Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru uilinga gbnger böra ej styrelserna för dessa anstalter hafva behof af en insiktsfull och i fattigriird förfaren kvinnas råd! Huru mycket bättre borde icke eii sidan krinua kunna bedöma de kvinliga understödstagarnas klagomal, linni mycket liittare upptäcka förekommande missbruk eller brister! Vidare försörjningsinr1~ttni31gen, där j ainväl iilanga kvin nor äro intagna, och sarskildt dess sjzckafdelning, dit så mången beklagansvärd koiiinier icke för att botas utan endast för att dö. Skulle det verkligen kunna vara utan allt gagn, om dessa sjuka och olyckliga kvinnor stundom besiiktes af en kvinna, soi1-1 hade både ratt och plikt att liafva ett ord med i laget i fraga om deras skökel och vård? Och slutligen viira t y p fostri~zgsn~~sfalter och 7) arnlte1n, som fullfölja just de uppgifter, h i l k a iiro och förl~lifva kvinnans - barnavård, barnuppfostran. Det lär val icke kunna bestridas. vare sig att kvinnor kunna vara fullt kompetenta att deltaga i ledningen af så- dana anstalter, ty däroiii bär erfarenheter f r i n andra Iii11 nogsamt vittnesbörd, men att vid denna ledning iniingfaldiga ginger iniiste förefinnas ett verkligt behof af en insiktsfull och erfaren kvinnas r i d? Agen det finnes ännu ett skäl, livarför den ifrhgasatta reformen ar synnerligen önskviird, och detta skal &amp; r e) det minst viktiga. J a g tror, ingen skall bestrida, att en nara och förtroendefull samverktan mellan deii offentliga fattigrårdens och deii enskilda organiserade valgörenhetens olika organ ar ett oeftergifiigt villkor för att, vare sig p&amp; det ena eller andra liållet, ett tillfredsställande resliltat skall kunna vinnas. E n dylik, ord11ad samverkan saknas, soni bekant, för iiarvarande här i Stocklioliii. Ja, man kan till och med, tror jaq, tryggt säga, att en samverkan mellan dessa olika organ i cilliniinhet icke förekommer.
Ståndets mig updragna förtroende att vara ledamot af Besv.- o. Ekon.Utsk.» Äfven härtill lemnade E. o. Ad. sitt bifall. Uplästes jemväl följande af Hr Hjerta, Carl Gustaf, in lemnade memorial: »Till följd af mina trägna tjenstegöromål nödgas jag afsäga mig förtroendet att vara suppleant uti Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., med anhållan att få bibehålla min riksdagsmanna rätt.» E. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att Gr. Wachtmeister, Axel Predrik, som varit ledamot af Bevilln.Utsk., inlemnat sin riksdagsmanna-pollett, anmodade Hrr Elektorer, att sammanträda till val af en suppleant i Oonst.Utsk. efter Hr Didron, en ledamot i Bevilln.- Utsk. efter Gr. Wachtmeister, en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk. efter Erih. v. Höpken samt en suppleant i sistnämnde Utsk. efter Hr Hjerta. Erih. Bosse, Joh.'Aug., upläste en så lydande motion: »Vid sisth Eiksdag fattade E. o. Ad. det beslut, att, i och för lifgifvande från trycket af de E. o.
