Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men vilja vi dröja framför de bland dessa smycken företrädesvis ovanskliga: då stanna vi, tvifvelsutan, dels vid det bästa af hans sednare operor (synnerligen den sednaste); dels vid det herrliga qvädet ”Cantate den 1 Januari 1789”, sjunget under kriget mot Ryssland och omedelbart efter Anjala-förbundets nesliga tillställning; vid den af samma fosterlands-nit glödande allegorien ”Dälden”; vid den oförlikneliga visan ”Saknaden”; vid de dithyrambiska, under mina ynglingsår ännu allmänt i sällskaper sjungna orden ”På musiken af Haydns Roxelane”; vid det naiva skaldebrefvet ”Till Fredrika”; vid det elegiska ”Till Christina”; vid den från höjden af all erotisk lyrik uppsväfvande kärleksdikten om ”Nya Skapelsen eller Inbildningens Verld”, der Kellgrens poesi fullbordar sin transfiguration eller himmelsfärd; vid det i skönhet tältande elegiska fragmentet ”Sigvarth och Hilma”; vid hans alltredan af oss betraktade sjelfmålning i”Propertii porträtt”; ändtligen vid åtskilliga af hans såkallade Öfversättningar, emedan dessa esomoftast äro ombildningar till nya och skönare originaler, – såsom förhållandet är med ”Ode till Sällheten”, med ”Då jag var liten”, jemte andra, der efterbildarens öfvervigt i finsinnighet, i smak, i konstnärskap är lika oförneklig130. Den hithörande balladen ”Fredriks Vålnad” kan väl ej, numera, gälla för något äkta profstycke af dylik folksång; men man får ej glömma, att denna försvenskning af Baggesens föredöme innnebar de toner, som i vår nyare vitterhet första gången bebådade annalkandet af ett för de gamla folkvisornas skönhet öppnadt sinne. Några af här dels uppräknade, dels åsyftade stycken äro på allvar, hvad det yppersta af hans äldre qväden131 är på skämt, orimmade; ett och annat i antika metrer132; alla uppenbarande i samma grad, som hans rimmade (ja, kanske i än högre), hans musikaliska öra.
I sammanhang hvarmed J jemväl föreslagit en deraf föranledd ändring i Kongl. Förordningen den 24 April 1754» Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag, då .ifrågavarande lösen för Revisions-akter i HofRätterne utgör en del af de lägre Tjcnstemännens i Iiof - 362 Den 12 Mars e. m. Rätterne inkomster, hvilka icke utan motsvarande löneförbättring bör dem beröfvas, och J icke anvisat medel till beredande af en slik ersättning, ansett Mig icke kunna ifrågavarande Lagförändring bifalla. Emot det förslag till förändrad redaction af 3 Cap. Ärfda Balken, angående bakarf och sidoarf, som J, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse af den 28 sistlidne December, till Mig i underdånighet aflemnat, bar Jag, efter Högste Domstolens, och StatsRådets hörande, funnit följande anmärkningar förekomma: 11 § i Förslaget lyder sålunda: Äro bakarfvingar å fäderneoch mödernesidan samarfva, tage fädernesidan fäderne del, och mödernesidan möderne del: Äro å endera sidan alla döde, falle alltsammans andra sidan till. Äro sido-arfvingar å fäder-, lie och möderne samarfva, eller finnes å endera sidan ej någon lill; vare Lag, som om hak-arfvingar sagdt är. Är icke sidoarfvinge både i fäderne och möderne skyld med den döde; njute då lian både fäderneoch möderne-del. Det uti sista momentet af denna § förekommande ord: sidn-arfvinge, hade bordt utbytas emot arfvinge, ty äfven med bakarfvinge kan inträffa ena liand a förhållande, som här angående sido-arfvinge föi utsältes, hvarå såsom exempel må anföras den händelse, alt tvenue systrars barn med hvar - fr' Den 12 Mars e. m. 363 andra ingått gifte, och efterlemna! ett barn, sorn sedermera aflider, Dess Mormors Mor peli Farmors
