Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom nådig Remiss af den 18 December nyss förflutna år, har Eders Kongl. Maj:t behagat lemna Dess och Rikets Krigs-Kollegium del af den Berättelse, som Rikets Ständers sednast församlade Revisorer afgifvit, efter verkställd granskning, bland annat, af 1840 och 1841 års räkenskaper för den under Kollegii förvaltning ställda Wadstena Krigsmånsh us-Kassan. Revisorerne hafva i denna Berättelse förklarat, att de mot Kassans räkenskaper icke haft något att anmärka, samt att, vid inventering af Kassans säkerhetshandlingar, desamma befunnits i särdeles god ordning; och då den, vid slutet af Berättelsen, i hvad denSamma rörer förvaltningen af de under Krigs-Kollegii vård ställda Kassor, af Revisorerne fogade hemställan, att de lån, som uppå namn blifvit utgifna, måtte i behörig ordning varda infordrade, och medlen, emot säkerhet i fast egendom eller medelst inköp af godkända, allmänna räntebärande papper, göras fruktbara, icke har afseende å Krigsmanshus-Kassan, hvars alla tillgångar allenast uppå sist omförmälda tvenne sätt finnas förräntade, täcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst finna, att Revisorernes Berättelse, i hvad densamma vidrörer Krigsmanshus-Kassans vård och redovisning under ifrågavarande tvenne år, icke lemnar rum för något KrigsKollegii yttrande eller förklaring. Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Aller nåd igste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust. PEYRON. A. H. BRANTING. Cahl D. FORSBERG. Stockholm den 21 Februari 1844. O. E. Wåhlberg. — 87 — Direktionens öfver Amiralitets-Krigsmans-Kassans undcrd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers anmärkningar vid granskningen af nämnde Kassas räkenskaper. Stormäktig ste Allernådigste Konung!
Utskottens ”första Betänkande, anhåller jag att ytterliga’’re få upprepa min enskiita Öfvertygelse, att, ”i det fall Riksens Höglofl. Ständer af cle vid ”nämnde Punkt föreslagne 2:ne Alternativer ”bevillja det första, eller blott temporairt BL« ”trä* Den 27 Juli. ”träde till och med ar 1820 eller den dir”näst inträffande Riksdag, blir alldeles nödvändigt, om ej Bolaget skall låta ovissheten ”om hjelpens fortfarande efter den tiden afskrämma sig från all vidare Actie inbetalning, ”det Riksens Höglofl. Ständer tillika nu försäkra Bolaget, alt det nu lofvande Bidrag skall 'äfven efter nämnde tid fortsättas till det belopp *' kommande Riksens Ständer dd pröfva nödigt för Cunalens fullbordan , i förening med Bolagets ”bestånd. — Skulle Riksens Högled. Ständer Vt er antaga det andra Alternativ, bestämdt ”Bidrag för 10 år med 300,000 Rulr årligen, ”förfaller allt vidare behof af, och för ali ^framtid görande räkning på , ytterligare Bi”träde, och sålunda äfven hela min Reservation i denna del; som emedlertid, då möje”ligen snart nog min farhoga sannas, mvitt”na det jag ej döljt, hvad jäg tydeligen för”utsett. Vilja Riksens Höglofl. Ständer allvarligen saken, för Biträdet hvartill De visligen fästat som uttryckeligt vilkor, att ”Actie-Ägarne skola fullfölja deras inbetalning, ”så kunna de icke heller vägra att försäkra ”dessa, det meningen ej är att bereda deras ”undergång, som blefve oundvikelig, om de ”efter Insättning af inalles 80 ä 100 proc nt ”af deras teckning lemnäs utan vidare hjelp. ”Jag anhåller att detta må få åtfölja Höglofl. 5 Statsoch Banco-Ut&kottens förnyade Betänkande till Riksens Höglofl. Ständer.”
