Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, Rudolf: Den motion, Hr Brakel nyl. väckt, har han redan vid föreg:de Riksdagar bringat å bane, ehuru alltid Den 16 November f. m. U5 alltid utan dermed åsyftad framgång, hvilket jag för min del hoppas äfven nu måtte blifva händelsen. RiddarhusUtsk. täcktes blott taga kännedom om de öfverläggoingar, som vid föreg, tillfällen egt rum ang. denna fråga, äfvensom af Utsk:ls vid sista Riksdag utlåtande i ämnet, för att finna huru de vid första påseendet mer eller mindre giltiga skäl, som till stöd för framställningen om dylik ändring varit anförda, blifvit ut förligen granskade och otillräcklige befunne. Jag torde exempelvis ej mer än behöfva påpeka den betydliga tidsutdrägt, som detta förslag skulle medföra, ej allenast, vid första tillsättningen, genom de många namnens upräkning och summerande, men jemväl sedermera, då, för hvarje gång någon Elektor funne sig föranlåten att från sin befattning afträda, R. o. Ad. skulle, till förfång för sina egentliga föredragningsämnens handläggning, nödgas uptaga mången plenisammankomst med anställande af nya val. Frånsäger sig deremot nu någon Elektor Iresagde förtroende, sker återval genom Bänkmämmen å tid, då Ståndet ej är samladt, och således utan afbrott i dess arbeten. I afgången Bänkmans ställe väljes, utan särdeles tidsförlust, en annan af hans Bänkmansafdel ning. Detta är dock blott den eria, jag medger det, mindre betydande sidan af saken, om än äfven den ej saknar sin vigt. Men vore verkligen förhållandet sådant, som motionären förmenar, att nemi. Ståndets politiska opinion bättre och säkrare skulle uttryckas genom direkta och samfällda val, då finge man visserl. icke göra afseende hvarken på tidsutdrägt eller någon annan olägenhet af en jemförelsevis underordnad betydelse. Jag tror likväl det nuv:de valsättet just i detta afseende innefatta större fördelar, än som kunde vinnas genom det af Hr Brakel föreslagna.
S'änder derom förestrifwa, men hwilken förwaltning stulle uvhöra, om de pä Auction till full ägande rätt ät enskilde stulle försäljas. Wid ett sädant förhällande och dä Riksens Ständer wid sista Riksdag icke förestrifwit nä. gon Den SZ September. 8 gon annan grund för framtida hushällningen med Kungs-Ladugärdarne, will Kongl. Mast, till följe af ofwauberörde 77. §. af Regerings. Formen, och dä förwaltmngs qrundernes bestämmande owiikorliqen Riksens Ständer ensamme tillhöra, till Rikets nu församlade Ständer hafwa öfwerlemnat, huruwida nägra nya grunder för framtida hushällningen med Kungsoch Kungs Ladugärdarne, efter nu warande Arrén, dens flut böra utstakas, samt att, i sädant fall, de samma förestrifwa, eller ock om Kongl. Masts Nädiga Kungörelse af den 17 December 1799, anqäende hivad som wid Kunqsgärdars bortarrenderande bör iakttagas, äfwen hädan, efter mä fä tjena till efterrättelse. Kongl.
N:o 97 blef af R. o. Ad. bifallet. Företogs till pröfning LagUtskrs den i5 och 26 sistl. Aug. e. m. på bordet lagda betänk. iV:o 99, i anleda, af väckt fråga om förändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden örn giftorätt och arfsrätt, 111. m. Frih. Boye, Ludv., uppläste följande: Då jag nu går att yttra mig, angrde LagUtsk:s betänk. N:o 9g, måste jag anmärka, huruledes Utsk., med afvikande från föreskriften i Riksd Ordnrs 5i §, tillåtit sig att i samma betänk, upptaga 2:ne särskildta ämnen, nemi. icke allenast frågorna om arfsrätten och giftorätten, utan äfven frågan om istadarälten till sidoarf; af hvilket förfarande den olägenhet nu uppstår, att, ifall Ståndet företager betänk, till pröfning, och skulle vilja afslå Utsk:s tillstyrkanden i de förra, men bifalla tillstyrkandet i den sednare, så torde Ståndet, derföre att betänk, nu förekommer första gången, icke kunna göra någotdera, utan mäste återremittera detsamma, deraf en onyttig tidsutdrägt åstadkommes. För en annan vigtigare anmärka, emot det behandlingssätt, som betänk, framställer, utbeder jag mig Ståndets uppmärksamhet.
