Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande N:o SO. 67 lång tid tillbaka sig befunnit, försatta i den, vid jemförelse)! med öfriga Statens embetsoch tjenstemän, ofördelaktiga belägenhet att icke vara på ordinarie stat. uppförda, hvadan dem äfven är betaget allt tillfälle att komma i åtnjutande af de förmåner', som af de allmänna pensionsinrättningarne beredas, dels ock den genom lagstiftande magtens åtgärder länge yppade utsigten till befordran inom skogs-staten, och tillfället att vid skogsinstitutet erhålla den undervisning, sorn för bildning till skogstjensteman erfordras, förmått ett betydligt antal unge män att egna sig åt denna bana och aflägga de derför nödiga kunskapsprof, utan att de emellertid sedermera kunnat vinna anställning. Antalet af de från skogsinstitutet utexaminerade, men ännu icke använda eleverna lärer, enligt hvad för Utskottet uppgifvits, vara så stort, att hinder för Skogs-statens organisation icke lärer kunna härledas ur någon svårighet att finna lämpliga personer för de ifrågakommande nya platsernas besättande. Hvad härefter beträffar frågan om medel för de med skogsförvaltningen förenade utgifters bestridande, så, ehuru det icke kan betviflas, att hushållningen med Kronans skogar skall ej allenast bära sig sjelf, utan äfven, såsom i andra länder, lemna en ansenlig behållning till fyllande af andra Statens behof, lärer det likväl icke kunna med säkerhet beräknas, att ett sådant fördelaktigt resultat af det nya hushållningssättet genast skall visa sig. Vid införande af ordnad hushållning å skogar, der sådant förut ej egt rum, förekomma till en början de vidlyftiga indelningsarbetena, hvilka icke utan stora kostnader kunna verkställas; och om äfven dessa till en del betäckas genom försäljning af det virke, som fälles i mätningsoch skifteslinierna, på sätt ofvan är angifvet, så erfordras i alla fall förskott af allmänna medel. Ej heller torde afkastningen af kronoskogarne, särdeles de i norra orterna belägna, kunna med fördel realiseras, innan den enskilda spekulationen hunnit att rigta sig på dessa nya förhållanden och förskaffat skogsförvaltningen konkurrerande afnämare.
gBttpwfter i Gsfter inbemtanbe af kammar Dtifdbag förfam J mäcft om afffaffanbe af bitttllé brufliga efterlpöningar af perfoner, forn bäfta för obetalbe fronoutjlplber, kongl. 9Kaj:t måtte bäront, på fätt ftpretfe fig tiltbragit febatt fifta Utifébag. 69 tämpligaft fpnteé, förorbtta, Äottgl. Sftajtt, jemte upptjäfnjanbe af Ijmab förut rörattbe betita efterlpöningar marit ftabgabt, imber beit 19 2)e Ättngörelfe, angåenbe fbränbrabe förejfrifter i affeenbc å frottoffplberö od) böters) uttaganbe ^oé perfoner, font från ffottffrifningéorten afflpttat. SJleb l)itfmubfaf(igt gidaitbe af Dt itc tö febnaft förfamlabe @täuberö, Kiptt m^nt» itteb antebning af Äottgl. 3Jlaj:tö nåbiga framkallning om becimalf^ftemetö tillämpning på Oiifetö mpnt, fattabe beflut, angåenbe allmänna räfnefät* tet för penningar fatnt grunbente för utmpntning af jtlfmer od) foppat, l)ar Äongl. 9Jtaj:t imber ben 3 februari förlibet år utfärbat förnpab ttåbtg görorbtting uti bejja ämnen; fomntattbe från od) meb bet år, bå itp af dtifeté @tänber fajijMb ftatöreglering tager filt början, ftatéräfen Huber bett tib, font förflutit från febttajle Oitföbag, fjär rifet ilanf[att"r»7^§
