Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dä- efter min öfwertygelse, deri förewarande i sig sjelf wisierligen högst wigtiga fragan, synes'af de redan inkomne Handlingar tillräckeligen upplyst, och dä Banco-Fullmägtiges, senare än utlåtandets infordrande, inkomne öfwerläggningsPretocoll nogsamt later förmärka, att ett sädant utlätande, ätminstone af pluraliteten bland dem, sedan billighets-profmngen numera more deras rättighet, ej ffulle blifwa annat, än ett instämmande i hwad Bancooch Stats-Utskotten redan sig yttrat; wägar jag ödmjukeligen till Högloft.' Ridderffapet och Adeln hemställa, att läta sin rätt till berörde utlätandes erhållande, såsom numera öfwerfiödigt falla; blott med iagttagande i Protocollet, att Riddcrffapet och Adeln ej derföre sig denna rättighet fränkänt; och upprepar för öfrigt bärmed det af mig förut gjorde tillstyrkande af bifall till Banco-och Stats-Utskottens enstämmiga yttranden. Herr Baron och Landt-Marffalken hemställde om Ridderffapet och Adeln skulle behaga för det närwarande afsta fran sitt infordrande af Banco-Fullmägtiges utlätande, utan fränkännande af desi rättighet till desi erhällande. Grefwe lttörner, Larl, anhöll blott, att fä i Protocollet anmärkt, att som de andra Riks-Ständen ännu ej hade yttrat sig öfwer Ridderffapets och Adelns ästundan om BancoFullmägtiges utlätande, hade tillfället ännu warit för Utskottet öppet att infordra detsamma, i händelse Ridderffapet och Adeln det ästundat. Den 18 September. 189 Herr Baron och Landt-Marskalken gjorde Proposition till bifall pä Statsoch BancoUtskottens instämmande yttrande, i afseende pa godt,görandet af, Banquens till Staten gjorda förskott. Denna Proposition blef med Ja bestvarad.
Skrifvelse N.O 34g. Förr än solidarisk Bank öppnas, äfvensom sedermera inom hvarje års slut, skall uppgift på alla med solidariskt ansvar i Bolaget varande delegare till Rätten aflemnas, för att varda uti iutecknings-protocollet intagen, och, på sätt i 4 §. sagdt är, kungjord. 27. §. Solidarisk Bank må ej uti verksamhet träda förr, än delegarne, uti sådane säkerheter, som i 5 §• beskrifvas, tillskjutit ett belopp, som motsvarar minst en fjerdedel af liela teckningssumman, hvilket belopp, sedan alla dithörande handlingar blifvit af Konungens Befallningshafvande, gemensamt np&é-. Bolaget, till säkerheten pröfvade och af bägge godkände, skall sättas 1 säkert förvar, till Bolagets disposition. När och till hvad belopp contanta insatser uti sådan Bank göras skola, ankomme på delegarne sjelfve att bestämma. Stockholm den 19 Maji 1835. N:o 349* Uppläst ocb godkänd hos Ridd. och Adeln den tg Majt i835. Preste-Slåndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Instructionför Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Ver ket. (B^ncoUtsk. Nrris 84» 109 & 121, samt förstärkta Banco-Utsk. N:o 146.) S. A. K. tili den Instruclion, som Rikets Ständer, vid »83o års Riksdag, för deras Revisorer öfver Bmco-Verket uppgjort, och hvilken, genom E. K. M:s Nådiga Kungörelse al den 22 April samma år, uppå Rikets Ständers underd. anhållan, blifvit till allmän kännedom och efterrättelse meddelad, hafva några tillägg och förändringar af R St. ansetts behöflige, hufvud - Expeditions-Ulskotlels Förslag till und. Skrifvelse
Jag hade medtagit några böcker för att under julen kunna studera i hemmet, men deraf blef ingenting, isynnerhet som jag ej behöfde förkofra mig i något serskildt ämne. Ett par aftnar var jag bortbjuden på bondkalas, hvilka voro mycket enklare och tarfligare än det i Boarp, men icke förty mycket behagligare för mig, ty på dessa senare blef jag endast ärad och framhållen. På Liatorpet gjorde jag en visit, hvarvid mor Anna Britta och jag kärleksfullt upplifvade minnena af min lilla barndomsväninna Johanna. Efter ett ömt farväl lemnade jag ånyo hemmet och min kära moder, väl försedd med penningar och allt, hvad till kroppens uppehälle och nödtorft hörer. Denna gång åkte jag gästgifvareskjuts hela vägen, hvilket var bra mycket beqvämare