Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty ni7 ar jag så uttråkad och så, uttärd, af smhstadsluften, (hvilken aldrig passat mig särdeles val), att det skulle göra mig så lijärtinner; ligen godt att få räta upp iniii andliga varelse. J a g har ett fasligt begär att träffa andra författare, nian har väl en massa saker att tala om, och under min tröja finns det etnt, förtraffligt kaniratamne. J a g känner mig allt bra ensam och malplacerad ibland här i min orngifning, ty jag har knappt en tanke, som ej närmare eller aflagsnare står i beröring med litteraturen. J a g har helt och hållet gatt upp däri. Du säger att det blefve ett, dyrt nöje, att ligga sjuk i Stockholm. Det förstås. Men det nöjet skulle man val kuuna undvika, ty kom ihhg att sjukdomen alltid annonserar sig en eller två dagar på förhand innan den bryter ut, ja, stundom en hel ' vecka, och snälltåget behöfver endast en enda natt att g % hit, ned. Hur dyr en sofkupé är, så tog jag naturligtvis hellre deii, an utsatte mig för risken a t t ' -, bli sjuk dar. Du skall komma ihåg, a t t jag haft tid nog att lära kanna denna olycksaliga sjukdom. 88 fort rysningarne komma, vet jag att timman a r slagen, och kan följaktligen ratta mig därefter. Samma, risk skulle förefinnas i ännu högre grad vid en utrikes resa. Blen äfven då hade jag tänkt mig att vid ringaste symptom resa hem med kurirtåg. Om man ar feg, d&amp; uträttar nian sannerligen ingenting liar i världen. » Viga vinna, våga tappa, heter det. Man lefver inte mer än en gång; nia de som äro skapta till innrmeldjiir grafva sig ned i jorden för att få vara i lugn; men den som lidit, så att lugn icke finns, den t r i r ocli trängtar upp till ytan, upp till sol och luft. Man ar som ett dödsskjutet djur, om det ocksa gällde den sista kraften sh vill inan resa sig för att draga ett djupt frigörande andetag innan allt är slut och det börjar rycka ocli slita i de domnande lederna. För dig m8ste det jn kännas annorlunda: do har varit lycklig.
Behofvet af en eljest sak - 14 nåd arbetsförtjenst ledde honom allt för ofta till dessa afbrukningar, som naturligtvis ökades de år, då fördelaktigare konjunktur för trä varuhandeln stegrade timmerpriserna. Derjemte har det allmänna bruket hos allmogen att åi ligen afsvedja en viss skogstrakt för att derefter å det a frod jade landet hemta en enda rågskörd, verkat betydligt lill skogarnes minskning, isynnerhet som delta svedjande merändels företages å så svag och stenbunden mark, att den derigenom beröfvas all växtlighet för en lång följd af år. Med sådan länge fortsatt misshushållning, ulan att några åtgärder vidtagits lill befrämjande af skogens återväxt, har man ägt skäl befara skogarnes ulödande, eller åtminstone alt all mogen och säljbar skog skulle hafva försvunnit redan för många år tillbaka, hvilket ock så vida inträffat alt icke få hemman finnas, som nu mera sakna skog till behof. Men delta allt oaktadt hafva under de ifrågavarande fem åren, då trävaruhandeln varit i högre flor än någonsin tillförene i mannaminne, och timmerpriserna hastigt stigit ända lill omkring 36 Ralr llgs för tolften af vanligt timmer eller lill tre gånger mera än hvad del förut merendels gällt, stora partier trävaror af nästan alla dimensioner blifvit fiån provinsens skogar uldiilna och med betydlig földel förytlrade. Man synes också nu bättre än tillförene inse hvad värde skogarne äga; och (lere bruksägare hafva under sednare åren förskaffat sig män, kunnige i skogshushållningen, för att genom dem införa en bättre vård om brukens skogar och en ändamålsenlig behandling al desamma. I denna afsigt och för ernående af en förbättrad skogshushållning inom Elfvedals härads nedre tingslag, har Uddeholms bruks-bolag antagit en tysk Forstman lill öfverskogvaktare och under honom anställt 10 under-skogvaktare, som hafva hvar sitt distrikt sig lilldeladt. En gång om året hålles skogvaktaremöte, då öfver-skogvaklaren meddelar theo»etisk och praktisk undervisning i skogsväsendet åt nnder-skogvaktarne och åt hvilka andra, sorn vilja ai den sig begagna.
