Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Efter förnyad handläggning, biföllos Banco-Utskottets följande Memorial: N:o 31, angående tractamenle åt Prolocolls-förande samt set skildt renskrifnings-arfvode åt en .Cancellist; N:o 3a, angående anskaffandet af en militair-post, till bevakning vid Malmö Lånekontor; ocii N:o 33, angående understöd, af Banco-fullmägtiges dispositions-räkning, I>:o 2, för enkan H. G. de Maré med 7 minderåriga barn, S. D. Å nvo föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Occo nomie Utskottets följande Betänkande»: lN:o 107, i anledning af vackt motion, om behofvet af förändrade stadgande» i afseende på Tullafgifterne å från Finland och Kyssland till Sverige inkommande varor; N:o 108, i anledning af väckt fråga, om inrättandet af en Skola i staden Borgholm; och N:o lia, i anledning af vackt motion, om beiånings-rätt uti publika fonder å toikad spanmål, S. D. Lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial: j\':o n5, 1 anledning af ålerremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 3, öfver Herr Theologire-Lectorn m. m. Lars Laurenti motion, det rättigheten att kalla Huspredikanter måtte upphöra, eller åtminstone vara i vissa hänseenden inskränkt; och N:o 117, i anledning af ålerremiss utaf Utskottets Betänkande N:o iSih, tift K.
Vid ett föregliende tillfälle - det var å r 1891 i Dagngs 5: te häfte - hade jag tillfredsställelsen att få för läsarne framlägga några erfarenhetsrön beträffande den s. k. fosterbarnsindustrien och orsakerna till nämnda industris sorgliga verkningar. Jag uttalade d % äfven en förhoppning om att nligoii gång framdeles f % återkomma till Hinnet och då beröra, de medel och utvägar, h i l k a man tillgripit för att råda bot på det namnlösa elande, som mångenstädes rider bland de stackars fosterbarnen. Tillfiillet därtill liar nu kommit och jag ber att i all korthet få redogöra för frågans niivarande stallning. I utlandet har man redan länge haft ögonen öppna för samliallets skyldigheter mot dessa sannskyldiga parias, som kallas, fosterbarns, och p&amp; många håll sökt att genom lagstiftningslitgiirder bereda dem skydd åtminstone mot uppenbar vaiiv %rd ocli misshandel. Utgångspunkten och grundtanken i dessa åtgärder liafva nästan öfverallt varit desamma, nien detaljerna och tillämpningen äro dock ratt olika. Absolut ocli öfver hela landet gällande förbud att utan i~ärskildt, af myndigheterna meddeladt tillstand, emottaga främmande barn till vård finnes sålunda för närvarande endast i England, Frankrike och Danmark. I Tyska riket har detta s. k. koncessionstvå.rzg ännu icke blifrit allm&amp;nt infördt, men de flesta stater, såsom specielt Preussen, Bayern m. fl., hafva dock dekreterat detsamma. De principer, som följts i de särskilda författningarna, äro emellertid, såsom namndt, ganska skiljaktiga. Så befattar sig t. ex. den engelska Infant Life Protection Act endast med barn i första lefnadsliret; franska Ingen af %r 1874, Loi relative 2t la protectiolz des, enfants du premier age et, en particdier, des nourrissonc, gemenligen kallad loi Rozcssel, utsträcker skyddet till två år, de preussiska regeringsdekreten i allmänhet till sex år, bayerska strafflagen till htta %r ocli danska lagen till och med till fjorton %r.
