Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Om sommaren år 1824 hitkom åter ett nytt Ombud, Hr Joh. Connel, å de Amerikanske medborgarnes vägnar försedd med nödig fullmagt att afsluta denna då på i5:de året fortgående liqvidfråga, och, uppå gjord underd. framställning förklarade K. M:t att detta fordrings-anspråk borde definitift pröfvas och afgöras. Vid ärendets föredragning inför K. M:t d. r Junii 1825 afgafs af StatsMinistern för Utrikes ärenderna, Hr Grefve af Wetterstedt en underd. Promemoria rörande detta ämne, hvilken , i afseende på frågan om ersättning bolde meddelas eller ej, hufvudsakligen innehöll: att, då handlingarne utvisade både varornas belopp och försäljningspris, äfvensom att de på god tro och med Regeringens begifvande blifvit i Pommern införde och förtullade samt att penningarne vid försäljningen tillfallit Svenska Regeringen, reclamationen vore både billig och rättmätig och att den derföre borde af Svenska Kronan godtgöras: att, äfven i politiskt afseende, frågans vänliga biläggande vore af stor vigt, helst, vid medlet af år 1826, HandelsTractaten emellan Sverige och Amerika tilländalöpte och ett bestämdt afslag 26 Stats-Utskottets af Reclamationerne skulle, om ej gifva anledning till ett fiendtligt förhållande Länderna emellan, likväl nödvändigt verka på Sveriges framtida afhandlingar och förbindelser med NordAmerikanska FriStaterne, då deremot ett godtgörande af reclamations-anspråket, innan underhandlingen om tractatens förnyande börjades, skulle möjligen hafva ett förmånligt inflytande på de vilkor, som dervid kunde för Svenska handeln och sjöfarten på Norra Amerika bestämmas: att, ehuru Amerikanske Medborgarne uppgifvit sin primitiva förlust till no å iao,ooo R:dr Hamb.
Rättegångs-Balken jemte grunderna för samma lagrum, Rådstufvu-Rättens Ledamöter måtte, i den mån de uti besluten deltagit, dömas för oriktig lagskipning och lagstridiga domslut att böta allt efter felaktigheternas särskilda beskaffenhet; hvarjemte Advokatfiskals-Embetet, med förklarande, att Munck af Rosenschöld sjelf ådragit sig hämtnings-påföljderna genom sin tredska att åtlyda domstolens förelägganden under rättegången, för öfrigt i så måtto biträdt Rosenscfiölds framställda anspråk på godtgörelse för det honom obehörigen tillskyndade lidande, att AdvokatJliskals-Embetct, då Rosenschöld icke sjelf uppgifvit någon grund för beräkning af det uppenbarligen för högt upptagna ersättningsbeloppet, hemställt, att Kongl. Hof-Rätten måtte efter eget ompröfvande detsamma bestämma; äfvensom Advokatfiskals-Embetet ifrågasatt, om icke Statsverket borde hållas skadeslöst lör utgifterna till följd af Rosenskölds häktande, sedan han blifvit sakfäld. Dessutom bade Advokatfiskals-Embetet yrkat en månads suspension från lön och tjenst å en af domstolens ledamöter, som i egenskap af Ordförande deltagit i flera af de klandrade besluten, så vida denne varit ordinarie ledamot, då samma beslut fattades; men det upplystes sedermera, att så icke varit förhållandet. Förklaringar öfver omförmälda slutpåståenden hafva blifvit infordrade och till Kongl. Hof-Rätten inkommit under Februari månad 1859, samt hufvudsakligen innehållit åberopande af hvad lörklaranderne redan förut anfört jemte yrkande att varda från åtalet i allo frikände. Kongl. Hof-Rättens Utslag i anledning af detta åtal meddelades den 11 Juni 1860, och deruti yttrades, — jemte det att åtalet emot förre ordinarie Borgmästaren ansågs förfallet, sedan han med döden afgått — att, hvad angick de såsom oriktiga anmärkta åtgärderna, att hänvisa Rosenschöld att särskildt besvära sig öfver besluten af den 23l
