Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att det är så mycket angelägnare att här fästa sig vid verkliga och icke vid inbillade förhållanden, sorn, efter min tanke, användandet af rättigheten att utdela titlar, ulan alt missbruka densamma, är till den grad svårt, alt jag verkligen misströstar, alt någon, äfven den välvilligaste Regent, skall i längden kunna gå i land dermed. Dessutom vet man, att grundlagar stiftas icke för en Regent; de mäste stiftas för alla tider. Huru svårt det måste vara för en Regent att ej gifva denna utmärkelse ät andra än (lem, som förtjena det, finnér man lätt, då man vet, att styrande personer hafva hjerta och välvilja såväl som andra, kanske mer än andra i allmänhet. Det måste då vara en ganska obehaglig nödvändighet, att oupphörligen behöfva motstå de obehöriga anspråk, som göras och som tyckas vara så lätta att tillfredsställa. Följden bl ifver oftast, att enträgenheten vinner sin önskan, och elen tigande förljenslen får stå tillbaka. Jag tror, alt den förändring, som i denna § åsyftas, är af en mycket stor både administrativ och social vigt. I administrativt hänseende, derföre att embetsmännen i alla land, och i synnerhet i värt, som är fattigt, äro så knappt lönade, att de icke tjena blott för penningen, utan äfven för anseendet. Den som blott vill vinna penningar, har i allmänhet säkrare förhoppningar på andra vägar, men man nöjer sig i Statens tjenst med en knapp utkomst, derföre att man njuter ett högre anseende. Men om nu detta anseende utdelas till personer, som hvarken deraf förut gjort sig förtjenta, eller sorn sedermera, då de icke hafva några tjensteäligganden, icke äro i tillfälle att visa sig deraf förtjenta; så är detta alldeles samma förhållande, som dä man bland det verkligt goda myntet utsprider ett dåligt pappersmynt; det neddrager det bättre till sitt ringa värde. Och dessa nya sysslolösa bröder i värdigheten, som embetsmännen fått, då de icke på annat sätt kunna visa sig värdiga det nya stånd de hunnit, sä söka de göra det genom yppighet och flärd. De verkliga tjenslemännen nödgas i någon män följa med, och deras förut knappa tillgångar blifva derigenom ännu knappare.
Spanmål och Mjöl efter bestämda priser af Fårlår af Kohl Ekebohl af Bräder af Skatteoch Osmunds-jern Limsten af Dagsverken af Årliga, Kongs, Slotts, Biskops, Lagmans och Fogde Hästar Gästeri Örtug Summa Af ISeiiiitiaKitals-ISåiitaii. af LandtogsGärden SilfverSkatt Terminoch Saltpeter-Skatt Kungsoch Mat-Skatt KungsSkatt Hvete. Spanrnål. Malt. Hafra. Blandsäd. Byggningshjelpen af Saltpeterhjelpen , af Ärliga Hjelpen (Skjutsfärder) af Brukshjelpen Bustkammarhjelpen Faktorihjelpen af Yinterkörslen Ekekörslen Körslen Vedoch Timmer-körslen af Vindköringen Vaskköring Malmkörine Boskapspenningar S k j utsfärdsPenningar Skjutsoch UtskrifningsPenningar Prostetull och Skarprättareskilling Arbetsoch Dagsverks-Penningar SkrifvarePenningar SkrilvareOrten af DagsverksPenningarne . Gästmngs-Penningar Konung Gustafs Dagsverken af HjelpcDagsverken af DrängeLönen DrängeJernet Slotts Famn Hjelpe Ved KrutVed KatseKorn Litt. E. Span mål. Korn. Malt. Untra. BiaurLäd. Ärter. Pennin, tar. KatsePenningar af Fahlu Kungsgårds-hjelp DrängeSpanmål Summa Af Frcsternes Utlagor. af Gärden (■Riksdaler . [Penningar . 102.- 102 t rr jSpanmål af laxen <c • jSmor [Oxar . (Kor SilfverSkatt och Contribution PrestekallsPenningar eller KungsSkatt Altaroch Formans-Hafra samt FormansPenningar . Afvexte Smör Boskapspenningar Hvete. — Summa Sammandrag Af Jordeboks-Räntan . Af Hemmantals-Räntan Af Presternes Utlagor Summa kpi RSe. T:r k pr 1851 13 Spanmål. Malt. kpr ' Hafra.