och finare än att såsom på hemvägen krångla sig fram med en smörbonde. Vid min framkomst till lärdomsstaden visade både min vän Pettersson och madam Andersson en oskrymtad glädje öfver att se mig åter. Och Pettersson och jag höllo en väldig »agap» eller kärleksmåltid på de goda saker i matväg, som min ömma moder medskickat. Redan påföljande dagen började arbetena på seminarium. Och så var man åter inne i den gamla ordningen, liksom om intet afbrott egt rum. Sammanträffandet med kamraterna blef ofantligt mycket hjertligare, än hvad jag någonsin föreställt mig. Det var, som om allt gammalt groll och all afundsjuka blåst bort. Vi kände alla, efter skilsmessan bättre än förut, huru nära vi voro förenade genom gemensamma sträfvanden och gemensamma intressen. Till och med min eljest så trumpne och afundsjuke sidokamrat A:son Andréen visade nu en fryntlig och välvillig uppsyn. Den glade Tegnéhr tog mig i famn gång på gång, och jag kände mig oändligt fästad vid denne visserligen slarfvige, men lättrörde och hängifne vän. Efter första kristendomstimmans slut framförde jag prosten Stålboms helsning till läraren, hvarpå denne helt fryntligt frågade mig efter prostens helsotillstånd m. m. m. m.
Af > lla desia ffäl och pä anledningar tydligen gifne af sjelfwa Regeringsformens 69, 71, 97, och 108 Z. §. har Utskottet, med de stiljagtigheter bilagde Protocolls-Utdrag för den 25 sistl. ^ulii innchällcr, trodt sig böra förest, at i likbel osed 38 § Votering per czpit^ för fran.tiden mä fastställas uti alla Riksens Högloft Ständers Utskott, med undantag af Banw Utskottet, ät hwilket i wista fall Riksens Högloft. Ständers hela decrsions - rätt är updragen, och hwarest destittom, genom de för Hederwärda Bonde Ständets deltagande i besluten stadgade willkor, StändS analogien kan utan olägenhet bibehällas. Under öfwerlaggningen om wista i Styrelsemagten deltagande eller med den samma förbundne Ämbetsmäns utesiutande frän säte och stämma uti Riksens Högloft. Ständers Plena och Utstött, har hos Constitutions Utskottet fräga upstätt, huruwida tjenstgörande Justitiä-Räd, säsom utöfwande Konungens Högsta Domsrätt och i sädan egenskap utgörande, fastän mera indirekt, en gren af Styrelsen, borde pä denna grund, i likhet med Stads^Rädcn, betagas at personligen öfwerwara Riksens Högloft. Den 8 Augusts. Rädplägningar och Beslut; hwartil kommer ak Justitiä-Räden särskildt, i den ordning Regeringsformens loz Z. stadgar, kunna af Riksens Högloft. Ständer, genom en opinions dom förklaras sine Ämbeten förlustig^
Riksens Ständer, som, enligt sin underdåniga Skrifvelse de» 17 Juli 1815, i betraktande Untlerdaniga Skrifvelser'. af den från Kanaloch Sluss arbetet beräknade nytta samt den genom oförutsedda naturhinder dertill vållade större kostnad, medgifvit det på Aktier grundade Kanaloch Sluss-Verks Bolaget af Stats-Verkets medel under Riks Statens Nionde Hufvudtilel ett understöd till och med ar 1820 af Fem procent årligen pn Aktie-ägarr. es för Verkets bedrifvande gjorda och skeende tillskott, hafva i följd häraf, och då Bolaget, afven i den händelse Kanal-Inrättningen kan fullbordas innan nästa Riksdag, icke lärer kunna så snart af densamma få någon behållen inkomst till ersättning elier ränta förderas använda penningar, ansett sig böra till E. K. M. i underdånighet öfverlemna om icke nyssberörda understöd må intill nästa Riksdag af Bolaget få påräknas och uppbäras utaf de medel, som under gule Hufvudtiteln å Riks-Staten äro till E. K. M:s Nådiga disposition anslagna. Riksens Ständer framhärda etc. N:r. 62. Uppl. och godk. hos Ridd. och Ad. d. a4 Mars 131 g. — Prästc-Ständet d. ai BorgareStåndot d. 24 — .— Bonde-Ståndet d. 3l — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, till Kongl. Maj:t i anledning af ankomne Nådiga Skrifvelser om den ärliga ränta, som är Hans Maj:t och Dess Arfvingar tills lagén. Af Riksens Ständers Stats - Btskott är hos dem anmält, att, sedan Högstsalig Hans Moj:st Konungen uti Nådig Skrifvelse den 23 X>e - Underdånigt!
