Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o ig. så väl i anledning af verkställd granskning af posttaxorna för inrikes brefvexlingen, som ock angående åtskilliga postväsendet rörande motioner. VIII. B. 228. A. 240. XXIV. E. i43. — N:o 20. angående städernas saluaccis. IX. B. 323. A. 38i. XXVI. E. 112. IX. B. 4^8. X. A. 109. — JV:o 23. i anledning af gjorda anmärkningar emot betänkandet N:o ir, angående kurhusafgiftens fortfarande, samt Herr Möllerhjelms, Axel. i ämnet väckta motion. XI. B. 62. XII. 132. A. 202. XVI. U. 202. XVII. A. 63. XVIII. U. 226. XIX. A. 290. E. 355. — N:o 24. i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion, angående befrielse från erläggande af bevillning utaf utdelning å Götha Ganalbolags actier. XIII. B. 110. A. 291. — j\:o a5. i anledning af Herr Göran Hammars motion om lindring uti bevillning för staden Wexiö. XIII. B. 110, 2g3. A. 382. — N:o 26. i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o 10, angående Contractsprostarne Sandbergs och Öhrnbergs motioner om bestämmande af en brännvinsconsumtionsafgift. XIII. B. 110. A. 294.
Ivilvets 8tu,der llufvu dessutom i underdäui»I,et unmult lien önslvun, utt, sä snurt jemtorelsetullläen olve,- LriininuI-D;>»ldrsIuAet llnnnit utt ut' den för dettu uillete nedsutte Lvmite uj^>>ättus, surilniu Lo,nite mätte u^ljllösus. I^oil^l. Nu^^.t Ilur, vid underdäni» föredru^nin» uf detlu urenris, med IlÖA tilllredsställelss funnit den tidjlunlit undtli»en nullvus, du 8vensliu Lolliet slvull liommu i ätn^utunde ut' en oluf 8uinliulIsordninAen8 iiiest önsl^- vurdu tördelur, den utt t'ä lefvu unile,' L»i<len ut en DuA, enlvel i u^>^- stullnin», t^dli» tor tilläm^nil,A oell lell>nunde ett jemlilvt slv^dd ut llvurje medlluiAurs utun unseende till villvor elle, ständ. Ner un trettio ur uro nu förtlutnu, sedun den lvort efter 1809 urs 8tutsllvulfninA för värt Du»verlv8 fo> llättrin^ nedsutte Lonnle loörjude de urlleten, ilvurs frukter I^on»I. Nujit, lilvu fläde inevl nutionens ujl^l^stuste män oell inussun uf fvlfet, efte, län^tut. Nen det mäste erlvunnus, utt Aumlu vunor oell inrotude jllu»se,ler lu^t f>et^dli»u llinder i vu^en tor utt fninAg dennu uil»sIuA6nIi6t till ett, slv^ndsumt slut.
Man kan väl ej vilja förneka att K. M., oberoende af Ständerna, äger rätt att besluta i allting rörande bränvinslagstiftningen, med undantag af skatten; således bör väl det Utsi;., som afhandlar sådana frågor, som framställas till K. M. i önskningsväg, äfven behandla denna fråga, som icke afser någon för framtiden ny författn:g, utan endast en förändring i den nu gällande. Jag, för min del, anser Bevilln:sUtsk:s åtgärd hafva varit riktig; ty den sammansatta afdeln:g, som skall behandla frågan om ny bränvinslagstiftning, kan väl icke hafva att göra med denna fråga. Frih. Raab; Gr. af Ugglas skulle hafva alldeles rätt, om icke Frih. von Saltza yrkat att den bränvinsbränning, som, enl. hans förslag, skulle tillåtas under loppet af innevar:de år, skulle beskattas. Om det vore meningen, att en månads bränvinsbränning skulle tillåtas utan skatt, så egde Ekon.Utsk. att behandla frågan, såsom varande ett önskningsmål; men här är ju meningen, att denna bränvinsbränning skulle beskattas förmodligen i likhet med den beskattning, som hittills ägt rum, och under sådant förhållande kan jag icke finna annat än att, om ärendet återgår till Ekon.Utsk., dess afdelnig får sammanträda med Bevilln:sUtsk:s afdeln:g, i och för beskattningens skull. Derföre anser jag det vara alldeles likgiltigt till bvilketdera af dessa Utsk. ärendet går, men då alla andra bränvinsmål gått till BevillmsUtsk., så anser jag äfven detta böra gå dit. De motioner, som föregående Riksdag väcktes med afseende på bränvinsbränningstiden, gingo alla till det Utsk., som bade bränvinsärendena om hand, och på samma sätt anser jag också denna fråga böra gå till den sammansatta afdelnig, som hade dessa ärenden om hand. Jag kan icke underlåta att påyrka, alt frågan måtte återremitteras till Bevilln:sUtsk. Hr von Knorring, Erik Oscar: Förekommen af Frih.