Friherre Boije, Ludvig: Jemte det jag får förklara min förbindelse för de uplysningar RiddarhusSecreteraren meddelat, hör jag äfven göra rättvisa åt värdet af Den 26 Februarii f. ni. *79 hans framställning, och jag gör det gerna. RiddarhusSecreteraren har uplyst oss om tre omständigheter, hvilka alla tala för den åsigt, att förfara med varsamhet, för att icke öfverträda gränsen af Riksdagsmannens möjliga förmåga. Han har hänvisat till erfarenheten, att det redan befintlige stadgandet i RiddarhusOrdningen oftast icke blifvit efterlefvadt; han har medgifvit, att verkställigheten i ett fall vore till och med omöjlig, och han har sluteligen, hvad som är af ännu större värde, påmint om sin egen pligt, den jag erkänner, att han alltid upfyllt på ett sätt, hvarföre jag håller honom räkning. RiddarhusSecreteraren har äfven upgifvit, att Talarne höra efter det här förda MemorialProtocollet författa sina anföranden. Men jag hemställer, om icke dessa ord redan äro tillräcklige, att återföra oss lill olämpligheten af stadgandet, enär upfyllandet af min pligt i sådant fall skulle hero på en föregående handling af RiddarhusSecreteraren. Ty huru ovilkorlig blir dä min pligt? Det är dessutom medgifvit å motsatta sidan, att Lagen skulle så förstås, att ingen ansvarspåföljd dermed vore förenad; och i detta medgifvande ligger äfven ett tillräckligt skäl, att Lagen ej bör antagas. Ty jag kan ej tillstyrka antagandet af en Lag, som tjenar till ingen ting. Den 26 Februarii f. m. Jag förnyar således mitt yrkande af afslag å den nya redactionen. Herr af Ekenstam, Israel: Jag skall ej länge uppehålla Ridderskapets och Adelns tid. Jag önskar blott att få framställa en enda anmärkning. Det stadgande i 33 §. RiddarhusOrdningen, som RiddarhusSecreteraren upgifvit såsom gällande, men icke alltid efterföljdt, handlar ej blott om anföranden, hvilka läggas på bordet, utan äfven om sådane anmärkningar, som föranleda till återremiss.
"dock icke närmare någon gästgifvaregård eller krog än minst en half mil;” men då de trenne öfrige Stånden antagit Utskottens förslag oförändradt, kommer Ridderskapets och Adelns serskilda mening att förfalla. 45 §. Uti i:sta mom. har Höglofl. Ridderskapet och Adeln fattat beslut om följande förändring: ”Den, som i minut försäljer bränvin, utan att dertill vara berättigad, bote första gången 10 R:dr. Beträdes han, under den tid han är under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning med fortsättning af denna förbrytelse, skall han för hvarje gång plikta ofvannämnde belopp. Sker sådant” &c. Högv. Preste-Ståndet bar beslutit enahanda förändring; men af de 2:ne öfrige Stånden är Utskottens förslag bifallet. Och som berörde förändring inskränker sig dertill, att, i första perioden, orden: ”samt om han oftare återkommer, Tjugu R:dr hvarje gäng/’ blifvit uteslutne, hvilket endast innefattar ett förtydligande af detta stadgande, helst samma bestämmelse längre fram i §. förekommer; Bevilln.- Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsh, Memorial N.o t3. i5 alltså hemställa Utskotten, om icke Borgareoch Bonde-Stånden ville uti de öfrige Ståndens beslut instämma. 47 §. Höglofl. Ridderskapet och Ad.eln har beslutit följande förändring: Uii första momentet: ”Uti öppna salubodar eller bodkamrar må icke bränvin med eller utan droguer eller andra tillsatser, emot eller utan betalning, i minut utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig bränvinsminutering i 45 §. stadgas; och vare Borgare, då han för tredje gången med sådan minutering beträdes, dessutom sitt burskap förlustig.” Och uti andra momentet: ”att i stället för ordet tjugu insattes tio, och i stället för fyratio, ordet: tjugu, samt emellan orden: håfve icke, följande tillägg: ”om han tredje resan dermed beträdes.” Hederv.
