Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De ändringar i Concurs-Lagen, hvilka Jag, på sätt ofvan nämndt är, gillat och antagit, komma, enligt Eder i underdånighet rramställde önskan, icke att genom serskild Författning kungöras, utan varder hela Concurs-Lagen omtryckt och under denna dag utfärdad, hvarvid kommer att iakttagas, icke allenast de nu beslutade förändringar, utan ock andra, under denna Riksdag antagne jemkningar i samma Lag, äfvensom det tillägg vid 5 Cap. 11 §, som genom Kongl. Förordningen den 18 December i8a3 blifvit stadgadt; Och bifaller Jag Eder begäran, att §§:nes numer-följd i den sålunda blifvande förändrade Concurs-Lagen må gå i oafbruten ordning från början till slut, med bibehållande af den nuvarande fördelningen i Capitel. Beträffande de af Eder under loppet af innevarande månad redan aflemnade och möjligen hädanefter från Eder inkommande underdåniga skrifvelser rörande Lagfrågor, kunna desamma, i anseende till Riksdagens Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifv. If.-o 96. 63 snart förestående slut, icke hinna att dessförinnan på det i Grundlagen föreskrifna sätt beredas, föredragas och afgöras, hvadan Jag linner Mig föranlåten förklara, att Jag icke kan dem antaga; dock vill Jag äfven efter Riksdagens slut låta Mig i behörig ordning föredragas de af Edia skrifvelser, hvilka icke innefatta egentliga Lagförändringar, utan äro af reglementarisk egenskap. Slutligen håfven J, uti underdånig skrifvelse af den 1 1 sistlidne Februarii, förklarat Eder bifalla Mina till Eder framställde Nådiga Propositioner: 1:0 Angående förändrad redaction af a5 Cap. 1 § samt 12 Cap. 2 § 3 Mom. Rättegångs-Balken; och 2:0 Angående ordningen och sättet för öfverklagande af Under-Rätts beslut i tvister om Husesyn och fardag å Kronohemman.
Och alla dessa män, hvilka utan masker och klädda i stela högtidsdräkter jagade kvinnorna rundt, drickande, skämtande, glammande, de visste hvad de sökte, och de glömde för natten sin dyrköpta erfarenhet. Det var den osköna nakenheten, som var blottad och dock icke blottad, det var armarna, hvilka de kysste i trängseln, nackar hvilka de berörde, då de passerade förbi. Det var dessa fylliga kroppar som lockade männen, och de glömde, att på dem sutto hufvuden utan lif, i hvilkas tomma hålor endast ögonen brunno, som den elektriska lågan i knapphålet på en frack. Det hela var en danse macabre af döda, hvilka törstade efter lif, och som svängde sig rundt i idiotisk yra vid tonerna af en omänsklig helveteskonsert. Allt detta kom för mig, under det att fru Dagmar hvilade i min arm, och hennes kropp föreföll mig upplöst och frigifven som en naken kvinnas. Men dessa tankar skrämde mig ej. De ökade värmen af hennes kyssar, droppade som porlande bornyr samman med champagnens skum, verkade, som när en söt dryck förvandlas till torr, för att reta förvända gommar. Och med fantasin fylld af dessa tankar, lade jag min arm om hennes bébélif och valsade omkring i det stora rummet, medan hennes bruna lockar som en dunkudde smekte min kind. Dessa tankar förföljde mig ännu när vi superat, och vi sutto kring det dukade bordet, rökande cigaretter och hvilande efter dansen. Stämningen var feberhet, och orden flögo som raketer genom luften. Jag satt bakom fru Dagmars stol med min hand på dess karm, och som om hon varit trött lutade hon sig, utan att se sig om, tillbaka, i det hon lät sin bara rygg hvila mot min hand. Jag såg upp och mötte Olgas blick midt öfver bordet. Jag såg icke dess uttryck. Men jag kände, hur den höjde mitt rus, och utan att veta hvad jag gjorde, höjde jag mitt glas och drack henne till. När jag gjorde denna rörelse, kände jag, att fru Dagmar skrattade.
