Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så länge upplysningen icke gjort allmännare framsteg inom vårt kära Fädernesland, än att skråtvång och andra för näringsfriheten i vägen lagda hinder ännu försvaras och utan blygd hänföras till Ståndsprivilegier, är redan den enskildta industrien så fjättrad, att det icke synes lämpligt för Judarna lägga ytterligare hinder vid utöfringen af fria menniskors ostridiga rättighet, att efter eget val använda sin arbetsförmåga, och på ett för Staten gagnande sätt förtjena uppehälle. 3:0 Ehvad afgift som må komma att åläggas Judarna vid Burskaps vinnande, synes mig det tillägg böra. göras , att den Jude eller af Judisk härkomst, som antagit och bekänner Christna Religionen, då ågern rätt att uttaga sitt insatta capital, eller den del deraf i lika myntsort, som honom i arf tillfallit. I öfrigt finnér jag Herr Häradshöfding Sjöboms afgifna Betänkande äga så sann förtjenst, att jag räknar som en heder att med honom till alla delar få instämma. Den förändring han föresla git vid 11 §. af JudeReglementet, synes Den 15 Juni. 345 förtjena ett särdeles afseende, såsom ledande till det nyttiga föremål, att närmare fästa Judarnas enskildta interesse vid Statens Af hvad Hpglofl. Utskottet öfver Häradshöfdingen Spboms förslag yttrat, hemtar jag dessutom anledning, att Utskottet vid en förnyad pröfning af ämnet närmare kan förena sitt utlåtande med hvad han föreslagit. Jag inser visserligen icke någon våda af flera Judars inflyttande till Riket, utan tror tvärtom att sådant kunde i flera hänseenden medföra nytta} men då jag funnit månge aktningsvärde män hysa farhåga i denna del, och Riksens Ständer dessutom , hvad dem beträffar som ännu icke sig här bosatt, kunna, utan hinder af gifna försäkringar, försvåra vidare inflyttning eller d-n alldeles förbjuda, så tror jag att, i närvarande politiska ställning, man kunde tillägga den underdåniga anhållan, att Kongl. Majtt täcktes pröfva, huruvida, med de af Utskottet föreslagna vilkor, det må tillåtas Judar hädanefter inkomma eller icke.
Herr Tham har tillika antydt de olika grundsatser, som i dessa afseenden följas i styrelsen af Norrige, ehuru det lyder under samma Konungs spira, och har med oss den största likhet i natur-alster och behof. Med Herr Tham instämmer jag i dessa åsigter. Huru skadliga de ytterliga prohibitif-författningarne varit för oss, synnerligen hvad tullen beträffar, bevisas bäst deraf, att under de tvånne år som förflutit sedan 1820, då Tull-författningarne skärptes, skall Statsbrist hafva yppat sig i de af Tullverket påräknade inkomster. För att åt dem, sorn önska veta, huru ett mera liberalt system står uti Norrige^ lemna en dylik underrättelse, har jag gjordt en jemförelse mellan Tull-inkomsterne i Sverige och Norrige för 4 år. Jag anhåller att få uppläsa den, och att hon sedermera måtte jemte Herr Thams motion få hvila på bordet och till vederbörligt Utskott remitteras. (Se bifogade Tabell.) Man ser således, att både den oafkortade inkomsten och behållningen af Tullverket i Sverige åro i proportion mindre ån i Norrige , och att den sednare år 1818, »var rent af eller öjver 49,000 R:d, mindre i Sverige ån i Norrige, detsamma skulle äfven i allmänhet vara händelsen hos oss, om icke uppgåiden mot det främmande myntet höjde summorna i Sverige, Dertill bidraga äfven confiscationer och böter, hvilka härstädes år 1819 uppgingo till Riaa. o. Aa. Pfot, i b. sia. ass. Jemförelse imellan Tullinkomsternas förhållande i Sverige och Norrige, hvilket sednare Land i anseende till sitt läge och beskaffenheten af sina inoch utförsels-artiklar, har med vårt den största likhet.
