Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men den var långt ifrån så jämn som den såg ut, isynnerhet då man gick rätt fram, utan att följa någon väg. Det blef en mycket varm promenad, hufvudsakligast för Matti, som hade en tyngre säck att bära på och dessutom ägde betydligt kortare ben. Men han sade ingenting, utan höll jämna steg med Pekka, som als inte tycktes märka, att marken emellanåt var betydligt lös och att buskarna snärjde sig kring hans ben. Han bara strök i väg med långa, maskinmässigt jämna steg, alt under det han höll ögonen riktade på bärgen där långt borta, och munnen hopprässad som om han beslutit att komma fram dit eller bli på vägen. Solen stod nästan rätt öfver deras hufvuden, då de begåfvo sig på väg, och den var lågt nere, då de kommit så långt, att enskildheterna af bärglandet började bli tydliga och ju mera de kunde uppfatta däraf, desto mera sjönk Mattis mod. Det var inte als en lång, jämn vall, såsom han förestält sig, utan ett förfärligt virrvarr af utsprång, höjder, dalar, klippor och bärg, längs hvilka man omöjligt kunde vandra framåt i någon bestämd riktning, isynnerhet inte då det började lida mot natten. Slutligen kommo de, vid foten af de första höga kullarna, till en liten bäck, som korsade deras kosa, och där stannade Matti och satte säcken ifrån sig. Det här bär för f n i våld, sade han trumpet. Om vi komma in bland de där bärgen, så hitta vi aldrig ut igen, sedan det en gång blifvit mörkt. Jag går inte längre i kväll. Pekka slängde sin säck tämligen omildt åt sidan och tog sig en lång klunk vatten ur bäcken, hvarefter han, synbarligen uppfriskad, började stoppa sin pipa alt utan att säga ett ord. Matti läskade också sin gom och sträckte sedan ut sig på marken, stödande nacken och ryggen mot sin säck. Men han kände sig inte upplagd för tobak. Det var ju i alla fall han, som var den äldre och som därför borde haft mera förstånd än att låta en pojke narra sig i väg inåt vildmarken.
Fabrikernes, om de Svenske, inlösen till Staten &c.; Motion, rem. till Allm, Besvärs» och Ekonomi-Utskottet, s. 1226. i3 96 Fabriks-folk , om inskränkning i rättighet att åt, utborga Brännvin; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1226. Fastigheter, om ändring i grunderne för taxeringen af; Motion, rem, till Bevillnings-Utskottet, s. 1206. •— huruvida i mät tagen Fastighet får, å första Auctionen, under värdet försäljas. Se Auctions, om, förrättande genom Uppslag. •— angående vissa Stadganden i afseende på utmätta; Motion, rem, till Lag - Utskottet, s. 1277. —- om bestämdt Stadgande, huru i sådane fall, då å Bankens Auction försålde; inropas af förra egaren, vid liqviden, bör förhållas; Banco-Utskottets Betänkande derom, rem. till Lag-Utskottet, s. löa/p —• om beskattning af; Motion, rem. till Allm, Besväisoch Ekonomi-Utskottet, s. 1344- <—. hets-Lånen under åren 1817, 1820. s. 26g, 270. —. om sättet för liqviden > i vissa fall, för de nja; Motion, rein. till Banco - Utskottet, s. 1370. Fattigvården, förslag till allmän Stadga för; Ivongl. Proposition, rem. till Allm. Besvärsoch Ekonomi - Utskottet, s. 1129, 1138. till Lag-, samt Allm.