Ut Supra. S. D. Företogs till afgörande Banco» Utskottets förlidna gårdag på Bordet lagda Memorial af samma dag, innefattande dess Utlåtande öfver StatsUtskottets den 18 förutgående afgifna ytterligare Betänkande och Förslag till reglering af åtskilliga omständigheter, hvilka äga gemenskap med Rikets penningeväsende, samt det större Creditivet och Disconträltigheten i Banken för Kongl. Allmänna Maga/.inslnrättningen och RiksgäldsContoiret; och blef berörde Memorial af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet, med det förtydligande, att vid beslutets expedierande skulle uti följande mening: ”under förbehåll att Riksgälds Sedelstocken icke må intill nästa Riksdag på något satt kunna ökas utöfver dess nuvarande belopp’’, de sist anförda orden n?u, 29 >ff4f (<• T4o/ i Jf&ffft df» 1-tonHfiri Supra.
När jag under somrar, som jag måst stanna i staden, någon gång gjort en tur ut i skärgården och fått se denna lilla anspråkslösa, älskliga blomma, som dock står ut med uordhafsvindar och salta vågor, har jag stämts helt vek på en gång af både fröjd och smärta — af smärta därför att jag ej fått dröja därute, af fröjd därför att jag känt mig genomilas af all den namnlösa glädje, som återseendet af haf och klippor och lågsluttande strand alltid uppväcker hos mig. Men — men — titeln på mitt lilla kåseri lyder j u: » kvinnor och blommor », och jag är nu ute på exkursioner efter mina älsklingsbarn! Till ämnet! — så att jag inte också förirrar mig in i skogen en sådan här fager vårdag som i dag. Det kunde vara fara värdt, att jag aldrig hittade ut eller blefve kvar vid tjärnet, där slånbuskens fina grenar afteckna sig mot klar luft och blankt vatten, och där den sidengrå askens stam ser så inbjudande ut att ställa sig intill och luta ryggen emot och så försjunka i drömmar framför detta vårsceneri, som hviskar om en kärlek, starkast i sin första gryende aning. Kvinnor och blommor. Ja, de äro förenade genom frändskapens - — själsfrändskapens — olösliga band. Gulhvit hy, blondt hår, stel och kantig figur, men med mjuk mun och hvita tänder — det är påskliljan. Mjuka rörelser, hvit hud med blå ådror, mörkblå stjärnögon, svart hår — det är violen, vek och eftergifvande och älskande. Grå ögon med vidgande pupiller, skiftande hy, den ena timmen ful, den andra vacker, allt efter själsstämningarna, med namn om sig att vara flyktig — det är chrysantemum i alla dess varieteter. Och så vidare i oändlighet. Astrid. Hvad m a n äter i Spanien. För ldun af C. H. E. R — y. (Forts. o. slut.) f en jag hade så när glömt bort » garbanzon »! V e den spanska husmor, som det gjorde — hon fick säkert svälja sitt kött med gråten i halsen!