Till Riksdagsman i den större Kammaren må hvarje inom Electors-districtet mantalsskrifven valman kunna väljas, som bekänner sig till Christna Läran, och fyllt 25 år. 13 §. Till Riksdagsman i den mindre Kammaren må hvar och en, livar helst han är mantalskrifven, kunna väljas, som fyllt 35 år, och för öfrigt är valbar till Elector, samt minst 2 gånger varit Ledamot af den större Kammaren. 14 §. Till Ledamolskap af den mindre Kammaren väljes för två Lagtima Riksdagar, så att personalen endast till hälften förn vas för hvarje. Yid första Riksdagen bestämmes afgången genom lottning; men sedermera Sik. t i: t R. St. 3 Sami 52 Häftet. 54 Bil. till Cons ti tu tio/is-Utsk otte ts Memorial, IV: o 58. afträda Lerlamöterne i den ordning, de tillkommit; likväl med möjlighet att kunna inväljas ånyo. 15 §. Den större Kammarens personal torde kunna antagas till omkring 200 och den mindres till hälften. 16 §. Vid bestämmandet af Riksdagsmännens antal för hvarje Län, åtminstone i den större Kammaren, torde afseende böra hafvas icke blott pä folkmängden, utan äfven på localernes olikhet och näringarnes mångfald. ij §. Emedan hvarje Electors-församling skall första gängen utse dubbelt och sedermera fyrdubbelt fler Riksdagsmän till den större Kammaren, än till den mindre; sä synas Efectors-districten böra så indelas, att hvarje Eleclors-lörsamling får utse minst och kanhända högst 8, Ledamöter till den större Kammaren. Till bildande af den mindre Kammaren , hvilket ovedersägligen utgör det svåraste problemet att lösa, anser jag mig böra uppgifva ett alternativt förslag, grundadt hufvudsakligen på den nuvarande ståndsindel;- ningen. Dertill kunde utväljas af Ridderskapet och Adeln 2 5, Presterskapet och Läroverkens ordinarie Tjenstemän 25, Städernes Borgerskap samt öfrige husegare och näringsidkare .. 25.
Mig tycktes klädd i festlig skrud för att Vårt snara bröllop fira. Och han sjelf Ibland epheberna, så manligt skön, Gick främst, ett hufvud högre än de andra, Med kransen på de svarta lockarne När han vid spelen vunnit priset. O! Då anade jag hjelten, som uti En framtid skulle danas utaf honom. Men, ack, den vackra bilden snart blef krossad; Det fans ej i hans själ hvad jag der sökte. Jag velat der den frie mannen se, Men fann, en träl som fegt sig drog tillbaka, När landets räddning fordrade hans arm. Hur allt är annorlunda! Flyktig vorden Bär jag inom mitt bröst ett stormigt haf. Bland råa krigare jag fått mitt hem Och vill förrädiskt mörda deras kung. O fasa! Störta honom, hjeltekungen, Ifrån det glada jordelifvet ned Till Orkos' svarta nästen, der han ej Ett mål kan finna för sitt djerfva snille! (Stiger upp.) Men tig, min tvekan! Ty jag måste ju Mitt ödes lagar lyda. Tiden snart Är ute, och jag Hellas' öde bär Invid min barm. (Framtar en dolk.) Det kalla jernet bränner Som eld; det trängtar att få släckas snart I blod. Välan! Nu bistån mig, I Gudar! (Går åt makedonska lägret, men stannar då hon varseblir Philippos.) Det är han sjelf! O, hvilken herrlig hjelte! Här ligger han i sömn, så lugn, så trygg Som barnet invid modersbarmen. Ej Han fruktat nattens fasor. Se, han ler, 75 Som om han uti drömmen såge bilder all Ifrån sin barndomstid, och dock hvad var, Hvad majestätiskt lugn uppå hans panna Sig lägrat! O Selene, afundsvärda Gudinna, som hans ögon kyssa får! Jag ville stänga dina strålar ut Ifrån hans anlet. Dock, då fick jag ju Ej mera njuta af den sköna synen. O ve! Jag glömmer hvad mig kallat hit. Bort! Bort från mina ögon, sköna bild! Jag hatar dig, du niding, som mitt land Vill röfva. Ja, du måste dö! Dö? Dö? O Gudar, hvarför fick ej Hellas föda En sådan man ?