— Det naturligaste är, att den, som älskar först, talar först. Och mannen och kvinnan äro likställda inför Gud. Båda hafva samma rätt och plikt att för hvarandra bekänna, om Gud gjort endera villig att vara den andras hjälp. Huru länge skall det dröja, innan en så klar sanning blir allmänt erkänd!? Den blir erkänd, endast om den i all sin skönhet efterlefves. Hvarje kvinna, som har m o d att göra, hvad hon anser rätt, och som för detta sitt handlande uppställer samma lagar för mannen som för kvinnan och samma rätt för båda, hon medverkar till erkännandet af dessa sanningar: » Båda äro människor, mannen ej mer, kvinnan ej mindre, » o c h: » Hvad som är rätt och ädelt för en man, är ock rätt och ädelt för en kvinna ». Men hvem ser denna sanning? Och de, som se den, hafva de mod att offra sig för att i sitt lif framställa den i det lefvandes kraft? Om Anna Rehn såge den, så skulle hon hafva mod. Idun LÖRDAGEN PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: IDUN IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS MODETIDN. OTAN PL. ANNA REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: — KR. UTGIFVARE: 12:TE BYRÅ OCH EXPEDITION: FRITHIOF HELLBERG HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G. &gt; &gt; DEN KLARA S. TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. ÅRG. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÄNL. VILLKOR. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. NORDMAN. REDAKTIONSSEKR. Hon låter barnen i fantasin färdas från det ena landet till det andra, från världsdel till världsdel, ja, man gör till och med turer till månen och stjärnorna. — De flesta af Europas länder har hon besökt under sina många och långa utrikesresor, och därför kan hon äfven så lefvande skildra natur och folk.
Fabrikerna måste hafva bevillning och icke grundränta, emedan deras afsättning är beroende af konjunktur och, i samma mån denna är mer eller mindre fördelaktig, måste den fabriken åsätta skatt äfven kunna ökas eller minskas. Med sädesproduktionen är ett annat förhållande, emedan säden icke är underkastad konjunktur; ty behofvet af spanmål är nästan alltid lika. Samma talare har här uprepat en satts, som jag ofta hört, och hvilken jag lemnar i sitt värde, nemi. att man icke får röra de ordinarie statsinkomsterna, emedan sådant skulle rubba förhållandet emellan statsmagterna. Jag hemställer, huru det skulle gå, om Regeringen, i hvars magt jag icke vill ingripa, icke hade mera att styra Staten med, än de ordinarie inkomsterna. Jag befarar i sanning, att hon icke skulle komma långt, och hennes beroende af R. St:r, ifråga om Statsinkomsterna, kan således icke blifva serdeles väsendtligt, likasom icke heller någon rubbning emellan Statsmagterna. Om man med åberopandet af denna satts vill motsätta sig äfven den billigaste nedsättning såsom här i fråga om jernhandteringen, måste jag förklara, att sådant är högst obetänkt; ty det är redan ådagalagdt, och jag behöfver icke bevisa det, att jerntillverkningen nu är underkastad belt andra förhållanden, än då ifrågavande skatt pålades den. Jerntillverkningen var då ett slags monopol, som numera uphört. Kolpriserna i allmänhet likasom transportkostnaden hafva stigit, vid hvilket förhållande bruksegare icke kunna sälja sitt jern till samma pris, som förr; och då deras inkomst af tillverkningen alltså sjunkit, är det då icke skäl att Staten nedsätter den tillverkningen åsätta skatt. R. o. Ad. har på f. m. gifvit två exempel derpå, att jemkning i grundskatterna kan ske, der billighet förefinnes, Den 22 Mars e. m. 401 förefinnes, hvarföre skulle R. o. Ad. i e. m. ieke förfara på samma sätt i fråga om en näring, som är utsträckt öfver hela landet, om skäl dertill äro för handen? Och att så är förhållandet, anser jag vara fullkomligen ådagalagdt.
