Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvekan har rått hos domstolarna om vid ansökning för boskillnad den ena eller den andra maken har befrielse från den andras skuld. Enligt denna stadga gäller samma som för ovanstående mål, även då det gäller boskillnad. Drottningholms slott den 30 september 1801. GUSTAF ADOLPH. Förordning angående vitesböter i åverkansmål och så väl deras, som ensaksböters fördelning Drottningholms slott den 30 september 1801. Om tvist uppstår i markfrågor äger domstolen rätt enligt Byggninga Balken att ta området i kvarstad och utfästa vite. Detsamma gäller om åverkan flera gånger sker på annans mark. Men det har ingenstans blivit förordnat, hur stor vitesbeloppet skall vara, varför en del fått utstå svårare ansvar än andra. Nu förordnas att lägsta bötesbeloppet blir 3 riksdaler och 16 skillingar och högsta 25 riksdaler efter målets angelägenhet och visad tredska. Böterna bör Oss och Kronan tillfalla. Drottningholms slott den 30 september 1801. GUSTAF ADOLPH Förklaring angående rätta förståndet av 16 kap 1 § sista mom ärvdabalken Stockholms slott 7 oktober 1801. Oklarhet hur man skall tolka ärvdabalken, då det gäller testamenten skrivna och underskrivna med egen hand, men inte bevittnade. I allmänhet förordas att testamenten, skriftliga som muntliga, skall göras i närvaro av två goda män, som vittnar att personen är vid sitt sunda förstånd och gör testamentet av fri vilja. Detta för att man skall veta att testamentet är avslutat och inte endast ett utkast. Testamenten utan vittnen kan godkännas om testator inte kunna skaffa vittnen, men det ändå finns omständigheter som styrker testators vilja. Gäller inte fast egendom. Stockholms slott den 7 oktober 1801. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående varest äktenskapsförord mellan adliga personer intecknas och bevakas bör Stockholm slott den 7 oktober 1801. Osäkerhet hos domstolarna om äktenskapsförord mellan adliga personer skall inlämnas till Hovrätten eller hos Häradsrätten. Enligt Vår författning skall äktenskapsförord i rätt tid före vigseln inlämnas till Häradsrätten på den ort vigseln skall ske. Har vigseln skett i staden gälle Rådstugurätten där. Förord som redan blivit inlämnade till Hovrätten förlorar inte sin kraft.
Dit, tils anser jag wära öfwerläggningar böra förås pä ett sätt, som är enligt med Representationens nu warande clprii, pä ett sätt som under secler practiscrats, och som icke synes böra förändras förr än wi och wära Med-Ständer upphöra att wara serskildta Ständ. Ibland de swärighetcr, som Ständs-omröstnittgar med, fört hor warit da twä Ständ stadnat emot twä, men hetta ka» ju afhjclpas pä samma sätt, som Constitu, tions - Den 20 (Vctober. 4475 trons-Utskottet fbreflagit stall förhällas om p'!ria voin uppkomma under omröstning per cnpirs, nemligen 6tt tlvcimk meningar afgä ifrän Utstotten till Ständer!; och derigenom fbrswinner helt och HLllct Len swärighet, som hittills warit, att fä ett resultat, när twä Ständ stadna mot twä i Utstotten. Friherre Ltnel von Hollstein, Lorin? Inclvig: Huruwida det är en giswcn ornö), lighct, att ernä fullkomlighet i de jordista ting, will jag icke twifla om; att det ätminstone sällan händer, lärer wara afgjordt, venna öfwertygelse hrr Constitu-' tions - Utstottet ocksä säkert haft dä det fbreflagit mdj.- ligheten af ändringar i grundlagarna wid hwarf, Riksdag. Ändring och förbättring äro likwäl twä helt o, tika saker: Man förwärrar icke sällan i stället att för, bättra, och derföre fordras wid alla ändringar den nogaste warsamhct att man icke stadar och blottställer sig för critik. Oä nu här är fräga om förändrandet af det frän äldcr brukliga voterings»fält, och skäl uppgifnabäde derföre och deremot, sä täckes Ridderstapet och Adeln tilläta mig framställa nägra reflexioner.