&c. stå nu obetydligt högre, ändå lagen utfärdades; och det ökade priset på dessa artiklar och tilläfventyrs på några rudimaterier för våra fabriker härleder sig hufvudsakligt från holt andra orsaker, än myntförsämringen. Således skulle jag tro, att, snart sagdt, ingen samhällsklass lider positivt, d. v. s. vederfares någon orättvisa, genom den beslutade lagens verkställighet, ehuru jag visst ej nekar, att en och annan torde orättvist vinna genom dess förändring. Men orättfånget gods har sällan välsignelse med sig, och derföre finge denna vinst säkert dyrt betalas. Låt vara, att jernverksägaren fick sitt jern betaldt med några tolfskillingar mera på skeppundet i Svenskt mynt; alt priset på possessionatens egendom konnne att stiga i summa; låt till och med vara, att landtmannen fick sin säd och handtverkaren sitt ar - Den 17 Februarii f. In. arbete betaldt med högre siffertal, tror man väl, att det verkliga värdet deraf derföre blefve större, eller att ieke småningom alla andra lefnadsbeliof, dagsverken, tjenstehjonslöner, &c. stege i samma förhållande? De som sist kunde tillkämpa sig förhöjningen, och säkert ej kunde göra det förr, än de, i följd af de ökade prisen på lefnadsbeliofven, lidit mycken nöd och då de af den förmenta stegringen icke hade något slags eris ögonblicklig vinst, blefve de arbetande klasserna och de mindre jordbrukarna, af hvilkas fattigdom och okunnighet om dessa förhållanden egennyttan och speculationsandan säkert ej skulle underlåta att begagna sig, för att, på deras bekostnad, uppdrifva sin vinst. Och innan ens allt detta jemkat sig till ett slags nödvändigt förhållande sins emellan, hade vi att förvänta landets beskattning ökad, under förevändning af myntförsämring, måhända ända till en f e 111 tede 1. Det enda säkra och af inga tillfälligheter beroende resultat af en förändrad myntbestämningsgrund, rättad efter den ofia konstlade coursen på våra Börser, vore således ett minsk a dt värde å den torftiges arbete och ökade skatter.
I ett par dagliga hufvudstadstidningar har hon sysslat med bokanmälningar och konstnärliga frågor, och för Iduns läsarinnor kan det ej vara obekant, att hennes namn — och ännu oftare mer eller mindre » skydI dande märken » — återfunnits i våra spalter under uppsatser i ganska växlande ämnen, alli tid dock utmärkta för tankegångens skärpa och formens klarhet. Att Gurli Linder äger förstånd och logik i ganska ovanlig grad måste äfven den märka, som kommer i endast ytlig beröring med henne, och hon låter ej som så många andra kvinnor » känslan springa bort med förnuftet ». Att hon likväl äger en ganska stor fond af känsla visar sig bäst för den, som varit i tillfälle att se henne i umgänget med hennes tre små döttrar, åt hvilka hon ägnar sina bästa moderliga krafter. Hvad nu särskildt dräktreformen, hennes stora » ledande intresse », vidkommer, har fru Linder upprepade gånger genom offentliga föredrag sökt bland allmänheten sprida dessa sina älsklingsidéer. Hennes första offentliga uppträdande ägde rum i Upsala i maj 1894; den 8 oktober 1896 höll hon i Vetenskapsakademiens hörsal i Stockholm ett föredrag, däri hon påpekade olikheten mellan de underkläder, som af barn och vuxna kvinnor vanligast bäras, samt de af Dräktreformföreningen gillade modellerna och framvisade de senares fördelar. Och nu senast har Göteborg, som vi redan nämnt, blifvit delaktigt af hennes öfvertygande och spirituella framställningskonst. Föredraget, som åhördes af så många intresserade som utrymmet medgaf, mottogs enligt Göteborgstidningarna med lifligt bifall. Efter detsammas slut yttrade d:r Silfverschöld några tänkvärda ord om hygien i allmänhet, instämmande i fru L:s åsikter rörande det önskvärda i en dräktreform, och slutade med ett tack till fru Linder för hennes inlägg i en fråga, som så nära berör oss alla. En så verksam och för ideella uppgifter itänd ande som Gurli Linders ställer sig dock ständigt nya mål.
