Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„ 1 skålpund bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 32 eller deröfver efter engelsk beräkning 4 „ hvarvid iakttages: l:o att, hvad sockeroch tobaksfabrikater samt bomullsväfnad er angår, minst 100 skålpund af samma vara, och af hampoch linneväfnader minst så många stycken, att de tillsammans utgöra 500 alnars längd, skola till export äugifvas och på en gång afsändas-, och innefatta följaktligen föreskrifterna härofvan, angående längden å hvart stycke, endast den grund, hvarefter beräkningen af premien bör ske; 2:o att vid angifningsinlagan alltid skall bifogas tillverkarens under edelig Förpligtelse afgifua och med två vittnen bestyrkta försäkran, att varan är svensk tillverkning och af utländskt råämne, äfvensom om bo mull väfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af N:o 32 eller deröfver efter engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas tullkammarejournalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 3:0 att varan, då den är stämpling underkastad, bör vara behörigen hallstämplad; och 4:0 att utförseln verificeras, antingen genom intyg af svensk konsul eiler vice konsul å lossningsorten, eller, örn sådan tjensteman der ej är anställd, annan vederbörande embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad, eller ock, genom attest af vederbörande tullbevakningstjensteman, om godsets be - 55 vakning till öppen sjö i den mening, som 30 § af gällande nederlagsförordning föreskrifver. 5 1&
Om detta är en obestridlig sanning af hvars ådagaläggande det ensamt beror, om Samhäilsfriheten är ett ordspel eller en genom sin verkan omisskännelig fördel; så intager säkerligen granskningen af desse ansvarige Rådgifvares handlingssätt, det aldravigtigastc rummet ibland, Representantens alla åliggandem Riksens Ständers ConstitutionsUfskott erkänner, sorn jag tror för första gången, att Svenska Folket och dess Representanter uti StatsFörfattningen förbehållit sig, foch icke ConstitutionsUtskottet allena) att vid hvarje Riksdag, undersöka huruvida för att nyttja Utskottets bildrika språk, det ljus hvarmed StatsFörfattningen omgifvit KonungaThronen, uppfyllt sin bestämmelse att lysa, eller om de medelst ett dunkelt 6ken, snarare omkring Thronen underhållit en skymning, i anseende till Konungens och Folketsoskiljagtiga intressen. Det är således med en verklig tillfredsställelse som frihetsOch Fäderneslandsvännen erkänner de framsteg, som af detta Constitutions Ut - Den 10 Juiri f. m. *93 Otskott blifvit gjorde S Constitutionaiitetens vig; för den som lifligt påminner sig en tid, då ConstitutionsUtskotlet ansåg sig uteslutande
Sodan nu den 2;dra punkten förkunnat att ett system vore i antågande, infinner sig i 3:dje punkten det förebådade systemet i all sin fulländning. En hel rad af icke bindande förslag framträder här för den förvånade läsaren. Man hade väl bordt, såsom vid annan' hushållning sker, i första rummet laga i beräkning sina tillgångar och huru långt man kunde genom lån sträcka sig derutöfver, äfvensom huru mycken arbetskraft af högre ordning, ingeniörer rn. m., man hade att tillita och huru mycken arbetskraft af lägre ordning man kunde våga alt draga ifrån landets industri, ulan att förlama denna i sin oundgängliga verksamhet för den närmaste framliden. Utskottet har skärskådat saken ifrån en högre ståndpunkt och lägger här framför oss icke det mera anspråkslösa och i få rader sammanfattliga systemet för jernvägs-arbelena under närmaste statsreglerings-period, utan fastmer sin ideala jernvägsplan, örn hvilken det måste lemnäs derhän, huruvida den någonsin kan utföras här på jorden. Denna ideala jernvägsplan innehåller såsom sådan dels för mycket, dels för litet. För mycket såvida som den åsyftar att komma in i verkligheten och dymedelst indraga landet i ett hittills oerhördt skuldbelopp, om hvilket man icke vet huru mycket det kommer att öfverstiga hundrade millioner, och detta under sådana förhållanden, då man måste medgifva att »undersökningarné »i afseende på flera af de jernvägs-linier, som skulle ingå i det föreslagna systemet, »ännu icke hunnit företagas, än mindre afslutas.» För litet innehåller det före slagna systemet i det hänseende, att det väl icke hade bordt ensamt för sig föreläggas ulan sammanhang med de öfriga kommunikalions-anstalterna, hvarigenom det kunnat visas, i hvad mån dels dessas förmåga att verka till landets förkofran komme att af jernvägs-systemet understödjas och förökas, dels ock de särskilda landsorterna, emellan hvilka en fördelning mark för mark af de med.d som användas visserligen icke kan rimligen ifrågasättas, likväl kunde försäkras äfven om någon omedelbar delaktighet i de på hela landets och särskildt på framtidens be kostnad tillskapade förmånerna.
