Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men sedt från en annan och rigtigare synpunkt, nemligen från lagstiftarens egon, hafva desse 'flesta lagstiftningar i sednare tider” betraktat alla gröfre brott såsom vanhederliga; då ock straffpåföljden kan tillämpas mer konseqvent, såsom af Herr Carléns reservation synes. e) “Komitéen har11 [deremot] “ansett ej sjelfva straffet, utan fast mera brot11tets egenskap, med hänsigt i synnerhet till ondskan i gerningsmannens vilja och “lågheten i bevekelsegrundcn, böra tågås i betraktande. En gerning Iean, i anseende till dess objektiva straffbarhet, beläggas med svårt straff, utan attgernings“mannen ådrager sig sådan vanheder, som nu är i fråga. Detta inträffar t. ex. “vid dråp af hastigt mod.“ Denria anmärkning kunde kompletteras dermed, att mången gerning, som med afseende å den dervid ådagalagda stora “ondskan i “gerningsmannens vilja11, och lågheten i bevekelsegrunderi, borde, enligt Komitéens åsigt, straffas med förlust af medborgerligt förtroende, deremot icke ådrager gerningsmannen en sådan påföljd, emedan lagstiftaren, i anseende till ringheten af gerningens objektiva straffbarhet (i anseende till den ringa yttre skada, gerningen medlört eller kunde medföra) öfverallt ryggar tillbaka för konseqvensen af Komitéens grundsats, och detta desto heldre, som den subjektiva strattbarheten (gerningsmannens ondska och nedrighet) alltid särskildt afses vid bestämmande af straffgraden. Om Komitéens grundsats skulle konseqvent tillämpas, borde, såsom ofvan visats, vanfrejden ådömas, icke för vissa arter af brott, utan endast i de konkreta fall, der domaren finner gerningsmannens nedrighet vara ådagalagd.
15 'afl mycket mindre kommit i fråga, som <111 hvad egentligen utgör 'Staten, således ej mindre personer än alla föremål för egarfde räften, njuta ett lika hägn af lagärne, och de undantag, sora uppkommit genom styrkans, under fordna och mindre upplysta tider, Vågade inbrott inom rättvisans område, nu mera Upphört, samt det svårligen kan förenas med billighet, att en tegare till 'en fastighet om några i'öO:de R:dr värde, måste derföre betala till Staten, medan den, sota i lösegendom, synlig ellet osynlig, besitter en mångdubbelt stötre stimma, ar från en slik utgift befriad. Såsom en följd häraf är blix veit föreslaget* det skulle af värtlei af all slags fastighet och rörlig förmögenhet, ellet lösegendom, till Staten utgå en årlig viss afgift, lämpad efter Statens behof; och ibland flere för verkställ barheten och faitligheteft af denna grundsats framstälde regie, 'méntaris-ka föreskrifter, äfven anfort: att hvarje inrättning bolag och petson , som feger öfver 50 R:dr förmögenhet i contanta penningar, fordringar, actiet, förlager, varor, inventarier, skepp, farkoster, fabriksslöjdeelier förädlings inrättningar, meubler, husgeråd eller lösegendom af livad namn och beskaffenhet den vara må, soiii eger ellet kan åsättas Värde, äfvensom löner öfver 200 it:dr om året, skall till skattsättnings.
Jag vänder mig nu till ett par talare midt emot mig. Den ene yttrade för en stund sedan, att ett skäl för afslag vore, alt skillnaden mellan della onus i den ena eller andra orten är så stor, att en förhöjning af legan icke gör något till saken. Han anförde att i hans län funnes entreprenader, som kostade de skjutsskyldige ingenting, men på somliga ställen gick upp till 32 R:dr på hemman. Jag lade detta på minnet och ber att få jemföra denna upgift, som ingalunda belviflas, ehuru jag icke kan gilla den konklusion, som talaren deraf drog — med en annan upgift af Gr. Liljencrantz, som säger, alt skjutslegans höjning vid entreprenader har åstadkommit Den 1 Juni. 21 »tet goda alt i st. f. att de sUjulsskyIdige förr betalt ända till 100 Hulr, så bestridas nu skjutsen af entreprenören emot en afgift af blott 50 R:dr rgs. Jemföra vi nu dessa upgifler så finna vi alt den ojemnhet, som förefinnes inom Westmanlands län skulle kunna jernnäs genom förhöjd skjutslega, der entreprenader finnas. Jag fortfar uti mill yrkande pä återremiss. Hr von Hartmansdorff: Det är naturligt, att en hvar önskar lindra jordbruket från ifrägavar:de åliggande och med detsamma förskona allmogens ungdom frän dermed åtföljande moraliska förderf. Men i alla frågor om förbättringar måste man tillse, icke blott hvad som är önskligt, utan äfven hvad som är möjligt att åstadkomma. För min del tror jag det ännu icke vara görligt alt, hos oss skilja skjutsen från jorden. Rörelsen på våra vägar är nemi. icke så stor, att nian under alla årstider, och på alia ställen, der resande behöfva färdas skulle kunna förtjena nog mycket, för att dermed underhålla hästar, åkdon och det folk, som behöfdes för att, vederbörligen befordra resande. Man kan icke heller hoppas att medelst våra postinrättningar åstadkomma något motsvarande i andra länders.
