Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o roi till BorgareSt., i anledn. af Ståndets yttrande rör:de Const.Utskts mein. N:is 83 och 84, fann R. o. Ad. det icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarna. Föredrogs ånyo Const.Utsk;s den 6 dennes på bordet lagda mein. N:o 102, med förslag till voterts-proposlr i förstärkt Const.Ulsk. för sammanjemkning af RiksSltns skiljaktiga meningar, ronde de uti Gonst.Utskis mern. N;is 5g och 82 föreslagna grundlagsändringar. De föreslagna votens-proposlna blefvo af R. o. Ad. godkända. Vid förnyad föredragning af Const.Utskis den t4 dennes på bordet lagda mein. N:o io3, med utlåt, ronde K. M:s nåd, propos. om ändring i Riksactens 7 (J, fann R. o. Ad. för cnilt alt för dess del antaga den ifrågavar. af Const.- Utsk. tillstyrkta nåd. propositionen. Ånyo föredrogs och Indes till handlingarna Const.Ulsk :s den 14 dennes på bordet lagda meni. N:o roj, anglde förloppet af voteringar inom förstärkta Coust.Utskottet. På begäran af Hrr Rosenblad, Bernh., Lefren, Den 28 April c. m, 439 Joli. Pdir, och Nordensköld, Otto Gustaf, lades ånyo på boidet StatsUtskis den 14 dennes på bordet lagda mein. N:o 48>, med förslag lill sammanjeinkning och votensproposir, i anleda, af RiksSl:ns skiljaktiga beslut öfver utlutma Niis 337 och 416. Frih Sprengtporten, Jacob Willi.: Då afgörande! af detta belånk. är ett ibland de ärenden, som mest lagger binder i vägen för slalsregleringens afslutande, så anhåller jag alt det må uppföras på lislan till föredragning näst efter StatsUtskis betänk. Hr Rosenblad:
Län åter trott, att priset å Entrée-Bilietterne kunde förhöjas. Såsom Siats-Utskottet i dess förra Utlåtande förklarade, har Utskottet nogsamt funnit Theatrens bibehållande, utur flere skäl, böra befrämjas; Men, då Utskottet likväl fortfarande anser det ej instämma med egenskapen af denne Inrättning, att den samma hänföres till dem,' som Staten bör underhålla, har Utskottet, enligt den princip, sorn i det-ta hänseende äfven 1833 Stats-Utskottets Betunkanden. följdes vid sista Riksdagen, då någre Statsmedel icke bestämdes för Tbeatrens behof, utan det helt och hailit öfverlemnades till Kongl. Maj:is Nådiga godtfinnande att af de serskildte inedien fran St. Barthelemy, hvaröfver ingen dispositions rätt Riksens Ständer tillhörer, tilldela Theatren nödigt anslag, nu trott sig icka eller kunna till antagande föreslå den projecterade Bevillnirigs afgiften å Rikets Invånare i allmänhet för bruk och nyttjande af öfverflöda artiklar: Deremot Utskottet, i anledning af dt hos Riks-Stånden gjorde förslag, finner, det en serskild afgift inom Hufvudstaden och utaf dem, som egenteligen begagna Spectaclerne, billigen torde äga rutn och troligen må kunna uppfylla behofvet. Riksens Ständer äga väl icke, efter Statsutskottets tanka, att påbjuda eller fastställa någon sådan afgift, utan ankommer frågan derom på Kongl. Majus Nådiga pröfning; Meri, om Riksens Ständer, såsom StatsUtskottet sig förestaller, icke finna något hinder för afgiftens bestämmande, utan fast häldre, i brist af andre tillgångar, anse detta vara en tjenlig utväg att inbringa det belopp, som Tbeatrens underhållande kräfver, torde Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla förslaget att komma under Nådigt öfvervägande, samt, om bifall dertill lemnäs, genom KonglMajus Nådiga åtgärd i verkställighet sättas.
