Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Regeringsformens 28 §, som fbrcskrifwer, att alla Embeten inom Riket, med nägot undantag i afseende pä de militaira, skola ät lnfödde Swen» 183 Den 6 September. Swcnste Män updragas, har Rector Scholä Herr Magister 6. driver stolp 6 uti mgifwit Memorial yrkat nödwändighlkcn af ännu ett undantag frän detta allmänna stadgande och förcstagik det Konungen kunde lcmnas/öppet, akt till Embeten ivid Undcrwisningswerkcn befordra Utländske Lärde och Konstnärer. Conttitukions-Utstottct bar för sin del funnit denna anmärkning ej sakna behörig grund; och oansett de sall endast sparsamt torde inträffa, bwaruti ben projccteradc ytterligare dispensen kan tillämpas, lärer dock en tydlig och bestämd föreskrift härutinnan ätminstone ej wara öfwerflödig. Utan att orätttvist förneka Nationens riktning till en högre culkur, utan att nedsätta Sirergcs framsteg i Konster och Wetteufkapcr under andra Europeiska Länders i allmänhet, mäste dock mcdgifwas, akt en Stat nägon gäng kan utom sig söka medlen till en fullkomligare odling, till en mera hastigt fortskridande uplysning. National-stolthcten säras aldrig häraf, sä wida desi grundsatser ej äro för mycket illibcrala. Det gifwcs dessutom wcrkligen nägra folkstag, ehuru /ä, hwilkas öfwerlägscnhct i wissa delar mäste erkännas. Att frän sädane Länder öfwerflpkta pä fosterjorden män af utmärkt skicklighet, synes blifwa fosterjordens winning: hon sättes derigenom i tilfälle att framdeles mindre behbfwa deras inkallande. En nyttig .täflan upkommer sämedetst och lärdomens och snillekS skatter ökas.
Gr. Posse, Erik Arvidsson: Under den vidlyftiga discussionen, som förevar i sista plenum, i anledn. af Consl.Utsk:s meni. N:o 43, röride förändring i 5(5 och 81 §§ Reg.F., hörde jag med särdeles tillfredsställelse Gr. von Platen och Hr Lagerhjelm yttra sig i enlighet med de åsigter, som äfven jag gillade. Jag hoppades i det längsta, att deras yttrade tankar skulle vinna segern, men jag erfor snart, alt jag deruti misstagit mig. Jag kan nu icke annat än beklaga, alt R. o. Ad. har fattat ett beslut, som, eller mili öfvertygelse, innefattar en inskränkning i Konungamakten, och derjemte lägger ett. ovillkorligt hinder i vägen för den nödvändiga förändringen af de grundlags-§§, hvarigenom li e Stånds beslut, enligt grundlagens nu varande innehåll, kunna blifva förkastade för del 4:des vilja. Jag bade önskat, ali denna förändring gått i verkställighet, men jag bar deremot icke kunnat gilla, alt två Stånds beslut skulle hvila, när de hafva fåll Coust.Utsk. för sig. Sedan R. o. Ad:s nu i sista plenum fattade beslut är i motsats emot mina åsigter, får jag anhålla, att min reservation emot samma beslut må i prol. inflyta. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 2(5 och 31 sisth Mars på bordet lagda utlät. N:o 240, i anledn. af väckte motioner om grundskatternes förvandling lill bevillning, rör:de en allmän skattejemning öfver hela Riket m. m. 136 Den 7 April. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus, anförde skriftligen: StatsUtsk. synes mig hafva nog knapphändigt behandlat en fråga, som, efter min tanka, är af mycken vigt, och borde, synes mig, icke hafva dröjt med de förevarande motionernes besvarande, i mer än ett halft år, hvarigenom de nu så till sägande förfalla af sig sjelfva.