Hans daglön bestämmes gemenligen af priset på underhålls-artiklar; Och i en ort, som har beständig tillförsel fran nästan alia Rikets Provincer oell äfven utrikes ifrån, pifves det för Arbetaren i alla afseenden en lättare utväg till förskaffande af ett nödtorftigt uppehälle an annorstädes. De fattige af Huf' Statsoch Besvärs-Utskottens Betiinkanden. 1951 vudstadens Innevånare åter, som af ålder, skröplighet, sjukdom eller kroppslyien, dels äro aldeles vanföre dels oförmögne till strängare arbete, intagas, vårdas och syssiosättas i här befintelige mångfalldige Hospita er, Fattighus , A,rbets-Inrättningar och andre milda Stiftelser. Dessutom synes anledning varaait befara, det Kongl. Majus Kådiga afsigt ined ifiågavarande understöd. kunde missbi ukas och egéuteliga ändamålet förfelas, helst ovisst vöre om dem hjelp, sorn ämnades de behöfvande, ver. keligen kornme dem till godo. En bedröflig men sann erfarenhet visar, att egennyttan gerna nyttjar tillfället, att rigta sig på det Allmännas bekostnad, när Controll deremot icke äger rum. Och Utskotten anse det omöjligt, att utröna, om den är verkligt behöfvande, sorn kommer lill Bagare-bodar för att köpa bröd, samt att således icke eller torde kunna förekomma». att äfven de förmögne både i Stockholm och kringliggande I.andsorter begagna förmånen af det nedsatta priset; äfvensom någon controll derå icke synes kunna åstadkommas, att all den råg, som utlemnas från Kronans Maga* ziner, i detta ändamål blifver använd endast till groft bröd åt fattiga, enär ingen Bagare lärer kunna hindras, att efter vid qvarnen anstäld'sigtning och skrädning nyttja sine erhållande flere sorter mjöl på det sätt han behagar och finnér förmånligast. Af sådane skäl och ehuru
Häraf följer att Skattffyld.g, som i egenskap af Ägare elter Arrendator tillträdt E. gendom sä kort tid före Taxeringen, att han dä icke haft ett ärs Inkomst deraf, likwäl kan för den blifrvande och efter föregående äret beräk, nade Inkomsten taxeras efter Tariffen Nm i. helst Kongl. Maj:t och Kronan, derest afgiften för Egendomen endast finge päföras efter Skydds, Tariffen, skulle förlora sä mycket af Bewillningen för densamma, som Maximi, eller Inkomst.Af. giften derföre öfwerstege Skydds.afgiften. Det äligger derföre den Skattskyldige, att, i sädant fall, af förra innehafwaren af egendomen söka underrättelse om desi afkastning, samt att der, efter rätta sin uppgift, hwilken Taxeringsmän. nen, efter wanliga grunder, äga pröfwa, och efter omständigheterna jemka och rätta. Embets. och Tjenstmän, som äret före Taxeringen till. trädt Tjenst med ätiöljande lön och förmoner, uppgifwe likaledes sine Inkomster deraf efter företrädarens för sista äret. Handlande samt andre Närings, idkare, som nyligen börjat sin Rörelse och Handtering, be räkne fin blifwande Inkomst i likhet med andra, som idka samma och lika »vidsträckt Närings fäng Har, Har, wid Taxering, Skattskyldig icke ett fullt är, men likwäl sä länge innehaft Egendom och Embete, eller ulöfwat Rörelse och Hand. tering att hans Inkomst deraf för hela äret kan utrönas, bör den efter detta förhällande beräknas. 8. Tjenstmän och andra, hwilkas Inkom, ster till större eller mindre del bestä i frnvilliga gäfwor, eller sä kallade diskretioner och sport, lar, mä icke af stadgandet i i. Art. i. §. z. Mom. tam sig anledning att utesluta dem ur beräk, ningen af sin behällna Inkomst. 9- Dä i. Mom. af 2. Art. uttryckligen föreskrifter, att de i i.