Dessutom hade värdet af vår export under samma år sjunkit, i synnerhet på trävaror. Häraf upslod nu en brist som skullo betäckas och denna brist har till en del blifvit ersatt genotn utförande af silfver, till ett belopp af 20 mill. Rdr Eko. Ulen vi finna att detta belopp ändock på långt när icke räckt till; vi hafva nu uptäckt att ytterligare betäckningar för dessa differencer utgått genom begagnande af den utländska krediten. Då nu på ömse sidor flere hus, som erhållit eller lemnat denna kredit blifvit ruinerade, har derigenom den ögonblickliga katastrofen inträffat. Sådant ungefär har jag föreställt mig förhållandet vara och att dessa äro orsakerne till det onda torde man kanske kunna komma öfverens om. Men hvad som är svårare att öfverensstämma uti är att finna botemedel. Då jag nu i denna uplysta samling vågar framlägga några idéer i detta afs:de, anhåller jag på förhand om ursäkt, meri jag tager mig derjemte friheten förklara att ingen hellre än jag i detta fall emottager tillrättavisning, och ber att man icke måtte afskräckas från att söka utleta nödiga botemedel för alt använda ju förr desto hellre, ty detta är egentligen af vigt. Jag ber om förlåtelse att då jag talade om finanskrisen, förbigick jag ett förhållande. Jag hade påpekat att oriktiga kreditbruk isynnerhet med afs:de på de amerikanska bankerna varit en anledning till krisen, men jag borde då hafva nämnt att vi roed hänseende till det legisiativa icke hafva att förebrå oss något sådant fel. Jag tror att våra kredit-inrättningar äro relativt väl inrättade; våra privatbanker stå i detta fall närmast de Skottska och jag vågar tili och med säga att de i visst afs:de till sin legala inrättning, framför dem hafva företräde.
Kronan länAesedan till kaetori-eAsren akstatt oe>! derifrån lian icke laAliAen kan skiljas; samt att ktats-verket, de erbjudna eontanta medlen oberaknadt, enliAt livad kiär okvan i underdäniAbet u^siAikvet blifvit, Aenom nedläAAsndet af lXorrtelje kaotori, tillskyndas andra fördelar af väsendtliA beskalfenbet, livilka ieks nu kunna i ^enninAsr u^^iskattas." -KoNA?. 7^:0 111. 11 "I liv» lisnäelse IxonAl. l^s^:d dselites liiirsd lemos Dess NäcliAs l>lksll, io^cle, meä unclerrsddelse äkrom kilceds nu korssmlscle 8dsnäer dlikvs» udi stlsdsncle Droposidion, i k^scler inlijnäne std, dill dekremjsncle sk Norrtelje 6evsi-Dseto> is necllsMsncle, us>^s lior okvsn omkormslcls villier, jemvsl kor clerss clel lemns l»iksll dill korssljnin^en sk cle Xronsil dilll^oriAe domder, öpjisn jorcl oelr vsddenksll, som tor cled nsrvsrsncle sro sd ssmm» Dsodori n^jäsdne." I^onZl Nsj:d lrelisAscle i enliglied mecl Zdgds-kääets ökriZe
Son blottställt sin no år gamla Moder för det hårda ödet att dö i Bysättningshäckte, om icke Herr af Malmborg af Christeligt medlidande af egne medel lant henne på längre tid den summa, hvarföre hon af välvilja oförsigtigt borgat, men icke kunde så hastigt som fordrades betala eller möjligen i häcktet förvärfva. Hos Högv, PresteStåndet liar Herr BL skopen Doctor Almqvist förklarat sig icke kunna gilla detta argument Utskottet i fö* revarande mål anfort, utan tillstyrkt bi* fall till Motionairens förslag, deruti flere Ledamöter jemväl instämdt, och har i detta afseende blifvit yttradt, af Herr Pro« fessor Bexell, att han lifligt fattar, att alla Lagstiftningens Garantier för det inbördes förtroendet Medborgare emellan böra kraftfullt göras gällande; att man såsom Bor* gosman bör vid saknade tillgångar hos Skul* denären ärligt aflemna äfven den yttersta skärfvel! af sin Egendom, men att dermed bör vara nog, emedan Borgen ingeoks för Skulden, pcb den personliga friheten ej bör äfventyras så länge ännu tvångslagen af Bysättning kan ega tillämpning på Skuh denären, samt det, uti Borgensskrifter $å allmänt brukliga och visserligen ganska betydningsfuila uttrycket: Borgen såsom för egen Skuld, skulle i motsatt förhållandejjer* Lagutskottets Betänkanden, nyt Mila en alltför vidsträckt tillämpning, om Borgesmaiinen kunde förlora personlig frihet och bysättas, under det Skuldenären, ännu helt obekymrad?
