Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men han har dervid glömt, eller åtminstone icke omtalat, att icke allenast 4 Stånds beslut fordras, för alt införa ett dylikt stadgande i andra riktningar, utan äfven, att om Ständerna skulle på det sättet med en föga trolig sjelfförsakelse afdanka, såsom han uttryckte sig, sin egen makt, hvilket är så mycket mindre att vänta, i samma mån det representativa samhällsskicket utvecklas, så skulle likväl återstå Konungens veto, hvilket han troligen i sådant fall icke skulle underlåta att begagna. Afser man denna omständighet så finner man, att den farhåga, som Hr von Hartmansdorff sökt upptända, i sjefva verket är utan grund. Gr. Gyldenstolpe bar sökt att uppställa samma farhåga specielt i afseende på lagfrågor; men jag tager mig friheten fästa denne värde ledamots uppmärksamhet derpå, att dä ifrågavar. förslag icke afser andra lagfrågor, än de som grunda sig på K. propos:r, och Ständerna äga rätt att särskildt för hvarje fall pröfva om de vilja åt Utsk. öfverlåta en sådan rättighet, så finnes icke den ringaste anledn. till den tankan, att RiksSt:n genom ett bifall till förslaget afsäga sig någonting; det är endast en möjlig het, de bereda sig sjelfve, att underlätta framgången af en vigtig samhällsförbättring. Hr Lagerhjelm har anfört den omständighet, att det är ett särskildt förhållande med de förstärkta Utsk:n, att deras majoritet ofta kan blifva helt annorlunda än Ståndens; men man mäste likväl anmärka, att Utsk. som väljes, måste vara en delegatation af hvarje Stånds majoritet sådan den för tillfället finnes, äfven om den sedermera skulle under riksdagens lopp förändras inom ett så rörligt Stånd som R. o. Ad. Frih. Cederström har trott, att den föreslagna utvägen lätt skulle kunna undvikas, emedan han ansett bäst, att R. St., inom de särskilda Stånden, i klump antaga det nya lagförslaget. Detta Den 23 September.
Bengt gick nu närmare till Enevald och sade: "Hvar och en som ej är med oss, är mot oss. Är ni icke skyldig att hjelpa allmogen och befria dem från förtryck, om de skona eder?" "Vore edra vägar de rätta, så skulle jag icke undandraga mig att hjelpa eder, men ni härjen och sköflen som röfvare, med eder går ingen man af ädelt blod, förr må ni mörda mig, som ni gjort med så mången annan". "Herr Enevald, er far var en hederlig man, han stod mer än en gång på böndernas bästa. För hans skull ville jag att ni skulle blifva skonad. Jag har ock förmått männen att aftaga edra band, och behandla eder skonsamt. Skulle ni rätt veta huru bonden förtryckes, ni skulle icke förebrå oss vårt förehafvande! Flemingen vill vara landets kung, derför sätter han sig opp och är upprorisk mot kungen och hertigen. Det vet ni nog, unge herre, det veta herrarne alla, och Hertigen hinner ej komma och jaga honom bort. Men få vi honom bara undan, så slippa vi den förderfveliga knektehopen, och Hertigen ger oss frihet från borgelägret, som så utsugit landet, att vi snart ha hvarken ko eller so. Ja, unge herre, så är det. Kom blott med oss, och vi vilja snart jaga bort tyrannen. Se här, kan ni läsa? Här är bref som Hans Hansson sändt med Hans Fordeel. Det är Hertigens bud och befallning att man ur huset skall uppresa sig, draga till Åbo och i vägen sköfla adelns och krigsfolkets gårdar, och slå ihjäl allt varaktigt folk. Endast Hans Hanssons gård Kanchas, Clas Åkessons Åminne och Ljuxala, der fru Carin sitter, böra skonas. Dessutom står här skrifvit att vi skola tåga till Åbo, ta in slottet och ta Flemingen till fånga. Nå, J har väl icke lust att motsträfva hans furstliga nådes befallning, unge herre".
