Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ytterligare Z/dåtande, Jagdt till Handlingarne af A. deln, s. 1123. bif, af Borgareståndet, s. 1127. af Bondeståndet, s. n37» Sparre, om Expectance lön för Cornetten Friherre Casimir. StatsZ/tskottets betänkande bif, af Presteståndet, s. 524. återremit. af Adeln, s. 556. bif, af Borgareståndet, s. 544* af Bondeståndet, s. 547» Ytterligare Z/tlåtande, bif. af Adeln, s. 961. Stad, om anläggande af en, i Kronobergs län; EkonomilJtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 157. af Presteståndet, s. 170. af Borgareståndet, s. 173, af Bondetåndet, s. 178. Statens ansvarighet, om, för enskildes af publike a’mbetsmän förskingrade medel. StåtsUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 1215. af Presteståndet, s, 1220. af Borgareståndet, s. 1233. af Bcndestån. det, s, 1236. — inkomster, om ändring i tiden till redovisning för. StåtsUtskottets Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. 924. af Bondeståndet, s. 929. af BorgareStåndet, s. 954. af Adeln, s. 967. 157 SratsExpeditionema, om tillokt antal löner inom , af Kongl. Maj.-ts Cancelli, StatsUtskoitets betänkande, bif. af Bondeståndet, s. 815. af Borgareståndet, s. 830. |af Adeln, s. 851.
7:o) Besvär öfver prostetingets utslag kunna inom trettio dygn anföras hos domkapitlet, som dock endast 1 den händelse eger alt detsamma upphäfva om de föreskrifna formerna icke äro vederbörligen iaktasna. O O 8:0) Aflösningen afkunnas å församlingens vägnar i närvaro af minst tre af kyrkorådets medlemmar under bön till Gud, att han malte gifva den sanna bättringens ande, genom hvilken syndaren förmår tillegna sig den nåd, som församlingen har Cristi uppdrag alt honom erbjuda enligt det nådelöftet: »allt hvad i lösen på jorden det skall vara löst 1 himmelen.» Lag-Utskottets Betänkande M 74. 5 Sedan Utskottet sålunda redogjort för ifrågaställde motioners, syftning och in nehåll, återstår det för Utskottet att deröfver uttala sitt omdöme. Dervid förekommer först den af Riksdagsfullmäktigen Nils Andersson väckta frågan att helt och hållet upphäfva 10 kapitlet kyrkolagen, utan att sätta några andra stadganden i dess ställe. Ett sådant steg skulle jemväl vara påkalladt derest detta kapitel, på sätt motionären antydt, hvilade på en med ej allenast den samvetsfrihet som vår statsförfattning medgifver än äfven den lutherska kyrkan oförenlig grundsats; men att så ej är förhållandet blifver klart för hvar och en, som gör sig reda för betydelsen af kapitlets innehåll. Det var redan i de första kristna församlingarne ett bruk att ifrån församlingens gemenskap utesluta den, hvilken genom laster och brott vanhedrade och nedsatte hennes sedliga värdighet; och detta bruk, till hvars begagnande Frälsaren sjelf uppmanade, utbildades efter det den kristna församlingen vunnit erkännande och stadfästelse. Bannlysningen var ock ett af de verksammaste medel, som kyrkan använde för upprätthållande af de sedlighetens stora grundsatser, som Kristendomen införde bland folken; och den ansågs äfven af reformatorerne, hvilka sökte återupptaga de äldsta kristna församlingarnes bruk, vara för kyrkotukten nödig. På sådan grund blef densamma äfven upptagen i kyrkoforfaltningarne.
Vore det icke bättre åtminstone att vänta , tills dess vi genom af~ handlingar försäkrat oss om att icke hafva gjort några uppoffringar förgäfves, utan funnit åtminstone någon reciprocité i eftergifter. Jag vet, att uppgifteme om förhållandet med afgifterne på Trädvaror i England blifvit omtvistade, och jag vet, att det torde vara mindre sjelfva Tullafgiften , än Skepps-umeälderne, sorn derstädes försvåra införseln af Trädvajror med Svenska fartyg Men detta är ju icke annat ån eo olika benämning af afgifter, och så länge det år en sanning, att hvarken Svenska eller Norrska fartyg kunna vid nuvarande afgifter i England, med någon fördel dit införa sina^Nationers trädvaror, cynes mig också otvif - Ben 11 Junti e. m, 631 velaktigt, att man måste söka bereda en ändring i detta förhållande, innan man åt Engelska handlande lemnar inom vårt eget land förmoner, som skulle ge dem företräde framför våra egna. Jag har hört sägas, att det är vi-, ra höga afgifter på varor, som utföras med främmande Skepp, hvilka gifvit anledning till den i England försvårade införseln af samma varor med våra fartyg. Men jag ber, stt raan måtte komma ihog, att Englands NavigationsAct daterar sig ifrån år 1660, och att det var först i följe deraf, sedan man börjat åt denna Act tillskrifva tillväxten af Englands sjömakt och förmögenhet, som vårt ProductPlacat utfärdades år 1724. Vi hafva således i detta fall icke gjort annat än följt Englands efterdöme.