Realcrediten grundar sig således på all den egendom, gäldenären innehar, hvaremot den egentliga personalcrediten endast afser hans arbetsförmåga; men är det med redan innehafvande egendom han skall betala, så är det nied afseende derpå crediten lemnäs, eller är det realcredit, han åtnjuter, fastän han ej ger pant i handen. Om vi nu föreställa oss en solidarisk bankinrättning af personer, som innehafva någon förmögenhet, så är det visserligen sannt, att den solidariska ansvarigheten kan, då banken börjar sin rörelse, lemna tillräcklig säkerhet; j men om innan octrojtidens slut de hafva förskingrat deras egendom, hvari skulle väl då deras förmåga att betala deras förbindelser bestå? Det är derföre man åsyftat, att ett capital må insättas i allmänt förvar. Lemna de inteckningar i sin egendom, och inteckn:shandl:na insättas i ränteriet, så är nödig säkerhet vunnen; men kunna dessa handla' återtagas, eller behöfva de ej insättas, så hafva actieägarne ej Den 21 Mars e. m. 485 stiillt annan säkerhet än deras personer, oell huru stor denna säkerhet vore, leuman jag derhän. Jag kan således ej inse, att denna personalcredit kan utgöra tillräcklig garanti. Man måste äfven tillse, att delägarne hafva någon förmögenhet celi att här, såsom i afseende på actiebanker, behöfves den garanti, att en del af teckningssumman skall insättas i allmänt förvar, hvilket, då denna del endast uppgår till 25 proc., ej kan blifva särdeles betungande. Jag förblifver således vid det yrkande, jag tagit mig friheten framställa. Ilr Stuart: Jag ber om tillgift derför, att jag ånyo tager mig friheten yttra några ord i (detta ämne; men jag anser frågan vara af så stor vigt, att på dess afgörande nästan helt och hållet beror möjligheten af solidariska bankers uppkomst. — Hvad beträffar
Och skulle Secreteraren uppdragas att i enlighet med 2:dra Fördelningens Betänkande författa utlåtanden till Herr Grefve Löwenhjelm och Herr Förste ExpeditionsSecreteraren af Forselles. Till Förste Expeditions-Seereteraren af Forselles. Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Höglofl. Ständers ConstitutionsUtskott den 9 Augusti 1812. S. D. Föredrogs å nyo ett af Herr Förste Expeditions-Seereteraren Pehr af Forselles den 7 dennes ingifvet Memorial, med förslag att Justitiae-Ombudsmans-Embetet, uppå anförde skäl, måtte varda afskaffadt. Som denna fråga redan vid 1809 års Riksdag blifvit väckt af Hedervärda Bonde-Ståndet, och Constitutions-Utskottet i deröfver afgifvet utlåtande, utan hvarken tilleller afstyrkande, öfverlemnat åt Riksens Ständer att besluta om ett Embete, hvars nytta då ännu icke blifvit af erfarenheten pröfvad, och då det således står. Riksens Ständer öppet att utan vidare utlåtande ifrån Constitutions-Utskottet fatta deras beslut, ansåg Constitutions-Utskottet sig ej böra ingå i någon närmare pröfning af Herr Förste Expedition s-Secreteraren Forselles Memorial, i synnerhet sedan Riksens Ständer enhälligt beslutit, att alla sedan de tvänne föregående Riksdagar hvilande Grundlagsfrågor, som ej redan vid denna Riksdag blifvit upptagne eller vunnit handläggning, skola till den nästkommande uppskjutas. Bilaga till Exped. N:o 9. 633 Bilaga till Exped. N:o D. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers Constitutions-Utslcott den 7 Augusti 1812. Föredrogs ett af Förste Expeditions-Seereteraren Herr Pehr af Forselles ingifvet Memorial af den 1 Augusti, med förslagatt Justitise-Ombudsmans-Embetet, uppå anförde skäl, måtte varda afskaffadt: Ödmjukt Memorial. Hos Höglofl.
