Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. afgifvit, och om hvilket jag ännu en gång uprepar, att jag, med hänseende till så väl vårt geografiska läge, som våra politiska förhållanden, våra vidsträckta gränsor, vår glesa befolkning och våra ringa tillgångar, fortfarande eger den bestämda och oföränderliga fövertygelse, att det innehåller det rätta och ändamålsenliga sättet Den 7 D e c e ni b e r. 43 för ordnandet af vårt landlförsvar, såsom i sig innefattande den minsta möjliga freds-organisation i förening med den största möjliga, vår närvande och framtida sjelfständighet betryggande, utveckling af motståndskrafter i händelse af krig; de fördelar som hvarje rikligt utförd national-heväpning medföra, såsom massans moraliska lyftning genom utveckling af en god national-anda; den väckelse lill ordning och eftertanka i det enskildta lifvet, som en militärisk upfoslran bibringar; samt det kraftfulla understöd en nationel Regering alltid härigenom kan påräkna; förbättrade, af behofvet påkallade, lönevilkor för befäl och trupp; nödige, till en förökad tjenstbarhet ledande, förändringar, i arméens befordringslagar; ökade, med billigheten öfveiensstämmande, pensioner; slutligen en rättvis återgång till sitt primitiva belopp af rustoch roteringsskyldigheten åtföljande dryga skattebördor; — jag säger, skulle någon framgång ännu icke vara att hoppas för ofvanberörde förslag, så har jag ansett mig af medborgerlig pligt upmanad, att i sammanhang med förslaget till förändrad organisation af landlförsvaret, grundadt på en genomförd nalionalbeväpning, utarbeta och som alternativ framlägga ett annat förslag (förslaget N:o 2), grundadt på fortsatt bibehållande af de indelte trupperne. Vid upgörandet af detta sistnämnda, af mig tillika afsedt såsom ett öfvergångs-förslag lill det först afgifna, har jag, efter hästa förmåga, sökt bota de brister och ändra den planlöshet, som vidlåder större delen af vår närvarrde militär-organisaton. Uti detta förslag har den stående hären (enl. dagens åsigter vilkoret fördel bestående) blifvit bibehållen till oförminskadt antal.
Ehuru af de tili undsättningar utan återbetalnings-skyldighet anvisade medel blott en jemförelsevis mindre del hellöff, under de sednare åren anlitas, bör denna omständighet, som härflutit af tillfälliga fördelaktiga förhållanden, icke ingifva den förmätna tillförsigt, att nöden icke kunde under den närmaste framtiden någon gång inställa sig med kraf på vida större uppoffringar från statens sida; och då således är nödigt, att jemväl för framtiden anvisas ett visst belopp, sorn vid förekommande behof kan af Kongl. Maj:t, utan återbetalnings-skyldighet, till nödlidande öfverlemnas, vill Kongl. Maj:t i nåder föreslå: att af de tili Kongl. Maj-.ts förfogande sålunda ställda undsättningsmedel en summa af högst ett hundi’a tusen Riksdaler Banko eller ett hundra femtio tusen Riksdaler Riksmynt må, under tiden för nästa statsreglering, få begagnas till undsättningar Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o i4. 45 utan återbetalnings-skyldighet, åt sådane behöfvande, sorn icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättningsanslag, hvilka deni tilldelas; börande dock dylika understöd företrädesvis tillgodokonuna de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, alt för dithörande fattiga och arbetslösa personer beredes sysselsättning och möjlighet alt genom eget arbete förtjena sitt uppehälle; att ofvan omlörmälda tillgångar för öfrigt ma användas endast till räntelria låneunderstöd med bestämda återbetalnings-terminer och emot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Majit godkänd säkerhet; att. så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen för de behöfvande skola beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbelsföretag; samt att de för undsättningar vid missvexter och felslagna skördar afsedda medel må, lili den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgäldskontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta verk. att det sålunda emottagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål Kongl. Majit tillhandahålla. Kongl.