Bondes motion, derest det skulle finnas erforderligt), följande förslag: att R. St. med upställande af hufvudgrunderne och med bestämmande af hvad R. St. skulle anse framdeles i tullbevillningsmedel böra påräknas såsom totalsumma, måtte hos K. M. anhålla om utarbetande af ett detaljeradt förslag till tulltaxa för att vid nästa riksdag komma under bepröfvande. Begärdes på bordet. Sedermera upläste Frih. Cederström, en motion af följande innehåll: Med hänvisning till sisth riksdags Lagoch Ekon.Utsk:s betänk:n N:s 35 och 40, hvilka på ett tillräckligen fullständigt sätt innehålla anledn:ne och skälen, jemte upgjorde förslag till författningstexter, får jaa vördsamt föreslå, att de dervid upräknade §§ i K. St. å nyo gillas, såsom ägande företräde för de gällande, samt att R. St. ville om K. M:s nådiga stadfästälse å dessa sålunda förbättrade §§ i underddiet anhålla. R. St. af åren 1840—1841, hade hemställt om bestämmelser i enahanda syftning; i hufvudsaklig öfverensstämmelse hvarmed R. St. sisllidne riksmöte, beslutade dessa §§:s omredaktion. Må man icke bemöta det förnyade förslaget derom, med det inkast, att stadgan ännu vore för ny! — Det vore ju mycket bättre, att snart afhjelpa de brister man inser. Mångenstädes, jag vet det, fortgår allt på gamla viset; allmänheten tänker ej på författningen; sjelfva de fattigvårdsbehöfvande känna den ej; ingen under då, om dess, under andra, och måhända ej länge uteblifvande förhållanden, säkert inträffande menliga verkningar ännu låtit sig mindre förspörjas, än förutses. — Jag anhåller att H. LagUtsk, med hvilket Ekon.- Utsk. lärer sig härvid förena, måtte egna ett allvarligt bepröfvande åt denna högst vigtiga fråga.
— Saltsten eller Steke • • IO Senap, malen • • 3S I Silfver, arbetadt . » • • fritt 5 Skomakare-arbeten * . • 9 25 1 Skollär, af alla slag . • « 50 1 Spannmål, Hiertz • • 10 i Sten, Mergelschiffer3 tjenlig till Lithografchiska stenar . 10 Stenkol' ' « • • 20 fritt Strängar Messingsoch Stål • • 30 1 — Tarm . • é IO I Stärkelse, hvit « • é 100 1 Svafvelblomma • • ! jo I 758 Prot. Utdr. d. 25 Aug. 1O23.1 Socker, rått Krossadt, lump „ Topp . , . Säckar, sorn inkomma med Spannmål eller andra varor Tackjern » T. Tandpetare, alla slag, med och utan foder, ansågos böra utur Tarifferne utgå Tjära Tjärpärma eller Wraktjära Tobak, karfvad: i Karduser eller [lös i Fastager Knaster . Inkommande Tullprocent. Utär. ä. 25 Äng. 1823. 4 759 V ; '.v Inkommande Tullprocent. Utgående Tullprocent. Cigarrer • % • 60 I Träd, buäkar och plantor, alla slag . * friska, • fritt I 'i. ' ' ■■■ • Trädvirke Axelträd och Blancarder , Hjullötar och Naf af hvad Trädslag som häldst 70 I — Gevärs-stockämnen v • f — Bjelkar eller Balkar af Furu eller Gran, alla slag 10 5 — af Alm i, , * 5 20 — af Ek 1 l * • 5 30 — af Björk och Bok .* • 5 IO — af andra slag : H * * 10 5 Trot. Vtdr. d. 25 Au». 1823. Bräder och Plank, sågade Furu, Gran och Bjorn at alla slag . • • « • Inkommande O Tullprocent. Utgående ^ Tullprocent. Erseträd och Enestafrar 5 1C Handspakar* . • 10 S ..v $ ‘ V '