Julen bör och skall vara en vederkvickelsens, en fridens, en glädjens högtid. Det är därför med full rätt vi fordra, att samhällsinrättningama ordnas så, att hvarje individ, hur anspråkslös hans ställning än må vara, kan komma i åtnjutande af litet julglädje och julfrid. Det är inga orimliga fordringar vi ställa på hvarandra, då vi begära, att åtminstone vid den tid, då öfver hela jordens krets tusentals klockor ringa in det glada budskapet o m frid och försoning, tusentals kärleksmaningar höjas, vinningslystnadens och själfviskhetens grottekvarn skall hämma sina hjul och vi alla, stora och små, fattiga och rika, höga och låga, söka förhjälpa hvarandra till en » god j u l ». Hur öfverensstämmer emellertid verkligheten med dessa, som det tyckes, rimliga fordringar? Tyvärr visas oss där en annan tafla än den brödrakärleken önskade att måla i ljusa färger. Verkligbeten visar oss För det andra — och detta är ändå viktigare — borde vi göra våra juluppköp så- väl af matvaror och delikatesser som af toalettoch prydnadsartiklar i så god tid som möjligt; härigenom skulle många omsorger och ansträngningar sparas, icke blott för butikbiträden, sömmerskor m. fl., utan äfven för de köpande själfva. Det mer och mer tilltagande bruket att vid jul och nyårstid omkringsända kort med välönskningar till vänner och bekanta ingår naturligtvis också som en betydande faktor i julöfveransträngningen, särskildt för posttjänstemän och brefbärare. Äfven härvidlag gäller det, att vi kunde bespara våra arbetande bröder mycket obehag, om vi dels inskränkte julkortens antal (åtminstone hvad visitkorten beträffar, kunde de väl utan saknad alldeles slopas? ), dels afsände dem i tid, det vill säga några dagar före de respektive högtiderna. Särskildt skulle jag vilja ställa denna uppmaning till alla familjemödrar, på hvilka ju den största bördan af juluppköpen hvilar och som genom sitt exempel kunna verka inom vida kretsar.
I matrummet satt hennes far och läste tidningen; hon greps af en plötslig och våldsam sinnesrörelse vid åsynen af hans gråa hår och ansiktets många fåror; det skrek i henne af samvetsagg, af medömkan, af smärta, och hon slöt sig smeksamt intill honom och kysste honom med ett ömt ljud, som till hälften var den sjukes och pinades suck. Därpå skedde en lika plötslig och lika våldsam omkastning i hennes känslor, och lydande sin nya vilja kastade hon sig öfver sin yngsta syster, burrade i hennes hår, tog henne i famn, dansade med henne genom salongen liksom gripen af en hvirfvelvind, medan hon ömsevis sjöng och skrattade. Slutligen, då systern blifvit trött och hon själf andlös, störtade hon upp på sitt rum, kastade sig framstupa på chäslongen och började att bitterligen gråta. När pigan ett par timmar senare kom upp och budade till kvällsvard, stod den unga fröken framför spegeln, med förgråtna ögon och håret i oordning, storväxt och blond, med Bellisblomman i den mörka klädningen. Familjen Bergdahl satt kring middagsbordet en dag i början på sommaren. Fönstren stodo öppna, bien surrade ute i trädgården, och en svag doft af syrener fyllde rummet. Unge herr Bergdahl, studenten och blifvande läkaren, som nyss hemkommit från Lund, sade: »I sommar få vi främmande till orten, – nånting för er, flickor. Jag träffade prostens i morse nere vid stationen, och de meddelade mig den intressanta nyheten, att de om ett par veckor väntade hit ingeniör Emil Björkman. Han är brorson till prostinnan.» »Känner du honom?» sporde doktorn. »Mycket väl, från mina första studentår,» svarade sonen. »Ett briljant hufvud, en bra pojke. Men för er, flickor, är det bäst att se upp. Ty för er är herr Björkman en smula farlig.» »En don Juan?» hånlog fröken Sigrid. »Inte så som du antagligen föreställer dig detta djur,» svarade brodern högdraget, i det han vred sina välvårdade mustascher. »Du behöfver inte smickra dig med den tanken, att han skall säga dig artigheter; han säger öfver hufvud taget inte så värst mycket. Men ett förbannadt flicktycke har han.