Län, om inköp till Skatte af åtskilliga Laxfisken; af Olof Jonssons från Elfsborgs Län, angående reglering af Biskopslönerne; af Johan Longbergs frän Gefleborgs Län, rörande fri tillverkning och försäljning af Tackjern; af f. d. Talmannen Lars Olssons, om anslag till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Reseoch Förmälningskostnader; jemte hvad Cederborg, Eric Svensson och Rutberg i ämnet anfort; af Pehr Anderssons från Södermanland, angående inlösen af Assessoren Lundeqvists KammsrVerk, tillika med hvad i anledning deraf blifvit yttradt; af Anders Sandståns från Jönköpings Län, dels angående en pålagd Extra Roteringsafgi ft, dels rörande Hästvacance-afgiften derstädes; af Eric Svenssons från Bohus Län, om anslag af fond för sillfiskets understöd derstädes, samt rörande Passevolance-afgiften i samma Län; af Eric Jonssons från Upsala Län, angående upphörande af Saltpettergärden; af Pehr Ericssons från Kronobergs Län om förhöjning i Rotehjelpen; af Anders Anderssons från Skaraborgs Län , om anskaffande af Boställe för Häradshöfdingen i Barne, Wiste, Åse och Kållands Häraders Domsaga; af Riksens Ständers Deputerades för delta, gande i Öl verRevisionen af KrigsRäkensksperne afgifne Berättelse af den 20 sisth Februarii; af Johan Longbergs från Gefleborgs Län, Memorial, angående byggande af ÅogFartyg till trampor ter af Båtsmans Cornmenderingar; jemte flera Ledamöters i ämnet afgifne yttranden; af samma Ledamots Memorial, rörand# uppdrag till Den i4 Junii f, m. 365 StatsUtskottet att anställa ea undersökning örn Allmänna BesparingsFondens användande tn. m.; al Olof Olssons frän Westerås Län, om betalning med penningar af den Snefringe Häradsboer åliggande Hölefverans; af Petter Persons från Calmare
Kunde man påräkna, att eoskilte fortforo att insätta penningar å 3 procent, blefve vä! vinsten ftörre; men aletta synes alldeles otroligt, sedan Den 16 Junii f. m. 95 Discontens credit nu mera fullkomligen är förstörd. Dertill äro hvarken Rikens Ständer eller Nationen orsaken och huru kan man dä emot dem göra rättsanspråk, att erhålla ersättning för en förlust, sorn icke finnes? Ar åter frågan om att af medlidande göra en skänk åt Bolaget, så saknas dertill alla andra tillgångar, än att lägga ytterligare skatf och tunga på Rikets öfrige innevånare, och dertill kan jag för min del icke bifalla. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagafj att plenum komme kl. 5 i eftermiddag att fortsättas. Hans Excellence frågade derefter, om Rid - derskapet «ch Adeln ansåg öfverläggningen rörande denna punkt fulländad Ropades Ja. Grefvarne von Platen och von Lantingshausen yrkade, att Hans Excellence måtte framställa den af Grefve von Platen föreslagne proposition; men Hans Excellence yttrade, det han, i anledning af discussionen, ansåg sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla andra alternativet, eller att Canal ArbetsCassans skuld till Disconten af 1,083,87^ Riksdaler flage afskrifvas, emot det någon skyldighet å Statens sida icke erkändes, att ersätta Actieägarne ränta efter byggnadsåren. Ropades Ja och Nej, samt votering, Den 16 Juilii J. m. Grefve von Platen-. Ehuru ogerna jag uppehåller lfydderskapet och Adeln under etl så dyrbar tidpunkt > sorn den närvarande* nödgas jsg dock för denna gång uti en så vigtig fråga, hvarpå denna sak helt och hådet hvilar, hvarpå Canalens fortgång eller Sall beror, lorena mig med de Herrar, som begärt votering och anhåller, att som contra proposition la föreslå den af mig förut fraroställdé proposition. Derefter upplästes till justering, godkändes och anslogs följande Voterings-propöi sition:
Marianne stälde sig så långt ifrån som möjligt för att ej bli våt, och räckte skrattande fram sin mun till en kyss. Börje spratt nästan till vid frågan. Öppen vagn? Det hade aldrig fallit honom in att man kunde tänka på att han skulle ega annat. Låg det en dold påminnelse under orden? »Ja, jag har öppen vagn», svarade han med en känsla af obehag. Trodde de att han – bondsonen – skulle komma åkande i täckvagn! Men öfver sina hästar var han stolt, och det med skäl. Ingen tycktes dock gifva akt på dem, och det smärtade Börje. Nog voro de värda ett ord! Men Marianne hade väl inte ögon för sådant. Det var ändå tungt, tyckte han. – Hans präktiga fuchsar! Börje körde naturligtvis sjelf. Och så gaf man sig i väg. Regnet smattrade på paraplyerna, och under hela resan hade Marianne och hennes mor icke stor tid att tänka på annat än att skydda sig för vattenstänk. Dock kunde de se att trakten var kal och flack. »Här börja mina egor», sade Börje och pekade med piskan. Fruntimren sågo sig visserligen omkring, men allting syntes likadant här som under den öfriga färden. »Och der ligger Tomtö.» Han pekade åter. Vägen hade svängt, och man såg ett hvitt boningshus skymta fram ur en skogsdunge. Det låg en klang af kärlek i Börjes röst, då han uttalade namnet. »Det ser trefligt ut», sade Marianne med en ton af lättnad. »Det gör det verkligen», intygade modern. »Och ser du den der långa frontispisen eller utbyggnaden? Der uppe fins det sådana trefliga vindsrum, och der har jag tänkt att man framdeles kan bygga en altan eller veranda utåt trädgården. Det blir präktiga rum för pojkarne, när de om somrarne komma och helsa på oss.» »Åh, det blir förtjusande med en altan der!» utropade Marianne gladt. Om Börje varit diplomat, skulle han aldrig kunnat hitta på ett lämpligare sätt att få stämningen in i angenämare fåror, än att just nu tala om brödernas sommarvistelse, ty det var att öppna utsigten för en hel rad roliga framtidstaflor. Vägen krökte sig åter, och genom en lång pilallé körde man upp till gården.