Ekonomi-Utskottet drager således icke i betänkande alt anse sådane, af flitt valde Ledamöter af särskildte Stånd sammansatte Sockensällskaper, såsom det verksammaste medel ali hos Nationen väcka och underhålla en allmän Medborgerlig anda, en sann och verklig upplysning. Man må på hvad sätt man vill söka sörja för Landtmannens uppfostran, bildning och kunskaper; om han är främling i sitt eget Fädernesland och icke slår i riktigt 836 S tats-Utskotlet* Betänka liden; förhållande till den del af samhälls-ordningen som honom närmast rörer, skall lian alltid blifva liknöjd om dess Lagar och betrackta dem med misstroget öga. Men genom rättigheten, att få bereda, handlägga och yttra sig i de allmänna ärender, som ligga inom hans område, blir han först myndig och i verklig mening fri Medborgare; och de välgörande följderne skola icke saknas. Han skall blifva trognare undergifven de åtgärder och författningar han sjelf önskat och föreslagit; Han skall mera vörda sin Konung och Öfverhéten i samma mån han slutes närmare intill Administrationen och kommer i tillfälle alt inse, att den oupphörligt vill Folkets väl; — och han skall högre älska den jord och det land, hvars odling och cullur lian sjelf eller hans förfäder beredt, ej mindre genom deras medborgerliga omtanka och klokhet än deras arbete och möda. Det följer vidare, att i samma mån som Nationens enskilde medlemmar af särskildta Stånd och vilkor komma i ett närmare förhållande till hvarandra och till det allmänna, skola vissa fördomar, hat mot Ståndsskillnad, och serskilda Medborgareklassers misstroende lill hvarandra småningom bortsmälta och Stats-Utskottets Betänka uden 83^ oell Folkets lynne vinna en Ulligare och högre syftning till gemensamma ändamål i medborgerligt afseende. Till följe af hvad sålunda anfördt blifvit, tror Ekonomi-Utskottet någon anlian åtgärd i anledning af Herr Hugander^ Motion för det närvarande icke erfordras, än att Rikets llögloflige
»Hå skäli fal,» sa Nils å titt ôt ett ann hôll — »fell kan’a mang fler låter tå bätter schlag.» Å dämma bynt’en på mä »Blomsterklädd kulle satt Hjalmar å kvad». »Ja, dä va bra dä,» sa patron, »da kan Nils gärna gå mä ôpp te harrgårn å spela litet för ôss. Dä ä nåra unga fröknar, sôm har hört talas om Nils och gärna skull vell höra ett stöcke,» sa’n. Allri ol sa Nils, men stack spelvark sett unner armen å förd mä. Han brukt int å nek, når han ble bedd te spel. Ja geck ätter för ja tänkt att Nils skull gär nô kopett, satt han behöfd hjälp. Nu vet en hvalls herrskapsfôlk ä. Di har int varst mö te gär å däfför ä di rogat å te se tock sôm ä kônstitt äll på ann sätt uvant. Å når en fatti stacker ä stôlli äll ha gjort nô ondt äll ä unnli på nô ann vis, da ä de e ren gläj för tock fôlk te titt på en å skôj mä en å lätt främmat fôlk se hocka kônsti sak di har å förevis. Å så läng en ä uvanli nock, ä di beskeli ve’en, men når den varste unnliheta ä övver kör di ut’en. Sjôl ha ja vôr mä på’t en gang å på samm sätt geck dä för Nils Utterman. För mä däsamm vi kom fram te fröknan i trägårn å patron talt ôm att dä va Nils Utterman sjôl han hadd mässä, bynt di slô sä på knäa å fliss å gi sä lefnass övver. Å patron ga’n ett glas kunjak å ba’n sätt sä, å fröknan bynt å fråg ut’en, hvar ha va iffrå å hva far hans å mor hans hett å hvalls han hadd lärt sä å spel.