De öfriga beloppen åter, hvilka i nämnde General-räkning upptagas, äro dels sådana, hvilka ingå ibland och förstärka till särskilda ändamål redan förut afsatta tillgångar, hvilka icke i Rikshufvudboken upptagas, och detta slags förskotter afskrifvas, när Kongl. Kammar-Rätten meddelar, att. de blifvit till redovisning upptagna, ty längre kunna de ej urskiljas, dels äfven sådana, hvilka för sig utgöra föremål för speciel redovisning och i liera fall äfven förväntas skola lemna framtida ersättning, hvilkas afskrifning följer allt som beloppen i dessa special-redogörelser godkännas till afföring. De i 2alra klassen upptagna balansbelopp äro dels af f. d. 3:dje hufvudtitelns anslag till oförutsedda utgifter utbetalda medel, som böra af den s. k. Barthelemy-fonden ersättas, dels af f. d. 9:de hufvudtitdn utgångna lån, hvilka nuvarande 6:te hufvudtitelns afdelning för åkerbruket, handeln och näringarne böra tillgodoföras, när de realiseras. Då sålunda ifrågavarande lån och förskotter äga ett gifvet sammanhang med hufvudtitlarnes anslag, ehuru derifrån redan genom sjelfva anordningen definitift afskiljda, finna Revisorerne, för sin del, att desamma lämpligen kunna, på sätt Kongl. StatsKontoret yrkat, till ordinarie statsregleringsfonden hänföras. Revisorerne anse likväl sättet för dessa posters intagande i Rikshufvudboken vara mindre öfverensstämmande med lagarne för en riktig räkenskaps-föring. Att förskotts-belopp i Rikshufvudboken införas, när andra delar af de fonder, dit de ingå, derifrån äro uteslutna, synes i sanning gagna till intet, helst de i Rikshufvudboken qvarstå, endast så hinge underrättelse om deras intagande i vederbörlig redogörelse saknas. Ett naturligare förhållande med dessa förskotters redovisning i Rikshufvudboken skulle uppkomma, om de fonder, till hvilka de ingå, äfven till redovisning i nämnde hufvudbok intogés, hvarigenom också dessa förskotts-belopp skulle försvinna, likasom fallet är med dem, som tillhöra Verk, hvilkas hufvudböcker redan ingå i Rikshufvudboken.
Och kunnen I icke själfva bidraga därtill, vänden er till kommunens ordförande, till fattigvård och pastorsämbete, och tröttnen icke, förrän I fått in den arme i närmaste skola för vanföra! Då skolen ock I, liksom den kvinna, hvars bild i dag pryder Idun, få vara solstrå- lar, som smälta isarna och locka fram blommorna, trons och kärlekens blommor ur frusna människohjärtan. Amanda Leff / er. $ Människokärlekens högtid. § ulen, människokärlekens högtid, närmar sig med stora steg, och för de flesta af Iduns unga läsarinnor är arbetet med de glada förberedelserna därtill, de s. k. julklapparna, redan länge i full gång. Alla söka vi efter bästa förmåga fundera ut nå- gon liten glad öfverraskning åt våra kära, våra barn, föräldrar eller syskon. Men under allt detta sysslande med julklappar, detta syende och broderande, torde väl nå- Ytterst bränslebesparande. Fotogenen brinner i gasform. Explosion omöjlig. Lätt att sköta. Ingen fotogemvtsvettning. mig som ett vanhelgande att längre göra mig till vittne af denna sorg, denna kärlek, hvilken hon hitintills så omsorgsfullt förmått att dölja. Dessförinnan såg j a g dock, huru h o D, begagnande sig af den omnämnda stegen, tyst som en ande försvann ned i grafven. Kyrkogårdeu ville j a g ej lämna, förrän j a g sett henne återvända från detta sorgliga besök. Och efter en stunds orolig väntan blef hon åter synlig. I handen höll hon ett par penséer, det enda hon kunnat rycka med sig ur dödens boning. I utbyte hade hon l ä m - nat sina blommor. Tyst smög j a g mig då före till begrafningsgården. Efter en liten stund syntes Mimmi bland o s s igen, blek och allvarlig som förr, men blidare och vänligare, än hon någonsin varit. " Hon var för oss en gåta ". Tant Margaretas berättelse, i upptecknad af Fanny Chrysander. (Slut fr. föreg. n:r.)