Af sistnämnda skiljaktighet måste äfven olikhet i fordringarne vid afgångs-examen blifva en följd, hvilket åter, då nämnde examen, aflagd vid hvilket Seminarium som helst, medför lika rätt att öfver hela riket söka skollärare-befattning, gör det svårt eller snarare omöjligt för vederbörande Skolstyrelser att vid tillsättandet af dylika platser anställa en fullt tillförlitlig jemförelse mellan sökande, som icke vid samma Seminarium erhållit sin bildning. Om således en förbättrad anordning af Seminarierna i flora hänseenden är önskvärd, — med afseende hvarå förslag till allmänt reglemente för berörde anstalter blifvit upprättadt och till vederbörande Konsistoriers utlåtande remitteradt, — så är likväl en tillökning i lärarekrafter det behof, som i främsta rummet måste afhjelpas. De theoretiska insigter, som i ett Seminarium böra meddelas, äro visserligen icke särdeles omfattande, men desto mera är det af vigt, att hvad som der läres, inhemtas väl och grundligt. Icke mindre angeläget är, att elevernas praktiska öfningar sorgfälligt ledas och öfvervakas. Att i båda dessa hänseenden handleda Seminariets alla elever är för en lärare så mycket mindre möjligt, som bland eleverne en del naturligen äro helt och hållet nybörjare; andra åter under ett större eller mindre antal terminer deltagit i undervisningen. Yid hvarje Seminarium äro derföre minst 2:ne lärare behöflige, förutom den, som för bestridande af undervisning i musik, gymnastik, trädgårds-skötsel in. m. erfordras, men hvilka, till följd af de på livar och en belöpande färre undervisningstimmar, kunna åtnöjas med mindre arfvoden. I vissa fall, såsom t. ex. om lärjungarnes antal under en viss tid vid något Seminarium skulle blifva särdeles betydligt, kan vill biträde af extra lärare blifva nödigt, hvarå afseende dock vid beräkningen af kostnaden för Seminarieme ej torde behöfva fästas, då högre Elementarläroverk finnas i alla de städer, der Seminarier äro förlagda, och svårighet således ej lärer möta, att för en jemförelsevis ringa ersättning erhålla det tillfälliga biträde, som kan pröfvas oundgängligen beköfligt.
Men under denna tid ha universitetets auktoriteter förändrat sin mening om qvinnans anlag för intellektuelt arbete. Oxford och Canibrige stå nu lika i det hänseendet att de gifva samina rättigheter åt yvinnan som; it mannen. T ' id ECrmters I) ai~~ya.c.socl ' cition ' s utställning i London intogo de 277 qvinliga mejeristernas ut~tiillningsföreni81 ett framstående riim, si val kreaturen som mejerivarorna. Quinnors alzvdndande vid oflentliga boksamlings ?. förordas i England och har visat sig kunna ske med god framgång. Frankrike. I franska deputeradekammaren franilemnades i tisdags af Ernest Lefkvre en motion, undertecknad af honom och 159 andra deputerade, att qvinnor, som betala skatt för att f i idka handel, äfven skola få deltaga i valen af niedleminar i handelsdomstolen. Mvne Cv. Renoox, hvilken förliden vår grundade ' La revue scientifique des iemmes, har utgifvit ett omfattande, illustrerctdt, naturvetenskapligt arbete: L ' evolution de l ' honime et des animaux ". (Menniskans och djurens utveckling.) Sociiti de Ik-tnce har till ledamot invalt författarinnan Ellen Russel1 Emerson. Det ä r första gången en sadan utmärkelse konirriit en qvinna till del. Italien. Rasaegua feminile onitalar att en dani, signora Enrichetta Orsini-Tosi, utnämnts till heders-inspektri ' s öfver konimunalskolorna i Rom. Amerika. I Wyonzing, der qvinnoi haft rösträtt sedan 1869, ä r det i lag bestänidt, att qvinnor för sanima arbete ej f&amp; aflönas lägre an män .. 2,000 qrz ' nliga p ?-omoverade läka ?-e finnas för närvarande i Anierika, flere hundra qvinliga advokater, och en af de mest betydande j u r i d i s k a tidskrij7erna redigeras af qvinnor i Chicago.
