Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aok. till Exp. Utsk. d. i3 Juni, kl. ro f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om ändring i 6 Cap. 5 j1. Rätte gångs-Balken, samt Kongl. Förordningen om Stockholms Stads Styrelse af den 12 December 1672. Uti ett lill Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet memorial, är af Hert J. F. Gråå ahlfordt, hurusom, man länge insett olämpligheten deraf, att i Stockholm, tvärt emot hvad i Rikets öfrige städer egde rum, en mängd såväl ekonomiska som judiciella mål behandlades af två under-instan lier i stället för en. I Stockholm upptogos och afgjordes nemligen de flesta ekonomi-mål, arfsoch testaments-tvister, Sjö-Rätls-saker, med flere, först vid det af Stadens Collegier, till hvilket målen, i följd af deras beskaffenhet, hörde, samt fullföljdes derefter i besvärsväg hos Magistraten eller Rådstufvu-Rätten. Den tidsutdrägt och ökade kostnad, som genom delta oformliga rättegångssätt tillskyndades rättsökande parter, voro alltför ögonskenlige, för att behöfva närmare ådagaläggas. För att härutinnan tillvägabringa önskad rättelse, hade fråga äfven uppstått, alt stadens Collegiers domsrätt skulle upphöra och öfverflyltas på Magistraten och Rådstufvu-Rätten, eller afdelningar deraf; och ehuru några väsendtliga svårigheter, för åstadkommande af en förbättrad rätlegångs-ordning i detta fall, icke ansetts möta, likväl och då, hvad beträffade tvister om arf, förmynderskap och testamenten, ett hinder förefunnes uti 6 Cap. 5 §.
Jag hyser således fortfarande den öfvertygelse jag vid flera föreg:de Riksdagar yttrat att Const.Utsk., efter granskning af StatsRådets prot., bör afgifva ett motiveradt totalomdöme om rådslagens beskaffenhet, 0111 Regerinsärendenas behandling, om det inflytande de rådgifvande utöfvat på besluten, deras sjelfständighet och ihärdighet att söka göra sina meningar gällande, eller de uraktlåtanden, som i detta hänseende ligga dem till last. Endast efter en sådan framställning kan man inhemta, huruvida Rådgifvarne, som sig bör, iakttagit Rikets sannskyldiga nytta elier försummat densamma. Jag har nu med fägnad hört denna infattning af Const.Utsk:s pligt godkännas äfven af en f. d. ledamot af Konungens Råd, H. Exc. Hr Gr. Sparre; men han beklagade destomer, att ingen ledamot i Const.Utsk. vid denna Riksdag från en sådan sida betraktat Utsk:s åligganden. Den tidrymd, sorn varit föremål för Utsk:s granskning, hade eljest erbjudit ganska många anledningar att fatta frågan inom en mera vidsträckt synkrets; ty för ingen, som följt händelserna, torde det vara en hemlighet, att en högst väsendtlig förändring i upfattningen af allmänna mått och steg, särdeles i de materielia lifsfrågorne, visat sig hos Regeringen före och under den sist förflutna Riksdagen och efter densamma. Sålunda hade man kommit i erfarenhet af att, sedan Regeringen vid förra Riksdagen till R. St:r afgifvit propos:r i den mest prohibitiva och reaktionära anda, och dessa propos:r blifvit af representationen afslagne samt beslut i rent motsatt syftning fattade, K.