Den princip, som härvid blifvit följd, bar ock blifvit vidhållen af senare lagstiftning, såsom i mål rörande syner å Milititie-boställen, deruti besvär, enligt 1836 års boställsordning, böra ingifvas till Konungens vederbörande Befallningshafvande, med åliggande för denne att öfver besvären infordra förklaring och sedermera densamma jemte besvären till Hofrätten inskicka. Fråga kan dock nu icke blifva om någon skyldighet för Konungens Befallningshafvande att ombesörja verkställighet af kommunikation, på sätt motionären åsyftat. Enligt hvad ofvan är nämndt, skulle nemligen endast besvären, sedan de blifvit utställda till vederpartens hörande, af Hofrätten öfversändas till Konungens Bafallninghafvande, der klaganden borde dem uttaga, med rättighet för honom att, då den af Hofrätten föreskrifne kommunikation försiggått, inom bestämd tid till Konungens Befallningshafvande derom inlemna bevis, och för vederparten att dit jemväl ingifva sin till Hofrätten ställda förklaring. Parterne bereddes härigenom ingen annan förmån, än den de egde, om Hofrätten funnes pä deras ö. I omförmälte fall komme nemligen Konungens Befallningshafvande att föreställa Hofrätten; men deraf följer ock att den, som i Hofrätten klagat, måste hos förstnämnde myndighet söka upplysning derom huruvida besvären dit ankommit för kommunikation med vederparten. I Hofrätt lemnäs en sådan upplysning genom anslag; och det är derföre som Utskottet anser att, då besvär af ifrågavarande art blifvit af Hofrätten utställda till kommunikation och af sådan anledning öfversända till Konungens Befallningshafvande på Gottland, denna myndighet bör derom genast utfärda anslag i Landskansliet, der den klagande således sjelf må söka nödig upplysning. På sätt antydt blifvit, måste det likväl bero på parter sjefva att begagna sig af omförmälda förmån eller ej; och derför bör, vidjbesvärs ingifvande, begäran derom uttryckligen framställas.
Enär de föreskrifter af reglementarisk beskaffenhet, som i berörde förslag innefattas, ega ett oskiljaktigt samband med det föreslagna upphörandet af tullfrihet för resandes synbart brukade, af dem sjelfva medförda, Tagnar och Åkdon, samt äfven den tillstyrkta nedsättningen i införselstullen å förevarande artikel torde böra göras beroende af bibehållandet eller upphörandet af nämnde tullfrihet, anser Utskottet ifrågavarande förslag böra i ett sammanhang afgöras; och föreslår Utskottet således, derest icke Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet skulle, vilja frånträda sitt beslut Bevillnings-Utskottets Memorial, M 14. 81 beslut och i likhet med de bada öfriga Stånden samma förslag godkänna, omröstning enligt följande proposition: 129:o. Den. som bifaller Utskottets förslag, att för Vagnar och Åkdon, »Tvåhjuliga, samt Trillor, Droskor och Slädar», införselstullen bestämmes till 25 R:dr och för »öfriga slag» till 66 R:dr 32 sk. stycket, med den anmärkning, att vid återutförsel af Vagnar och Åkdon, för hvilka stadgade införselsafgifter bevisligen blifvit inom ett år derförut erlagde, skola dessa afgifter utaf tullkammaren i utförselsorten till egaren återbetalas, samt att endast sådana Vagnar och Åkdon, som inom ett år före införseln bevisligen blifvit ur riket utförda, utan att den i tulltaxan medgifna lullrestitution dervid åtnjutits, skola vara vid införsel tullfrie, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehållas gällande tulltaxas bestämmelser i afseende på Vagnar och Åkdon utan förändring. Borgareoch Bonde-Stånden hafva, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, beslutat upphäfva alla nu gällande förbud mot införsel af vissa slags väfnader, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bibehållit samtliga dessa förbud. I öfrigt hafva Riks-Stånden, i afseende å förevarande artikel, fattat följande beslut:
Jag har inom Utsk. varit närvar:de vid detta Betänk:s upsältning och granskning samt, i anseende till ämnets grannlaga natur och stora vigt för det allmänna, fogat mig efter Utsk:s majoritet äfven i de punkter, hvaremot jag baft några smärre betänkligheter. Men uti ifrågavar:de hänseende bar jag icke haft någon betänklighet och har icke heller nu någon sådan, utan vidblifver StatsUlsk:s tillstyrkande, anhållande om R. 0. Adis bifall derå. Man har ifrågasatt lämpligheten af att förvandla räntepersedlarne hö och dagsverken lill hälften spanmål och hälften smör samt dervid påstått, att det vore riktigare att förvandla förstnämnde persedlar endast till spanmål eller ock till spanmål och smör, men med iakttagande af den proportion, dessa räntelillar f. n. sins emellan hafva, enär i annat fall, till följd af smörets Den 20 M aj e. m 217 benägenhet att stiga i pris, en skatteförhöjning möjligen skulle komma alt ega rum. Denna förutsättning torde dock sakna grund. Jag ser af den tabell öfver Upsala läns markegångspris från 1814 till 1853, som är Betänk, bifogad, att smörpriset, ehuru något fluktuerande, dock varit det vida mindre än spanmålen under samma tidrymd. Mig synes äfven, att den prisstegring å nämnde artikel, som under de sednare åren egt rum, endast är öfvergående och att priset snart torde komma att falla till hvad det förut varit. Man har vid denna Riksdag gjort en betydlig förändring i bränvins-lagstiftningen, hvilken otvifvelaktigt kommer att föranleda till denna närings inskränkning. Vid sådant förhållande, och då sädesodling, hittills updrifven för bränvins-tillverkningens skull, lärer något aftaga, torde kunna förutses, att foderväxter hädanefter komma att odlas i större skala än hittills. Den ökade fodertillgången kommer ladugårdarne till godo och föranleder landtmännen att öka antalet af sin boskap, hvilket naturligtvis har till följd, att mera smör produceras, hvarefter den ökade tillgången å denna vara sänker dess pris.
' I ' ilkigga vi, att en sadm moralisk ruin, som den, om hvilken (lessa båda företeelser vittna, kon förklaras enilast af den fullkoniligasie ~~rinciplushet, fiirenad med cn tuktlös och dcrför iinda till ytterlighet depraverad och vanslagtad fantasi, samt att den skamliga skildringen iir gjord med en formel talent, soin förviirrar intrycket af det Issta genom att röja niisshuk~t af goda gaf \ .or, sa hnfva vi sagt nog. Det iir nied en bitter kiinsla af blygsel och bedröf \ .else, som man st3r inför denna dubbla företeelse af qrinlig förncdring, och likval finnes i samband hiirined ett annat iörh5llande, som s r egnadt att framhlla om möjligt Ninu djupare grän~els~, det, att Stella Cleves stycke iir publiceradt af den q \ .inliga redaktionen af en tidskrift, som ar organ för en qvinnoftireiihig. Man kunde grata vid att se r51 svenska qvinnofraga, hittills hallen i helgd och tukt, salunda dragen i smutsen. Man kunde gråta öfver dessa unga quinnor, hvilka förstå SS litet af den hederliga pressens uppgift och ännu mindre af den principfasthet, den takt och finkiinslighet, 250 som fordras för att föra en qvinnoförenings talan. Ja, man vore n5ci att fraga sig om dessa qrinnor äro blinda, omedvetna verktyg för en fiende till q " nnorörelsen, hvilkeu brukar rFrain3t. till att störta hela saken. Men d3 f5r man vid narinare efterfragan veta det märkliga förh3llandet, att det ar dessa saminn nnga qrinnor, hvilka bildat hela areningen och skött hennes niinga praktiska uppgifter, med nppoffring af tid och möda, samt pd ett synnerligen klokt och framgrlngsrikt sätt.