Man hade då äfven, när man ville lemna städerna serskilda valdistrict, och deras invånare större representationsrätt relativt tili iolkmängden, undvikit den besynnerlighet, som nu uppslår, att då, enligt åen föreslagna Yal-lagens 4- och *1 $§» e|i stadsbo anmäler sig att inomr 6 Gonstitutions-Utskottets Memorial, N.-o 85. stadsdistrictet få räkna sig till godo de grunder för rösträtt, han på landet eger, kan denna flyttade rösträtt sägas blifva af annan betydenhet, än den på sin ursprungliga ort hade varit. Dock, denna sistnämnda anomali, och min nyss framställda, möjligen öfverdrifna, farhåga, att steget mot den större förmögenheten skall föranleda förslagets framtida förkastande, äro för mig hvarken de enda elier de största skälen mot sammanförandet af valrätt från flera district, och mot nekandet af dess utöfning i flera. Jag fruktar att sådant skall blifva i sinom tid ett stort hinder för organiserandet på fullt lämpligt vis, al den för ■vårt land högst nödiga Provins-representationen. Jag åperopar härvid mm reservation mot Betänkandet N:o 38, der jag sökt påminna om, huruledes, när ett folk uppvaknat till allmänt hehof af politisk emancipation, det är af allmänt deltagande i allmänna ärendens behandling, det aldrig ensamt är rikets ärenden, som intressera medborgaren, utan lika mycket, och ofta företrädesvis, provinsfrågor; och att just derföre bör, så snart en nv representationsform påtänkes för det eria slaget af mål, den sättas uti innerlig combination med samma folks representationsform i afseende på det andra. Likartad röstlängd borde helst gälla för communens representation, för provinsens och för rikets; men då för den första några undantag äro oundvikliga, på grund af nödvändigheten att bibehålla i det närmaste orubbade vårt lands gamla organisationer af sockenstämman; — bör likväl den hos oss hittills saknade provinsnämnden kunna få sin fulla gemensamhet med Riksdagen. Det olika förhållande, som för sockenstämman finnes, är dessutom till de förmögnares förmån; och de der förekommande frågorna taga alltför många enskilda intressen i anspråk, att man der nånsin skall kunna införa någon nedsatt tariff vid beräkningen af de förmögnares rösträtt.