Uti ofvannämnde ämnen hafva blifvit väckte, nedannämnde, till Lag-Utskottet remitterade, motioner, nemligen : l:o hos Hedervärda Bondeståndet af Riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands län, hvilken anfört, att de i åtskilliga orter länsvis stiftade Brandstodsbolag icke allenast, i samma mån de utgjordes af större antal delegare än de i lag afsedda brandstodsföreningar, hvilka häradsoch socknevis ingås, blifvit för delegarne mindre betungande, än de sistnämnde, och medförde vida större säkerhet än desse, för utbekommande af brandskade-ersättning, utan ock medgåfvo tillfälle till försäkring af jemväl stora byggnader och inrättningar, hvilka icke kunna, på fördelaktiga vilkor för egarne, uti de mindre föreningarne intagas; och enär således de häradsoch socknevis stiftade brandstodsföreningar icke vidare kunde anses lämplige, har motionären föreslagit, att dessa föreningar må upplösas och den ändring af nu gällande lagstadganden, angående skyldigheten att utgifva brandstod, vidtagas, att sådan skyldighet ålägges alla hemman och lägenheter å landet inom hvarje län för sig, samt att, i följd deraf, de i 4, 5 och 6 §§ af 24 kap. Byggningabalken i omförmälde afseende mpddelade bestämmelser sålunda förändras, att derutinnan blefve stadgadt: att, då brandskada timat, brandstod skall gifvas af alla hemman och lägenheter i länet, efter det taxeringsvärde, som blifvit husen å hvarje hemman eller lagen Bilt. lill B. St. Besvärsoch Ekon-litsle. Betänkande, No 34 het åsatt, och att invånarne i länet skola ega att otn sådant taxeringsvärde häradsvis å tinget sig förena; 2:o hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Grefve Snoilsky, Nils, som fästat uppmärksamhet derpå, hurusom antalet af delegare uti de i 24 kap.
Kungörelsen angående närmare bestämmande af landtmäns och städernes handtverkares handelsfrihet af den 28 Augusti 1834, 1:o att landtmän, till följd af gällande författningar, ej må förmenas hvar helst på landet och i städerna, äfven vid tillfällen, då frimarknad ej hålles, att föryttra deras och grannars afvel och af dem åstadkomna tillverkningar af hvad slag som helst, mer eller mindre fulländade; dock utan rättighet för landtmän att för egen räkning idka handel med andra inköpta landtmannavaror och tillverkningar, än sådane, med hvilka genom särskilda författningar fri handel är medgifven; 2:0 att städernes handtverkare jemväl ega, att i hvad stad som helst, äfven utom marknader, sina arbeten föryttra; och 3:o att landtmän äfvensom handtverkare i städerna, som åstunda att i öppna bodar i städerna hålla sina tillverkningar till salu, skola dertill vara berättigade på sätt och i den ordning, som för fabriksidkare är stadgadt. 12 Allmänna Utspär*- och fikmomi-Utskottets Betänkande M 77. Nu gällande Handels-ordning af den 22 December 1846 innehåller i 5 §: »Alla slags inhemska landtmanna-produkter må hvar och en ega att på landet upphandla och, vid eller utom marknader, partivis föryttra.» »Landtman ega äfven, att sådane varor, med undantag af bränvin, å landet i minut till salu hålla.» »Fabriksoch bandtverksidkare vare likades oförhindrade att sine tillverkningar i hvad myckenhet som helst å landet afyttra.» Fabriksoch Handtverks-ordmngen af samma dag har i 2 § följande lydelse: »Landtman vare ock, med bibehållande af den hittills dem medgifne arbetsoch slöjde-fnhet, utan särskild tillåtelse, oförhindrade att, med biträde af sina hemmavarande barn och lagstadda tjenstehjon, till afsalu förfärdiga de fabriksoch handtverksarbeten, hvilka såsom föremål för husflit kunna af dem åstadkommas.»
