Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Just. Omb. Errib. Ber. d. 4 Nov. 1828-' den 23 till och med den 31 December 1823, utgörande, enligt räkenskaper, Trettiotre skilJingar, fyra runstycken'Banco, samt att till Svante Andersson ersätta det honom, genom obehörigt förlängdt straff, tillskyndade lidande med Trettiotre R:dr 16 sk» allt Banco. Bataillons-Lakaren vid KonglHelsinge Regemente Doctor Nils Lorentz Ramström hade uti en, i Januarii år 1825, till mig ingifven skrift anfört, att sedan han, genom Nådiga General-Ordres af den 16 Januarii 1824, blifvit comrnenderad, att ensam bestrida Läkarevården vid en Commendering af nära tre fjerdedelar af Regementets styrka till Hjelmare Canal-byggnad, hade genom en af dåvarande Chefen för General-AdjutantsExpeditionen, Herr Öfversten och General Adjutanten, nu mera Landshöfdingen Gustaf Abraham Peijron, till Kongl. Majit afgifven repartition, Doctorn kommit i saknad af den aflöning, som för sådan ökad tjenstebefattning han ansett sig, enligt Kongl. Reglementet för FältLäkare-Corpsenaf år 1 8 » 2, böra erhålla; förmenande Doctor Ramström, det Öfversten Peijron, som, genom försummadt iakttagande af en gällande ICongl. Författning, vållat denna tunga å en Konungens undersåte, borde anses skyldig lemna Doctorn R, St. Just. Omi. Erhb. Ber. d, 4 Nov. 1828. 13 behörig ersättning förden fördubblade tjenstgöring Doctorn under en tid af sex månader måst vidkännas. Efter infordrad vederbörandes förklaring öfver denna klagoskrift, hade jag ej funnit anledning till vidare Embets-åtghrd vid detta mål; men då deraf i annan väg uppstått en Criminel Action, och under bedömmandet deraf det visat sig, att collision egt ruin emellan I.agar, hvilka blifvit af serskilde
4 Uiift. \ 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 164. af bihanget till riks-ståndens protokoll), på ofvannämnda med flera anförda skäl, till Rikets Ständers medgifvande föreslagit, att de hittills under namn af vakanseller förslags-, liggetids-samt begrafningsbjelpseller nådårs-besparing föreskrifna löne-innehållningar, och följaktligen den på samma löne-innehållningar grundade rättighet för embetsoch tjenstemäns sterbhus till begrafningshjelps utbekommande, måtte upphöra, samt alla i statens tjenst anställde personer få, från och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner och arfvoden, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitutorialer eller förordnanden, äro berättigade; varande uti den nådiga propositionen derjemte tillkännagifvet, det Kongl. Maj:t ansåge, att, vid förekommande frågor om utbetalning till allidne embetsoch tjenstemäns sterbhus af de löne-innehållningar, som i egenskap af nådårs-besparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, kunna varda iakttagna, nu gällande föreskrifter borde fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant afseende komme att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers riksgälds-kontor på det sätt, att de gjorda utbetalningarna upptoges i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnda kontor, angående statsverkets öfverskott och besparingar, beträffande serskildt åtskilliga landsstaten tillhörande personer, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar m. fl., äfvensom de vid rikets kollegier anställde kammardrängar, hvilka alla, jemlikt Kongl, brefven den 9 April 1733 och 9 Augusti 1734- samt Statskontorets cirkulär af den 20 Februari 1744, hittills varit befriade från skyldighet att aftjena begrafningshjelp, men hvilkas sterbhus, sådant oaktadt, fått, när dylike personer i Ijensten aflidit, såsom begrafningshjelp uppbära sex månaders lön, har Kongl. Maj:t, enär, med hänsigt till desse personers knappa lönevilkor, billigheten syntes fordra, alt deras sterbhus icke beröfvades en dem ifrån längre tid tillerkänd förmån, hvaraf de äfven hädanefter vore i lika behof, föreslagit, att omförmälda serskilda stadganden måtte för ifrågavarande personal fortfarande få tillämpas.
Min yngsta elev, den sjuåriga Ellen, frågade mig i går, om jag alltid hade så- dana där fula röda ö g o n, alldeles s o m mörSTORFURST GEORG J. tarne, hvilka de fjällade nere i köket, o c h jag kände mig litet förlägen o m svaret. Du skulle se kapten Carlingl H a n är visst sina fyrtio år, m e n rak o c h ståtlig s o m en tall i skogen. Litet barsk ser han n o g ut ibland o c h låter fasligt häftig, när han bannar Gertrud o c h Ellen för n å g o n liten förseelse, m e n det är ändå någonting m y c k e t vinnande i hans väsen, s o m låter en ana, att det ligger m y c k e n hjärtegodhet g ö m d under den sträf va ytan. Med kaptenen k o m m e r jag d o c k ej m y c k e t i beröring, ty då han ej är ute o c h promenerar eller ser till sin e g e n d o m, den lär han ha fått m e d sin hustru, hvilken d o g för några år sedan, så sitter han mest inne i sitt rum, ritar kartor eller läser — hvad, det vet jag e j, m e n han skall vara en riktig b o k v u r m o c h har ett stort bibliotek — m e n så mycket mera med hans svärmor, majorskan Palmkrona, hvilk e n är den, s o m efter hustruns d ö d ser o m hans hus o c h visst också g ö r det på ett möni stergillt sätt. Och, mamma, för henne har jag EMIL JONAS. från första stunden fått en förfärlig respekt, o c h på samma sätt är det m e d alla andra i huset också. Ja, j a g tror bestämdt, att till o c h m e d kaptenen, så krigare o c h karl han än är, ändå blir litet harhjärtad, när h o n 7 IDUN 1899. Det är väl, kan jag tro, för det att vi alla bakom rutan hafva n å g o n liten bakgård, där en hel hop skräp är samladt, s o m vi helst vilja dölja undan för skoningslöst kritiska blickar.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet hafva Riksdags-fullmägtige Peter Pehrsson från Calmar Län och Johan Bengtsson från Westernorrland, hvar för srg, uti afgifne Memorial anfört, att, för den händelse, att Landsfiscalstjensterne icke komrne att alldeles indragas, i följd af derom vid innevarande Riksdag väekt förslag, Molionairerne trott sig böra fästa uppmärksamheten på det, efter deras omdöme, olämpliga förhållande, att Landsfiscalerne, enligt Kongl. Förordningen den 12 October ij3g och Kongl. Brefvet den 22 Augusti 1750, i vissa fall åtnjuta ersättning för rättegångs-kostnad, ehuru Kronofogde och Länsman icke skulle ega rättighet till sådan ersättning, samt en för brott dömd persons ansvarighet, äfven i ersättningsväg, borde vara lika, antingen han tilltalades af den ene eller andre åklagaren; hvadan ock Motionairerne yrkat, att omförmälde rättighet för Landsfiscalerne till kostnadsersättning måtte upphäfvas. Lag-Utskottets Betänkande JY.-o 10. 7 Dessa, under den 12 sistlidne Februarii och den 1 innevarande månad, till Lag-Utskottet remitterade anföranden har Utskottet tagit i öfvervägande; men enär det med lagens allmänna stadganden i 21 Cap. 3 § RättegångsBalken instämmer, att den, som saken tappar, bör gälda sin vederdeloman det allt åter, som denne varit nödsakad derå kosta; då någon författning icke, på sätt Motionairerne synas förmoda, finnes meddelad och gällande, sorn i allmänhet betager Kronofogde och Länsman rätt till ifrågavarande ersättning, hvilken ock understundom plägar dem tillerkännas, ehuru, med afseende å dessa åklagares egande löneförmoner, praxis gemenligen antagit, att de, genom sine andelar i sakören, kunde anses betäckte för tillskyndade rättegångs-umgälder; då Skogsoch Jägeri-betjente, enligt 68 § i Kongl.
Da jag till följe af min bästa öfvertygelse , och till följe af min pligt att yttra den — uppträder för att, om det 6tår i min magt, vederlägga de hufvudsakligaste grunder och medel, hvilka blifvit af StatsUtskottet, uti dess Betänkande, framlagda och föreslagna; sker det icke i afsigt att förmindska värdet af StatsUtskottets visserligen ådagalagda bemödande för allmänt val. Långt derifrån, tror jag, att i samma mån, Deu 7 Juli. f. m. 357 sorn jag är af stridig tanka med StatsUtgkottet, bör det också vara mig angeläget att förklara den öfvertygelse , hvaraf jag är uppfylld, nämligen att StatsUtskottet varit fördt af varm och sanskyldig fosteilöndskänsla. Då jag, a ena sidan, gör ratt åt afsigten med det vilkor, som uti Betänkandets ingress fästes vid Allmänna Förlägenhetens afhjelpande, nämligen, att nya oredor icke ina derigenom alstras, så anser jag mig, å andra sidan , böra erinra, att detta vilkor icke kommer i fråga förr, eller i annat fall, än då de oredor eller olyckor, som ifrån hjelpmedlen skulle uppkomma, blefvo allmännare ellar större, än de, hvilka böra afhjelpas: samt att, då man eftersinnar de propqsitionei , som blifvit till Utskottet från Stånden remitterade, någon anledning ingalunda visar sig till fruktan, att af dem så beskaffade oredor kunde uppstå.
Revisorers Berättelse. 383 Transport Ga4*473:47* 7* Igenom Nådigt Handbref till Fullmägtige af den 26 Ju* nii 1820, behagade Hans Maj:t Konungen tillkännagifva, det Hans Maj:t i Nåder anslagit åt Armeens Pensions-Cassa en årlig tillökning af 5ooo R:d utaf Hans Maj:ts Enskildte Medel; och skulle Fullmägtige ega, att, ifrån den i:a derpå följande Julii och intill dess Hans Maj:t derom annorlunda förordnar, hålla nämnde Pensions-Cassas Direction tillhanda de 1200 R:d Banco, hvilka hvarje Qvartal Hans Maj:t tillkomma, såsom Ränta för ifrågavarande Hemgifts-Capital. Lånet med 5 proCents Ränta 1 Detta utgöres af Capital, hvilka tid efter annan, blifvit, mot ofvannämnde Ränta, uti Riksgälds-Contoiret insatte på mindst fyra års Återbetalningstid. Enligt det, vid sistlidne Riksdag , för Riksgälds-Contoiret utfärdade Reglemente, borde tillses, att 5 proCents-Lånet. så vidt möjligt vore, icke komme att ökas utöfver dess Transport 024,473:47* 7* 384 Riksens "Ständers Transport 624,47^:47* 7» belopp den i:ste Januarii 1815 (1,498,376: 12. 8.). I följd häraf hade Fullmägtige redan, i November månad 1819, låtit till Allmänhetens underrättelse kungöra, det någre nye Lån - Capital icke komme att emottagas, men att omsättning af förfallne Capital tills vidare fick ega rum. Sedermera har, i Januarii månad 1821, all omsättning äfven blifvit tills vidare inställd, så att, i händelse någon förändrad författning i afseende på det så kallade 5 proCents - Lånet, icke varder vidtagen, utan inlösning af förfallne Obligationer får fortgå, bör denna Riksgälds-Contoirets skuld till betydligaste delen vara försvunnen år 1826.
Antalet af skolor och undervisningsanstalter pä landet har ej blifvit ökadt, men Länets invånare hafva uppå min proposition rnedgifvit, att på alla ställen, der särskilt barnaundervisning icke förut blifvit inrättad, en äldre person i hvarje kyrkorote på socknemän - — II — nens bekostnad vid Frösö skola, eller genom enskilt undervisning, får lära hvad som fordras för allmogens barn samt räkna och skrifva, emot förbindelse att dgri sedermera undervisa ungdomen under presterskapets vård och tillsyn, samt sålunda hastigare och fullkomligare sprida dessa kunskaper, än som kan ske genom sockneskolor i ett så vidsträckt land som detta, der endast Hammerdals pastorat är större än hela Södermanland. I sammanhang härmed torde böra nämnas att Herr Professorn, Doktor Zetterström i Upsala genom lagligen bevittnadt testamente, gilvit sin vackra boksamling af nära åttatusende volymer, för att derigenom göra en början till ett bibliotek för detta Län. Efter Professor Zetterströms död hafva nämde böcker detta år blifvit hit transporterade, och uppsättas nu i ett bibliotekshus af sten, som enligt testators begäran blifvit bygdt på den så kallade Frösön, dels för de medel Eders Kongl. Maj:t i Nåder anslagit, dels genom sammanskott af enskilte. Fältprosten, Kyrkoherden Edvall har för detta ändamål skänkt Femtusende Riksdaler Riksgälds. Med fattigvården och helsovården har uppå dessa fem sista åren icke skett några andra förändringar, än att socken-apotek nästan öfver allt äro anskaffade och handhafvas af pålitlige personer. Hållskjutsen är här i landet afskaffad och gästgifvare ansvara för resandes fortkomst emot viss betalning af de öfrige hemmans äboerne. Till odjurens utödande äro inga andra anstalter inom
Den sjuka kanske vägrar att taga in en bitter medicin och önskar få någon mat, som läkaren förbjudit, och i sin svaghet låter modern honom få sin vilja fram, utan att veta, hvilka oberäkneliga följder, det kan hafva. Barnet dör, och i förtviflan kastar hon sig öfver sin älsklings liflösa kropp, men midt under sin smärta har hon dock det tröstande medvetande, att hon i uppoffrande hängifvenhet har kämpat på lif och död för honom. Tänk, om hon visste, att hon i stället kanske har gifvit döden en kraftig handräckning. I DET GAMLA BAMBERG. » H o n har felat af okunnighet, men hennes skuld är likväl stor, ty hon har frivilligt på- tagit sig ansvaret att vara uppfostrarinna och sjuksköterska, fastän hon borde vetat, att hon ej ägde de erforderliga kunskaperna därtill. » Det är en skam för oss kvinnor att vara så okunniga i en sak, som så nära rör både oss själfva och våra käraste, och att ingenting göres för att afhjälpa det onda. Det vore dock icke förenadt med så stora svårigheter. Hälsovårdslära skulle införas i våra » D u ser så förskräckt och misstroget på mig, Fanny, liksom du ville säga, att jag öfverdrifver, men fråga du en läkare, och om han är uppriktig, skall han gifva mig rätt i mina på- ståenden. Jag har j u själf varit sjuksköterska och varit vittne till mycket, men nu skola vi icke tala mer härom, ty klockan är, ser jag, redan mycket. D u måste väl skynda dig hem till middagen, vännen m i n? » » Kära faster, » sade fru Skog fundersamt, » jag vet inte, o m du har rätt i hvad du sagt, men det kan j u hända. » » Se så, barn », afbröt henne fru Ahlberg, » intet prut nu, utan fort hem, ty eljes blir maten förstörd. Låt inte lilla Lisen ha det för varmt i barnkammaren, » tillade hon leende. » Adjö, vännen min, och hälsa din man! » » Adjö då, kära faster! Jag kommer snart igen! » — H. BILD FÖR IDUN AF EN BESEANNIE QUIDING. N: K. PPFÖR K U L L A R och nedför kullar klättrar staden.
Den, som vill, att till kontra-proposilion i hufvud-voteringen antages Ridderskapet och Adelns beslut, att ett. anslag af 30,000 R:dr Runt beviljas att, stäldt till Kongl. Maj:ts disposition, användas till byggnader vid Botaniska Institutionen i Lund, dock med vilkor att, om det framdeles skulle visa sig, att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavarande bvggnads-företags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunna erfordras, röstar ja: den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, antages till kontra-proposition Preste-Ståndets beslut, att nämnde anslags-summa, utan sagde vilkor, anvisas till Kongl. Majds disposition för ifrågavarande ändamål. Voteringen har utfallit med 104 ja och 13 nej; i följd hvaraf ja-propositionen blifvit antagen till kontra-proposition vid hufvud-voteringen. Den, som vill, att det af Kongl. Maj:l äskade anslag af 30,000 R:dr R:mt till förbättrande af den Botaniska Institutionen vid Lunds Universitet tillhörande byggnad icke för närvarande skall beviljas, röstar j»; den det ej vill, röstar r"'j; Vinner nej, hafva Rikets Ständer anvisat nyssnämnda summa, att, ställd till Kongl. Majlis disposition, användas til! byggnader vid Botaniska Institutionen i Lund, dock med vilkor alt, om det framdeles skulle visa sig, att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavarande byggnads-företags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunna erfordras. Enär denna votering utfallit med 61 ja och 58 nej, hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat i enlighet med ja-propositionen. Hilt. lill R. St. Den, sorn vill, att vid beviljadt anslag lill uppförande af en skolbus-byggnad i Uddevalla det förbehåll skall fästas, att några kostnader för byggnadens underhållande icke komma att drabba Stats-verket, röstar ja; den det ej vill, röslar nej; Vinner nej, anses frågan om ett sådant förbehåll hafva förfallit.
Bergsförfattningarne, om revision af. VIII. B. 392. A. 431. Bergstingsrätlerne, angående indragning af. VI. B. 188. A. 576. Berättelse. Se Revisorer; Justitie-Ombudsman; Bankofullmäkiige; Comiterade till tryckfrihetens vård; lliksgäldsContorets Fullmäktige; Riddarhus-Direclion; Riddarhus Utskottets; KammarCollegii. Berättelse om hvad sig i Rikets styrelse tilldragit sedan sisla Riksdag, Kongl. Maj:ls. I. A. 24. Besittningsrätt till kronohemman, angående ändring i Kongl. Brefvet derom af den 5 Februari 1808 samt KammarCollegii kungörelse den 29 i samma månad. IV. B. 115. A. 187. VII. U. 210. A. 322. Beskattning å qvarnar och sågverk m. m., om förändring af. X. B. 45. A. 335. Besparade pastoralier, om användandet af. V. B. 481. A. 633. Besparingar, angående de inom hufvudlitlarne å Riksstaten uppkommande. I. R. 397. Besvär öfver underrätts utslag vid husesyner å prestebol i Helsingland, om förlängd lid för anförande af. IV. B. 491. V. A. 292. — öfver sockenstämmobeslut, om inskränkning i tiden för. Se Sockenstämmobeslut. Besvärsskrifter och ansökningar, om förklaring af Kongl. Kungörelsen den 1 Oct. 1812, rörande vissa iakttagelser vid dessas inlemnande. IV. B. 235. A. 334. VII. E. 335. JBetesrält å kronoparken Mösseberg, om vissa hemmansegares i Marka, med flera socknar, befrielse från erläggande af skatt i och för. VI. B. 435. A. 650. Betjening, om tillökad, vid StatsUtskottet.
Hon var ännu icke trettio år och hade kanske en lång framtid för sig — hon måste j u lefva och se till att förtjena sitt uppehälle. (Forts.) — - CJTW Sen till, ärade läsarinnor, att Idun ej saknas hos någon af edra bekanta! VI vilja särskildt fasta uppmärksamheten på Iduns lämplighet för platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom for alla Öfrlga slags Matlagning-. Soppa af fogelben. Då du någongång har fogelstek, kasta icke bort benen utan för.ara äfven dem. A f dessa kan du erhålla en smaklig soppa på följande sätt. Fogelbenen brynas, kokas i svag buljong med några morötter. Soppan silas och afredes med smör, mjöl, äggulor och grädde, kryddas med hvitpeppar och salt. Soppan bör vara simmig. Rakel. För att få vacker färg på grönsaker böra de genast läggas i kallt vatten. Sedan få de ej läggas ned i pannan, förrän vattnet deri kokar. Kokningen får ej afbrytas genom utspädning e t c, ej heller få de koka med lock. Sålunda behandlade bibehålla de sin friska, gröna färg. I Stekt ål. Om ålea får ligga 8 dagar i sockerlag, innan den steke3 på vanligt sätt, blir den mycket mera välsmakande. Sonja .. Efterrätter. Äppelkaka. | ffi sötmandel skållas och stötes fint tillsammans med \ " B socker, 30 ort färskt smör skiras och arbetas, tills det höjer sig; då iröras 3 ägg tillika med 3 ort finsiktade skorpor. Detta blandas väl och lägges hälften deraf i en smord form, derpå äppelhalfvor, kokade som till kompott, och der öfver den andra hälften af mandelmassan. Formen sättes i någorlunda svag ugnsvärme och serveras, då mesta hettan är afgången. Gefion. Enkel, men god efterrätt. (Mandelkaka.) 3 ägg och | " B socker vispas en stund, sedan iröres | B mannagryn. Delas i tvenne formar och bakas i lagom varm ugn. Vanilj eller sylt emellan. Serveras kall som desert. Gerda. i | r~ \ L / U » Oskar II König von Schwedeni.
— Men deremot mäste medgifvas, att lagstiftningen angående bedrägeri, i följd af nyssanmärkta förhållande, kommit att sakna ej allenast nödig fullständighet, utan ock det sammanhang, som lagstiftaren oaflåtligen måste eftersträfva, hvartill kommer att straffen nu ej ega den elasticitet, som gör det möjligt för domaren att lämpa desamma efter gerningarne och såmedelst gifva ett' uttryck åt rättvisans fordran. I samma mån, som affärslifvet tilltager, industrien ökas och förhållandena i samhället derigenom invecklas och mångfaldigas, i samma mån påkallas ock ett vidsträcktare skydd å lagstiftningens sida emot bedrägerier; Och af sådan orsak (inner man äfven öfver allt, hurusom nyare tiders lagstiftare mer och mer sökt fylla de luckor, som i förevarande hänseende förefurmos i de äldre lagarne. Sådant hörer emedlertid till en af lagstiftarens ömtåligaste och svåraste uppgifter. Den kan dock ej utan våda för allmän och enskild säkerhet lemnäs olöst; Och tili en lösning deraf synes det förslag, som Kongl. Maj:t i Nåder framlagt, i väsendtlig mån kunna bidraga.
Jag tror icke, att vi ovilkorligen behöfva andra garantier än dem vi äga; men många finnas, som tro motsatsen, och dessa behöfva lugnas. Mig synes motionärens förslag vara ett ganska säkert medel härtill. Ett är Bankens fondsäkerhet; ett annat är Bankens styrelsesätt. Då Frih. Cederström försvarade sin besynnerliga motion om rätt till prestationer in natura, anmärkte han, att det ej fordrades litet, för alt trygga en Bank, och att ett väsendtligt vilkor för realisationens betryggande vore, att Bankens styrelse öfverlemnades till sakkunniga personer. Då detta behof ännu står qvar, hemställer jag, om icke åtminstone någonting motsvarande kunde vinnas derigenom, att man förbunde enskildas inleressen med Bankens. Det vill synas, som skulle en egen ovilja finnas emot motionen. Då den innebar förslag, att aclieägarne jemväl skulle få del i Bankens styrelse, tadlade man sådant och invände, att det vore grundlagsstridig!; nu, då förslaget i denna del är borttaget, säger man, att åtgärden icke medförde någon säkerhet, om actieägarne icke jemväl vunne delaktighet i styrelsen. Hvad Bankens soliditet beträffar, tror jag visst, att Banken kan vexla utan den föreslagna garantien; men det är möjligt, att opinionen i landsorten är den, att Banken icke äger en sådan soliditet, och jag tror, att förslaget skulle, emot en sådan opinion, vara af god verkan: det blefve ett medlingsförslag emellan dem som tro och dem som icke tro. Frih. Cederström har upprepat sin erinran, att man med en liten fond skulle kunna multiplicera sin delaktighet i Banken; men möjligheten deraf skulle grunda sig på förutsättningen, att actierna tillerkändes full bélåningsrätt; och detta har jag angifvit såsom ett missbruk.
egentliga amnet ocli dels kom boken fram under den ifrigaste reaktionen mot kvinnofrågan; darför blef Sonzrnarsagarc i grund missförst2dd. Nar jag i en aninalan af densamma yttrade att ' framtiden måhända kommer att känneteckna vittsrlieten f r h senare hälften af vårt &amp; rhundrade soin litteratureil. om och af kvinnan ', blef äfven detta inissförstådt som en orimlig förstoring af de kvinliga produktionernas viircle, medan yttrandet endast innebar konstaterandet af a t t den viktigaste nya ' hnfvudströmningen ' inom litteraturen var det kvinliga elementets jkalrnträdande, kvinnornas bekamelser om sig sjlilfva, mannens nya syner p % och kontfikter ined den modäriia kvinnonaturen, med andra ord allt detta iiya stoff, som genom skrifvandet af och om kvinnor blifvit en af %rliundradets niest kännetecknande litterlira egendomligheter. Och j ag tillåter mig att har upprepa hvad jag då förgafves påpekade, a t t intet af alla de limnen, som ined afseende å kviniian sysselsatt eller koininer att sysselsatta den dikteriska intuitionen eller den psykologiska forskningen, har den betydelse, som ämnet för Erc sommarsaga: konflikten mellan den inodarna kvinliga personlighetens Braf och äktenskapets. Det finnes intet område af manniskolifvet, som ej djupt beröres af denna konflikt, och dess lösning ä r ett af de allvarligaste problem ' manskligheten har a t t arbeta ined., A. Ch. Lemer hade ofta gjort kortare utländska resor, men den första. egentliga studieresan ägde rum ganska sent. Hon besökte sedermera under längre eller kortare tid Tyskland, England, Frankrike, Italien. Det var i sistnämnda land hon gjorde bekantskap med den man, för livars skull hon, tvifvelsutan ej utan smärta och inre strider, bröt med sina forna förhiillanden, och utbytte sitt hem i Sverige mot ' ett under söderns himmel. Å r 1890 ingick Anne Charlotte Leffler i Rom äktenskap med hertigen af Cajanello.