R:dr, de nu kom. ma att nedsättas till tredjedelen, samt således Atta skillingaf utgöra afgiften för hvarje Tusende Riksdaler af värdet å deti egendom, för hvilken tillverkning är tillåten, dock att denna afgift aldrig understiger Fyra skillingar, ehvad ringa värde en hemmansdel ock skulle äga, samt att ide orter af Dalarna, hvarest en ut - a oo Den 2 5 Juli. utsträckt hemmansklyfning är tillåten, i stället för den mindsta hemmanskatten af 4 sk. denna Bevillning utgöres efter Rotarnes delnings» ■värde; äfvensom personal - afgiften i Städerna beräknas af hvarje i Staden Mantalsskrifven person till Sex runstycken eller för Åttatio personer, som nyttja en Femtio kannors panna, till Fyratio skillingar; hvaremot, i händelse Städernas ännu ej afgjorde Branvins-Brännings rättighet icke skulle komma att vidare fortfara, samt följakteligen deras perSonal-afgift äfven försvinna, hemmans-afgiften då bör höjas till Tolf skillingar för hvarje Tusende Riksdalers värde och den ofvan omtalte mindsta hemmans-skatten till Sex skillingar stadgas. Genom detta, vid sluteliga regleringen af Brätivins - Bevillningen, vidtagne Beslut, bar Utskottet i så måtto jemkat det vid uppsättandet af dess sednast till Rikets Höglofl. Ständer itigifna beräkning öfver hela Bevillningen för 1816 och följande åren uppgjorda förslag, som,de deruti till afdrag fran Pannerymdsafgiften upptagne Tjugufem Tusende Riksdag ler blifvit i stället aiförde från hemmans-och personal-afgifterna, hvilka äro i ofvannämnde beräkning ansedde till 75,000
Jag börjar med att yttra min förundran deröfver, att en talare, som visserligen icke är okunnig om våra former, yttrat sig i afseende på ett betänkande, sorn ännu icke inkommit, likasom fruktade han, att han af någon omständighet skulle blifva hindrad alt yttra sig derom, då betänk, förekommer. Jag skall icke ingå i vederläggning af hvad han yttrat, måhända får jag tillfälle dertill, när betänk, förekommer; utan jag liar funnit mig uppkallad deraf, att man så mycket ordar om möjliga besparingar, som „kunde äga rum på det, sorn ännu finnes. Man må bedöma mina politiska äsigter huru som helst, så får jag dock förklara, att, ehuru jag önskar inskränkning så mycket sorn möjligt, jag likväl icke, så länge jag ar öfvertygad om, att det anslag, som finnes, icke är tillräckligt, ej kan afslå, hvad jag finner oundgängligen nödigt. Man säger, att det ifrågavar. behofvet för beväringens beklädnad kan anvisas på de af Utsk. för KrigsCollegii departementer på stat föreslagna 696,000 r:dr, ehuru man erkänner att, oaktadt all möjlig efterforskning, man icke kunnat finna, att dessa medel blifvit oriktigt använda. Man borde ihågkomma, att med dessa 696,000 r:dr beklädnad anskaffas för flera värfvade reg:ter; att dermed skall bestridas allt, som åtgår för materielen för artilleriet och armedens förråd; att dermed bestrides allt, som åtgår för fästningsbyggnader, och allt hvad dermed äger gemenskap. Om man gjorde sig den mödan alt ingå i granskning, huru denna summas fördelning för de särskilda behofven utfaller, torde man finna, att den icke är tillräcklig. Man talar derjemte om, att det vid sista riksdagen beviljade extra anslaget af 70,000 rtdr skulle varit så tillräckligt, att numera intet vidare bort begäras. Men man vill då icke taga i betraktande de förändrade förhållanden, som genom stegrade pris sedan sista riksdag uppkommit. Man borde afven ihåg - Den i5 Augusti r. m.