Det visar sig af räkenskaperna, att de medel, som beviljades, blifvit använde på det yttre sjöförsvaret och isynnerhet på de nu befintliga linie-skep^ pen under det att sparsamheten galt så långt med afseende på det, som man säger omhuldade skärgårdsförsvaret, att under 2:ne års lid fyra kanonslupar icke hunnit blifva färdige. Allt detta hindrar t dock icke att linieskeppen i denna stund temligen länge varit lig1 gande i Carlskrona hamn, och att den i tidningarne emellanåt oraf talade eskader, som naturligtvis skulle göra Svenska nationen akr tad hos utlänningen, ännu befinnes qvarliggande i nyssnämnde stad med full besättning och fulltaligt antal Officerare, under det att, ehuru man såsom ett skäl derför att linieskepp ovilkorligen borde linnas, har anfört, att de voro oundgängligen nödvändiga till de öppna kusternas försvar och icke minst Gottlands, man deremot har, till denna ös försvar, afsändt en afdelning af de s. k. odugliga kanonsluparne med blott § besättning och temmeligen knappt befäl. Jag tror det icke löna mödan att här uprifva gamla sår med afseende å det ena eller andra slaget fartygs öfverlägsenhet för krigsbruk i våra farvatten och det har icke heller varit min mening. Jag är lugn i den öfvertygelsen att om än erfarenheten ännu icke uttalat sin dom häröfver, tror jag dock att den, efter hvad som visat sig, temmeligen snart kommer att göra det. Skulle man icke tro härpå, så torde man dock fästa afseende på de yttranden, hvilka man möjligen kan få höra utaf de nationer, som för närvande besöka våra kuster, och deraf finna, huru litet de linieskepp, på hvilka man nu hufvudsakligen offrar kostnader, äro för oss användbare.
Ridderstapet och Adeln hade genom Protocolls-Utdrag, som nu föredrogs/ tilkänna» gifwit dest i följe af eit utaf Herr Friherre beerta j». gifwit Memorial fattade beslut/ angäende utfärdande af en detaillerad instructivn för Riksens StänderS Ombud wid upteckningen af f. d. Konungens egendom; hwarigenom fullständig och säker kännedom, af alla i Boet bcfinteligc tilgängar af hwad stag som hälst, sä docunienter, som redbarheter kunde ombuden bibringas. Och skulle ät Expeditions-Utskottet updragaS förefläendet af en flik instruktion. Efter upläsandek häraf, fann Bonde-Ständet skäligt, att uti Högloft. Ridderskapets och Adelns berörde beslut till alla delar sig sörena; hwarom de öfrige Respcckive Ständen, jemte Expeditions Utskottet skulle wördsamt och wänligcn underrättas. Oe supra. klx krotocolic» 8. L. ^rätzLräli. Utdrag as Protokollet, häller hoS Bonde» Ständet den iz September 1809. S. D. Att Bonde,Ständer kill Lag-Utskottet remitterat Kongl. Majus nädiga proposition, angäende förökande af undcrhällct för bpsatte personer, derom skulle de öfrige Rcspcctive Ständen, jemte bemälte Utstött genom Protocolls-Utdrag underrättas. Ut tuprs. Lx krotocollo 8. L. 596 Den !9 September. Justerades följande; Utdrag af Protokollet, hältet! HögkoA.
Jag anhåller å nyo vördsamt om Herr Grefvens och Landt - Marskalkens Proposition på inbjudning till de andra Stånden, att instämma i Ridderskapets och Adelns beslut. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln önskade att de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas , att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ropades J a. Vid förnyad föredragning af Stats Utskot. tets den 2 dennes under N o 639 aflåtne , samt den 4 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärk, ningar vid Utskottets förut meddeldte Utlåtande , angående upplåtelse till Hedervärda Bonde-Ståndet af den våning Kongl. Allmänna Magaxins-Directionen hittills begagnat; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämde Utlåtande redan blifvit af de öfrige 3:00 Riks-Stånden bifallet, för Dess del dervid låta bero. Den 8 December e. m. 4^3 Upplästes till justering och godkändes Expeditions-Utskottets under N:o 387 afgifne Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t , angående Allmänna Magazins-lnrättningen och dess upplösning. Höglofiige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In Fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Måndagen den 8 December. Plenum klockan half till 6 eftermiddagen, Jb öretogs Val af Tre Suppleanter till Ledamöter i RiddarhusDirectionen ; och Befunnos vid Valförrättningens slut klockan 7 eftermiddagen, följande Herrar dertill hafva blifvit utsedde: 454 Den 8 December e. m. Herr Danckvardt, Gustaf Magnus 91 röster. Friherre von Raijalin, Salomon Mauritz go — Herr Åkerhjelm, Conrad . 68 — Vid förnyad föredragning af Kong!.