Ridderskap och Adel» strider rakt emot innehället af det wid Hennes Majtts höga Giftermål afslutade Heyratbs-Contract — En afhandling den Riksens Ständer ej äga rättighet, och lika säkert ej miljan, att brpta. 2:dra Artikeln afdet Heyraths-Contract, som Kr 1766 afslutades och ratificerades bäda Hos-, men emellan, lyder salunda wid slutet: ' "Skulle deremot Hennes Kong!. Höghet öfwerlefwa Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, sa hafwer Hennes Kongl. Höghet att njuta de ärlige räntor eller intresse af samma Etthundrade Tusende Riksdaler Specie (de nemligen som Den 2Z Augusti. loz fom Hennes Maj:t Enke-Drottningen som Brudffatt medfört) till 6 af hundrade ärligen, tillika med de andra bär nedanför anförde räntor." Detta senare stadgande bewisar fullkomligen, att ehwad nämde Hepraths-Contrakt sedermera utstakar för Hennes Maj:t, under de successiva egenskapernaafKron-Prinsetza,Drottning etter Enke-Drottning, sa kan dest utsatte wilker aldrig inbegripa de 6000 R:dr Banko specie, som utgöra Bruoffattens räntor, hwilka alltid böra dcrutöfwer till fullo utgå. Artikeln 5 stadgar längre fram, att: "I fall Hennes Kongl. Höghet som Drottning, efter den Högstes wilja skulle blifwa försatt i Enke-Ständ, sä skall Hon njuta samma inkomster och prbrogativer sein Hennes Kongl. M aj:t nuwarande Drottningen tillstädt och lofwat är." Da 1792 ars ryswärda brott pä en gäng beröfwade Swerige dest sallbet och Hennes Majtt Enke-Drottningen en Maka, erhöll Hennes Maj:t, i anledning af denna g:te Artikel af Her/.aths-Eontractet, samma ärliga stat, som förr ägdes af högstsalig Hennes Magt EnkeDrottningen.
Utskottet nu mera ansetjt viss tid böra utsättas, vid hvilken RiksgäldsContoiret äger begagna sin Uppsägningsrätt; äfvensom det synts Utskottet angeläget, att af Fullmägtige med Långifvarne uppgöras vilkoren för den bestämda Amortissementsfondens användande till Capital-afbetalning m. m., som vid dylika afhandlingar erfordras; så hafva de i 6:te Puncten meddelade Stadganden, nu intagne i 8:de Piihctön af nya Förslaget, erhållit de deraf följande ändringar och tillägg. y.-dc Puncten. Dervid är inom Vällofl. BorgareStandet åberopad den i anmärkningarne vid förra Förslagets i:sta Punct qrinrade saknad af föreskrift, huru mycket skulle till lånets amorterande årligen användas. — Det svar Utskottet derå redan afgifvit, åberopas. Betänkande n, N:o 4>4- 5ig En Ledamot inom Ridel, och Adeln liar nndragil: att innehållet af denna Punct förutsatte den händelse, att Obligationerne ej skulle utan uppsägning presenteras till inlösen; hvaraf en ny Gassa skulle uppkomma; men att Betänkandet ej innehölle någon föreskrift huru denne AmortissementsFond borde förvaltas. I frågan derom har det visserligen icke undfallit Utskottet, att den enklaste utvägen onekeligen vore, att R. Sttrs Bank förräntade desse medel till 5 procent och åter i Discontväg utlånte dem, samt alt ett sådant biträde ifrån Banken kunde anses så mycket billigare, som Bankens ställning, genom det influtne Silfret blifvit högst betydligt förbättrad; men då denna utväg står R. St:r öppen, att vid deras nästa Sammanträde vidtaga, och R:g:sContoiret dessutom, intill nästa Riksdag, äger bestämda lånebehof, som måste fyllas utöfver det belopp, hvartill Amortissementsfonden inom den tid kan komma att uppgå; — har Utskottet för det närvarande inskränkt sig till det förslag till föreskrifter om denna fonds förräntande som i g-.de Puncten finnes intaget. 8;de Puncten.
Län må berättigas, att spunmålen in natura på närmaste Krono-magasin få återlemna, 'med skäligen ansedd och lämplig förhöjning,” eller på sätt som tillåtits Skaraborgs Läns invånare; Af Riksdags-Fullmägtigen Johan Johansson från Götheborgsoch Bohus Län: att afskrifning af 2182 R:dr 27 sk. 8 r:st Banco, hvarföre, enligt motionen bilagdt betyg, de utfattige kuslboerne i Orousts och Tjörns härader, i följd af bekommen undsättning efter i83o års missväxt, ännu till Staten häfta, mätte beviljas; uti hvilken framställning Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson, såsom ombud för Tjörns härad, sig förenat. Efter tagen kännedom af de i den Kongl. Propositionen omnämnde handlingar, samt efter nu mera fullbordad granskning af Allmänna Magasins-fonden jemte redogörelserne för den spanmål, som åtgått till undsätt11’ug efter 1826 och i83o årens missväxter, får Utskottet afgifva dess utlåtande, i anledning af de uti samma Kongl. Proposition förekommande och på fikets Ständers åtgärd beroende ämnen. Stats-Vcskottets Uti. N:o 197-, 7 ilo ingående indrifningen af Magasins-fondens äldre undsättningsfordringar och hvad som är obetaldt af försträckningarne efter 1826 års missväxt. Till Rikets Ständers pröfning och bifall har Kongl. Maj:t Öfverlemna!, om icke, lill lättnad för de restskyldige och sannolikt äfven till fördel för det allmänna, återstoden af berörde fordringar och försträckningar, som, enligt hvad den Kongl. Propositionen närmare utvisar, uppgår till en summa af omkring 210,000 R:dr, men hvaraf knappast fjerdedelen ansetts kunna påräknas att med säkerhet inflyta, må med spanmål in natura , tunna för tunna, på uppgifne vilkor liqvidera;?