Majit, efter hvad Utskottet inhämtat, icke Betänkandeti. 389 funnit skäl att dertill bifalla, utan endast ansett nödigt, att en särskild -Instruktion blefve utfärdad för Läns Styrelsen aPIIospitalerne, hvartill Kongl. Scraphimer-Ordens-Gillet, den 16 December 1818, erhållit JSådig Befallning att författa förslag. Såsom en följd af Hospitalernes förändrade Organisation och Styrelse, anser Ekonomi-Utskottet afven en bestämd reglering och fördelning mellan Central-Ilospitalerne af Läns Hospitalernes nu egande fonder och inkomster böra företagas samt det hvarje Central-Hospital tillkommande belopp derefter öfverlemnas till Direetionen deröfver, att förvaltas på det sätt, som genom ofvannämnde Instruktion af den 17 December 1817, är i afseende på Lazarettsoch Curlius-medlen föreskrifvit. Tili hvad Herr Professor Bexell föreslagit, rörande Hospitals-Sysslomans och Hospitals -Predikants-befattningarnes framtida förenande, finnér Ekonomi-Utskottet sig icke böra tveka att tillstyrka bifall, heldst sådant, i Kyrko-Lagen medgifvet, redan vid en del Hospitaler varit öfvadt utan någon deraf förmärkt olägenhet, och tillfälle derigenom gifves till vinnande afen mera jemn Presterlig vård vid Ilospitalerne; men beträffande Herr Professorns hemställan att undersökning matte ske, i afsigt att utröna om icke, under tidernas lopp, hvarjehanda egendomar obehörigen Stats-Utskottets frångått Hospitalerne, som till sin primitiva bestämmelse borde återföras, så tror Utskottet, med kännedom deraf, att Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet redan låtit anställa en sådan undersökning, hvilken oek haft till följd, att flere afsöndrade lägenheter blifvit till Hospitalerne åter lagde, sig icke böra i detta fall föreslå någon åtgärd.
Det af Herr Stuart väckta förslag förutsätter deremot, alt Riksgälds-kontoret skulle, när som helst under året, vara berättigadt att upptaga lån i Ranken inom ett belopp af högst 500,000 R:dr, genom bifall hvartill Ranken blefve nödsakad att städse hålla i beredskap nämnde summa, hvilken icke, likasom det tillfälligt atsatta kreditivet, kunde frånräknas sedelstocken, utan måste deruti inbegripas, hvaraf åter följde att, derest icke maximum för sedelstocken till motsvarigt belopp förhöjes, tillgång för lånebiträdet åt Riksgälds-kontoret borde beredas förmedelst indragning från annat låneeller kreditiv-förlag af tillräcklig summa, en åtgärd, som Utskottet nu ej är i tillfälle att föreslå. Det torde dessutom icke vara lämpligt att under närvarande förhållanden minska den kreditiv-rätt, som en längre följd af år varit för Riksgälds-kontoret afsedd, och Utskottet får, på dessa förenade skäl, 35:o afstyrka bifall till Herr Stuarts motion samt hemställa, 36:o att stadgandet i 181 §. af Reglementet må oförändradt bibehållas. Jemlikt 182 §. i Reglementet är till manufakturernas och fabrikernas understöd anvisadt ett kreditiv af 1,800,000 R:dr, att hållas Kongl. Kommerse-kollegium tillhanda mot vilkor, som i nämnde §. upptagas. Af de till Fullmäktige, för hvarje vecka, inlemnade uppgifter öfver förhållandet med de i Depositions-afdelningen innestående medel, har Utskottet visserligen inhemtat, att omförmälde kreditiv icke varit till fulla beloppet anlitadt; men som läbriks-tillverk ningarne äro i stigande, hvilket föranleder behofvet af ökade förlag, anser Utskottet skäl icke vara för handen, alt tillstyrka någon nedsättning i det för ifrågavarande allmännyttiga företag afsatta kreditiv-understödet, samt föreslår alltså, 37:o att berörde kreditiv må fortfarande och intill nästa riksdag få till oförändradt belopp och på enahanda vilkor, som hitintills, hållas Kongl.
Men det ska snart bli bättre – det lofvar jag! Jag lär mig utantill en sida i ordboken hvar dag, och det gör en säker, ska jag säga, i synnerhet i inkonsekvenserna, och de är ändå de allra svåraste att få i sig. Ack, ack, ack! Snart! Den rara Ruffen. ANDRA KAPITLET. Förberedelser. I går kväll kvistade jag öfver till Alida Malm, sömmerskan, som har varit i Stockholm en tid, ty hur det än är, så känner jag mig allt litet kuslig till mods vid tanken på allt nytt jag går till mötes och ville gärna tala med någon, som har litet erfarenhet, fast helt apråpå, förstås! Det vill minsann inte säga så litet, att vid mina fyllda 46 år för första gången pröfva världslifvets frästelser, och hvad Gustaf angår, så kan jag inte räkna på honom en smul. Hela hans praktiskhet sitter i boden, eljest är han inte mera värd än ett nyfödt barn. Ja, det var också en historia, jag menar den där med Alida Malm! Människan hade blifvit 40 år, utan att ha haft något slags kånk för sig, men då blef hon pin tokig i tapetseraren, som var här för att ställa i ordning sosietetshuset. Naturligtvis var karlen en skojare, ty när det vill otura sig så vill det. Han lurade åt sig hennes fattiga slantar och lofvade henne äktenskap, bara de kom till Stockholm. Pytt! Sedan hon väl betalt hans resa dit och underhållit gunstig herrn där så länge hennes medel räckte, så Ja, det värsta af alltsammans är, att hon rent sörjer sig fördärfvad, den stackaren, inte öfver att han lurat henne, men öfver att hon mistat honom. Nu var det hälgdagskväll, och som vanligt satt hon i mörkret och ugglade, bara för att få gråta sig mätt öfver den där toffshjälten. Det har nu varit hennes enda förströelse i fem hela år, d. v. s. allt sedan hon kom hem igen. »Alida», sa jag strängt – vi ha varit skolkamrater, och jag visste, att det inte lönade att ta i med silkeshandskarna – »sitter du nu i mörkret och tapetserar igen?» Hon teg.