Son, be af en eder flere t jender åtnjuta, antingen i penningar, utan affeenbeber» på,-att ben fenb, l;maraf anflagei [fett, funbe mara meb Beroiflningö» afgift frdffab, i?ronotionbe, fpannmål från Ätonantf maga^iner, inbelbe Demmandrdntor, anflagen dfer 0$ dng, eder anbre fåbane ldgenf;eter, erldgga: af afla Söner från 200 9f:br, tift od; meb famt af ada Söner, berutåfmer, £re får #unbrate: fommanbe ten Son, forn dr tnbelbt eder utgår i pecfeblar, att formanblaö t penningar, efter ben ndjl fåre Sayeringen fatte SÄarfegång. SBib Beråfning af Bevillning för Såntagared Beflåmba infomfl, må. ga inga anbre afbrag dga rum, dn be, forn ftnnaS uptagne i 1G2. §. af benna Sårorbntng; dfmenfom en @m£et$* 0$ ttjenfiemand f>ela på» Sfrf. IL §. §. 3-6. 7 rdfnate infomfl för 5ret ffafl tia SewWning toperaS, fapätt nåmnte in» foniff tia någon tel unter året icfe utfallit; tocf fd, att reflifution md i laga crtning föla* för ten tel af ett lönebelopp, forn tonom fetermera Junte frångå. 3* Sia föreFommanbe af mifjfag od) pd tet ©fatené infomfl md met?
För mig är den statsekonomiska grundsatsen icke obekant, att näringar, eller näringsföretag, som icke bära sig utan understöd, böra lemnäs till sitt öde, samt medgifvas saklöst falla, såsom bestämda misstag. Jag har vid de tillfällen jag kunnat yttra mig som Embetsman i dylika ämnen, icke döljt denna min stadgade öfvertygelse, och tager mig den friheten, att, sedan jag i RiksArchivet fått låna min förlidne sommar afgifna underdåniga Femårsberättelse, uppläsa hvad jag just uti nu under granskning varande ämne anfört, och som lyder sålunda: ”Sällan har ett år af mera hotande beskaffenhet för en landsort inträffat, än 1826 ”för Den 23 Mars f. m. »95 ”för Wermland. Året började med en oförutsedd förfärlig stockning i Europeiska ”handeln, som snart visade sina följder så ”i Götheborg som Amerika. Dess inverkan ”var att förutse på Wermlands Bruksrörelse, Trädvaruhandel, samt alla liqvider, ut"satte till Fastings marknad uti Mars månad. Eder Kongl. Maj:t täcktes, på min "derom gjorda underdåniga framställning, ”n}rss före marknadens början, och då fal"lissementerne i Götheborg visade, det fö”ga penningar derifrån voro att påräkna, ”Nådigst förordna, att 25o,ooo R:dr af Lå”neCreditivet, jemte 5o,ooo R:dr af Jern”Contoirsfonden, skulle försändas till Christinehamn, att under marknaden utdelas "såsom lån, emot 5 proc. ränta, till Bruks”och Sågverksägare, som ställde nöjaktig "säkerhet, pröfvad af en Comite'e af tvenne "JernContoirets Fullmägtige, Eder Kongl. "Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och ”Bohus Län, jemte mig, tillkallade Bruks”oeh Sågverks-ägare, samt tvenne Grosshandlare från Götheborg. — Ändamålet "med detta understöd, som samvetsgrant "utdelades, vanns fullkomligt, ty ingen ban"queroute inträffade härstädes.