Jag har redan på ett annat ställe yttrat, livad tidens tecken i detta hänseende uppenbara, nemi. att de stående härarnas gift fräter på alla Europeiska samhällens must och märg, och att deribland äfven måste räknas de oerhördt kostsamma, men för vår local föga tjenliga Linieskeppen,samt att till dess botande, isynnerhet inom fattiga Stater, fordras ett lika hastigt som kraftigt motgift, hvilket lyckligtvis finnes i Co nsc r i p t io n s-sy s t em e t, som ej bör lemnäs obegagnad t. Att det inom vårt land kan begagnas, derför hafva vi att tacka den Konungsliga Hjelte, som, jemte andra oförgätliga minnen, från det ärorika Frankrike hitfÖrde detta betydelsefulla alf, som utgör den fria samhäilsmannens första pligt, att nemi. en viss tid sjelf bära vapen till sitt lands försvar, hvarigenom krigstjensten, då densamma medelst en jemnlik fördelning åligger hela folkmassan, icke mera är — eller åtminstone icke längre borde vara — en särskild, någon viss medborgareclass tillhörande förrättning. Den öfversigt af verldshistorien, jag här förut framställt, bevisar mer än nog, alt hvarje annan fördelning, huru be - jG Den i Mart f. m. skaffad som helst, varit olycksbådande för alla kända Nationer i alla tider, och att det sålunda kan anses för en orubblig sanning, att den allmänna försvarspligten, som åligger alla medborgare utan undantag, icke blott är den rättvisaste, men också den, som bäst svarar mot sitt vigtiga ändamål. Vår Na t i o n a 1 - b e v ä r i n g måste, i följd af allt detta, vara och i alla tider förblifva liufvudgrunden för vårt lands försvar.
Frågan måste då förfalla, och det enda som den, hvilken gjort förslaget, kan fordra, är att utbekomma Utskottets Protocoll, för att till trycket befordra. Jag instämmer således deri, att ConstitutionsUtskottet icke bordt om denna sak, såsom förfallen, göra någon anmälan till Stånden. Utskottet har väl förut en gång under denna Riksdag öfverlemnat alternativa förslag till ändring i Grundlagen, men båda alternativerne inneburo då en verklig sådan ändring; liela Utskottet var således ense derom, alt Grundlagen tarfvade ändring, och att framställning derom till Riksens Ständer borde ske, det var endast om, hurudan denna ändring borde vara, som två Stånd voro af olika tankar med två Stånd. Helt annorlunda är förhållandet i denna sak, der två Stånd ansett någon ändring i Grundlagen, och således äfven någon framställning derom onödig. Herr Cederskjöld: Den siste värde talaren bar förekommit mig i åtskilligt, som jag bade arnat anföra till ämnets ytterligare utredning. Jag torde derföre blott få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den hithörande föreskriften i ap:de §. Riksdagsordningen. Der heter det: ”Då Utskottet icke funnit skäl att gilla och till Riksens Ständers pröfning öfverlemna något förslag lill ändring eller förklaring af Grundlagarne, som Utskot - 412 Den 27 Maji. let af en Riksdagsman emottagit, vare Utskottet skyldigt, om Författaren det yrkar, att meddela honom sitt yttrande, med tillstånd att detsamma, jemte förslaget, genom trycket allmänt göra &c. &c.” — Häraf finnér man således ovedersägligen, att ConstitutionsUtskottet omöjligen kan till Stånden öfverlemna något förslag till ändring i Grundlagen, så framt ej samma förslag blifvit af Utskottets pluralitet giliadt och godkändt. Herr Munck af Rosenschöld:
Genom en dylik assuransafgift, som kunde bestämmas helt låg med afseende å det stora antalet löspostväskor i förhållande till de möjliga förlusterna, hvilka det hufvudsakligen berodde på Postverket att söka förekomma, skulle Styrelsen dels hållas skadeslös för inträffande förluster och dels blifva i tillfälle att åstadkomma nödiga förbättringar i afseende å postbefordringen för egare af lösa väskor. Det torde jemväl böra för sådant fall öfverlemnas åt Poststyrelsen att efter egen pröfning vidtaga de förfoganden, sorn syntes Styrelsen för ändamålet mest lärn pläga. I Utskottets tanke bör ersättningen för bevisligen till postiljon aflemnad lös postväska, som förkommit, bestämmas till det af motionären föreslagna beiopp af 50 R:dr Runt; och för beredande af kontroll å postiljonen och möjlighet för allmänheten att åstadkomma den erforderliga bevisningen, skulle kunna användas polletter eller kontramärken, aflemnade af stationseller expeditions-föreståndare till postiljoner till det antal, som af behofvet påkallades. Med anledning af Friherre Hermelins förslag, angående Postverkets skyldighet att utgifva ersättning för löspostväska, som, efter aflemnande i posttjensteman vård, förkommit, anser sig Utskottet alltså böra hemställa Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltcls Betänkande AT:o 33. 