Lappska Ecclesiastik-Fondin, under Kongl. CantzlieStyrelsens vård, hvilken utgör omkring 47,000 R:drj VäganlåggningsComitlcens an - 470 Den 13 Februarii% slag på gide hufvudtiteln, 20,000 R:dr ■ JnvalidInrättningéns medel, hvilkens utgifter lära årligen belöpa-sig till omkring 12,000 R:dr; den summa som blifvit anslagen till nybyggnad af Helsingborgs, Strandbrygga med flere smärre Fonder, anslagna för tillfälliga behof, och som för grundsatsens skull icke böra vara undan-’ tagne. Friherre Lagerbjelke, Johan: Då jag har den äran vara Ordförande i ConvoyCommissariatet, tror jag mig böra, i anledning af hvad Herr von Hartmansdorff nu anfört, ödmjukast upplysa, att ConvoyCommissariatets Ordinarie fond som utgådt af Tull-medlen, och bestod af 4 Tunnor Guld Banco, blef till förmån för tredje hufvudtiteln vid sista Riksdag, af Riksens Ständer indragen, emot det, att Commissariatet beviljades ett creditif på RiksgäldsContoiret, på hela summan, men hvilket hittills blifvit obegagnadt. Commissariatets förenämnde fond består uti en afgift, som helt och hållet och allenast utgår af handeln och skeppsrederierne, samt utgör omkring 15 procent af den tull som erlägges för inkommande och utgående varor. För öfrigt kan jag för min enskilta del icke hafva något att erinra emot en revision, som jag hoppas ej skall finna något anmärkningsvärdt. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Friherre Anckarsvärds ofvan»' närande Memoria^ som de i anledning deraf af. Den 12 Februarii. 471 gifna yttranden måtte till Stats-Utskottet re_ mitteras. Bifölls. Företogs till pröfning
StatsContoiret, genom Skrifvelse af den 18 December 1780, Nådig Befallning, att de af Rikets Ständer anslagne Medel, i mån de inflöto, insätta i Banken för dåvarande Kongl. Riksgälds-Directionens räkning; äfvensom nyssbemälde Direction, genom Skrifvelse af samma dag, förständigades, alt, så fort Ett Hundra Tusen Riksdaler, eller någon del deraf, blefve för 7. insatt, derpå beräkna och godtgöra 5 proCents årlig Ränta, hvilken årligen, emot qvittencer, skulle aflemnas till Hans Kongl. Höghet Hertigen sjelf, eller den, sorn, å Hans vägnar, blefve befullmägtigad till samma Räntas uppbärande, samt emedlertid och, i jämnlikhet härmed, en behörigen af Directionen underskrifven Försäkrings - Skrift till Hans Kongl. Höghet Hertigen aflemna *). Efter Hans Maj:t Konung CARL XIII:s Högstbeklagliga död i Febr. månad år 1818, förordnade Rikets då församlade Ständer, i anledning af Deras Stats - Utskotts derom gjorde hemställan, att Räntan å Hemgifts-Capitalet skall fortfarande ifrån Riksgälds-Contoiret utgå och, efter reqvisition, Hans Maj:t Konungen i underdånighet tillhandahållas. Transport 624473:47- 7* *) Vidare underrättelse härom tan inhemtas af Bihanget till Riks-Ständens Protocoll vid 1817 och 1818 Srens Riksdag, 4 Sami. p. 1292.