En värd ledamot, Hr Stråle, har framställt en sida af saken, som förtjena!- mycken uppmärksamhet, nemi. den, huruvida det vore tjenligt, att först framställa de grundsatser, på hvilka de nya förslagen egentligen öro baserade och afgöra dem först, att förstsedan man har antagit en eller förkastat en annan, skrida till detaljerna: detta låter mycket bra; men det har för hvar och en, som egnat någon uppmärksamhet åt sådana åtgärder, visat sig leda dertill, alt man antager grundsatser, innan man har riktigt öfvervägt, om man i detalj kan tillämpa dessa grundsatser. Således kunde det ganska lätt hända, att R. St. — jag lägger vigt på ordet ”Rikets Ständer,” —• skulle kunna antaga somliga grundsatser, som finnas i lagförslaget, och förkasta andra , och när de sedan skulle försöka sammansätta något helt, så funno de det vara omöjligt; ty de beslut, som de preliminärt och oförsigtigt fattat, ligga då i vägen för dem. Ehuru jag icke vill neka, alt Hr Stråles förslag innebär ett uttryck af det försigtiga handlingssätt, som alltid är lofvärdt; så tror jag likväl, att dess antagande skulle leda just till ralia motsatsen eller innebära en oförsigtighet, nemi. att på förhand besluta om principer, innan man kan se om de uti detaljerna kunna utföras. Det har blifvit framstäldt af Hr Hjerta, huruvida icke den ledamot, som yttrat sig näst före mig, och jag, skulle vilja afstå från vår begäran , att den K. skrifvelsen skulle läggas lill handlingarna. Jag anser mig derföre böra besvara - Den 22 April. 337 ra denna framställning, och får förklara, att när en skrifvelse icke, efter hvad man önskar, kan leda lill någon verklig elFect; så anser jag, alt man har ett medel alt gifva delta tillkänna, derigenom att man lägger den till handlingarna.
Utskottets tillstyrkanden sid. 6 och 9 godkändes; hvaremot Betänkandet i öfriga delar återremitterades. Prot.-Uldraq Hen 30 Maj Frän Hederv. B onde-Stan det. S. D Sedan, vid föredragning den 26 innevarande månad af Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 10, i anledning af motioner om andrin gar i Kongl Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypotheksbänk m. m . Bonde-Ståndet, med godkännande i öfrigt af det uti 3 punkten framställda förslag till förändrad lydelse af 7 § i förordningen om hypoteksbanken, beslutat, att sednare delen af momentet 3 skulle lyda som följer: »dock må ej utan föregången rådplägning med hypotheksföreningarnes ombud, såsom i 18 <§ om vigtigare ärenden sägs, samt Kongl Maj:ts dertill lemnade bifall, lån till hypoteksförening annorledes än i kontanta penningar eller emot högre ränta än fern för hundrade om året eller med kapitalrabatt kunna utlemnas», — så beslöts nu att vänligen inbjuda Vällofliga Borgare-Ståndet, att i Bonde-Slåndets förenämnda beslut sig förena. S, D Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Utlåtanden, af hvilka M 102, i anledning af motioner om förändring i vilkoren för det vid 1869 och 1860 årens riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga; afslogs. JV2 103, i anledning af motion om förändring i vilkoren för beviljadt. statsbidrag till sänkning af sjön Weselången; bifölls; och 104, i anledning af Kongl. IVlajrts nådiga Proposition, angående folkskolelärares pensionering; bifölls; hvarefter, på vidare föredragning, samma Utskotts Memorial M i OS, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfningar och underofficersbildningen; afslogs. Utlåtande
Vid öfvervägande häraf, har Stats-Utskottet för sin del väl ansett räntan å merberörde Hemgifts-Capital böra fortfara, att af RiksgäldsContoiret godtgöras, och Hans Majit Konungen i underdånighet till handa hallas, Men då det icke tillhörer Stats Utskottet, utan Riksens Högloft. Ständer sjelfve, att stadga oCli förordna om hvad som rörer Riksgälds-Contoirets inkomster och utgifter, har Stats-Utskottet i betracktande af det skick, hvaruti saken blifvit af Herrar Fullmägtige framstäld , funnit betänkligt, att uppå Herrar Fullmägtiges gjorda förfrågan lemna ett svar, i enlighet med Utskottets liärofvan yttrade omdöme, enär detta svar skulle komma att iklädas egenskap af en serskild till efterrättelse gällande föreskrift; hvarföre StatsUtskottet skolat, jemte anmälan af förhållandet, till Rikets Högloft. Ständer vördsamligen hemställa, om icke Stats-Utskottet kunde få sig upp* dragit, att meddela Herrar Fullmägtige det svar, att räntan å ifrågavarande Hemgifts-Ca* pital nu och hädanefter kommer att utgå från Riksgälds Contoiret med Fem Tusende (5000) R;dr Banco årligen, samt, efter Reqvisition, Kongl, Majit i underdånighet tillhanda hållas. Någre Ledamöters serskilda tankar bifogas, Stockholm den i? Utdrag af Protocollet hållit hos Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i2 Maji 1818. a3 9& Statir Utskott elg Betänkanden3 C D. Vid justeringen af Stats-Utskottets be» slutne Utlåtande i anledning af Herrar Full* mäktiges i Riksgälds-Contoiret gjorda förfrågan angående Räntan å Högstsalig Hans Majrst Konung CARR Xlllts uti nämnde Contoir innestående Hemgifts-Capital, yttrade Herr Landshöfdingen m. m.