Detta är, enligt hvad jag förmodar, visserligen icke Hr von Hartmansdorffs mening; tvertom vill jag tro, att man önskar hvad man säger, eller att de dugligaste och dygdigaste må blifva representanter; men äfven utan att framkasta något slags intrig, kunna vi ju tänka oss, på sätt Hr von Troil antydt, att inom en valkrets icke funnes någon, som vore lämplig för riksdagsmannakallet, då deremot i ett annat dislrict funnes 5 å 6 dertill tjenlige personer; jag hemställer då till eder, mine herrar! om det icke vore en absurditet att ej tillåtas välja någon af dessa dugliga personer, ulan att man ovillkorligen måste välja en minde duglig, endast derföre att man i sin valrätt vore inskränkt till en viss omkrets. Hufvudsakligen ifrar jag för valbarhetens utsträckning inom R. o. Ad. De skäl, som åberopas för inskränkning i BondeSlis valrätt, alt nemi. dess ledamöter föga känna hvarandra utom orten, gälla ej inom R. o. Ad., der de ömsesidiga bekantskaperna och kännedomen angrde den enes eller andres tänkesätt och karakter dels är mera allmän genom slägtrelationer, dels lätt alt genom vän och väns vänner sig förskaffa, hvarföre jag ock uppriktigt tror, att det skulle blifva tillämpligt på R. o. Ad.; ty dess ledamöter hafva föga svårighet alt finna 5o allmänt aktade duglige representanter inom detta Stånd, då valrätten är obegränsad. Slutligen må det tillåtas mig att yttra ett par ord lill Frih. Boye. Det förundrar mig icke, att Hr Frih:n känner mycken ruelse och harm öfver det värdiga beslut, som Ri o. Adis majoritet i går f. m. fattade; men det förundrar mig, att en så klok man, som han borde vara i anseende till sin ålder, kan anse det löna mödan att idkeligen framkomma med protester emot delta beslut, som vid denna riksdag icke lärer kunna upphäfvas. Frih.
Man uträttar mera med hatten i handen, än hatten på hufvudet. Låt sakerna utveckla sig, låt dem mogna. Slutet kröner verket. Vänta, vänta: man väntar icke för länge, då man väntar på något godt. (Med en axelrycknig.) Kan jag vara upprigtigare? RIKSRÅDET. 53 LILJEBORG. RIKSRÅDET. Och era löften? Jag håller alltid mina löften: alltid. Ni lofvade mig den lediga riksrådsplatsen. Det är mycket rigtigt; men... Äfven mig lofvade ni den. Jag kan ej neka dertill. RIKSRÅDET. LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. LILJEBORG. Och det kallar ni att alltid hålla era löften. Det ar Hans Majestät Konungen, mina herrar, och icke jag, som utnämner Riksråden. Jag har för er gjort ... allt hvad jag förmått. Så långt har det då kommit, att senaten, att rådsherrarne icke mera hafva röst i rikets angelägenheter, utan att allt är hemfallet under Konungens nåd. Förr än jag böjer mig under denna nåd, förr... (Han gör ett tecken liksom ett bilhugg öfver halsen.) Emellan oss är det slut. Från rikets alla gränsor skola vi samla alla redlige, trofaste bröder. Den svenska sjelfständighetskänslan, som druckit mod och kraft vid våra fria riksmöten, skall icke så lätt tvingas att krypa chapeau bas i era gemak. (Riksrådet, som uppmärksamt och lugnt hört på hvad Löfvenstråle yttrat, under det han tager sig en pris snus, vänder nu ansigtet mot Liljeborg, då denne fortfar.) Snart skall ni få se hvad ett parti förmår, som försvarar institutioner, hvilka vunnit burskap under mer än ett halft århundrade. (När Liljeborg slutat, vänder Riksrådet hufvudet till A. Löfvenstråle.) LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. 54 A. LÖFVENSTRÅLE. Missnöjet ropar redan ve och förbannelse från alla orter.