521, 555, A. 556. — den 11 Maj 1855, angående grunderna och sättet för markegångs-prisens bestämmande, i anledning af väckt motion om ändring af 2:dra §:n 3:dje momentet deri: B. V. 299, 342, A. 342. — den 13 November 1860, angående den allmänna beväringen, om tillägg uti 15:de §:n deraf: I. 46, R. 46; B. V. 197,254, 256, A. 277, E. 580. — den 12 Juni 1861, angående hundskatt, i anledning af väckt motion om behörighet för kommunal-nämnd att upptaga och afdöma de mål, hvilka röra förseelser mot 6:te §:n deri: B. II. 458, 462, A. 462. — om Stämpel-pappers-afgiften, angående ändringar deri; motion utaf Herr Gustaf Wilhelm af Donner: se Motioner. ilo — K — Kur-anstalt, i anledning af väckt motion om förberedelser till inrättande af en homöopathisk sådan: B. II. 458, 462, 474, A. 481. Kurck, Friherre Arvid Fredrik, dess yttranden: IV. 597, 631. Kurhus-inrättning, Stockholms stads och läns gemensamma, om full dispositions-rätt för nämnde stad och län till den åt berörde inrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen: V. 330, 344, A. 344; B. Kyrka och Kyrko-betjente m. fl., i anledning af väckt motion om uppgörande af nya billiga taxor å afgifter till —: B. I. 574; II. 5, A. 5.
M:t hade Directionen för Götha Canal inkommit med underd. ansökning om ett årligt anslag af Nionde HufvudTiteln för en vid Motala inrättad Mekanisk verkstad för Canal Verkets behof; uti hvilken ansökning och en dervid fogad berättelse 0111 Re - 200 Stats-Utskottets visionsn vid Götha Canal för år i8a5 blifvit uppgifvet, att de till Verkstadens byggnader och förråder redan använde kostnader uppgått till 106,641 R:dr 5 sk. 9 rtst.j att större delen af denna betydliga summa, eller 84,000 R:dr, mast tagas af tillgångarne för Canalarbetet, bland hvilka något anslag för Mekaniska Verkstaden icke inbegripes; att för år 1820 yterligare erfordrades 43>ooo R:dr, om inrättningens utföring skulle kunna med full drift fortsättas; att inrättningen, fullt färdig, förmodades skola kosta omkring 200,000 R:dr, samt att återstoden af den till Canalbyggnadens fullbordande anslagne summa icke lemnade någon tillgång till utgifternas bestridande för Mekaniska Verkstaden, utan att deremot en brist af omkring i8g,ooo Rtdr i den för GanalVerket erforderlige summa förmentas skola uppkomma. Sedan K. M:t i Nåder anbefallt K. Bergsoch CommerceCollegierne, att efter det Fullmäktige i JernContoiret blifvit hörde, i anledning af förenämnde underdåniga ansökning inkomma med underd. utlåtande, har sistbemält K. Collegium för dess del yttrat, att, ehuru beskaffenheten och omfattningen af omförmäldte mekaniska Verkstad icke blifvit af Götha CanalDirection detailleradt uppgifven , K. Cöll. likväl ägde den öfvertygelse, att Inrättningen varit och blifver af mycken nytta för CanalVerkets fortgång, samt att densamma äfven sedan nämnde arbete hinner fullbordas, skall blifva behöflig för Verkets vidmakthållande.