Vidkommande den sednare frågan, eller de olägenheter, som genom härvarande reglering af postföringen imellan Norrige och Dannemark tillskyndas skjutsskyldiga, har Utskottet härvid inhemtat alla de upplysningar, som Utskottet för en hufvudsaklig handläggning af målet ansett vara af nöden, och får nu framföra sin öfvertygelse, att dcu S0 2 o,$h Ekon. TJtsk. Betänkande$, serskilda postgången mellan Norrige och Dannemark ej stödjer sig på sådana grundade skäl, sorn böra föranleda till dess vidare fortfarande. Enligt tillförlitliga underrättelser äger Utskottet sig bekant, att postgången j Norrige är vida långsammare än i Sverige och att lika lång tid erfordras, att ifrån Chri-? stiania fortskaffa bref till Strömstad, sorn åtgår att med Svenska posten befordra dem tili Helsingborg, då likväl det sednare afståndet är mer än tredubbelt längre, än det förra. Att först i Sverige en skyndsammare anstalt skall vidtagas, för att liksom godtgöra den Norrska postens långsamma gång, synes vara sa mycket mindre billigt, sorn Norriges Corresponderande innevånare tyckas böra åtnöja sig dermed, att deras, bref, vid fortskaf-, fandet genom Syerige, befordras med samma skyndsamhet som de Svenska, i synnerhet då denna skyndsamhet så mycket öfverstiger den, hvilken uti detta afseende i deras eget land iakttages. Utskottet vill härigenom på intet sätt lägga hinder i vägen för de förmoner, som Norriges Innevånare kunna tillerkännås} men Utskottet anser dessa förmoner ej böra, såsom i närvarande fall, grunda sig på Svenska Undersåters känbara lidande, heldst båda brödrafolken alltid lära finna sig skyldige, att ej öka, men inbördes lätta hvarandra? bördor. Att skjutsningsskyldigheten i allmänhet är en betydlig tunga för Srvenska lahdtmannen, äfvensom att jordbruket genom mistningen af dagsverken och gerona utmattade eller ofta förderfvade dragare, jftesv. och Ekon. Utsk. Betänka nelen. sog sk jutsningsbes väre ts oundvikliga följder, tillskyndas ds känbaraste förluster, är en länge erkänd sanning.
Och när han den kvällen skildes från fröken Verner, hade han lärt sig att bättre förstå dessa postala kvinnor, för hvilka i de flesta fall tjänstearbetet har något af resignation öfver sig. Dagen därpå var det nästan med en viss undran, som han såg dem sköta sina enformiga göromål. Hvar och en af dem hade ju på sätt och vis sin saga, som gjorde henne till martyr i smått. Där gick fröken Almgren, en gång den rikaste ungmön i staden och drottningen på alla baler. Var det underligt, om det stundom kom en kyla i det svar, hon gaf honom, när han manade henne att skynda på med » brefsorteringen »? När han såg fröken Berger sitta där, lutad öfver en tjock journal, med sin evigt b e - tryckta min och sin alltid lika torra hosta, kom han att tänka, att o m någon hade orsak till sorg, så var det hon. För tio år sedan hade hon mist den ende främmande man, som någonsin älskat henne, för fem år sedan hade hon förlorat sin bror, och nu måste hon och modern draga sig fram på hennes knappa lön. Hennes kors var sannerligen tungt! Och de andra kvinnorna? Väntade de ej alla på en man, som skulle komma och ge dem ett h e m? Det kunde få vara så litet och enkelt som helst, blott det toge dem bort från det glädjelösa arbete, som gjorde dem gamla i förtid! För fröken Ros var väl den största utsikten borta, men för fröken Karlsson glimmade ännu hoppet. Med fröken Verner var det en annan sak. Åke vi-ste, att hon haft flere friare, som hon afvisat. Åke var ej elak, och hvad han fått veta af f r ö k e D Verner kom honom därför att lifligt önska, att han kunde komma bättre öfverens med de kvinnliga kamraterna. Och till denna hans önskan bidrog väl äfven den omständigheten att han ej ville likna sina manliga kamrater, hvilka sågo fruntimmerskollegorna med allt annat än blida ögon. Under den dagliga tjänstgöringen kunde de vara artiga nog, men man skulle höra dem, när de talade med hvarandra om postkvinnorna! De voro för dem blott några, som trängt sig in på områden, där de ej hörde till, och på hvilka de blott gingo i vägen vid befordringen.