Jag får af sådan anledn. äran nämna, att Postverket för närvar, icke äger några behållningar; utan i detta ögonblick är skyldigt till Statscont. 25,000 r:dr, saknande medel alt derå kunna betala mer än 15,000 r:dr. Hvad åter beträffar de 25,000 r:drne, som skulle lenina tillgäng till bestridande af blifvande förhöjning i postföringslegan, sä förekommer äfven den omständigheten, att då man icke kan calculera till hvilket belopp som skjutslegan kan komma att ökas, så måste för sådan orsak en behållning reserveras, följaktligen blott fä eller mindre kostsamma förbättringar föreslås, ty man kan ej pä förhand veta huru många entreprenader kunna komma att äga rom. Så snart contracter derom blifvit afslutade, mäste Postverket betala kostnaderne. Som bekant är, fortskaffas posterne utom af de vanlige posthemmannen, genom gästgifvarskjuts, eller medelst beting, efter contracter, mot lega, som icke öfverstiger den, med hvilken gästgifvareskjutsen i allmänhet betalas; största delen af denna postföring utgår ifrån gästgifvaregårdarne, och så snart vederbörande Konungens Bef:h:de anmält, att en entreprenad är afslutad, måste man betala den drygare kostnad som deraf uppstår. Dertill kommer, att genom gästgifvareskjutslegans förhöjning, får Poststyrelsen tid efter annan emottaga uppsägningar af alla de contracter, som lyda pä mindre lega än den som i circulärbrefvet ang:de postskjutslegans förhöjning finnes utsatt. Följderna deraf äro ganska tydliga, att nemi. icke många förbättringar i postväsendet kunna föreslås, och det blir alltså nu som vid sista riksdagen, alt sådane förbättringar ej kunna på flera år verkställas. De som sedan sisla riksdag kunnat vidtagas hafva varit en följd deraf, att postångbåtsfarten på England upphört, hvaraf en besparing af medel uppkom, som medgaf införande af de förbättringar, som sedan dess blifvit vidlagne. I händelse af återremiss anhåller jag att dessa anmärkmr må till Utsk. åtfölja. Hr af Harmens, Henrik Otto:
Rgs och nu fordrar man för densamma 7 eller 8 Rdr. Men det tillkommer en annan omständighet, nemi. att för utrönande af kalkugnens verkliga behof af ved för året, måste man icke fästa sig endast vid de upgifter som egaren af kalkugnen lemnat, och enär kalkugnen egentligen icke lemnar mer än 60 läster kalk, är det således nödvändigt för att kunna utröna verkliga vedbeloppet att låta anställa profbränning för ett år, för att derefter få en säker upgift. Hvad sednare hälften af Utsk:s tillstyrkan beträffar, som handlar om att embetsmyndigheten skulle söka om möjligt vore att återfå denna ränteved som nu på ett hardt sätt uttages, enär i samma by kan hända att den ene grannen får lösa sin ved efter det pris som är satt på ränteved i allmänhet efter skatteregleringen och den andre deremot får lemna den in natura, — så skulle jag tro Ilen 15 Juli e. m. 371 att saken kan bringas till tvist mellan Kronan och kalkugnens egare, emedan år 1751 gjordes en värdering på kalkugnen och i densamma finnes icke uptagen ett ord om någon ränteved; och derpå hade väl bordt grunda sig räntevärderingen som upgjordes 1850. Jag skulle således tro att de embetsmyndigheter som befattat sig med denna sak, ställa så till att de kunna redovisa för detta förhållande i sin helhet; och jag får i allo tillstyrka StatsUtskrs här framställda förslag samt anhåller derå om Hr Gr. o. Landtm, propos. Förev:de Utlåt, blef uppå härefter framställd propos. bifallet. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 4 och 13 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 78, ang:de ett föreslaget låne-understöd utaf allmänna medel till byggnadsoch utflyttnings-kostnader å Häradshöfdingebostället Mälby. Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 4 och 13 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 38, öfver väckt förslag om vissa förändrade föreskrifter, ang.-de Bankens vexlings-kassa och depositions-rörelse.