Följande Allmänna Besvärsoch OeconomielJtskottets den 24 Maj afgifna, samt den 29 derpå följande på bordet lagda Betänkanden blefvo vid förnyad föredragning af Ridderskapet och Adeln bifallna, nemligen; Dtn 3 Juni. 6? tro I anledning af väckt fråga om samlande af en fond till underhållande af vintervägen emellan Elfvedalen öfver Särna till Norriges Rå. 2:0 Angående fördelningen af de SoldatRotar» ne beviljade Vacancer, £:o I anledning af gjordt förslag, att Garni. zonsRegementerna måtte af vissa Districter, Härader eller Socknar, få directe uppbära LöningsSpannmålen m. m. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo Och återremitterades, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, samt jemte desamma, StatsUtskottets den 26 Maj afgifna och den 29 derpå följande på bordet lagda Betänkande, 1 anledning af Herr Lectorn /Irenanders hemställan om förlag af allmänna medel till tryckning af Sam» lingar i Svenska Historien. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskill? des klockan 2, In fidem protocolli Å. G?. Silverstolpe. 68 Den 5 Juni, t. nu Lördagen den 3 Juni» plenum klockan 5 eftermiddagen. Föredrogs å nyo StatsUtskottets sistlidna Plenidag på bordet lagda Betänkande, om lösens erläggande till Kronfogdarne för påskrif» ter å UtmätningsResolutioner. Grefve Mörner, Carl Stellan, hade inlem* nät följande, som upplästes, så lydande; Höglofl. StatsUtskottet har, i ett nu upp. låst Betänkande, rörande förbättrade lönvilkor åt KronoBefallningsmän, tillstyrkt en utväg dertill, medelst berättigandet för dem att erhålla 16 sk. Banco för hvarje påskrifven executions ordre till underlydande Krono* Betjening.
Hon visste hur hans ansigte kunde mulna, hur det med sina korthuggna drag fick någonting hårdt och ovänligt; en barskhet som satt skräck i mer än en manhaftig arbetskarl. Hon visste hur han afskydde falskhet, hur skulle han då icke afsky henne, om han visste ...! Kände hon skygghet i hans sällskap, så var det henne deremot en egendomlig njutning att sitta i fönstret och se honom styra med folk och hästar nere vid ladugårdsbyggnaderna, eller med sin raska landtmannagång komma öfver gården, så upptagen att han icke hade en blick eller tanke för henne. Börje skulle aldrig ha misstänkt att han kunde vara föremål för beundran. Han var mycket mån om sin yttre menniska, men sedan han lagt borstar och kam ifrån sig tänkte han icke mer på hur han såg ut. Han passade väl i sina kläder och tycktes skapad för den omgifning hvari han befann sig. Han hade ett annat ansigtsuttryck derute än inne i rummen. Det var en rask bestämdhet i hvarje hans rörelse, hans röst kunde höras på långt afstånd, men blef aldrig skrikig, det var någonting af väl afvägda krafter i allt hvad han tog sig till. Så var det med hans gång. Den egde ingen elegans, men man fick det intryck att han skulle kunna gå hur länge som helst utan att bli trött. Börje talade ofta om att han var bonde, att han icke hörde till herreklassen. Men i hans sätt emot folket eller snarare i deras sätt emot honom låg något som slog Marianne med förvåning. Hon hade aldrig tänkt öfver det förut. Fastän han aldrig var rädd för att taga i, när det gälde ett karlatag, och fastän han aldrig tycktes anse något under sin värdighet, så kom det aldrig ens skymten af kamratskap eller jemlikhet mellan honom och arbetarne. Sjelfva hans aktningsfullhet emot dem framtvingade en högre grad af respekt. Det föll i ögonen redan vid en sådan småsak som hans sätt att upptaga sina underlydandes helsning. Det hände aldrig att han svarade med en nick, – alltid mössan af, höfligt, värdigt, utan en skymt af nedlåtenhet. En uppstudsighet emot Börje ...! Det föreföll Marianne som skulle det aldrig kunnat falla någon in.