Boskaps-penningarne, om föränLit. dradt sätt för utgörandet af . 4 1 33 Boställen, om författning angående B förvaltningen af civile ernbetsoch tjenstemäns 7 1 7 — » om utarrendering eller försäljning af alla åt tjenstemän anslagna 4 1 195 — » om ersättning till Boställshafvare för bekostad grunddikning å 8 32 Boställs-arrendator, se Arrendator. Boställs-innehafvare, om skyldighet att deltaga i Fjerdingsmans aflönande, för 8 — 10 — Register öfv. Bih. t. R. St. Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Riksdags-Beslut. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Se Åttonde HufvudTiteln. b. 21 Dec. b. 22 Dec. b. 21 Dec. b. 21 Dec. b. 6 Mars b. 8 Mars b. 6 Mars b. 6 Mars b. 4 Mars b. 4 Mars b. 7 Mars b. 4 Mars 37 20 30 Dec. 20 Dec. 20 Dec. 30 Dec. b. 7 Jan. b. 5 Jan. b. 5 Jan. a. a. 5 Jan. b. 14 Febr. b14 Febr. b. 18 Febr. g. 18 Fehr., b. 28 Jan, a. 24 Jan. b. 24 Jan. b. 24 Jan. 17 63 2 — 10 — 2. M w sf ° cr<5 Co *- '~t _ 'u cn 1 > i2 g 1 ~ O CD gt ^ X» Itiks-Ståndens Beslut. CO <3 xa <-i Oj 5r» ^ *3 Qj ** en OL, 03 cg B. CD —• r* • 5" PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o J
Räntor, Kronans, Ransakningar, ObserVatiöher och Förklaringar, sorn angå desse och Uppbördsmäns i samma mål anförde Besvär. SaltpettérSjnderiVerket, allt hvad söm rörer detsamma enskildt eller i allmänhet; jemte Handlingar» soot angå dervid anstälde Tjenstemäns och Manskaps förrättningar vid Sjnderiet, ehvad de innefatta redogörelse, handräcknings sökande hots Domare och Executorer eller annan åtgärd* eller åtal af fel och försummelser. Skallgång, Frågor derom. Skogs Af vil tringsmåj. Skrifter och Handlingar, inneliggande, m. ni* Sockenstärinnooell KyrkoRåds - ProtoColl och. Utdrag derutur» Soldater, se Manskap Kronans. Spel i Nummer, likaledes. StådsVakfer, se Brandvakter* Stiftelser fromma, se Acdonér. Supliquer, söm af Allmogen i Kongl. MajltS egna händer aflemnas. Uppbördsmäns Besvär» se Besvär. Utsyning, Ansökningar derom» sé Ansökning. Val» Fuilrnagter Och VoteringsSedlar dertill; mén i mål, angående öfverklagadé olag» ligh eter, samt vid fleré tillfällen, o.s. V** se Prestval. Varggårdars anläggande, frågor derom* $ 6o Bevillnings-Utskottets Betänk åndetU VoteringsSedlar, se Prestval och Val. Vägars underhållande, frågor derom. iVärfnings-tvister, alla med tillhörande Bila* gor och fallande Utslag» Lindring i den nu faststälds stämplade pappers-afgiften njuta AHmogen, Kyttare, Drago* ner, Soldater, Kronans Båtsmän, samt Enrolleringsoch Fördubblings-manskap med de flere af Gemenskapen vid Mili* tairen i så måtto, att Rättegångsoch BesvärsHandlingas med Förklaring deröfver, så väl som Domares och Executorers
Ange. N:r I 13. Huru böra böcker behandlas, som användts under en smittosam sjukdom, for att hindra smittans öfverförande till andra? Y. Z. Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för Öfrigt Svar. Lovisa kan, enligt begäran i n:r IB af I dim, fä ett virkadt prof pä en vacker gardiuspets, om bon uppgifver adress. Kiva. Hiirmed nägra utaf mina favoritkompositioner: 2 mains. (» Si oiseau ^ ' eiais, ä toi je volerais ») Etude af Hen sel t. Phantasie-Stucke. Op. 12 af Scbumann. » In Senta ' s Spinn.stube » af Bendel. Scenes of Childhood, Op. 15 af Sclmmann. Nachtstttcke af Schumann. Silhonetten. I, 2 af Jensen. Symphonie. Op. 20 af Gade. Elverskud af Gade. Symphonie (H moll). Schubert. » Merauer-Heigen^. Op. 26. af Lange-Muller. Romeo och .Tulia af Gounod. Vick. B r e f l å d a. Channdh. Svar i nästa nummer. Wanda. » Systrarna » blir för läng för Idun, hvarför vi returnera den enligt den uppgifna adressen. von Sm. Yi skola taga ert förslag i öfvervägande; det är ju möjligt, att vi anse oss kunna göra något i denna riktning Lill årsskiftet. Marie. Vi öfversvämmas af poesi. Kanhända likväl. Éri ogift ' prenumerant. Eder fråga faller inom annonsens område. Red. Innehållsförteckning: i Regina Pallin (med portrält). — Majblomman; poem af Octavio Becr. — Ett underbart land; af Ave. — Iduns sjette pristäfling. — Frän vara badorter; IV: Lysekil förr och n u; af Blenda. — Julklappsaibete — sommararbete; af fm Elin. — Tillkannagifvande.
Disconkerings-rätt i Riket med blott undantag af Manufaktur-Discont-inrättningen under Kongl. Commerce-Cvllegii disposition, Banqucns General-Discont-Werk i Stockholm borde äga en Fond af i Million Riksdaler och private deruti fä interneras för en Tredjedel, men wara pliktige att i Bavqucn ilis sätta Verksilfver till dubbelt belopp emot Ackic-Capita!et och för hälften erhälla fyra procent i ärlig Ränta, och 4823 Den ZO Octsber. och borde räntan pä Discont-WerketS utlän, blifwa fem procent. I aflägsne näringSfullare och folkrikare städer torde serskildt Discont-Jnrättningar, pä anhällan derom, af Private Atzociationcr fä anläggaS; men med wilker, att i utbyte emot Banco-Sedlar i Banqucn insätta Werksilfwcr för hela SubscriptionS-Capitalet. Dctze inrättningar borde emot fullgod och antagelig säkerhet, samt tre a syra procent ränta, understödjas af Banqnen med lika Summa under Discont - wilker, som Actie-capikalet, men hwaremot ock en tredjedel af Actie-ägarncs ärliga revenäe bfwcr sju procent skulle Banquen tillfalla. 2:do Till Realisations-Fond komme Banquen, emot accepterade obligationer och fem procent ärlig ränka att erhälla en tredjedel af ben summa hwarmed Creditsedlarne kommo att Realiseras, oberäknadt det Silfwer, som igenom Oiscont-inrätkningarna inflyta.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., biföll R. o. Ad. att med pröfningen af 51 och 52 §§ skulle uppskjutas tills R. o. Ad. afgjort 53 §; och företogs i följd deraf 420 Den 10 April f. m. § 53. Hr Skogman: De af Ulsk. anförda skäl ådagalägga, efter min tanke, fullkomligen, att bestämmandet af en viss proportion emellan sedelstock och metallisk cassa är bade onödigt och olämpligt; men jag anhåller att få visa, huru vansklig och overkställbar den föreskrift är, som derigenom är införd i 1S41 års bancoreglemente. 120 § innehåller, att, då metalliska cassan ej öfverstiger £ af sedelstocken, denna sistnämnde i intet fall må, genom någon af Bancoslyrelsen beroende åtgärd, ökas. Enligt andra stadgauden i samma reglem. skola, vid sedelstockens beräkning, åtskilliga summor afdragas, deribland allt hvad som är odisponeradt å de af Banken beviljade creditiver, hvilket dock kan när som helst assigneras. Metalliska cassans belopp är derjemte underkastadt dagliga, ja stundliga omvexlingar. Det kan således hända, att då Bancostyrelsen, på grund af ett för tillfället uppgifvet förhållande emellan sedelstocken och metalliska cassan, vidtager beslut, som leda till sedelstockens förökning, detta förhållande i samma stund är, eller snart derefter, blifver rubbadt genom utfärdade assignationer å den obegagnade delen af creditiverna, eller genom större silfveruttagningar. Hvad förstås dessutom med någon af Bancostyrelsen beroende åtgärd? Dermed mätte väl äfven menas beviljande af nya lån och creditiver; och följden skulle således blifva en ofta omvexlande minskning eller ökning af lånerörelsen.
