Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende 5 den i Kongl. Stats-kontoret upprättade sä kallade liggaren, omfattande Stats-verkets special-utgifts-stater för 1849 och följande år intill vidtagande af nästa Stats-reglering, hafva Revisorerne anmält, att samma liggare funnits sä till vida felaktig, som den å anslaget för Minister-staten uppförda pension till en af Rikets Herrar, f. d. Stats-ministern för utrikes ärendena, m. m., Friherre A. E. Ihre, utgörande, jemlikt Kongl. Brefvet den 16 Maj 1848, 1,500 R:dr Hamburger Banko, funnes i liggaren upptagen till 1,500 R:dr Svenskt Banko, hvaraf följt, att äfven de slutsummor, i hvilka pensions-beloppet ingått, voro, likasom det kalkylerade årsbidråget af Norrska Stats-verket, origtiga. Men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, ‘berörde felaktighet numera blifvit rättad och liggaren dessutom icke tjenar till efterrättelse vid utfärdande af anordningarne, som grunda sig å fastställda stater och Kongl. Maj:ts nådiga Bref, lärer, vid sådant förhållande, Revisorernes ifrågavarande anmälan icke påkalla någon vidare åtgärd. § 3. (Rev.-ber. pag. 49. Fork!, pag. 242.) Med anmärkning, att, i följd af Kongl. Brefvet den 22 Juni 1847, en ledig Byrå-chefslön i Justitie-stats-expeditionen, utgörande för år räknadt, 1,600 R:dr, för 10 månader af år 1848 och för hela året 1849 utgått till arfvoden åt e. o. tjenstemän inom expeditionen, hafva Revisorerne ansett, att, då vid sådant förhållande denna lön under nämnde tid icke varit för embetets bestridande behöflig, densamma bort Stats-verket besparas i stället att, såsom skett, till ett dermed icke afsedt ändamål användas. Men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:t uti sin till Rikets nu församlade
Lagstiftarens säkraste stöd, vid bedömandet af allmänna angelägenheter, I denna nu ifrågavarande, fordras mycken erfarenhet; men en erfarenhet, sorn är stödd på betraktelser af näringslifvet i Samhället, allt ifrån arbetarens koja och Hökarboden ända till Capitalistens hemliga bok och Grosshandelns största företag. Det är denna erfarenhet jag bemödat mig att vinna, i hvad Fäderneslandet angarOch i hopp, att denna, eller rättare, att redan bemödandet att vinna denna erfår renhet är vigtigare än den erfarenhet, sorn ännu yttrat sig vid denna öfverläggning, vågar jag tillkännagifva min bestämda öfvertygelse att resultatet af hvarje fullständig forskning i Svenska näringslifvet blifver, att ingen säkerhet, ingen trefnad, ingen verklig, varaktig framgång, är deruti för Svenska Medborgaren möjlig, förr än ett bestämdt Myntvärde åter erhålles för landets enda nu gångbara Creditmynt ; eller med andra ord, förr än Sveriges Den 14 Julii e. m. 761 Rike återigen erhåller ett verkligt Mynt, som, till vigt och beskaffenhet bestämdt, utgör det värde, hvari inedborgarne sinsemellan kunna handla och öfverenskomma. Denna min öfvertygelse finnes framställd i min reservation, hvilken, likasom de andra reservationerne, haft det missödet att ej , så snart som behqfdes, blifva tryckt, för att jemföras med Betänkandet. — Detta missöde tror jag de Betänkandet åtföljande reservationerne icke hafva förtjent; om än något längre tid hade erfordrats till deras tryckning; ty icke kan jag medgifva, att man bör befara att Folket skul. le blifva missnöjdt öfyer, att en Riksdag dröjer en månad längre; utan tvärtom tror jag, att det skall gilla, att dess Representanter med noggrannhet behandla dess angelägenheter, med omtanka öfverlägga och med kraft besluta. Så» dant åter fordrar , att en sak från alla sidor betraktas, och att det rätta utsökes hvar än ^et finnes. Hvad sorn förut borde falla i ögonen, är den ställning, hvari vi befinna oss, i anseende till våra financiella angelägenheter, jemnförd med andra folkslags!
Utlåtande, i anledning af Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion, angående ersättning f ör eller befrielse från åtskillige onera, hvilka å en del hemman, genom Götha C anais anläggning, tillkommit. (U. A.) Uti en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet remitterad motion, har Anders Andersson från Skaraborgs Län yrkat: att då den ort, inom hvilken Götha Canals anläggning skett, blifvit påbördad den tungan, att väghållning, skjutsning och andra sådana besvär, som tillhört hemman, hvilka blifvit använde antingen directe för canal-ledningen, eller till ersättning åt andre hemman för jord, som dertill åtgått, öfverflyttats på de öfriga hemmanen inom hvarje Härad, men orten hvarken haft eller kuude vänta någon serskild lördel af canalen, berörde, utan hemmansegarens hörande, dem ålagde börda måtte'upphöra, och att, om kostnaden dertill icke kunde å • läggas Canalbolaget, den må af Staten ersättas; men då, i motsatts med hvad motionären antagit, de orter, genom hvilka Götha Canal blifvit anlagd, kunna anses hafva, i följd af den lättade communicationen, erhållit fördelar, fullt motsvarande de onera af mindre betydenhet, hvilka, genom några få hemmans försvinnande, blifvit de återstående inom hvarje serskildt Härad ålagde, och, i fall förhållandet ej skulle vara sådant, saken fordrar en närmare utredning, dels i afseende på fördelningen af berörde onera, dels i hvad mon ersättningsskyldigheten kan lagligen tillförbindas vederbörande, som Stats-Utskollets Utlåtande, N'.o i3g. g sorn af de indragne hemmansnumer kommit i besittning, inan bidrag dertill från Statens sida lämpligen kan komma i fråga, anser Utskottet sig ej böra i anledning af motionen tillstyrka någon åtgärd. Stockholm den 19 Maj 1840. Ank. tili Exp.
Banco, i sammanhang hvarmed Motionären jemväl uppgifvit ålskillige föreskrifter för tillämpningen af detta förslag, hvaribland förekommer: att då consuintions-afgiften afser ett upprepad t begagnande af bränvin, så skulle deraf följa, att ett tillfälligt bruk någon enda gång såsom läkemedel eller praeservativ icke till beskattning upptages; att den föreslagne afgiften användes af Församlingarne till uppfoslian för deras fattige och vanvårdade barn, emedan bränvinssupandet är ibland arbetsklassen och den torftigare folkmängden den allmännaBili. till R. St. 5 Sami. f dfd, 4. Höft. 1 2 Bevillnings-Utskottcts Betänkande, A>o 10. sle orsaken till en försummad barnauppfoslran. Oell har Herr ConlraclsProsten Öhrnberg, inom samma Riks-Slånd, föreslagit, alt en consumlionsafgift af minst 8 och högst 16 sk. baico horde årligen erläggas af alla, som supa bränvin.
— Min erfarenhet i det afseendet är i alla fall den, att förändringar i ett hemmans taxeringsvärde sällan skei', icke ens hvart 20:de år, och då inser jag icke hvarföre man skall hvarje är göra sig besvär med pröfniugen deraf. Jag tror all det vore alldeles tillräckligt om det skedde hvart 5:le år eller t. o. nt. hvart 10:de år. Flere talare, och sednast Hr Gr. Mörner, hafva förklarat alt ingen klagan försports öfver laxeringscomiléernes åtgärder. Min erfarenhet i det afseendet, är alldeles motsatt, jag känner många fall, der allvarliga klagomål försports först öfver taxeringsoch pröfnings-comitéers åtgärder och sedan hos K. M. öfver kammar-rättens beslut i anledn. deraf. Det är visserligen sanni, hvad som blifvit uppgifvit om landskamererarens och flere ijenstemäns pligt alt bevaka kronans rätt och bästa samt tillse alt en rättvis beskattning äger rum de särskilda hemmanen emellan, men erfarenheten har ej visat detta korrektiv tillfyllestgörande och jag belviflar att de dervid skulle, äfven med den bästa vilja, kunna något särdeles uträtta. Jag hoppas all R. o. Ad. ej vägrar ålerremiss af betänk, i förevar, del. Hr Tham, Se b. Mathias: Utan att nu vilja ingå i frågan om en förändring i förevar, stadgande är nödvändig eller icke, tror jag att man, för att motivera en begäran om ålerremiss, blott hehöfver hålla sig till sjelfva formen af saken. K. M. har i sin nåd. propos. om beskaltningsväsendet m. m. sjelf föreslagit, ”att taxering å fast egendom må verkställas endast hvart 5:(e år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom om förhållandena och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, ägande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde.” Denna nåd. propos. är ensamt remitterad lill StalsUIsk. och Bevilln. Utsk. har i följd deraf icke haft kännedom om densamma; men om R.
Han säger till ex. i sin skrift mot Hermogenes: „Derför att Gud alltid har varit Gud, har han dock icke alltid varit fader och domare. Det har funnits en tid, då hvarken synderna eller sonen voro: sonen, som allena gör Gud till fader; synderna, som allena göra Gud till domare“. Läran, att sonen är underordnad fadren, ett lägre Vi nämna för korthetens skull endast detta symbolum, men bedja läsaren tänka sig vårt omdöme öfver detsamma utsträckt äfven till „Symbolum Nicænum“, som likaledes räknas till vår kyrkas symbola. Såväl det ena som det andra hafva likväl ortodoxerna af dogmatiska skäl ihärdigt förnekat. Och som det inflytande Zoroasterläran haft på judendomen redan längesedan varit af vetenskapen påpekadt, hafva de behagat kalla denna åsigt „antiquerad“, ehuru de ej förmått förebringa något slags vederläggning utaf de förnuftsskäl och historiska intyg, på hvilka ifrågavarande åsigt grundar sig. Det är redan i och för sig klart, att ett folk, så emottagligt som judarne under konungadömet för intryck från omgifvande nationer, icke kunde under generationer lefva förströdt bland ett högre stående kulturfolk, utan att i någon mån blifva delaktigt i dess andliga egendom. Hvad judarnes sjelfständiga utveckling intill babyloniska fångenskapen hade åstadkommit var en jordmån passande för omplantering och förädling af Zoroasterlärans grundtankar. Än mer ökades denna emottaglighet genom judiska kultens dåvarande beskaffenhet. En af deras häfdatecknare (Jost, Geschichte des Judenthums) har yttrat: „De bland babyloner och perser lefvande israeliternas religion grundade sig mer på historiska minnen än på en bestämd lära“. Bredvid sitt utförliga offerceremoniel egde kulten nämligen en ganska outbildad dogmatik och var ända till Esra i saknad af erkända urkunder. „Jahveh är vår Gud, den mägtigaste af alla gudar“, och „Jahveh har med Israel stiftat ett förbund till evig tid“ – se der i få ord summan af läran; de fleste af de bortförde torde icke ens haft dessa satser inne (Jemför Jer.
Uli en hos Kongl. Majit, genom befullmägtigade ombud, Nämndemannen Lars Andersson och Kyrkovärden P. G. Andersson, gjord ansökning bar Wansö försam ling i Åkers härad och Södermanlands län underdånigst anhållit att, emot den afgäld, som i laga ordning Liefve åsatt, församlingen måtte tilläggas ständig besittningsrätt till det inom Wansö socken och i närheten af kyrkan belägna f. d. Piparebostället vid Södermanlands regemente Bränn Årby om j oförmedladt eller xy förmedladt mantal, i ändamål att derå uppföra nytt skolhus samt bereda utrymme dels för ungdomens undervisning i trädgårdsskötsel äfvensom för dess kroppsöfningar, dels ock för planteringsland åt skolläraren; hvarvid blifvit anfördl, det församlingen helt och hållet saknade tillfälle att för ändamålet erhålla nödig jordvidd vid det hittills begagnade skolhuset, uppfördt på en areal af endast 7,8 kappland, som instängdes emellan kyrkogården på ena sidan och Wansö bys tomter på den andra, hvaremot till utrymme för erforderligt nytt skolhus jemte tomt deromkring icke någon lokal Liefve lämpligare än förenämnda boställe, beläget invid kyrkan på dess södra sida, med torrt och sundt läge, i midten af socknen samt med lätt kommunikation till alla dess delar; — Och hade tillika upplysts alt bostället för närvarande vore utarrenderadt intill midfastan år 18(59, mot årlig afgift af tre tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, samt Nio R:dr R:mt, men alt, om den sökta upplåtelsen bifölles, öfverenskommelse med arrendatorn skulle kunna träffas redan på förhand om upplåtelse af mark för det ändamål, som åsyftas. Kongl. Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, anbefallda att häröfver inkomma med underdånigt utlåtande, sedan vederbörande blifvit hörda, hafva öfvergå. till II. St.
En gång hade till och med en resande » konstsamlare » kommit dit till staden och i gästgifvarsalen anordnat en utställning a f medförda oljetryckstaflor: italienska fiskargossar och flickor med blåsvart hår o c h nakna halsar, pittoreska hvitskäggiga tiggare i röda rockar, blåklädda damer med långa gula lockar, sittande uti sjö- gröna bersåer — och stadsfogden hade framför alla andra uppmuntrat » konsten » och med kännaremin ställt sig på lämpligt afstånd från hvarje tafla, knipit ihop ena ögat och med det andra tittat genom den till kikare formade handen, bläddrat i » katalogen » och undersökt numren. Nog var detta konst alltid, men aldrig hade man hört talas om, att en preslfru befattade sig med sådan I Och därtill en så oduglig prestfru! Man ryckte på axlarne åt henne, o c h man gick så långt, att man en gång uttalade sin förvåning för presten själf; men då svarade denne lugnt, att hans hustru kunde sköta sin nål bättre än någon a n n a n — det vore väl ej något opassande SvensUa Monster for iLonstväfnader ocU Broderier (Omkxing 200 mönstermotiv) 1 färgtryck. 6 häften med 6 planscher i hvarje häfte. l:a ocl 2:a häft. utkomna. 3:e och 4:e slutet af jan. Hela verket fullständigt i april n. ä. Pris 1:50 för häfte För subskrifcenter 7:50 för hela verket (Postanvisning). Subskription hos JAKOB KULLE, Postadress Stockholm. häri? — och då hon och han funno sitt hem i sin smak, så var j u den saken deras egen — inte sannt? Detta lade dock en viss kyla mellan honom och hans församlingsbor. Och denna blef än större, då förslaget om järnvägen kom upp. Hela staden var i feberaktig spänning. En järnväg — man drömde om makt och härlighet, vidgad hamn, viken full af ångare och seglare — man såg redan i tankarne grannstäderna tillintetgjorda, o c h stadens lilla tidning satte hvarje gång öfverst under titelvignetten: » glöm icke järnvägen ».
& Subalt., » 46,30%af d:o i2,85 d:o d:o — 17,5 » 10,oo%iO,i6 d-.o d:o 131 Underofficerare , » 46,80%af d:o i2,56 d:o d-.o — 26 » 10,40%i0,i5 d:o d:o 364 Matroser , » 60,66%aicorpsen i3,is d:o d:o —- 56 » 10,7o%i0,i6 d:o d:o 871 Båtsmän , » 22,50%af d:o il,07 d:o d:o —389 » 10,oo%i0,i7 d:o d:o Om således, såsom Komiténs förslag synes föranleda, dessa öfningar skulle rotationsvis tilldelas alla delar af flottans personal, så skulle de återkomma Vid yttre sjöförsvaret Vid skärgårdsvapnet. för Kom.-Kapit. Kapiten : circa 2 gånger på 7 år. — hvart 24:de år. » Kapit.-Löjtn. Subalterner: icke fullt hvartannat år. —- hvart 10:de år. » Underofficerare ; d:o d:o d:o —- circa hvart 10:de år. » Matroser : 3 gånger på 4 år. -— circa hvart 9:de år. » Båtsmän : något mer än 2 gånger på 9 år. — hvart 10:de år. Man finner häraf huru ringa del af denna öfning skulle komma på skärgårdsvapnets lott. Ehuru orättvis denna fördelning af öfningen än vore, och ehuru ringa det resultat, som deraf kunde framkallas, skulle blifva, så anser jag dock detta ingalunda utgöra det mest skadliga inflytande, som deraf skulle uppkomma.
Lagen tillerkänner då icke lösen för de derpå uppförda byggnaderna, hvilka oftast hafva högre värde än sjelfva jorden. Jag kan i afseende härå anföra ett ex., som kan styrkas af offentliga handlingar. I närheten af min hemort undanstyckades från ett hemman ett tunnland jord, hvarpå bodde 7 personer, som hade uppfört hvar för sig snygga byggnader och försörjde sig hufvudsakligen af sina händers arbete. Egaren till den såkallade stammen af hemmanet, som dock ej var större egendomsherre, än att han besatt 7 tunnland, förklarade sig nu vilja lösa ut dessa 7 personer. Deraf uppstod en rättegång, som slutade så, att dessa 7 arbetare betalade starnhemmansegaren 200 rdr hvardera, för att han skulle afstå från sin rätt att lösa till sig jorden, och han fick således 1400 rdr till skänks, samt ändå fortfarande behålla lösningsrätten till det ifrågav:de tunnlandet. Detta är alldeles icke något enstaka läll, utan det är rent af en industri för dem, som hafva lösningsrätt till sådan jord, att på detta sätt preja de stackars parcellanterne. Att åtminstone i Skåne det bär sig mycket väl för dessa små lottegare, kan ingen vara bättre i tillfälle att bestyrka än jag, ty der finnes i min hemort bland andra ett hemman, som är så styckadt, att på detsamma bo 198 personer, och fattigvården har aldrig behof t der ingripa. De voro fattiga, när de kommo dit, men hafva nu lyckats betala sin jord med derå uppförda byggnader, och blifvit skuldfria och burgna, samt ganska säkert i mycket bättre ställning, än om de varit statfolk hos hvilken husbonde som helst. Då för öfrigt lagen icke kan hindra styckningen, hvarföre skall den vara sådan, att många arbetsamma menniskors ruin deraf ofta kan blifva följden? — På grund af de skäl, som både af mig och af andra äro anförda, yrkar jag således återremiss, på det hela 408 Den 30 Mart. lagstiftningen om hemmansklyfningen må alldeles bortstrykas ur vår codex. Hr von Ehrenheim:
— Med förutsättande deraf att nödige medel blifva alt tillgå och anordnas för undersökningens än vidare utsträckande till Qvickjock, och med vilkor att ingen inskränkning uti Geiiivari förrättningens fullständighet härigenom må ega rum, finna Utskotten dock utan att nu ingå i något bedömande af de ntvägar Herr C. D. af Uhr uppgifvit om transportsätten af Routivari Malmen, det kunna blifva upplysande och nyttigt, att undersökningen äfven utsträcktes till det omförmälde Jernmalmsberget vid Qvickjock, ehuru en större tids utdrägt och omkostnad genom en sådan undersöknin - 4:deSaml. 5 Band. 34f> S L a 1 s - U t skottets Betänkande n. gens större omfattning icke mäste inträffa. Utskotten, anse för öfrigt, det vara af mycken angelägenhet, alt hela frågan om en Bergslags Inrättning i Norrbotten och Lappmarken icke förr till Kgl. Maj:ts skäåskådande föredrages, än alla de omständigheter, hvarpå Utskottens förra Betänkande har afseende, blifvit genom sakkunnige män granskade, äfvensom att om frågan rörande Routevari vid Qvickjock nu skall, som ett nytt föremål tilläggas de öfrige, enahanda granskning rörande den ifrågavarande Commnnicationen derifrån, må ega rum, äfven med särskildt afseende på den korrta tid af året, klimatet medgifver båtfart, och de locala svårigheter, hvilka i anseende till vintertransporten, derstädes, omförmälas. Hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas, med tillkännagifvande att Utskottens först afgifne Betänkande blifvit af Högvördigc Preste-Ståndet samt Yälloflige BorgareSLåndet gilladt. Stockholm den 6 Octofcer i8a3. St a t s-U tskottets ii e t ii n k an den. ^^7 JV:o 544- Aukorn den so Oct. i8sj. Riksens Höglofl. Ständers Statsoch Bevillnings-Utskotts
Korngryn, havregryn, torrt, rökt och s k lakegods av kött, fläsk, fisk, strömming och sill 4 %. Potatis, smör, pepparrot, surkål, brännvin och dricka 5 %. Torrt bröd 7 %. Denna avräkning till uppbördsmännen gäller när det är fråga om daglig utspisning. Skall större partier levereras vid t ex proviantering av annat fartyg får han endast hälften. Om avskrivning vid reserveller stående proviant och fourage magasiner samt vid avsändning från ett till annat magasin. Sker avsändning till annan ort eller annat magasin är avskrivningen 1 ¼ % för rietorr eller torkad säd på vete, råg, korn och ärter. För blandsäd och havre 1 1 / 3 %. Oriad eller rå vete, ärter, vicker, råg och korn 1 ¾ % Oriad blandsäd och havre, malt och gryn av alla slag, riat vete, rågoch kornmjöl 2 ½ %. Tobak och brännvin 2 %. Kött, smör, ost, tran, olja, vin, ättika 3 %. Dricka och torrt bröd 4 %. Finns goda förvaringsmöjligheter får uppbördsmännen inte mer än 2 % i avskrivning om inte leverering gäller i mindre partier, då de får 5 % på hö, 3 % på halm och 2 % på hackelse. Om avskrivning vid ombyte av betjäning och vid inventeringar. Om en uppbördsman dör eller avgår måste ny uppvägning göras och då njuter avträdaren och den tillträdande halva behållningen var. Magasinsrummen skall var indelade i avdelningar och varje avdelnings kubikrymd utsättas, för att underlätta uträkningen i tunnetal och magasinsbehållningen. Vad iakttagas bör till kontroll vid varors avsändande och mottagande, samt om proviantering eller fouragering sker direkt från fartyg eller fora. All mätning och vägning sker av edsvurna män. De skall upprätta ett reversal i två ex, där persedlarnas kvantitet och kvalitet och om de är förvarade under försegling eller inte skall anges. Därefter blir det skepparens ansvar att avleverera varan på ort och ställe. Helst bör alla säckar och kärl förseglas med samma sigill, som på reversalet. Skulle större brist uppstå än vad som det förseglade provkärlet anvisar skall undersökning göras.
I förra fallet har StatsUtsk. på sitt samvete att hafva uppställt en missledande calcul, efter hvilken fullföljd i stort skulle följa: att om t. ex. 17 millioner b:co nytt silfver insattes, skulle endast 17 millioner ny sedelemission deraf kunna ske, hvarigenom förhållandet af 1 till 2 skulle förändras som 2 till 3. — I sednare fallet har Utsk. orätt, då det icke medgifvit den absoluta fördel, Banken i soliditet vinner genom hvarje förstärkning. Det har då förbisett, att i den mån metalliska fonden ökes och blir 64 Den 3 Februari f. m. svårare att uttöma getiom enskildas vexlingsanspråk, i samma män kan sedelstocken ökas i en progressiv proportion, så att t. ex. om en bank, med 17 millioners fond, kan betacka 34 millioner sedlar, så kan en bank med millis fond betacka ej allenast 441 lltan vida mera, ceteris paribus; att, med ett ord, en banks vexlingscassa är någonting helt annat än dess förmögenhet i öfrigt, så att cassan är endast då tillräcklig, när den icke kan blifva tom, äfvensom öfverflödig, när den blir större, än crediten fordrar. Detta vare i förbigående sagd t åt dem, som nitälska för små privatbanker och bestämda cassaföreskrifter. Men StatsUtsk. torde egentligen hafva uppställt sin sats om proportionen emellan silfver och sedelstock såsom en inledning till det egentliga cardinal-argumentet om jemnvigtsprincipen emellan mynt och varor och dess "sannolika" inverkan? Välan, vi skola undersöka detta sednare ämne. Theoden om en benägenhet till jemnvigt emellan mynt och varumängd är sann, och jag har sjelf åberopat den i fråga örn nödvändigheten att öfverlemna åt Regeringen en pröfningsrätt, när bildandet af för många enskilda banker kunde otillbörligt öka circulationen; men jag väntade mig i sanning icke att få se den så snart tillämpad, så jemmerligt missbrukad.
Jag finnér mig så mycket mera derom öfvertygad, som alltsedan år 1809 troligen icke Nationen med så spänd uppmärksamhet följt sina Representanter, som denna gång. De stora verldshändelserne hafva likasom uppväckt Nationerne. Nationens intresse för det allmänna har ock hos oss, mera än någonsin, nu låtit förspörja sig. Under fredens lugn och under en i mänga fall oss särskildt tillhörande lycka hafva vi på afstånd kunnat åse händelserna, och af dem, för vår erfarenhet, kunnat utplocka hvad oss kan vara till ledning nyttigt. Yi hafva ock sett, huru flere Representanter denna gång, mot vanligheten , hitkommit med bestämda uppdrag och instructioner af sine Principaler. För Fäderneslandets skull , och med afseende på dessa sednare tilldragelser, tillhör det, i ia Den 24 Januarii f. m. min tanka, 11. o. Ad. att vid detta tillfälle äfven bibehålla sin egenskap af Rikets första Stånd, och således uttala landets behof, om annars R. o. Ad. deraf kan anses vara ett uttryck. Likaså origtigt det skulle vara, om Styrelsen ej för Representationen uttalade öppet sina behof, lika origtigt skulle det i min tanka vara, om Representationen underlät att sins emellan uttrycka sina. Jag anser derföre, mine Herrar! att de tal, som i dag hållas till MedStAnden, bort innefatta främst R. o. Ad:s underdåniga tacksamhet för det K. M. Iemnat folkets Representanter tillfälle att sammankomma och afhjelpa de oredor i myntväsendet, som så länge och tungt tryckt Nationen ; att R. o. Ad. förväntar af MedStånden ett lugnt, men ändock allvarligt medverkande till ordnandet af myntväsendet, till verkställighet af Konungs och Ständers gemensamt, vid sista Riksdagen, i detta afseende fattade beslut, en verkställighet, som skall sprida lif åt alla grenar af den inre hushållningen och bereda möjlighet till allmän välmåga.