Stånd i sådant ögonblick som delta, undertrycka de grundlagliga formerna, så har man orätt alt sedermera sky lia delta undertryckande på någonting främmande, eller utanför liggande, utan har sådant herolt på Ständernes eget handlingssätt. Pä denna grund skulle jag tro, alt, om 2:ne Ständ Den 21 Maj. 621 i saken skulle fatta santina beslut, som det Ilr Lagerhjelm föreslagit, i följd hvaraf ingenting skulle blifva utaf, den form dervid borde iakttagas, att genom prot.utdr. meddelades <1 e öfrige Stånden, att dii tid saknades för uppgörande åfelt förslag, ansåg R. o. Ad., alt icke något beslut bör bli ltvilande. Ilr Lagerhjelm: Jag bar ieke tilltrott R. o. Ad. äga den rätt ali kunna bestämma, huruvida delta förslag skall bli bvilande eller icke till nästa riksdag; jag liar ej inlåtit mig i någon motivering öfver ett sådant beslut, och har ieke eller föreslagit del. Den siste talaren föreställer jag mig ieke hafva ;ifiiört min framställning, eller också har jag ej varit lycklig nog att göra mig klar eller börd. Ilan yttrade, att Stånden måste åtnöjas med Coust.Ulsk:s åtgärd, sedan den 2 ne gånger blifvit R. St. meddelad. Men frågan bär är belt enkelt den, ali Coust.Utsk. har affordra! R. o. Ad. ett beslut, men R. o. Ad. äler bar ä sin sida förklarat sig icke kunna bifalla Utsk:s förslag N:o 2(5 och icke eller förslaget N:o 3(5, men deremot förklarat, alt Coust.Utsk. bade bort, för alt fullgöra^ordalvdelsen i 56 § 2 mom. Reg.F., söka sammanjemka icke blott R. o. Adis och PresleSl:s gemensamma tankar, utan samtlige Ståndens till ett helt utlät.
Något måste väl äfven göras, för att hädanefter helt och hållet undanrödja de nu lyckligtvis mera sällsynta, men likväl helt nyligen öfverklagade utbrotten såväl af groft sjelfsvåld hos lärjungarne,. som af godtycklig stränghet och råaste öfvervåld från läraren, hvilka utgjort ett verkligt sorgeämne och en vanära för våra elementar-läroverk. Öfvertygad, som jag är, att de icke utan skäl öfverklagade bristerna i den nu gällande Läroverks-stadgans såväl undervisningsplan, som strafflagar, enklast och med minsta rubbning af den nådiga Stadgan i öfrigt låta sig afhjelpa på det sätt, som här blifvit föreslaget, vågar jag anhålla, att Rikets Ständer ville gifva förslageu i allmänhet sitt bifall och i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit begära, att deremot svarande ändringarne måtte på lämpligt sätt blifva i den nådiga Läroverks-stadgan införda. Slutligon anhåller jag om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott, Stockholm den 19 November 1862. J. A. Säve. Bih. till It. St. Bil. Litt. I' nderrisni ugspIan för dem, som läsa klassiska språk. Antal undervisnings timmar i veckan i hvarje läroämne. Läroämnen. II klaas. lil klass. IV klass. v klass. Litt. B 1. liidervisniiigsplait för dem, som icke läsa klassiska språk. Antal undervisningstimmar i hvarje vecka för olika läroämnen. Läroämnen. II klass. m i IV V klass. ' VII klass. Klass. jKiass. 1 afd. i 2 afd. j 1 afd. |2 afd.: De i parentes satta siffrorna utmärka timmarna i Läroverks-stadgan. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kontraktsprosten J. Janzon: Om rättighet till skatteköp aj Wisingsö skolegods.
Utskottet svårligen häröfver kundo stadga en tanka, innan det erfore, huru Riksens Ständer behagade afgöra 56 § i Regerings Formen, rörande sättet att komma till slut vid Grundlagsfrågors afgörande; andra trodde, att bägge de i Konungens Proposition innehållna frågor i ett sammanhang på en gång borde besvaras, och att man således kunde komma att sakna tid att denna frågas afgörande afvakta; hvarjemte åtskillige äfven yttrade den mening, att man tjenligast vore ifrån alla obehagliga strider om Grundlagsförändringar, i fall man tillstyrkte bifall till Konungens Proposition och dermed dessa frågors hvilande, hvarigenom Grundlagen alltid vunne kraft, när den ej synfes vara i behof af någon förändring. Ytterligare yrkades åter, att det aldrig kunde leda till något försvagande af Grundlagens kraft, om någon förbättring deri skedde, men säkert skulle befordra densamma, om sådana förslag, som innehölle försvagande föreskrifter, nu un delen allmän god sinnesställning afsloge? och undanröjdes. Herr Baron och Ordföranden gjorde sluteligen proposition, att Utskottet måtte tillstyrka Kongl. Majits Nådiga förslag, det alla beredda Grundlagsfrågors afgörande, de allenast undantagna, hvilka Kongl. Majit särskildt begärt till afgörande, måtte hvila. Svarades Ja och Nej och begärdes votering. Efter någon öfverläggning justerades och gillades följande voterings-proposition, hvarvid dock Herr Doctor Falk reserverade sig i afseende på contra-propositionen: Bifaller Constitutions-Utskottet, att den delen af Konungens Nådiga Proposition, som rör uppskof till nästa Riksdag med alla på bordet hvilande Grundlagsfrågors afgörande, utom det föreslagna tillägget till 56 § Regerings-Formen och ändringen af 41 § Regerings-Formen, tillstyrkes till bifall af Riksens Ständer? 734 Riksdagen 1815. Vinner Ja, är Konungens Nådiga Proposition bifallen, och Utskottet tillstyrker det föreslagna uppskofvet. Vinner Nej, öfverlägger Utskottet, om hvilka frågor böra till afgörande vid denna Riksdag af ConstitutionsUtskottet föreslås.