Hade hon, Louise Niefelt, en enda gång i sitt lif handlat utan att själen genomkorsats af alldeles motsatta tankar och glimtar som natten af kornblixtrar! hennes handling var alltid yngre än hon själf. Därför vågade man aldrig sätta in mycket på hvad man företog sig. — Då – strax innan hon sjuknade – hörde hon därhemifrån om en gammal vän, en kvinna, som fullt afsiktligt tagit lifvet af sig. Hon hade alltid trott om denna väninna, att hennes själslif lefdes i det blå, men att hon för öfrigt stod mycket stadigt kvar på jorden. Louise kunde icke släppa tankarna på den döda. Detta att kvinnan gjorde det – icke var nära däran utan tog steget ut – det förstod hon icke. Hon grubblade och grubblade. Gjorde kvinnan det konsekvent liksom? Lade hon samman erfarenhet efter erfarenhet, intryck efter intryck – omsorgsfullt som man lägger samman vecken af en klädnad? Här var en verkligt modig människa! Louise kände respekten för sin forna vän ökas. Och på samma gång fattades hon af leda vid sig själf. När hon var liten, feg, oärlig, var hon således kanske underlägsen andra människor? Förfärliga tanke. Hon – hvem vet, lifvet var så hemskt och gåtfullt – möjligen var hon den enda, som bar på hemligheten af bottenlös själfviskhet och absolut oförmåga att tänka en hel och ren tanke! Hon satt upprätt i sängen och blickade stelt ut på de förbrända vinrankorna uppefter muren och på bakgårdens osande plåttak. Om det vore så, var då icke allt lidande ett intet emot hvad hon förtjänat? Men hennes bättring skrider alltjämt framåt. Bredvid sängen lutar sig den vackre doktor Rosenthal tillbaka i stolen, synar sina naglar och säger skeptiskt ironiskt med en viss flackhet i tonen: – Madame, tror ni på en Gud? Den döda säsongen är inne, doktorn är en ung man, som tycker om att resonnera och madame behöfver förströs. – Min hustru är mycket kyrklig, mycket gudfruktig – fortsätter han, leende en liten, helt liten smula frivolt. Som modern israelit vidrör han med välbehag det faktum, att hans hustru är en kristen, till och med à la puritan. – Men för min del, nej, det är omöjligt.
Men härom visste ju Max ingenting — han visste ej ens, att hon funnits till eller hvad hon varit för Halfdan. Max gjorde en rörelse med handen öfver pannan som för att förjaga de sorgliga minnena, och Halfdan återkom till verkligheten, i det vännen i förändrad ton sade: » Och så måste man resa för att kunna bli konstnär, framför allt till Paris och Rom. det utvecklar och ger en mängd nya intryck. » » Berätta mig om Italien, » afbröt Halfdan, » är solen verkligen mera klar, himlen mera blå, kvinnorna skönare och lifvet rikare än här i Norden, så som skalder och målare tecknat södern? » Och Max berättade med flytande tunga och stor entusiasm om Italien, detta förtrollade land, dit Halfdans hela åtrå och längtan legat, dit hans fantasi ständigt åter och åter fört honom, medan han i sin lilla atelier vid en af Stockholms bakgator målade sina små taflor och porträtter för att uppehålla lifvets nödtorft och ej ligga sin gamla mor till last. Marsaln 355 » Jag skall aldrig komma dit, » sade han sakta, när Max gjorde en paus, » aldrig. » » Hör du, är det pengar som felas dig, » inföll Max godmodigt, » så kan du få af mig, åtminstone att börja med — det skulle göra mig stor glädje, Halfdan, bara som lån, om du inte vill ta ' det till skänks. » Haifdan rodnade till, men blef därefter åter lika blek som förut. •-Tack, jag tror dig, Max, du menar väl, men det är inte pengar, som felas mig, så till vida som grosshandlar Erikson, som köpte min tafla » Befrielse», du vet, den som nu är utställd i Fritzes fönster, erbjudit sig försträcka mig pengar; men det kommer för sent, Max — jag kan inte måla mer, om jag också måste lefva ännu. » Hans läppar darrade, och han borrade ansiktet ner i kudden. » Du har väl sett min tafla? » frågade han därpå efter en kort paus. Max såg smått förlägen ut. » Ja — jaa — jag tittade på den i går. » » Nå, hvad tyckte du om den? » frågade Halfdan med en viss ifver. » Joo — jo bevars.