Bakar m. m. emellan Yngen och Östersjön, emellan den med sistnämnde sjö sammanhängande Mögsjön och sjön öijevettern, samt emellan sjöarne Saxen och Yngen i Filipstads bergslag, äfvensom emellan Sulvik vid Glafsfjolen och sjön Ränken i Jösse härad, hvilka alla blifvit af aktiebolag, med låneunderstöd af statsmedel, före år 1856 anlagda, torde, enär dessa vägar tid efter annan af Chefen i Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader besigtigas, något annat nu icke böra anföras, än att de alla varit byggda till begagnande för hästkraft, men att 1858 blifvit till de 2:ne förstberörde jernbanorna emellan Frykstad och Lyckan samt emellan Christinehamn och Sjöändan anskaffade lokomotiver, hvilka allt sedan för trafiken begagnats, äfvensom att sistnämnde bana blifvit samma år till vissa delar ombygd och förbättrad. Uti den förra underdåniga Berättelsen för åren 1851—1855 äro äfven omnämnde två jernvägar, den ena vid Mölnbacka bruk i Kils härad och den andra vid Lesjöfors bruk i Filipstads bergslag, såsom anlagda och bekostade af bruksägarne för forsling af brukens effekter. Utom dessa äro nu på Räms bruksägares bekostnad anlagde: en jernväg och kanal emellan Liljendals bruk och Ramsjön för brukseffekternes förskaffande, samt å Persbergs grufvefält på grufve-intressenternes bekostnad fyra särskilda jernvägar, hvardera af 200 till 300 alnars längd, emellan grufvorna och sjön Yngen för malmens forsling till lastningsplats vid sjöstranden. Hvad angår alla dessa jernvägars inverkan på varuforslingen, så hafva de åstadkommit betydande förändringar med fraktandet dels af bergslagets effekter och förnödenheter, dels ock af brukseffekter och trädvaror, i det att numera, der jernvägarne begagnas för berörde forsling, tusentals dagsverken med körare och dragare årligen besparas och komma i stället jordbruket till gagn. b) Sjökommunikationer.
För öfrigt egde Clemens endast ett försvarsmedel emot sin faders anfall, men detta var ett universalmedel, som med lika framgång lät använda sig öfverallt. Krysanteus åsigter stödde sig nämligen på förnuftet, och förnuftet, när det icke användes till kyrkans fromma, är ju af djefvulen och dess slutsatser, i trots af all logik, fullkomligt falska. Mot denna, af Petros inplantade lära strandade alla Krysanteus bemödanden att föra Clemens till en ljusare åskådning af lifvet. Han fortfor att fasta, att gissla sig och draga sig undan beröringen med menniskor. Först en tid derefter, sedan Krysanteus länge förtviflat att kunna uträtta något till sin olycklige sons bästa, började hans bemödanden att bära frukt i Clemens själ, men en frukt, som, alstrad i en sjuklig jordmån, bar smak af sitt ursprung. Han började anfäktas af tvifvel på kristna lärans sanning. Samtalen med Petros motarbetade visserligen dessa tvifvel, men upphäfde dem icke. Hans tillstånd blef betänkligare än någonsin. Krysanteus fruktade för hans förslånd, och de läkare, som han i sina bekymmer rådfrågade, bekräftade hans farhågor. De rådde honom afstå från hvarje omvändelseförsök och tillåta Clemens att fritt umgås med sin fosterfader, för att han åter skulle blifva försatt i den föreställningskrets, i hvilken han hitintills lefvat. Den unge föreläsaren fick således ånyo obehindradt tillträde till fången. Clemens rufvade öfver ett beslut att rymma från hemmet och begifva sig till Antiokia eller den egyptiska öknen. Petros förbjöd honom detta, men kunde icke besegra den till ytterlighet stegrade fruktan, som Clemens hyste för sin fader och hvarje ord från dennes läppar. Clemens tillbragte nu största delen af dagen med att vandra i stadens omgifningar och att besöka fången.