(U.-A.) Utskottets härom under ]V:o i38 afgifna Utlåtande, sorn blifvit den 21 och 22 sistlidne Maji bifallit af iga Stats-Utskotlels H, PresteSlandct och H. BondcStändet j är vordetAlerreroitteradt ifrån de lino andre RiksStånden, sedan dervid blifvit erinradt; inom /?, o, A. af H:r von Hartmansdorff\ Augustq att Utskottet icke bordt af-» styrka ali uppmuntran för ett arbete, som redan hlifvit påhörjadt och ägde åtskillige förtjenster, då Ut-« skottet tillstyrkt belöning för ett, sora roan blott önskat och ännu ej sett. Det syntes dock vara en gifven regel, att först förbättra det som finnes och i andra rummet vårda det som skall få en tillvarelse, och Historien om Konungarne af Wasa Ätten borde således, under samma vilkor som i Utskottets Utlåtande Rr:o i3g uppgifvits för Cail XI;s Historia, eller så vida K, Mit, efter vederborandes hörande funne henne förtjena understöd, företrädesvis komma i åtnjutande deraf, Inora V. BorgarrStåndet af Hr Noréus: att Författaren till ifrågavarande Historiska arbete, Hr Strinnholm, genom sitt outtröttliga forskningsnit, sin sällsynta förmåga att skildra Historiska Garacterer och gifva händelserne sin sanna färg, försenade större uppmärksamhet än de fleste Historieskrifvare, Under strid med de dagliga behofven, hade han fulländat sitt arbete, för hvilket han bordt kunna vänta belöning uti begäret hos Svenska Medborgare, att göra sig bekante roed sitt
Få personer finnas i Riket, som ej för 2:ne år äro försedde med allt hvad till klädbonaden och möblering behöfves.j Införskrif, ning af dylika saker är under denna tid alltså onödig, och som efter dessa 2-‘ne år, eller också nu, en öfverflöds-förordning är att vänta, kunde sådana i Riket varande varor ej i priset mycket förhöjas, i ovisshet af hvad som blefve förhudet eller tillåtet. Att förekomma Lurendrägeri, som nu visst fick ett ökadt interesse, måste en ny Författning utkomma, och som Tull-hetjeningen dels då blefve otillräcklig, dessutom så illa betalt, att deras vaksamma ögon läto förfela ändamålet, så skulle lönerna för Tull* betjeningen ökas, och Tull-Direction, besynnerligen i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län och hela Norrska gränsen, uppdragas, genom öfverinseende åt Possessionater och andra personer, att vaksamt verka Den 16 Maj. 647 och bidraga till förekommande af allt Lu* rendrägeri, och hvilka utan. Tullens bekost. nåd, af patriotism ätogo sig denna befattning; då tillika allt som confiscerades på stränder, i Städer och ä Landsvägar, tillhörde den som gjorde beslaget. Inga packar eller varor finge af Allmogen transporteras utan militair-bevakning, som af ägaren betaltes, då tillika dessa varor af Tullkamrarne förpassades till bestämd ort, och någon af de personer, som Tull-Direction Uppdragit, äfven påskrifves, Caffe fick ej af någon medföras tili större qvantitet, än 2 Lisspund, och så i proportion allt, Skeppare, som införde förbudna varor, blefvo icke allenast straffdöinde med fästning, utan fartyget condemneradt, hvilket vid dylika tillfällen och omständigheter, så i Ryssland sorn England, brukas. Med den som till lands transporterar någon oförpassad vara, blifve förhållandet detsamma, men deremot Skeppare eller transporterande, som upptäcker försnillnin* gen, behåller den, eller värdet utbetalas honom, och böterna af godsägaren, lika med varans värde, tillfalla Kronan eller någon Inrättning.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit framställdt, äfvensom hvad genom Kongl. Majits till inskränkande och ordnande af gesäll-vandringen d. 16 Januari 1844 meddelade Nådiga förordning blifvit i ämnet stadgadt; men då, med föranledande af så väl Rikets Ständers vid sista riksdagen aftåtna underdåniga skrifvelse, sorn flere föregående underdåniga framställningar, angående revision af författningarne rörande kringvandrande gesäller och andra icke bofaste personer, Kongl. Majit, genom Nådigt bref den 8 April 1851. uppdragit åt f. d. lands-sekreteraren, herr lagmannen Carlsson, att verkställa ett sammandrag af Pass-författningarne, och i sammanhang dermed, efter granskning af hvad i berörde afseende blifvit hemställdt, afgifva förslag till de förändrade föreskrifter i ämnet, som kunde anses vara nödiga och nyttiga, samt herr lag - 16 Allm. Beat.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, At:o 130. ■ annen redan år 1852 till Kongl. Majit inkommit med ett sådant underdånigt betänkande och lördag, hvilket således är på nådig pröfning beroende, linner Utskottet, vid sådant förhållande, sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer, att, i anledning af förevaiande motioner, vidtaga någon åtgärd. Stockholm den 15 Augusti 1854. Ant till Exp.-Ulak d. 15 Äng. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af nu gal ande Jernvråkeri-förordning den 17 Maj 1314, i aila de delar, som röra den egentliga Jern-vråkningen.
