånden bifallna Memorial, af denna Stats inkomst utsatta summa, 7,5oo R:dr, och att, efter den deruti antagna grund, den Stad, der Uandtmannen skulle tillerkännas den ovilkorliga rättighet att dit införa och till salu hålla endera af nedannämnde trenne varu-artiklar: färskt kött, dricka eller bröd, lindring skall beviljas till af accis-sumrnan för samma stad för hvardera, af de artiklar, som sålanda eftergifvas till fri införsel; dock så, att i den St3d, der saluaccisen för hvardera af dessa varu-artiklar är fördelad på serskild class af Borgare ochNäringsidkare, den del af Stadens hela salu-accis bör upphöra, som sig belöper på denna class, hvilken med den till införsel tillåtna varuartikelns till salu hållande sig befattat, och som i sådant fall derifrån befrias, S. D, FÖredrogos å nyo följande Utlå>tan. den, Belänkanden och Memorial ; ilo Statsoch Banco-Utskottens, N:o 35, angående Extra Stats-regleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte, Prat.