Har brottet ännu icke varit under åtal eller under pröfning i fråga om skadestånd; då skall, derest den för ärekränkning tilltalade det vill och han sjelf är målsegande eller har rätte målegandens uppdrag till talan eller ock brottet hörer under allmänt åtal, och så framt lid lill sådant eller till talan om skadestånd ej är försäten, efter ty derom stadgadt är, domstolen lägga den tilltalade tid före alt lisa, att lagligt åtal då blifvit anstäldt eller påkalladt, såsom om missgerningars angifvande och åtalande föreskrifvet är, eller att målsegandes talan om skadestånd är anhängiggjord, och huru deröfver slutligen dömdt blifvit. Eg må till befrielse från ansvar för tillmäle om brott annan bevisning vara tillåten.» Lag-Utskottets Memorial JM 78. 7 röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva antagit Bonde-Ståndets beslut, att förevarande § skall ur Strafflagen uteslutas. Omröstningen har utfallit med 82 Ja och 36 Nej. En sedel har blifvit kasserad; och som Ja vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll 6;te Voteringen (enligt Voteringspropositionen Jtä 5) :
Sedan han förgäfves väntat en halftimma på Gabriellas återkomst, gick han med detta beslut till sin kammare, der Petter Lindgren höll på att stöka i ordning ett stort bord med böcker och papper, hvarvid kaptenen arbetade de timmar, då han var inne hos sig. ”Nå, Petter!” sade Rosenberg, ”ernar du bli vinterliggare här på Tistelön? För min del reser jag någon af dagarne; men du kan gerna stanna qvar tills vidare. Vi ha ej riktigt slut på Januari ännu; och efter de hålla af dig, och du intet annorstädes får lefva fritt, råder jag dig att taga godagarne, medan du har dem.” Petter fick stora ögon. ”Kors, skall kapten resa? Jag tänkte att så länge isen ligger ...” ”Så borde jag ligga med, tänker du! Nej, min kära Petter, du har aldrig några uträkningar som duga.” ”Det kan väl vara, kapten; men det är i alla fall säkert att kapten blir saknad, och det till gagns, när han far.” ”Tror du det, Petter?” ”Jag vet’et, kapten!” ”Vet det! Hvad vet du?” frågade Rosenberg, utan att vidare tänka på hvad Petter hade att omförmäla. ”Jo, jag vet en hel hop, kapten, om jag bara tordes fram med det. Men Lena har förbjudit mig att aldrig lägga min näsa i det jag ej har med att göra. Det var ej längre än sen i går, som hon sade: ’Du, Petter, pass på om det inte blir ett par af din kapten och vår ros, som de kalla henne; för mamsell Ella talar beständigt om kapten, och har ofta sagt att det blifvit annat lif på Tistelön, sedan han kom hit.” ”Verkligen – att Lena kan vara så dum och prata sådan smörja!” ”Lena är visst inte dum och pratar aldrig annat än det som är klokt,” inföll Petter litet stucken. ”Det var i alla fall inte hon, utan mamsell Gabriella, som hade sagt’et.” Rosenberg rodnade starkt; en glad rörelse flög genom hans hjerta, hvilket, nyss i strid med högmodet och kanske förblindadt deraf, gjort Gabriella orätt.
Maj:t nådigst förordnade, sakkunnige Revisorer, hvilka på stället under flere dagar genomgått rä - — 333 — kenskaperna och med yttersta noggrannhet granskat alla detaljer af Institutets vidlyftiga hushållning, samt sålunda varit i tillfälle att vinna en speciel sakkännedom om Institutets förvaltning i dess helhet, afgifvit, i afseende på ifrågavarande räkenskapsår, följande utlåtande: natt Institutets Styrelse fortfarande omsorgsfullt vårdat Institutets angelägenheter, att Institutets Föreståndare och öfrige Lärare med nit och alfvar egnat sig åt fullgörandet af deras åligganden, samt att egendomens skötsel i alla delar med drift och omtanka handhafts;» — och som i öfrigt Rikets Ständers Revisorer jemväl uttryckligen förklarat, att »Institutets räkenskaper äro med ordning förda, och att mot dem till siffran icke förekommit någon anmärkning,» så torde deras anmärkningar i öfrigt, med den häröfver nu afgifna underdåniga förklaring, icke påkalla någon vidare åtgärd. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, II. von KR EMER. Ultuna den 19 December 1860. J. Arrhenius. Litt. A. Att under sommaren 1858, på min föreskrift, vattnet till arbetsfolket, som deltog i skördandet af den så kallade kungsängen vid Ultuna Landtbruks-institut, blifvit blandadt med rom, för att förekomma den starka benägenhet för diarrlieer oeh rödsot, hvilken då fanns i orten, intygas på begäran. Upsala den 12 December 1860. Fredr. Sundewall, Med. Doct., Professor. Litt. B. På begäran, får undertecknad lemna följande upplysningar om de Ultuna Landtbruks-institut tillhörige hästar, som »störtat» under räkenskapsåret 1858—1859. Svart sto, 15 år gammalt, framfödde i början af Maj månad 1858 ett dödt foster, samt insjuknade derefter i följd af ett samtidigt inträffadt lifmoderutfall.