Derigenom att genom detta Systeme Fastighets ägarens anspråk på Credit begränsas, (i Schlesien fick hälften af fastigheternas värde; i Monarchiens Nordligaste Provincer, fingo fastigheterna, om jag icke bedrar mig, till två tredjedelar belänas,) förekommes bäst missbruket af Crediten och VingJerierna. Alldrig( fanns i Sverige en tidpunkt mera lämplig för införandet af ett sådant CreditSysteme, än den närvarande, då villrådigheten om Sedelmyntets, om varornas, om fastigheternas Silfvervärde, gör att Borgenärer och Gäldenärer gerna skola motas på billighetens gräns. Den gäldbundne Fastighets-ägaren skulle nemligen gerna ingå uti att låta sina Skulder bestämmas i Silfver värde, enda möjligheten att bereda åt honom Creditens förmåner. Capitalisten, så vida det hoppet är honom betaget, att genom framdeles skeende operationer, hans Capital skulle kunna er. hålla det Silfvervärde i veikligheten, som det äger till namnet, skulle sannolikt gerna ingå uti att låta sitt Capital i namnvärde, bestämmas till Capital i Silfvervärde, derigenom förebygga ytterligare Capital.förlust, och vara säker uppå ett han åtminstone kommer i åt - 558 Dei 15 April, njutande af den ränta, som han är berättigad till. Efter dessa framställningar, torde det vara mig tillåtit att säga , hvad det är som jag hufvudsakeligen har mot Betänkandet att anmärka. Jag tadlar den förelagda planen: Derföre 1:0 att den icke ger säkerhet tillfyllest. Åt Banco-Styrelsen är anförtrott att genom fördelning i Läneväg , af de Capitaler, sorn gå på Banquens Credit, samt efter ännu okända Reglementariska föreskrifter, värda och leda Nationens industriella krafter; Att bibehålla Creditrörelsen vid den höjd den nu äger; Att genom användandet af en del af dessa Credit-Sedlar, till uppköp af Silfver förbereda den blifvande Realisationen. Det fins gränsor för tron på människor, Mine Herrar] när det gäller Folkets val. Har man glömt huru Rådskammaren år 1763 i sin sjelfklokhet och mot öfverenskommelse handlade, samt följderne af denna handling?
Vid andra representationen tog den romerska publiken det icke oäfna beslutet att försl höra oeh sedan bedöma operan. Nuvände sig bladet. Man lyssnade, lyssnade uppmärksamt och — applåderade. Romarne skulle ej varit italienare, om de ioke till aist ryckts med af denna musik, skrifven liksom enkom för dem. Efter första aftonens fiasco orribile kom andra aftonens succès d ’ estime, tredje aftonens succès sans réserve, tills vid åttonde eller nionde representationen operan gick alle slille. Nu afbrötos operans melodier — men af hänförelseptormar, dftnande bis och bra * vo?, Rossini följdes hem om aftonen likt de gamla romerska trinmfatorer vid strålande fackelsken. Efter sådana triumfaftnar gick Rossini i säng och somnade in — precis lika lugnt som efter första aftonens blodiga nederlag: &gt;Jag har alltid tänkt, att Btrberaren skulle göra lycka. » Paësiello, som lefvat en tid i det ljufvaste känslor us, bl ef nn oangenämt frapperad af denna oväntade sakernas vändning. Han fick dock ännu en gäng revanche. Ty de spirituela pari-same gjorde ett par år därefter precis som romarne: de hvisslade nt Barberaren, » ce chef-d ’ oeuvre de la musique française », som de efteråt uttryckte sig — lika omotiveradt för resten som fiascot. Paësiello och Paër, den i Paris varande italienske operans d. v. direktör, voro ej de bästa vänner, men » Herodes ooh Pilatus » etc. etc. Alltnog Paër ville nu hjelpa sin italienska kollega mot den ungdomligt framstormande Rossini, och som de franska kritikerna allmänt tadlade Rossinis barberare till förmån för Paësiellos » ce chefd ’ oeuvre de grace naïve, de style, le miracle de simplicité etc. », hvad var naturligare, än att Paër upptog den fêterade operan för att krossa » den förhatliga imitationen (1) » Fördöljas må ej, att den framstående komp.