Ridderstapet och Adelns bestut 42 § antages 43 § bifalles 44 L gillas 45 Z godkannes 46 § antages 47 Z antages 48 K bifalles 49 H bifalles 50 § gillas 51 § gillas §2 § afstogs, sä widt det rörer BondeStandet, sa alt Ständet tillstyrker införandet af den mening ., wid z stut dock ware ej 2>ondeBtändet un^ derkastadt denna skyldighet. 53 § godkännes 54 § godkannes SS z Den 4 November. 4»I 55 L antages 56 Z antageS 57 H antages 58 4 gillas 59 tz gillas 60 § gillas Likaledes blef den af ConstitutiousUtstottet föreflagne nya Z, som skulle inflyttas emellan 6o och 6i § Z, af Ständer gillad. 61 § gillas 62 tz bifalles, med förbehäll att detta antagande icke mä anses hinderligt wid pröfning af den anmärkning, som angående Justitie Ombudsmannens öfwerflödighet hos Ständet blifwit gjord. 6z Z bifalles 64 § bifalles
Det hela skulle då slutligen komma att uppgå till en kostnad af 7,140,687, eller något öfver 7 millioner Rdr, för hvilken summa dock åtskilligt, som icke egentligen tillhör fästningsbyggnaden, derjemte erhållits. Denna summa är ganska ringa vid jemförelse med de kostnader, som af andra, i makt och tillgångar med Sverge jemförliga stater, såsom Belgien, Holland, Bayern, för dylika fästningsanläggningar blifvit använde — i medeltal knappt uppgående till \ deraf — äfven der dessa anläggningar till styrka och betydenhet icke öfverträffa Carlsborg. Då fästningens hufvudsakliga bestämmelse är att vara rikets militära central-depot, anse kommitterade det vara angeläget, att arbetena på densamma måtte erhålla de anslag att fästningen kunde på tio år blifva färdig. Landtförsvarskommitt. Bet. I. 4 26 Stockholm. Stockholms vigt vid Sveriges försvar undföll icke den komité, som 1819 tillsattes för fästningsförsvarets ordnande och till hvilken ofvan åberopade generalorder af den 5 Februari samma år, rörande en depot eller förrådsfästnings anläggning, var ställd. Men den hufvudåtgärd, man vidtog, afsåg att förekomma denna vigt. Önskan att minska Stockholms alltför stora inflytande, såväl i militäriskt hänseende, som i den vigt allmänna tänkesättet fästade vid dess besittning, var just ett af skälen hos dem, som föreslogo en depötfästnings anläggning i det inre af landet. I följd af stadens blottställda läge ville man genom anstalterna för ett landets inre försvar leda allmänna tänkesättet i en ny riktning, i den, att Stockholms besittning icke vore Sveriges, att hufvudstaden kunde falla i fiendens våld, ntan att landet vöre förloradt, och man ville vänja folket vid föreställningen om en förlust, som man ansåg oundviklig, och som, oförberedd, skulle förorsaka en allmän och olycksbringande nedslagenhet. Olägenheterna af liufvudstäders och i allmänhet stora städers befästande ansågos denna tid öfverväga dess fördelar; fästningar ansågos böra vara små, endast utgöra militäriska punkter, och 1812 års händelser ingåfvo måhända en öfverdrifven farhoga att försöka allvarlig strid vid gränsen.
3 pleant, till Tryckfrihets-Comiterade samt lill den Nämnd, som uil Regerings-Formens io3 §. omförmäles, inom denna månads utgång skulle företagas, stadnade Ridderskapet och Adelil, sedan valet af den i ro3 § Kegerings-Formen omtalade Nämnd blifvit bestämdt att företagas Fredagen den 3o deilnes, rörande de öfrige valen, uti följande beslut: 1:0 att valet af Rikets Ständers Juslitiae-Ombudsman och dess Suppleant vid denna, likasom vid föregående Riksdagar, icke företages, förr än Lag-Utskottet inkommit med sitt Utlåtande öfver Justilite-Ombudsmaunens embetsförvaltning, m. m. 2:0 att till Talmans-Conferencens bedömande öfverlemnås att bestäm i ma den lämpligaste tiden för valet af Comiterade lill Tryckfrihetens värd. S, D. Då Ridderskapet och Adeln för sin del ansåg alt val af Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret vid denna , likasom vid föregående Riksdagar, ej borde ske förrän sedan de förut varande Fullmägtiges embetsförvaltning blifvit af Rikets Ständer granskad , fann Ridderskapet och Adeln sig icke kunna antaga den uti BorgareSlåndgts den 21 dennes på bordet lagde ProlocollsUtdrag af den 16 i denna månad gjorde inbjudning, att instämma uti Ståndets beslut om desse vals företagande inom denna månads utgång. Från Högvördig© Preste-Stånbet, S. D. Af det hos Ståndets Electover den 21 dennes förde Protocoli inhemlades, att till Ledamot i Banco-XJtskottet, under den åt Biskopen m. m. Doctor Hedrén i Nåder förunnade tjenstledighet, I>1 ifvit vald Professoren m. m.