Handlande, Skepps-redare samt egare af Skeppsvarf och Fabrikei taxeras och utgöra Bevillning, i förhållande till deras villkor och rörelse Iiil. till Vev.-Utskottets Betänkande, N:o i i. 5 med Fern för hundrade al den inkomst, de under nästföregående året niulit. hndast aflöning för verkliga arbetare och arbetskostnad samt bevisliga förluster, i och för sjelfva rörelsen eller handteringen, få derå afräknas. § 9- Efter denna Artikel må Bevillning icke, under nedanstående belopp, påföras Handlande, Skepps-redare, egare af Skeppsvarf och Fabriker med flere, nemligen: i Stockholm och Götheborg. Grosshandlare, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare . R:dr 30: — Vndre Handlande — 20: —• Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier . , — 15: — Skepps-redare, för hvarje egande läst , . 8. I Första Glassens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare — 20: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier — 15: — Skepps-redare, för hvarje egande läst — —-7. I Andra Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare — 16: 32. Egare af Skeppsvarf, Fabriker och manufacturier — 13: 16. Skepps-redare för hvarje egande läst 6. I Tredje Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare . „ 15: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier „ 12: — Skepps-redare, för hvarje egande läst „ — 6. 6 Bil. till Ber.-Utskottets Betänkande, N:o 11. I Fjerde Classens Studer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare .
Den, som vid marknader, regementsmöten, auetioner och andra sammankomster utöfvar bränvinsminutering med vederbörligt tillstånd, äfvensom marketentare i garnisons-orter, bör vid Beredningsoell TaxeringsComiteerne åläggas lämplig bevillnings-afgift, i mor. af sin rörelse; och skola, lil! upplysning i berörde afseende, de Autoriteler, sorn lemnat tillståndet, meddela vederbörande skattskrifvare underrättelse om de personer, som erhållit tillåtelse att rörelse af ifrågavarande beskaffenhet utöfva. 36. §. En procent af den summa, som genom bränvinsbevillningen inflyter, skall innehållas och till Kongl. Majlis och Rikets Stats-Contor ingå, för att, enligt hvad af Kongl. Majit, efter Pröfnings-Comileens underdåniga förslag, för hvarje Län fastställes, användas till ersättning för det ökade besvär och de kostnader, hvilka med debiteringen och redovisandet af denna bevillning äro förenade. Fjerde Artikeln. Otti ansvaret för öfverträdelser af hvad, rörande bränvinsbränningenj förordnats. 37. §. Örn någon till bränvinsbränning berättigad bränner eller dist!lierar bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än hvartill han eger rätt och stämplingsbeviset innehåller, eller under tillverkningen, genom hvad medel som helst, anbringar mäskning i redskapen utöfver det lannetal, hvartill den är stämplad och anmäld, eller begagnar andra utvägar till bränvinsbränning, än hail vederbörligen uppgifvit, bote han, ehvad redskapen är hans egen eller andras, hvarje gång trefaldt det belopp, hvartill afgiften för den dervid olofligen brukade bränvinsredskap efter behörig mätning skolat uppgå, om den lofligen varit nyttjad; dock när, elter sådan beräkning, böterne icke stiga lill Trettiotre R:dr sexton sk. Banco, pliktfälles förbrytaren lill detta minsta belopp. Bil. till Expcditions-UIskottets Förslag till und.
Prot. 1859 & 1860. 8 Sami. 2 Haft. 1 o Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 4. utbytande mot nyare, lämpade efter framåtskridandet ock en kommando tids fordringar. I hvarje län borde tillsättas en Läns-arkitekt, och ett reglemente utarbetas, upptagande så väl vilkoren för behörighet till dylik plats som Länsarkitektens förhållande till andra förut befintliga tjenstemän, hans skyldigheter och lönevilkor jemte taxa, hvarefter förrättningar åt kommuner och åt enskilde skulle honom ersättas. Motionären hemställde derföre det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, dels om nedsättande af en kommitté af sakkunnige män, för att efter dessa grunder utarbeta förslag till nya bvggnadslagar för stad och land, dels att Kongl. Majit täcktes i nåder låta samma förslag framläggas till näst sammanträdande Ständers pröfning. Utskottet anser det sätt, hvarpå ett land är bebygdt bära inför samtid och efterverld kraftigt vittnesbörd om nationens styrka, utveckling och bildningsgrad. En utarmad, förslafvad och rå nation bygger ej sina bostäder rymliga, ljusa och sunda; och förflyttandet till sådana bostäder, ejler blotta åskådandet af vackra och smakfulla byggnader och konstalster, mana omedvetet till förädling och höja smaken, så att det fula, osunda och vanvårdade framstår motbjudande. I byggnadsväg är ock ofta det prydliga och för hälsan nyttiga, tillika det mest beqväma och ekonomiska. Frågan huru bebyggandet sker är således ett nödvändigt föremål för samhällets omtanka. Den enskilda eganderätten bör respekteras; nion en frihet, sorn förnärmar andras välbefinnande, erhåller med skäl benämningen sjelfsvåld. Och torde här gränsen anträffas der Staten med sin mellankomst bör ingripa; På landsbygden torde dock detta mindre ofta inträffa, der den ene bebyggaren bor mera aflägse från den andre, fastän äfven i de större flyarne mycket skulle kunna vinnas genom ändamålsenligafe, till efterlefnad befordrade föreskrifter.