Sjukvården bestrides af Stads-Läkare och Stads-Chirurg; Och dessutom har ena Provincial-Läkaren sin station uti Staden med kringliggande Härader till District. Den förhärjande eldsvådan 1827, -sorn medtog allt hvad 1822 års brand skonade, äfvensom det derefter nybyggda till största delen, har i allmänhet försatt Stadens Invånare, från ett välmående och bergadt, i ett skuldsatt och fattigare tillstånd, emedan till nya Byggnader en större del af rörelse-capitalen medtagits, utom hvad af de erhållne räntebärande lånen dertill åtgått, utgörande 100,000 R:dr ä 3 procent och 85,000 R:dr å 5 procent, hvilka lån således i årlig ränta kostat 7,260 R:dr, — och i bredd hvarmed inbördesskatterne måst ökas på jord och tomter till dubbelt och deröfver, som haft den menliga verkan, att åtskillige behållne Borgare afsagt sig burskapet och antingen nedlaggt rörelsen eller förenat sig med andre Städer, äfvensom deraf följt, att obebyggde tomter för närvarande hafva ringa värde och mera' äro ägarne till last, än nytta. Med Stadens återuppbyggande, efter ny och utvidgad plan, är likväl årligen fortsatt, så att 176^ tomter blifvit bebyggde från medlet af 1827, då sista eldsvådan timade, intill 1831 års slut; Dock äro af Stadens, dels gamla bibehållne, dels efter planen för radens indelning tillkomne nya, tomter 170 ännu obebyggd0^ Regleringen af gator och allmänna platser har äfvenledes fortgått så långt med - 57 medhinnas kunnat; och de dertill dels af Eders Kongl.: Maj:t utaf Statsmedlen anslagne i5,ooo R:dr, dels af Bancolånen anvisade 10,000 R:dr, äro för det mesta använde, så att vid 1831 års slut endast omkring 7,5oo fi:dr voro i behåll.
Hvad den andra frågan angar; så utvede-' lade Grefve von Schwerin samt Friherrarne Stael von Holstein och Anckarsvärd, uti Plenum den 19 sistledne Martil', de skäl, hvil* ka dessa Herrar Ledamöter ansågo böra grunda ett afslag å den föreslagna ändringen i Bcfordringssätiet innom Banquen. Det torde tillåtas mig att uti minnet återkalla det hufvudsakhga al deras yttranden: Friherre Staél von Holstein anförde, att då i äldre tider till Banquens Credits upprätthållande ett tillskott af penningar gjordes af Adeln samt Preste Och Borgarestånden, hvilka derjemte garanterade Banquen, vägrade BondeStåndet att deltaga deri, med förklarande, att de med Banco icke ville hafva någon befattning. Dessa 3 Stånd hade sedermera stadgat grunderna för Banquens Den 25 Maji. 269 Styrelse, och ibland annat fastställt lika antal af Fullmäktige samt Banco Commissarier af hvarje Stånd, och då BondeStåndet vid 1800 års Riksdag fingo del i BancoStyrelsen, skedde sådant med det af BondeStåndet sjelf erbudna uttryck-? liga vilkor, att derigenom ingen rubbning skulle ske i förra Författningar och grunder för Styrelsen, anseendes Friherre Staél , och det med fullkomligaste skäl , det vara oväntadt, att en fråga af sådan beskaffenhet, som denna, just skulie komma ifrån BondeStåndet, som icke af laglig rätt, utan af god vilja, blef upptaget till deltagande i BancoStyrelsen.
Prat. 1850 f 1851. 4 Sami., 1 A/d., 2 Band, 35 M[t. 3 18 Slals-Utskottels Utlåtande, l\:o 275. redda omständigheter för närvarande förhindra det åsyftade slutliga afgörandet af detta ärende» Utskottet hemställer fördenskull, att Rikets Ständer må till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan, att Kongl. Majit täcktes låta undersöka beskaffenheten och utreda vidden af de förmåner och rättigheter, hvilka tid efter annan kunna vara Stockholms stad förunnade, såsom understöd åt inqvarteringsgifvare, eller såsom lindring uti inqvartcringsbesväret, äfvensom dermed sammanhang egande förhållanden; samt låta höra vederbörande, huruvida staden vill samma förmåner afstå för den händelse, att anslag af statsmedel beviljas, till bestridande af inqvarteringskostnaden, förutom servisen; samt att, såvida staden sådant i underdånighet begär, Kongl. Majit täcktes härom till näst sammanträdande Rikets Ständer aflåta nå~- dig proposition. Stockholm den 24 Juli 1851. af harr Gråå. j Reservation: Stals-Uts/wttels Utlåtande, lY;o 27C. 19 N:o 279. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1851, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss till Stats-Ulskottet af underdånig ansökning om nedsättning uti eller befrielse