December 1765 innehåller, att denne utskyld framdeles skulle upphöra och den dertill skyldige Allmogen i stället utgöra Bevillning och extra, ordinarie utskylder, lika med den öfrige Allmogen , hafva Riksens Ständer ansett sig desto heldre höra bifalla, att extra Grufvehjelpen må upp. höra, som Stats-Werkets inkomst deraf icke motsvarar den minskning i Bevillning, som uppkommit af den, t och för densamma, Allmogen hittills medgifne lindring, hvilken alltså Icke kommer att framdeles ega rum; Och låta Riksens Ständer för öfrigt i den utfärdande Bevillning:, - Förordningen upptaga de förändringar, sorn, dels af extra Grufvehjelpen* upphörande, och dels af andra, i afseende på Dal-Allmogens prasstationer, förekomneomständigheter, kunna föranledas. Detta beslut fä Riksens Ständer, till svar å E. K. Mas Nådiga Skrifvelse, i underdånighet Anmäla; och Riksens Ständer framhärda etc. 3&o Underdåniga Skrif veter. Uppl. o. godk. hos samtl. Riks-St. d. 29 Nov. 1823. Riksens Ständers underd. Skrifvelse, med anhållan , att Hennes Majit Drottningens Hoga Kroning måtte för sig gå. S. A. K. Fridsamma oell lugna år hafva varit Sveriges lott, sedan E. K. M. emottog de Kronor, till hvilka arfs-rättens anspråk, grundade på Folkens fria val, gåfvo E. K. M. en dubbel rätt. Minnet af den Krönings-act, som, under senast förflutne Riksmöte, högtidligen beseglade Förenings-bandet mellan E. K. M. och Dess undersåtare , gläder deras lijertan och pryder deras häfder. Men om denna tidpunct , genom händelsernas högre ledning sålunda utmärkes; om den alstrat det lyckligare tillstånd, vi ega, att se upplysningens framsteg, hvarken qväfvas af magtens tvång, eller öfverdrifvas af sjelfsvåldets utbrott, så framter äfven den närvarande tiden förnyade anledningar tili glädje och tillfredsställelse för Nordens förenade Riken.
I afseende på en annan anmärkn. af Frih. af Nordin, nemi. rör:de bokföring af sedlar på i5 r:dr, får jag hänvisa Hr Frih. till 5:te punkten af betänk., deri det tydligen står, att dessa sedlar ej skola förstöras, så länge de äro brukbara, utan ånyo utgifvas, hvilket medför en betydlig minskning i besväret. Men deremot kan jag icke neka, att det medför en ökad säkerhet, då man har de inlösta sedlarna annoterade och i räkenskaperna redovisade till nummer och datum, hvarigenom upplysning vinnes, om en eftergjord sedel af samma nummer och datum skulle derefter presenteras till inlösen i Banken. Det har varit flera exempel på, att förfalskningar blifvit upptäckta derigenom, att, sedan den rätta sedeln blifvit inlöst, en annan sedel af samma nummer och datum blifvit presenterad, då förfalskningen ej förut varit observerad. Jag anhåller, att dessa antnärkn.T må få åtfölja återremissen af betänk., hvarom äfven jag anhåller, Hr von Hartmansdorff, Aug.: Sedan Hr v. Troil yttra,t sig, har jag föga att tillägga. Jag vill blott göra en erinran emot Hr S-tuarts mening. Han önskade, att Hr Rosenblads förslag om förändring i de gamla sk5ssedelsvalörerna måtte vidtagas. Jag deremot håller mig vid Utskrs förslag och anser bäst, att de gamla skrssedlarna förblifva oförändrade intill nästa riksdag, på det allmogen måtte hafva åtminstone något af det gamla, som är väl bekant, och hvarmed det nya kan jemnföras, innan ännu flera nyheter införas. Jag instämmer alldeles roed Hr v. Troil deruti, att på de nya sedlarna bör antecknas deras värde i riksgrs, men tror, att detta bör utsättas tydligare än blott med begynnelsebokstäfverna, på det hvar och en, som får sedlarna i sin hand, må veta, hvad de gälla i riksgälds.