Håkanssons underdåniga ansökning, om eftergift af obetaldt arrende; angående ÖfverDirecteuren P. A. Norstedts underdåniga ansökning, att till skatte få lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande Kronolägenheten Pihludden; angående skrifvélses expedierande till BorgareStåndets CanzliDirection, rörande den beslutade inrättniogen af en allmän Klubb för alla fyra RiksStåndens Ledamöter; om indragning af rå- och rörssamt insockne-friheten å hemman, som blifvit skiljde från Sätcrierne; rörande er - 374 Den 7 September e. m. sättning lill Assessoren Hellberg för liden förlust å en contraherad lefverance af Artillerihästar; i anledning af väckt fråga om belöning för Fabrikören Godlund; angående anslag af allmänna medel lill tryckning af Landshöfdingarnes Embetskungörelser; om ersättning till framlidne BergsRådet Friherre Hermelins arfvingar; angående anslag af medel till Stockholms Stads Storkyrka; angående fördelning af de genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad LiqvidationsConvention influtne medel; angående en till StatsUtskottet i Nåder remitterad ansökning om upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig tomt, för uppförande af ett nytt Skolhus i Örebro Stad; i fråga om Gästgifveri-hemmans vid stora landsvägarne i Norra Upland befriande från rotering och Kronotiondes erläggande; om rättighet för en del hemmansägare i WesterNorrlands Län, att, med andras uteslutande, få idka fiske af hvad beskaffenhet som hälst, vid egen strand i ÅngermannaElfven; om lånerättighet i ManufacturDiscontfonden för idkare af tvåloch såptillverkning; om upplåtelse af en plats å Eskilstuna KungsLadugårds ägor för förflyttande dit af Öster-och WesterRek ,rnes Häraders i Eskilstuna Stad belägne T zarettsoch Curhuslnrättning; om fortsättr
De, hvilkas trosbekännelse icke tillåter ed i den form, som är bestämd för Stats-kyrkans medlemmar. aflägga den i sådan form, som Kongl. Maj:t bestämmer. § 11. Ombud eller beställningar i Stats-kyrkan kunna icke uppdragas åt Dissenter. Lag-Viskottets Betänkande N:o 21. § 12. De fattigväsendet, skolor eller andra offentliga inrättningar i anledning af vissa kyrkliga handlingars företagande pålagde afgifter böra af Dissenter erläggas i de fall, då berörde kyrkliga handlingar för dem skulle hafva blifvit utförde, så framt de hade varit medlemmar af Siats-kyrkan. Är någon andel i dylika afgifter tillagd kyrkan eller dess tjenstemän, frikallas Dissenter ifrån att erlägga denna andel. De med hänseende lill lugnet och hämmandet af industrien under Statskyrkans sönoch helgedagar gällande bestämmelser äro också förbindande för Dissenter. § 14. Vilja Dissenter icke beijena sig af de af Siats-kyrkan inrättade kyrkogårdar, äro de likväl underkastade sundhetspolisens föreskrifter angående begrafningar, gåsom ock öfverbetens närmare bes ämmelse i afseende på valet af begrafningsplats. § 15. Ingen erkännes i allmänhet hafva utträdt ur Stats kyrkan, förr än den, efter att hafva uppnått myndighetsåldern, har personligen infunnit sig hos vederbörande pastor loci och anmält sitt utträdande till införande i kyrkoboken. Huruvida i enskilda fall undantag med afseende på åldern eller uppskof med ifrågavarande persons confirmation må äga rum, bestämmes af Kongl. 51aj:t. § 16. När en Dissenter vill träda öfver till Stats-kyrkan, bör han deröfver vända sig till en kyrkoherde. För så vidt han icke är döpt, förfares efter kyrkoritualens föreskrifter rörande vuxna personers dop. I motsatt fall är det tillräckligt, att ifrågavarande person för kyrkoherden i förening med tvänne af hans embetsmedhjelpare i församlingen och en annan tillkallad andelig styrker, att han har tillräcklig kunskap i Stats kyrkans trosläror, samt alt deras intyg derom jemte ifrågavarande persons förklaring att vilja träda öfver till Siats-kyrkan, införes i kyrkoboken. § 17.