Det finnes jemväl den väsendtliga skillnad emellan detta stadgande och det Hr Dalman föreslagit, att nu alla närmare arfvingar till fideicommisset alltid blifva hörda och, i följd deraf, låneansökningen kan afslås, då deremot ifrågavar. motion åsyftar en bestämd rättighet alt beläna fideicommisset och det ända till |af dess värde eller sfi betydliga summor, att jag tror, det så höga inteckningar i fideicommiss sällan hittills blifvit tillåtna. Dessutom är det egentligen mot Hr Dalmans motion, jag riktat mina anmärkningar. 1 fall LagUtsk. finner sig kunna föreslå några lämpliga grunder för belåning af fideicommisse!-, hvarigenom blifvande fideicommissariers rätt betryggas, skall jag ingalunda hafva någonting emot, att en allmän lag tillåter fideicommissers intecknande; och om jag nu fortfar att yrka bifall å betänk., så är det endast derför, att Hr Dalmans förslag ej må vinna framgång. Jag skall likväl ej vara envis i tnin begäran om bifall till betänk., och i fall B., o. Ad. skulle finna för godt att återremittera det, skall jag ej yrka någon votering. Gr. Cronhjelm: Ingendera af de värda ledamöter, som talat för bifall å Utsk:s betänk., har haft godheten att upptaga hvarken min motion eller skälen derför. Jag tror, att jag här tillhör en juste milieu, ehuru jag ej tycker om benämningen. Jag har yrkat, att fideicommissarierna må få belåningsrätt, men att correctiver må finnas emot missbruk af denna rätt. Hr von Hartmansdorff har sagt, att ingen fideicommissarie väckt denna fråga. Detta tyckes icke vara något motskäl; men jag skulle dock kunna utreda för Hr von Hartmansdorff, att om någon gång den oväntade händelse inträffar, att arf tillfaller mig, så blifver detta troligen ett fideicommiss, ehuru på ganska långt håll. För det läll, att frågan vore väckt af någon fideicommissarie, bal* Hr von Hartmansdorff vidare invändt: hvarföre väckes frågan här; inteckningsrättigheten kan ju blifva beviljad af Konungen?
Län uti memorial, som ifrån Bonde-Ståndet blifvit till Stats-Utskottet remitteradt, under åberopande, dels af de omgångar, sorn mäste iakttagas, innan odlings-understödet kan utbekommas, dels äfven af de betydliga och, för en nybygges-sökande, högst kännbara kostnader, sorn dermed äro förenade, föreslagit: att, till afhjelpande af denna olägenhet och till befrämjande af Rikets Ständers afsigt med det beviljade understödet, nybygges-sökande, sorn på anläggningen fått frihetsoch ti 11- stånds-resolution, måtte utbekomma odlings-understödet, då lian med bevis af vederhäftig person, hvilken tillika borde borga för understödets återbetalning om annat förhållande inträlfade, styrker att lian verkställt den föreskrifne odlingen; att detta bevismed borgen mätte, genom ortens Kronofogde, insändas till Kongl. Majrts Befallningshafvande, sorn åt Iironofog Bihang till R. St. A-de Samt. 1 :sta Afd, 2 28:de Håjlet. IO Stats-Utskottets Utlåtande N:0 126. den egde meddela anordning att vid de vanliga Uppbörds-stämmorne utlemna odlings-understödet; att, till control huruvida odlings-skyldigheten vore fullgjord, den syn måtte tjena till grund, hvilken Krono-Betjeningen, enligt Lag, vore skyldig, att hvart tredje år, utan åboens betungande, å .Krononybygge!! förrätta; att om dervid befunnes, det åboen försummat odlings-skyldigheten, odlings-understödet borde af honom återgäldas och, i händelse af brist, utaf borgensmannen ersättas; oell att, om en sådan syn icke hölles inom den i Lagen utstakade tid, löftesmannen borde för sin borgen vara fri. Uti hvilken hemställan Pehr Hindriksson ifrån Norrbottens Län till alla delar sig förenat, hvarjemte Johan Larsson tViklund samt Olof Olsson ifrån Westerbottens Län anhållit, att enahanda förmon måtte nybyggarne i deras hemort beviljas.