Var i det hela taget lifvet värdt all den möda det kostade? Hur trött hade hon ej känt sig i Berlin, London och Paris, och hur grymt hade ej Eiffeltornet svikit hennes föreställning! — • Och i hemmet hos modern: beräkningar på öret, försakelser; friare, som bjudit henne utsikter till ett lif i träldom och släp; män med torftiga inkomster. — En af dem hette Persson, liksom morbrodern. — Nej tack! Kärlek — ja bevars, om man bara sluppe bojan. Hon hade ingen smak för att sitta som en kycklinghöna med en kull ungar. — Firad! — Å ja, det hade varit roligt; men nu, just i dag, hade morbrodern sträft påmint henne om hennes tjugusex år, och att hon » ej skulle bete sig som en barnunge. » Och detta hade notarien hört och dragit på munnen därvid. — Han skulle dock få se, att hon varit nå- got mera än han trott. — Hon sprang upp, ref af sig nattröjan och iklädde sig en rosenfärgad klädning. — En hvit balkläduing hade hon, men hon var för nobel till att imitera någon. — Utanför fönstret blommade skära rosor och höga hvita liljor; det var lätt att böja sig ut och plocka så många som behöfdes till håret och bröstbuketten samt några att lägga på hufvudkudden. — Så ja. — Skall man någonsin förr ha sett en så skön dödsbrud som den, hvilken nu blickar in i spegeln och ser sin bild? — Nu blott några rader till min mor och syster, rader som skola gå igenom hela den skandinaviska tidningspressen. — Det blir kanske svårt för mamma och Ida, men för min skull kommer man att visa dem en stor uppmärksamhet. — - Men om där äfven skulle vara sanning i det, som predikas om ett annat lif? Kanske, men i hvarje fall rådde hon ej för, att hon blifvit skapad och fått en så fin organisation, att iugenting på jorden kunde tillfredsställa hennes efter skönhet och njutning törstande själ. — Döden! Ett hemskt, ohyggligt ord! Hvarför ej kalla honom frihetens genius? Hon måste söka oibehålla denna föreställning, på det hennes ansikte och min måtte komma att uttrycka lugn och glädje.
' Hery Den.29 Januarsl. isoy /-,err klingsporr, 6orclt, önstad? ott införffnmingen af Utiändst Spänne»,äl wid iädane tiöiälleu malte tiltälog Regeringtn, ej Priwata, hwari Fnyerrr Lisol a^wen mstämde. ^.err Grefwe» och LändrMarst.ikkett förklarad-' ott danö prvposiuon tnnehäliit, elr der endast wid tefälle os werkligt bchaf stulle wara Rer certncien öpptt att 'Lia införstrifwa Fransst och Spanssl, men ej Sades,Branwin. Frchcrrc Lisol von ^lollloin, fade sia wa^a 6f samma mening, allenast dct stöde i Regerln gkns wa! atr löta, ester omstäcidighettrna, inför ssrifwa Spannemäi eller Bränwln. Herr Grefwe» och Landtm ar fka sken yttrade sin önskan att ej srägorne mätte bortblandas. Det more ju ingenting förloradt derwid, att Säbes^Bränwin e, singe mföraS Någon ytterligare töressrijt behöfde icke eiler göras; ty stalie mchwaxlär infalla, wars man wä! halldre utan Brän, Win, än utan Bröd. Herr Grefwe» och Landtmarstalken förnyade derföre sin förut öfwer denna sräga gjorda propositior,. Bifölls. Hero Grefwe» ock) Landtmät stakke», framställde derefter den frägan, om Bränwms-bränning pä Landet skulle wara tilläten för hwriken som häldir. Friherre 8<ssl von uppläste til! Prokvcoliet följande: word - I2ic> Den 29 Januarlt. N>ördsamt Memoria!!