Fängelse vid vatten och bröd ådömes på minst 4 och högst 30 dagar. Verkställes alltid i ensamhetsfängelse. 11 §. Är fånge dömd till fängelse vid vatten och bröd på längre tid än 5 dagar; skall han undergå straffet med en dags afbrott efter den femte och tionde, två dagars efter den femtonde och tjugonde, och tre dagars efter den tjugofemte dagen. Under dessa afbrott njuter fången vanlig fångkost. 12 §. De dagar, då straffet afbrytes, må ej i den ådömda fängelsetiden beräknas. 13 §• Qvinna, som hafvande är, eller barn ammar, må ej till fängelse vid vatten och bröd dömas; ej heller fånge, som är yngre än 18 eller äldre än 60 år. 14 §. Finnes någon, vid verkställighet af fängelse vid vatten och bröd, ej kunna utan våda för helsan detsamma undergå; anmäle då Konungens befallningshafvande förhållandet hos öfverdomaren, som förordnar, huru straffet må förvandlas i annat fängelse. 13 §. Enkelt fängelse ådömes på minst 16 dagar och högst två år, der ej i lagen annorledes särskildt stadgas. 16 §. Reservationer vid Lag-Utskoltets Betänkande, N:o S8. 89 46 §. Den, som till enkelt fängelse dömd är, njute derunder vanlig fångkost. Han skall ock med arbete och, om han det önskar, med särskildt rum förses. Ej må han i cell hållas, eller sättas tillsammans med den, som undergår straffarbete. 17 §. Böter skola i penningar ådömas. Minsta bot vare en Riksdaler i silfver efter 1850 års myntfot, ändå att beloppet, efter särskild i lagen utsatt beräkningsgrund, kunde ringare blifva. Vid bestämmandet af böter skall afseende göras å gerningsmannens större eller mindre förmögenhet, efter hvad derom allmänt kunnigt är. 18 §. Böter utgå efter samma grunder, som annan gäld; dock ägen de minsta rätt. Äro flere delaktige i samma brott; ansvaren de en för alla och alla för en för böter och skadestånd. 19 <§. Lika med 17 i lagförslaget. 20 §.
ERNEST. Ni säger det der med en ton FRUN. Men det är kanske orätt af mig att uppehålla er så länge. ERNEST. Ni har således ingenting mera att säga mig? Ni önskar ingen öfverenskommelse, intet skadestånd? FRUN. Ack jo, det var sannt jag höll på att glömma det! ERNEST (afsides). Seså! nu ä' vi der! FRUN. Jag begär er vänskap! ERNEST. Ingenting annat? . Men den har ni ju redan! FRUN (med bryderi). Ja ni är en ädel ung man, ni är öppenhjertig god och jag tänkte ERNEST. Hvad då? FRUN. Åh, ingenting! . Farväl, min herre! ERNEST (afsides i det han går). Det är ett utmärkt fruntimmer! FRUN (afsides). Han är nyfiken att få veta mera! ERNEST (afsides). Det vore kanske på sin plats att erbjuda henne hälften utaf bäcken! (närmar sig). Min fru FRUN (afsides). Der är han igen! ERNEST. Ännu ett ord, om jag får be! FRUN. Min herre! ERNEST. Nyss på stunden, när ni hade den artigheten att vilja ursäkta er för det ni öppnat process mot mig, afbröt man er just som ni ämnade tala om vigtiga och hemliga skäl FRUN. Har jag talt om sådana? ERNEST. Ja min fru och som det inte är möjligt annat än att dessa skäl till någon del angå mig FRUN (lifligt). För all del tro inte ERNEST. Men min fru, om dessa skäl verkligen röra min person FRUN. Ni söker förgäfves få mig att yppa dem! ERNEST. Jag kan således inte få ert förtroende? FRUN. Nej, det är omöjligt! ERNEST. Då återstår mig endast att aflägsna mig. Farväl min fru! FRUN. Herr Duplessis! ERNEST. Min fru! FRUN. Ni tycks taga så liflig del i hvad som rör oss, att jag inte kan öka mitt syndaregister emot er, genom att visa er misstroende. Har ni styrka att bevara en högst ömtålig hemlighet! ERNEST. Jag har en ovanlig styrka, min fru! FRUN. Ni svär således att aldrig för någon yppa
Som emedlertid upphäfvandet af nu gällande föreskrifter om ofvanberörde löninnehållningar icke kan bringas till verkställighet med mindre, än att vederbörande Pensions-kassor tillförsäkras ersättning för de till dem anslagna och för uppfyllandet af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka genom vakansoch förslags-liggetidssamt nådårseller begrafningshjelps-besparingarnes uppbärande skulle förloras, så öfverlemnar Kongl. Majit åt Rikets Ständer, att jemväl i detta ämne beslut meddela. Till ledning för omdömet i detta fall äro, på sätt Kongl. Majit i det föregående gifvit tillkänna, närmare utredningar numera verkställda och vill Kongl. Majit med anledning deraf härmed föreslå att berörde ersättningar måtte bestämmas: för Civil-statens Pensions-kassa, som, efter afdrag af hvad som inllutit i vakanser inom Statsrådet, per medium åtnjutit 10,498: 27. 11., till 10,500 ridr. För Arméens Pensions-kassa, som efter den förnyade utredningen, hvarvid blifvit urskiljdt hvad af de i förra uppgiften summariskt upptagna anmärkningsmedlen tillhört ifrågavarande inkomsttitel i medeltal uppburit 31,346: 9. 4., till 31,400 ridr. Och för Amiralitets-krigsmans-kassan hvars ifrågavarande inkomster, efter det nådårs-besparingarne beräknats för samma tid, som vid de öfriga kassorna, men vakans-besparingarne, hvilka först ifrån och med år 1841 till Kassan influtit, efter förhållandet under de följande åren, i medeltal utgjort 3,419: 46., till 3,400 ridr. eller således tillsammans för alla tre Kassorna 45,300 ridr. Skolande till vidare upplysning i förevarande fråga, samtliga densamma rörande handlingar och uppgifter varda tillställde det Rikets Ständers Utskott, till hvars åtgärd frå - ( 23 Kongl. Majils Nåd. Proposition, N:o 8. gan kommer att af Rikets Ständer hänvisas. Kongl..