Denna afgift blifwcr destutom för jordägare icke obetydelig om alla öswerenskommelser med Bön. der, Torpare, Underhafwande med flere, om jordbruk, dagswerken och de ringaste tjenstbarheter, stola med Charta förses efter den föreflagne beräkning af 24 st för hwarje helt mantal 1 proportion för mindre hemman och lägenheter, atk förtiga beswäret och 0- lagenheterna as wista ljenstbarheters wärderande till bestämmande af Chartans behöriga belopp, dä Högloft. Utskottet i 15 §. stadgat, het Skuldsedlar först med Charta borde förseS, enär de för Dommare och Executorer uppwrsaS, och dä jag an - Den s Februari!- 3Zz anfelt öfwerenskommclser och beting om jord och kjenstbarheter, wara enahanda förhällande, och böra njuta samma ratt som öfwerenskommelsec om penningar e er Skuldsedlar, har jag förmodat åtminstone den inffrän ning i Utstottets besiur. att Stämpel afgift för öfwerenökommelse pä Landet om jordbruk, arbete eller andre förbindelser, iche borde upstä förr än sädane i anledning af twist för <omare och Lxecutorer mäste löretes, i likhet med bwad om Skuldsedlar är stadgadt; men som Högloft. Utskottet öfwer, afflagit milt af berörde anledning gjorda pästäende, är mig endast öfrigt att denne min mening Riksens Högloft.
I stöd af den öfvertygelse, att en Stats förkofran heror på dess ökade VaruProduction, och att denna inskränkes i samma mohn, sorn den betungas med nya oväntade Utgifter, eller hindras genom Tvångslagar; har jag icke tvekat, att inför llögloflige Ridderskapet och Adeln yttra de tvifvelsmål jag hyser om nyttan af en åtgärd, som jag förmodat strida emot förestående grunder. Det är visserligen med Samhälls-fordringarne enligt, att hvarje Näring, hvarje Individ i ett rättvist förhållande bidrager till Statens upprätthållande och till bestridande af alla i och för Statens sjelfbestånd nödiga Utgifter. Benna Beskattningsrätt är Rikets Ständer genom Grundlagen förbehållen, och är ock af Rikets Ständer, genom Bevillningens bestämmande och fördelande, begagnad; hvaremot hvarje ytterligare bidrag af någon Näring är en ytterligare börda, som (om man antager att Rikets Ständer rättvisligen fördelt Bevillningeh), trycker densamma utöfver dess rätta proportion. Föranledd af denna åsigt, vågar jag föra Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å den sedan sista Riksmöte anbefallte förhöjning af Tullen å Rikets största ExportArtikel: Svenska Stångjernet. Förgäfves må den invändning göras, att då denne erlägges, är varan icke mera i Producentens hand; verkan skall dock alltid blifva densamma, betal - Den 5 Januarii. 359 ningen till denna skall ovilkorligen nedsättas i samma proportion, som Tullen höjes, och det är således oemotsägeligt, att all Tull å en ExportArtikel är ett ytterligare bidrag af Producenten, hvilket jag anser denna Näringsidkare nu icke kunna bära, dåde uppdrifne Forlönerne och höga Spannmålsprisen tagas i beräkning och hvilka utgöra en så betydlig del af omkostnaderne vid Jerntillverkningen. Den nu gällande Tull för Stångjernet grundar sig på Coursens högre eller lägre förhållanden, då Coursell på Hamburg stiger öfver 108 Skilling, skall för hvarje Skillings höjning intill 120, erläggas en Skilling Hamburger Banco högre Tull på hvarje Skeppund Stångjern.