Riksdaler utaf sagde års anslag till Seminarierna för bildande af Folksko/e-lärare; och 6 StatsUtskottets Memorial N:o 284. 3:o Åttatusen fyrahundra Riksdaler utaf samma års anslag till stipendier för elever vid dessa Seminarier; kommande hvad utaf de sålunda återstående anslags-summorna icke år af Kongl. Majit disponerad! vid utgången af del år, då nästa riksdag börjar, att ej vidare för ofvan uppgifna ändamål reserveras. § 185. Rikets Ständer, sorn medgifvit, att den personliga skyddsafgiflens halfva belopp, utgörande omkring 250,000 R:dr, hädanefter må till folkundervisningens befrämjande användas, hafva i afseende på de utgifter, som utaf denna sålunda anvisade tillgång skola bestridas, lättat följande beslut: l:o Utaf halfva personliga skyddsafgiften böra två femtedelar, beräknade att uppgå till omkring 100,000 R:dr Runt, afsältas dels lill uppmuntran för ändamålsenligt inrättande af sådana Små-skolor, som i Kongl. Kungörelsen den 29 September 1853 omförmälas, dels ock till understöd för examinerade folkskolelärare, och sålunda fördelas, att hvarje församling, som erbjuder sig all tillskjuta två tredjedelar af den summa, sorn, utöfver församlingens nuvarande tillskott, erfordras till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande, må, efter Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, af berörde medel erhålla den återstående tredjedelen; men all, i händelse så talrika ansökningar om dylikt understöd inkomma, att medlen icke blifva tillräckliga, det må på Kongl. Majit bero, att. efter sig företeende omständigheter, ordna dessa medels fördelning. 2:o 1 mån af behof, eger Kongl. Majit att till utgående utaf den lör folkskoleväsendet afsedda andel af personliga skyddsafgiften disponera nedannämnde, af Rikets Ständer beviljade, årliga anslags-summor: a) Tjugelyratusen
Oenom de i berörde mätto »nställde forskning»,-, b»r Kongl. äll»j:t Funnit ntr-öndt, »tt skilngden emell»,» spanmälens lägsta pris » de förnämste utr-ilie8 bsndels-platser oell 8»mm» varas lägsta köpevärden inom Riket, k»n, elter medel-beräkning, leke »ntagas större, än »tt en inlo, sels-tull, bestämd till bälften »k det belopp, Rikets 8t»nder är r835 i underdänigIret Föreslggit, oeb bvartill »Iltid bör läggas »fgilt till Handels-oeb 8jöf»rtsFonden, tolsg, frakt oeb öfrige omkostnader, skulls innebära sli^dd för inbemsli» jordbruket emot utländsk medtäflan. lullafgilterne skulle, enligt derin» Arund, komma »tt utgöra: För ldvete, per tunna . .. k:dr r:2/p„ Räg oeb Xrter» d:o „ 'Wieker,d:o ,. —^2.— „ Korn oeb Lo-bvete, d:o . , — 36. — , klafre, d:o . —2/s. — Oeb eburu dess» »fgifter s^nas Kongl. Naj:t, elter de uppgifna grunder»», rätt beräknade oeb sälnnd» mot8v»r»nde ändamälet, belst bögre tull-gfgiter mäste för consumenterne »f »ll» classer vara betungande, vill Kongl. N»j:t likväl
Det var der han lät masken, hvilken han utanför denna tillflyktsort ständigt bar öfver sitt ansigte, hastigt falla, medan han ensam med Gud och sig sjelf, sjönk ned hur det föll sig. Det var den tid, då han, så att säga, skänkte sin kropp och utan tvifvel äfven sin själ åt plågornas hämmade herravälde. När morgonen och det yttre lifvet började sin kretsgång, var han åter densamme, sin rôle trogne skådespelarn. Hvarför han utförde denna rôle, till och med inför sin familj, derom skola några ord yttras vid