Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åbyggnader å stadsegendom samt öfriga i denna $;s 4:de punkt uppräknade hus och byggnader få ej heller, ulan pä enahanda sätt tillkännagifven särskild anledning, upptagas till lägre värde än det, för hvilket samma byggnader äro hos allmän brandförsäkrings-inrältning emot brandskada försäkrade Utskottets hemställan a sid. 25, angående bevillningen för fast egendom, bifölls, utan annan ändring, än att de i morn. 4 :o för jordbruksfastighet till utgående föreslagna tre öre höjdes till fyra öre för hvarje fulla Etthundra R:dr af uppskaltningsvårdet. Yttrandena dels nederst å sidan 25 dels i begynnelsen af sid. 24 godkändes. Beträffande lydelsen af §§ 2—o uti bifogade förslaget till Bevillnings-stadga, ogillade Ståndet redaktionen ai' de i § 2 förekommande undantags-stadganden, och antog del förslag till lydelse af samma stadganden, som förekommer i Prosten Sondéns reservation, men i öfrigt godkändes ifrågavarande §§, så vidt de al Ståndet vid denna afdelning af Betänkandet fattade beslut ej deruti föranleda förändringar. B) Bevillning för inkomst af kapital eller arbete. §§ 6, 7 och 8. Återremitterades. § 9. Med gillande af Utskottets yttrande å sidan 27 i Betänkandet godkände Ståndet redaktionen af denna §, allenast med uteslutande af de å 4:de och 5:le raderna å sidan 6 förekommande orden: ”sd vida den behållna inkomsten deraf öfver ~ stiger Fyrahundra R:dr.r> § 10. Godkändes. Art. A) Bevillning af fr alse-egendomar. § 11. Godkändes. B) Bevillning för postoch lots-hemman. Godkändes, äfvensom hithörande yttrande å sidan 28 af Betänkandet, C) Bevillning för rättighet till skogsfång på allmänningar. § 15. Godkändes. D) Bevillning för Dylta bruks tillverkningar. s Godkändes, hvarjemte yttrandet rörande denna § å sidan 28 i Betänkandet gillades. E) Bevillning för Bank-bolag med sedel-utgifningsråU.
På sätt af berörde bilaga inhemtas, utgjorde dessa kostnaders sammanräknade belopp R:dr 591,694: 48. som med » 118,889: 19. understeg den summa af R:dr 710,583: 67. hvartill kostnaderna för 1856—1858 års riksdag, enligt sistlidne års revisions-berättelse pag. 50; uppgingo. Någon förändring i afseende å förhållandet med förbindelserna för de fordna Svenska statslånen i Brahard har icke inträlfat under tiden efter sednaste stats-revision. Uti den, enligt sednaste revisionsberättelse, på Högsta Domstolens pröfning beroende rättegång angående den fordran, som åtskilliga personer, i uppgifven egenskap af framlidne Jiudsförvandten i Stralsund Niklas Baumanns arfvingar, velat mot Svenska Kronan göra gällande, afvaktas fortfarande Kongl. Maj:ts nådiga dom. På sätt uti den af sednast församlade Revisorer afgifna berättelse finnes omförmäldt, hade Riksgälds-kontoret vid Juli månads utgång år 1860 i afräkning å det be - lopp R:dr 4,490,440: 72. som Riksgälds-kontoret, på grund af liqviden öfver 1857 års öfverskott, besparingar och brister, ägde att uppbära, fått från Kongl. Stats-kontoret emottaga tillsammans » 2,590,440: 72. Riksgälds-kontorets derefter återstående fordran R:dr 1,900,000: — har under loppet af derpåföljande November och December månader blifvit från Kongl. Stats-kontoret öfverlemnad. Sedan denna, Riksgälds-kontoret tillkommande öfverskottssummaaf Kongl. Statskontoret sålunda till fullo levererats, har Riksgälds-kontoret i sistlidne December månad till Kongl. Stats-kontoret utbetalt den på 1858 års rikshufvudbok grundade och uti samma revisions-berättelse äfven omförmälda bristsumma af R:dr 803,258: 8. som skulle tillgodokomma Kongl.