H w e m skal nu hans wälde styra, Se ' n han tagit Mamsell Warg, Som til lifs o c h kroppens helsa Lagat oss så mången bit, Hwars Eecepter kunnat frelsa Mången Fru från slät Credit? Sörje då på denna dagen A l t det K ö n, s o m heter Hon. Jag kan sjelf få ondt i magen, När h o n dör så dyr person, Skada! när wi miste Brenner, Skada! NoräénjlycM flög b o r t! Witterhet förlusten känner, M e n den sorgen var dock kort. Uppå grafven b ö r bli skrifvet: Här nu hvilar Mamsell Warg, S o m oss Kokeboken gifvit Och ej war på Rätter karg. Lefwa skal h o n i wårt minne, W ö r d a s af hwar Delicat, Tils en ann ' Mamsell wi finne, Som så wäl kan laga mat. Redan smörgåsbordet erbjöd en gammaldags anblick. Denna rätter »: T matsedel bjöd på följande » MatBrännevin, Smör, Bröd, Ost m. m. Watten Såppa af allehanda slags grönt. Cottel etsAborrar. Kagout på Oxekiött i facon s o m Fogel. Fogel uti Gelée. Kycklingar i fa&lt;,ion af unga Kalkoner. Kiersbärs-Saft k la Glace — samt W e r s e r ingen hungrig mätta, Witterhet är slät Confect. AV il man E i m på bordet sätta, K a n man skrämma bort sin slägt. Magen sjelf skal kunna säga: Lika godt m e d Brenners d ö d! Blott vi Mamsell W a r g fått äga, Som gaf mat till öfverflöd, Warg. » Dryckes-Waror »: Öhl. Cannarie-Säck. Uhenskt win .. Biörklaka. Pontak. Ungerskt win. De fem små Wisborgarne. Wisborg. s. v. M e n detta beror j u icke minst på älskvärda husmödrar och värdinnor.
Personers rösters igenkännande af deras större till staden, i mon af betydligare rörelse m. m., betalande utskylder, voterings sedlarne böra bestå uti sådane smärre Skattpennings poletter, af hvilka den betydeligare bidragande bör erhålla flere, och så många, som tillsammans tagne svara mot dess röstetal, hvilka såsom af lika valeur med mängden af de öfriges, vid öppnandet och uppläsandet icke kunna röja den röstande; och uppdrogs Herr Assessor Arosenius, att med förslag till en sådan redaction af denna del af ifrågavarande § till Beredningen inkomma. b. Uti slutet af samma 14 § i Riksdags Ordningen stadgas vidare: »Ingen må för Städerne till Riksdagsman utses, som ej minst tre år varit Borgare i Staden», hvaraf, såsom analogt med föreskriften i de följande orden: »ej heller någon för Fahlu Bergslag, som icke lika tid varit derstädes brukande Bergsman», Commerce Rådet förmenar tydeligen kunna slutas, att meningen icke är i en stad, hvilken som hälst, densamma eller en annan; men, då likväl redan exempel gifvas på en sådan tolkning, föreslår, med tilläggande af ordet »densamma» näst före ordet »Staden» det förtydligande häraf, som i en framtid skulle förekomma ali origtig tillämpning. Med afseende härå förenade sig Beredningen om att härvid, till undanröjande af uppkomne stridiga begrepp, väl fordrades något tillägg, men var af skiljacktiga meningar om grunderna för detsamma. Herr Assessor Arosenius trodde det vara enligt med esprit’n af denna § och öfverensstämmande med öfriga analoga stadganden, om näst före »Staden» tillädes ordet [»]samma». Herr Doctor Falk förenade sig härmed. Herr Öfverste Schönström ansåg en sådan inskränkning innefatta en obillighet, och förmodade, att ändamålet med den af en Riksdagsfullmäktig fordrade egenskap, att 3 år i Staden hafva varit Borgare, ej kunde vara annat, än att genom en således föreskrifven längre tid förekomma, det någon Städemes representant