I betraktande af Öfver-direktören von Sydows mångåriga tjenster, derunder han. till det allmännas gagn utmärkt sig genom kunskaper och ett rättskaffens nit, har Utskottet, som anser Staten böra genom något understöd söka värna hans efterlefvande enka för nöd och ekonomiska bekymmer, men åter finner betänkligt att, så länge modern lefver, jemväl bevilja ett fortfarande understöd åt den aflidnes efterlemnade barn, trott sig på det sätt böra tillstyrka bifall å den gjorda framställningen, att Öfver-direktören von Sijdows enka, Margaretha Ekelund må uppföras å allmänna indragnings-staten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension utaf 750 R:dr R:mt, deraf under denna tid, intilldess dotterns uppfostran är fullbordad, hälften, eller 375 R:dr samma mynt, bör för detta ändamål användas. 87:o. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottets handläggning öfverlemnad motion har Friherre Knul Philip Bonde förmält, hurusom Kongl Majit medelst nådig resolution den 8 Februari 1814 för sedermera aflidna enkan efter den utmärkta artisten Hof-sekreteraren Stenborg och deras vid framskriden ålder ännu lefvande dotter, Carolina Stenborg, förnyat det under föregående Regering bemälde Hof-sekreterare i lifstiden förunnade privilegium att i landsorten uppföra skådespel.
S. D. f. m. Wid förnyad föredragning bifölls StatsUtskottets den 2g sist!. Augusti, under N:o 446 afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet Iagde utlåtande, olver väckt fråga, om tillökning i det af ManufacturDiscontFonden bistående Lånanslag för Glasbruken. S. D. f. m. Föredrogs ånyo och återremitterades , på grund af Herr Gyllensvahns , Henrik Adolphs, dervid gjorde anmärkningar, Stats Bevillnings samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens, den 19 sistI. Aug., under I\:o 453 afgifne, samt den 5 dennes e. tn. på bordet iagde betänkande, i anled» 962 Vrot. Ut Jr. d. 1G Seytemb. 1823. ning af väckte Motioner, angående en jemna re fördelning af Postföringsskyldigheten; tillökning i den nu bestådde Postskjutslegan ; Postens fortskaffande genom Gästgifvarskjuts, med flere till Postväsendet hörande ämnen. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af Lag samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens den 29 sistl. Augusti, under N:o 162 afgifne, samt den f dennes e. m. på bordet lagde utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut uppläste betänkande, om yrkade utvägar till förekommande af löse men arbetsföre personers kringstrykande och betsande* fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämde betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. f, m. Föredrogos ånyo och biföllos följande Stats och BancoUtskottens den g sistl. Augusti afgilne, samt den 14 derpaföljde e. m. på bordet lagde betänkanöen ; N;o 384, I anledning af väckt fråga, om Låneunderstöd af Allmänna medel för Hamnbyggnaden i Ystad, K:0 g84»
Jag satt på en stol, ännu klädd i kappa och hatt, just i begrepp att byta om skor, då han kom smuttande in utan en knackning ens. Stor förtjusning. ”Jag var så rädd att ni blifvit ond för något.” ”Jag blir hvarken ond eller god utan grund.” Vi togo plats; jag i min favoritställning på tvären af en stol och med händerna öfver dess ryggstöd. Han satt lite högre än jag och vi kunde se hvarandra rakt in i ögonen. Jag var så lugn och så glad; kände mig alldeles som ett förtroendefullt barn, och han var så god, så rar. Vi talade om hans bok Berlin.151 Och så kom det slutligen, att en sida deri hade han skrifvit direkte, han kunde säga ut af sitt hjerta. Ack, denna sida, som jag kan nästan utantill och som är mig det härligaste, vemodsfullaste poem jag känner. Han syntes glad åt att jag läst honom så uppmärksamt. Och han kysste mig så länge, länge. Och jag var så lycklig att få sitta med mina händer i hans, strykande min kind deremot. Och han satt och lekte med mitt ena lilla öra och drog helt sakta i dess snibb. Vi äro som två bekymmerslösa barn. Han skulle gå och gratulera en af sina bröder. Den 1e Febr. är det Edvard eller Ernst? ”Omfamn mig en gang.” Jag reste mig, liksom han, och lade armarne kring hans hals helt lätt, så att jag kunde se in i hans ansigte. Det rara vänliga ansigtet, lugnt och passionsfritt som en qvinnas, endast med en tindrande godhet i blicken. Han lade armarne kring min midja. ”Det är så underligt att ta i er; ni förefaller skröplig som om ni vore af porslin, man är rädd att ni skall knäckas midt af. Det är något så sjukt och så vekt.” Jag har varit så lycklig hela dagen; en stilla, lugn lycka. Men jag låg vaken af rheumatism nästan hela natten. Det är qväll nu, men jag längtar icke efter honom. Jag skall vara lycklig antingen han kommer eller ej. Jag önskar att jag kunde arbeta duktigt bara. Jag hoppas det skall komma. Nu vet han hurdan jag är till nästa utbrott, sade han. Ty ett sådant – mente han – skulle nog komma.