Stats - Ulskottct tror det icke tillhöra Dest omdöme, huruwida denna nya Inrättning warit för Staten mera förmånlig än om det sätt bibchällus, Hwarpä de dit förlagde ärenden och befattningar förut bliswit besörjde. Stars-Utsikottet instkränker sig endast inom det kill Dest åtgärd hörer, näml. hnruwrda i Stats, WerketS närwarande belägenhet och tvid Dest knappa tillgängar, en fä drng Stat bör biber 1224 Den 22 November. bibehallas, eller om icke med besparing i Stats Werkels Utgifter, en fädan förängring deruti är möjelig, som med minskning i kostnaden kan förena en nödig ordning och säkerhet i göromälrns oafbrut» na gang. Stats-Ucffottet har tagit detta uti ekt noga öfwerwägande; och med behörigt afseende ä alla härN'«o förekommande omständigheter, har Stars-Ucskotter funnit en förändring, ledande till besparing för Stats-Merker utan rubbning af den goda ordning och skick» som wid alla förändringar böra äsyf» tas och utgöra förnämsta ögnamärket, bäde möje, liz och nödig. För att bringa denna Stats. Utskottets förefalls i »verkställighet och tillika göra besparingen af de projccicrade förändringar vä ett ställe synbar, h?r Skate »Utskottet i ett sammanhang granskat de Star r, som med Stockholms Slotts-Stat äga i sa mario gemenskap, att den af serskilda befattnin» gar ifrån de samma blifwit wrd dest Inrättning sammansatt. Detze Stater äro, jämte Stockholms Slotts» Stat, Stockholms Slotts.Byggnads-Stat, Slaten för Kronans Pnblique Hus i Stockholm samt Mälare och Bildhuggare AcademienS Stat. Stat uptager för detze Stater följande Utgiftsoch Underhålls - Summor, nämligen : Stock - N:o 4. Sammandrag af Allmänna Indragnings - Staten. Spannemälenr belopp beräknad a z6 ss. TunnanSpannemälenr belopp beräknad a i Rdr 16 8. Tunnan.