För bättre naturer vore säkert fruktan för denna degradering ganska verksam, och för den oförbätterliga torde också prygelstraffet vara nödigt att äga qvar som ultima ra tio. Hvad åter angår motionärens förmodan, att prygelstraffet lill någon betydlig del skulle vara orsaken till correct.- inrältningarnas befolkning, så tror jag, att den till större delen är oriktig. De fleste af dem, som tillhört krigsslåndet och komma på correctionshus, äro utan tvifvel sådane, som rymt från värfvade regtten. Så länge sådana finnas, skola äfven rymningar derifrån äga rum, och den förrymde, som saknar laga försvar och näringsfång, måste naturligtvis ofta tillgripa sådana utvägar till sin bergning, hvilka omsider bringa honom på correct.-inrättningen. Beträffande den frågan, huruvida beväringsmanskapet i förev. fall skulle vara att betrakta annorlunda än den öfriga armeen, så är den till en del af juridisk beskaffenhet, uti hvars bedömmande jag derföre icke vill ingå. Dock bör jag yttra den öfvertygelse, att det från militärisk synpunkt svårligen låter sig göra att iakttaga någon skilnad emellan beväringen och den egentliga soldaten, i anseende till dea enhet, som bör äga rum för bibehållande af disciplin. Den siste värde talaren har framställt åtskilliga vackra åsigter, huru man genom en mildare behandling skulle komma till samma resultater, hvartill hittills strängare åtgärder ansetts nödiga. För min del kan jag icke fullt gilla dessa optimistiska åsigter, utan tror, att så länge menniskonaturen icke kan frigöra sig från de svagheter, som äga sitt frö i sjelfva dess väsende, dessa fromma önskningar äfven afse ett mål, som man visserligen bör söka närma sig, fastän jag icke vågar hoppas, att det någonsin upphinnes. Likaledes vågar jag tro, alt den inom krigs-ståndet oundgängligen nödvändiga disciplinen skulle på ett högst menligt och äfventyrligt 4 il29 226 Dea 14 Mais. sätt förslappas, om de band på soldatens frihet i tjensten, hvarigenom krigstukten så väsentligen upprätthålles, blefvo lossade så, som den varde talaren menar.
Det andra är, att om Gonstit.Utsk. eller en enskild riksdagsman anser sig hafva skäl till anmärkn. emot Konungens rådgifvare, så hafva de vägen för sig i grundlagen föreskrifven; roen några förhör och examina med Konungens rådgifvare uti RiksStrn tillkomma ej Representationen. Jag arn - Dea 5 Mars f. m. 5i nar ej heller underkasta mig den; ty jag är ej sinnad att gifva näring åt dessa försök till efterhärmning af andra länder, styrda efter andra lagar och isynnerhet andra häfdvunna plägseder. Jag kommer således aldrig att här lemna svar på sådana frågor, som åsyfta redogörelse för mina åtgärder i egenskap af Konungens rådgifvare. Hvad åter bibehållandet eller frånträdande! af mitt embete vidkommer, sä får jag blott förklara, att det aldrig kommer att bero af några skrämskott eller uppmaningar från dagbladen eller andra, helst jag ej tror mig behöfva af andra något lära i tillgifvenhet eller grannlagenhet och vördnad för den Konung, jag tjenar. Frih. 13oye, Ludv.: Jag var ej närvar, vid början af Hr Dalmans anförande, men har deraf hört tillräckligt för att intagas utaf en känsla af ogillande, hvilken jag ej kan dölja. Hvad vill då Hr Dalman? Statsrådet har understödt Ständernas skrifvelse. Vill Hr Dalman göra ett brott häraf? Vill han, att rådgifvarne skola lemna sina platser, hvar gång Konungen ej hör deras röst? Måtte man eftersinna följderna häraf. Antingen skulle Konungen blifva ett blindt verktyg för rådgifvarne, eller ministeren ombytas hvart ny och nedan. Mouvementets rop under hela riksdagen har varit: en ombytt ministere.