Ämnet fordrar oangenäma betraktelser; men när man är kallad att verka på medmenniskors öden, får man icke undandra - D e ii 4 Mars f. m. a3 ga sig forskning i alla menskliglietens belägenheter, äfven de lägsta. Det är svår pina och stor våda vid att åka 60, 70, ja många flera mil med påskrufvade harrdklåfvar. Vid någorlunda köld löpa händerna, genom blodets hämmade circulation, yttersta fara af förfrysning och kallbrand. Denna våda är större, när det kalla jernet ligger på blotta huden. Lägges ylletyg emellan, eller får fången vantar, hvilket oftast sker, uppkommer risk för fångföraren; ty öfvade skälmar befria då lätteligen sina bänder. Ännu ett och det vigtigaste: Sverige har äran och berömmet af forturen» äldsta afskalfande i Europa. Nå väl! bruket af handklåfvar lemnar en hvar, som öfver fånge råder, medel att, illkommelig af. något ansvar, torturera honom gräsligen. Dertill beliöfves blott en tillskrufning, och ho förmår, i händelse af åtal, skönja, vid hvilken skrufgänga behörig väktarepligt upphörde och afsigten att pina vidtog? Tvångtröjan bildar det allrasäkraste medel mot fångspillan. Tvifvel derom kan icke öfverlefva en technisk och utan älskog för slendrian anställd forskning. Bevisningen deraf skulle inleda mig i detailler, till hvilka jag icke kan våga nedsänka Ståndets uppmärksamhet, men jag erbjuder mig att derrned LagUtsk. tillhandagå. Må jag blott anföra, alt på dårhusen har tvångtröjan aldrig öfvervunnits, och likväl är nogsamt bekant, alt en rasande dåres muscularkraft mångdubbelt öfverstiger, hvad den starkaste menniska i normala tillståndet deraf besitter. Tvångtröjan håller fången i den beqvämligaste kroppsställning, och bildar åt honom ett ytterligare samt vintertiden honom oftast högst behöflig! plagg.
I afseende å denna artikel har Utskottet af den inhemska ullproductionens behof af skydd mot utländsk concurrens och af hvad uti inkomne motioner blifvit frams täldt trott skäl vara förhanden att i allmänhet tillstyrka förhöjning uti nu gällande införsels-afgifter, hvadan Utskottet, som funnit den nuvarande classificationen deraf i ”grof Jutsk och Isländsk,” samt ”ali annan” ur flere synpunkter mindre lämplig och att varan mera ändamålsenligt skulle kunna efter dess olika värden åsättas serskilda derefter afpassade tullafgifter, hemställer att redactionen och bestämmelsen må blifva följande: ull, okammad eller kammad: Inf. tull. grof eller af till och med 20 sk:s värde skålpundet : \ U. — 4- —| medel fin eller af öfver 20 till och med 4o sk:s värde skålpundet 1 U. — 8. —' fin, eller af öfver 4o sk:s värde skålpundet 1 H. — io, — (Ull alla slag fri från tolag äfven vid införsel,) Utf. tull. Fria. 54 Bevillnings-Ulskollels Betänkande> N.o 12. Enligt gällande taxa har rättigheten att införa den grofva ullen varit inskränkt lill vissa städer nemligen Stockholm, Götheborg, Norrköping, Malmö och Halmstad, hvartill, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 2 Mars 1842, kommer jemväl Helsingborg; och alldenstund skälen för en slik begränsning af införseln ingalunda äro färre eller mindre vigtig utan fastheldre mera gällande nu, sedan genom borttagandet af bestämmelsen ”Jutsk och Isländsk” samt antagandet af tre i stället för två klasser, ändamålsenliga kontroller mot möjliga försök till underslef äro af nödvändigheten i hög grad påkallade; anser Utskottet förtullning af grof och medelfin ull fortfarande böra vara inskränkt till ofvanuppräknade städer; äfvensom att hädanefter såsom hitlills på General-Tullstyrelsen bör ankomma att föreskrifva de serskilda kontroller i öfrigt, som kunna anses nödige till förekommande af finare Ulls införtullning såsom gröfre.