Deputerade gjord underdånig framställning, det Kongl. Maj:t, med afseende å den menliga inverkan bristen på tjenligt och tillräckligt dricksvatten städse utöfvat på helsotillståndet uti nämnda stad i allmänhet, oaktadt dess sunda läge, och särdeles vid utbrott af farsoter, hvilka der vanligen anställt svåra förödelser, i Nåder täcktes, på sätt lämpligast och säkrast kunde pröfvas, bereda den redan så länge liiliimnade vattenledningens utförande och om verkställigheten deraf förordna, då deremot stadens innevånare, enligt den 8 Oktober samma år vid hehörigen utlyst sammanträde fattadt beslut, sig förbundit att årligen till vattenledningens underhåll utgöra den är 1824 åtagna afgiften af 1,500 R:dr Banko samt för öfrigt ej mindre frånträdt allt anspråk på ersättning för den stadens mark, som lill vattenledningen erfordrades, än äfven ville med arrendatorerne af staden tillhörig jord öfverenskomma om det skadestånd, hvartill desse kunde finnas berättigade. Denna underdåniga framställning förordades, på ytterligare andragna skäl, af Landshöfdingen, äfvensom af Befälhafvande Amiralen i Carlskrona uti ungefär samtidigt afgifvet memorial, deri, med hänseende till den talrika personal, som i och för Flottans varf och inrättningar är, jemte sina familjer, fästad vid Carls krona, vattenledningens nödvändighet och statens moraliska förbindelse att en sådan tillvägabringa vidare ådagalades. Förvaltningen af Sjö-ärendena hördes äfven öfver dessa framställningar och föreslog i underdånighet, alt den vigtiga angelägenheten måtte vid då instundande Riksmöte varda Rikets Ständer förelagd; men vid ärendets underdåniga föredragning den 19 December 1856 fann Kongl. Majit icke lämpligt att då vidtaga någon särskild åtgärd derutinnan, emedan frågan genom enskild motion redan bragts å bane hos Rikets Ständer, hvilka dock lemnade berörda motion utan afseende. »Efter Riksdagens slut kom frågan, den 23 November sistlidne år, åter hos Eders Kongl. Majit under Nådigt öfvervägande, dervid Eders Kongl.
DiirpA foljde slag p % slag alla de a£ historien sB viil kinds tillclragelserna, som leda, fram ofver Leipzigs bIod (2riinkta sktter och Frankrikes skoflade mark till Napoleons abdikation och forvjsning till Elba. Hvad som under dema dlmiinna:) dCtbBclen i synnerhet tycks hafva smiirtat M: me mkre am sviirsonen Xurats forradcri mot Kapoleon, hvmtill han drifvits caf sin gemU, den iiregiriga Caroline. Madame knnde aldrig forl&amp;ta sin dotter hennes uppforande, ty fiirriideri r a r nggot, som den stolta korsikanslcm icke forstod sig pA. Lika litet sorn p % feghet och svaghet. Ron kunde dufor heller aldrig finna nHgon ursgkt for Irejsarinnan Xarie-Lonises heteencle mot Napoleon. I3.uru beteckncmde for N: me Lctizias karakter iir iclxe foljrtnde yttrande om kejsarinnan: %Om man d l hindra h e m e att bege sig till min son, s&amp;] can hon knyta hop lakanen i sin siing, hissa sig ned frln sitt fonster och fly under ntigon forkladnad. Det skullo jag gora i hennes st5ille. Ty nar man iir gift, sb iir det fiil. hela 1ifvet.n Och med kannedom om signora Letizias trofastn, hiingifvenvenhet mot sin make och ddrig vacklande mod under oroligheterna pb Korsiks kan man ej tvifla pb, att llon rerkligen menadc hvad hon sade och Bfven kunnat vrrra i stand iltt gora det. Sedan (let allierade Europas dom Bfver Sapoleon fdlit, lBmnadc afren B1: me mbre Frankrjke. Hon b e e f sig till en biirjan till Rom i afvaktan pB sonens Irallelse.
Uti denna vördsamma framställan har StatsUtskottet sökt uppfatta och utveckla de hufvudsakligaste grunder efter hvilka Magazins-Inräctningen såsom en A l män upphandlingsoch undsättnings-anstalt betraktad, synes böra utföra dess åligganden i enlighet med Verkets bestämmelse. Stats-Utskottet skall nu vidare fort*- fara, att utreda: Huru stor Fenninge Fond lian för Allmänna Mag a zins-Inrättningen erfordras, och genom hvilka medel och utvägar , Inrättningen skall med dess economiska omsorger kunna fortfara, titan att de beviljade anslagen varda förminskade% Om Mågazins-Inrättningens Penninge-Fonder. För Allmänna Magazins-Tnrättningen beviljades under 1815 års Riksdag En milion och under vissa vilkor ytterligare En milion, eller tillsammans Två Milioner Riksdaler Banco, alt med vanlig Fiscont-rättighet i Banken i afseende på den räntebetalning af Tre procent, somt å dessa anslag borde betalas. Med denna redan beviljade Fond och så vida Riksens Högloft. Ständer efter hvad Stats-Utskottet äfvert för sin det anser nödigt, behaga tillåta successiv dispositions-rättighet öfver den sednare Millionen, utan andra förbehåll än, när Inrättningens behof det fordrar och anmälan i sådant afseende hos Kongl, Maj:t göres, sorn då 4 5 44 Förslag till Allmänna Mägazins• efter Stats Rådets hörande ! Nåder lärer täcka? låta om dispositions-rättigheten vidtaga Nådigt Förordnande, synes Allmänna Magazins-Inrättningen blifva i tillfälle att kunna utföra sine åligganden som sig vedevbpr, Vid 1815 års utgång hade Magazins Pirectionen disponerat af de åren 5810 och 1815 Utaf Riksens Jiögiofl.
Stockholms äldsta hushållsFröken C. meddelade därefter följande: Af de 212 flickor, som tdlhört praktiska hushållsskolan under åren 1870 — 1891, voro 88 gifta och om de flesta af de hem, där de voro husmödrar, kunde med skäl sägas att de voro mönsterhem; 5 voro änkor och 9 voro döda; 20 af de forna eleverna vistades i Amerika och 9 af dessa voro gifta; 2 hade sin verksamhet i L o n d o n o c h tre voro gifta i Tyskland. Därefter nämndes vid namn de sex, hvilka för 25 år sedan utgjorde den första gruppen och sutto med i den lilla salen vid Kaptensgatan, då d:r Bring med orden: » Bed och arbeta, » angaf den väg, på hvilken skolan kunde nå sitt mål. Af dessa 6 voro endast 2 närvarande, — Hilda, med man och tvänne barn, Begina, änka med fyra sö- ner — 1 gift i Amerika, 1 i Ljusne och 1 i Stockholm, men hindrad att vara tillstädes, 1 var död. Af dem, som ännu voro i tjänst, hade flere under många år kvarstannat i samma familj o c h många hade i dessa familjer firat sitt bröllop. Sålunda hade flere innehaft samma plats 5 — 6 — 8 — 127 2, — 13 / 1, 14 — 22 år, och en hade ännu kvar den plats hon erhöll vid utgåendet ur skolan för 9 år sedan; en annan hade 17 år tjänat hos den familj, där hon erhöll sin första plats. Senare på aftonen redogjorde fröken C. för skolans uppkomst och utveckling, påminde om huru mycket arbete, som nedlagts af dem, hvilka voro med då skolan ännu behöfde bokstafligen kämpa för dagligt bröd, och hvilka insatser af kärlek och uppoffring då gjordes .af nu hädangångna personer. Särskildt tilltalande under festen var anblicken af det femtiolal barn af olika åldrar, skolans s. k. &gt;barnbarn », som glada svärmade omkring i rummen.
Herr Grefwe» och LandtMar» fkalkens proposi ion har blifwit befwarad med jJaätmindstone hörde jag ej något Nej Grefwe bärner, ^golpb 6öran; Jag för min del har intet något imereste för eller mot remiste eller i afseende pä sieifwa saken, men för sanningens stull mäste jag likwäl saga, att jag hört mänga Nej ropas, och äfwen votering begmas. Herr Grefwen och LaiidtNarffklkenD§ 56 Z Den *4 NotzMber. Z6 tz stadgar, att nar anmärkningar emot ettBetän« tande göras, bör Utffottet erhäia del af dega anmärkningar, och anmärkningar nu wid Utskottets Förslag äro gjorda, sä lärer Höglofl. Ridderstapet och Adeln finna att det samma mätte ätersörwisas. ^Friherre vesterström. Jag ber om förlåtelse att lag ar as en annan tanka. Förhållandet med Le af Herr Grefven och LandtMarstalken gjorda propo. sitioner ar sädant. a't den första som war till bifall beswarades med Nej och Ja, den andra som war till afflag, beswarades med Ja och Nej, och hwarwid tillika votering begärdes. Dä' Herr Greswen och LandtMarstalken derefter nämnde om den ukwägen att äterremittera Betänkandet, ropades äter Ja och Nej. Nu är min anhällan ingm annan än den, akt sedan ingendera propositionen blifwit bifallen, och emot det jag afsiär ifrån mitt yrkande om votering, wi mätte fä en formelig proposition till Vetankan» dets äterförwisning. Ropades Ja och Nej Herr Grefwen och LandtNarffalken: Men vm en proposition till äierremisi göres, och med Nej beswaras, mister icke da hwqr och en som gjort anmärkningar sin rättighet, att fä sina anmärkningar remitterade. Grefwe I-öavenchjclm, (sarlAnsäg, i följe af 56 Z-s lydelse ingen annan urwäg än äterremisi wara formlig.
I det senare igenkänner det en i IS09 års Grundlag öfver allt uttryckt princip. Men denna vexelverkan af stöd och inflytande fordrar Folkets kännedom af lagstiftningens handlingar, fordrar offentlighet j också anbefaller 1809 års Regeringsform i dess 59 Mea har det åsyftande af offentlighet 692 Den it Martil, Grundligen lälunda öppet uttalat, genom des: sa hittills varande medel vunnit sitt syftemål? eller fordras nya utvägar för detta mål, och igenfinnes^ 6ådane kraftfulle och verksamme i Friherre Åkerhjelms motion? På den i;stt af dessa frågor lärer erfarenheten svara nej. Långsamheten af Protocollernes utgifvande, ögonblickliga interesset för de handlingar, de innehålla, är längesedan försvunnit innan de utkomma och deras voluminösa innehåll, göra dem hufvudsakeligen användbare såsom källor för framtida forskning. Tidningsskrifvaren, enligt hvad ofvanför är utredt, äger, under närvarande förhållanden, ali förmåga, om han så vill, att missleda allmänheten om dess Lagstiftningshandlingar, otillräcklige, att Jidlftåndigt upplysa den derom. Är första frågan afgjord, så är äfven den andra. Den tredje frågan, eller huruvida kraftfulla och verksamma utvägar för den i Grundlagen anbefallte offenteligheten igenfinnas i Friherre Åkerhjelms motion torde böra besvaras med ja. Genom offentlighet vid Lagstiftningens öfverläggningar erhåller den emkildte medborgaren tillfälle att sjelf göra sig underrättad om sine representanters åtgärder och Tidningsskrifvaren, denna vigtiga organ för all ögonblicklig upplysnings spridande bland den stora allmänheten, sättes i tillstånd att kunna fullständigt meddela Lagstiftningens handlingar medan de ännu äga dagens interesse, och under en starkare controll, att dervid iagtaga nödig noggranhet, Är denna åsigt af den utaf Friherre Den ii Martil, Åkerhjelm föreslagne publicitet rigtig, derom Utskottet åtminstone är fullt öfvertygadt, så försvinner en värd talares inkast, att Publicitens införande ej skulle stå i förening sudden öfriga Statsbyggnaden.
Län derom gjorda framställning, tills vidare tillåtit Konungens bemälde Befallningshafvande att, såsom biträde för ordinarie Krono-betjeningen, constituera extra Länsman; och som berörde Nådiga tillåtelse i sin tillämpning visat sig vara för allmogen menlig och tungande, i följd så väl af de ordinarie Länsmännens redan allt för knappa inkomsters minskning, som af otillräckligheten af hvad extra Länsmännen kunna påräkna för deras bergning, hvarigenom alla dessa tjenstemän försättas i armod och nödgas begagna utvägar till försörjning, sorn för allmänheten torde blifva nog kännbara, oberäknadt den tillökning i Kronobrefbäring och Underbetjening, som ifrågavarande inrättning medför; så har motionären, biträdd af Riksdags-fullmägtige Ola Jeppsson och Lars Pettersson från Blekinge samt IVils Strindlund från Wester-Norrlands Län, föreslagit en underdånig framställning till Kongl. Majit, örn afskaffande, så väl af ofvunbemäldte extra Länsmän, som alla andra Police-tjenstemän utan lön. 4 Allm. Besv.- och Ehon.-UIslottets Utlåtande, JV:o 28.
De af Norrköpings fabriks-societet i öfrigt föreslagna kontroller, i afseende å hittills förbjudna ylleväfnader, nemligen: l:o att de icke skulle få införas med andra än däckade fartyg af minst 20 lästers drägtighet; 2:o att i manifestet, hvilket konsul i lastningsorten bestyrker, äfvensom i konnoissemenlerna, noga borde upptagas icke allenast märke och innehåll för hvarje kolly, utan ock dess volym och vigt; 3:o att förtullning af sådana väfnader icke skulle få ega rum, med mindre serskild tillförordnad fabriks-ombudsman dervid vore närvarande för att bevittna lortullningens riktighet genom påskrift å plakatstämpeln; och 4:o att alla kläden, som konfiskerades, skulle föras till tullkammaren i närmaste stad, hvarest införsel af kläden vore medgifven, för att der förses med konfiskationsstämpel och på auktion försäljas, anser utskottet, på de i Kongl. Maj:ts förslag anförda skäl, icke böra bifallas. Och då fabriks-societelens hemställan om förnyade föreskrifter angående plakatstämpelns beskaffenhet kommer under Nådig pröfning i sammanhang med andra på Kongl. Maj:ts afgörande beroende likartade frågor, torde något serskildt yttrande derom här icke erfordras. Norrköpings fabriks-societets tillika gjorda begäran, att viss tid och minst ett år måtte bestämmas till de äldre med nu stadgad tull på råämnena belastade förlagens upparbetande, innan den nya tulltarifen vidtager, anser utskottet, på sätt i Kongl. Majts förslag ock blifvit vttradt, böra förfalla.
Utdrog den 9 Nov. 1829. 49 Samma manad e. rn., pä bordet lagda Memorial, med förslag till undanrödjande af missförstånd vid tilldelandet af den utaf Rikets Ständer, med anledning af Utskottens Utlåtanden, N:ris 23 och 59, beviljade belöning för införda förbättringar i Väfnads-konsten; och blef Statsoell Oeconomie-Utsko' ens berörde Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet, hvarigenom serskildt yttrande öfver Expeditions-Utskottets ofvannämnda Memorial icke erfordrades. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, under N:o 233, afgifna och, den 28 sistlidne September e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Handlanden G. Billqvists underdåniga ansökning osa befrielse från honom ådömd Brännvinsbrännings-afgift, blef samma Utlåtande af Riddeiskapet och Adeln bifallet. S. D. Då nu å nyo föredrogs Expeditions-Utskottets, den 5 dennes, under N:o 219, aflåtna och, den 6 derpåföljde e. m., på bordet lagda Memorial, angående ifrågaställd förändring i formen för Utskottets lörslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillnings-Utskottets, den 6 sistlidne October, under N:o 50, afgifna och, den 16 i samma Bi/i. till R.-St.
Kungörelserne den 20 December 1754 och den 5 Juni 1792, håfve Vi fastställt följande förändringar och tillägg: 1. Att eho det vara må , som antingen å bär gerning griper och till Allmänt Förvar aflemnar, eller hos vederbörande angifver och med lagliga bevis öfvertygar någon att hafva efterapat Bankens eller Riksgälds-Kontorets Sedlar, skall undfå en Belöning af Ftt Tusen Riksdaler Banko: samt att för enahanda åtgärder med Förfalskare af berörde Sedlar en belöning af Femhundra Riksdaler Banko tilldelas; 2. Att, enär den tilltalade endast i den mån blifvit om det angifna brottet öfvertygad att, likmätigt 17 Kap. 32 §. Rättegångs-Balken, Domaren pröfvar skäligt lemna saken till framtiden, då den kan uppenbar varda, halfva beloppet af förutnämnde faststälde Belöningar aagifvaren tillerkänries: 3. Att, om emot den angifne sådana bevis, som nyss äro nämnda, icke kunna anskaffas, och denne således ej kan åt saken fällas, men e - 782 Rit>sdags-Bes1 litet. mot honom äro omständigheter och liknelser om brottets begående, angifyaren likväl, då han finnes hafva använt synnerlig möda eller kostnad för den angifnes upptäckande , skall åtnjuta en i förhållande dertill lämpad vedergällning från Tio till Etthundra Riksdaler Banko: 4. Att den , som upptäcker Utprånglare af efterapade eller förfalskade Bankens eller Riksgälds-Kontorets Sedlar, och emot densamme företer sådan bevisning, att han för gerningen till ansvar fälles, skall erhålla Belöning från Femtio till Etthundra Riksdaler Banko: och 5. Att Domaren, då angifvelser af ifrågavarande beskaffenhet pröfväs och Utslag öfver den eller de tilltalade meddelas, i förening dermed alltid skall utlåta sig öfver Angifvarens rätt tili de stadgade Belöningars undfående, och beloppet af hvad honom tillägges blifva, sedan beslutet vunnit laga kraft, af Banken eller Riksgälds-Kontoret genast utbetaldt.
Besv. ock Ekon. XJtsk, Betänkande)!. uöi N:o 168. Ankom den 29 Åug. 1823. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N;o 100, angående förslag till uppliäfvande eller ändring af vissa stadganden i Kgl. Maj:ts förnyade Scholordning af den 16 December 1820. I U"tskottet8 ofvannämnda Betänkande har till dess förnyade handläggning blifvit af samtelige Respective Riksstånden återremitteradt, i anledning af dervid gjorda och redan upptagne anmärkningar, nemligen: Hos Höglofl.
Stats-Utskottets Utlåtande, iV.o 304. 11 I följd af de anmärkningar, hvilka sålunda emot Utskottets i ämnet förut afgifna utlåtande blifvit inom trenne Riksstånd framställda, har Utskottet funnit sig föranlåtet att, med frånträdande af sin i berörde utlåtande yttrade åsigt, hemställa, att, till understöd för hamnanläggningen vid Warberg, nämnde siad måtte få af Riksgälds-kontorets medel uppbära eli lånebidrag af 15,ooo r:dr, emot de vilkor, som af Rikets nu församlade Ständer blifvit för dylika lån i allmänhet bestämda.. Stockholm den 3; Augusti 1848.. Reservationer.- af herr af Sillén, L. G.; af herr Schartau ; af JSils Strindlund från Wester-Norrlands län: ”Då, efter hvad 54 och 56 §§ i det vid 1840—r 841 årens riksdag för Riksgälds-kontoret fastställde reglemente utvisa, Warbergs stad, som vid samma riksdag erhöll ett lån af allmänna medel, stort 20,000 r dr, för hamnbyggnaden derstädes, enligt kontrakt förbundit sig alt efter fastställd plan fullborda hamnarbetet, utan att kunna af staten påräkna något ytterligare bidrag, och då för öfrigt, enligt hvad hos Utskottet blifvit upplyst, det direkta anslag, utan återbetalningsskyldigbet, stort 4,000 r:dr b:ko, hvarom, på sätt i utlåtandet no 265 förmäles, staden Warberg genom Kongl, brefvet af den 3o Sept. sistlidet år erhållit försäkran, numera är disponibelt att till staden utbetalas, har jag vid sådane förhållanden funnit mig sakna skäl alt tillstyrka det nu sökta ytterligare lånets beviljande.” Häruti instämde Anders Andersson från Skaraborgslän-, Petter Persson från Jönköpings län, Lars Rasmusson och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län samt Johan Bergstrom från Stora Kopparbergs län. T STOCKHOLM, f. d. Schnltio’* Boktryckeri, 1848. Stals-Vtskottets Memorial > V.o 3<oS. t N:o 305.
Såsom förut är nämndt, skall en annuitet, stor 5 g procent, för 1858 års län halfårsvis erläggas under 40 år Halfårsbetalnivgen, eller hälften af annuiteten, utgör alltså 2 procent 2,91666 .., och halfårsräntan 2,518 procent (för två halfår således 5,036); men som å detta lån en kapital-rabatt af 2 £ procent är medgifveh, okas halfårsräntan ä effektiva kapitalet till 2,611 (för två halfår 5,222); och om dertill komma räntan för 14 dagars förskottsinbetalning at annuiteten, beräknad efter 5 procent för är, samt — 134 — | procents provision för ofvanberörda liqvidationsbestyr, stiger den verkliga halfårsräritan till 2,637 (för två halfår 5,274) procent. Annuiteten för lånek* från år 1860 är 5 i procent, sora skall utgå hvarje halfår under omkring 38 4 år (rätteligen 38,3066 år, eller 76,6132 halfår). Halfårsbetalningen utgör alltså 9,75 procent; och som å detta lån en kapital-rabatt efter 6 procent är be viljad, ökas halfårsräntan å det effektivt inbetalda kapitalet till 2,476 procent (för två halfar 4,952 procent); och om härtill komma räntan, efter 5 procent för år, för 14 dagars förskottsinbetalning af annuiteten samt 4 procents provision för liqvidationsbestyret, stiger den verkliga halfårsräntan till 9,503 procent (för två halfår 5,006.) För 1864 års lån utgör annuiteten likaledes 5 4 procent, att utgå under 54 år.