Departements mera vetenskapliga beskaffenhet afpassad och förändrad organisation; varande i berörde motion, utom annat, som icke eger sammanhang med det framställda förslaget, till stöd för detsamma anfördi: att behofvet af en ledande och controllerande Öfverstyrelse för kyrkans och läroverkens angelägenheter redan länge varit insedt, till och med för öfver 200 år sedan, då, på sätt ofvan nämndt är, Konung Gustaf II Adolf till Rikets Ständer skall flere gånger framställt förslag om inrättande af en dylik Öfverstyrelse, hvilka förslag likväl ej rönt framgång, af den orsak, att presterskapet satt sig deremot; att enahanda behof ännu vore för handen, svnnerligast i anseende dertill, att, såsom motionären antydt, hvarken presterskapet å flera ställen skulle så uppfylla sina åligganden, som deras vigtiga kall fordrade eller de myndigheter, som äro satte för gcontrollerandet af presterskapets embetsutöfning, en sådan skyldighet behörigen fullgjorde, samt att, i afseende å Rikets allmänna Läroverk, så högre som lägre, det icke saknades anledning att önska en högre och gemensam ledning äfven för dem af någon myndighet, som egde tillbörlig sakkunskap och magt att oafbrutet leda, controllera och, der så nödigt funnes, tillrättavisa icke blott lärarne, utan äfven framför allt Ephorerne och Skol-Inspectorerne. Vid den, i anledning af berörde motion, hos Bonde-Ståndet uppstådda discussion har äfven blifvit föreslaget, dels ’’att Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i detta fall lyda under de verldsliga domstolarne”, och dels att Biskopsoch Domprost-embetena, der så görligt vore, måtte till ett embete förenas, samt den besparing, som derigenom kunde uppkomma, användas till någon välgörenhets-anstalt.
Ehrenborghs yttrande om grundlagsvidrigheten af ett Constit.Utskrs yttrande öfver styrelsesystemet i sin helhet, då anmärkningarna icke blifvit vackta i form af anmärkntsanledningar, vill jag blott underrätta, att Constit.Ulsk. innan kort har att vänta en ganska diger anmärkntsanledning, som blifvit väckt inom BondeSt. och hvilken innefattar en tableau öfver hela Styrelsesystemet. Man får således se, huruvida Utsk. vid besvarandet deraf begagnar tillfället att yttra sig öfver detta system. Frih. Boye: Jag har blott anmält mig för att erinra om min ifra gas tä 11 da behörighet att yttra mig i anledn. af Frih. Kantzous reservation. Jag behöfver i detta afseende blott påminna, att då en ledamot afger sin trosbekännelse, och dervid bifogar anmärkningar, som falla tungt på andras öfvertygelse, nnäste rättigheten för dessa att försvara 120 Den 4 Juli. sig vara gifven, och är det också verkligen i grundlagen. Hr Dalman har i början väl ingifvit mig någon frestelse att besvara honom, men sedermera åter betagit mig hågen derför, då han till prat och dunster hänför den satsen, att de tvenne elemmterna, det monarkiska och demokratiska, böra vara så afvägda, att de motväga hvarandra. Hr Dalman har härigenom gifvit mig rätt till den öfvertygelsen, att 10- parne äro till den grad okunniga, att de ej förtjena något svar. Frih. Ehrenborgh: Jag vill blott erinra, att det icke är jag, som brutit ordningen, utan att denna blifvit bruten derigenom, att en reservation, som icke afgafs, då beslutet fattades, kunnat få afgifvas, förrän vid prot:sjusteringen. Detta är, efter min tanka, alldeles orätt; men då så skett, har jag varit nödsakad att nu äfven uppstiga för att vederlägga, hvad här blifvit yttradt.