Jag öfverlemna!- likväl denna frågas närmare utredande och bedömmande åt den ledamot, sorn gjort anmärknrn, och som tvifvelsutan är mera än jag i tillfälle att bedomina lagens lätta tillämpning i detta fäll ; men så vidt jag såsom ledamot af StatsUlsk. kunnat uppfatta frågan, har jag icke funnit målet så klart, att en sådan afskrifning kunde beviljas. Af dessa skäl skulle jag tro, alt R. o. Ad. äger anledn. att bifalla Utskis betänk., hvarigenom jag är förvissad att i hufvudsaken det ändamål vinnes, som Hr Cederschjöld sjelf åsyftat, ehuru han sökt det på ett annat sätt. Hr Cederschjöld: Jag vill visserligen medgifva, att saken skulle varit bättre utredd och lättare för StatsUtsk. att afgöra till sökandernes fördel, i händelse en rättegång af deni Varit anhängig^jord emot Roos, och han blifvit skyldig dömd att lemna dem ersättning för hvad de utgifvil; men sådant hade svårligen kunnat ske, utan alt han tillika blifvit dömd till ansvar för balancen i brottmålsväg, och samma förhållande skulle nu nödvändigt äga rum, ifall sakeu skulle så utföras, sorn Utsk. åsyftat. De ifrågavar. personerne skulle vara tvungne att emot Roos i brottmålsväg anställa en rättegång, hvilken måhända kunde dragas ut i många år, och det vore likväl ganska osäkert, huruvida den kunde få den utgång, att sökanderne, i följd deraf, skulle få den ifrågavar. afskrifningen, ehuru alla Vore fullkomligen moraliskt öfvertygade om att icke den ringaste brottslighet låg dem till last. Jag är förvissad om, att hvar och en ledamot af StatsUtsk., som handlagt detta ärende, har al de a44 Den 16 Januari c. m. handlingar, som för dem varit tillgängliga, erfarit, att de ifrågavar. ledamöterne i directin icke hafva någon nppsållig delaktighet i balancens tillkomst, d. v. s. att de icke föranledt den med vett och vilja.
(En Betjent inkommer.) Herr Höppener. (Riksrådet svarar honom med ett tecken.) Femte Scenen. DE FÖRRE. HÖPPENER. Min förträfflige vän! Huru välkommen är ni icke. Jag har högst angelägna saker att rådgöra med er om. Kom, vi gå in i mitt kabinett, så störas vi ej af någon. Min far! CONSTANS. RIKSRÅDET. RIKSRÅDET. BETJENTEN. RIKSRÅDET (tager sig en pris snus). Det är sannt; jag såg att ni kände den tappre, redlige, unge mannen, som räddade min dotter. Hvem var han? Visserligen känner jag honom; men jag har icke tillstånd att säga er hans namn. Liksom en luftig bild flyr han undan mig. Jag lefver i en öken, utan hopp, utan gränsor. Endast mitt öga ser ständigt hans öga, lik en svalkande, klar källa. Endast CONSTANS (springer upp). HÖPPENER. 57 mitt hjerta hör ständigt ljudet af hans stämma, talande i vinden. Ack min goda far! Ni ser huru det förhåller sig med den arma: hon är sjuk: hon har feber. HÖPPENER (lägger handen på hjertat). Här, ja! CONSTANS. RIKSRÅDET. Bed Höppener, min far, bed honom, att han förtror oss hvad han vet. Eller låt mig sjelf bedja dig Höppener. Du är en gammal man, och en flicka kan vända sig till dig. Min själ har blommor nog: min bön är doftet från dem. Mina känslor äro strängar på mitt hjerta: min bön är tonerna från dem. Mina tankar äro knäböjande barn, och hvarje ord är en bönbok i deras händer. Kan du motstå min bön? Säg mig hans namn? Jag har ingen frid här, (Hon lägger handen på sitt hufvud.) förrän jag får tacka honom, för det han räddade mig.