N:o io5. i anledn. af väckt motion om åtskilliga förändringar och rättelser i afseende å allmänna undervisningsväsendet, in. m.; N:o 106. i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af allt tvång i afseende på skyldigheten att till vissa bruk försälja eller lefverera kol; N:o 107. i anledn. af väckt motion om bchofvet af förändrade stadganden i afseende på tullafgifterna å från Finland och Ryssland till Sverige inkommande varor; . N:o 108. i anledn. af väckt fråga om inrättande af en skola 1 staden Borgholm; N:o 109. i anledn. af väckt motion om inrättande af en apologistskola i Borås. Vid förnyad föredragning begärdes ånyo på bordet af Gr. von Fersen, Hans, och Frih. Raab, Adam Christ., Oecon.Utskrs d. 1 dennes på bordet lagda ytterligare utlåt. N:o 110 i anledn. af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på skeppsägares åliggande att uttaga s. k. fribref och Turkiska pass. Föredrogs ånyo och lades till handlingarna Oecon.Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda ytterligare utlåt. N.‘o m , i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, rör:dc ett på R. St:s begäran utarbetadt förslag till en låneinrättning för bergsmanshandteringen i Riket. Företogs till pröfning Oecon.Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 112, i anledn. af väckt motion om belåningsrätt uti publika fonder å torkad spannmål. Gr. von Fersen, Hans:
Lilljehöök, upprättad plan, åsyftande anläggning af ny kanal från hamnen vid Kanikenäset, med lika djup som denna, efter den förut varande pråmkanalens yttre bank, till stadens strand vid den så kallade Näbben, jemte hamnbassin derstädes, Rikets Ständer, som ansågo det ifrågasatta statsbidraget böra beviljas endast i egenskap af lån med bestämd återbetalningsskyldighet, samt att staden Carlstad, i likhet med andra stapelstäder, (ill hvilkas hamnbyggnader bidrag af allmänna medel blifvit vid sednare riksdagar beviljade, borde åtaga sig ansvarigheten för och bestyret med verkställigheten och framtida underhållandet af den med statsbidraget afsedda hamnoch kanalanläggning, beviljat nämnde stad ett lån å Ett Hundra Tusen Riksdaler Riksmynt, emot skyldighet att utföra ifrågavarande företag, äfvensom framgent underhålla hamnoch kanalbyggnaden, samt stadens invånare, efter erhållen del af detta Rikets Ständers beslut vid ett inför dervarande Magistrat den 21 April 1858 hållet allmänt Rådstufvu-sammanträde. förklarat sig villige att, emot tillgodonjutonde af 24 Kongl. Majit» Säd.
Utom sin station, funnit godt anmoda S tat-Ufskottét att med särskildt yttrande häröfver till Riks-Stånden inkomma; Och är jemväl till Utskottet öfverlemnadt, ett ytterligare anförande, hvilket Herr Ståhle förbehållit sig att få ingifva; varande af följande innehåll.» ’’Då Höglofl. Stats-Utskottef Uti sitt Betan-* leande N:o 343, ej behagat omnämna eller besvara min den 26 sisth Februarii på en gång med Herrar Falkman och Möller gjorde Motion, om Stats bidrag till understöd för Städérne Helsingborgs och Engelholms tryckande Inqvartering; så befarar jag att dessa Små Städers lidande undfallit Höglofl. Utskottets uppmärksamhet, och derföre taget jag mig den friheten anhålla om Högtärade Ståndets erindran till Höglofl, Statsutskottet, att inkomma till Biks-Stånden med Betänkande öfver berörde min Motion; den jag Smickrar mig varder bifallen, emedan dessa Städer i förhållande till deras storlek och medellöshet äro mera än någon annan Stad i Riket belastade med Inqvartering. Såsom bevis dera torde tillåtasj mig få’upplysa, att Helsingborgs i8a Stas• Utskottet» Bétnkandefl* Stad, som består af något ofver 200 hils, haf £ ständig Inqvartering, en gift öfverste som Corn* medant, en Esqvadron af Kronprinsens Husarregemente om 100 man med en Öfverste-Liute. nant, en gift ryttmästare, 2:ne Xiieutnanter och 1 Cornett samt 8 gifta och ogifte Under-Officefare.