Den tid torde darfor ej vara aflagsen, db vederborande myndigheter ej langre skoln kunna motstk denna pbtryckning; hela tidsriktningen tenderar darbt. *) Och hvad ar det barnmorskorna begara? Att intradessokande till barnmorskelrurserna skall aga de knnskaper, som fordatt laroknrsen blir ras for intrade vicl follrslrolelararinneseminariu~~~, tvbgrig i sti-illet for ettbrig, att instruktionsbarninorska ej allt for ofta ombytes samt att repetitionskurser anordnas for de iildre barnmorslrorna. DB emellerticl kbrens sbval duglighet soin anseende i hog grad iir beroende af dess moral, begares ock att intriidessokande skall for&amp; intyg af minst tvB k b d a troviirdign personer, att hon fort en sedlig och oforvitlig vandel, att mer iin hittills skett de elever afvisas, hvilka synas varn for. knllet oliimpliga samt att eleverna under liirotiden bo vid anstalten och st&amp; under en bildad husmoders ledning. b Sb lyder i hnfvudsak barnmorskornas forslag. Att vederborande ej Bnnu synas Bmna tillinotesgB de frainstallda forclringarna, for sb viclt de ghlla hojda kunskaper, beror vaJ i viss mdn pb de okade kostnader sb viil for stat som for den enskilde, som en dylik forandring sk.ulle inedfora, men i annn Bogre grncl torcle skhlen diirtill ligga i de betankligheter som af f. d. ofverlakaren vid Barnbordshuset C.
— att man bara är en i högen, att man skall kastas ut som ett osjelfständigt, viljelöst ting och kanske mot sitt bättre vetande hamna på en plats, der man inte kan vara till nytta hvarken för sig eller andra — vegetera fram sitt lif som millioner andra nollor ha gjort förut — äta, sofva, arbeta, utan att man vet hvarför, och slutligen dö — också utan att veta hvarför. Som nu t. ex. tant der nere i Hallerums prestgård. Det fins säkert millioner qvinnor i verlden, som skulle kunnat sköta hennes lifsuppgift precis lika bra som hon; om hon och en af de der millionerna en vacker dag hade kunnat byta kroppar, så skulle ingen på prestgården ha märkt, att det kommit en annan prostinna i stället för den gamla, hvarken farbror eller barnen eller tjenarne. Nej, hvad jag vill ha, det är en uppgift, som passar bara för mig, som ingen annan än jag kan fylla, om den är aldrig så obetydlig. » » Ja, men helst skall den vara litet ovanlig? » » Det nekar jag inte för. Jag afskyr allt vanligt. Ja, om jag hade anlag för någon konst, som jag nu inte har, så tror jag knappast, att jag ändå skulle vilja bli konstnär — till oeh med det är ju vanligt. Nej, jag skulle vilja ja, jag vet inte hvad, allting är så töcknigt för mig, då jag tänker på det der. Han slog med sin knutna hand ut i luften Jag skulle vilja någon gång i mitt lif komma och gjorde en stolt kastning med hufvudet. i en riktigt svår belägenhet — du förstår, det Han hade talat sig varm och röd, och ögonen skulle gälla något stort — och då skulle jag lyste. Ingrid satt och såg på honom nästan handla så, som min natur drefve mig att handla, med litet respekt, och då han tystnade, sade oeh som ingen annan än jag skulle kunna handla, just derför att ingen annan har alldehon med en suck: » Ja, så der måste en karl tänka, det förles samma natur som jag — och det vore står jag nog. Men ser du, vi fruntimmer, med nog för mig, på det ögonblicket skulle jag seoss är det helt annorlunda För oss jemnas dan lefva nöjd i hela mitt lif.
