Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De, som under enahanda vilkor sköta Qvarnar af ett till två pär stenar, lika med Sättare. Arbetsfolk, lika med dem i Städerne och på, Landet, der Qvarnar äro belägne. §. G. Bevillning af C a pil aler, Vinstmedel, samt chskiilige Societeter, Cassör oc/l Verk m. m. 3 Mom. Då af fastigheter efter deras, värde, samt af handel, näring och rörelse, efter inkomsten Bevillning utgår, utan allt afdrag för gäld, sa komma icke de intecknade och i ydrelse. instuckna Gapitaler, såsom, em BevilbtHigdUt-siolHts Butänhamlm ligt ofvanberörde grund, redan till Bevillning beskattadei att i sådant afseende särskildt upptagas. Som likväl Ivånfagaren endast förskotts-, vis erlägger den Bevillning, hvilken för utlånte medel belöper, Vare det hans ovilkorlig! rätt, att detta förskott af Tångifvaren återfå, på det sätt, att Två R:dr af hvarje Tusende Riksdalers Capital, och i förhållande dertill, för mindre Ian, afdrages på räntan, då skulden i jord eller annan fast egendom är intecknad; men 5 procent af räntan för de Cafitaler, hvilka icke mot en sådan säkerhet blifvit utlånte, under vilkor i bägge desse fall, att ränta till 6 procent är. bestämd. Tå intagaren åtnjute detta afdrag vid hvarje räntebetalning, och gifve han dera qvitto. Gitter ej Tångifvaren med sidan t qvitto eller annat laga bevis styrka, att Bevillnings-afdrag vid hvarje ränte - liqvid Låntagaren verkligen tillgodokommit, ege då den sednare vid slutliga liqviden för lånet föra honom det till last, för alla de år det Icke, enligt qvitto eiler bevis, förut fått åtnjutas ; vare ock Låntagaren i detta fall berättigad till laga ränta för beloppet af hvarje års afdrag, från dea tid, då det rättligen bordt honom till godo. räknas.
Under förutsättning att barnen uppfostras i ett samhälle, i hvilket lagbunden ordning råder, o c h der individen måste lefva ej uteslutande för sig sjelf allena, vilja vi fråga, o m vanan att lyda är till gagn eller skada för barnet. Vilja vi vara fullt uppriktiga, måste vi svara, det vanan att lyda är utan undantag nyttigt, så vida rättsbegreppet är så utbildadt, alt den lydande kan skilja mellan rätt och orätt, i hvilket fall lydnaden för en högre vilja kommer att taga ut sin rätt gent emot möjliga befallningar till det orätta. Derför, så länge barnets rättsbegrepp är outvecklad!, har det intet annat än föräldrarnas eller fostrarnes ord och föredöme att rätta sig efter. Eller kanske det skulle dana stora karaktärer, att barnens för hvarje ögonblick vexlande nycker finge taga öfverhanden och blifva bestämmande? Ligger icke fastmer en karaktär deri att kunna utan prut och motvilja lyda, då fråga gäller det rätta. Att komma till en sådan point sker dock endast genom öfning från spädaste barndomen. Nödvändigheten af lydnad hela lifvet igenom för alla menniskor i alla samhällsställningar är så påtaglig, att få ord behöfva derpå spillas. Fordras icke, för att samiefnaden skall blifva dräglig, lydnad af tjenaron i dess lägsta tjenst; fordras icke af qvinnan eller marinen, som innehar någon statens eller kommunens tjenst, alt lydnad för öfverordnad, för bestämda föreskrifter förefinnas, ej blott till gagn för de öfverordnade, utan ock för de underordnade; fordras icke inom äktenskapet, att den ene kontrahenten underordnar sitt eget jay till fromma för den andra, detta till och med i sä- dana nutida äktenskap, som fortsätta endast en och annan månad? Gå vi till oss sjelfva: äro vi icke särdeles mona om att blifva åtlydda af en livar, som står i lydnadsskyldigt förhållande till o s s? Och taga vi exempel från dem, som taga munnen full med frihets fraser, så finna vi hos dem en utpräglad kraft att tvinga andra till lydnad, under det de sjelfva anse sig icke hafva någon lydnadsskyldighet.
1825. sändes till fabrikspris franco ocb tullfritt till bcmmet a K e m i s l &lt; A — och Program Intendent genom Doktor KamrerareAfzelius, Kontoret. Stockholm. Vattenkuranstalt. HJÖ sprättas. Fläckuttagning på kortaste tid. Butiker i Stockholm: Fredsgatan 32. Allm. Humlegårdsg. Allm. 1: 5 0 1 J£öp frän STrenslicfc första, hanilÅ Isterfl.ot.-b kryddadt och okryddadt, af vår egen så mycket omtyckta smältning, finnes nu att erhålla mot efterkraf i I2V2 kgms spannar ä 64 öre pr kg. i 25 » baljor å 62 » • » i 50 » drittlar å 60 &gt; » » Husnållsost, helfet. prima i 12 — 13 kgms ostar, tillverkad vid våra ostfabriker i Astorp, Ströfvelstorp, Lönhult och Engeltofla, exp. till återförsäljare ä 60 öre kg. emot efierkraf. SAMUEL &amp; V:o, Åstorp. Annonsen införes endast en gång. K A F F E g r a t i s får man ju ej, men till följande låga priser: Santos Kaff J ä 0 50 pr kg. Ima Santos ä 0 75 0.85 » » Extra I m « Santos, högsta kvalité, absolut rent å 0 90 pr kg. Extra I ma Salvador å l.oi) » » Extra fint Plantage ä 1.05 » • Extra Ima Costa Rica ... å 1.10 » &lt; Extra Irma Lioeria å 1.15 » » Extra fin ljus Java ä 1 ' 5 » • Extra I:ma Guatemala: .. å 1.20 » • Allt i hel bal om 60 kg. netto och vid köp af minst 10 kg. 5 öre högre. Alla sorter äro goda och rensmakande och priserna de lägsta i förhållande till kvalitéerna. Sändes till landsorten mot efterkraf eller förskottslikvid och profver å samtliga sorter mot 20 öre i frimärken. OBS.! Vid köp af hel bal sändas alla sorter fraktfritt till närmaste järnvägsstation.
Af riksdagsfullmäktigen Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, som under förmälan, att vid skattläggning af qvarnar den olikhet egde rum, att då i några orter af riket sikt-inrättning, anbringad vid vanliga qvarnstenar, icke serskildt beskattades, deremot å andra orter in'räflade ett motsatt förhållande, hvarigenom jern val förorsakades kostnader för undersökningar till utrönande af det belopp spanruål, som å qvarn förvandlas till siktmjöl, hvilket dock. i sjelfva verket aldrig kunde ut-. rönäs, framställt det förslag “att, för vinnande af likhet i denna beskattning, mått# varda tydligen stadgadt, att Kongl. M.aj: t och kronan icke må ega rätt till annaa andel af tullen vid en qvarn, än. den, sorn pålägges såsom grundskatt n hvarje sten-. par, hvilka inrättningar än må anbringas i förening med qvarnvcrket, för erhållande af bättre och finare mjölsorter, eller så kalladt samsiktadt mjöl; härifrån dock un-, dantagne såt kallade stålqyams-stenar, som icke begagnas utan. t förening med sikt: och i ett sammanhang derföre skattläggas. Skulle någon skatt ifrågakomma för of-, vannämnde sikt-inråtttfingar, äfvensom grynverk och dylikt, som ofta i qvarnar inffÄUas* syntea faslheldre sådant böra blifva föremål för berillnings åläggande, inträ - Stats-Ulskotlels Utlåtande, N:o 207. 29 dess enahanda beskattningssätt kan blifva stadgadt för qvarnverk i allmänhet, i ställe! för den nuvarande orimliga grundskatten n sådana verk.14 4:o. Af riksdagsfullmäktige!!
Då ett sådant förhållande skulle föranleda obehörigt betungande för det fattigvårdssamhälle, inom hvilket harn af kringstrykande eller resande qvinna blifvit framfödt och döpt, hafva Rikets Ständer funnit att, med uteslutande af bestämmelsen derom, att, då modrens försörjningsort ej kan utrönas, barnet skall tillhöra faltigvårdssamhället i den ort, der det blifvit födt eller döpt, det bör stadgas, att i tby fall Kongl, Maj:t och Kronan bekostar personens fattigvård, på sätt i 3 mom. föreskrifves; äfvensom att i följd häraf det i 1 moni. af 16 §. förekommande stadgande, att inflyttningsbevis skall innehålla uppgift om den in flyttande personens dopdag och den församling, inom hvilken dopet skett, bör utgä‘ Vidkommande derefter de nu gällande nådiga föreskrifter rörande kringstrykande och försvarslöse personer, har hos Rikets Ständer i betraktande förekommit, hurusom det jemväl öfverklagade oskick att gifta, icke bofasta personer med sina harn kringstryka och såmedelst undandraga barnen allt tillfälle till undervisning och uppfostran, i betydlig mån underlättas och befordras genom stadgandet uti 3 §. i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse angående utfärdande af pass at lösdrifvare m. m., hvilken innehåller att gifta personer, hvilka äro att anse såsom lösdrifvare, icke kunna förpassas utom länet, utan att de jemväl medtaga hustru och harn, eller med Kyrkoräds-protokoll styrka att hustru och barn under deras frånvaro hafva sin bergning utan att falla församlingen lill last. Enligt Rikets Ständers omdöme borde det derföre icke tillåtas dylika personer att vid andra tillfällen, än vid flyttning till annan ort, eller, då annat giltigt skäl styrktes, på resa medtaga sina minderåriga barn, utan skulle dessa alltid i hemmet Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Med förnyande af sin vid nästlidne riksdag väckta motion och med upprepande af de redan då andragna skäl, nemligen: l:o att enligt de utmärktaste både hydropatiska och äfven bomöopatiska läkares utlåtanden, som ock af erfarenheten bekräftades, vaccineringen icke är något ofelbart preservativ mot koppsjukdomen; 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 36. 2:o att den, som skall vaccineras, utsattes för möjligheten att, jemte de artificiella kopporna, få på sig öfverflyttade alla de sjukdomsämnen, hvilka kunna ligga förborgade uti dens organism, ifrån hvilken koppympningsämnet blifvit taget; 3:o att det är lika absurdt som orimligt att vilja tvinga en menniska att i detta enda fall begagna sig af ett föregifvet preservativ-medel, om hvilket man sjelf möjligen är öfveilygad, att det ovilkorligen skall medföra mer eller mindre ondt utan att verka något godt; då deremot i alla andra fall, till och med när döden står för dörren, menniskan har frihet att välja eller förkasta de läkemedel man räcker henne och icke ens med våld kan tvingas att intaga dem; samt 4:o att det numera är en inkonseqvens i vår lagstiftning att hafva qvar stad gandet om tvångskoppning såsom skydd emot en sjukdom, hvilken haft så lång lid på sig att modifieras och acklimatiseras, då man deremot insett behofvet af att upphäfva karantäner och gränskordonger emot koleran, hvilken uppträdt såsom en lika härjande men vila yngre epidemi än kopporna, har Friherre Creutz Stephan hemställt, att Kongl. Maj:ts nådiga reglemente om skyddskoppympnirigen i riket den 29 September 1853 mätte så lill vida varda upphäfdt, att det icke blir bindande för någon annan än den, som sjelf vill för sig eller barn underkasta sig dess förordnanden.
Instämmande i det yttrande Hr Fåhraeus afgifvit och således icke eller yrkande på annat än bifall till Utsk:s Betänk, ber jag likväl att, med afs:de på ett skäl som Utsk. anfört för afslag få yttra några ord. Utsk. föreställer sig »att den rörliga bevakningspersonalen på landet numera kan ulan fara indragas eller förminskas, hvarigenom, i samma mån pensionärernas antal blefve mindre, kassans fördel ytterligare befrämjas.» Delta skäl anser jag ogrundadt, ty genom indragning af den lägre tjenstemannapersonalen upiiör icke kassan att betungas af deras hustrur och barn, ty, försatta på indragningsstat, komma de likväl att fortfarande betala sina algifter till pensionskassan för att behålla sina enkor och barn vid pensionsrätt. Deraf har blifvit en följd att kassan under lång tid af år minskats, och att slutligen pensionernes utgående kunde omöjliggöras, hvilket vore så mycket mera rättsvidrig! som afgiften till denna kassa af delegarne är högre än till någon annan, nemi. 2 t. o. m. 5 proc. af löntagarnes löner. Jag ber att reservationsvis få detta anmärkt för det afside som en framtida framställning i detta ämne må vinna hos R. St:r. Den härefter till bifall å förev:de punkt framställdapropostn besvarades med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 44:de punkten, an g: de p"nsionsväsendel för gemenskapen vid Arméen; 45:le punkten, angdie pensionerne för gemenskapet vid floilan; 4():te punkten, annie pensionering af Sladsflskaler; 47:de punkten, Den 9 December t . m. 151 punkten, ang:dc pension för Majoren M. L.
Biföllos. S. D. Föredrogos ånyo följande Utlåtanden af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o N:o 3, i anledning af väckt motion, att Roteringsskyldigheten må upphöra, i anseende till öfverskridande eller åsidosatt iakttagande af derom afslutade Contract; 2:o N:o 4, i anledning af väckt motion, dels om minskning af Roteringsbesväret inom Elfsborgs Län, dels om förändrad indelning af de inom Länet förlagde 2:ne Regementen samt Passevolance-afgiftens och Beklädnadscassornas upphörande; 3:o N:o 5, i anledning af väckt motion om upphörande af den rotering, hvarmed i senare tider uppodlade hemman inom Helsingland och Gestrikland blifvit belagde. Ståndet återremitterade dessa Utlåtanden, med anmodan till Statssamt Bih. till R. St. Trot. 1840. g Sami. 1 Band. i5 Prot. Utdr cl. 11 Alars 184,0. Allmänna Besvärs» och Ekonomi-Utskotten alt de deri förekommande ämnen till behandling och yttrandes afgifvande företaga. 4:o N:o 6, i anledning af väckte motioner, att alla hemman, ulan afseende å deras olika natur, må deltaga i Tingshus och Prestgårds-byggnad. Ståndet fann, det böra de motioner, sorn nyssberörde ämne ämne angå, till behandling af Lag-Utskottet emottagas. S. D. Föredrogs ånyo Stats Utskottets, den 29 Februari sist!, å bordet lagda, memorial N:o 15, med åleriemnande af en inom Bonde-Ståndet väckt och derifrån remitterad motion om fribrefs-rält för Länsmän, såsom till Utskottets handläggning ej hörande. Ståndet fann samma motion böra till Bevillnitigs-Utskottet öfverlemna?. S. D. Föredrogs ånyo Prosten m. m.
Maj:tsjnådigaspröfning underställas; Bil. N:o å till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1865. 7 att, på sått hittills varit stadgadt, befålsplatserna vid Lotsoch Fyrstaterne skola vara “Kongl. Flottans11 befålspersonal förbehållna, under vilkor att öfverflyttning till nämnda stater medför afgång från flottans stat, men deremot verkställandet af sjömåtningar hädanefter ensamt tillkomma “Kongl. Skärgårdsartilleriet11; att uti frågor rörande befälspersonalens pensionering tillsvidare skall jemväl vid begge de nya vapnen tillämpas nådiga Circulårbrefvet den 20 November 1860, under iakttagande dervid, att pensionsbeloppen icke beräknas efter de föreslagna förhöjda lönerna, utan efter dem. som, enligt hittills gällande aflöningsstater, åro bestämda för der upptagna beställningar, om ån dessa, ehuru tillhörande samma grader, i de nya aflöningsstaterna förekomma under förändrade benämningar; samt slutligen och under förutsättning af Nådigt bifall till hvad hår förut blifvit af mig i ena och andra hänseendet underdånigst hemståldt, att Eders Kongl. Maj:t täcktes, med fastställande af förberörda fyra nya aflöningsstater för Officerarne och Underofficerarne vid Kongl Flottan och Skärgårdsartilleriet, nu tillika i Nåder förklara, att dessa kårers nya organisation skall tråda i verkställighet den 1 April nästkommande år, så framt Rikets Ständer då hunnit besluta i den del af frågan, som tillhör deras afgörande, men i annat fall med månaden näst efter den, uti hvilken sådant beslut blifvit inför Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldt, från hvilken tid alltså de för dem föreslagna nya aflöningsstater böra, så vidt då för handen varande tillgångar det medgifva, tillämpas, samt att under tiden skola med all skyndsamhet vidtagas de för beredande af öfvergången till de nya staterna erforderliga åtgärder, så att dessa, der så bör ske eller nödigt finnes, må dessförinnan hinna underställas Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och Dess beslut derom meddelas.
Men äro wäl de grönför skarpt tecknade intil hwilka denna förändring kan gä? har man icke af öfwerdrifwen farhäga för mycket inskränkt den werkningskrets, hwilken man trott allmänna opinionen upläta? jag är med hwar» je annan moäerationens män innerst öfwertygad, at Swensta Folkets representation ej i detta tilfälle kan pä en gäng bildas til den bästa, hopgjutninaen af Ständen til et enda lagstiftande Samfund, eller deras fördelning til twänne, som efter, mrd Engelsk noggranbet utstakade - 134 Den 17 Maj^ stakade rättigheter och skyldigheter motwägds hvarandra, men jag hyser den tanke, at en förändring inom wipa Ständ genom ökning och minskning af rex>l'L8-ML!itLrnL8 amal, hwarken af Ständen kjelfwe eller den allmänt rädande vfwertogelsen ffulle motarbetas. Jag wägar underställa et försök. Det Första Ständet skulle genom en restueei-Lä psr80nai w.nna i styrka hwad det förlorade i talrikhet, om endast besutne Adelsmän ägde sate och stämma pä Riddarhuset. Den öfriga delen afRidderjkapet och Adeln bibehöll, såsom Tjenst^ och bonoräl Adeln alla de med Statens wäl förenliga pr-r0ALtiver och di8tiumion?r, forn äro offiljaktige frän et monarkiskt styrelsesätt, och hwilka, grundade i häfd och wana, icke längre wäcka förtrytsamhet. Wid Adelns anteckning i Riksdagens början borde således det Laput remilia:, sorn denna gäng skulle företräda Ätten, förete et lagligen fulltygadt vocumem, som bewittnade, at han war ägare af Åtminstone Et helt Hemman, af hwad natur som hälst; äfwensom hwarje Fullmägtig borde ie^icimc-ra sin rättighet genom et dylikt.
– Om vi påminna oss, att liderligheten var bragt i system af philosopherne (den Lockiska Empirismens carricaturer), så undra vi ej, att den var det af la haute volée; eller att den ”goda tonen” fordrade sedelöshet i verser och romaner, när den t. ex. af ett par makar, som hade den barnsligheten att verkligt älska hvarandra (sådant hände ibland), fordrade att icke låta påskina det, utan åtminstone låtsa, frun att äga amanter, och herrn mätresser47. Blef man emellanåt, eller på slutet, ledsen åt alltsammans; började ett sådant lif ändtligen glänta på afgrunden af sin äcklighet och tomhet: då brast man ut i långa oder, alexandrin-discurser eller andra slags declamationer, som inbillade sig vara ganska moraliska, när de klagade öfver menniskotillvarelsens öde, och tviflade på Försynen, eller till det minsta, funno hela dess verldsinrättning högst jemmerlig. – Tilläggas bör, att de svenska snillen, som lockades beträda samma stråt, sedermera, vid samlandet af sina skrifter, vanligen utmönstrade de foster af sin ungdoms vitterlek, hvilka förmycket buro lösaktighetens uppsyn. Blott Sjöberg, af Thorild kallad ”den oskyldigaste af menniskor”, hade ock det slags oskyldighet, att bland sina skaldestycken både upptaga dylika och på köpet bifoga nya. I sin ”Minnesteckning” öfver honom säger derom hans gamle vän Leopold, – som äfven sjelf, i sina ungdoms-år, hade någongång offrat åt mode-tycket för carmina priapeia: ”Väl kunde anföras, att flere berömde skalder hos andra nationer behandlat just samma ämnen; men det är bättre, att ärligt medgifva sanningen! Att i allmänna skrifter vända osedligheten till skämt och rolighet, är kanhända något ännu sämre, än dess hemliga tillvarelse. Detta slag af poetisk rolighet var för detta, hos några skalder, en elak vana, härledd från vissa äldre italienska48 och fransyska efterdömen; men som synes böra hvarken försvaras, eller dömmas för strängt”.
— var något som inte ens kunde falla mig in. » Nästa gång jag träffade Lovisa Petterkvist satt hon med torkade tårar i ett enskildt rum på Hufvudrestaurangen och spisade kräftsoppa och hammelkotlett! På hvad vis hon kommit dit, vet jag inte riktigt — bara att hon var där. Märkvärdigt hur olika skyldig en brottsling förekommer före eller efter ett godt mål! Ruffen var inte alls så svart nu som nyss! Men så kom j a g lyckligtvis ihåg det där fruntimret, som jag hittills alldeles glömt af. » Har du sprungit omkring ensammen hela tiden, gubben? » sa jag. » Ja, — visst! » » Pin ensam men? » » Visst, hä h ä! » » Å h! » sa jag, nu häpen på fullt allvar. » K o m nu, gumman, hm — h m —, så ska vi gå ut och roa oss med något lifvadt! — Det kan du just behöfva! ! » Först ljuga — så muta och så bli röd! Presis alla symptomer! Hvad ville det här säga? Nå ja, kunde han smälta fruntimret, så nog kunde jag — tills vidare! Ja, så gick vi omkring för att » roa oss », fast det inte är så lätt att roa sig på Utställningen som man tror. Vi försökte i Gamla Stockholm hos mastar Edward, trollkarlen i metershög mössa 1897 och alnslångt skägg, som trollar och pratar och pratar och trollar dagen lång, fast nog tror jag att han pratar bättre än han trollar. Så såg vi på Kinematografen, nytt program, och så försökte vi Sibyllan, och så Röntgenstrålarna, som visar en ens eget skelett — men som förströelse betraktadt tycker jag just inte de är så framstående! » Har du roligt, Lovisa lilla? » frågade Ruffen oupphörligt. » Utsökt roligt, » sa jag, under det jag halft omedvetet undrade, hur många fruar det kunde finnas bara på Utställningen, som släpades omkring för att » roas » af samma orsak som j a g! T y nu, när en hel timma till gått, utan att han sagt något, så Det var en för otäck känsla, som gripit mig allt mer och mer. Jag tyckte presis, att » fruntimret » trängde sig mellan Ruffen och mig tum efter tum.
Propos. i ämnet. K. M. liar nemi. föreslagit d. 1 Januari 1857 till terminus a quo, men K. M. har derefter bestämt en tidpunkt af 6 år. för systemets eventuella införande; oell jag tror icke, att det var Frih. Klinkowströms mening, ehuru orden så tycktes falla sig, att begära någon ändring häruti. Under denna förutsättning får jag således förena mig med honom i anhållan att R. o. Ad., med afslag af den pag. 28 uptagna och nu föredragna punkten, måtte bifalla hvad K. M. i detta hänseende föreslagit, som förefinnes pag. 16, i följande ordalag: ”att under loppet af 6 år ifrån d. 1 Januari 1857 det må stå hvar och en enskild fritt att i sin handel och rörelse använda det hittills gällande eller det nya måttoch vigtsystemet.” Tillåten mig, Mine Hrr, att ytterligare tillägga några ord till stöd för min åsigt. Man har åberopat fremmande länders exempel, och att man, för att ej försaka trädandet i deras spar, borde skynda alt antaga ett så ypperligt system. Huru står det då till i England i detta fall, hos denna sä praktiska nation och som i handeln utvecklat den största förmåga? I England är icke decimal-systemet antaget. De allmänna papperen hafva väl meddelat oss, att några handels-korpser i England hafva hos Handelsministern derstädes anhållit, att decimal-systemet måtte införas, men att ministern lärer derpå hafva svarat,det han för sin del väl vore öfvertygad om systemets förträfflighet, hvaremot han vore likaledes förvissad, att man behöfde en tiderymd af 20 år, för att bibringa Engelska folket enahanda öfvertygelse; således trodde han, att man icke borde påskynda införandet af detta system, innan man på öfvertygelsens väg hade bibringat folket tillgifvenhet för systemet och framför allt kunskap om detsamma. Det vore, efter min tanke, skäl i att rådfråga detta exempel, för alt leda oss till någon varsamhet i, jag säger icke systemets antagande af R. St:r, men dess införande hos menigheten. Frih. Klinkowström:
Uti den af Rikets Ständers Revisorer den 14 sistlidne Oktober afgifna-underdåniga berättelse, om verkställd granskning af statsverkets samt. andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, hafva Revisorerne, efter granskning af den från Hofrätten afgifna expensmedelsräkning för nämnde år, anmärkt, dels att samtliga räkningen åtföljande utgiftsverifikationer icke blifvit, på sätt eljest i allmänhet egde rum, af vederbörande attesterade; dels ock, beträffande två bland utgifterna förekommande poster, eller 68 alnar gula silkesfransar, ä 5 R:dr 50 öre för aln, 374 R:dr, och 24 stycken dito tofsar, å 7 R;dr 50 öre för stycket, 180 R:dr, att då Revisorerne ej vore i tillfälle att tillförlitligt bedöma ändamålet och beskaffenheten af dessa utgifter samt då i allt fall större sparsamhet med allmänna medel äa berörde utgifter utvisade, syntes önskvärd och möjlig, Revisorerne, på det vederbörande måtte komma i tillfälle att deröfver meddela erforderlig förklaring, velat å förhållandet fästa uppmärksamhet; hvarförutom Revisorerne anfört, att, sedan i anledning af Rikets Ständers, uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857, gjorda anhållan om meddelande för framtiden af bestämda föreskrifter huru stort antal statskalendrar samt hvilka tidningar och huru många exemplar deraf finge vid hvarje embetsverk af expensmedel bekostas.