Att denna Comitte, enligt erhällen Jnstruction, borde läka afmäta alla de ännu ej pä Charla kände marker, och sä wäl deste som de redan geometrice afmatte clastificera i fyra Closter, hwarcfter en billig och skäligen nedsatt grundränta kunde estrer föregängrn Clastification sättas per tunneland, fäsom ifräu r tilt 4 högst 8 Mingar. z:o 840 Den 18 November. z:o Efter en sädan Elasiification och asatt statkewä^ bering, mä auctions-klubban bestämma köpestillingen, hmilken emot godkänd säkerhet bör inom wisia mänader pä Ränteriet i orten inbetalas. 4:0 Alla inom Häradet warande och mest behöfvande Hemmansägare böra harwid äga förmånsrätt. 5-0 Ali Skogsoch Jägerie - Betjening, som äro tjenstbara, kunna ingä i Militärisk tjenstgöring, med bibehållande aj sine Boställen och astöningar, dä besia med tillhjelp af antingen wärfwade elier pä odlingsbara trakter placerade Jägare kunna answara för Skogöbewakningen, intill desi försäljningen för sig gatt; hwarigenom Skogswärden uti en mera Militärisk ordning torde säkerligen winna en bättre tillsyn och päliteligare stick, än hitintills. För att befordra hwar och en lika rätt och möjlighet till inköp af sädana Skogstrakter kan »vid besia Auctioner ett minimum af tio tunneland och ett maximum af tjugu wara fixeradt. Om Skaraborgs Län, enligt min tanka, äger L-00,002 tunneland Kronoparker och Allmänningar, hwaraf troligen hälften såsom Kronoparker kunna disponeras, och man per medium kunde beräkna tio Ri sdaler per tunneland, sä skulle ensamt ifrän detta Län möjeligen kunna inflyta till StatsEasian en million i köpeflrllin-ar, utom den ärliga grundräntan. Zftla Läner tillsammanstagna stulle således kunna Den i8 November. 84» kunna meddela ett gansta medwerkande, kanske ännu oberäknadt bidrag till Ri eks behof. Uti en tidepunkt dä
Att särstildte bifogade yttranden åsyfta alkid någon granst, ning af pluraliietens beslut samt Värpa grundad ändring i samma beslut; och 2:do Att Banco-Fullmägtige böra undgä att uti allt det som angar Banco-Werkers sörwaltning dertill wäcka någon anledning a annan ort, än hos Riksens Ständers Banco-Mstott. Jag för min del tror, att till hwar och en som är styl did akt gifwa det, en aldeles lika rättighet att lemna sitt yttrande, det mä åsyfta eller ej äsyfta en grannstning af pluralitetens Beslut, hwilket äfwen möjeligen kan förtjena, att pa behörigt sätt ändras. Jag tror äfwen, att den enftildke Ledamotens utlåtande i förewarande Casu, ej hade wäckt mera anledning, kill grannstning af Banco-Werkers förwsltning ä annan ort än hoS Banco-Urstottet an Banco - 43 Ben l4 Norvembev Fullmagtiges pluralitets egit utlåtande ä samma ork kunde wäcka. Kan en pluralitet yttra sig i sa wigtiga ämnen, sa mäste en enstild det kunna: alla »näste wara lika kallade atk uplysa den sam önstar uplysningar; alla lika berättigade, att i ett och samma ämne, för den frågande framlägga sina sivar; och jag tror, akt ju mera wigkigt och Riksvårdande ämnet är, desto strän, gare wigtigt förehäller sig den som ej rwekar att inför Thronen frambära sin skiljaktiga öfwereygelse. Om besia slutsatser arv grundade, sä synes mig följa, att Herrar Banco-Fullmagtige borde manligen erindras, att ej nägon Ledamot mätte förmenas, atk wid ett allmänt utlätaude, om han sä will, bifoga sin skiljaktig» mening! Och förenade sig Herr Baron kosle jämwäl uti Herr Grefwe» och Ordförandens wid stulet af desi yttrande till Cancellie Utssottets Prokocoll, säsom Representant för Högloft.