13 att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes taga i öfvervägande, huruvida General-Poststyrelsen må förpligtas att för enskilde eller kommun tillhörig löspostväska, derest den, efter att bevisligen hafva blifvit öfverlemnad i postiljons eller posttjenstemans vård, förkommer, till egaren utgifva ersättning med 50 Ridr R:mt. Beträffande det af samme motionär väckta förslag att, derest lösväska innehölle penningar eller penningevärde utöfver 50 till högst 150 R:dr Rimt, afsändaren skulle härför vara berättigad till godtgörelse af Postverket, så synes Poststyrelsens ansvarsförbindelse icke kunna i vidsträcktare mån tagas i anspråk, än på sätt i förra punkten är vordet föreslaget.
Nio 36, i anledn. af väckt fråga om förändrad organisation af bancofullmäktiges expedition; Nio 37, i afseende å den ansvarighet, som Bancoverkets embetsoch tjenslemanna-befatlr.ingar åtföljer; Nio 38, angide löneförhöjning för banco-ombuden vid Götheborgs och Malmö låneconlor; Nio 4i, ,iied förslag till ny aflöningsstut för Bancoverkets embetsoch tjenstemän, konstidkare samt vuklbetjening; Nio 45, med hemställan om preglandet af en medalj öfver aflidne Banco-secreteraren G M. Helsingius; LaaL! t s kottet! O Nio 68, öfver gjorda anmärknir vid Ulskis betänk. Nio 4o, i anledn. af väckt fråga om ändring i 16 cap. 7 Jin Jorda-bin och upphafvande af 8 §:n i samma cup och balk. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 e m. In fidem protocolli , F. O. äi/jverslo/pe. 388 De 11 ii Juli. Lördagen den ii Juli i84o. Plenum kl. 9 f. 111. Justerades jo prot.utdr. för den 8 dennes e. m. Justerades p!eni-prot:n för den 1 dennes f. och e. 111.
TackNågre Talare hafva ansett den af Utskottet föreslagna inoch utförsels-tullen af 4 R:dr per Skfg vara för låg, då andra deremot förment den vara för hög och böra nedsättas till i R:dr per Skfg. — Utskottet har trott, och icke eller fått någon anledning förändra den öfvertygelsen , att Tackjernet, såsom utgörande en rudimateria för landets vigtigaste och dyrbaraste export-till verkning, och ett ämne för en betydlig sjelfbestående näringsgren , borde erhålla en högre skydds-tull, än den i allmänhet antagna, så väl emot införsel sorn utförsel ; men kan deremot icke gilla den tankan, att tullen skulle vara lägre på införseln än på utförseln eller tvärtom, utan tror, att, då Tackjerns-tillverkaren har lika skydd emot införseln af utländskt Tackjern, som Stångjernstillverkaren har det emot utförseln af Svenskt Tackjern, så är en billig jemnvigt bibehållen. — Möjligheten af ineller utförsel med denna skydds-tull synes Ut - 44 Bcvillnin"s-Utskoltcts Utlåtande N.-o 44. skottet böra till de undantag, som uppkomma af ett onaturligt och ojemnt förhållande dessa Näringar emellan, som sålunda icke af några sladganden böra hindras. Utskottet förblifver således vid sitt gjorda förslag, Inä tru menter: Fältskärs Genom den å« satta tullen är den inhemska tillverkaren tillräckligt skyddad, om han eger nog skicklighet i sitt yrke. — I motsatt fall bör han ej gynnas genom en olämplig tull å denna artikel , som behofvet för Landets och Armeens sjukvård gör ovilkorligen nödvändig. — På denna grund tillstyrkes afslag å Herr Hartmansdorjjs anmärkning. Indigo: Att förhöja tullen å detta råämne vore stridande mot 5:te grunden i Tullbetänkandet (pag. 68). Kalk:
Grefve von Rosen i Delande med hvarje Svensk Riddersman den varmaste känsla af tillgifvenhet och aktning för Ridderskapets och Adelns beslut, anhåller jag dock, att Herr Grefven oph LandtMarskalken täcktes framställa den begärdta Propositionen. Friherre Cederström: Sedan Herr Gref ven och LandtMarskalken förklarat sin öfvertygelse, kan ingen vidare Proposition i saken begäras. Men jag vågar anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa den fråga, huruvida Ridderskapet och A‘ deln yrkar någon Proposition. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln yrkade proposition å den af Grefve von Rosen väckte Motion, om nytt val af Ele: Den 2 y September }. m. cforer till utseende af Riksens Ständers Justitieombudsman. Ropades starka Ja och Nej; hvarjemte votering från flera ställen i Salen begärdes. Herr Grefven och LandtMarsbalken framställde derefter följande voterings-propositiont Den sorn yrkar proposition å den af Grefve von Rosen väckte Motion, om nytt, val af Electorer till utseende af Riksens Ständers Justitieombudsman, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition, samt Grefve von Rosens Motion, i följd deraf, böra förfalla. Hvilken voterings proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
M e n däremot finner jag flere uttalanden i artikeln o m kriget ensidiga, vare sig detta beror på att författarinnans uppfattning är sådan eller på att h o n i polemi1898 ken k o m m i t att endast betona den sida af saken, hvarigenom hon skiljer sig från sin motståndarinna. Då det enligt min åsikt ingalunda är likgiltigt, o m den svenska kvinnan afgör sin ställning till fredso c h försvarsfrågan från en oriktig eller riktig uppfattning af kriget, tar jag mig friheten att anknyta följande reflektioner till » e n dotter af Sveas » artikel. Jag ber särskildt få påpeka att jag ej vänder mig m o t artikeln i dess helhet, utan endast m o t vissa detaljer, hvilka, o m de lämnades oemotsagda, lätt skulle kunna slinka in i medvetandet såsom sanningar på samma gång s o m den vackra tendensen. Först o c h främst vill jag skärskåda jämförelsen mellan » hjältekonungens krig » o c h » Birger Jarls fridslagar ». D e senare kostade enligt förf. Jag tillåter mig betvifla detta. Månne öfverheten fick bära svärdet förgäfves vid genomförandet af d e m? Månne den icke fått nödig makt att genomföra dem genom de blodiga slagen vid Sparrsätra o c h Herrevadsb r o? För öfrigt synes mig ännu en likbetspunkt kunna uppletas mellan Birger Jarls o c h Gustaf I I Adolfs bragder. Den senare synes mig också ha kämpat för genomförandet af en » fridslag », men en internationell, religionsfridens, o c h genomförandet af den var väl värdt de offer det kräfde. » Huru såg vårt land ut v i d hans d ö d? » frågar förf. Ja, n o g bar den tidens svenska folk tyngre b ö r d o r än » det skattetyngda o c h rösträttslösa svenska folket » i vår tid, m e n den hårda nödvändigheten hade tvingat till en exempellös utveckling af landets hjälpkällor, s o m äfven k o m följande tider till godo, o c h att Sverige ej varit alldeles utblottadt 1G32 är tydligt, eftersom det ännu i 16 år förmådde att m e d framgång fortsätta kriget o c h utföra ännu ett.
Hvarken den af Kongl. Majit framställda bestämmelse eller det af Utskottet dervid gjorda tillägg, i afseende på de sex norra länen, hafva blifvit af mer än 2:ne Riks-stånd i allo bifallna; dock finnas emellan de särskilda skiljaktiga meningarne så mycken öfverensstämmelse, att Utskottet anser en sammanjemkning deraf kunna ega rum och tillåter sig derföre vördsamt inbjuda: a) Hedervärda Bonde-ståndet att, med frånträdande af sitt beslut, förena sig i det, som Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet fattat, angående den fjerde af de bestämmelser Kongl. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Elton.-Vtskottets Memorial M 42. 7 Majit ansett böra läggas lill grund för en ny skogslag-stiftning, samt b) Borgare-ståndet att frånträda sin särskilda mening rörande Utskottets tillägg i afseende på de sex norra länen, samt instämma uti det af Presteoch Bonde-stånden i detta ämne fattade beslut. 4:o. Den femte af ifrågavarande bestämmelser, som angår boställs-skogarne, har, med den förändring, som Utskottet i sitt oftabesagde utlåtande föreslagit, blifvit godkänd af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet, men afslagen af Borgareståndet och återremitterad af Preste-ståndet. Då likväl både Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet bifallit Utskottets berörde framställning, får Utskottet, med vidbhfvande deraf, till Högvördige Preste-ståndet hemställa, att Högvördige Ståndet behagade i ämnet fatta sitt beslut. 5:o. Vidkommande den nionde af de bestämmelser, Kongl.