Först vid sista Riksdagen framkom Regeringen med ett förslag att på fullt laglig väg ordna saken. Detta ordnande företer dock många svårigheter, hvaribland en är den, som jag nyss nämnde, eller alt RiksAkten icke är grundlag utan civil-lag, hvarigenom händer icke allenast, att, utom det att förslag till ändring deruti måste afgifvas till båda representationerna, så väl den i Sverige som Norge, dessutom det till Norge afgifna förslaget, der RiksAkten är grundlag, måste framställas till ett Storthing för att blifva hvilande till ett annat, då deremot i Sverige en del af de bestämmelser, hvilka äro i fråga, finnas intagne i grundlagen, som icke får förändras annat än genom beslut vid en nästföljande Riksdag, under det att RiksAkten kan förändras genom beslut på en Riksdag. Härigenom har ock inträffat, att K. M., då Han vid förra Riksdagen aflat propos. i ämnet, måste till Norges Storthing afgifva denna propos. lill hela dess vidd; hvaremot Han till Svenska Riksdagen icke kunde aflåta Propos. på annat, än de ändringar, som skulle göras i grundlagen, under det Han blott berättelsevis kunde för Ständerna uplysa, att Han, i afseende på de förändringar, som skulle göras i RiksAkten, aflåtit en så och så beskaffad propos. till Norges Storthing, äfvensom att Han ämnade aflåta en dylik lill Sveriges nästsaminanträdande Ständer. Den Propos. , som vid förra Riksdagen till Ständerna afläts, handlade, såsom jag nyss nämnde, endast om de förändringar, som behöfdes i grundlagen, Dåvande Const.-Utsk. hade således vid det tillfället ingenting annat att yttra sig öfver, än de ämnen, hvilka ingå i grundlagen och der äro föreslagna till förändring. Dessa ämnen angå Riksstyrelsens förande, då Konung är sjuk eller på. III H. 27 418 Dén 11 Februari f. m. utrikes resa stadd, och då någon myndig Prins finnes, som kan öfvertaga regeringen. Deremot oell för de fall, då Konung är sjuk eller bortrest, och någon myndig Prins antingen icke finnes eller icke har tillfälle att sköta rogeringen, utan den måste skötas på annat sätt, är endast en hänvisning till RiksAkten införd.
Vid ängs odling bör sådant äfven ske a del per uppskattadt tunnland med afräkning för den del af bete eller utmark som blifvit tagen till än gens odling till exempel skattläggningen äfen egendom sker 1830, så kommer första Tr3 delen af den nya odlingen att gå i beskattning år 1840» Tödelar 18 41, TVdelar 184.2 o. s. v. intill dess alla dessa y|delar utgöra enligt sin förbättring skatt till staten 1850 eiler 20 år sednare, än jordens refning och skattläggning ägt rum. Härigenom uppkommer flera skattlotter, hvarå beviilningen än ytterligare enligt 27 §, kan fördelas och således i proportion minskar hvarje lotts börda. Friherre Ankarsvärd, Carl Hindric•, Landets ställning är i högsta måtto bekymmersam; men det är hvarken förlägenheten eller nöden, som är det mäst oroande föremålet för representantens billiga bekymmer.. engfettU lifyetg erfarenhet visar, huru plan - Den 24 Februarii, 697 löshet i hushållets styrelse bereder och verkar dess undergång ; och verkningarne blifva för hela samhället de samme utaf enahanda orsaker. Jag har förgäfves ifrån detta runi vid flere tillfällen uppmanat styrelsens organer till uppmärksamhet å folket fordringar, behof och tänkesätt, man har hitintills lyckats att någon gång vid sådant tillfälle, mota mängdens forskningar igenom de ljudande utropen, lefva fri eller dö, och man har varit lycklig nog, att ännu icke härvid mötas af det inkast; huru lefva under dåligt tak, med gamla slitna kläder, uselt husgeråd, dålig föda, utan förmå-’ ga att vinna en tidehvarfvet tillhörig bildning; utan njutningar, utan hopp om ett förbättradt tillstånd, hvarken för det närvarande eller för det växande slägtet, under ett oupphörligt trälande för Statsbehofvens fyllande, är långt ifrån icke att lefva fri; och nära nog detsamma som att icke lefva: Och sådan är likväl ofta nog den Svenska skattebondens belägenhet till hvsrs klagan man hitintills så litet lyssnat, att blotta framställningen derom ännu fått tydningen af brott.