Vrsnsport 438: 15.10. löningsöelopp sk 400 K:är, eller ät 1lvsr3ers 133 K:clr 16 sk., llvsrtiil erkorärss ett tillöksät snslsg sk 225: 3:o. Kiksststen snslär kör 3et närvsrsncle till Ollgrtle^igillstsLontorets sllöning 3,433 K:clr 24 sk., me3 279 tunnor spsnnläl 3erun3er; rnen 3en sk Kongl. !>1sj:t är 1830 kör 3etts kontor ksstställcls stst upptsger deremot sllöningen till 3,613 K:clr inecl 313 tunnor spsnmäl. Oen tlärsk körorssksöe kuist, som ölikvit körk»ise33 vi3 3e 2:ne sistkörklutne 8tsts-regleringsrne, lior llitintills mäst kuliss sk Ilespsringsrne; Oell köre8lär Kongl. lVlspt nu, till 3ess öetäeksnäe kör krsmtiäen, en tillökning i Lllsrtss-Ägillstle-Oontorets snslsg sk meck 3erun6er kleräkns^e 34 tunnor spsnmäl. Neck snleäning sk 3e, enligt Kongl. Lrekvet 3en 1?
S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottet, Pehr Mattssons från Wester-Norrlands län motion, angående förändring i Kongl. Seglations-ordningen den 15 Maj 1845, med dervid gjorda anmärkningar. S. D. Efter skedd föredragning remitterades tilf Lag-Utskottet dels följande, sedan den 5 innevarande på bordet hvilande motioner: Anders Eriksson från Elfsborgs län, om förändring i gällande författningar rörande hemmansklyfning; Olof Larsson från Gefleborgs län, i samma ämne; Nils Svensson från Christianstads län, i samma ämne; Olof Oisson i Olsäterstorp af Wermlands län, i samma ämne; Johannes Linder från Skaraborgs län, i samma ämne; och Anders Petter Andersson från Östergöthlands län, i samma ämne; dels under öfverläggningen härom väckte förslag och anföranden i samma ämne af Nils Andersson från Wermland, E. J. Rudberg från Calmar, Måns Pehrsson från Malmöhus, Pehr Sahlström fran Stockholms, Johan Petter Andreasson från Elfsborgs, Olof Larsson från Gefleborgs och Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, jemte anmärkningar. S. D. Föredrogs och godkändes Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 1, om arfvoden för Utskottets Kansli. S. D. Banko-Utskottets Meomrial N:o 1, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister blef, vid nu skedd föredragning, af Ståndet godkändt. S. D. Till Siats-Utskottet remitterades: l:o Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse om den af deni förrättade granskning af Stats-verkets samt andra af Allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1855, tillika med de, i anledning af denna berättelse, utaf vederbörande Kongl.
Revisorerne hafva derjemte gjort sig underrättade om pr otokollsföringen hos Kommissariatet samt genomgått det registratur, som innehåller Kommissariatets aflåtna skrifvelser och till Fullmäktige afgifna utlåtanden, från och med början af September månad 1853 till och med sistförlidet års slut. Enligt den i 1853 års Revisorer^ från trycket utgifna berättelse, sid. 2—12, intagna omständliga uppgift å Riksgälds-kontorets skulder vid 1850 och 1852 års slut, utgjorde skulderna vid utgången af sistnämnde år, utan beräkning af de inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna skuldposter, . Under loppet af år 1853 hafva detta verks skulder, deruti alla, utan återbetaluings-skyldighet beviljade och till utbetalning i föreskrifven ordning förfallna, fastän icke lyftade, anslagssummor finnas inberäknade, minskats till » 5,394,517: 4. 10. men under sednast förflutna år hafva skulderna återigen ökats, så att de vid 1854 års utgång bestego sig till » 7,463,121: 27. 6. Likasom skuldförminskningen under år 1853, utgörande 1,375,781 R:dr 11 sk. 11 r:st, egentligen förorsakats genom verkställda utbetalningar utaf de vid nästföregående års slut i räkenskaperna, såsom innestående balanserade, anslagssummor, så har skuldtillökningen under sistlidet år, hvilken uppgick till ej mindre än 2,068,604 R:dr 22 sk. 8 r:st, till större Revisionens omfattning. Riksgälds kontorets skulder. *)
Till undanröjande af denna stridighet och dä det onekligen för låntagaren innebär en stor förmon, att få göra tillfälliga afbetalningar å dess skuld, hvilken, förmon ej erbjuder sig hos andre långifvande Cassör eller Enskilde, men det skulle för Banken medföra lindring i kostnader och besvär, om ett minimum utsattes, derunder dylika albetalningar, derest de serskildt för sig verkställas, ej få ske, har Utskottet ansett sig böra föreslå i6 Banco-Ut skottets Memorial N:o i33. sådan förändring uti den under Litt. b. upptagne allmänna bestämmelse, som i förestående p. De förändringar, i afseende på Bankens belåning af Jern och Eftecter, hvilka uti punklerne i4 och i3 äro upptagne, grunda sig dels på Utskottets i Betänkandet N:o 119 gjorde hemställan, dertill 3:ne Riks-Stånd leinnat bifall, dels ock på Rikets Högloft. Ständers beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 49- Punkten 20 stöder sig på Rikets Ständers beslut i anledning af punkten 19, i Utlåtandet N:o 16, med iakttagande derjemte af de inbetalningar, som efter sistlidne Riksdag blifvit verkställde, å de tillförene från Banken utgifne, uti i83o års Banco-Reglemente, pag. ioi—io5, uppräknade lån till Städer och Corporationer. p. 21. Morn. i. Är redigeradt i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut vid punkten 18, Litt. f., i berörde Utlåtande N:o 16.