Ärt Borgareständet förblifwer ivid desi bifall rill Lag-Utskottets först äfgifne yttrande, rörande bördsräcken pä landet, r följd hwaraf Utskottets r sednare, uppå äterremitz frän a:ne Ständ, afgifne Ullätande gjorde tillstyrkande, komme atr förfalla, Ätt Borgareständet, i anledning äf Lag - Utskottets yttrande, rörande präscriptionS-tiv för ändrings sökande i faststälte ägodelningar, läckt ber» wid Utskottets första betänkande; Gillande af Lag-Ulfldtters yttrande öfwer Friherre Laltras motion, om skärpning i straffet för Aogsäwerkan; Bifall till Lagsamt Allmänna Beswärssch Lbeconomiä-Utskottens utlåtande, rörande förekommande af skattskyldig jords förminskning; Äf den är Julii, Anmodan till Banco-Utskottek, art inkomma med Ullätande öfwer Skals-Utskottets betänkande, rörande Riksgäldsoch Stalswerkens penningebchof, saint lemnad del deraf till Bewillnings-Utflottet, i afseende pä de föreflagne Upbördsterminer, och remist till Banco-Utskottet af Herr Commerce-Radet Lanteslons memorial, angäende realisationen af creditsedlarne. Godkännande af PaKevolanee-UtflottetS yttrana den; 574 Den 8 Augusti. ben: i:o om Herr von Lcbllestts förslag tillpastevolance för stäpmonderingar; 2:0 Friherre Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Beträffande åter den af Justitite Ombudsmannen väckta fråga, dels att de mildare heslraflningsält, som ega ru n för förbrytelser, begångna af Be\tii ings-manskapet pa Goftlaiid, jemväl må antagas i afseende på samma manskap i alla ölriga delar a.f Riket, hvarigenom allt prygelstraff' komme altför beväringen upphöra, dels ock om tillä .i.puing af ö § i olUi ä.nnde (>n culrtii e jemväi på Gottlands Be v ä ing s-manska p; så instämma Utskotten desloheldre i hvad Justitiaft-Ombudsmannen yttrat om rättvisan och behofvet af förändrade stadgandeil i dessa afseende», som Rikets Ständer uti den underdåniga Skrifvelse al den 3 Julii 1812, hvarigenom Beväringens inrättande bifölls, uttryckligen anhållit, alt Kongl, Matjl täckt* s gen >m bestämd lag fö eskrilva, att Bevärings-manskapet ej, i och för fri i tjensten, eller ulan föregången laglig dom må kunna bestraffas med nesliga eller kroppsstraff, af hvad beskaffenhet som helst, och ej underkastas andra militära hestafFuingar, än arrest, cassalion och dödsstraff; dock som de för Gottlands beväi ings-rnanskap stiftade serskilda lagar, hvilka tillkommit med j6 Bagsamt Alhn Bcsv.- cch Ekon.-Utskottens Betänkande, IV.o 13. afseende på det förhållande, att samma manskap ej får till tjenstgöring ulom GoUland användas, äro för bevärings-manskapet i PiikeLs öfriga delar tillämplige och verkställare, endast då detta manskap är under vapenöfning hemma i landet; samt rättvisan dessutom fordrar, att, under det bevärings-manskapet i krig tjenstgör jemte den ständiga krigsmagten, Lagarna för dem äro lika; torde den i i:sta af mom. Justitias-Ombndsmannens förslag omförmälda förändring endast böra gälla i fredstid.
Men dä deribland en jemiisörttse blifwit gjord mellan de biträden ät det Allmänna; Banco,Utskottet under denna Riksdags lopp Magit, och det förewarande, samt anmärkare» wckkarat ett emot hans öfwer» lydelse gistvik lWyrkandr wara lemnadt, i likhet ^24 Den II Januaris. med hwod han erfarit, att bifall och afsiag oska berott af det afseende man gjort ej pä propositionen, men pä propone-iken; har Ukikottel trovt sig ej böra lemna en sadan aomärknmg odeswarad. I sjelswa merkel hade Utskottet witz?r!igen den största förbindelse, att bär göra möckel afseende pä Proponenten, dä det ch Kongl. Must, som i föne os Rik^e-s Ständers enstämmiga Bstiuk, den > fräga worande P^vposiclonen. När Skaleris Laastjltande M kt enigt bestutst och enigt fordrar uppgift ak medel till en sa"s werkställlgbet, lärer iriZen högre a -stDni rg till wstlighek till ett nitiskt bemödande «tt förestå och anst lfa dcfia Medel, kunno finnas. Banco Utfkotter har läledss endast uosstrllt sin Medbow-Niga pligt, om det wid detta tillfälle gjort sä möckel aNeende pä Prvponenlen.. Men det kan och bör ej lemnäs obemärkt, att de biträden Banken nekut, hels warit blott afen enskildt nytta, dä fräga nppstätt vm understöd för afdrända Skader, (hwilka wal, jemn'ö',e!j>wib med helastemdtt kunnn anses för enskildta Corporatu ner) dels warit fadane, sym enligt de rätta grunderna för Banco-Werkcts förwallning ej böra bewiljas, säsom Län pä Fastigheter m. m. dy ikt.