De förejfrifter, ofman åberopaDe Reglemente innehåller, fyafme *3Bi, för neDannämDe änDamål, anmifat följanDc belopp, nemligen: l:o gör ©ödeborgs IjamnbpggnaD 140,000 R:Dr, att unDer 3:ne år utgå meD tilsammans 33:co R:Dr 42,000: 2:o got’ fullborDanDe af (jatnnbpggnaDen w:D Sim* britöf)amn • 5,000: 3:o $ör ijfånDfåttanDe af hamnett wiD Sarléfyamn . 30,000: — - 4:o §ör beforDranDe af faj*bpggnaDen od) upprenS» ning af famnen raiD ©ölfrottsborg 10,000: 5:o ^ör upprensning af farleDen genom
Jag skulle snarare säga, atl Dan 13 Maj e. m. 621 medaljen borde tilldelas dem, som bevistat de föreg:de Riksdagarne, under hvilka den aflidne utvecklade den utomordentliga verksamhet, som nästan gjort honom odödlig inom dessa murar. Då det dessutom är nogsamt kändt, alt Riddar!).Kassan, med afseende å de stora utgifter, som förestå densamma, icke kan vidkännas några oförmodade utbetalningar, samt det med skäl kan sägas, att de närvide icke böra tillegna sig utan betalning det som de frånv:de icke få, så instämmer jag i deras åsigt, som yrka, att medaljen måtte utdelas åt de ledamöter, som sig dertill antecknat, emot erläggande af en bestämd skälig afgift. Frih. af Ugglas, Carl Gustaf: Jag är förekommen af Grefve Sparre. Lika med honom anser jag, att, hvad åtsidan beträffar, orden »president i K. KammarR:n» böra utgå ur den föreslagna inskriptionen; emedan det är åt minnet af Hr v. Hartmansdorff i egenskap af ledamot utaf detta Stånd men icke såsom President i Kammar-R:n, som R. o. Ad. beslutat den ifrågav:de aktningsgärden. Hvad inskriptionen på frånsidan beträffar, hafva vi hört åtskilliga förslag framställas. För min enskilda del får jag dock förklara, att jag icke funnit mig tillfredsställd af någotdera, och kan icke eller helt oförberedd upgifva något, som synes mig fullt lämpligt. Den af Utsk. förordade inskriften är icke heller, på sätt Frih. Stiernstedt anmärkt, den mest lyckade. Jag får således anhålla, att frågan i sin helhet måtte varda till återremitterad, då jag är öfvertygad att Utsk , hvars ledamöter här hört, hvartåt meningarne luta, icke skall finna det svårt att föreslå en inskription. Beträffande medaljens utdelning, anser jag, i likhet med Gr. Sparre, att det icke är skäl att frångå den praxis, som i afseende på andra medaljer blifvit följd, och att således ett exemplar i guld bör tillställas Presidenten v.
Redan denna lilla vigtiga tablå öfver obestridligen förfallna delar af skjutsfrågan torde ådagalägga, att den af sammansatta Utskottet uppställda högst enkla men tillika högst märkvärdiga voterings-propositionen hörer till de eqvatiqner. sorn behöfva ”hyfsas”, och att man först och främst inäste pä båda sidor om likhetstecknet d. v. s. både i jaoch nej-propositionen utstryka all fråga om bifall till vilkor och bestämmelser, hvilka redan äro af Riksens Ständer förkastade eller alla de uti min framställning under a) b) c) d) e) och f) ofvan angifna bestämmelser. Uteslutande från denna synpunkt mäste således, enligt min tanke, den framställda voteringspropositionen förkastas. Men dermed är dock ännu icke hyfsningen verkställd. Man finner nemligen i samma voterings-proposition tvänne summor, å ena sidan 270,000 R:dr och ä den andra 170,000 R:dr, hvilka af intet enda Riks-Stånd blifvit anvisade och hvilka ändock framställes såsom alternativer till ett blifvande Riksens Ständers beslut. Visserligen hafva två Stånd anvisat 100,000 R:dr för ett ändamål och 70,000 R:dr för ett annat, samt ett Stånd beslutat 200,000 R:dr för ett ändamål och 70.000 K:dr för ett annat, men då ändamålen med de anvisade summorna äro vidt skiljda ifrån hvarandra, lärer det icke kunna befinnas grundlagsenligt att, sammanföra summorna. Allraminst lärer en sådan sammanblandning af summor låta sig genomföras här, der sjelfva det ändamål för hvilket den ena summan blifvit anvisad är förkastadt. Om grundlagen förbjuder en motionär att i samma motion sammanföra olika ämnen sä lärer väl ännu mer ett Utskott vid framställandet af en voterings-proposition vara förhindrad att åstadkomma dylik konfusion.