Linneoch hampväfnader tillverkas på långt när icke till provinsens behof. Jagt al skjälar, egentligen på nordligaste kusten af Fårån och södra udden af Näs socken, är icke obetydlig, och lemnar årlig export af skjälspäck och hudar, till ett värde af närmare 3,000 R:dr. Jagt af sjöfogel idkas uti myrerna och vid de flesta stränder, förmånligast vid utanför belägna holmar, men det gamla skadliga bruket af äggning, eller äggens borttagande, har icke kunnat utrotas, helst sådant, fast sparsamt, i jagtstadgan är tillåtet. Den öfriga jagten idkas mest såsom nöje, men i afseende på fogel kunde jagten blifva en binäring för allmogen, om espriten att dermed förnuftsenligt förfara står att införa. Genom mera återhållsamhet med skyttet under förbuden tid af året, samt genom räfvens betydliga förminskning, tillvägabragt genom de premier som härföre utgå, så väl ifrån den allmänna jagtkassa!!, bildad af bidrag från socknarne, åom ifrån Gottlands skarpskytteoch jägare-gilles enskilda kassa, har under de sednare åren nyttigt villebråd hlifvit betydligt förökadt på ön. Tjäru-tillverkningen är oaktadt den minskade skogstillgången ännu i det närmaste tillräcklig för allmogens behof. Salpeter-tillverkningen, som bär borde med lätthet kunna drifvas och utgöra en lönande binäring, har de sednare åren mer och mer aftynat och icke ens kunnat upphjelpas genom de åren 1845 och 1846 inträffade missväxter, som bort vända hågen åt binäringar. Af salpeter äro endast år 1843 20 LU. till kronan lemnade. Forlön tillflyler allmogen förnämligast genom kalkbruken, så väl för sten till ugnarne som kalk ifrån en del af dem till lastage-platserne, äfvensom för foror med varor ifrån de ofta inträffande strandningarne, synnerligast uti länets sydligaste distrikt och på Fårön, å hvilka ställen härflytande inkomster från dessa inträffande olyckshändelser utgöra en betydlig binäring.
Hvad som näst härefter ovilkorligen har varit märkligast har varit fru Fåkrcem ’ gästspel i » Frun från hafvet », mindre dock för sjelfva prestationen i och för sig, än derför att det varit ett återförvärfvande af en skådespelartalang, hvars bortgång åstadkom ett tomrum, ännu ej fyldt, och efter allt att döma svårt att ens tillnärmelsevis få fyldt. Väl är detta återförvärfvande hittills endast af mera tillfällig art och enligt rykten inom teaterkretsar skulle i följd af hälsoskäl den åter begynta verksamheten i den dramatiska konstens tjenst af bry tas med denna roll. Men innan man far se huruvida detta besannas, bör man åtminstone ej afstå från hoppet att få se dramatiskt omsatta frukterna af de vidgade vyer och det rikare och friskare lifsinnehåll, som vistelseni stora kulturländer gemenligen plägar medföra, der förutsättningarna finnas. Med fru Fåhrseus ’ tillhjelp vore ju ock utsigterna till ett värdigt återgifvande af det s. k. högre skådespelet icke oväsentligt förbättrade, och ett fortsatt försummande af dylika stycken blir för hvar dag som går en mer graverande un-derlåtenhetssynd. Förutom redogörelser och utläggningar i sina resp. tidningar af * Frun från hafvet », har D. K: s läsare äfven i denna tidskrift haft tillfälle att taga del af tvänne analyser af stycket, hvarför jag har att inskränka mig till hvad som kan vara att säga om återgifvandet. Nästan enhälligt, åtminstone utan beak tans värdare undantag eller reservationer, har fru Fåhneus ' Ellida proklamerats såsom en utomordentlig konstskapelse.