Då nu Hr Bildts förslag går ut på alt tili K. M:s disposition ställa en summa för att på bästa sätt användas till beredande af en lämplig hamn för Carlstad, hvars behof blifvit allmänt erkändt, synes det mig böra tillvinna sig ett obetingadt bifall, utan afs:de å de skiljaktigheter, som förut blifvit uttalade i fråga om den bästa planen. I fråga om att öfverlemna summan till sjelfva staden, såsom Hr Bildt föreslagit, i stället för till Bolaget, synes mig äfven detta innebära en förbättring. Jag anhåller således om bifall till Hr Bildts förslag, sådant det nu är skriftligen affattadt. Gr. Sparre, Erik: Om detta förslag skulle vinna framgång kunde det tilläfventyrs föra oss in på det fält, som vi på f. m. beträdde. Carlstad kan då komma vid nästa Riksdag och säga: »R. St:r beviljade förra Riksdagen för en hamnläggning 100,000 Rdr som vi aldrig begärt, denna summa var alldeles icke tillräcklig för ett så stort företag, och vi måste derföre nu få ytterligare anslag.» Det synes mig, mine Hrr, ingalunda lämpligt, att R. St:r anslå medel för ett dylikt företag, hvars detaljer äro så obestämda; och med afs:de på den nuv:de finansiella ställningen tordo äfven vara bäst att dröja till nästa Riksdag, då man kan få ett fullständigt förslag. Jag måste således tillstyrka afslag både på StalsUtsk:s och Hr Bildts förslag. Hr Carleson: Innan saken företages till afgörande, vill jag fästa upmärksamheten på det obestämda i Hr Bildts framställning. Han har föreslagit, att ett anslag skulle lemnäs för en till Carlstad ledande hamn. Är det för en hamn och kanal, eller blott för en hamn 108 Den S December e. m. eller blott för en kanal? I det outredda skick, hvari frågan nu sig befinner, och då härvidlag ej kan vara något periculutn in mora, tror jag mig böra fortfara i min anhållan om afslag. Gr. Löwenhjelm: Jag får äran göra en anmärkn. mot de båda sista talarne.
BancoUtskottet har i sitt utlåtande deröfver afslagit att lemna de begärda bidragen till BiksgäldsContoiret, men deremot åtagit sig, att med de föreslagna summorna i Discontoch annan lån-väg biträda Jordbruk och Näringar samt till afhjelpande af penningebristen i allmänhet. Discontrörelsen, grundad på allmänna medel, skall blifva hufvudsakligaste föremålet för mitt yttrande. Det är min öfvertygelse, att Disconter som förläggare af allmänna medel blifva skadliga i den mån de längre tid fortfara; deremot &ro de nyttiga och kunna aldrig blifva skadliga, då de af enskilda förläggas utan bidrag af allmänna medel. Orsaken dertill är, att då Disconter förläggas af allmänna medel, ingår ech amorteras intresset i det Verk , sorn administrerar Discontrörel«en: rörelseCapitalet mindskas således i samma mån, lånbehofven ökas i samilia förhållande* och dessa Verk blifva Den 7 Juli. e. m 4éi nödsakade, att tid efter annan, i mån af det sålunda ökade behofvet, utvidga Disconternas rörelse, och hvem kan väl utstaka gränsen för sådana lånrörelser? Om Disconter 'deremot af enskilda förläggas och underhållas, äger den omtalda mindskningen i rörelseCapitalet icke rum, efter de inflytande intressena genast äter ingå i rörelsen, dels derigenom att de instickas i Discontrörelsen , dels ock genom delägarnes consumtion: Disconterna, som äro förlagde a£ allmänna medlen, böra derföre, i den mån enskilda Disconter kunna inrättas, indragas. Jag vet, att den stora vinst de privata actieägare uppburit i de närvarande Disconterna väckt afund, men okunnighet om orsaken till denna vinst är dertill endast ‘vållande; vinsten förde privata actieägarne härrör deraf, att de till en del uppbära intresset af de allmänna medel, forn Banken till dessa Verk förskjuter.