Dörren, som stått öppen, när jag kom hem, lämnande fritt tillträde åt hvem som ville stiga in, nyckeln, hvilken jag på ett så besynnerligt sätt förlorat och återfunnit – allt detta hade hela tiden legat kvar i mina tankar, utgjort den hemliga orsaken, att jag denna natt satt uppe, ett rof för hemligt grubbel. Ännu en gång öfverfölls jag af denna besynnerliga känsla, hvilken ensamheten stundom medför, denna rädsla för mörkret, af hvilken vi alla lidit, men för hvilken vi aldrig upphöra att i ett slags besynnerlig själfblygsel förebrå barn och dem, hvilka bibehålla barnens friska instinkter. Återigen föreföll det mig som om någon vore dold inne i mina rum eller ock stode gömd utanför min dörr, beredd att stiga in och fullfölja sina afsikter mot mig, hvilka de nu voro, så fort jag släckte ljuset och försökte sluta mina ögon till sömn. Ehuru jag hade en den mest brinnande lust att gå ut, väcka min värdinna och låta undersöka hela huset, skulle jag naturligtvis lika litet hafva gifvit vika för denna lust, som du, min ärade läsare, vid ett dylikt tillfälle skulle velat samtycka att för utanförstående blotta den hemliga värld af vidskepelse och mystisk fruktan för det okända, som säkerligen mera än en gång öfverfallit dig lika starkt, som nu var händelsen med mig. Jag var genomträngd af den lifvets första maxim, som heter obenägenhet att göra sig löjlig, och som skapar all feghet, från den moraliska, hvilken skyddar våra fördomar och gör oss känslolösa mot olyckan, till den intellektuela, hvilken hindrar oss att gå öfver de gränser, bakom hvilka vårt vetande slutar. För mig syntes det i detta ögonblick som en mycket allvarlig sak, att det fanns stora delar i mina två rum, hvilka lågo i mörker. Men jag skulle ingalunda hafva velat hafva något vittne på denna min svaghet. Jag hade genomsökt detta rum, letat under möblerna, lyst bakom förhängen och dragit undan gardiner.
Vid beräkningen af de bidrag, församlingarne förbinda sig att lemna för lönens fyllande till det stadgade minimum, torde afkomsten af donationer, som kunna vara till skolans behof gifna, få i bidraget inräknas för så vidt som de trädt i stället för bestämda afgifter, hvilka eljest bort till folkskolekassan utgå, äfvensom kostnaderna för skolor, inrättade af enskilde personer inom församlingen, endast till så stor del som 112 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139. motsvarar beloppet af sådana afgifter, som af dem eljest bort till folkskolekassan betalas. Då på många ställen, lill följd af lokala förhållanden, fasta skolor icke kunnat med fördel inråttas, ulan man måst nöja sig med ambulatoriska skolor, bör ifråga ställa löneförbättring tillkomma såväl de vid de ambulatoriska, som fasta folkskolorna anställde examinerade lärare. De upplysningar, som äro tillgängliga, lemna väl icke full ledning ali bestämma den behöfliga anslagssumman; dock synes, enär, enligt en uppgift af år 1856, 1,047 folkskolelärare voro tillika antingen prestmån eller klockare, hvilka i allmänhet kunna anses vara bergade och således mindre i behof af ifrågavarande statsbidrag samt dessutom ett icke obetydligt antal lärare ulan bidrag af statsmedel innehafva löner uppgående till nu ifrågavarande belopp, icke mera än högst två tredjedelar af de examinerade folkskolelärarne behöfva nu föreslagna lönefyllnad. Oin således ett antal af 2,000 lärare skulle för närvarande hafva ett så lågt lönebelopp, som 250 It:dr, komme Statens andel af lönefyllnaden alt utgöra öfverhufvud 75 ll:dr för hvar och en, eller tillsammans en summa af 150,000 R:dr. Då likväl det verkliga förhållandet i många fall kan anses mera fördelaktigt, har Utskottet ansett det erforderliga anslaget kunna beräknas till 120,000 R:dr. Enär anvisandet af ifrågavarande anslag är förenadt med en bestämd föreskrift att examinerad folkskolelärares lön skall framgent utgöra minst 400 R:dr och församlingarnes bidrag för delta ändamål i följd deraf skola för framtiden fortfarande utgå, lära väl äfven Statens bidrag för samma ändamål med lika säkerhet böra vara alt påräkna.