I saknad af utvägar till Discont-LåneFondernas förökning, annorledes än genom en motsvarande minskning å tillgångarne för andra rörelse-grenar, hvilka Banco-Utskottet ansett ej mindre vigtiga, foranlåtes Utskottet hos Rikets Ständer tillstyrka: att 8 millioner Riksdaler, såsom Fond för Lån på namn-säkerhet vid Banco-Disconten, Götheborgs Låne-Contoir och Malmö LåneContoir tillhopa, fortfarande bibehå lies , enligt samma fördelning dem emellan, som hittills varit g?. Banco-TJt skottets Betänkande N.o S2. iakttagen; och åberopar Utskottet hvad serskildt är föreslaget angående de 5oo,ooo R:dr, somBancoDisconten, lill Lån på Åctier och Documenter, utan omsättning egt begagna. Beträffande frågan om Wermelands öfverflyttning från Stockholmska tili Götheborgska Districtet, så hafva visserligen Motionairerne, till stöd för en sådan förändring, anfört åtskilligt, såsom att Wermelands Invånares handels-rörelse är nästan uteslutande rigtad på Götheborg, hvarifrån de erhålla sina väsendtjigaste penningeinkomster; att, då dessa skola an vändas till låne-omsättningar i Stockholm, uppkommer, i följd af Remisserne fram och åter, Öfverflödig omgång, risque och ränte-förlust; att af Wermländningar, som begagna
‘ Hon stod der, frigjord från alla personliga intryck vare sig af fåfänga eller blyghet. Hennes rena stämma ljöd såsom den borde klingat, oni hon aflagt en trosbekännelse. Det var något så naivt och vackert i denna Esters handling, att den qväfde hvarje lig och lumpen tanke i de mest kälkborgerliga sinnen. ’ Det är kärleken till Holt, hvilken uppfostrar och adlar henne, kommer henne att glömma alla personliga intressen och låter henne, arftagerskan, nedstign till arbetaren. Afven den unga Gwendolen i romanen Daniel Deronda, hon, detta bortskämda och egenkära väsen, soin tror sig kunncc allt, nct allt och rinna allt, luttras genom lidandet och af umgänget med Deronda. Hon erkänner sin sjalfviskhet, sin okunnighet, sitt smkinne, och Daniel Deronda erhåller på sin bröllopsdag en biljett, der hon säger, att hon vill lyda honom, blifva sadan han önskar, ‘ en a f de bästa bland qvinnor, som göra andra glada öfver, att de kommit till verlden. ’ Och de svagare karaktärer, som kallas Rosamond och Hetty Sorrel. lyckliggöras till sist med en liten stråle af samma kärlek, författarinnans allt omfattande, gudomliga sympati. I George Eliots biografi säger Cross om hennes personlighet. ‘ Det Iåg ofta i hennes tankar och på hennes läppar, att det enda vürdiga målet för all kunskap, all forskning, allt lif i verkligheten vore detta: “ att mcinniskorna mer och mer skulle lära sig (ilska hrarandra. ’ Hon bemödade sig att se endast det ädlaste hos människan, och det var denna sympati, hvilken gjorde henne så dyrkad. I Studies ’ i? % liternture säger Dowden om hennes böcker: “ Vi känna, då vi läsa dem, att vi ha att göra med en själ, och det en själ, som egt en historia. ’ Victoria Benedictson. (Ernst Ahlgren.) orgebudet om Victoria Benedictsons död och sättet på hvilket dö- den nådde henne gick såsom ett svärd genom deras hjärtan, soni älskat henne och i henne sett bäraren af en ny verklighetsdiktning, enkel och storslagen, kraftfull och ren som Iion säjlf.