Stundom utbryter han i ord som dessa: »Att människan kan göra så mycket för sig själf och så litet för andra! Att man aldrig helt kan stilla sin önskan att gagna andra människor! Jag arbetar ut mig för andra och bryr mig knappt om att röra ett finger för mig själf». Detta drag i Goethes natur förbise alla de, hvilka på grund af hans växande själfkoncentration, bedöma honom som egoist. Han ger nyckeln till sin utveckling när han utbrister: »Må jag dagligen bli allt mer hushållsam, för att sålunda kunna bli allt gifmildare, vare sig med gods och guld eller med lif och död » Goethes brefväxling med fru von Stein är oumbärlig för en hvar, hvilken vill iakttaga hans själfuppfostran. Han erkänner huru han, mot sina själfförslösande tendenser, måste sätta flit, ordning och plan i sina företag och i gången af sin bildning, och man ser huru han brukar hela sin energi för att samla, att stilla och begränsa sig, men tillika gränslöst tillgodogöra sig det han omfattar. Sålunda skrifver han – för att välja några citat bland hundra: »Huru litet människan behöfver och huru kärt detta lilla blir henne, när hon känner huru mycket hon behöfver det! Helt stilla har jag varit hemma, läst, sysslat, tänkt på dig. Jag är helt och hållet skapad till privatmänniska och förstår ej huru ödet kunnat stoppa in mig i en statsförvaltning och en furstefamilj » Ständigt uttalar han sin känsla af deras lycka, som lefva i helt äkta, enkla, naturliga förhållanden, in den reinen Krets sittlicher und sinnlicher Reize. Man känner att inga små motiv, endast kärleken och vänskapen, kvarhålla honom i Weimar så länge tills det blir för sent att annorlunda gestalta lifvet. Eller med hans egna ord: Gewiss ich wäre schon so ferne, ferne Soweit die Weit nur offen liegt, gegangen, Bezwängen mich nicht übermächt’ge Sterne, Die mein Geschick an deines angehangen. Dass ich in dir nur erst mich kennen lerne, Mein Dichten, Trachten, Hoffen und Verlangen,
Nov. P. 5. Revisorers, Riksens Ständers, ofver KrigsRäkenskaperne, Berättelse rörande sa väl 1808 och 1809 sorn 1810 och sednare årens KrigsRedogörelse och RevisionsVerk. Aug. P. 619. Revisorer, Riksens Ständers, om rättighet för, att granska ätskillige Cassors räkenskaper. Fehr. Mars P. 2j. B. 89. Rhurn, rörande jemkning i TullBevilluingen derå. Ribbing, Arvid, yttranden. Mars P. 18. B. 79. Riben, Carl Wilhelm, yttranden. Febr. P. 670. Richert, Förste ExpeditionsSecreterare, angående dess kallande till Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman. Oct. P. 4, 100. 487 Richert, Förste ExpeditionsSecreterare, angående dess afsägelse att emottaga JustitiaeOmbudsmans-Embetet. Oct. RiddarhusDirecteurer, om val af. Nov. 2 A. P. 67. — valde. Nov. 2 A. P. 333. — om val af Suppleanter till. Dec. P. 38o. — valde. Dec. P. 4^3. •— angående val deraf inom 4 månader från Riksdags början. Nov. P. 619. Aug. Nov. 2 A. P. 73. — memorial om löneförhöjning för Riddarhus-Kamereraren. Aug. P. 942. B. 3o5. Sept. P. 94» 11 o. , om återkallande af den begärde löneförhöjningen för Riddarhus-Kamereraren. Oct. 2 A. P. 452. B. 127. P. 563, 571. angående reparation å den vid Riddarhuset varande Lastbrygga. Dec. P. 724. B. 90. Dec. 2 A. P. i63, 174. om sättet, hvarpå Ridderskapets och Adelns beslut böra vid Riksdagens slut densamma meddelas.
Men sjelfva denna erinran upptogs redan så illa, att en ledamot af Utskotten till och med ville motsätta sig att proposition derpå skulle få göras; och ehuru denna glömska af parlamentarisk ordning naturligtvis blef tillbakavisad, var det likväl endast genom votering, som beslut kunde tillväga - 28 Bankooch Lag-Vtskottens Betänkande, N:o 4. bringas, att förbigåendet af Finans-kommittéens förslag i denna del skulle motiveras. Mot dessa motiver får jag nedlägga min reservation, med tillägg att jag, för min del, tror att, uti en lag om enskilda Banker, äfven bör ingå ett moment om deras rätt till förlängning af sin oktroj.» af Herr Domprosten Ahlstrand och Herr Prosten Malmstedt, hvilka instämde med Herr Arnell. af Herr Kock, som förenade sig uti Herr Riks-arkivarien Nordströms reservation emot 7 och 25 §§ af Utskottens lag-förslag. af Herr Ekenman, som instämde uti sistnämnde reservation, utom i hvad den anginge 7 och 23 §§ af lag-förslaget. af Herr Palander, som till alla delar förenade sig uti samma reservation. af Herr Wallenberg, som yttrade: »Emot Lagoch Banko-Utskottens betänkande om »Låg för enskilda Banker med sedelutgifnings-rätt» får jag mig reservera uti följande fyra punkter: l:o. Uti § 8 litt. a. förekommer: »att inför Rådstufvu-rätten blifvit i hufvudskrift förevisade och uti intecknings-protokollet ordagrannt intagne, så väl den af Konungen utfärdade tillstånds-resolution, som ock bolags-reglorna.» Uti § 1 omförmäles ingen tillstånds-resolution. Då utaf här ofvan citerade strof den slutsats skulle kunna dragas, att Konungen skulle onödigtvis besväras med utfärdandet af särskild tillstånds-resolution, oaktadt, enligt denna lags både ordalag och andemening, de af Konungen sanktionerade bolags-reglorna utgöra just sjelfva hufvudvilkoret för rättighet till sådan bank-rörelses bedrifvande, så anser jag ordalydelsen af bemälde § 8 litt.