Jag tillåter mig blott att i afseende på den nya motion, som Gr. v. Fersen väckt, anmärka, det jag, lika med Hr v. Troil, anser ifrågavar. inrättning endast vara en utvidgning af våra sockenstämmor, att den således blefve en generalsockenstämma för hvarje län, och att den motion, Gr. v. Fersen väckt, rätteligen är att betrakta såsom tillägg eller förändring af författningarna om sockenstämmor och kyrkoråd. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos., huruvida R. o. Ad. behagar, likasom PresteSt., afsiå detta betänk. H. Den 16 October e. m. 49 TT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. heliagade till den behandling, 56 § Reg.F. föreskrifver, godkänna Constil.Utsk:s förslag till allm. grunder för en Landt dagsordning. Frih. Cederström: Till den behandling, 56 § Reg.F. föreskrifver, kunna icke andra frågor komma, än de, sorn angå förändring i grundlagen. Här förekommer icke någon sådan fråga, hvarföre betänk, antingen måste afslås eller bifallas. För min del anser jag det böra afslås. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att då ifrågavar. mål inkommit såsom ett förslag från Constit.Utsk., förmodade II. Ex., att det ej kunde behandlas annorlunda än såsom ett tillägg till grundlagarna; beroende det alltid på R. o. Ad. att antaga eller icke antaga nämnde förslag. Hr von Troil: Det kan visserligen i sjelfva saken vara likgiltigt; men jag tror, att det i formen vore riktigast, om R. o. Ad. begagnade samma utväg som BorgareSt., att återremittera detta betänk, med den gemensamma tanke, att det icke är lämpligt. Jag tror detta vore rättare, än att såsom PresteSt. afslå betänk.; ty då Constit.Utsk. inlemnat detsamma såsom ett grundlagsförslag, torde afslag derå vara stridande mot formen, och resultatet blefve i hvardera fallet detsamma. Frih. Cederström:
Denna del af saken har under discussionen icke blifvit tillräckligt framhållen, ehuru den enl. mitt.omdöme utgör en ganska väsentlig omständighet, på hvilken jag velat fästa upmärksamheten likasom derpå att vi för närvande befinna oss på „en sådan ståndpunkt, att vi äfven nu kunna göra räntan fri; och det är nu på en sådan grund jag förenar mig med dem, som yrkat återremiss. Gr. Frölich, David: Den discussion, som ännu i efter middag här fortsattes, har, på sätt en talare redan anmärkt, icke för afsigt att vinna något visst ändamål i sjelfva lagen om räntan, lil H. 20 306 Den 4 Februari e. m. men fastmera alt utveckla de idéer, som förut i dag blifvit framkastade och på ena eller andra sidan bemötte. Det är således icke stort värdt att tänka på någon återremiss, skulle jag tro, ty det leder endast dertill, att vårt kansli skall sysselsättas med utskrifning af allt hvad vi här talat, och det synes mig vara nog, att våra yttranden kommer att intagas uti dagens protokoll. När jag begärde ordet, skedde sådant icke lör att bemöta några inkast mot hvad jag förut yttrat, ty jag kan säga, att jag icke är eller finner mig vara af dem vederlagd. Ingen har brytt sig om att taga upp mina argumenter utom den siste talaren, hvars anmärkningar syntes nära nog riktade speciell mot mig och min vid denna Riksdag väckta motion rörande penningeväsendet. Jag kan alltför väl medgifva, att kreditrörelsen här i landet har under sednare tider utvecklat sig betydligt mot hvad den fördom varit. Jag räknar likväl icke för många eller tillräckliga de Privatbanker, som finnas i landet, ty när man ihågkommer landets vidsträckthet, måste man mindre tillse, huru många Privatbanker finnas, men destomera huruvida konkurrensen af penningar är möjlig i följd af andra omständigheter, som fordom hindrade den.