N:o 40. sa. synes väl deraf böra följa, att det är icke blott i moraliskt, utan äfven i juridiskt hänseende otillbörligt att genom annonser, intagna i tidningar, inbjuda allmänheten, med lockande förespeglingar, om stora vinster, till deltagande i allahanda andra lotterier än sådana, som, enligt lydelsen af 2 § i berörda Kong!. Förordning, räknas såsom medgifna undantag och för hvilka vederbörlig tillåtelse blifvit utverkad. Då emellertid åtskilliga tidningar här i landet för slem vinnings skull intaga lockande annonser om sådana lotterier, som äro förbjudna och genom ett •sådant annonserande inleda allmänheten i frestelse icke blott att sätta penningar pä spel, utan ock att begå lagbrott; så får jag, till stäfjande af detta svåra ofog, vördsamt föredå, att vid slu*.c af 1 § i den åberopade Kongl. Förordningen af den 21 Mars 1844 mätte tillfogas ett så lydande stadgande: och anses utgifvare af tryckt skrift eller tidning, i afseende på deruti införda annonser om utbjudning eller försäljning af sådana lotter, såsom hade han samma lotter sjelf utbjudit. Stockholm den 14 November 1865. C. Petrelli. %:o 40. Af Doktor Arrhenius: Om år/igt anslag (ill befrämjande aj s. k. (ysta skolor och till bildande af lärare för döfstumma. Folkundervisningens befrämjande är vår tids vackraste sträfvande. Äfven hos oss har Regering och Ständer varmt Men ingen klass af samhällets barn har för sin undervisning större och billigare anspråk pä Statens välvilja och hjelp, än de döfstumma. För deras undervisning och bildning till gagneliga samhällsmedlemmar har visserligen mycket äfven i vårt land blifvit gjordt både af Staten och af enskilde, men på långt när ej så mycket, som behofvet påkallar. Beklagligtvis linnas ännu i vårt land en stor mängd döfstumma barn, som äro i saknad af all undervisning. Motioner i Preste-Stcmdet i865.
OrclensGillet aflåtne Nådiga Bref och de derstädes förda Protocoller för åren 1827 och 1828, hafva Revisorerne emottagit nämnde års Räkenskaper så väl för Allmänna Iiospi - talsoch Barnhus Fonden som Lazarettsoch Kurhus Fonden och, efter deras granskning, funnit desse Fonders förvaltning hafva lemnat följande resultater. Allmänna Hospitalsoch Barnhus Fonden. Balance frän 1S26. Behållning i contant, proviant och Spanmål • 80,772: i5. 5. Utlånte Medel och obetalde Räntor . 162,808: 18. 1. Inkomsterne utgöra För år 1827. Grundräntor, KronoTionde och andre ordinarie inkomster, samt Spanmål 11,587 T;r 12 k*Pr 78,868: i5. 9. Ersättning för Jordförlust genom Götha Canal - anläggning 1,339: 22. 3. För år 1828. Grundräntor m. m 71,154: I. 1. Ersättning för jordförlust 1,032: 19.10. Aflöning och Pensioner 14,290: 32. T. Underhåll 40,464: — 4. Yed, ljus och olja 6,577: 36.—. Nybyggnad och reparationer 8,713: 11.11. Ränta å Lån 1,467: 34- 8. Anordnade medel till andre inrättningar 509: 42. 8. Aflöning och Pensioner 14,082: 33.10. Nybyggnad och reparationer 9,768: 29. 8. Ränta å Lån 743: 8. — Diverse Utgifter . 7,374: zp. 1. Anordnade medel till andre inrättningar 266: 16. — Uppfostringshjelp . 12,071: 16. Fordringar hos diverse Verk, Fonder och personer 91,293: 36. 8. Utestående Kronoskatter och andre fordringar 10,739: 21. 2.