Exempel förekomma dock af ganska anmärkningsvärd egenskap: “Herr C. G. von Koch afslutade försäkringar för ett utländskt bolag*) och annonserade sig som agent för detsamma. Till Wifsta varfs bolag meddelade von Koch en flerårig försäkring, men, då brandskada inträffade, befanns bolaget icke vidare existera, samt förklarade det upplösta bolagets chef att von Koch aldrig varit auktoriserad att för bolaget afsluta försäkringar och att bolaget icke utfärdat någon brandförsäkring för Wifsta varf, än mindre erhållit någon premie redovisad af Herr von Koch för nämnde Brandförsäkring. Herr von Kock visade då sin fullmagt, hvilken befanns vara utfärdad af ifrågavarande bolags agent i Paris, hvilken sednares fullmagt innehöll endast bemyndigande att afsluta försäkringar i Frankrike, alldeles icke att tillsätta agent i Sverige. Den 11 sistlidne Juni nedbrann Sandö bryggeri; ersättningsräkning tillställdes agenten för ett annat utländskt bolag**) i slutet af påföljande månad, men har till dato icke något svar erhållits; under tiden har bolaget ombytt agent härstädes. Samtidigt tillställdes agenten för åter ett annat bolag ***) ersättningsräkning för samma brand, hvapå *) Defender aud Palladium. **) Northern. ***) Providentia. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. <M, 225. 427 först svar erhölls den 6 November; under tiden upphörde bolaget med sin försäkringsrörelse i Sverige. I September månads början tillställdes ytterligare ett annat bolag*) ersättningsräkning för samma brand, hvarpå svar ännu icke följt; under tiden upphör detta bolag helt och hållet, men fortsätter agenten, detta oaktadt, att erbjuda allmänheten att afsluta försäkringar, med det icke existerande bolaget. Det finnes Sjöförsäkringsbolag**), som lemna sina agenter rättighet att teckna försäkringar till ett bestämdt belopp inom viss tid. — Jag kan visserligen icke påstå att någon blifvit lidande på, att någon agent tecknat öfver den tillåtna summan; men då icke något åliggande för agenten är stadgadt att han skall, tid efter annan, offentligen uppgifva maximi-beloppel af den risk, bolaget godkänner, eger man ej heller någon visshet på'att ej denna summa af agenten öfverskrides.
Man ma derföre väl undra, att Utskotten i sitt Betänkande gjort så litet afseende på Jordbrukets behof af ett tillrächeligt Rörelse-Capital och en varagtig Credit. Man har föreslagit Kungsgårdars hypofhi* tering, Krono-Hemmans och Recognitions-sko* Den sj April 179 gars försäljning. Den förra skulle val medföra Säkerhet, men ej hindra Sedelns försämring, emedan allmänna Opinionen ej derigenom tillfredsställdes med Silfver, Den sednare ätet eller försäljningen af Statens Fastigheter, fordrar först ett tiliräckeligt Rörelse - Capital i Landet* om den skall utan för tnycken förlust Verkställas; och den bör ej ske blott till förmon för Penninge-vännen, hvars förmögenhet genom dess föresiagne användande skall ökas på FaStighets-ägsrens , och isynnerhet den skuldsatte Fastighets-ägarens bekostnad, Den hufvudsakligaSte principen af min Finärtce - plan är, att ingen bestämd gräns sättes för Rörelse-Capitalets belopp utan blott för dess föränderlighet i Värde, Af denna principe föijer* aft Myntvärdet bör bibehållas ungefär vid hvad det nu är} Myntvärdets föränderlighet bör förekommas, så Val dess förbättring som försämring. Jag har föreslagit Silfvers inlösen af Banquen efter log sk. Cours; mari må gerna förändra denna måttstock, blott principen bibehålles. Jag skulle tro att jag snarare föreslagit till måttstock ett för låg, än för hög Cours, Ty den nuvarande är redan högre* och ändå onaturligt låg, det vill säga, långt ifrån så hög, som om den va* rit öfverlemnad åt Sig sjelf, eller om icke dea inträffade Discont - oredan äfven i Stockholn! åstadkommit en momenfel penninge-brist. Vid alla Egendomsköp, alla Arfskiften, sedan Coursell igro uppjagades till 136 å 140 sk, haf Ben 23 April. ej blott denne högre Cours, utan en ännu högre befarad bestämt priserne. Således kunna Capitalisterne ej begära mer, än att Coursen eller Agiot ej faller lägre än till 108 sk. Utomdess de uppoffringar som göras för att öka Bancosedelns värde, komma kanske till hälften blott Utlänningen till nytta.