5:o g-ör ftäberna tttå ingen tid fdtfåbagSman utfeS, font icfc minft tre år före bett bag, Ijtuarttd Sdifäbagett bliftuit påipft, marit, enligt l:a momentet af bettna §, toalbcrättigab t (labett; od) beräfnaå benna tib från tfenftc Sfffntogcn t fjmart fjär a b mäfje inom ftg efter hemmantalet, inför £)otnfjaf SBtfja flera fjärabcr, fjöranbe tift famina bomfaga, förena ftg om en, inom bennaS områbc boenbe ocf) befutcn fyuffmäftig, marc fåbant bein obetaget, ©tutte någon bomfaga inuefjåffa färre ätt ctthunbrabe mafberättigabc heta hemman, må ben funna, meb ett efter flera inom annan bomfaga belägna fjärabcr, om gemenfam g-uffmäftig ftg förena. Stift förrättanbe af maten för afla fjärabcrna inom en bomfaga, [fota ©fets torernc feå fattima bag ocf) ftäffe fammanträba. §. 29. l:o Öfonftitut(ouS Öfmerfemnar ålomutgen åt 9ltffcuö ©tänber någon sproyofttion röranbe ©runbfagar, rtypbragc ©tänberna geitafi, titan att förut berent öfmerfägga, åt ÄouftitutionSsfltffottet, att befi utfåtanbe afgifma; ocf) förfjåftcS bernteb font i fJfegertttgSsfyorutenS 81 § ftabgabt är.
På grund af hvad jag nu anfort, hemställer jag att R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk:t här föreslagit. Sedan öfverläggningen nu förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm., att under densamma yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag och dels bifall till Hr Trägårdhs motion, att 40,000 rdr rmt måtte anvisas för anskaffande af 20 större däckade lotsbåtar samt 150 rdr s. m. såsom årligt bidrag till båtarnes underhåll. Efter framställda propos:r först å bifall till Utsk:ts förslag och sedermera å bifall till Hr Trägårdhs ofvanberörde motion,' hvilka båda proposubesvarades med många ja och nej i blandning, gjordes förnyad propos. å bifall till Utsk:ts förslag, och då dervid svarades starka ja tillika med många nej, förklarade H. Exc. sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk;ts d. 8 och 11 dennes bordlagde Betänk. N:o 28, i ani. af väckte motioner, dels om utfästande af belöningar för de tjenligaste läroböcker vid den första undervisningen i kristendomen, och dels om inskränkning i katekesutanläsningen. Hr v. Kraemer, Gustaf Fredr.: Allm. Besv.- och Ekou.- Utsk:t har, rörande de båda frågor, som nu utgöra föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, kommit till resultater, som synas mig med allt, skäl föranleda till några anm:r. Kyrkoherden Wennerström föreslår uti en hos Högv. PresteStåndet väckt motion: »att R. St:r »måtte hos K. M:t, i und. anhålla, det Högstdensamme täcktes germon) utfästade belöningar i nåder upmuntra till författande af lä»roböcker i kristendomen, tjenliga för den första undervisningen och »så affattade, att utanläsning kunde, så vidt möjligt vore, und»vikas.
Proposition, J1J 26. myntning inlemnade poster, utan afbidan af tiden, då deras bearbetning kunde företagas: varande den för detta behof erforderliga tillgång beräknad: i guld till 2,000 Dukater, motsvarande R:dr 12,000: samt i silfver till 10,000 Specie, eller » 26,666: 32. — tillsammans B:ko R:dr 58,666: 32.— hvartill komme ett, för skiljemyntspreglingar behöfligt, inventarium af koppar, till värde af 8,000: samt förråd of ved, kol, deglar m. m., upptaget till 3,300: tillhopa R:dr 30,166: 32. — vid hvilket förhållande af hela ofvan uppgifna behållning, 62,000 R:dr, endast omkring 12,000 R:dr kunde anses disponibla såsom reda penningar och myntverkets enda reservkapital till betäckande af, serdeles vid stark myntning, oundgängliga tillskottsutgifter, hvilka först sednare blefvo genom myntskatten och vinsten å kopparutmyntningen ersatta. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Kongl. Maj:t, enär Rikets Ständer, enligt ofvan åberopade underdåniga skrifvelse af den 23 Juli 1848, icke bifallit den af Kongl. Maj:t föreslagna eftergift af Myntverkets omförmälda äldre skuld till Rikets Ständers Bank af 25,733 R:dr 43 sk. 7 r:st. banko, och då Myntverkets tillgångar äfven medgifva dess liqviderande, funnit nödiga föreskrifter i detta afseende böra meddelas; men i betraktande ej mindre af hvad Statskontoret i detta ämne underdånigst anfört, än ock deraf, att Kongl. Maj:t uti Dess under den 13 sistlidne November allåtne nådiga proposition angående åtgärder för uppförande af en byggnad emellan Operahuset och Carl NIII:s torg i hufvudstaden föreslagit Rikets Ständer, att Myntverket må af berörde tillgångar jemväl godtgöra de 16,666