I sammanhang härmed, anse Revisorerne sig böra fästa uppmärksamhet derå, dels att enär, vid den af Revisorerne anställde besigtning af Ofra Verkhuset, blekanstalten med chlorgas, som är inrättad uti en vid samma Verkhus tillfogad mindre byggnad, befanns hafva, till följd af chlorgasens starka benägenhet att angripa vissa metaller, förstört ett kopparrör, i hvilkets ställe ett blyrör nyligen är vordet insatt samt derjemte djupt affrätt så väl ett större ångrör af jern, som den del af vattenrännan, likaledes af jern, hvilken ligger i närheten af blekkistorna, det med fästadt afseende icke allenast å machiueriets framtida bestånd, ulan äfven å arbetarnes hälsa, som lider af chlorgasen, synes vara lämpligast att vid Nedra Verkhuset anlägga blekbusct för chlorgas i en serskild byggnad utanför det egentliga Verkhuset, hvartill icke erfordras någon betydligare kostnad, enär berörde byggnad, som kan uppföras af träd, ej behöfver vara hvarken hög, eller af någon längre utsträckning; och dels, alt då väggarna 72 uli del i Öfra Verkhusöt befintliga bykrum för lump, jemväl befunnits vara, genom de frän byk-kammaren uppstigande vattenångor, starkt angripna af röta, anledning deraf bordt hemtas att, i likhet med hvad vid andra Pappersbruk lärer vara brukligt, frilägga bykrummet utanför 5 dock bör härvid icke lemnäs oanmärkt att i Nedra Verkhuset faran för röta synes blifva mindre, enär bykkaren derstädes komma alt läckas. §. 89. Förändrad Efter det att Höglofl.
På länsmannens fråga huruvida den öfverfallne hyste misstanke till någon särskild person han blinkade dervid med ögonen om att ha varit i komplott med röfrarne, svarade Stråle "nej" och afgaf derefter i korthet en berättelse om förloppet. Ros gjorde likaså om hvad som timat efter hans inblandning i saken. Nu uppropades den pratsjuke kusken. På dennes vittnesmål hade länsmannen synbarligen räknat för att såsom ransakare lysa inför den förmente höge polismannen. "Kurikka", började länsmannen, "ni är från Wiborg, inte sannt? Jag tror mig känna er?" "Isvoschtschik (åkare) Kurikka n:o 6", svarade denne på dålig svenska. "Jag kände herr befallningsman mycket bra då herrn var i kansliet i Wiborg. Mången gång om natten..." "Det hör inte hit!" afbröt den förhörande. "Huru kom Kurikka i den här herrns tjenst?" Smilander bugade sig härvid för Stråle. "Jo si, för det att jag är gammal kusk och kan 'rata venska' (prata svenska), så gaf polismästaren mig åt herrn här, som jag följer på resan och tillbaka för sex mark (4 rdr) om dagen." "Polismästaren och sex mark om dagen", sade Smilander för sig sjelf, "det är han och ingen annan. Tillåt mig", han vände sig nu till Stråle, "att förhöra vittnet på finska. Doktor Ros kan ju vara er tolk?" "Alltför gerna", blef svaret. Nu tilltalade Smilander kusken med hög röst sålunda: "Tala rent ut, Kurikka, hvad du har att säga. Jag vill att lag och rätt skola vördas i mitt distrikt" härvid kastade han en sträng blick på de församlade bönderna "tala rent ut allt hvad du vet om den här saken och hvarföre röfrarne just anföllo den här herrn?" Efter erhållen tillåtelse att få begagna sig af sitt modersmål, afgaf Kurikka en vidlyftig berättelse, den vi, med förbigående af en mängd biomständigheter, här återgifva betydligt förkortad. Emellertid satte sig herr Stråle och hans följeslagare på ett par stenar för att höra på.