Under åren 1848, 1849 och 1850 äro i staden födda 336 och döda 289; således 47 flera födda än som aflidit; och har dels derigenom och dels i följd af inflyttningar befolkningen i det hela ökats med 268 personer. I staden finnes en högre apologistskola, som erhållit sin nuvarande organisation enligt Kongl. Maj:ts nådiga resolution den 16 Mars 1847, hvarigenom, ifrån att vara en elementarskola med tvänne afdelningar och tvänne lärare, denna skola blifvit förändrad till högre apologistskola med fyra ordinarie lärare, der undervisning meddelas i alla de läroämnen och till den grad, som erfordras för den mindre studentexamen; hvarförutan af särskilde, dertill antagne lärare lemnäs undervisning i sång, ritning och gymnastik. Lärarnes löneinkomster äro följande: 36 Rektor B:ko R:dr 1,000. l:sta Kollega » » 600. 2:dra dito » » 600. 3:dje dito » » 600. En Kantor, tio tunnor spanmål årligen, för hvilka erhålles lösen efter medelpris af de feni sednaste årens markegång. En Gymnastiklärare, med årligt arfvode B:ko R:dr 120, och en Ritlärare dito dito dito » » 120. Lärjungarnes antal har från 58, som det var år 1847, numera ökat sig till omkring 100. Uti stadens folkskola, hvarest lemnäs undervisning i föreskrifna läroämnen af en lärare, som har i årlig lön B:ko R:dr 200, utgjorde lärjungarnes antal vid 1850 års slut 110. I sammanhang med folkskolan är bildad en slöjdskola för medellösa flickor, hvarest af en antagen lärarinna, med årlig lön af 133 R:dr 16 sk. B:ko, meddelas undervisning i qvinnoslöjder. Uti denna skola, åt hvilken åtskilliga fruntimmer i staden dessutom egna en närmare tillsyn, är lärjungarnes antal 43. Dessutom finnas i staden flera enskilda undervisningsanstalter med tillhopa 169 lärjungar.
H. R, o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 4G Den 23 April e. m. Onsdagen den 23 April 1845. Plenum kl. ö e. m. Justerades 2:ne prot.utdr. flir denna dag f. m. Fortsattes pröfningen af Bancooell LagUtsk:ns utlåt. N:o 2, i anleda, af gjorde anmärkn:r vid Utsk:ns utlåt. N:o 1, med förslag till lag för enskilde banker samt villkoren för deras rörelse. § 2. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då jag förut tagit mig friheten anmärka, att de sammanlagda sladganderne uti 2, 8, 15 och lö §§ i miu tanka göra uppkomsten af privatbanker, sedan de nuvarande upphört, omöjlig, så anhåller jag, att 2 § malte få hvila, intill dess R. o. Ad. beslutat öfver de öfrige §§ till och med den 17, på det att, med anledning af de beslut, R. o. Ad. om dessa §§ fattar, jag må blifva i tillfälle att, i afseende på den 2 §, yrka den förändring, som R. o. Ad:s beslut, rör:de de öfriga §§ kan gifva anledning lill; enär åtminstone jag förmodar, att man vill bibehålla skenet af en lag, som gör det möjligt för en och annan ort att erhålla nya privatbanker. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Vi hafva i dag förlorat en stor del af f. m. på frågan om 2 §§:s sammanslående. — Jag önskar, ali det icke måtte gå på samma sätt äfven nu ; och anhåller derföre, att vi måtte få gå i orubbad ordning med frågorna. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Om icke möj ligen det skulle vara att förlora mera lid genom öfverläggning om denna fråga, så skulle jag för min del vilja tillstyrka, det af Frih. Palmstjerna begärda uppskof.