S. D. Såsom tillägg vid godkännandet förlidne gårdag af Bevillnings-utskotiets memorial N:o 22, angående återlemnande af riksdags-fullmäktigen Tobias Linds motion om verkställighet af 1810 års riksdags-beslut, i afseende på krigsgärds utgörande af pastorer, förklarade Ståndet berörde motion böra till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitteras. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande och utlåtande: N:o 22, i anledning af väckt fråga om den utsockne frälsehemman i Halland åliggande roterings-skyldighet. Återremitterades-, och N:o 31, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af roterings-verken för den tillökade ordinarie båtsmans-roteringen. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial N:o 210, med förslag till sammanjemkning eller voteriugs-propositioner, i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till stals-regleringen hörta nde frågor. Härvid förebomma: Prot.-utdrag den 22 Juni 4848. 471 Irsla punkten. Med ogillande af Utskottets åsigt, lät Ståndet förblifva vid hvad Utskottet yttrat. Voterings-proposilionen godkändes. 3:dje punkten. Med ogillande af Utskottets åsigt, lät Ståndet vid yttrandet bero; 4:de punkten. Inbjudning-en afslogs och voterings-pr opositionen gillades. Voterings-propositionen godkändes. 6:te punkten. Yttrandet godkändes. och 7:de punkten. Lades till handlingarna. S. D. FöredrogosJ ånyo Stats-utskottets memorial och utlåtanden: N:o 211, med förslag till sammanjemkning elier voterings-propositioner, i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande ifrågaställda anslag lill fängelse-byggnader.
Har den, som betrodd är att veta hemliga underhandlingar, rådslag eller slut i ärende, derå Rikets säkerhet eller rätt emot främmande Makt ligger, dem uppenbarat, eller handling, som han i ty mål lönlig hålla bort, utan lof utgifvit eller kungjort; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Skedde brottet utan uppsåt att skada göra, och var faran ringa; då må tiden för straffarbetet till sex år nedsättas. 19 §. Nu hafva sådana hemligheter eller handlingar, som i 18 § sägas, kommit till annan persons kunskap eller i hans hand, och är honom veterligt, att de böra lönliga hållas: uppenbarar, utgifver eller kungör han dem, i uppsåt att skada göra; varde dömd till straffarbete från och med fyra till och med sex år. Sker det utan dylikt uppsåt; vare straffet fängelse eller, der faran ringa var, böter. 20 §. Hvar som, i uppsåt att Riket skada, förfalskar, undanhåller, förstörer eller förderfvar handling, som innefattar bevis för Rikets säkerhet eller rättighet emot annan Stat; varde dömd till straffarbete från och med åtta till och med tio år eller på lifstid. 21 §. Den som, utan sådant uppsåt, som i 20 § sägs, men med kännedom om vigten af handling, som der omtalas, den med vilja undanhåller, förstörer eller förderfvar, dömes till fängelse eller till straffarbete från och med sex månader till och med två år. 64 22 §. Hvar som vet förräderi eller sådant brott emot Rikets säkerhet, som ofvan sagdt är, å färde vara, och ej i tid uppenbarar de omständigheter, honom derom kunniga äro, dömes till fängelse eller till straffarbete i högst fyra år. Ej skall dock någon af de i 3 Kap. 11 § nämnda personer till straff i ty mål fällas, der brottets upptäckande icke utan angifvelse till åtal ske kunnat. 23 §. Svensk eller Norsk man, som utan Konungens tillstånd låter bruka sig såsom sändebud från främmande Makt, i angelägenhet, som något af de förenade Rikena rörer, eller inlåter sig i underhandling derom med främmande Makt eller dess sändebud, dömes till fängelse. 25 §.