— Nå väl, min herre, ni skulle göra mig ett stort nöje, om ni ville hafva godheten meddela mig några närmare detaljer om denna familj, det var dessa upplysningar jag önskade af er, — sade Astley förvirrad och sjönk ned på den lackerade trästolen, som mr Crawford bjöd honom. — Med mycket nöje, ingenting är lättare min herre, jag kände alla medlemmarne af denna familj lika väl och kanske ännu bättre, än jag känner personer af min egen slägt. Juristen aftog sina glasögon och lutande sig ända ned till sina knän, för att bortblåsa ett damkorn på sina ljusbruna benkläder, uppdrog han en stor citrongul sidenduk, för att långsamt och noggrannt aftorka glasögonen, hvilka han, pröfvande litet imellan, höll så nära ögonen, att näsan för hvarje gång snuddade deremot och gjorde en ny torkning af glasen behöflig. — Fadern till den aflidne lord Percy, — började han ändtligen med mycken högtidlighet, — var Donald Hawerfield, gift med miss Darney. Han hade med henne tvenne barn, en son, som dog ung och efterlemnade ett barn, en son, lord Percy, hvilken uppfostrades af sin farmor, och en dotter, gift med öfverste Robert Hocktinton, hvars enda barn, en dotter, efter föräldrarnes död vistades på Aukwoodhouse tillsammans med sin kusin. Man ansåg de båda unga hysa någon ömmare böjelse för hvarandra, men imellertid gifte sig miss Agnes Hocktinton, strax efter mormoderns död, med en mr Merton, och lord Percy, som nu för trenne månader sedan afled vid femtiofem års ålder, blef enligt sin farmors önskan gift med en rik arftagerska, en miss Darney af samma slägt, men af en annan gren än den gamla ladyn sjelf, som, efter hvad jag redan nämt, dog tidigt, och hvars ende son, den nuvarande lord Astley Hawerfield, är en af Englands rikaste ädlingar. — Men denna miss Hocktinton eller mrs Merton, hvad vet ni mera om henne? — Inte mycket.
Äonnngeitö 33efattningéf)afmanbeö förorbnanbe, beltagit i famina åré SSemillningöberebiting. iJSå lanbet är ^ronofogben i orten fjelf ^3å (anbet pfatl fagba protofott fornö af $rottofogben. Sarertngöfonimittéen meb upplåningar tittfjanbagå. ©little Äroito Äommittéenö i atilebniitg beraf mebbetabe pttranbe (fota i protofottet intagaö, § 50. .tpar Äronofogbe, ^ärabeffriftnare etter annan perfon, font bet åligger att, enligt näflofroanflåenbe §, mara titlfläbeö od) tjeitflgOra to i b Sareringéföinmittéö fammanfomfl, berifrått, titan taga förfall, nteblifmit efter ben för fontinittéenö famtnattträbe utfatta tib, etter t)ar l)attö beffövinnan inträffabe förfall ide btifioit loeberbörtigen anntålbt, bote tjan bretia 9liföbater. fan, titt följb af fåbatt per^- fånö utebtifioanbe, Sareringöförrättitingen ide företagaö etter fortgå, bör antnätait beröm af Sareringöfoinmittéen göraö tjoö fonnitgenä 33efatlningdl)afiöaitbe, font bå toibtager bett åtgärb, fört)åttanbet ftnited påfatta. § 51.
Gy 11 en g ra n a l, Carl Äng. Burchard: I afseende på de anmärkn:r, Gr. Anckarsvärd framställt mot K. M:s nådiga propos. om Statsverkets tillstånd och behof, i hvad de angå sjöförsvaret, anhåller jag att i nästa plenum fä lemna några upplysningar, hvilka torde få åtfölja Gr-.s anförande till StatsUlsk. Anmäldes och emottogs pä vanligt sätt Stats-rådet m. m. Hr S. A. Munthe, som å K. M:s höga vägnar atlemnade 19 Dess nåd. propos:r och skrifvelser till R. St. Gr. Anckarsvärd: Då Statsrådets närv. Hrr ledamöter fästat den uppmärksamhet vid mill anförande, alt de anmält sig med anledn. deraf i ett kommande plenum vilja afgifva gensvar, så, för att icke besvära R. o. Ad. med återupprepanden, får jag utbedja mig alt äfven till dess få uppskjuta upptagandet af hvad Frih. Hermelin och Hr von Hartmansdorff yttrat. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Här har uppkommit en diskussion, som lätteligen skulle kunna utsträckas nära nog i det oändliga. Gr. Anckarsvärd har gjort anmärkmr mot K. M:s nåd. propos. och Hr von Hartmansdorff har gjort anmärkningar mot Gr. Anckarsvärd. Jag för min del finner åtskilligt anmärkningsvärd! i Hr von Harlmansdorffs yttrande, och andra skola kanske i sin ordning anmärka emot mig. På delta sätt skulle diskussionen, såsom jag förut sagt, kunna fortgå nästan obegränsadi, och enligt den varda ledamotens förklaring vid början af detta plenum att Ståndet borde på något sätt sysselsättas under sin afvaktan pä K. M:s nåd. propos:r, kunde en sådan diskussion visserligen icke vara så olämplig såsom tidsfördrif. Men enär de K.