För mindel anser jag det äfven vara ett högst orimligt straff alt dämma en person från sin egendom, särdeles dä denne derjemte fråndömmes lifvel, ty förlusten af egendomen drabbar då ej brottslingen sjelf, ulan bans arfvingar och efterkommande; men jag tror likväl icke att straffet här kan utgå, förrän den allmänna lagen varder ändrad, iler samma straff stadgas för förbrytelser af enahanda beskaffenhet. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Den §, som nu är under öfverläggning, är af en särdeles kinkig beskalfenhet, efter mitt omdöme. Om nemi. Konungens rådgifvare försöka alt med våld öfverändakasta regeringssättet och tillintetgöra vära grundlagar, och häruti skulle lyckas, så är ju hela lagen förgäfves och kan ej tillämpas, emedan icke några Ständer lära varda kommandes, som förmå att sätta någon Riksrätt öfver desse rådgifvare. Jag tror för min del, att det för en sådan händelse ej finnes mer än ett enda correctiv, och jag öfverlemnar lill de lagklokes bedömmande om det kan intagas i en lag för Statsrådets ledamöter, eller högsta makten, hvad som jag vill minnas gäller för folket, dä det vill göra uppror, nemi. att den som försöker att med våldsam hand öfverändakasta regeringssättet och derunder blifver dräpen, han ligge ogilid. Om en sådan lag kan stadgas, det lemnar jag, som sagdt är, derhän, men derigenom skulle kanske lättast förekommas, att försöket icke nådde fullbordan. Hr Gunther: Jag utber mig alt ännu en gång få fästa uppmärksamheten derpå, att LagUtsk. icke tilltrott sig rättigheten att stifta en helt ny ansvarighetslag, på grund af den väckta motionen, som endast åsyftade antagande af några vissa förän - 14 Den 2 November f. m. driugar deruti, eller desamma som innefattas i det förslag, sisi 1. riksdags LagUtsk. hade uppgjort.
Att deremot bevilja medel för fortsättande af jernväg till Sala eller till någon annan punkt i nordligare riktning, anser jag olämpligt, emedan denna fråga verkligen ännu icke är tillräckligt utredd. På dessa skäl anhåller jag att den nu föredragna punkten måtte afslås, samt att för anläggande af en bana från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden måtte beviljas 4,672,000 rdr. H. IV. 14 210 Den 11 Maj f. m. Hr Adelsköld, Claes Adolf: Jag har, såsom chef uti norra vägoch vattenbyggnads-distriktet, ansett mig kunna lenina en eller annan upplysning, hvilken vid denna frågas afgörande skulle kunna vara till något gagn. Innan jag ingår uti frågans mer speciela detaljer, tillåter jag mig dock erinra, att det utaf mig framlagda förslag icke ur sprungligen är mitt, utan blifvit af I)D. EE., Frih. De Geer och Gr, Manderström samt Stats-Rädet, Gr. von Platen framstäldt till statsråds-prot:t, såsom ett uttryck af deras mening. Den del af vårt land, som företrädesvis skulle få gagn af den föreslagna banan norrut, är en af de rikaste i hela Sverige. Den utgöres af hela sträckan mellan Strömsholms kanal i vester, Ålands haf i öster, Dalelfven i norr och Mälaren i söder. Detta bälte har en bredd al 10 mil och en höjd, om jag så får uttrycka mig, af omkring 8 mil. Det åtskiljes af den djupt inträngande Sigtunafjärden uti två delar. Detta område innefattar Stockholms, Upsala och Westmanlands län, och är bebodt af icke mindre än mellan 4 å 500,000 personer; inberäknadt befolkningen uti Stora Kopparbergs län, hvilken år 1800 uppgick till 164,509 personer, uppgår innevånares antal dersammastädes till nära 600,000. Areal-innehållet af samma område är 156 qvadratmil. Denna trakt innefattar således Uplands och Westmanlands bördiga slättland. Derintill gränsar Dalarnes bergslag; och rundt omkring Dalelfven tillstöter ett bredt skogsbälte, hvarifrån en icke obetydlig trävarutransport skulle kunna åvägabringas.