Skrifvelse N:o SO5. såsom obotlig, i anledning hvaraf Konsistorium, då det af (lere skäl mäste blifva mera eller mindre ofördelaktigt för läroverket, att en läraretjenst sålunda under en följd af år bestriddes af vikarie, och då något annat läkarebetyg, som i bestämdare ord än det nu företedda, förklarade Adjunkten Roselis sinnessjukdom obotlig, icke någonsin torde kunna utfärdas, i underdånighet hemställt, om icke E. K. Maj:t skulle finna för godt att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om Roselis uppförande på allmänna Indragningsstaten till åtnjutande af en pension af 750 R:dr R:mt ärligen eller tre fjerdedelar af den lön, som, efter sednast beviljade löneförhöjning, yngste lärare vid Elementarläroverk nu innehafva ; och har E. K. Maj:t, med afseende å de åsigler Rikets Ständer i likartade (all förut uttalat, samt då såväl billigheten fordrade, att den af sjukdom hemsökte måtte kunna äfven före uppnådd pensionsålder erhålla afsked med bibehållande af någon del af sina löneinkomster, som ock för det allmänna vore af vigt, alt icke tjensten under en alltför lång och obestämd tid endast af vikarie uppehölles, föreslagit Rikets Stander, att Adjunkten Rosell måtte, sedan han, på grund af vederbörande målsmans derom gjorda ansökan, frän sin nu innehafvande befattning såsom lärare vid Skara högre Elementarläroverk erhållit afsked, å allmänna Indragningsstaten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension motsvarande tre fjerdedelar af den lön, yngste lärare vid Rikets Elementarläroverk nu innehafva eller 750 R:dr, att utgå från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked varder Rosell meddeladt. I betraktande af härvid förekonme förhållanden hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. Maj: t i ofvannämnda hänseende behagat föreslå. 74:o.
Det är beklagligt, att dä man företagit sig att göra en stor reform i bränvinslagstiftningen, man sett saken ur en så inskränkt synpunkt, som om det endast vöre fabrikstillverkningen, hvilken skulle försvåras, men deremot hnsbehofsbränningen, som gjort så mycket ondt både i ekonomiskt och moraliskt hänseende, fortfarande skyddas. Likaså mäste jag beklaga, att ett dylikt förfaringssätt lyckats tillvinna sig en representants bifall. Slutligen har Hr Hjärne yttrat, att skälet för bestämmandet af April månad lill bränvinsbränningens bedrifvande mäste sökas deri, att landtmannen då beliöfver drank för kreaturens ulfordriug. Enl. den erfarenhet, jag i detta ämne kunnat inhemta, bränner bonden nästan altid 0111 hösten, sällan eller aldrig under vårmånaderna. Icke heller torde drankfordringen under sistnämnde tid behöfvas, ty redan i April månad plägar ju bonden utsläppa kreaturen till bete å ägorna. Jag känner ej huru det kan härmed förhålla sig i norra Sverige, men så tillgår det åtminstone i Skåne, der våren inträffar tidigare. Hr Arnell, Gust. Fredr.: Ufed anledn. af påståendet, att hnsbehofsbränningen skalle vara i den K. proposm gynnad, har jag ansett mig böra förklara, att, i händelse K. M:s propos. af R. St. antages, husbeliofsbränningen, enligt mitt förmenande, troligen kommer att inom kanske högst få år aldeles uphöra. Om äfven man antager, att de små pannorna skulle erhålla den mest fördelaktiga konstruktion, så kunna de likväl icke, i anseende till den större arbetskostnaden, konkurrera med de stora ångfabrikerna och den högre skatt, som är föreslagen att de sednare påläggas, torde ej kunna i någon betydligare mån jemna förhållandet emellan de båda arterne af ifrågakomne närings bedrifvande. Således anser jag de farhågor man yttrat derom, att husbehofsbränningen skulle tilltaga på fabriksbränningens bekostnad, vara b. 0. h. ogrundade. Hr Hjärne:
De irländske godsegarne äro i hennes ögon sannskyldige martyrer, derför att folket är nog gemenjt att aldrig glömma att deras fäders åtkomst af godsen ej var rättmätig och att jorden är dess egen. Men denna artikel är lärorik. Författarinnans uppfattning kan anses såsom ett troget uttryck visserligen ej för den engelska nationens men för den engelsk-irländska oligarkiens sinnesstämning mot det irländska folket. Då man ser detta djupa förakt och hat, detta öfvermodiga smädande och skymfande, då man kommer i beröring med detta jernhårda pansar af fördomar, mot hvilka historiens fakta ingenting förmå, oaktadt det nogsamt visar sig att de ej äro okända — då förundrar man sig ej öfver det djupa groll mot förtryckarne, som jäser inom detta folk; man förundrar sig ej ens öfver de agrariska morden, huru strängt man än måste fördöma dem. Bernhard von Beskow om Tegnér m. fl. uttalanden i bref till landshöfdingen frih. Fr. Ridderstolpe Såsom våra läsare möjligen erinra sig, har red. af Dagens Krönika, redan från företagets början, förbehållit sig att då och då kasta en blick äfven på det förflutna. När något härtill särskildt föranleder, är naturligtvis ett dylikt bidrag så mycket mera öfverens-stämraande med tidskriftens plan. Detta är nu fallet i anledning af det i dessa dagar inträffande Tegnérsjubileet. Ett par af de hittills okända bref från Bernh. von Beskow, hvilka vi af herr grefve C. G. Ridderstolpe på Fiholm erhållit till förfogande, innehålla nämligen intressanta omdömen om den store skalden och hans samtida — för öfrigt äro brefven i flera afseenden en rätt märklig tidsbild, på samma gång de allt emellanåt visa Beskow i en annan skrud än den akademiskt högtidliga, nämligen det lätta skämtets och kåseriets. Stockholm d. Med den kännedom jag eger om den svenska farande posten — och den kongl.
Förläggare sökes naturligtvis ej af andre handtverkare, än sådane som äro i verkligt be-, hof deraf; och jag anser för min del denna utväg vara högst välgörande ej mindre för den fattige handtverkaren sjelf, än ock för Samhället, Denna åtgärd skulle, nemligen långt ifrån att förorsaka det flera handtverkare komma att falla fattigvården till last, just säkrast förekomma detta. Jag förnyar således min anhållan om proposition till bifall å denna §• Friherre Cederström> Jag anhåller att få erindra, att här icke kan inträffa hvad Herr Hjerta yttrat ,att Capitalisten eller För-, läggaren kunde slå under sig en handtverkares redskap och elfecter, Här är endast fråga om, att upphjelpa afsigkomne skicklige Handtverkare, derigenom att de få förlag, att åter drifva sitt arbete. Det är ju gifvit, att en afsigkommen Handtverkare, om lian ej kan få förlag, skall falla fattigvården till last. Om nu eli på obestånd kora* t Den 12 November e. m. 56j men Handtverkare äger konstfärdighet, så måtte det väl vara fördelaktigare, att han får förlag, och kan förkofra sig så, att han slutligen blir sin egen Mästare, än att han faller fattigvården till last. För min del tycker jag, att saken är så enkel och nyttig, att jag hoppas det Ridderskapet och Adeln ej drager i betänkande att godkänna §. Herr von Hohenhausen: Det finnes nu icke något hinder lagdt för en person, att förlägga ett handtverk ,| och man ser ju dagliga exempel derpå, emedan ett färdiggjordt arbete ofta föryttras hos en annan person än den, hvilket gjort eller låtit göra det samma. Om nu delta är förhållandet, så ser jag icke, att någon förlagsman behöfver skaffa sig fabrik, och ej eller kan jag finna, att Utskotten öppnat någon ny väg till förkofran häruti. Jag tror icke, att man kan förhindra en förläggare att förtjena, och jag tror äfven, att det blir svårt för de flesta, att komma utur en förlagsman händer. En afsigkommen Handtverkare kan således icke lia stor fördel af en förlagsman.