Jag tror, att Utskottet förbisett den egentliga grunden till arfstägtens olikhet, som härleder sig från de urgamla tider, då Svear och Göther med svärdet i handen gingo ut i andra Länder, att Förskaffa föda åt hustru och barn. Utskottet har äfven förbisett, att Fäderneslandets försvar ännu är lemnadt endast åt mankönet, som utgör qvinnans värn och beskydd, och del tyckes då, att större skyldigheter bora medföra större rättigheter. Utskottet har äfven glömt, huruledes mankönet bekläder alla Statens Embeten, hvilket kräfver en mera kostsam uppfostran, och jag frågar, om icke detta äfven hör tagas i betraktande i afseende på arfsrätten. Jag känner också dem, som önska att Ridderskapet och Adeln skall såsom Stånd till sin existence upphöra, och detta Stånd förintas, på det Staten må förvandlas till. en Republik, samt derföre önska att förstöra Adelns förmögenhet, såsom ett verksamt medel att upplösa dem, och sätta dem ur stånd att uppfylla sina skyldigheter. Men om man vill försöka, att theoretiskt bevisa nyttan af att undergräfva detta Stånds existence, hemställer jag dock, om man bör vilja förstöra RondeStåndet, som utgör kärnan af Nationen, och hvars Den n Junii f. m. 65 hvars afkomlingar inträda inom de andra Stånden, derigenom att man borttager nuvarande arfsrätten och sålunda befordrar en utvidgad hemmansklyfning, ^försvårar lösningsrätten af Bondesonens ärfda jord, och tvingar den illa lottade Bondedrängen att. icke längre eftersträfva en väl uppfostrad flicka, utan blott en, som har pengar, och hvilken långt ifrån att Arara en duglig husmor, ofta skall förleda sin man att förstöra bådas förmögenhet. Man har åberopat den lika arfsrätten i Småland; men man har glömt orsaken, som var, att qvinnorna försvarade sin fosterbyggd emot fienden. Man har också åberopat arfsrätten i Presteoch BorgareStånden; men jag frågar, om icke detta, åtminstone hvad BorgareStåndet bekräftar, är en Tysk utväxt på den Svenska Lagstiftningen.
It:dr sk. rist marinmétall, eller annan komposition i form af bleck eller spik till förhydning af fartyg . 100 R:d V. 5 messing: oarbetad, latun och tråband inbegripna . arbetad: ( 1 skeppid ^ l stäp, v. i 33 16 — tråd förtullas såsom koppartråd. andra slag, gjuten, smidd eller pressad, oäkta lahn derunder inbegripen 1 skålp. 12 — alla andra slag: oarbetad arbetad: f 1 "skepp:d ^ i stäp. v. 33 16 — förgyld 1 skålp. 36 — andra slag 1 skålp. 24 skrot, samt gammal och brukad metall, sammansatt, alla slag / 1 skeppal ^ t stäp. v. j 16 32 — Metwurst 1 skålp. 4 l\Jj ö d »>..«•*•• 1 kanna 12 -— Mjol3 ej specificerad t, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras till Apoteksvaror 2 Munlack 1 skålp. 12 — Muskot, torr 1 skålp. 8 — Muskotblomma 1 skålp. 12 — \ Mercurius; se Qvicksilfver. Merinos; se Valunder, ylle-. Messing; se Metaller, sammansättaMessingstråd; se Metaller, sammansatta, messing. Mikroskop; se Instrumentet*, optiska. Mineralier för naturaliesamlingar; tullfria såsom malmstuffer. Mjöl af spanmål; se Spanmål. Modellerare tulltaxenuderrättelscrna. §. 13. Moll; se Väfnader, bomulls-. Morinos ; se Väfnader, ylle-. Mos, enbärsoch (lädersamt mullbärssaft, hänföres under Apoteksvaror. Mosaikarbeten; se Sten, all annan, ej specificerad. Muddar; se Vantar. Mulfar, se Kläder. Mursten; se Tegel. Musikaliska instrumenter; se Instrumenter. Muskot, insyltad; se Confiturcr. Musslin; se Väfnader, bomulls-.