Men måhända var Romanelli qvick – man behöfver ju ej vara snille för det? Kanske hade han intagit Angiolina med ett fint skämt, med en väl sagd komplimang. Äfven en blomsterflicka förstår att uppfatta dylikt. Men nej, efter hvad man försäkrat oss, hade Romanelli från början af Mars till slutet af Juni månad år 1850 låtit traktera sig hvarje morgon med buketter, leenden och blickar utan att säga någonting. På sin höjd hade han frammumlat några mille grazie och hviskat ett eller annat blygt quanta e graziosa! Bland dem, som mest förvånade sig öfver Angiolinas nyck för Romanelli, var en ung österrikisk officer, som allt emellanåt besökte kafét. Men som han ej för nämda nyck kunde upptäcka någon förnuftig grund, var han fullkomligt öfvertygad att den snart skulle upphöra och misströstade icke att inom kort vinna den sköna blomsterflickans vänskap. Tills vidare åtnöjde han sig med att stå på samma fot som de andra, ehuru han adresserade dubbelt så många artigheter till florentinskan och begåfvade henne med dubbelt så stora silfvermynt. Nu hände det sig en vacker dag att Romanelli satt på sin vanliga plats nära dörren och österrikaren ett stycke från honom vid ett bord midt i rummet, då Angiolina inträdde, mer än någonsin strålande af ungdom och skönhet. Hon började sin rund i andra ändan af rummet och hoppade omkring mellan borden, utbytande sina blommor mot tacksägelser, smicker eller mynt. Men vare sig att Café Civico-Militare i dag hade flera gäster än vanligt, eller att Angiolina försett sig med för få buketter, nog af: hennes korg började tömmas, och innan hon slutat sin rund, var den fullkomligt tom. I detta ögonblick stod hon midt emellan österrikaren och Romanelli, af hvilka ingendera erhållit några blommor. – Tjusande Angiolina, sade den förre, har du ej någon bukett åt mig i dag? Hon vände upp och ned på korgen för att visa att den var tom. – Och du har ej sparat en enda viol åt mig? – Nej, men om tio minuter är jag här tillbaka med friska blommor. – Då är jag kanske ej qvar. Jag vet något bättre. – Hvad då? – Skänk mig den röda rosen der, som du har i ditt skärp.
Jag tror att delta är en följd af sakernas egen natur, och att just till följe deraf att de religiösa frågorna vaknat till lif i landet, de äfven vaknat till lif inom representationen, och alt så äfven kommer att fortfara. Om nu så är, hvad skall då resultatet blifva deraf alt Nalional-representationen och Kyrkö-representalionen handlägga samma ärenden, och möjligen i motsatt riktning? Kan man neka att Kyrkan i vår representation är fullständigt representerad? PresteSt. upptager v af vår representation, och en hvar af dessa frågor kan genom $ Den 13 September f. m. 343 enskild motionärs framställning komma under pröfning. De hafva äfven så gjort, och för min del inser jag således ingalunda behofvet af några periodiskt återkommande kyrkomöten. Jag förnekar deremot icke alt, med afseende på de närvar:de rörelserna, eller med afseende på de förslag till ny handbok och psalmbok, som kunna förekomma, ett kyrkomöte behöfde höras, och jag erkänner att det icke vore lämpligt att representationen derom inginge uti debatt; men att för dessa enskildta frågor stadga en periodiskt återkommande representation för Kyrkan, är en mening, som jag måste bestrida. Dä jag således, på grund af de skäl jag nu anfört, anser periodiskt återkommande kyrkomöten olämpliga, samt att någon lag för ett utomordentligt kyrkomöte icke bör stiftas förr än vi hafva visshet om att Konungen vill sammankalla ett sådant, då Han äfven sannolikt framlägger ett förslag till dess sammansättning och verksamhet, får jag anhålla om afslag å 1 :sta §:n af Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Hr Carleson har sagt, att kyrkomöten bade han ingenting emot; men formen för dessa mötens hållande bestridde han. Likväl har han yrkat afslag på alltsammans. Hvilken form anser han då tjenlig? Hvarföre omtalar han icke det? Hvarföre har han blott afgifvit en stum reservation, der det endast står: ”Hr Carleson,” så att man icke alls vet hvad han har i sinnet? Det hafva vi icke nu heller fått veta.