slutet. Emellertid skred vintern fram, utan att någon enda gång de bestämda sammankomsterna instäldes vid Aganippens brunnsdrickning. Vår intendent var alltid vid samma skämtfulla lynne och hela sällskapet blef alltmera förtroligt. Utom åtskilliga, sedermera länge bibehållna vänskapsförbindelser, knötos der vid slutet två trolofningar. Bland hedersgäster, som Dahlgren inbjöd, är det i synnerhet två, hvilka stå som glanspunkter – Tegnér och skaldinnan Eufrosyne. Denna senare var många gånger närvarande, men den Tegnérska aftonen inträffade blott en gång. Nu kan det ju åtminstone antagas, att ämnet för den store mannens samtal med den obetydliga författarinnan (som dessutom under åratal råkat tillhöra hans stift) skulle förmå intressera en eller annan. Och då det just nu i sjelfva skizzen inträffar ett uppehåll, och man vid alla brunnsinrättningar har för vana att då och då göra utflygter, dristar jag på att företaga en sådan. Mycket säkert begagnar Dahlgren mellantiden, då nästan alla röra på sig, att i sällskapets tidning, hvars sjelfskrifne redaktör han är, nedskrifva någon hastig ingifvelse. Tidningen kallades »Vattenskopan». Jag tror ej det var hela namnet, men lika godt, den som råkade få öfver sig ett häftigt regn derifrån, kände hvilken förmåga de utslungade strålarne hade att piska in i kroppen; måhända trängde de ännu längre.
Jag erkänner det, och misskänner ej de Stora svårigheter, som nu förete sig för utförandet af äfven den bäst uppgjorda Realisationsplan; men jag tror att dessa svårigheter ligg» icke så mycket uti SilfverFondens förmodade otillräcklighet eller mindre förmonhga förhållande till den nuvarande Sedelstocken, ej heller uti de betänkligheter man velat fästa vid upptagandet af ett lån för Baa - 266 D en i4 Julii c, m. ken, i händelse det befunnes nödigt; utan framför allt uti de öfverdrifna anspråk, som både för allmän och enskild räkning göras på Bankens biträde med understöd och försträckningar af alla slag: anspråk som ensamt föror sakat att Banken icke kunnat göra rätt för sig, och som äro — må de icke länge förblifva det väsendtligaste hinder för Sedelvärdets bestämmande och Bankens återställande uti ett rättsenligt skick. Så länge detta hinder får fortfara, så länge anspråk på lån skola gälla iner, än anspråk på rätt, så länge medgifver jag, att det ej är värdt att tänka på Myntbestämning eller realisation, änskönt SilfverFonden fullt motsvarade Sedelstocken, Men om detta hinder undanröjes, om dessa anspråk på lån och understöd af Banken inskränkas till hvad Banken förmår uppfylla, i förening med sine egne förbindelsers uppfyllande; med ett ord; om man en gång och för alltid upphör att begära oförenliga ändamåls vinnande; att begära af Banken att den skall åtaga sig hvad den ej kan åtaga sig, utan att förstöra sin egen Credit, att den skall förse Landet med ett så kalladt tillräckligt RörelseCapital, ett visst qvantum bytesmedel, bestående i siffror, hvarmed man inbillar 6ig kunna tillskapa Nationalvälstånd; men som ej ett hårsmån ökar den verkliga förmögenheten, utan allenast på sin höjd befordrar dess omflyttning troligenicke oftast till sådana händer, som bäst använda den; emedan en lätt vunnen tillgång, merendels lättsinnigt användes. Om, säger jag, mao alstär frän dessa anspråk; så vågar jag