N:o 68, i ani. af väckte motioner om åtgärder på det den tjenande och s. k. arbetande klassen må hafva penningar afsatte för ålderdomen. Hr af Sillén, Gustaf Otto Probus: Jag har trott mig icke böra underlåta att något närmare utveckla den tankegång och de motiver, som ligga till grund för den i detta Betänk, omhandlade motion, då Utsk. icke framställt den fullt enligt med sjelfva förhållandet, och alltför dunkelt framlagt dess innehåll. Redan af sjelfva rubriken på Betänk, kan man taga sig ani. alt tro, det fråga icke varit om något annat än att så föranstalta, att »den tjenande och s. k. arbetande klassen må hafva penningar afsatte för ålderdomen», eller, som det i motionen uttryckes, »lifränta för deras underhåll.» Derigenom, att Utsk. på samma gång behandlat min motion och en inom BondeSt. väckt dylik, har troligen den af mig väckta mindre kommit att framhållas. Det är visserligen sannt, att båda motionerna syfta till samma mål, men på helt olika vägar och från olika håll. Den inom BondeSt. väckta motionen utgår derifrån, att tjenaren och arbetaren skulle vara skyldig att sjelf i sparbank insätta besparingar för sin framtid. Min motion deremot går ut på, att det skulle vara husbonde eller den i hans ställe är, sorn sådana insättningar borde verkställa. Detta är första delen af motionen. Den andra, och hvarigenom jag trott mig kunna komma närmare en sådan förändring af lagstiftningen rör:de fattigvården, är, att den från en legal pligt, hvartill den numera öfvergått, kunde återföras till hvad den fordom och ursprungligen varit, ett föremål för barmhertigheten och kärleken. Det kan väl till en början synas något besynnerligt, att ålägga husbonden att göra insättningar i ränteförsäkrings - Den i April e. m. 119 anstalter för sine tjenare; men här är det förhållande att märka, att husbonden f. n. är den som hufvudsakligen bekostar fattigvården. Det finnes således redan ett tvång, motsvarande det som jag ifrågasatt, nemi. ett tvång att afhjelpa den nöd som redan är för handen.
Att efter de 25 arens förlopp, Arrende ■ Contractet af ar 1743 antingen upphörer, eller så vida andras, att Stats-Verket för räntorne erhåller full ersättning, efter sorn deras värde årligen kan utgöra; äfven sorn Bergslaget vid den tiden med Kongl. Maj;t och Kronan, bör hafva öfverenskommit på hvad sätt Statsverket, antingen genom Silfverafgiften eller annars, sorn lämpligast befinnes, må erhålla full ersättning för de till Konst-Statens underhåll anslagne räntor vid 2900 lödige markers tillverkning, så att åtminstone afgiften för en deröfver' stigande tillverkning må komma Statsverket som en direct vinst 011 godo, 4:0 Att efter nämnde 25 år Bergslaget icke till last räknas de uti 1741 års Transports n:te §. upptagne Allmogens skyldigheter, hvilka Bergslaget Allmogen efterskänkt, och, såsom för Bergslaget umbärlige, af Kongl, Maitt och Kronan kunna vid den nya Regleringen återtagas. 5:0
Den tid borde väl vara förbi d i hon p&amp; grund af sitt Irön utestanges fr&amp;n ett för henne ltimpligt arbete, deri hon forvarfvat sig jämngod skicklighet med mannen. a t en annan nyttig sak har d r t grannland ocks8 lyckats farvärfva sympatier mera an det 1gcka.t~ för saken intresserade att f&amp; har hemma. E n medlem af Drtigtrefarmföreningens styrelse skrifver namligen till oss sAlunda: Dragtreformsaken har i Danmark tagit ett stort steg framht, i - och med den inbjudning till Aktieteckning för en nReformdrtigtsforredningn, som utfardats af Dansk Kvindesamfund, och som finnes införd pA omslaget till dess organ, ' ' Kvinden och Samfundetn, Sept. Denna aktieteckning afser naml. inrättandet af " Systue for Reformunderts "; " og for Kjoler ", samt " Tillvejebringelsen af sunde och ben.sigtsmeessige Börnedragter ". Ett dylikt förslag var i bane har i Stockholm för nagra