Lilliehöök år 1858 uppgjordt förslag, men icke förmått att utan understöd fullfölja det påbörjade arbetsförotaget samt i anledning deraf hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om bidrag åf allmänna medel, har Kongl. Maj:t, i den vid innevarande riksdag aflåtna nådiga Propositionen om statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för omförmälda arbetsföretag anvisa en summa af 16,000 R:dr, deraf hälften såsom anslag och hälften i egenskap af lån; hvarförutan, uti 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. en inom Borgare-Ståndet Täckt motion, framställning i enahanda syftning blifvit gjord af Herr C. G. Fridstedt, som till stöd för anspråket å understöds erhållande åberopat innehållet af den underdåniga ansökning, Åmåls stads Magistrat å stadons vägnar i ämnet aflåtit. Enligt hvad Utskottet under behandlingen af detta ärende inhemtat, har redan år 1853 på föranstaltande af Åmåls stads innevånare plan och kostnadsförslag för en ändamålsenlig hamn derstädes blifvit uppgjordt, upptagande kostnaden för en sådan anläggning till 22,019 Tt:dr 28 sk. B:ko, hvilken summa dock, i anseende till derefter inträffad prisstegring å byggnadsmaterialier och dagsverken, ansetts böra höjas till 40,000 R:dr sagde mynt. Sedermera har, med antagande af en något förminskad plan, förslag till en beqväm, rymlig och mot alla vindar skyddande hamnbassin blifvit ånyo upprättadt, innefattande tvänno alternativer, det ena för hamnanläggning med stensatta sqvalpbankar och lastbryggor af trä, beräknad att kosta 24,616 R:dr R:mt, samt det andra för en dylik anläggning med murad lastkaj å stenkistor och med huggen betäckningssten inlagd i bruk, uppgåcndo till en kostnad af 43,063 R:dr R:mt.
Sedan en Ledamot af VålJoflige Borgare - Den t * Martu. Ståndet, äfven behjertat FältJägarens beklagansvärda ställning i förhållande till den Öfrige arméen; är det sorn jag utan att frukta beskyllas! för ensidighet, eller att med ogrundad klagan upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid, tar mig friheten göra en kort skildring af FältJägarens belägenhet. Anvärfd för den obetydliga summan af i5 Riksdaler på sex års tid; äger han i årlig lön 8 Riksdaler, af hvilka penningar han likväl skall föda sig på i4 dagars Regements-möte, samt marchen dit och derifrån, hvaraf följer, att öfverskottet blir litet eller intet; från äldre tider har äfven detta årliga anslag ej kallats för lön, utan för möteskost. Frihet från Krono-utskylders erläggande är således nästan den enda förmon Fältjägaren af Staten åtnjuter. Och mot denna lilla förmon, skall han alltid vara färdig för Fäderneslandets tjenst våga lif och lemmar, ännu lycklig om han i striden förlorar det förra; alldeles olycklig om den fiendtliga kulan endast borttager en arm eller ett ben, ty då, återkommen till sin hemort, der inga förhållanden trygga dess framtid, återstår för honom ej annat än anlita medmenniskors medlidande, ett öde, erkännom det mine Herrar, som måtte vara gruf. ligt för den, som endast ledd af äran och fosterlandskärleken med vanligt Svenskt mannamod, gått farorna och döden till mötes. Med hvad en värd Talare för några dagar sedan här yttrat, inser jag att tanken af ett dylikt öde, kan injaga fruktan, en känsla sorn alltid varit och alltid bör vara okänd för Svenska krigaren. Att något förbättra Fält Jägar ene vilkor vågar jag i Ödmjukhet föreslå: 1) En minst fördubblad värfnings-summa. 2) Åtnjutande af traetamente under marchen till och från Regementsmötet, hvartill kan räknas 8 dagar, nemligen: fyra till ditmarchen och lika manga till hemmarchen. 3) Antingen contant aflöning eller portion in natura under mötestiden.
Skiftesstadgan med alla dertill hörande Kongl. Kungörelser och Bref, som ock Kongl. Landtmäteriinstruktionen, utan hvilken skiftesstadgan icke kunde rätt förstås, sammanfördes i en enda landtmäteri-förordning, motionären hemställde, »det Rikets Ständer behagade hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om skyndsamt utfärdande af en dylik förordning, och att dervid de jemkningar och förbättringar i gällande föreskrifter måtte vidtagas, som kunde finnas nödiga och nyttiga, deribland de, sorn här ofvan blifvit antydda, beträffande sättet och vilkoren för skiftesvitsord å Gotland och landtmätares förordnande till verkställande af laga skiften, samt skogars och bränntorfsmossars delning på sådant sätt, att skogarnes förstöring förebyggdes och att bränntorfsmossarnes verkliga värde med all erforderlig omsorg iakttoges;» — och af Anders Wilhelm Uhr: att, då de nu gällande Kongl, författningarne, genom hvilka ändringar blifvit gjorda i skiftesstadgan, utgjorde ett antal af sjutton, Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 22. 5 och af samma stadgas 139 §§ fyratiosex, eller en tredjedel, numera hade annan lydelse än den ursprungliga; och då detta förhållande ostridigt vore menligt för alla egodelningsdomare, landtmätare och jordbrukare, samt det sålunda syntes vara af högsta vigt att erhålla en ny kodifikation af förenämnda skiftesstadga, Rikets Ständer ville, »i skrifvelse till Kongl. Maj:t, underdånigst anhålla, det behagade Kongl. Maj:t i nåder utfärda en förnyad skiftesstadga, innehållande alla nu gällande föreskrifter i detta vigtiga ämne samt de, som kunna blifva en följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 2 December 1863 och af motioner, som vid innevarande riksdag göras om ändring' af merberörda stadga.»