G. FABIKER n. ISTA kallt. Sidendamast Inf. gen. Red. of Läkareförteckningen. vinna konstnärinna! WINTERHJELM. räddande hand, s o m räckes m i g. tillbaka. tant. halt speglad i hvar vändning, rosor. HEXMEBERGS SIDEN-FABRIK, ZIIRIOH .. (K. &amp; K. Hofleverantör.) nde landtbrukselever, Till skydd mot smitta, såsom difsom Fö ö r ns 2 ka be t t e a o la retisk undervisning, finne teri, kolera, tyfus m. m. bör man dagligen plats instundande höst hos undertecknad. Eds Bruk. som munvatten använda det af en svensk Adress Troserum &amp; JOHN NATHORST. läkare uppfunna preparatet » Åzymol », som Hvita Iiiljelöhar dessutom är det verksammaste medel för finnas till salu å 5 öre pr styck. Ma all sårbehandling, ekzem, reformar, finnar, v a n d e sig till fröken A. Tenow, Rudskoga utslag, fnasig hy m. m. Se åtföljande in(482) tyg af Professor E. Almqvist, Stockholm, Professor E. Chr. m. fl. F. Pauli ' s Azymol säljes å Apote ö k n, skas låna mot Ii [försäkring å 5 000 som Parfymoch Speceriaffärer. säkerhet samt ful god borgen !ör premiern ch räntans inbetalande. Svar emotses tack (S. T. A. 63784) o sa mt till » Redbar », Iduns exp. rerniter, Benor, Flätor, I.jiiifcar m. m. i tusental hos Herr och Fru E. 4- PENSION FÖR UNGA FLICKOR, GENEVE. Egen villa på tolf rum — förtjusande läg på en höjd, fem minuter med spårväg frän staden. Stor trädgård. Moderlig tillsyn. Billiga priser. Korrespondens med M.l e H. Mottur, Route de Cbéne 311, Geneve, som uppgifver referenser. (G.
– Ja, det förstås, men hvar äro de? Victor syntes helt slagen. – Det ser ut, inföll Aurora, som om min herr kusin ej hade stort bättre reda på saken än vi sjelfva. – Men, återtog patronessan otålig, jag kan väl ej vänta här medan ni båda stannar der i förtrollningen. Låtom oss gå! – Ja, upprepade Victor, låtom oss gå! Han rörde sig emellertid ej ur stället. – Hvart skola vi draga sakerna? frågade tvänne pojkar med hvar sin kärra, belastad med hattaskar, nattsäckar och knyten. – Fråga kandidaten, utlät sig brukspatronen. – Till gästgifvaregården, kan jag tro. – Kan du tro ... du vet väl sjelf hvar du hyrt rum åt oss. Men du tiger, du säger ingenting ... Du måtte väl i Guds namn ej hafva glömt att beställa oss rum? Victor suckade, såg mycket olycklig ut och bekände slutligen att han till sin blygsel glömt uträtta detta maktpåliggande uppdrag. – Nå, jag har då aldrig sett på maken. Vi skrefvo dock för fjorton dagar sedan. Jo, du är just en vacker brorson ... Hvad är nu att göra? Patronessan var eldröd i ansigtet af harm. I detsamma nalkades Henning, som hittills stått på ett obetydligt stycke derifrån och samtalat med sin mor och syster. – Jag tyckte mig höra, sade han efter en djup insinuerande helsning, att Victor glömt anskaffa rum. – Ja, gudnås! Kan kandidaten tro att han ej gjort det allra minsta i ordning för oss. Hvart skola vi nu taga vägen? Alla rum äro väl beställda på förhand, och i bästa fall få vi nöja oss med något litet otrefligt kyffe. Och jag, som är van vid min komfortabla våning på Agateholm – Någon sådan kan jag naturligtvis ej erbjuda, men jag tror mig dock i viss mån kunna hjelpa hennes nåd ur sin förlägenhet. – Är det möjligt? Jag skulle vara mycket tacksam. – Saken är den att jag hyrt ett par rum åt min mor och syster, men de kunna bo i min dublett, hvilken jag får utrymma, och i stället inqvartera mig hos Victor. – Och då torde vi få ...