Han hade oafbrutet sett henne framför sig med ögonen blixtrande af skälmaktighet och intresse, sett henne prata med den där Kron eller hviska några ord till Wilhelm, som tog sig ut som en trivial pascha i sin förälskade trygghet. Han såg henne som den elegante Cherubin-abbén med rösten skälfvande af ungdomlig lidelse, framstamma några blyga kärleksord. Var det inlärdt eller kunde hon känna så? Nej, nej. Hans tankar kretsade omkring henne, han njöt af att tänka på henne och sökte med våld undantränga andra oroande förnimmelser, som under de senaste dagarne plågat honom. Anledningar hade han tillräckligt. Mazère till exempel. Han började bli plågsam med sina transaktioner. Det kunde bli obehagligt i längden. Säfve kände aldrig någon trygghet, när han i affärssaker företog något direkt mot Kurts råd, och han hade just i dagarne ytterligare hjälpt Mazère ur en tillfällig förlägenhet. Och så Otto! Säfve ogillade denne sin svåger på det allra starkaste. Otto hade burit sig högt tarfligt åt mot Agda Claesson, det hade han sagt både honom och Eleonore. För knappa sex månader sedan hade Otto brutit med Agda, och nu, inom en vecka, skulle han eklatera sin förlofning med Ellen Ekström. Clara hade just denna förmiddag varit uppe på kontoret och sagt Konrad, att antingen måste han eller de göra eklateringsbalen. Han hade svarat, att så finge de göra det, om de hade lust, han gjorde det bestämdt inte. Det var väl inte möjligt, att de togo honom på orden och ställde till en sådan galenskap under allt det ekonomiska trassel, i hvilket de lefde. Nå — hur som helst, det var honom likgitigt. Allt var honom likgiltigt, undantagandes Wanda. Han skulle vilja fråga henne om något, och han debatterade inom sig möjligheten af att kunna göra denna fråga. Den hade under dagen brännt på hans läppar. Hvarför hon gift sig med Wilhelm Kurt? Det var obegripligt. Det kunde ej ha varit af kärlek och lika omöjligt var, att det kunde vara beräkning. Han visste ej för ett ögonblick, hvilketdera han skulle funnit mest motbjudande. För ett par dagar sedan hade det förefallit honom, som om det skulle vara den lättaste sak i världen att fråga henne.
Rikets Ständer, sorn ansett sig äfven vid denna Riksdag böra uppskjuta slutliga afgörande! af den under 1850 oell 1851 års riksdag väckta frågan om ny eller förändrad organisation af Rihs ä/ds-kontoret. samt reglering af dervarande förvallningsbestt/r oell tjenstegöromål, hafva pröfva! lämpligt ånyo uppdraga åt Fullmäktige, att, utan hinder af de i detta reglemente och hittills gällande tjenstgörings-ordning meddelade föreskrifter rörande sältet och ordningen för sistnämnde göromåls besörjande, dernti besluta och lill verkställighet befordra sådana förändringar, hvarigenom, sä vidt sig göra låter, ulan att nödiga kontroller åsidosättas, den största möjliga enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt minskning i tjenslemnnnens antal åstadkommas; egande Fullmäktige derjemte alt, under tiden inlili nästa riksdag, i den mån hittills utgående löner och arlvoden äro eller varda för sådant ändamål författningsenligt disponibla, använda desamma för de nya eller förändrade göromål, som, för verkställigheten af Fullmäktiges i ofvanberörde hänseende vidtagna beslut, komma alt della verks tjenstemän åläggas. § 272. l)e iios fullmäktige förefallande k ans ii-göromål bestridas tills vidare af En Sekreterare, En Registrator och Arkivarie, samt den tjensteman, hvilken är förordnad att, emot det arfvode aflönings-slaten upptager, förrätta de göromål, som tillförene ålegat den hos Fullmäktige anställde Kanslist. 8 273. De ined Riksgålds-kontorets dagliga förvaltning förenade göromål och åligganden besörjas, under Fullmäktiges öfverinseende och med redovisnings-skyldighet inför dem, af Tre Kommissarier. Vid kansti-göromulen biträdas Kommissarierne af En Notarie och En Kanslist. Till Kommissariernes biträde vid uppbörden af Riksgälds-kontorels inkomster och verkställigheten al dess utbetalningar, är hos Kommissariatet anställd En Bokhallare (Kassa-bokhållaren).