Fjerde akten. Kristus bjuder parterna framställa målet. Rättfärdigheten prisar sonens rättfärdighet och sanning och påminner om, att det är sagdt, att om menniskan fölle i synd, skulle hon döden dö; nu har hon så gjort, men ändock uppskjutes straffet. Barmhertigheten prisar Kristus som en andlig fridfurste samt anropar hans mildhet och nåd. Kristus förklarar då, att han vill tillfredsställa rättfärdigheten och på samma gång höra barmhertighetens bön: en god död skall mellankomma och menniskan frälsas, om hon den rättfärdiga döden genom tron tillegnar sig. Båda parterna bedja om förklaring och det svaras, att om de i himlen eller på jorden kunna finna någon rättfärdig, som vill dö för menniskan, så kan hon blifva frälst. Rättfärdigheten lofvar genomsöka jorden och Barmhertigheten himlen. Femte akten. Rättfärdigheten har genomvandrat jorden, men alla äro förderfvade af synden, ingen finnes rättfärdig. Barmhertigheten har genomforskat himlen, men ingen engel är så mägtig, att han kan stilla Guds stränga vrede; hon ber derföre Allvisheten om råd. Denna framställer då det förslag, att Kristus, som sjelf uppgifvit medlet och är barmhertig, skall stiga ned af himlen och taga på sig mensklig hamn samt med sin pina och död försona Gud: ”Är thet icke så Guds enda Son kär, Eller hvadh svar gifver tu ther på här?” Kristus säger Allvisheten hafva talat sanning; han vill förlossa menniskan ur helvetets käftar, dö, uppstå, utsända sina apostlar, och han lofvar dem, som dem höra, evigt lif genom tron, då deremot de, som dem förakta, skola få helvetets jemmer. Rättfärdigheten och Barmhertigheten förlikas och prisa Sonen. Kristus kallar Gabriel och säger, att som han icke genast, utan först, när tiden är fullbordad, vill nedstiga och frälsa menniskan, så skall Gabriel hugsvala de förbidande och dem, som trängta efter Messias, hvilket Gabriel försäkrar sig med nöje vilja utföra. Sjette akten. Esaias och Daniel uttala profetiorna om Messias.
Desse tvid Riksdagen oförutsedde omständigheter tillika med en i Nationen fbrspord allmän farhäga för de tillärnade Courant-sedlarncs gängbarhet och tvärde i omlopp med myntet, hafwa föranlätit oss att i anledning as Riksens Ständers nnderdäniga anhällan i. fkrifwelse af d. 15 Iunii iFoo i nädcr wara betänkte pä widtagande af sädana mätt och steg, till Realisationens befrämjande, som med bibehällande af Riksens Ständers Bcwillningsrätt och Banco - FörfattningarneS hclgd, wi kunne finna blifwa de lämpeligaste och fbr de skattdragande de lindrigaste. Derwid har Oss icke undfallit, huru som Banco - Utskottet i dess till Hemliga Utskottet ivid sista Riksdag, i detta ämne afgifne underdäniga Betänkande, föreslagit Creditscdlarncs Realiserande, med Rabatt af R:d. p. ioo:de säsom ett wärde emot Cgcndommar, Waror och jämwäl Rcöla myntet som de dä i det närmaste ägde, och hwilket de i Rörelsen sig sjelfwe iklädt samt ivid hwilket förhällande de sedermera fdrblifwit, änskönt en hwar ägt anledning förhoppas att desse sedlar efter hand skulle närma stg till det wärde emot Banco - myntet, som för deras Realisera», de blcf utstakadt. När Credit - sedlarnr sälunda liksom stadgat stg tvid berörde Rabatt, eller Femtio procentagio, och Wi med Banco - Utskottet finne, att en Realisation till högre wärde än de werkeligen äga, skulle öka tyngden fbr de fattigare som utgöra största antalet af Rikets In, 43:3 Den M October.