Ar sedan, och dryftades ganska lifligt p&amp; ett särskildt derför utlyst möte, men nar man kom " from sonnds to things ", fr811 - ord till handling, befanns icke intresset och offervilligheten för den goda saken tillrackligt stora för att bara den fram. Dertill bidrog nog afven icke S&amp; litet att v&amp;ra liikare förhölle sig s&amp; passivt till saken; dr8gtreformfOreningens styrelse hade likval, s&amp;val genom dess meddemmars personliga bemödanden, som genom till hela Sveriges läkarkar utsanda cirkular, sökt intressera herrar llkare for en sak, som man VM skulle tycka borde ligga dem om hjiirtat - men det lyckades ej.
Att med skyldigt afseende på så väl de ömmande omständigheter, synnerligast för de obemedlade, som ock öfrige förhållanden, hvilka böra föranleda befrielse från beväringspligténs fullgörande, följande tillägg till redan befintlige befrielse stadganden måtte göras, nemi. att befrielse frän beväringspligtens fullgörande äfven tillkommer: a) Äldste brödren bland fader och moderlösa; b) Enda eller äldsta sonen, eller svärsonen, eller om sådan ej finnes, äldste soneller dottersonen, af enka eller fader, som är blind eller som ingått i sitt 70 år; c) Den som har en broder näst före honom i ålder, hvilken antingen tjenar i arméens stam, eller aflidit i tjensten, eller blifvit afskedad för blessyrer och andra kroppsskador erhållna under sin tjenste-utöfning; d) De som innehafva folkskolelärare-befattning; e) De som hafva med approbation undergått medicofilosofie kandidat-examen, samt fortfarande egna sig åt läkareyrket. Under förutsättning att hvad jag ofvan föreslagit komme att gå uti verkställighet, blefve följden deraf: att den kunskap i skjutvapnets bruk komme beväringsmanskapet att bibringas, hvilket utgör ett nödvändigt vilkor för att på ett, ändamålet motsvarande, sätt kunna upfylla det dyrbara åliggandet att försvara fosterjorden, men hvilken kunskap nämnde manskap nu helt och hullet saknar; att under freden, hvars fortfarande man bör hoppas, nödige medel samlas för att vid inbrytande krig vara tillgängliga för detsammas utförande och bekostande; att tillräcklig fond komme att finnas för bestridandet af de understöd och pensioner hvaruppå allmänna bevä - ’) I händelse de af mig föreslagna åtgärder, med hänseende lill befrielse från beväringspligtens fullgörande, trädt i verkställighet för 40 år sedan eller samtidigt med allmänna beväringspligtens åtagande, så skulle krigshjelps-fonden f. n. utgjort 33,924,214 R:dr och krigspensions-fonden hälften deraf eller 16,962,107 R:dr.
Räntor, om utgörande af Statens ordinarie, i Skåne, Blekinge och BohusLän; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 947 — 959, återrem. af Adeln, IX s 296, bif. af PresteStåndet, ix s 299, af BorgareStåndet, ix s 3oi, återrem. af BondeStåndet, IX s 3oi. Ytterligare Utlåtande, IY 4* s IJ9*~ 125, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 'jig, Inf. af Bondeståndet, IX s 794» lagdt ^ill Handlingarne af BorgareStåndet, ix s 832. Underd. Skrifvelse, X. i. RättegångsBalken, om förklaring och ändring af 12 Cap. 2 §, LagUtskottets Betänkande, YII 1. s 100—102, bif. af Adeln, IX s 168, af BondeStåndet, ix s 177, af PresteStåndet, IX s i85, af BorgareStåndet, IX s 190. Underd. RiksdngsBeslulet, §. 28. om ändring af 17 Cap. 2 §. Se Handlandes rätt, om. om ändring af 21 Cap. 3 och 4 §§* Se Expenser. om ändring af 24 Cap. 5 och 7 §§,; LagUtskottets Betänkande, YII 1. s 3 — 9, hif. af Adeln, IX s 78, af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, ix s 95, af BorgareStåndet, ix s io3. om ändring af 25 Cap. 5 §.; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s n5o, i338. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 25 — 27, hif. af PresteStåndet, IX s 89, af BondeStåndet, ix s 96, återrem. af Adeln, IX s 112.