Beträffande sedermera motionärens framställning om utfärdande af nya föreskrifter, dels för brefs inlemnande å Pösl-Conloii en, och dels angående behörigheten af de personer, sorn förordnas att förrätta P stförvallärnes tjensler, under åt desse förunnad tjenstledighet, m. m., så få Ut skotLen likaledes anmäla, att, enligt från vederbörande lemnade uppgifter, ny Instruclion för Postförvaltare samt Reglemente för postförare och postiljoner är ohos Öfver-Pösl-Pireeleurs-Embetet under utarbetning', samt att deruti äfven äro upptagne stadganden, i afseende å ifrågavarande fall, hvadan Utskotten icke eller tro, att någon framställning härom1 till Kongl. Maj;t från* Rikets Ständers sida är nödvändig. Hvad slutligen vidkommer det i motionen gjorda yrkandet, alt alla1 nu gällande Pöst-författningar må sammanföras och lill tryck befordras, offentligen promulgeras samt i Författningssamlingen införas; så finna1 Utskotten , alt, orri de gällande Förfall ningarne, rörande postväsendet, vöre sammanförda ,• sådant utan1 tvifvel skulle leda till mera säkerhet och lätthet vid bedömandet af de härtill hörande ärenden, samt vara af stort gagn vid afdömandet af härvid uppkommande tv istig heter; men1 att i anseende dertill, alt just eli del af de vigligaste Förfall ningarne, rörande della ämne, nu äro under omarbelsning, en sådan Författningssamling icke torde böra ulgifvas, förr än de nyssnämnde dithörande förändrade Reglementen blifvit gillade och stad fästade;' och hemställa derföre Utskotten, att Rikets Ständer ville hos Kongh Maj:t i underdånighet anhålla, att de post väsendet angående Författningar mätte varda öfversedde, samt i livad de kunna anses sådant behöfva , ändras och förbättras, samt derefter, så vidt de äro> gällande, sammanföras, och på sålt Kongl. Majit i Nåder finner Ijenligast af trycket till allmänhetens kännedom ut gifvas. Stockholm den 7 December i8.|o: i4 Statssamt sillin.
R:dr, med vilkor att de innehaft embetet minst 5 års tid, må, under enahanda förbehåll, erhålla i pension 6,000 R:dr; att likväl här ofvan omförmälda reglering af pensionsrätten ej må för nuvarande Justitie-kansleren och de 2 äldste nuvarande Revisions-sekreterarne verka till minskning i den högre pensionsrätt desse redan ega; att Sekreterarne i Svea och Götha Hof-rätter samt Advokatfiskalerne i förstnämnde Hof-rätt och i Kommers-kollegium, hvilka, med afseende å sportelinkomster, upptagits till erhållande af lägre löner, än för deras vederlikar i Rikets öfrige kollegier blifvit föreslagne, måtte, detta oaktadt, undfå i pension 3,000 R:dr, äfvensom Aktuarien i Götha Hof-rätt, af enahanda skäl, 2,500 R:dr, samt att pensions-beloppen må förhöjas för Landssekreterare och Landskamrerare » Landträntmästare och Kronofogdar » Häradsskrifvare » Länsmän » Förste Landtmätare . Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit sig böra till bifall förorda Kongl. Maj:ts i ofvanberörde hänseende gjorda nådiga framställningar, men anser likväl att, hvad Justitie-kansleren och de 2:ne äldste Revisions-sekreterarne beträffar, samma förmån må utsträckas äfven till andra embetsmän, för hvilka ett lika förhållande möjligen kan förefmnas, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte med denna utsträckning bifalla hvad Kongl. Majit så i ena som andra afseendet föreslagit, 8:0.