Till förekommande af den förra borde möjligheten af tullberäkning tagas i betraktande vid tullens bestämmande, ehuru dessa varor voro mindre beqvämliga vid tullförsnillning, och hvad tullinkomsten beträffade-, förtjente bemärkas, att inrikes productitfnen visst icke motsvarade förbrukningen, och att, ehuru qvantiteten af förtulladt gods minskades, steg likväl tullen i procent, hvadan denna omsorg kunde uppskjutas lill nästa Riksdag, då erfarenheten hunnit visa, huruvida tullinkomsten ökats eller minskats under de första fern åren. Från Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Werrn, som i betraktande af den vådliga crisis, hvaruti den åsyftade tillkomsten af en ny export-artikel, nemligen silfret, kan under närvarande utsigter försätta landets naturliga export-produeter och deras värden, funnit tidpunkten nu vara inne, då all utförseltull å inhemska produeter äfven i Sverige borde försvinna, så vida ej landets handel och näringar skola iner och mer försvagas, och i sitt slutliga fall medföra större vådor än dagens opinion synes förutse; samt derföre föreslagit: 1:0 Upphäfvandet med innevarande års .utgång af all utförselstull, med undantag endast af den, hvars modererade bibehållande tills vidare kan för specicla artiklar vara af nöden, lill förekommande af våldsamma rubbningar i vissa inhemska näringsgrenar, hvilka från ett äldre tullsystem hemlat sin uppkomst, och 3:0.
— Ett nära lika förhållande företer sig i afseende på kanonier-korpsen, hvilken är afsedd att , bilda underbefäl för skärgårdsvapnet, samt att användas dels såsom kanon-kommendörer på ångoch skärgårds-fartyg, dels för bestridande af vakthållningen vid Stockholms station. Denna korps, som för det närvarande utgöres af endast 150 man, är föreslagen alt ökas med 50 man, för hvilka årliga aflöningskostnaden skulle uppgå till 5,104 R:dr s sk.; men Kongl. Maj:t askar nu endast anslag för 25 man, med 2,552: 4. — I den mån ångfartygens antal tilltager, fordrar omsorgen om deras säkerhet, att skicklige Transport R;dr 8,077: 24. — 24 Kong/. Maj.ls Nät/. Prop. till It. Transport R:dr 8,077: 24. — personer anställas för machinernas skötande, Kongl. Majit äskar derföre för bildande af ytterligare tvänne machinist ollicerslöner, utom de två, som redan finnas 1,500: 9,577; 24. Spanmål in natura för ofvannämnde 180 matroser och jungman samt 50 under-kanonierer utgör, å 3 tunnor för hvardera, 690 tunnor, för hvilka, å 6 R:dr pr tunna, belöper 4,140 R:dr; men som kontant aflöning här ofvan är utförd endast för halfva styrkan; bör beräkningen af spanmålen ske i samma förhållande. Och Kongl. Majit föreslår derföre, att för 115 man må anvisas aflöningsspanmål, 345 tunnor, beräknade, å 6 R:dr tunnan, till 2,070: — hvarförutan upptages såsom tillökning: Mäter telen : Beklädnad för 90 matroser och jungman, å 30 R:dr pr man R:dr 2,700: och för 25 man kanonierer, å 42 R:dr pr man 1,050: 3 750* — Diverse anslag: