Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den, som inför Rätten eller Konungens Befallningshafvande angifvetnågon för sak, som går å lif eller ära hans, och vill honom dertill binda, men gitter det ej, då angifvelsen pröfvas icke vara gjord af arghet; af den, som ljuger å annan lönliga, då det går å lif eller ära, eller sprider sådant rykte ut örn honom, af argt uppsåt; eller R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. skrifver och sprider ut sådan smädeskrift, som rörer en eller fleras heder och ära, goda namn och rykte, eller eljest är skymflig och förklenlig; 60 Kap. 2, 4 och 5 §§. Af den, som i klagoskrift till HofRätten missfirmar Konungens Befallningshafvande, om förgripelsen anses det förtjena; 9 Kap. 4 §• Utsökningsbalken; .7:0 Af den, som inför Rätta talar eller skrifver vanvördliga emot Domaren, om brottet det förtjenar; i\ Kap. 7 §. Rättegångsbalken; och 8:0 Af den, som, enligt Kongl. Förbudet angående Dueller och slagsmål den 22 Augusti 1682, vardér befunnen brottslig och dömd till fängelse, eller öfvertygas, att hafva traktat efter att hindra någons välfärd, lycka och redliga framsteg, samt belagt hans goda namn och ära med någon skamfläck; 9 och 10 §§. af nämnde Påbud. Om det, å ena sidan, icke utan skäl må sägas, att vid de brott, som innefatta kränkning af annans heder, eller åsidosättande af den undergifvenhet, lydnad och aktning, föräldrar, husbönder och offentliga mj-ncligheter äga rätt att fordra, denna påföljd vore naturligen påkallad af förbrytelsens art, kan, å den andra, ej förnekas, att egentliga upprättelsen för den förolämpade består i domstolens förklarande, att den anklagade gjort sig skyldig till brottet, och att hans ytterliga erkännande deraf följaktligen är helt och hållet öfverflödigt.
Pä grund häraf, vill jag visserligen för min del rösta för afslag ä Utskts hemställan i 1 morn., dock endast under förbehåll, att om R. o. Ad. stadgar rättighet för dessa privatbanker att bedrifva sin rörelse med assignationer, det må stadgas som en ovillkorlig förbindelse, all de inom 2 månader efter assignatio 10 II. 4 26 Den 23 April f. ra. nernes inlösen af Riksbanken, må hafva, vid förlust af privilegierne, med riksmynt desamma honorerat. Frih. Raab: Man plägar säga: Gud bevare mig för mi na vänner, för mina ovänner skall jag nog vela alt akla mig. Så får jag säga i afseende på Hr Hjerta, då han förklarat, alt privatbank ovillkorligen skall inbetala sin skuld till Riksbanken hvarannan månad. Det vore då omöjligt att de skulle kunna äga någon större utelöpande fond af anvisningar, oell det är likväl just på dem de skola hafva sin förtjenst. Huru skulle hvarje privatbank kunna vara i tillfälle att alltid efter 2 månader hafva fält in så mycket riksmynt, att de dermed kunde bonera alla under tiden utgifne invisningar. Dessutom, hvem har sagt, alt itivisningarue äro inkomne i Banken inom 2 månader; huru ofta händer det icke, alt invisningarne löpa längre än 2 månader, och huru skall dä med dem förfaras? Efter jag fått ordet, ber jag alt få återgå lill föregående talare. Frih. Cederström har frågat: hvar linnes viii någon garanti, alt icke eli dubbelt belopp assignalioner af privalbankerne utgifvas utöfver det som desse banker äga rätt att pä Riksbanken draga? Då han framställde denna fråga reflecterade den värde talaren icke till hvad jag nu ber alt Herrarne ville lägga märke vid, att nemi. privatbankerne icke få utgifva ett större belopp assignalioner, än hvartill de förut af Riksbanken erhållit blanqueller, och alt beloppet af hlanquctler icke Vår vara större än summan af hvarje privatbanks hypothek med tillagda 25 proc. af ieckningsfonden, eller hela teckningssumman, såvida ereditiveu uppgå lill detta belopp.
Meningen med botanikens lifgifvande i octavformat var säkerligen, så väl att den skulle kunna erhållas för ett billigt pris, som ock att den skulle kunna medföras af dem, som vid vexternas igenkännande behöfde rådfråga densamma, hvilket qvartforinalel återigen icke tillåter, ulan förutsätter, att arbetet skall blifva ett praktverk, sorn ej kan blifva tillgängligt för den obemedlade. Och då detta nödvändigt måste anlagas vara meningen med den förändrade planen, så synes folioformatet vara det lämpligaste och mest tjenliga. Inga vexter eller vextdelar behöfva der afbildas i förminskad scala såsom hittills skett; allt kan der bibehålla den naturliga storleken. Plancherna i Svensk Botanik hafva hittills varit graverade i koppar, och således kostsamma. För den nya folio-upplagan kunde stentryck användas med fördel , som säkert bör medföra besparing i koslnaderna; ty färgläggningen blifver i alla fall alltid densamma, och papperets i våra dagar fallna pris skall säkert ej fördyra arbetet. De af Tohl i Wien år 1827 ulgifna Planta; Brasi Ii enses utvisa detta, och ehuru plancherna äro ritade på sten och sedan färglagda, så torde detla verk vara det praktfullaste och i färgläggningen det noggrannaste botaniska arbete, som hittills utkommit. (Det finnes äfven i Veltenskaps-academiens bibiiotlrek.) Skall nu Svenska folket bidraga till utgifvande af en Svensk Botanik, så må den då äfven blifva Svenska namnet värdig! Jag skulle derföre finna nödigt, att det villkor fästades vid beviljandet af ifrågavar. anslag, att, derest utgifvandet af octavuppiagan af Svensk Botanik anses böra upphöra; så borde den nya upplagan ovillkorligen utgifvas i folioformat, så att man åtminstone kunde slippa att i en framtid få se ett påbörjadt arbete i qvartformat återigen såsom lialfgjordt upphöra, för alt då lemna rum för folioformatet. Jag anhåller, att detta anförande måtte få åtfölja återremissen af betänk, till StatsUtskottet. 2.
Ett tidigt aktgifvande på desse afsteg, hvilka härflyta från rådgifvarnes tillstyrkan eller stillatigande, har varit en pligt, för Utskottet, såväl sorn för representationen. 4.'o Såsom företrädesvis egnade att leda omdömet beträffande Herrar rådgifvares uppfattning af sin pligt med hänsigt till statshushäl/ningerij dess ordnande och förvaltning, torde följande regerings-åtgärder böra komma under betraktande: a) Såsom utgångspunkt för bedömande af Herrar Statsråders uppfattning af grunderne för statshushållningen, enligt våra Grundlagar, lämpar sig särdeles deras af Utskottet fullständigt framlaggda yttrande till protokollet den 10:de Oktober 1851 vid anmälan hos Kongl. Maj:t af Ständernes beslut om nedsättning i anslaget för Kongl. Bergs-kollegium med ett belopp, motsvarande Presidentens lön. Från konstitutionel synpunkt måste detta rådslag anses vara af den mest betänkliga beskaffenhet. Och det torde icke ligga någon öfverdrift i den farhåga, att hela vårt statsskick till sitt bestånd äfventyras, om icke Rikets Ständer, på det sätt Grundlagen anvisar, bemöta det angrepp på folkets beskattningsrätt, som detta rådslag otvifvelaktigt innebär. 88 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. b) Konungens rådgifvares äfven anmärkta underlåtenhet att i underdånighet afstyrka tillsättningen af Kongl Bergs-kollegii President innefattar en sådan afvikelse från Ständernas åsigt om regleringen af detta embetsverk, att Ständerne måste göra anspråk på, och bruk af, den rätt, som dem tillkommer att fastställa hvarje utgift och hvarje lön. I stället att det förtroende, som i andra konstitutionella stater befriar representationen från all befattning med dylika detaljer, skulle mera och mera ökas för att äfven hos oss skjuta i bakgrunden tvisterna om statsmakternas inbördes rättigheter och framkalla ett sannt konstitutionelt stats-skick, skola följderna af ett sådant handlingssätt å Konungens rådgifvares sida, som det anmärkta, icke underlåta alt visa sig i ett utsträckt reglementerande af Ständerna, till hinder för styrelsens verksamhet.