Antalet af de Sjudningspannor, som genom K-ommitterades försorg blifvit anskaffade och i Länen utdelade, utgjorde 293 st., hvaraf för 217 den af Kronan förskjutne kostnaden kommer att återbetalas inom 10 år med y^ulel året och 76 st. äro Kronan tillhörige samt uttagas emot en viss afgift, som för år lgiö uppgick till 513 J3:d 46 sk. 10 rast. Om sättet till återbetalande och bevarande af Kronans säkerhet i det hänseende äro uti Kommitterades på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning under den 13 Juli 1815 aflåtne Circulaire-Bref särskilte föreskrifter gifne. Saltpeter-Verkmästare och Lärlingar utgöra •tt antal af omkring 400. Kun - 1^6 konungens Nåd. Propositioner. Kunskapen om Saltpeter-ladors anläggande ock afsjudning var ar 1809 nära att utgå ; men genom Österbottniska Sjudares införskrifvande och deras fördelande emellan de fleste Länen, genomde få qvavblifne gamla Verltmästarnes åter insättande L verksamhet, genom flere inrättade undervisningsanstalter, och genom åtskilige tryckte upplysande och för menige man fattlige skrifters utspridande öfver hela Riket, är denna konst nu mera kommen till en'så allmän kännedom, att de föc näringens tillvext och stadgande mest förmonliga verkningar deraf böra kunna påräknas och de antagne grundsattserne oafbrutit följas. Kommitterades speciella Räkenskap för disponerade Saltpefér-medel är behörigen afslutad till och med för år 1816. Men utom denna redogörelse, som å Kommitterade omedelbarligen berott, hafva de funnit angelägit, att Hufvud b acker upprättades öfver Sahpeterskatten såsom Statsintrad, grundad i gärden af -* Risp. Saltpeter för hvart Hemman i Riket och proportionaliter för Städernes Jord, och afbördad antingen in natura eller med penningar efter årligen faststäldt lösningspris.
Hernösand i LandsContoiret den 25 Fehr. 1851. Stna. Selling. ( ii ) Afskrift. Tili Kongl. Maj:t underdånigst, angående försäljning af Spanmål ifrån KronoMagazinet. Då Eders Kongl. Majrts undersåtare hafva dageligen bevis af Eders Kongl. Maj:Is Nådiga, kärleksfulla omsorg för deras vid; vågar i underdånighet jag framställa ett ämne, hvilket jag förmodar kan blifva af nytta för WesterNorrlands Läns obemedladc innevånare. Enär, emot all vanlighet, säd blifvit förd härifrån till södra orterne och derigenom brist må hända kan uppkomma eller Spcculanter, som hafva uppköpt spannemål, möjeligcn skulle kunna i vår alt för högt uppstegra densamma för den fattige oell behöfvande, dristar i underdånighet hos Kongl. Majit jag anhålla, att Nådigst mätte tillåtas, det Fyra Hundrade Femtio Tunnor Korn ur KronoMagazinet i Hernösand finge emot Contant köpas af Länets fattige emot ett modereradt -pris, likväl ej under Länets markegång med forsselplåt eller Alta Riksdaler Banco Tunnan; och på det ej missbruk måtte ega rum, vågar i underdånighet jag föreslå, att Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande skulle äga att gifva tillåtelse till köparne, att emot Contant erhålla säd ur Magazinet och att i det ändamål taga nödige åtgärder för att hira känna deras verkliga behof, samt att Tre Tunnor finge anses såsom det högsta som finge köpas och att Magazinet till denna försäljning vöre öppet ifrån (len 15 April till den 15 Junii. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar Stormägtigstc Allernådigstc Konung Eders Kongl. Maj;ts Underdanigste ocl> tropligtigste tjenare och undersåte II. MÖRNER. Hernösand i LandsContoirct den 14 Febr. 1827. Magn. Selling.