Då man derföre vet, att det sednare är en siker afnämare, af det förras produeter: då man tillika känner, att jern - Den 12 Fcbruarii. handferingen sprider medel rundt omkring si£ 1 aila de orter, hvarest naturen hembjudit deni sina skatter att förädla, att den härigenom un» derstödjer jordens odlare 1 gina företag, äFven. som att den under mindre gynnande tidskiften för jordbruket afvärjt hungérsnöd och brödbrist, ej allenast inom egna hemvist, utan äfven inom kringliggande landsorter j så må det icke för den sanne medbörgsmannen vara likgiltigt om den ena eller andra utaf dessa näringar lemnäs åt sitt öde, utan att de begge i allt hvad möjligt är upprätthållas. De hafva äfven under de sednaste Riksdågarne utgjört värdiga föremål för Riksens Ständers omtanka, jordens odlingslån, och det vid sednaste Riksdag beviljade creditiv åt JernContoiret, vittna åtminstone derom, att de förut blifvit med samma ömhet behandlade. Meri då berörde creditif, triéd denna Riksdag upphör Och tidén nu är inne, då Bruksägaren al. drabäst behöfver, att nied lånebiträden Understödjas, så vågar jäg föreslå, samt till öfverläggning hemställa* ätt jerriContdiret ari ytterligare matte beviljas nytt creditif på Riksens Ständers Bank, tili lika belopp sorn förut, för att till rörelsens oafbrutnä fortgång, j>å enhanda sätt, och emot likä säkerhet advändas. Ötvifvelaktigt får det medgifvas, att jernVérksägarens ställning nu är vida sämre, än Vid 9ista Riksdag. Dess forlagssumma för rökelsens bedrifvande är af anförde skäl feetydU Den 12 Fehruarii. n 7 ligen ökad men dess behållning vida mindre, vid ett lägre försäljningspris
Sådana handlingarj hvilka till samtliga RiksSt. inlemnas, eller från dem utgå, skola icke i protocollen intagas, ulan endast med nummer eller kort rubrik antydas. Af dessa handlingar böra, såsom ett bihang till samtliga RiksSt.s protocoll, Konungens Propositioner, Utsk.ns betånkm, R. St.-s und. skrif reiser, samt Riksdagsbeslutet, särskildt från trycket utgifvas, dock att hvad förut är i tryck till RiksSt. utdeladt icke må, pä allmän bekostnad, ånyo tryckas. Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit bifallet af Presteoch BorgareSt:n, men afslaget af BondeSt. Uppå framställd propos. blef det nya förslaget af R. o. Ad. bifallet. 1: s t a period, i 55 §. R e g. F o r ra e n: Ej må R. St. i Konungens öfvervaro öfver något ämne rådpläga eller besluta. i:sta mom. sista punkten i 27 f. Riksd.Ordn.: (Utgår). Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att hvad som blifvit rÖr:de de nu föredragna delarna af 55 §. Reg.F. och 27 §. Riksd.Ordn. föreslaget vore af de tre öfriga RiksSt. bifallet. Uppå derom gjord propos. stadnade R. o. Ad. äfven i enahanda beslut. Sednare mom. i 56 §. Reg.Form.: (Uteslutes fr. o. m.: Frågor om förändringar t. o. m. som ofvan sagdt är.) Förra mom. i 81 §. Reg.Form.: Denna Regeringsform samt Rikets och möjliga att verkställa. Inkommer till R. St. Constit.Utsk., i följd af Riksdags 4 H. 52 Den s4 Mars f. ra. mans motioilj med något förslag till grundlagsändring, må R. St. kunna derom vid samma Riksdag öfverlägga, men icke besluta. Göras i Plena icke anmärkningar mot Utsk.-s förslag, hvile det, såsom ett R. St.-s utlåtande, till nästa Riksdag.