Utskottet inser svårigheten för utländske skeppare att förskaffa sig kännedom om dessa spridda, å serskilde tider af General-Tull-Styrelsen utfärdade, Circulärer, och lika med motionären finner det vara ändamålsenligare, att Commerce-Collegium, uti den Kungörelse, angående de förmoner, som i Sveriges hamnar äro främmande nationers fartyg beviljade, hvilken, enligt Kongl. Brefvet den 6 Juli 1833, bör vid. hvarje års början utfärdas.» tillika införer förteckning på de handlingar, hvilka i ofvanomförmälde ändamål erfordras, hvarigenom den fördel vunnes, alt alla dessa sladganden, sådana de för hvarje år äro gällande, voro att på ett ställe igenfinna; så och då detta kan verkställas utan något vidare besvär för nämnde Collegiurn, än att ifrågavarande Kungörelse, blefve något längre än förut, anser sig Utskottet, med bifall till motionärens framställning i denna del, böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla Commerce-Collegium att, vid utfärdandet af dess ofvanomförmälda Kungörelse, deruti hvarje gång införa förteckning å de handlingar, hvilka utländska skeppare böra, vid ankomsten hit till Riket, medföra, för alt komma i åtnjutande af de uti gällande Handels-Tractater dem tillerkände fördelar. Stockholm den 31 October 1844. Mim. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, IV:o 76. Ank. till Exp. Utsk. den 6 Nov. kl. i e. m. Betänkande i anledning af väckt motion Iom upphörande af den/genom Hande/stractaten med Ryssland, stadgade nedsatta tull ä från Finland inkommande varor.
U. 389. A. 507. — N:o 39. till Rikets Ständer, i anledning af gjorda ansökningar om eftergift af Kronans rätt till ett efter Trumpetaren Mårten Wippel fallet Dana-arf. I. R. 230. II. B. 491. A. 605. III. E. 9. — N:o 40. till Rikets Ständer, med förslag till förnyad Tulltaxa. I. 229. B. 280. Se vidare Bevillnings-Utskottels Belänkanden N:ris 23 och 27, samt Stats-Utskottets Belänkanden N:ris 278 och 314. — N:o 41- till Rikets Ständer, angående väckt fråga om förändringar uti nu gällande bestämmelser i afseende på Handelsoch Sjöfarts-förhållandena emellan Sverige och Norrige. I. 229. A. 280. — N:o 42. till Rikets Ständer, rörande den till skolorna i åt - ( 109 ) skilliga städer inom Lunds stift utgående Helgonsskyld. I. 230, 280. R. 281. II. B. 301, 310. Propositioner och Skrifvelser, Konungens Nådiga: — N:o 43, till Rikets Ständer, angående bildandet af ett nytt artilleri-batteri, att förläggas i Norrland. I. R. 230. II. B. 705. A. 715. III. E. 220. IV. U. 5. A. 52. — N:o 44. till Rikets Ständer, angående eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf efter aflidna Hushållerskan Chrislina Bengtsson. I. R. 230. II. B. 223. A. 229. E. 364. — N:o 45. till Rikets Ständer, angående eftergift af den Härads skrifvaren i Gestriklands fögderi i Gefleborgs Län J. E. Engström ådömde ersättning af för ringa beräknad kolningsfrihetsbevillning för Forssbacka bruks recognitions-skogar. I. R. 230.
Sålunda bar bomulls och linnefabrikernas tillverkningsvärde, som 1854 utgjorde 1,236,000 rdr bko, 1855 stigit till 1,631,000, 1856 till 2,21 1,000, 1857 till 2,209,000 rdr bko och år 1858, det sista för hvilket man har upgifter, upgått till 3,637,000 rdr rmt. Men kanhända .tror man att det friare handelssystemet och de minskade tullarne åtminstone bidragit till förökande af importen af dessa varor på den sista tiden. Så är dock icke förhållandet, Då förbudet å vissa bomullsvaror år 1855 uphörde. steg visserligen importen 1 856 från 948.000 //. till 1,004,000 <tt. å 300,000 rdr, men 1857 föll den åter till 557,000 <ti. och 1 858 nedgick den ytterligare till något öfver 300,000 <U. Dessa siffror visa ovederläggligt, å ena sidan att importen varit i nedgående, å andra att den inhemska tillverkningen varit i stigande. Jag kan således icke finna något skäl till förändring eller återgång i detta fall, utan bör man viii en gång se till, att någon stadga får ega rum i vår tullagstiftning, och derföre också vidblifva de bestämmelser, som nu finnas, hvarföre jag yrkar bifall till Utskrts förslag. t Den 2 J 11 n i. f. m. H. Exc. Hr Grin oell Landtm. tillkännat>af, att anslag blifvit ntfiirdndt till, fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Erill. Bonde, Knut: Ett friare handelsoch tullsystem, eller den statsekonomiska teoli, sorn vanligen kallas frce trade, har under diskussionen blifvit alltför orättvist, klandrad, men också, som vanligt på detta rum. funnit sin öfvrrlägsna försvarare i Hr FinansMinistern.