Maj't frambära deras underdåniga önskan, om den förändring i 5 §. af Kongl. Majfts Nådiga Instruetion för Skogsoch Jägeri-Staten i Riket den 16 Mars i838, att, af hvarje Härad»» A lin anning, i mon af dess storlek och i fö»~ hållande till ortens behof »f timmerskog, afsättes en lämplig andel af den för skogsvexten mest tjenliga marken, som indelas till årliga hyggen, i förhållande till den för skogens vext och mognad till timmer erforderliga tiden, men för den öfriga marken iagttages en in delning, lämpad efter den kortare tid för återvexten, som för skogens användande till ved och gärdsle erfordras, allt med beräkning af den till följd af olika jordmon och cliroat olika vextligbeten. Stadgandet i 7 §. 'att tillfallige skogstillgångar, som vinnas genom vindfällen, hjelpgallring eiler öfverskärmande träds borttagande, skola vid utsyningar alltid i forsta rummet användas/* har motionären ansett icke vara tillämpligt, innan sko garne genom ett bättre hushållningssätt blifvit väl ordnade, då, under närvarande forhållanden, det skall förorsaka mycket tillökadt besvär och tidsspillan och ändock, i många fall, snarare skada än gagna. Att på vidsträckta skogsrymder, kanske af ea qvadrat mils rymd eller mera, tvinga utsyningstagarne att fara öfver hela skogen till dess aflägsnare delar, för att på spridda ställen hemta skogs-tillgåcgarne, skulle förorsaka stora förluster1, både för utsynings-tagaren och för skogen, hvars unga plantor skulle till tusental af den körande förderfvas. Utskotten anse det ovedersägligt, att hinder och svårigheter af den beskaffenhet, motionären sålunda uppgifvit, skola mångenstädes möta tillämpningen af den i fråga - Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utshollcns Betänkande, N:o 6. t) frågavarande föreskriften och att ett ovillkorligt iagtiagande deraf skulle leda till ganska menliga följder derföre Utskotten hemställa, att Rikets Högloft.
Stats Utskottet förklarat, att, som en närmare reglering om det nödiga Émbetsoch Tjenstemannaanta1 et i Rikets serskildta Styrelseverk vore satt i fråga, och äfven redan under utarbetning, men Utskottet ansåg den föreslagna Lönetillökningen i högsta måtto billig och nödvändig, måste Utskottet, till grund för densamma, följa gamla löningsstaten, hvilken tillökning således blefve provisionel!, intilldess regleringen nästa Riksdag, som då troddes inträffa den 15 Januari 1820, kunde vara fullbordad, men utan att Utskottet häftat något förbehåll, att Lönetillökningen skulle upphöra, i fall merberörde reglering då ej vore färdig. Likaledes hafva Riksens Höglofl. Ständer i ofvanberörde deras underdåniga skrifvelse, jemte erkännande, både om rättvisan och behofvet af den föreslagna Löneförhöjningen, densamma till det belopp, Höglofl. Stats Utskottet föreslagit, ovillkoiligen gillat, ochjemväl beslutat, att den ifrån 1816 års Serskildta Utskottets Ectänkanden. 473 början skulle komma samtelige vederbörande tiLl godo, samt till denna Lönetillökning nödiga medel anslagit. Någon origtighet med Expeditionen af detta Rikets Högiofl. Ständers beslut, äger således icke rum, och står ännu mindre att förena hvarken med 72 §. Riksdagsordningen, eller med det förtroende och den aktning, Riksens Högiofl. Ständers, af Landtmarskalk©!! oell Talemännen underskrifna Expeditioner böra äga. Jag för min del afstyrker derföre, att Riksens Högiofl. Ständer, innan några grunder för t jenstindragningar hunnit af Utskottet utarbetas, må med någon motion härom besväras, emedan den icke angår det ämne, Serskildta Utskottet egenteligen tillhörer, eller kan tjena till mindsta nytta och upplysning för Högiofl. StatsUtskottet, hvilket aldrabäst Länner ofta berörde dess tillstyrkande af den 27 Juni 1815, och äfven satt i verkställighet hvad Riksens Högiofl.