I frågan om Convoy-Commissariatels upphörande, har inom Ridderskapet och Adeln blifvit yrkadt, all nämnde Embetsverk, såsom redan kändt utom fäderneslandet, borde bibehållas i samma skick, som tillförne, hos Preste-Ståindet blifvit framställd den erinran, att, om Convoy-Commis■sariatet skulle upphöra, dess befattning borde och kunde öfverflyttas på Commerce-Collegium, samt hos Borgareoch Bonde-Stånden uttryckt dea åsigt, alt Stats-Utskotlet ej bordt frånträda förra Ständers beslut om öfverlemnandet af ConvoyCommissariatets förvaltningsbestyr till CommerceCollegium, der, på sätt Rikets Ständer i deras skrifvelse af den 23 Februari 1835 hemställt, Norrska Regeringen uti alla frågor af unionel beskaffenhet kunde genom ombud deltaga, jemte det alla Kongl. Maj:ts beslut i dithörande ärenden kornmo att fattas uti sammansatt Svenskt och Norrskt Statsråd; hvarförutan af serskilde Ledamöter blifvit anmärkt, å ena sidan, att det vore föga lämpligt, att Stats-Minislrar deltaga såsom Ledamöter uti ett under dem subordinerande Embetsverks förvaltning, och, å den andra, att afgörandet af de ärenden, som hittills tillhört Convoy-Comfnissariatet, kunde omedelbart ega rum hos Konungen, uti Svenskt och Norrskt Siats-Råd, Då Utskottets tillstyrkan, att ett serskildt Embetsverk med ett i förhållande till de begge Rikenäs Sveriges och Norriges bidrag till utgifterna lämpadt antal Ledamöter af hvardera nationen, måtte besörja förvaltningen af de ärenden, som hittills varit af Convoy-Commissariatet bestridda, grundad derpå, att icke allenast en annan behandling af dessa unionella för - Bih. till R. St.
Dom kan hemtas ett ganska svårt prsejudicat, den skattdragande Allmogen till största skada och förfång, i synnerhet inom skoglösa orter, der markegången på skogs-effecter är hög, har Eric Ersson trott sig böra hemställa, om icke vederbörande Utskott kunde anmodas, att till Rikets Höglofl. Ständer med betänkande inkomma, på hvad sätt Allmogen lämpligast må blifva lindrad i utgörande af Byggnads-bjelpen. Och hade de öfrige Riksdagsfullmägti. ge från Stockholms Län till Protocollet io Besv. och Oecon. Utsk. Betsele N:o 28. anmält, att de uti Eric Erssons sålunda gjorda hemställan instämde. 2:0 Af Riksdagsmannen från samma Län JVils Insulin, som under åberopande deraf, att, vid räntors utgörande, Byggnadshjelpen öfver större delen af Riket hittills alltid utgått i så kallad Slotts-famn, till dubbelt Krono-värdi, med 16 sk. B:co för hvarje helt hemman, men en del egare af frälseräntor under senare åren utfordrat denna ränte-persedel in natura, funnit sig böra icke allenast fästa uppmärksamheten vid beliofvet af en förklaring öfver de författningar, som angå Byggnadshjelpens utgörande, och som, efter hvad erfarenheten visat, Blifvit af Öfveroch Under-Domstolar olika tillämpade, utan också föreslå, att Rikets Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, om icke Kongl. Majit täcktes, genom utfärdande författning, i Nåder förordna, att Byggnadshjelpen må, hädanefter som hittills, utgå efter fördubbladt Krono-värdi, med 16 sk. Bico af hvarje helt hemman, utan afseende på naturen eller åldern af den ränta, som utgöras skall. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och som motionairernes sålunda gjorda framställningar åsyfta ett ingri - Besv. och Oecon. Utsk.