Alt de öppna delarna af kusten, genom den föreslagna finreskepps flottan, vare sig utan eller med ånga, icke kunna hållas befriade frän landtsligningsförsök, det synes mig äfven, af hvad jag haft äran anföra, vara ådagalagdt. Här äro likväl ej landtstigningar så lätt verkstälde och landtförsvaret, som i alla händelser måste vara det hufvudsakligaste, bör så mycket snarare vid dylika tillfällen kunna med fördel användas, som dessa punkter icke kunna vara sä många eller följaktligen så svåra att bevaka. Men, säger man, om vi fä mera medel att disponera, så kan naturligtvis underhållas, icke allenast den nu föreslagna sjögående flottan, utan äfven, i mån som anslaget ökas, en betydligare. Detta är naturligt, men vi blifva i alla fall alltid för mycket underlägsne och genom sednare tiders alltmera förstorade mått på krigsskepp och deraf följande ökade dyrhet, kan omöjligen en fattig nation täfla eller bör icke ens försöka att på den banan följa med de rikare och mäktigare. Att icke, derföre all hafskust utgör en del af ett rikes gränser, detta rike behöfver underhålla en sjögående flotta, derpå år en af Östersjö-grannarne, Preussen, ett talande exempel. Preussen har icke en gäng lättare fartyg till sjöfartens skyddande, ehuru dess handelsflotta är betydlig. Om hvad jag nu anfört befinnes, såsom jag förmodar, grundad! på fullgiltiga skäl, så framställer sig belt naturligt den frågan: Bör staten fortfarande offra stora summor åt underhållandet a f ett f örsvarssystem, sorn icke, när det gäller, kan vara till något positivt gagn, utan endast, genom absorberandet af alta medel, förhindrar utvecklingen och antagandet af något för vår egendomliga kustbeskaffenhet och våra tillgångar mera lämpligt? Svaret härå synes mig ej kunna utfalla tvifvelaktigt.
Nu ha vi ändtligen råd därtill, » Det har du gjort 9 9 9 gånger, och du vet, eller hur mamma? » att den håller på att ramla sönder, så trasig Modern skramlade med tallrikarne så mycär den. » ket hon kunde och låtsade ej höra. Hon hade » Den är nylappad just i höst, » invände fru annars den förträffligaste hörsel, men var det Björk. någonting hon ej tyckte om att höra, blef » Nej, men du är då som en liten gammal, hon alltid litet döf. istadig ölänningi » utropade Ida och stampade » Nu ska ' mamma ha en ny nattrock, hör med foten, » men nu ska ' du också för en mamma det, » sade Ida och tog modern i gång få se, att vi rå på dig, att du för en armen. gång ska ' göra som vi v i l l. » » Hör mamma, » upprepade Maria och tog » Nej, kära mina flickor, nu få ni inte modern i den andra armen. bråka så där med mig, inte tränga mig så, » Ja, jag hör, ja, jag hör, » svarade fru jag kan inte reda mig mot er, » sade fru Björk Björk och nickade bekräftande. » Jag skulle i det hon afvärjande sträckte ut sina händer. vara stendöf annars, för ni skrika, som om Det kom en lätt darrning i hennes röst och en dimma öfver ögonen, då hon med ett barnselden stode i knutarne. » ligt, ängsligt uttryck vände sig mot döttrarna. » Kära, snälla mor, förlåt oss! » ropade nu flickorna om hvarandra, och kastade sig öfver modem med de ömmaste smekningar, » vi skola inte tala om nattrocken, ifall det gör dig ledsen, vi tänkte bara. » » Ja, ja, vi få väl se, » sade frun, i det hon besvarade flickornas ömhetsbetygelser, » det kan ju hända längre fram, vi få som sagdt se, då jag väl en gång fått pengarne. » Flickorna gåfvo hvarandra en menande blick, men frågan om nattroeken bortlades tills vidare. Så snart frun fått sina pengar, hvilket skedde kort därefter, dök den emellertid upp igen och denna gång med förnyad styrka.