Således tyckes en god lärdom härutinnan kunna dragas af Norriges exempel. 4:o Att Utsk. ej ville fästa afseende på Hr Sabelfelts motion; ty då Utsk. väl har sig bekant, det Regeringen ej bär medel att disponera, förefaller det mig, som Utsk., genom det föreslagna tillstyrkandet härutinnan, ville söka popularitet på Regeringens bekostnad. Skulle StatsUtsk. deremot vilja tillstyrka något anslag för denna, ehuru i likhet med armeens underofficerare aflönta, likväl ej väl lottade class, så tackar jag förbindligast på deras vägnar, och får i sådant afseende gå Utsk. tillhanda med den upplysning, att antalet af dem, sjöartilleriet inberäknade utgör 38o personer, utom handtverks-underofficerare, hvilka ej heller böra blifva lottlösa. Slutligen och då, såsom jag hoppas, det tydligen är ådagalagdt, att anslaget till flottan hr alltför ringa, anhåller jag, att StatsUtsk. måtte tillstyrka bifallandet af Regeringens begäran om extra-statsanslag; detta anslag utgör ett mininum af hvad som oundgängligen erfordras, helst anslagen till 4:de liufvudtiteln ej hittills afsett bebofvet af ångfartyg, hvilka likväl numera hafva blifvit nödvändiga. Min vördsamma anhållan är således, att StatsUtsk. måtte behjerta fosterlandets sjöförsvar och bifalla hvad Regeringen begärt, men ej uppföra dessa anslag på extra-stat, utan införa dem under 4^de liufvudtiteln, under de benämningar Regeringen begärt. Frih. Lagerbjelke, Johan, uppläste följande: StatsUtsk. har, genom sitt förevar, utlåt. M «j f. m. vilja föreslå R. St. ait bestämdt afgöra den gamla meningsstriden, hvilka slags fartyg, stora eller små, som skola användas till Rikets sjöförsvar.
Orebro dess 5 Maj i8i2." Beträffande den af Riksdagsmannen Pehr Iohnsson i första puncten gjorde hemställan, huruwida för de Fastigheter, hwilka genom Arf, Skifte eller Gäfwa komma ! annor mans hans, bör betalas ofwannämnde afgift, eller om befrielse derifrån bör äga rum; sa ehuruwäl uti site puncten af Kongl. Kungörelsen den 2; Januarii >8n egentligen omtalas köp af all fast Egendom sa i Städerne som pä Landet, anser dock Stats-Utikottet bade billigt och rätlwist, att ifrägawarande afgift äfwen bör erläggas för sädane Lägenheter, som ge, nom Byte, Gafwa eller Testamente arhällas, enie, dan ägande rätten dertill beror, icke pa någon lagligen förwärfwad rättighet, man pa enskild antingen öfwerenskommclse eller walwilja; deremot en sadan afgift för ärfd Egendom icke sones böra äga rum, pa den grund, att Arf är en i Lag grundad åtkomst, fran hwilken man icke utan lagliga och gällande skäl kan skiljas, och akt osta, i synnerhet bland Allmogen, hafwa Barn, som en sädan ärfd jord achalia , under Föraldrarnes lifstid medelst egen nedlagd möda och arbete bidragit till densammas widmagthallande och förbättring; hwarförutan det i Utskottets tanka synes sa mycket obilligare, att ålägga en sadan afgift af ärfda Fastigheter, som innehafwaren deraf da skulle betungas med drygare utgifter, än den, som ärfwer contante penningar eller Lösören.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets, den 15 sisth Maji, under N:o 25 afgifna och, den 29 i samma månad, på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 16, förut meddelade Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, om icke BarmhertighetsInrättningar borde från erläggande af Bevillning för deras egendomar af både hus och jord njuta befrielse, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redfcn blifvit, den a I sisth April f. m., af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lag-Utskottets, den 5 sisth Maji, afgifna och, den 1 dennes, på bordet lagda Betänkanden : N:o 60, öfver väckt Motion örn stadgande af skyldighet för dem, sorn bevittna underskrifter å Förmynderskaps ansökningar eller andra vigtiga handlingar, att, då underskriften sker med Prut. Utdrag den 4 'Junii 182g, Styrd hand, intyga, att undertecknandet skett nied redigt förstånd och fri vilja; N;o 61, öfver väckt Motion om ansvar å Emli et svch Tjensteman, som biträder någon med uppsättande af Testamente, hvilket sedermera befinnes vara olagligt; N:o i anledning af väckt Motion, rörande debitering och redovisning för den ersättning, som tillkommer Krono-Betjente för föreställande af kallelser i Concursmåh S. D. Remitterades till StatsUtskottet: Herr Bruncronas, Nils, anförande, innefattande anmärkningar vid Stats-Utskottets, under N:o 151 afgifna och, den 22 sisth Maji, till Utskottet återremitterade Betänkande, angående regleringen af anslagen under Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel; Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUt fkotten:
Academie en ökad tillgång för behofven, ansåg Utskottet ofvanberörde förhöjning af 1,330 R.'dr lämplig i jemförelse till Academiens Stats Summa och hvad Stats-Verkets tillgångar kunde medgifva, heldst som Acaddmiens Stats-anslag vid 1809 och 1810 årens Riksdag ökades från 1,891 R:dr 16 sk. till förenämnde belopp af 7,670 R:dr. X afseende åter på de hos Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda erinringar, åberopar Utskottet dess förra Betänkande: varande detsamma af Hög - qi74 Dea 3 2 Juli. Högvördiga Prest-Ståndet dea 4 samt af Välloll. Borgare-Ståndet den 5 i denna månad bifallet. Stockholm den 19 Juli 1815. På Högloft. Eiddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl De Geer. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg, På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst• bos H<5g!ofl. Ridd. och Ad. den 12 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 22 ■Vallöf!. Borgare-Ständet den 21 Hederv. Bonde-Ståndet den 12 Vördsamt Memorial! Genom Utdrag af Protocollet, dateradt den 14 Juji, har Ridd. och Adeln återremitterat det af Consåtutions-Utskottet afgifna förslag till den alldring i 4 §. Regeringsformen , att ordet och skulle sättas i stället för ordet eller, mellan orden frälse och ofrälse. Ridd. och Adeln, sorn detta förslag ogillat, har genom en af Ståndet antagen anmärkning, yrkat att hela meningen frälse, eller ofrälse, måtte utgå, och uttrycket förblifva vid hvad Kongl.
Linder förutsättning deraf, att L:g:sLonto!ret bädanekter, som biltills, icke kommer att ärligen till 8tatsLontoiret utbetala större summa än som motsvarar de kör sädaat ändamäl till Lig:sLontoiret anslagne ärliga inkomster, ka Litskotte», med inskränkning ak L:g:sLonloirets bittills, i detta afseende tiilätne Lreditivrätt a kanken, deijeinte tillstyrka: g6 Stak,- ock Laaeo-Ltskoktea, att för li-jviden as 8tatsbrist8umman till älatstlontoiret ocli as L:g:sLontniret, egne bebok, L:g:sLontniret mä siel ätliga, att förskottsvis i Lanken uttaga ett belopp «s bögst 600,000 L:dr L.co isian lien k Leptember det ena äret intill den sista Juni! det pälöljande, 6a Langens förskott skola vara ss inbytande wedel ovilkorligen likviderade. Ock sä Utskotten, med kännedom ak 6e begärde utomordentliga Statsanslag, bvilkas beviljande till k. 8l:rs pröfning förekomina, nu anmäla, "att, me6 "undanlag gs 6e 266,666^ L:dr L:co as Lanken, be"liällne ärliga ränterevenuer, bvilka uti Lelänkandet 'M:o 2 förslagits till silkverinköp, någre Langens rän'lerevenuer icke v!6 äl/ntregleringenz uppgörande i "beräkning ingått, ulan äro alt påräkna till blifvande "8tatsbebots fallande, i bvilken l,än6clse 6e Kornma "att till LrgtsLontoiret utlemna,."
Nu sedal» jag fatt denna uplysning, tar >aq tillstå att jag inom mig hyst den lankan akt afsigten skulle wara att winna decharge derigenom, akt mgen anmärkning af Sländerua skulle göras wid Räkenskapcrne. Af der skäl har jag wäckt denna fräga och får i anledning deraf ytterligare yrka att ingen dL. charge för förra och närwarande räkenskaper mä erhällas förr, än de för de saknade ären warit Uptviste och granskade samt godkände. Utom desi kunde de icke wid förra urtima Riksdagen granskas, emedan Konungen i sin proposition qaf tillkänna, att icke något af Statswerket kunde framläggas emedan Riksdagen kommit sä nära uppå den förra. Det har således bordt wara wid denna som desia bäve arens räkenskaper bork blifwa sramlagde^för Riksens Ständer, emedan inge,» gra nff - SK4 Den 2? Iunlf, granffning eq?nftkigen kqn äga rnm sök? An tz§ först blifwik för Ständerna upwrstc, ZerrLanht Nqrffalhen förestälde Herr Ba, ron 8fr>ej von k!o.!lst>-'in «kt han NN kymmik myr?