Hvad kostnadsförslauen beträffar, kan jag vitsorda Hr Montgomerys upgift, att det nemi. finnes ett aldre förslag lör banan öfver Götaström, och komitéen fann icke skäl att ändra detsamma, emedan skiljaktigheterna voro ganska ringa. Men dessa skiljaktigheter gynnade snarare Laga-linien än tvärtom. Dessutom tror jag, att komitéen har ganska rätt, då den anmärkt att sådaH. V. 25 Den 25 April e. m. na undersökningar som den ifrågav:de fordra mycket arbete. Hvad Frih. De Géers kostnadsförslag beträffar, härrör skiljaktigheten i detsamma derifrån, att det upgjordes efter ett annat formulär. Jag tror att det skulle vara väl värdt att gå öster om sjön Salen i rät linea emot Sommen. Likaledes är det icke någon omöjlighet att från Salen gå till Tenhult, men det fordrar närmare utredning. Detta utgör dock icke något hinder för att till en början draga bauan till Salen. Hr Bildt har gjort anmärkning ang:de stigningarne; jag är nu icke i tillfälle att derom lemna noggranna upgifter; men jag vet att på samma gång de största och de flesta stigningarne finnas i Lagatrakten. Man har anmärkt att trafiken skulle komma att gå till Blekinge; men jag får nämna, att man ofta får för sina fabriksalster söka afsättning på sådana håll, dit de visserligen icke skulle komma att gå, i fall jernvägen funnes. Särskildt ber jag att få nämna ang:de folkmängden, att den gifver det märkvärdiga resultat, att på östra sidan om Lagadalen finnas 400,000 menniskor, hvaremot blott 200,000 finnas på vestra sidan. Utskrt säger, att om det också skulle finnas större befolkning och större godstrafik på Nässjölinien, så kan den dock taga en annan väg; men den måste dock taga den väg, som finnes, och erfarenheten visar att trafiken i allmänhet följer jernvägarna. Hvad skogsrörelsen beträffar, har Utsk:t sagt, att den kommer att blifva större på Lagalinien; men jag tror att förhållandet är alldeles motsatt. Jag slutar med att hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. att södra stambanans rigtning bestämmes till sjön Salen.
Ridderstapet och Adeln, som wid öft-nerwägande af de ta ärende rädlrägat mera sin höielse at lemna det Hedenvärda Bonde-Ståndet et »varaktigt »vedermäle af Sin »vänstap, aktning och wälwillja, an htvad so»>» lunde »vara Bonde - Ständets rättighet, har bifallit Bonde-Ständets intagande i Lanc^uon sä wäl til Fnllmäatiga, som til Revisorer, utan at erlägga den af lännco-Utskottet föreslagna afgisten; nien at inga anora, än sädana, som af Boude-Standet kunna »väljas til Riksdagsman, bertil nises; och at, i händelse inom Lankinen eller »vid ft,evilionsr saint wid Riksdagarna Uti Lanco U stöttet »vid omröstningarna twä Ständ stadna emot twä Ständ, den mening, de twä äldre ZarantLranäe Ständen äro utaf, blifwer bestulet; och at Bonde - Ständet med all sin egendom Aaranter^ kanciuon, pä sätt kanco - u stoltets Betänkande förejrrijlver. Och skulle detta Ridderstapeks och Adelns beslut, genom krotoLolls -U drag, »ned de andra IftoUiva Ständen »vänligen communlceras. Illt Lupnrr. Dm rörde Jinui. S. D. Bestöt H^gloHige Ridderffapet och Adeln, i likhet »ned det WUlostiga Borgare-Standet, at den pä tvenne är ställda gärd, sorn under namn af Bröllops - gärd hittils af Riket utgått, mätte ännu i sex är fortfara och anstäs til ersättning af de kostnader, som sä »väl til wär nuwarande Allernäoigsta Konungs och Hennes Maj-.tS .'>4^2 Drottningens Kröning, som Högstsal.