Jag fruktar, ty värr, att här äro alltför många, som försöka uppbygga sådana murar, i mening att utestänga sanningens framkomst till Ko - D«h ig September e. m. nungen; jag beklagar detta förhållande, och så länge det äger ruin, inedgifver jag gerna, att raina och andras bemödanden i den riktning, som motionen åsyftar, troligen förfelas; men jag tror äfven, att de personer, sora vilja upprätta skiljemurarna, slutligen komina att krossas under desamma. — Det är icke rådlig t, icke nyttigt, nej det går icke an,— om jag med en liknelse får uttrycka mig, — att sätta bålverk emot den mer eller mindre sakta rinnande strömmen och tro att man dermed evinnerligen skall kunna hämma den i sitt lopp. Vattenmassan blir slutligen så stor, att dessa bålverk ramla och åstadkomma förödelse; hvarefter det är för sent att ångra sitt okloka handlingsätt. — Vidare har talaren bemödat sig, liksom många andra, att framställa oppositionens män i den mörkaste dager. Jag tror att delta alett ytterligare tillägg till bemödandena att söndra folk och Regering. Jag ber den värda talaren eftertänka, om det är lätt och bra, att framkasta sådana förebråelser mot den ena efter den andra. Icke kan lian känna de motiver, efter hvilka hvarje personlighet handlar; — jag lemnar hans öfvertygelse i sitt värde, han må gå sin väg fram, men lian .må också tillåta mig att gå min; och om han räknar mig till oppositionen, så kan jag försäkra honom på samvete, att mina bevekelsegrunder äro likaså redliga som hans. — För öfrigt har samme talare framställt så många frågor, skriftligen uppsatta, att jag icke förmått desamma tillfullo jiu uppfatta, för att derpå lemna svar, och har således ingenting vidare att för närvar, begära, än remiss af min motion, under det hopp, att handläggningen deraf skall i sin mån bidraga till det goda syftemål, som jag önskar se realiseradt. Jag önskar nemi. en Conselj så sammansatt, att den kan förena folket, Representationen och Regeringen. Jag ansiy denna förening högst nödvändig för Rikets väl.
Tio år af de för en pant låne-inrättning i Hufvudstaden beviljade förmåner. 79. — angående portionsoch rations-värdels för tågande trupper och hästar bestämmande i rund summa vid de årliga ruarkegångs-taxor nes upprättande, 80. — i anledning af väckt fråga om utarbetandet af Förslag lill all män Communaloch Municipal-författning. 81. — angående lysning och vigsel, då frånskiljde makar å nyo vil ja tiäda i äktenskap med hvarandra. 82. — angående rättighet för egare af SkatteFrälsediemraan att Lö sa frälseränlan, när densamma utom börd säljes. 83. — angående praescriptions-lid för Domfäste fordringar. 84. — angående ändring i sisla mom. 5 §., samt it mom. 7 17 Cap. Eandels-Balken.. 6 N'o 85. undeid. Skrifvelse derom, att de Lagstadganden, som vid inneva rande Riksmöte beslutas, af sådan beskaffenhet, allde tillböra allmän Civiloch Criminal-Lag må, så vidt ske kan, varda i en enda författning kungjorde. 86. — angående upphäfvande af Skrå-förfatlningarne i Murmästare-, Timmermansoch Byggmästare-Handlverken. 87. — i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om Curhus afgiftens fortfarande. 86. — angående väckt fråga om försäljning till Skalle af de till Ek plantering anslagne Bispmotala Kungsgård och 2ine under Wisingsborgs Kungsgård lyd inde hemman, samt om inköp för Ekplariteiing af j<»rd å Wisingö.