Ettappas de åter å bar gerning, elier inom -Svenska området, följer deraf én beständig flvictuation af ransakningar vid ortens vidt åt sk il I < 1 e Domstolar, Förpassningar, Fångföringar samt inoch utmönstringar vid ofvannämnde ifrån Haparanda a3 mil aflägsna enda Fånghus i Provinsen, hvaraf, i anseende till vidlyftiga undersökningar, långväga hämtade upplysningars nödvändighet, samt ofta äfven genom Domrarnes i Vesteroch Norrbotten vårdslöshet, flera exempel finnas, att Fångar hela år och derutöfver, oberäknadt några få, hämtningar till Tingen, varit inspärrade. Den betydliga kostnad genom Fåugskjnts och Tractamente Kronan derföre måste vidkännas är utan allt gagn för det allmänna:' Besvär och tidspillan för Ortens. Embetsoch Tjenstemän äro oberäknelige: Invånarne osäkre i deras hittills ii 040 Den 8 Mars. hitills fredade boningar, och om möjligt är, skall redligheten förgiftas genom elaka efterdöinen, gifna af i en ständig circulation afgående och kommande brottslingar. I anledning af alla dessa omständigheter, har jag uti skrifvelse den 20 nasti. Qctober till Kongl. Majus då tjenstgörande General-Adjutant för Arméen hemställt, orri icke ofvanberörde GränsCompagnie, som uti vilkocen för dess antagande torde äga ett försvar emot dess ovilkorliga upplösning, kunde ifrän Norr bottn flyttas till Garnisonstjenst på någon af .Rikets Fästningar, derdel vore tillfälle att handhafva en noggrann disciplin ; och att om Gräns-postering vid Haparanda måste underhållas, dertill måtte användas vissa Detachementer af Kongl. Vesterbottns indeldta Regemente, som, emot åtnjutande af vanligt Faltiractamente, tourvis kunde till tjenstgöring derstädes cornmenderas. Redan förlidet år hade jag uppdragit Advocat-Fiscals-Fmbetet i Kongl. Götha Hof-Rätt att anställa Action emot Fands-Secreteraren i Skaraborgs
Det nit Friherre I.i1jci>crsntr wisar för Banaucns beställd, är wisierligcn gansta berömligt, men jag tror, att hwar och en son, öfwerwarit Stats-Utstottets Hswerlaggningar, bör afwcn hos mig hafwa funnit samma önsta» och ett ej mindre kraftigt bemödande att maka — öfwer Banqucns beskärm; men just med afseende derpä, mäste man betänka, hwad som kan tjena att inrveckla desi fvrhällande, ej att detsamma utreda. Nar de Obligationer Niksgalds-Contoiret för besia Län afgiswer sattas pä smä Summor mäste dö bliswa att anse lika som löpande sedlar; När de aro transportabla och man sch man emellan löpa med ränta, kunna de ej eller annat, om de winna full Credit och till ett be, kpdligt belopp utspridas, an werka förminstning i det Sedel, Den 6 April. t7y Sedelmynt» wärde, för hwiikct ingen ränta erläggesÄndamälel» att stärka Banqucns Credit, mot-ttbe-as säledcs i stället för att winnås I samma män man betalar ränta för desta Sedlar ökas äfwen Statens Utgifter. Jag tror, akt sä mäl dcn sarl,äga för Banquen som sä ofta röjes, som det sätt man förcflär att befästa dest säkerhet, hwarken är fullt grundaeller roal kcraknadt. — Wärt Sedelmynt» warde beror nästan blott af omständigheter, emedan dest mindre gok-r ovinion endast afvesta omständigheter billigen kan härledas. Skulle en god Conjunclur för Handeln inträffa, kunde man äfwen hoppas, att all farhäga för Myntets Wärde skulle förswinna. Lin de waror som nu fylla wara wägar en gäng till Utlänningen afsättas, ingär med detsamma till Banque, de Summor» som nu deruppä äro belänte.
Rikets Ständer hafva denna E. K. M:s Nådiga framställning i öfvervägande tagit; och hvad först vidkommer den af E. K. M. för ifrågavarande ändamål äskade tullintägt för inkommande utländsk Spanmål, så enär Rikets vid näslförflutne Riksdag församlade Ständer, i sammanhang med den afdem hos E. K. M. gjorda underdåniga anhållan om bestämmandet af stadigvarande tuli-afgifter å Spanmål, föreslagit, att lill E. K. M:; disposition må öfverlemnas inkomsten af dessa lull-afgifter, för att användas till undsättning åt inbyggare i de orter, som af missvexl hemsökas, samt E. K. M. na i Nåder förklarat Sig finna dessa af Rikets Ständer gjorda underdåniga framställningar så i ena som andra afseendet än lamålseuliga, på sätt en af E. K. M. rörande detta ämne äfvenledes den 24 Februari sistlidet år allåten Nådig Pioposilion innehåller, och hvilken Nådiga Proposition, i hvad densamma angick bestämmandet af en stadigvarande Spanmåls-luli, Rikets Ständer redan uti underdånig skrifvelse af den 7 innevarande mån id vid öfverlemnande af förslag till Tulltaxa, antagit; anse sig Rikets Ständer äfven böra lemna bifall till E. K. M:s härofv.m omförmälda Nådiga framställning om användamfe af den för inkommande utländsk Spanmål inflytande tullintägt. Hvad derefter beträffar den af E. K. M. likaledes för ifrågavarande ändamål äskade dispositionen af behållningen å 1830 års Spanmåls credili v, uppgående, enligt den beräkning deraf, som i den Nådiga Propositionen innefattas, till en summa af omkring 595,600 R:dr, som dock af uppgifne orsaker ansetts komma att minskas med icke mindre än .300,000 R: 1 r, så vilja Rikets Ständer äfven till hvad af E. K. M. sålunda blifvit i Nåder föreslaget lemna bifall.