N:o 73 har gjort, att det vöre i många hänseenden önskvärdt, om en profession för lefvande språk vid Upsala universitet inrättades; deremot tror jag för min del icke det af Hr von Hartmansdorff åsyftade ändamålet, som var danandet af skickliga lärare för Elementar-Iäroverken, derigenom skola med säkerhet eller ens med någon sannolikhet vinnas. Ty om man tillser den verksamhet, som utöfvas af Akademiska lärare i moderna språk vid andra universiteter, så hafva de ingalunda ansett hufvudsakliga föremålet för sitt tillgörande vara att dana underordnade läroverks lärare; utan de hafva ingått i litterär-historiska och derigenom visserligen för den allmänna bildningen och särskildt för den akademiska undervisningen ganska intressanta, men för det förutnämnda praktiska ändamålet temligen fremmande undersökningar. Oaktadt dessa forskningar således kunna för den egentligen larda verlden vara af högst förtjenstfull och lärorik beskaffenhet, torde lärareämnen likväl, utan hjelp af en sådan profession, blifva ganska skickliga för Elementar-läroverkens behof af undervisare, isynnerhet derest de beflita sig om upnåendet af sådan förmåga genom den utväg, som i min tanka säkrast bör dertill leda, nemi. genom alt besöka de främmande länder, der de språk talas, i hvilka man åsyftar att vid Elementar-läroverket meddela undervisning. Följaktligen måste jag anse detta anslag mindre nödvändigt, än jemförelsevis många andra, för hvilka Statens medel tagas i anspråk; jag hemställer alltså, att R. o. Ad. måtte, utan att vidare förklara sig öfver gagnet af en lärostol i moderna språken, hvilken fråga under andra förhållanden visserligen förtjenat mycket behjertande, dock f. n. icke låta motionen föranleda lill någon åtgärd. Hr von Knorring, Erik Oscar: Om SlatsUtsk:s Betänk, förra gången hade bifallits, så hade meningen naturligtvis varit att R. o. Ad. icke ansett behöfligt att anordna lön för en sådan 428 i Den 26 Juli profession.
Af pligtkänsla och nitälskan för sanningen och mitt yrke, har jag i allmänna ordalag sökt i dagen lägga de flesta Lotsars och deras Famillers ömkansvärda Fattigdom, och täcktes Högloflige Ridderskapet och Adeln Höggunstigt behjerta dessa lika så vanlottade som nyttiga Medborgares belägenhet, och förunna dem lin. dring och enahanda friheter från Bevillning med Soldater och Båtsmän, och hvilket, om jag vågar yttra en vördsam önskan blifver så mycket nödvändigare, om icke ändamålet med en för vårt Fädernesland oumbärlig inrättning skall förfelas, och hvilket är lätt att ana, då aila Tiders erfarenhet bevisar, huru högst sällsynt, dristighet och verksamt nit med nedslagenhet och en bekymrande Fattigdom varit förenade. Sluteligen får jag ödmjukast anhålla att denna hemställan måtte med de öfrige Respective Stånden blifva communicerad och hos Högvälborne Herr Grefven LandtMarskalken anhålla om Proposition, att detta Memorial mätte blifva till Högloflige llevillnings-Utskottets upplysta granskning och handläggning remitterandr. Begärdes på bordet. Den 3 o December. 633 Friherre Hjerta, Fredric, anförde skrifteligen följande: Vid sistförflutne Riksmöte anmälte några Riksdagsmän, hvaribland äfven jag, att då hade Södertelge Canal och Slussverks Bolag till före. tagets fullföljande tillskjutit 1484- proCent, utöfver den tecknade Subseriptions-Summan ; orsakerne dertill, och Canal-Bolagets hotande oförmögenhet, att, utan biträde af allmänna Medel, kunna till fullbordan befordra detta allmänt ansedda Riksgagneliga Företag.