Banco-Utskottets pluralitet kan jag ej förena mig i den tillstyrkan, att det nya myntet, namnen och mynt-enheten skall i hvarjehanda räknesätt förändras emot vårt nuvarande räknesätt Riksdaler, skillingar och runstycken. Den af Högloft. Utskottet föreslagna mynt-enheten och räknesättet kan nog vara bra för dem, som äro något hemma i sådane saker, och jag t vi fia r icke, alt det då till och med kan gå vigare än det vanliga, men för allmogen, som i långliga tider är van att räkna R:dr, sk. och r.st., blir saken svår att taga reda på, och en villervalla, att ingen vet rigtigt hvar han är hemma, när han skall emottaga ett sådant mynt, sora icke låter dela sig, hvarken med jemna skillingar eller med jemna runstycken. Jag önskar derföre på egna, men ännu mera pä hemmavarandes vägnar, att mynten måtte få förblifva sådane, som de af vår Nådige Konung äro fastställde, helst flere millioner äro redan derefter utmyntade, och då vet man, alt en R:dr Silfver är som fyra R:dr RGS och såvida - 28 Banco-Utskottets Betänkande IV.-o 7. re får man räkna derefter sitt vanliga räknesätt Jag inser icke hvarken behofvet eller nyttan af den ifrågasatta förändringen; och ganska säkert är, att den skulle föranleda till oreda, osäkerbet i liquider, samt kanske till och med till svek och bedrägeri i synnerhet ibland allmogen, som visst på långliga tider och åtminstone så länge de nuvarande myntsorterne blifva gångbara, icke skulle kunna lära sig att rätt förstå hvarje ny myntsorts egentliga och rätta värde, relativt till den nu gällande.” Riksdagsfullmägtigen Eric Svanberg ifrån Wester-Norrlands Län: "Uti de af Riksdagsfullmägtige Petter Persson och Brisman afgifne reservationer får jag förena mig.” Banco-Utskottets Betänkande N.o 7. ag N:o 1. Tariff för förvandling af Riksdaler, Skillingar och Runstycken Riksgälds, till Kronor och Slantar.
S. D. F Öredrogos ånyo Lag-Utskottets nedan omförmälda Beläukanden: N:o 35, i anledning af väckta motioner dels om förändrad lagstiftning angående förlag, dels ock om rätt lill underpant i lös egendom i allmänhet. Ståndet beslöt återremittera detta Betänkande i den syftning, atl frågan om förändrad lagstifning angående förlagslån måtte underkastas förnyad behandling, förklarande Ståndet sig ej kunna godkänna Utskottets här framställda förslag, så vidt det afser förändrade stadganden om rätt till underpant i lös egendom. N:o 36, i anledning af väckta motioner om upphäfvande eller revision af Kongl. Förordningen i afseende på bandel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845. Återremitterades. Från Hederv. Bonde-Stdndet. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 34, i anledning af väckt motion angående antagande af ny lag om tioårig preskription och om årsstämning. § 7 och i sammanhang dermed § 14 återremitterades, hvarjemte de vid föredragning gjorda anmärkningar skulle till Utskottet åtfölja med rättighet för Utskottet att ingresen och öfriga delar af Betänkandet, som nu af Ståndet godkändes, göra de ändringar, hvartill ofvanberörda anmärkningar må föranleda. N:o 35, i anledning af väckta motioner dels om förändrad lagstiftning angående förlag dels ock om rätt till underpant i lösegendom i allmänhet ; godkändes, med undantag af § 4, som återremitterades åtföljd af dervid gjorda anmärkningar, N:o 36, i anledning af väckta motioner om upphäfvande eller revission af Kongl Förordningen i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva den 20 November 1845; Bifölls. N:o 57, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning angående Förmyndarevården.