PresteStändet, S. D. f. m. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskottets Betänkande N:o 141, I fråga om Lönebesparingar å Ämbetsoch Tjenstemäns aflöning. S. D. f. m. StatsUtskottets Utlåtande N:o 143, i fråga om lindring uti Inquarterings-be - 654 Prof. Vt dr. d. 2.1 Maj 1823. sväret för Städerne 1 allmänhet samt särskildt för Götheborg, Malmö, Varberg, och Vadstena, blef, i anseende till dervid gjorde anmärkningar, vid förnyad föredragning till Utskottet återremitteradt. S. D. e. m. Då StatsUtskottets förnyad» Betänkande N:o 151 angående kostnadsersättning för H. K. H, Kronprinsens förestående förmälning och verkställde Utrikes resa, å nyo föredrogs, fann PresteStåndet, med förblifvande vid sitt bifall till Utskottets i detta ämne först atgifne Betänkande, att detta sednare endast borde läggas till handlingarne. S. D. Då Stats Utskottets Betänkande W:o 140, angående bidrag af Staten till PensionsCasas-Inrättning för civile Ämbets, och Tjenstemän, jemte samma Utskotts under N:o 142 afgifne Utlåtande, om Ämbets och Tjenstemäns behof, att innan 70 års ålder taga afsked, med oafkortadt åtnjutande af lönen, nu å nyo föredrogos, blefvo de samma, i anledning af dervid gjorde anmärkningar till Stats-Utkottet återremitteradt. S. D. e. m. Enär Lag-Utskottets Betänkande N:o 44, om ändring uti 30 Cap. RättegångsBalken, nu ånyo föredrogs, blef detsam* ma af PresteStåndet afslaget. Vrot.
Be t tillhand* afl# r{6. ag Reservationer: iro af Herr Lefler E. M, k ”Ehuru jag förut nogsamt föreställt turg de svårigheter, som, i anseende lill Statens närvarande knappa och till miingfalldiga andra hellof påräknade tillgångar, skulle mota, i fråga om uppfyllandet al de löften Rikets Ständer allt sedan i 8°9 °ch 1810 årens Riksdag gifvit de med ständig inqvartering betungade Rikets städer om lättnad häruti, medelst antingen inlösen för Statens räkning af de caserner, som nämnde städer för inqvarteringens utgörande sjelfve uppbyggt, eller ock uppbyggande af caserner, på Statens bekostnad, för utgörandet häraf: hade jag dock hoppats, aLt Rikets Ilögloflige Ständer denna gång skulle finna sig föranlåtne att åtminstone göra något till beredande af den lättnad de, i afseende å berörde tunga, så länge utfäst, och icke beständigt låta det stanna vid blotta löftet derom. Jag hade nemligen trott, att de släder, hvaribland Götheborg är en, som hafva caserner, hvilka ined mycken kostnad blifvit af dem uppbyggde, borde intill nästa Riksdag^ eller till dess den utlofvade fullständigare lindriggen i inqvarteringsbesväret kunde komma lill verkställighet, få, genom ett lämpligt Statsanslag, af Staten uppbära årlig ränta för det capital, som desse städer uti casernerne nedlagt, hvilket för Götheborgs stad, hvars casern är byggd under åren 1798 och 1794» utgör 114,000 Rdr uti då varande goda penningar^ Detta synes vara så mycket billigare, som nämnde städer hitintills ensamme fått underhålla casernerne, betala räntan och assurancen för dem, och äfven hädanefter få ulan ersättning bestrida de förstoch sistherörde icke obetydliga omkoslnaderne»
Den är icke stark, som i nödene icke fast är. Hjelp dem som man döda vill, och drag dig icke undan för dem som man dräpa vill. Säger du: Si, vi förståt intet; menar du, att den der hjertan vet, märker det icke; och den der på själena akt hafver, känner det icke; och lönar menniskone efter hennes gerningar? Ät, min son, hannog, ty det är godt; och hannogskaka är söt i dinom hals. Alltså lär vishetena för dina själ; när du finner henne, så varder det framdeles väl gåendes, och ditt hopp skall icke fåfängt vara. Vakta icke, såsom en ogudaktig, uppå dens rättfärdigas hus; förspill icke hans hvilo. Ty en rättfärdig faller sju resor, och står åter upp; men de ogudaktige falla uti olycko. Gläd dig icke öfver dins oväns fall, och ditt hjerta fröjde sig icke öfver hans olycka. Herren måtte det se, och honom det illa behaga, och vända sina vrede ifrå honom. Vredgas icke öfver den onda, och haf icke nit öfver de ogudaktiga. Ty den onde hafver intet till hoppandes, och de ogudaktigas lykta skall utslockna. Min son, frukta Herran och Konungen, och blanda dig icke ibland de upproriska. Ty deras förderf skall med hast uppstiga; och ho vet, när begges olycka kommer? Detta kommer ock ifrå de visa. Anse personen i domenom är icke godt. Den som till den ogudaktiga säger: Du äst from; honom banna menniskorna, och folket hatar honom. Men de som straffa honom, de behaga väl; och en rik välsignelse kommer öfver dem. Ett redeligit svar är såsom ett ljuft kyssande. Beställ din ärende ute, och bruka din åker; sedan bygg ditt hus. Var icke vittne utan sak emot din nästa, och bedrag icke med dinom mun. Säg icke: Såsom man gör mig, så vill jag göra igen, och vedergälla hvarjom och enom hans gerning. Jag gick framom dens latas åker, och om dens galnas vingård; Och si, der var icke annat än nässlor på, och stod full med tistel, och muren var omkullfallen.