Utl-N.o 51. anse Utskotten af sällan orsak icke med billighet kunna göras, kvaremot Utskotten hellie finna en jemförelse böra ega rum emellan Fjerdingsman och Sexman på Landet, samt Stads-Fiscaler och öfrige Stadsbetjente inom St-äderne, enär alla dessa befattningar utgöra bidrag till de allmänna Policeanstalterne, och äro tillsatte för ordningens och den personliga säkerhetens bevarande, Så val Stad som Land uppfylla i detta afseende enahanda förbindelser mot Samhället, och skillnad anträffas blott i sanet att denna prestation utgöra, i det lander, med få undantag, inom sig utväljer personer, hvilka tourvis aflösa hvarannan i dylik* municipal-befattningar, då deremot Städernes borgerskap af egna medel aflöna dem, sorn Borgerskapet i dessa skyldigheters uppfyllande biträda< Vidkommande dernäst beliofvet af serskildt Stats-anslag till liqviderande af det för Städernes Borgerskap, uti ofvan uppgifna fall, ifrågakommande tractamente. anse Utskotten, för sin del, något sådant nu icke erfordras, dels emedan den tvifvelsutan obetydliga kostnad, som härigenom för Stats-Verket uppkommer, hvarken tillhörer någon viss utgifts-titel eller till sitt belopp, med någon ledning af erfarenheten, kan calculeras, dels ock, emedan det kommer alt åligga hvarje Statssamt Allm.Besv.o Oec -UtsLUtl. No 51. 23 förvaltande Verk eller Autöritet, som Borgerskapet för Kronans besigtningar tillkallar, gtt Besigtnlng6männens tractamente af under händer egande medel liqvidera. Det är uppå alla dess» skäl Utskotten vördsamt tillstyrkaj det behagade Hugvördige Preste-Standet förena sig om det af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Vällöfl. Borgare-Standet redan lemnade bifall till Utskottens Betänkande N:o a af den 12 sistförflutne Maji. Några Ledamöters serskilda tanka varder härjemte vördsamt öfverlemnad. Stockholm den 11 Julii 1829.
Bland de utställda föremålen märkes en hvit portiére m e d praktfullt silkesbroderi, utförd af några damer ur den högre societeten och afsedd som kunglig brölloppsgåfva. Kvinnliga apotekare. För vinnande af inträde såsom apotekselever har vid Nyköpings allmänna läroverk aflagts e x a m e n af Hedvig Kristina Bäckgren o c h Anna Gertrud Centervall, båda från Askersund * Ett tragiskt kvinnoöde. En svenska, fru Emma Funch, född Lagerheim, tog sig i mån dags af daga i K ö p e n h a m n medels hängning, antagligen i ett anfall af sinnessjukdom. E. Funch, från hvilken h o n dock för flere år sedan skilts. H o n lefde därefter ensam samt var satt under förmyndare. Allt talar för att den förtvinade handlingen begåtts under ett tillstånd, då hon icke längre var ansvarig för sina handlingar. H o n hade aftonen förut uppträdt på gatan i blotta linnet, men blifvit förd till sängs. Under vakternas frånvaro hängde hon sig. Den på ett så beklagligt sätt o m k o m n a var född 1834 o c h dotter till framlidne excellensen fria. Elias Lagerheim, således en syster till de förenade rikenas minister i Berlin. * Valkyrian. Det var högtid å k. operan i torsdags. I den till sista plats fullsatta salongen såg man samlade alla mera frumstående utöfvare o c h älskare af musik, däribland h. m:t konungen, s o m före sin bortresa samma afton öfvervar första akten, samt prins Eugen. Öfver allas anleten låg spänd förväntan, fruktan eller misstro. Det hade så länge talats o m, att » Valkyrian » skulle upptagas på vår operascen, o c h då nu ändtligen man satt där o c h väntade, att ridån skulle gå u p p för det första uppförandet af densamma, gjorde sig nog mången den frågan, huru det vanskliga försöket skulle aflöpa. De, s o m haft tillfälle närvara vid generalrepetitionen ett par dagar förut, voro emellertid fullkomligt lugna. De hade redan fått klart för sig, att försöket lyckats, o c h premiérepubliken fick än bättre tillfälle att konstatera framgången.