Sammalunda är förhållandet med vaktbeljeningen, hvilkens löner jag derföre föreslagit att höjas till det belopp uti den K. proposm blifvit uptaget, eller för första vaktmästaren tili 250 r:dr och för Hof-rätts-posterne till 200 r:dr b:ko. Med de e. o. tjenstemännen slår det ännu bedröfligare till; och för alt erhålla de nu bestådda s.’k. ljuspenningarna, 13 r:dr 16 sk., en dylik tjenstemans hela urslön, låter den uti Statens tjenst inträdande unge Extra Ordinarien sig inskrifvas uti en mängd verk; ja exempel Annas, att en och samma person är antecknad på ljuslistan inom 16 verk. Till hvilken båtnad detta sker för honom sjelf och de embetsverk, hvarest han säges göra tjenst, kan man väl inse. Ifrån Stats-kont. har jag erhållit upgift på samtliga e. o. tjenstemän och vaktbetjent, hvarvid jag följt 1849 års Stat, emedan den för år 1850 ännu icke är afslutad. En tablå efter nämnde 1849 års stat samt efter hvad jag härmed vördsamt föreslagit, utvisar tydligast förhållandet härutinnan: (Se närliggande tab.) Jag skulle tro, alt om ett sådant årligt anslag af 400 r:dr till 8 ä 1,200 r:dr b:ko för hvarje embetsverk beviljades i för hållande lill dess storlek, så alt detsamma kunde påräkna en, 2 eller flere dylika löner, och derjemte vore föreskrifvet, att e. o. tjenstemän ej Ange tjenstgöra på mer än 1 eller 2 ställen, så skulle helt visst e. o. tjenstemännens nuvar. antal förminskas tilt hälften, emedan under nuvar. förhållanden e. o. tjenstemän låta inskrifva sig i flera verk för alt komma i åtnjutande af ljuspenningar.
Hvad det beträffar, som Hr Tham anfört, att genealogiernas utgifvande skulle lättare medföra deras komplettering, så fruktar jäg detta mål ej derigenom vunnes, då säkert ganska få voro i tillfälle att fylla luckorna. För öfrigt är jag fullkomligt af samma åsigt som de värde talarne i afseende å dessa handlingars historiska vigt och värde. Rörande deras säker - Den 10 Mars. het mot eldfara så har Utsk. under behandlingen vackt motion om inköp af ett brandfritt skåp. Skulle R. o. Ad. komma att bifalla inköp af ett sådant, torde de g'enealogier och handlingar som deruti blifva förvarade vara betryggade mot eldsolycka. På Riddarh.- kassan på alla möjliga håll anlitas, såsom R. o. Ad. torde hafva sig bekant, så har, i osäkerheten om företagets framgång, Utsk. icke ansett sig kunna tillstyrka en så stor förlagssummas beviljande som 18,900 R:dr. Tåg skulle dessutom tro att det kan vara tvifvelaktigt huruvida Direkt:n kan åläggas eller förmås att hafva bestyret med dessa genealogiers tryckning; huruvida Pirektrn har någon Kanslist hvars tid icke är så uptagen, att den möjligen kan räcka till för det bestyr hvartill Hr Anrep anser sig böra förbinda Direktm. Afven nied afseende härå tror jag Hr Anreps förslag skall möta svårigheter. Om R. o. Ad. finner lämpligt att återremittera Betänk., eller att Riddarhuskassan bör för upgifvet ändamål utbetala denna summa, så är det klart att Utsk. måste efterkomma R. o. Ad. beslut, men Utsk. har på nu och förut anförda skäl ansett sig icke kunna tillstyrka bifall till den ifrågavarande af Hr Anrep väckta motion. Gr Sparre, Erik: Jag för min del finner Hr Anreps förslag förtjena upmärksamhet, och skulle önska att Riddarh.Utsk. och Direktm fästat något mer afseende på detsamma.