Då Utsk:ns förslag endast alser detta ändamål, tillstyrker jag bifall lill hvad i betänk. N:o ti i denna del blifvit tillstyrkt. Hr Frih. o. L a n d t m. erinrade, att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen i denna del fulländad, så alt nu blott kunde blifva fråga om voter!S-proposilionen. Upplästes till justering och godkändes följande voterisproposition : Den, som anser, att i5 §:n i 1835 års förordning om förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor skall bibehållas oförändrad, voterar l'1 » den det ej vill, voterar nej; 3)8 Dcu Maj. •Vinner nej, anser R. o. Ad. alt ofvannämnda i5 § bör erhålla den lydelse, som i Bevilln.-, Lag-saint Allm. Besvärsocb Ekon.Utskms betänk. N:o 11 är föreslagen. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som föijer: Ja — 7. Nej — 26. Hr Munck af Rosenschöld: Jag reserverar mig emot det fattade beslutet; emedan jag anser, att den lydelse, som 8 §:n skulle erhålla i enlighet med förslaget uti betänk. N:o 1 1, är ganska olämplig. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till nästa plenum. Lades på bordet BancoUtsk:s betänk. N:o 181, medförslag till instruetion för R. St:s BancoUtsk. vid nästkommande riksdag. Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga Stånden, nemi. från PresteSt. af den 17 och från BorgareSt. af den 19 dennes och från BondeSt. af den 19 och 22 dennes. Lades till handlingarna. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den a G Maj i84i Plenum kl. 9 f. m. Justerades 2 prot.utdr. för den 24 dennes. Öppnades
Såsom bevis derpå, att det nu föreslagna systemet äfven i ekonomiskt afseende bör ega ett stort företräde, må det blott här tillåtas mig att ur den nyss åberopade detaljerade utvecklingen af detta ämne få anföra det der utredda faktum, att, derest den nuvarande materielen, med alldeles samma sammansättning, som den för närvarande eger, skulle ur dess förfallna skick återföras till den fullkomliga grad af tjenstbarhet, som den borde ega och den af mig föreslagna materielen skulle komma att erhålla, samt förråden, i förhållande till densamma och den derå behöfliga personalen, efter alldeles samma grunder skulle förses, som det ofvan framställda systemet i detta afseende föranleder, så skulle dertill erfordras en kostnad af B:ko r:dr 8,184,750: d. v. s. B:ko r:dr 1,889,050: mindre än hvad här ofvan till sjöförsvarets fullständiga ordnande i denna del anses behöfligt. Deremot är skillnaden i kraft sådan, att, då, hvad personalen i detta afseende vidkommer, på den föreslagna krigsfartygs-materielen hela antalet af den effektiva sjötrupps-styrkan, utgörande 21,037 man, beklädd och beväpnad, skulle kunna till försvaret användas, så kunde å den nuvarande flottans materiel', under föröfrigt lika förhållanden, endast 15,610 man, eller |:delar af dessa trupper för samma ändamål göras verksamma. En blick på malerielens kraft och användbarhet för vårt lands försvar utfaller lika missgynnande för dess nuvarande beståndsdelar. Sex linieskepp, underlägsna i storlek och kraft större delen af de krigsfartyg utaf denna klass, som våra mäktigare grannar kunna motsätta dem! för öfrigt det egentliga försvaret af vår vidsträckta kust öfverlemnadt åt 6 å 7 bataljoner kanonslupar, hvaraf 2 bataljoner med den gamla svaga bestyckningen, 64 Kongl. Maj:ts Nåd.