Expeditions-Utskottet till StatsUtskottet öfverlemnadt, försedt med underskrift ej mindre af Herr Grefven och Landtmarskalken samt Herrar Talemännen för Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet än äfven afTalemannen för Hedervärda Bonde-Ståndet, hvadan Utskottet anser att det ifrågavarande Förslaget numera mäste få förblifva till ördal ydelsen oförändradt; hvaremot Stats-Utskottet vill vara betänkt, att uti särskildt afgående skrifvelse meddela Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret de föreskrifter hvilka af nu förändrade förhållanden, må kunna blifva en följd. Stockholm d. g Memorial i anledning af erhållen remiss på Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående ändring uti Instructionen f6r Riksens Stånders Revisorer m. m. Uti Protocolls-Utdrag har Högvördige Preste-Ståndet till iakttagande af hvad den Nådiga Skrifvelsen, innehfiller, och Vällofi. Borgare-Ståndet, samt Hedervärda Bonde-Ståndet för den åtgärd hvartill den kan föranleda, till Stats-Utskottet remitterat Kongl. Majus Nådiga svar af den Aide i denna månad till Rikets Ständer på deras underdåniga skrifvelser af den 18 September, 10 och 17 November nasti, om granskningen af Allmänna Cassör, Instructionen för Rikets Ständers Revisioner af Stats-Verket, Tullmedlens öfverlåtande till Riksgälds-Contoiret och de enligt 63 f. Regeringsformen afsatte Summor. Högstberörde Nådiga Skrifvelse innehåller till följe af anförde skäl, slutli - 558 Stats-Utskottets Betänkanden. gen Kongl. Majus Nådiga förklaranden, att Kong], Maj:t vinder närvarande förhållanden icke medgifver Riksens Ständer eller deras Revisorer någon gransknirigsrätt öfver andra Cassör och Räkenskaper än hittills brukligt varit, med tillägg af de i Kongl.
Det har redan blifvit af mig anmärkt, att ingenting vinnes genom ett sådant aftal hvarigenom tjenstehjonens flyttning blir oberoende af nu stadgade flyttningstid, och dessutom blifver svårigheten icke så stor som Utsk:n tyckes vilja åberopa, enär det aldrig lärer vägras husbonden i della afseende, då han kan bevisa sina tillvitelser och anlita offentliga myndigheter, att genast vinna sin önskan, att blifva af med eli försumligt tjenstehjon. Jag tror för min del, utan att nu vilja uprepa de skäl, som blifvit anförda i motionen, att husagan icke finnes i något annat civiliseradt land utom hos oss; men det egentliga motivet, hvarföre den bör borttagas är det att ett friare förhållande måste skapas inom hvad man kallar familjen, eller inom hushållet eli större ömsesidigt behof af humanitet å ena sidan och välvilja på den andra. Det bekräftas också af erfarenheten, då man använder fria arbetare, all det ömsesidiga behofvet gör sig gällande så till vida i allmänhet laget att den fria arbetaren är vida mera mån att förrätta arbetet väl och med påpasslighet upfylla sina åligganden, än hvad förhållandet eljest är inom Ijenstehjonsklassen, just derföre alt tjenarena veta, alt en husbonde i alla fall måste föda dem lills flyttningstiden kommer. Ulskm anse det icke heller böra leranäs ur sigte, att husagans missbruk mer och mer aftagit och att det ej behöfver blifva fråga om behofvet af husagans borttagande inom de hushåll, der den icke nyttjas. Den bildade, den humana husbonden förstår att handtera sitt tjenstefolk, så att han blir lydd, utan att han behöfver nyttja stryk. Del är just emot sådana husbönder, som sjelfva äro råa till sina Den 22 Augusti. 383 seder samt till och med stå lägre än tjenstehjonen och som kunna vilja missbruka den yttre makt, som de erhållit genom den tillfälliga omständigheten att kunna gifva tjenarena föda och lön, det är egentligen för att betaga dessa rättigheten att missbruka sin myndighet, som moliouären yrkat och lagberedningen äfvenledes tillstyrkt husagans afskaffande.