Vi hade här hemma sluppit att se hans första utvecklingsskeden, han kom med en icke obetydlig grad af mogen-bet och, hvad änna mera betydde, hans lifserfarenhet var af annat slag än den vanliga. Han bade icke mognats under ett ständigt tryck af småförhållanden, högsvensk kälkborgaråskådning och Upsaliensisk futtighet. Också föllo alla recensenterna till jorden, utropande: hvilken originalitet! Herr Heidenstams senare arbete Endymion — vi frånse hans temligen tidningsmessiga reseintryck — var en skildring från ori-eoten, ett godt arbete, frukt af en mognande konstnärsutveck-liog, men som dock i hans literära utveckling knappast bar någon annan betydelse än att stadfästa det intryck redan hans första arbete gaf. Någon utveckling synes icke ligga emellan de båda verken. Med en viss befogenhet har man karakteriserat herr Heiden-stam såsom lifsglfidjens skald. Sjelf tyckes han ock hafva fattat sin ställning på samma sätt. Hans bidrag till höstliteraturen utgöres af ett litet häfte med den något pretentiösa titeln » Renässans, några ord om en annalkande ny brytningstid inom lite-rataren », innehållande ingenting mindre än ett nytt literärt program. Han underrättade deri våra författare, att naturalismen hade gjort sin tjenst ocii kunde gä. Mera fantasi ville han hafva i dikten och framför allt mera glädje. Forngliidjen vore visserligen ett ljust palats på mörka källrar och den vore nog liksom barndomsglädjen en egoistisk känsla, betingad af att man glömde bort de många som ledo, och dessa känslor hafva vi förlorat, men det funnes en resignationens glädje och en entusiasmens glädje, som kunde bära oss uppe i lifvet. Den gråvädersstäm-ning, hvari författarne älskat att framställa verlden, vore endast ett mod för dagen, som för öfrigt icke passade till det svenska lynnet Herr Tor Hedberg svarade i ett litet häfte » Glädje, en fantasi » under en kanske onödigt » poetisk » form, att glädje är en sak, som icke i en hastig vändniog kan blifva en programsak för litera t uren, derför att det skulle vara omodernt, att vara i gråvädersatämning.
R:dr, anlagde badinrättning år 1857 öfverlåtits åt ett nytt bolag med ett tecknadt aktiekapital af 77,400 R:dr, har ett större ändamålsenligt badhus blifvit uppfördt. Derjemte finnes vid Arvidsvik på Koön en badinrättning, tillhörig ett annat bolag, och har antalet af badgäster vid båda dessa ställen årligen ökat sig, hvilket föranledt behof af större utrymme för resandes herbergerande, så att under åren 1856—60 26 större och mindre hus blifvit uppförda; hvarjemte för fotgängares beqvämlighet trotoarer anlagts utmed hamnkajerna och de mest besökta gatorna. 5. Strömstad. A den staden tillydande donationsjord, hemmanen Boijar och Österöd, har någon tillökning i odlad mark icke ägt rum. Stadens handel omfattar hufvudsakligast spanmål och andra lifsförnödenheter samt ved och timmer, som af närboende allmoge ditföras, hvaremot denna i staden förser sig med sina hushållsförnödenheter. Åren 1856—60 infördes i medeltal årligen 3,832 centner sill, 2,524 kub.fot salt, 105,861 ® raffineradt socker, 34,477 kub.fot stenkol, 74,447 fE tobaksstjelk m. m., och utskeppades 199,880 kub.fot hafre och 32,855 kub.fot andra sädesslag, 82,633 st. hummer och 111,898 papper m. m. Inklarerade fartygs antal var under samma tid i medeltal 332 om tillsammans 4,047 läster, deraf Svenska 303 om 3,231 läster. Tulluppbörden omvexlade under berörde år från 7,705 R:dr till 28,597 R:dr och var i medeltal 24,737 R:dr. Förhållandet med stadens handelsflotta upplyses af tab. N:o 9 a. Ett ångfartyg (Strömstad) underhåller sommartiden förbindelse med Göteborg och Fredrikshall. Tvenne marknader hållas i Strömstad årligen.