Herr Rosencrantz. Fullm. J. XJ. Ulfsparre. L. S. N:o 2001. L. C. af Sillen. L. s. N:o 2o43. Alb. Ihre. L. S. N:o 2151. Ax. Fr. Lilljenstolpe. L. s. N:o 2189. II. G. af Melin. L. S. N:o 2243. Dan. Hadorph. L. S. N:o 2282. A. R. v. Prinzencreutz. L. s. N:o 2309. G. J. af Dalström» L. S. 117 N:o 1577. J. Zengerlein. L. Sy N:o 1678. Per Estenberg. L. S. & N:o 1778. Herr Meck. Fullm. Grefve A. G. Gyldenstolpe. L. S. 1 N:o 1862. Herr Ridderstedt. Fullm. F. Snoilsky. Fr. Th. von Platen. L. S. N:o 1963. J. A. v. Matern. L. S. ■^:o J998* P^ul Schröderstjerna. L. s. N:o 2013, b. Bernhard Rosenblad. L. S. N:o 2i43. Herr Stjerncreutz. Fullm. C. A. E. Dalman. A. von Wahrendorff. Lr. S. N:o 2220. J. af Ekenstam. L. S. N:o 2262. C. B. Hegardt. L. s. N:o 2 3o7. C. E. af Tuneld. L. S'. Erke,-Biskop. dalman. Carl Fr. af Wingård, Vice Talman.
Afven under år 1857 uttogos större belopp, än i sparbankerne samma år insattes; men under åren 1856, 1859 och 1860 hafva insättningarne betydligt öfverstigit de uttagne beloppen. E) Försäkrings-inrättningar. Tvenne sådana Annas, nemligen: 1) Calmar läns Brandstodsbolag, hvilket började sin verksamhet år 1841. Det har sin Styrelse i Calmar, men Kornitéer i länets alla socknar. Försäkring lemnäs å både hus och lösegendom. Hvad årligen åtgår c till brandskadeersättningar utdebiteras å delegarne i mån af försäkringsbeloppet. Ar 1855 uppgick sammanräknade försäkringssumman till 25,282,170 R:dr, trien hade år 1860 stigit till 36,848,490 R:dr. 1 ersättning för timade brandskador utbetaltes: Tab. Litt. lil. Utmätningsärenden uti hvilka: Antal utmätningsärenden. Belopp. K:dr R:mt. Antal utinätnings.ärenden. Belopp. R:dr Runt. Antal utmätningsärenden. Belopp. R:dr R:mt. Antal utinätningsärenden. Belopp. R:dr R:mt. Antal utmätningsärenden. Belopp. R:dr Runt. a) liqvid mellankommit utan behof af utmätning. Pensionsoch välgörenhets-inrättningar. 39 l allmänhet har årliga utdebiteringen af brandstods-afgifter understigit 1 R:dr af 1,000 R:drs försäkrings värde; men år 1859 uppgick afgiften till öfver 2 per mille; 2) Calmar läns Sjöassuransförening, som bildades år 1856 för försäkring af fartyg, hörande till detta 'fab. Lia. län. Den erhöll nämnde år Kongl. Oktroj för tre år och år 1859 ytterligare för tre år, sista gången med utsträckning äfven till fartyg i Blekinge län. Äfven detta bolag grundar sig på utdebitering af hvad till sjöskadeersättningar och förvaltningskostnader erfordras. Rörande föreningens verksamhet under nu ifrågava o rande feni år har lemnats uppgift enligt följande tab. Litt.