N:o 32, de i Rikets Ständers underdåniga skrifvel* ser den i\ October och 6 November 1823 framlagda anmärkningarna icke böra föranleda till laga åtal mot Ledamöterne i ett dåmera upplöst Embetsverk, hvars förvaltning, innefattande en mängd helt och hållet oeconomiska detailer, icke varit eller kunnat vara begränsad af så bestämda föreskrifter, att ju icke, i många fall, dess åtgärd skulle efter utgången bedömas, men att enär, jemlikt Stats-Utskottets tanka, de anledningar, hvilka Rikets Ständer, med stöd af 3o §. Riksdags-Ordningen, uppgifva såsom förekomna, att mot Tjenstemän, redovisande för Statsmedel, yrka ansvar i laglig ordning, endast genom Domare-magten kunna pröfvas och afgöras, samt ifrågasatta mot f. d. Allmänna Magazins-Directionens Ledamöter i sådan ordning väckta anmärkningar, i administrativ väg, upptagits och förklarats böra förfalla, Stats-Utskottet funne sig föranlåtet att, med anmärkning mot Föredraganden af Handelsoch Finance-Ärenden, som contrasignerat Kongl. Maj:ts härom utfärdade Nådiga skrifvelse, och de Stats-Rådets Ledamöter, hvilka i rådslagen deltagit, öfverlemna målet till Constitutions-Utskottets behandling. Till besvarande af dessa Remisser, får Constitutions-Utskottet vördsamligen upp - Constitutions-XJtskottets Memorial N:o 3», lysa, att enahanda anmärknings-motion emot tillstyrkt afslag på Rikets Ständers underdåniga anhållan om f. d. Magazins-Directionens tilltalande redan, i följd af StatsRåds-Protocollens granskning, varit inom Utskottet väckt, och att, då, enligt 3o §. Riksdags-Ordningen, de anledningar, som hos Rikets Ständer förekommit att, mot någon för Statsutgifterna redovisande Tjensteman, yrka lagligt ansvar, må kunna hos Konungen endast anmälas, Utskottet under d. 4 nästlidne April beslutit, det skulle samma motion förfalla.
— I sammanhang härmed anser Utskottet böra omförmälas, att till Utskottet blifvit remitterad en inom Bonde-Ståndet af riksdagsfullmäktigcn Matts Pehrsson från Stockholms län väckt motion, angående nedsättning af fyroch båk-afgifter jemte lotspenningar samt om lotsarnes aflönande utaf statsmedel, hvilken motion komTransport Rdr 8,074,270: — 12 Stats-Utskottets Utlåtande iV:o 45. Transport R:dr 8,071,270: — mer att af sammansatt Statssamt Besvärsocli Ekonomi-Utskott behandlas; — och torde således, vid bestämmandet af denna inkomst, det förbehåll höra fästas, att beloppet, i händelse nämnde motion skulle vinna afseende hos Rikets Ständer, framdeles kan komma att undergå någon jemkning. 21:0. Konvoy-Kommissciriatets bidrag till aflöning åt Svenska Beskickningen i Turkiet. Genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 24 Maj 1805 har detta bidrag blifvit sålunda bestämdt, att hälften af hvad staten för nämnda beskickning upptager, skall årligen från Konvoj-kassan, eller såsom den numera benämnes, Handelsoch Sjöfartsfonden, aflemnas till Kongl. Stats-kontoret. Detta årsbidrag, som från och med år 1846 utgjort 5,520 R:dr Hamburger Banko, har blifvit af Kongl. Stats-kontoret reqvircradt och af Konvoy-kommissariatet erlagdt efter gällande vexelkurser i svenskt mynt, vanligen något öfverskjutande det belopp af 22,000 R:dr, hvartill denna inkomst blifvit i gällande Riks-stat upptagen. Sedan Konvoy-kommissariatet hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att nämnde 5,520 R:dr Hamburger