Och om Ulsk. sä hade förfarit, sä tror jag, att det snart hade kommit lill den slutsatsen, alt BancoUtsk. för dess egen del icke kunde uträtta särdeles mycket af det erhållna uppdraget, utan alt del mesta, som skulle göras, dels tillhörde andra Ulsk., och dels företrädesvis den stora allmänheten sjelf. Men när Utsk, hade ingått i en sådan undersökning, i afseende på orsakerne till den herrskande financiella förlägenheten, så skulle Utsk. snart hafva funnit den närmaste och synbaraste ibland dessa visserligen vara den starka sedelindragning, sora har ägt rum, och sorahar föranledt den brist på penningar, som nu öfverklagas; och jag skulle hafva önskat, att Utsk. hade kunnat fullt utreda och uttryckligen bestämma, lill hvilket belopp denna sedelindragning verkligen har uppgått ; ty nu bör man ofta så vidt skilda påståenden i detta hänseende, att den ena säger sedelstockens förminskning utgöra tio millioner r:dr b:co, under det en ännag uppgifver knappt två millioner. Med så noggranna beräkningar, som i detta fall finnas i Banken att tillgå, hade det dock icke varit svårt att med visshet komma under fund med delta belopp, oell jag tror, alt äfven allmänheten, lika väl som jag, skulle vara ganska nöjd alt få veta detsamma. Men den nästa frågan derefter hade dock sedan måst blifva: hvad är då äter orsaken till denna sedelindragning?
Herr 8cbut2ercrsnt8'8 förslag atttagas och rörande stadgas, at den som ej will tjena, bör äterfä dem enligt KeZlemer-. tet, tror jag at rättwisan wore fullkomnad och at wi knnde aga et billigt hopp at se Finsta Armeen i Swensk tjenst Grefwe körner, ^6o1ph 6örar>. är för en hwar/ som äger förmägan, atmedwäl kaligp - IZ2 Den Z Mars. tålighet uttrycka sig, et wacker! och rörande tilfalls at tolka Nationens tacksamhet och erkänfla mot den tappra Finsta Armeen. För min del dä jag instämmer i hwad redan har blifwit yttrat i hwad Nationen och den allmänna opiniuonen redan sa tydligt förklarat, wil jag allenast wända Högloft. Ridderstapets och Adelns upmärksamhet, at här icke ar fräga blott om hwad wi wilja utan äfwen om hwad wi kunna göra. Och jag wagar försäkra, at Stats-Utstotter gjort, allt hwad i Statens närwarande belägenhet warit möjligt. Möjeligheten af understöd för Finsta Armeen beror icke eller aldeles af den Pommersta Statens indragning. Man fann sig icke i ständ ar noggrant pä Ziffran uträkna behofwet, och dä detta behof är successivt, trodde man sig kunna föreflä en successiv tilgäng. Alla de owcerare, hwilka pä Listan äro uptagne, finnas icke eller nu här. Af de för dem anflagne medel, upstär säledes en besparing til deh de hit ankomma, och af denna besparing upkommer en rilgäng som successivt kan anwändas, intil dest den Pommersta Staten kan blifwa indragen. Den anmärkning Grefwe l.övenkjelm gjordt, torde säledes efter denna uplysning förfalla.
Jag har ansett göromålens antal och beskaffenhet vid detta embetsverk medgifva indragning af sekreterareljensten, under antagande, att de dertill hörande göromål fördelas på Styrelsens föredragande och notarien. Genom tillägg till instruktionen bör Styrelsen dessutom få sig ålagdt att med uppmärksamhet följa bergshandteringens utveckling, icke allenast inom riket, utan äfven i andra länder, samt årligen till Kongl. Maj:t afgifva underdånig berättelse om de upptäckter och förbättringar, som dervid i tekniskt och industrielt hänseende föregående året egt rum. Då det skäligen kan antagas, att, sedan de af Kongl. Maj:t till utarbetande anbefallda förslagen till ny Utmålsstadga, Masmästare-ordning, in. fl. bergväsendet rörande författningar framdeles blifvit afgjorda, Berg-styrelsens göromål än vidare kunna varda förminskade eller förenklade, har jag trott lämpligast vara, att för Styrelsens 2:dra föredragande tills vidare endast ett tillfälligt arfvode varder tillgängligt, att, i mon af behofvet, disponeras. .j Anin. 2. Advokat-fiskalstjensten har jag likaledes ansett kunna indragas. Göromålen för denna tjensteman hafva hufvudsakligen bestått i: a) utförande af åtal för vrakjern, öfversmide, otillåtne verkstäder och tjenstefel; b) inseende å den bokföring öfver jerntillverkningen, som af kanslisten i Advokat-fiskalskontoret verkställes ; c) afgifvande af utlåtanden öfver till honom remitterade mål. Frågor angående öfversmide hafva varit ganska få och måste, sedande nya bergsförfattningarne ined nästa smidesårs ingång trädt i verkställighet, blifva ännu sällsyntare. Det samma gäller om mål angående otillåtne verkstäder. Åtal för tjenstefel halva inom ifrågavarande förvaltningsgren hittills varit ganska sällsporda. Hvad utlåtanden beträffar, så har Advokatfiskalens skyldighet egentligen inskränkt sig till bevakande af kronans rätt, så vidt denna funnits på frågan beroende. Men målens utredande tillhör föredraganden och kronans rätt bör det åligga styrelsen att omedelbart iakttaga.