Denna votering har utfallit med 64 Ja och 55 Nej; och enär Ja alltså vunnit, var beslutadt, att följande föreskrifter skola i Baneo-Reglementet inflyta: aj ”att fonden för utlåningen genom Banco-Disconten i Stockholm samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö på namn och reverser med omsättningsrätt bestämmes till nio millioner R:dr Banco, hvaraf tillhandahållas 5,8oo,ooo R:dr Banco-Discont-Verkel i Stockholm lill utlåning för Rikets samtlige provincer med undantag af dem, som ega belåningsrätt i Låne-Contoren, enligt hvad här nedan stadgas, 2,100,000 R:dr Låne-Conloret i Götheborg för proviucerne Westergöthland, Dahlsland, Bohus Län och Halland, samt 1,100.000 R:dr Låne-Conloret i Malmö till utlåning för provincerne Skåne och Blekinge; bj att Banco-Discontens reservfond, såsom sådan, upphör och till Bankens disposition öfverlemnas; 4 Förstärkta Banco-Utskottets Memorial, N\o 60. c) alt likaledes Låne-Contorets i Malmö reservfond lill Banken inlevereras; d) att den vinst, som af Discontrörelsen under sistförflutna året nppkomnnt, skall, i vissa lämpliga andelar oell terminer, under .detta oell nästa år till Banken levereras, så att hela beloppet af nämnde vinst, före slutet af sistberörde år, varder till Banken aflemnad; e) att de i Discont-lånerörelsen inflytande räntor hädanefter icke få utlånas, ulan skola vid förloppet af hvarje qvartal, efter afdrag af utgifterne för Discont-Verkens förvaltning, förlusterne och de lån, hvilka inom linien föras, till Bankens disposition ingå; samt f) att de medel, Spar-Bankerne emot ränta insätta, skola ingå och användas till utlåning genom Handelsoch Närings-Disconten i Stockholm samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö.” Och har, i följd af denna voteringens utgång, röstats efter följande proposition: 4:o.
Skulle frågan uppkomma oell behöfva afgöras, kunde fordringsägarne tilläfventyrs åberopa, att K. kungörelsen den 14 Jan. 181.4 år en allmänt gällande författning, som icke genom enskilda öfverenskommelse!’ kan rubbas; att förbindelsen att ansvara med actie-eapitalet eller de intecknade skuldsedlarna icke utesluter den större ansvarigheten med delägarnes öfriga egendom och personer; att obligationerna innehålla förbindelse alt betala med penningar och icke med inlecknade reverser, samt att försäkrandet derom, att sådana alltid skola linnas uti föreningens vård, endast haft till syftemål att derigenom bereda fordringsågarne en ytterligare säkerhet. Huru en tvist i detta ämne skulle komma att slutligen afdömmas, är omöjligt att förutse. Men det synes vara lagstiftarens pligt att hafva till ögonmärke, att anleda, till tvisten icke må vara i gällande föreskrifter lagd; och det är på denna grund jag trott mig böra föreslå, att 1824 Ars K. kungörelse må varda upphäfven, och de deruti befintliga stadgande^, i hvad de måga fortfara alt vara gällande , uti ny lag intagna. Deremot har jag icke kunnat anse det vara förenligt med verkliga rättsgrunder, att obligationer skulle kunna utgifvas, hvilka gäldenären icke skulle varå skyldig att inlösa med det mynt, hvarå obligationen lyder. Sådant skulle likväl inträffa, om directionen vid en hypotheks-förening vöre fri från betalningsskyldighet, så snart densamma framvisade intecknade reverser till motsvarande belopp, oansedt dessa icke voro på längre tid till betalning förfallna. Af dennq anledn. har jag ansett mig böra föreslå, att directionens ledamöter äfven uti hypolheks-föreningarna böra vara en för alla och alla för en för betalningen ansvarige. 3:o Torde det vara angeläget att hafva i lag stadgadt, huru förhållas bör, ifall någon af ifrågavar. inrättningar skulle råka på obestånd, och concurs inträffa.