Fråga härom samt om den andra kyrkans öfverlålande till .Staten, för att af Flottan begagnas, i stället för den gamla af träd byggda Amiralitets-kyrkan, har också blifvit väckt; men då denna fråga hvarken är så utredd, att den nu kan af Rikets Ständer afgöras eller till Utskottets behandling egentligen hänskjuten, så anser Utskottet sig för närvarande icke böra afgifva något bestämdt förslag i detta hänseende. Vidkommande åter det för Carlskrona Stads pastorat nu yrkade låneunderstöd, så anser Utskottet högst betänkligt att för det uppgifna hufvudsakliga ändamålet eiler godtgörande! af de skulder, som nämnde pastorats invånare för underhållandet afsina kyrkor sig åsamkat, tillstyrka någpt Iånebiträde af allmänna medel, enär ett sådant biträdes meddelande ofelbart skaile komma att framkalla' ea mängd andra menigheiers anspråk Stats-Utskottets Utlåtande, JS[:o 419.. 9 å enahanda allmänna understöd; och enar dessutom del föreslagna länet enligt Utskottets åsigt, ingalunda skulle för framtiden på ett lili fy 11 est göra ti U e sätt afhjelpa nu öfverklagade förhållanden, finnér Utskottet sig alltså jemväl böra afstyrka Rikets Ständers bifall tili denna del af Herr Christierson* ofvanom lör malde motion. Stockholm den 21 Januari 184!. Reservationer: af Herr Biskopen Doctor Hedrén, Herr Prosten Stmhantmar , Herr Prosten Östberg, Herr Schartau, Herr Helsingius, Herr IVallej, Ilen Foenander, Herr Moberg, Herr Lindström samt Riksdag,sFuJlmägtigen GustaJ Appelqvist ifrån Blekinge Län. BIA. till R. St. Ordens Boktryckeriet 184 • • ‘Stais-Utskottets Memorial, N.-o 420 > Utlåtande, IV.-o 4.21, i Nso 42©. Ank. till Exp. Utsi, d. 1 Febr. 1841, kl. 1 e. m.
"Denna ö (Gottland) skall en gång anses "som den angelägnaste politiska punkt i det Nor”ra Europa. I följd af dess geographiska belägenhet är det ett hänglås på Finska och Bott"niska vikarna, hvilken, i en efftcliv makts ägo, "skulle inlåsa den Ryska flottan såsom i en damm "och försäkra den fria navigationen i Östersjön. "Det är intet troligt, att en hamn, så angelägen ”för Ryssland och för de andra Europeiska mak"terna, skall länge besittas af Sverige.” I sammanhang härmed bör äfven beaktas nedanstående yttrande af Engelska Statsministern Lord Palmerston, då Engelska cabinettet nyligen af oppositionen antastades för Cracowska händelserna, och denna fria stads kränkning af Ryssar och Österrikare. "Felet ligger deri, att detta Gracoiv, 8 Den a September f. m. "åt vilket Irael aterna lofvat oberoende, icke ”äger någon egen kraft och är innesluten af de "stora raak ter na En slat, som vill vara oberoende, "mäste ilga medlen all hålla sina grannar i en slags fruklan, "och dessa äger Cracow icke, hvadan det också ”är absurdt att tala om dess oberoende. Lika ”narraktigt vore påståendet att England skulle ”göra krig i följd af ett t r a c t a t s b r o 11, sorn för"störde Cracow s oberoende, ty om Cracow blef plun"dradt och brandi, skulle sådant, ehuru sorgligt det an "vore, ändå icke rättvisa eli Europeiskt krig." Genom de förslag, sorn no ske till vår militärs inskränkning, skulle Svenskarne, med kränkning af sitt frihelssinne och sin på aktning grundade fosterlandskärlek, sjelfvilligt skapa sig till en så inelfecliv makt, alt det blefve ett större, men lika obetydligt och lörödmjukadt Cracow, om hvilket utländningen rättvist skulle säga: "att det är absurdt alt tala om dess oberoende.”