Ehuru endast någre få Ledamöter af Ståndet sätta så mycket värde på Utskottens Betänkande, att de yrka proposition på bifall derå , emot alla andras önskan , kan det väl icke forvägras dem , att få bifall derå till Ja-proposition ; men man kan lätt komma ifrån den ena voteringen, om man Den 15 December f. m. 777 först afgör emellan de begge meningar, hvilka blifvit framställde att utgöra Contra-proposition. När en af dessa då blifvit till Contra-proposition antagen, tror jag all skiljaktighet i det öfriga af frågan skall komma att förfalla. Jag anhåller derföre om en förnyad framställning af den Contra-proposition Herr Grefven och LandtMarskalken nyss föreslog. Grefve af UgglaSj Gustaf: Enär tiden är ganska dyrbar, hemställer jag , om icke tvenne voteringar kunde undvikas. • Om Ridderskapet och Adeln bifaller Lag-förslaget eller ej , blir utgången enahanda , ty det kommer i alla fall att expedieras från Riksens Ständer. Om, på sätt Herr Riddarbus-Secreteraren föreslagit, Ja-propositionen stäildes så , att Lag-förslaget skulle ogillas, men den ceconomiska delen af Utskottens Utlåtande antagas , så kunde Contra-propositionen blifva på instämmande i Bonde-Ståndets beslut} och vi skulle då, genom en votering, kunna afgöra hela målet. Herr Grefven och Landt-Mar skalken yttrade , det han , med afseende å de flere i detta mål framställde särskildte meningar, för dess del näppeligen ansåg det vara möjligt , att bringa målet till ett lagligt slut , så framt detsamma icke delades uti 2tne delar, den ena , angående nyttan eller skadligheten af fast egendoms försäljning å Lotteri, samt den andra, rörande bifall eller afslag å Utskottens, i afseende a en slik försäljning, uppgjorde Lag-förslag.
S. D. Remitterades till Stats-Utskoltet Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående bos Kongl. Maj:t framstäldt anbud på amorterings-lån till Svenska Stats-verket. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 9 och 13 dennes på bordet lagda Retänkande N:o 14, i anledning af väckta motioner, rörande ändring och tillägg till 4 kap. 2 § samt 6 kap. 2 och 3 §§ Ryggninga-Ralken. S. D. Vid föredragning af ett från Högvördiga Preste-Ståndét ankommet den 13 dennes e. m. på bordet lagdt Protokoils-utdrag N:o 226, innehållande inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Ronde-Ståndet, att instämma i det af Presteoch Rorgare-Stånden, med afslag å hvad Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottet i Betänkandet N:o 63 tillstyrkt, fattade beslut, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes utfärda ny författning till skyddande af landets fornlemningar, med stadgande af tjenliga ansvarsoch vites-bestämmelser för förstöring af desamma, samt låta upprätta och sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga och, dér Rikets Ständers medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nådig Proposition; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med frånträdande af sitt i ämnet förut lättade beslut, förevarande inbjudning antaga. Frän Högv. Presle-Sldndet.