Men då frågan härom i hela sin vidd, eller omfattande så väl den förflutna tiden som organisationen hädanefter, vid denna Riksdag genom motioner blifvit framställd samt Stats-Bevillnings samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten ingått i pröfning af ärendet och deröfver uti Betänkandet N:o 88 pag. 1 yttrande meddelt , får Utskottet här endast åberopa samma utlåtande. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om anordnandet efter Stat från StatsContoret af löner och pensioner vid alla förvaltande Verk och Inrättningar. (I.-A.) Höglofl. Ridd. och Adeln har till Utskottet remitterat ett af Hr Grefve Gyllenborg, Joh. Henning, afgifvit anförande, hvaruti Hr Grefven, på grund deraf att Lö’ner och Pensioner från en del förvaltande Verk och Inrättningar nu directe utgå, men ordningen syntes fordra , att sådane icke partielt utgåfvos från flera serskilta administrationer, utan blott från det ställe, der uppbörden för dem alla sammanflyter, föreslagit: att löner och Pensioner från alla förvaltande Inrättningar såsom Tulloch PostVerken m. fl. «på anordnas efter Stat från K. StatsContoret, så att af den influtne uppbörden vid hvarje sådant Administrerande Verk, endast må innehållas, emot redovisningsskyldighet, erforderlige medel för Restitutioner och obestämda utgifter; Och borde tillika R. St:r erhålla del af dessa Verks och Inrättningars Löneoch PensionsStater, innefattande tillika uppgift på de K. Bref, till följd af hvilka Pensioner utgå med korrt uppgift af skälen till Pensionernes meddelande. I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, det Utskottet, hvad först angår det föreslagne utbetalningssältet af löner och Pensioner, anser detsamma en - Betänkanden, N:o 332. 49 endast föranleda till en öfverflödig omgång, utan att medföra någon större controlt i afseende på det utgående löneeller pensions-beloppet, hvilket i allt fall måste rätta sig efter den gällande Staten. —‘Vidkommande uter upprättandet och uppförande å RiksStat af en bestämd
» Gustafs socknemän inom Stora Kopparbergs län, å 6,000 R:dr, för brobyggnad öfver Dalelfven i närheten af nämnde sockens kyrka, emot dito dito; utbetaldes år 1853, 5,201: 76. » Thorsångs socknemän, inom samma län, å 10,000 R:dr, för anläggning af 2:ne flottbroar i närheten af Thorsångs kyrka, den ena öfver Dalelfven och den andra öfver Lillelfven, emot dito dito; utbetaldes år 1859, . 10,000: — för brobyggnad öfver Ume-elf, invid staden Umeå, å 55.000 R:dr, emot dito dito; utbetaldes år 1861, 55 000: — till Ronneby köping, å 10,000 R;dr, för Rottne-åns upprensning och jetée-byggnad vid dess utlopp, emot dito dito; utbetaldes ar 1861, 10,000: — för Arboga ås upprensning, å 15,000 R:dr, emot dito dito; utbetaldes år 1855, 12,999: 69. » upprensning och fördjupning af Köpings å, a 20.000 R:dr, emot dito dito ; utbetaldes år 1855, 17.304: 34. R:dr, emot årlig återbetalning af 6 procent, hvaraf 4 procents ränta för återstående kapitalbeloppet beräknas; utbetaldes år 1856, 133,727: 11. R:dr, emot dito dito; utbetaldes år 1854. 126,292: 95. Detta lån utbetaldes af handelsoch sjöfartsfondens medel under åren 1852 och 1853 147,053: 31. » fortsättningen och fullbordandet af samma jernvåg sanläggning, å 150,000 R:dr, emot årlig inbetalning af 3 procent, hvaraf såsom ränta å det obetalda kapitalet beräknas 2 procent.