I sammanhang hvarmed Utsk. utur stadgandet i nyssnämnda §: ”att derest R. o. Ad. beslutar någon ändring el”1 e r tilläggning uti Ridd.Ordn., samma beslut öfver”lemnas till Konungens nåd. stadfästelse,” ansett sig böra borttaga orden ”eller tilläggning,*' såsom innefattade i ordet ”ändring,” äfvensom af samma skäl de i nästföljande mening befintliga orden, ”eller tillägg.” Hvilket dock allt till H. R. o. Ad:s ompröfvande vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 3o Mars 1840. På RiddarhusUtskoltets vägnar; Henning Hamilton. W. F. Dalman. Utdrag af prot., hållet hos H. Ridd.Utsk. vid lagtima riksdagen i Stockholm den 3o Mars 1840. S. D. Hr Gr. o. ordform aflemnade följande reservation vid Utsk:s tillstyrkande af ändring i 22 Jin Ridd Ordn., i afseende pA val af ordför. i Utskott. Ehuru förmätet det måste synas af mig att vilja bestrida en förändring, som blifvit af Utsk. med så stor pluralitet gillad, samt vid sisth riksdag af R. o. Ad. utan votering antagen, och ehuru särdeles obehagligt delta i närvar, fall för mig måste vara, på den plats jag inom Utsk. innebar, kan jag likväl icke af någon consideration förmås att afvika från min öfvertygelse, och får således till prot. afgifva miti reservation mot Ridd.Utsk:s beslut, att tillstyrka den af Frih. von Schwerin föreslagna ändring af 22 §:n Ridd.Ordn. Motionären har icke till stöd för sitt förslag åberopat den princip, som vid val af ordför. enligt detsamma skulle blifva gällande, och som otvifvelaktig! måste ligga till grund derför, att nemi., då skickligheten till ordför. icke är beroende af nummer på Riddarhuset, detta sednare icke heljer borde berättiga till ordför.platsens intagande. Jag kan 38 Den :
— »Du kanske dög, käre du!» Men ôm ja ba dä ôm en tocken där, käre du? — »Frest på å be, käre du!» En tocken där, di kallar plocke bär, käre du? — »Nå så köss te, käre du!» Men ôm ja kom te stôga di härnäst, käre du? — »Så slapp du in, käre du!» Å ba dä följe mä te näste präst, käre du? — »Så kör i vinn, käre du!» Hallidajen. D’ä fäll int varst rolitt te var doktare, men int ä dä fäll häller så hemtrefli te ha en rasen doktare in i stôga, sôm svär å skrämmer vete tå gamle människer. Men dä kan di fäll int hjälp. Di ä fäll tocken. Mang doktare ha ja sett å all så ha di vôr tocken där »bit-å» å »dra-i-väg», når en kommer in å ställer sä te berätt å lägg ut för dôm, hvalls sjuka ha kom ôpp å hvalls dä käns. Dä enda, di har te säj ä: »räck ut tonga» äll »klä åddä». Men den aller varste doktare te var rasen, dä va en di kall Hallidaj ve Björkstafôrs. Hallidajen han va int fôlklik. Hår hans dä stog rätt ôpp på’n sôm bôrst, tätt å grått va dä sôm en stôbbåcker, ygbryna di stack rätt ut å yga va sôm en kvekell bak bål mä en bôske. Stor tjock muntaser hadd’en å stort tjockt pulsångskägg ve öra, å alltihop va dä grått på’n, klära va grå å hatten va grå å skinne i syna va grått, dä mä. Jaggu kunn en mäst bli grå sjôl, når Hallidajen kom in. Men dä, sôm va aller varst på dokter Hallidaj, dä va käften. Fint rakat å slät va unnerläpen å haka på’n, men mun va sôm en knif i en hackelsmaskin.