Den 7 April f, ni} miste komma att någon annorstädes saknas,' under det de öfverflyttades i Statslånen, är naturligt.) Blefve icke alltså verkan enahanda,1 om de befintlige och redan utlånade tillgångarne uppsades och omflyttades i Statslån, el-? Jer om de uppsades och omflyttades i Bankactier? Enär vi finna begge desse slags Stats-? papper i de länder som nyttja dem, gemen-, samt hafva annoterat pris i köp och salu för hvar Börsdagj manne då ej en 50 R;dr Bankactie vöre lika tjenlig att upptagas i beräkning gen af tillgångar och medel för allmänna rörelsen, som en motsvarande Statsobligation? Är det troligt, att den som af missfcroens de till myntets omvexlingar hittills icke utlånat sitt capital til! enskildta hädanefter skulle fästa samma Capital uti ett ouppsägligt, eller ett med ringa amortissement löpande Statslån^ föreskrifva i samma slags fluctuerande pappersmynt j och som dessutom måste ge mindre rän?? ta än 6 procent, onvdet icke skall blifva allt-? för graverande för Staten? Är då icke en myntbestämning äfven'ett nödvändigt vilkor för Statsobligationssystemet, derest det skall få någon framgång, elles åtminstone derest det icke skall leda till ett för Statscrediten aldeles förstörande fondspel? Finnes någon Stat i Europa hvars Skuldförbindelser icke lyda på metallisk valuta % hvars interessen icke liqvideras efter en sådan måttstock ? Den 7 April f. rn. Man kan väl åberopa förhållandet just hos oss sjelfva, och att RiksgäldsContoirefs obligationer varit begärliga, laStän de icke lyda på metallisk valuta, och burit blott 5 ptocents ränta; men detta bevisar allenast de menliga verkningarne af vårt pennmgeskick på det hela: Statscrediten har vunnd på den enskildta creditens bekostnad. Misstroendet i afhandlingar medborgare emellan, har så gripit ikring sig; att man häldre tagit en mindre ränteinkomst, för vissheten om capitalet, och lättheten att omsätta det.
Men månne det icke ofta kunde göras på mindre tid, för ringare kostnad, om äfven här den unga fästmön representerade förståndet och eftertanken, i stället för att hon så ofta gör motsatsen. Finnes det råd att anskaffa ett vackert och gediget bo, så är detta både roligt och önskvärdt, ty I D U N 20 boet är ju bestämdt att stå sig under en lång följd af år; äfven en och annan lyxartikel gör alltid godt, i det att den pryder sin plats. Men det tanklösa köpandet af allt detta moderna kram i japanesisk, kinesisk, venetiansk, fornnordisk och allt, hvad de beta, stilarne, är absolut förkastligt, ifall icke kontrahenterna rent af äro rika och anse hyttorna, kopparne, brickorna, spjuten och schalarne alldeles nödvändiga för sin lycka, ty i så fall » jeder fttr sein Geld was ihm gefällt ». Men antaga vi, att ett ungt par har sin bestämda summa till bosättningen, hvilken icke får öfverstigas, då har fästmön tillfälle att utveckla förstånd, omdöme och smak. Möblerna böra vara bekväma, vackra och solida, ej » blot till lyst » som dessa små expositionsting, chaiselonguer, puffar, kaststolar och hvad de allt heta, äro. Inga så ömtåliga tyger böra väljas, att man behöfver blifva rädd och strax fälla ned gardinerna, då en liten diskret vintersolstråle tittar in, och inga så ömtåliga eller dyrbara saker böra finnas i ett hem, att då längre fram små mindre diskreta solstrålar smyga omkring, det behöfver låta: » Nej, inte gå dit in, och inte dit in! » Vi borde aldrig ha så fint, att det blir för fint åt oss själfva! — Härmed vill jag inte ha sagt, att hemmet ej bör ordnas med smak. — Jo men, riktigt vackert bör det vara, med en och annan vacker tafla, om man så hafva kan, bokbord och speglar, små förtroliga hörn, en riktigt treflig hvardagsplats och så blommor, bladväxter i hörnen, blommande växter framme i solen i fönstern, värme, luft, ljus och kärlek. — Inte sant?