- Af detze stal synes det mig ei allenast i flere asseenden blitwa menligt för RiksgaldvContoirets framlida säkerhet, Credit och oafdrvtna ordning, utan ock rent af omöjligt i werkstäilighrten, om nägonsin Fullmägtiges Storelse stulle under flera mänaders tid blifwa annorstädes an i Hufwudfta, den, oberäknad den kostnad som stulle uppkomma genom den täta Brefwäxlingen emellan Styrelsen och CommiSsariatet, samt alla för Styrelsen brhöstiga Acrers fram, och tillbakaflyttande. — Det stulle leda till widlvstighel att inga i alla serstildta detailler; Men om Rikets Högloft. Stander stulle pä försök genast täckas anbefalla, att dä pluraliteten af Riksgälds - Contoirets Fullmägtige nu wistas har, lata dem antaga sig WecketS Styrelse i hela defl widö pä satt som wanligt warit och Reglementet förestrifwer, sä ar jag öfwertygad att erfarenheten snart stulle bewisa omöjligheten. — Jag anser det icke swart att widtaga. en utwäg till Öfwer, Styrelsens bibehållande i Stockholm, i händelse af inträffande Riksdag pä annat ställe; Men dä jag funnit allmänna Opinionen wara sadan, att en cnstild mans, M Districts, en Skådö eller elt Härads sörtroen - rizo Den 6 Julik. de kill Riksdagsman anses wara af mera wigt och helgd, an ett helt Scänds förtroende till Fullinägtigikap tvid Rikets angelägnaste Pcnninge-Werk, sa wagar jag icke widare yttra mig i detta ämne, utan nödgas inskränka mig till det som redan är sagdt, med ödmjuk anhållan, att detta mitt enskifta yttrande ma fä åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande till de Hög-Resp. Riks-Ständen." Hwilket, efter begäran, skulle bifogas Utskot, tets Betänkande till de Resp. Riks - Ständen. — Ar och dag som förr skrifwit star.
Det är endast pä denna grund, som förmögenhetens deltagande i representationen kan försvaras. Detta har jag mindre velat säga för detta rum, än för de andra, der yrkandet af större delaktighet i representationen för förmögenheten har så mycket blifvit missförstådt. Jag har helt kort och högst ofullkomligt framställt mina tankar, men jag har gjort det endast för att freda mitt eget samvete. Vi vete Den 21 December. 91 ej livad vara barn komma att länka, och jag tror det vara en skyldighet för en hvar att i prot. nedlägga sina åsigter i ämnet. Tiderna förändras och ingen kan beräkna huru händelserna utveckla sig. Jag tror det derföre vara bäst, alt hvar och en sopar rent för sin dörr innan stormen kommer. Gifve Gud att det steg, som man nu tagit, ej måtte föra stora olyckor med sig öfver vårt fosterland och att den tid, som kommer, må erbjuda lika goda medel till frågans fredliga lösning, som nu slått oss lill buds. Jag har röstat för antagande af det hvilande representations-förslaget och reserverar mig nu emot det beslut, som R. o. Ad. fattat. Hr Dalman, Joh. Gust. Georg: Den oförmodade händelsen att det hvilande grundlags-förslaget förekom förr än jag förmodade, gjorde att jag icke kunde vara närvar, här då den vigtiga frågan var före. Jag anser mig derföre skyldig för den ält, som jag representerar, att nedlägga min högtidliga protest emot det beslut, som blef faltadt och jag beklagar på det högsta, då detta förslag är framlagdt af K. M. för R. St., att icke frågan löstes på ett lyckligare sätt. Min förhoppning är, att den mätte ytterligare komma under R. Stms pröfning och jag önskar att R. St. då måtte kunna med samma lugn som nu tala om saken. Jag protesterar emot beslutet och förenar mig med Hr Adel borg. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag får erinra den siste värde talaren derom, att hans yttrande till en del har varit grundlagsvidrigt. Den 2 § i Riksd.-Ordn. lyder som följer: ”Den riksdagsman, som till riksdagen och de dervid förefallande rådslag sig i rättan tid ej inställer, äge ingen makt att lala å de förut närvandes beslut.