I alla händelser skulle det varit underligt om icke Dumas’ lefvande och raska målningar, och synnerligen Sues öfverspända sensationsskapelser i hans första produkter, såsom Vakttornet Koat Ven med flere, väckt inom det ungdomligt romantiska sinnet ett visst begär, icke att eftergöra, men att hemta ur ungefär likadana djup vissa behöfliga materialier. När nu till dessa skildringar kommo Sues storartade sociala så kallade romaner med materiel från ännu djupare schakt – kunde icke då han, som tidigt fått erfarenhet i oändligt många sidogångar, känna sig uppmanad att taga ut stegen i samma rigtningar? Han gjorde det. Och då han särskildt älskade att studera Balzac – så blefvo hans verk fulla af fransk sensation och öfverdrift blandad med reel svensk kraft och diverse svensk romantik. Öfver samtliga denna del af hans verk – ända tills Sonen af Söder och Nord hvilar dock en lätt skugga af något dunkelt, hvilket torde vara den brist på full mognad, som måste förefinnas innan själen sjelf hunnit det mognadens stadium, hvilket hon behöfver vara hemma uti förr än hon drager fram och kallar till lif de varelser, med hvilka hon vill befolka en hel diktverld. Men det element som Blanche icke förmådde sätta i frihet inom romanen, det förmådde han till högsta tillfredsställelse åstadkomma i sina lustspel. Der var han mästaren, som väl då och då kunde låna en modell från utlandet, men dock tio gånger högre än i romanerna gaf svensk sjelfständig färg, svensk humor och äkta svenskt lif åt hvarje den ringaste detalj. Också kunde löjet och tåren ofta mötas hos honom, och man kom, under det hans förmåga här oupphörligt stegrades, derhän att älska och lefva med författaren liksom man lefde med figurerna i hans dockspel. Hvem har ej dessutom intresserat sig för hans Engelbrekt och varmt lefvat med i hans Läkare, och hvem har ej haft så roligt, som det är möjligt att ha af en genialisk obetydlighet, då man hört och sett Ett resande Teatersällskap. Denna skapelse, som först blef gifven i landsorten under en helt annan titel, gjorde alls ingen lycka, utan stor fiasko, men här under sitt nya namn »Ett resande teatersällskap», för hvilket sällskap
Lag-Utskottet remitterade motion har hos Utskottet i öfvervägande kommit; Och ehuruväl, efter Utskottets tankaj det bör anses ostridig!; att då uti förenämnde Capitel af Giftermåls Balken är stadgadt, det Man eller Hustru, som efter lefver, må uttaga sin fördel af bo oskifto i hvad hatt eller hon helst vill af lösören, men tillika blifvit förordnad!, att. fördelen ej finge öfverstiga tjugonde delen deraf, Lagstiftarens mening så mycket mindre kunnat vara annorlunda, än att beräkningen af berörde andels belopp borde ske endast af de i det oskiftade boet varande lösören, som icke allenast sådant utmärkes genom lernnade rättigheter för Enklingen eller Enkan, att af desse lösören få uttaga hvad han eller hon helst vill till sådant belopp, som nyss är nämndt, utan ock uti det följande af §. är förklaradt, att då Boet är fattigt eller ringa, Enklingen eller Enkan må taga sin fästningaring, dageliga säng och nödige gångkläder, änthå att det något öfver tjugonde delen stiga kunde; Dock som Utskottet tillika funnit, det berörde tydning af Lagbudet icke är så tillräckligen bestämd, det ju olika begrepp bos Domare kunna derom uppstå, hvilka således föranleda till vidlyftigare och kostsammare Rättegångar, tror Utskottet sig äga anledning tillstyrka, det, genom utfärdande Förklaring öfver detta Lagens rum, ma till vederbörandes efterrättelse förordnas, att efterlefvande makas fördel till det för densam - Lag - Utskottets Betänkanden. ina i Lagen utstakade belopp, icke* ma af annan det oskifode boets egendom bieräknas och utgå, än af den i boet befintliga lotia egendom. Till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning varder detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 20 Februarii 1&1.S - N:r 51. Riksens Höglofl.
Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma behandling remitteradt Memorial, har Herr Eric M. Leffler, under åberopande af det bedröfliga förhållande, som icke sällan skall ega rum, i synnerhet bland de lägre arbetande classerne, att nemligen de allmänna Barmherlighets-anstalterne blifva anlitade om underhåll till hustrur och barn, hvilkas Män och Fäder, liknöjde om deras öde, förstöra sig på krogar i liderlighet, i stället för att använda sin arbets-förmåga och begagna erbjudna tillfällen för arbetsförtjenst, fästat uppmärksamhet på nödvändigheten alt för detta onda sätta en gräns, och i sådant ändamål föreslagit, att den arbetskarl, eller hvilken annan person det vara må, som, genom fylleri och ett liderligt förhållande, förorsakar, ali allmän fattigvård nödgas bidraga till dess hustrus och barns underhåll eller bekosta deras hela försörjning, mätte derigenom hafva gjort sig förfallen till spinnhus-straff, der sådant finnes,eller motsvarande häckte med tvångsarbete, första gången han tilltalas, 6 veckor, andra och tredje gången dubbelt emot den före - 4 Lag-samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. IV-o St. gående, samt att, derest Iian icke låter råtta sig, han borde, såsom en för Samhället onyttig och förlorad person, på längre tid öfverlemnas till allmän correction i de dertill inrättade anstalter. Utskotten , hvilka i serskildt Betänkande uppgifvit de fall, då arbete å Correctionshus lämpligen ansetts höra användas, måste, i anledning af Herr Lefflers här ofvan upptagna Motion, förklara: att, ehuruväl, utan tvifvel, fylleri, slösaktighet och ett liderligt lefverne är' mera klandervärdt hos den, som har hustru och barn att försörja, men bringar dem i elände, än hos den, som icke är genom sådana förbindelser fästad vid andra personer, kan likväl, efter Utskottens omdöme, inför yttre rätt någon serskild straffbestämmelse, utöfver den i allmänhet stadgade, härföre ej ega tillämplighet; och Utskotten hemställa alltså, att Herr Lejflers Motion må förfalla. En Ledamots reservation i ämnet bifogas.
Croningh framkastade, att Lucidor i skriften talar om »couleur de ponceau och de feu, sådana färgeband som herren uti 14 dagar tidt före bröllopet på sin klädedrägt dragit hafver». Lucidor försäkrade sig aldrig hafva sett Gyllenstjerna eller åtminstone känt igen honom, än mindre kunnat veta hvad färg han burit, »derpå han ville göra den största ed». Croningh påstod, att han pasquillerat ridderskapet och adeln medelst omnämnandet af hårlufvan, lingarärmarne och plymen på hatten. Man ser, att modet med peruken och den öfriga kostymen à la Ludvig XIV. ännu var så nytt, att det ej trängt ned till medelklassen. Det var sannolikt ej utan spe som Lucidor derpå svarade, att han skrifvit om en plym, »som tidt ligger på strå» och ej står upp i vädret, »hvad som intet till Gyllenstjerna och andra herrar kan appliceras». Croningh talade om en »querell», som Gyllenstjerna skulle hafva haft. Lucidor förklarade, att han ej visste af någon querell, »ehuru väl han vet efter folks tal, hvem de misstänka för att hafva bestuckit honom», hvilket vore osanning; dock skulle han nämna sina sagesmän, en tysk student Johan Schaffer, regementsqvartermästaren Erick Klangh och flera; det skulle hafva varit grefve Douglas som slagits med Gyllenstjerna. Då Croningh inföll, »att efter herr Konrad seglat förbi och 'lagt sitt segel neder', så måste han tillförene varit i sådant qval som Johansson beskrifver» (här var Croningh oförsigtig nog att antyda orsaken till querellen), svarade Lucidor knipslugt a simili: »att den som seglar Schyllam och Carybdin förbi, han kommer ju intet derpå». Tyske studenten Prilwitz var framme som vittne och berättade om den första bröllopsskriften och de tio dalerna, hvarefter han gjorde en rolig beskrifning på ett beramadt möte med Johansson.
497 ifrån statens sida åtgärder redan blifvit i någon mån vidtagna för underlättande af det postförare åliggande besvär att bestrida postskjutsen; men då af den utredning, General-Poststyrelsen lemnat, visar sig den betydliga tillväxt, som i detta besvär inträffat i sednare tider genom en ökad brefvexling och en utvidgad frihet att med posten sända icke allenast tidningar, utan äfven andra tryckta handlingar af ansenlig tyngd, hafva Rikets Ständer ansett en ytterligare lindring i det postskjutshemmans-innehafvarne åliggande besvär vara af billighet och rättvisa påkallad ; i anledning hvaraf och med afseende deruppå, att, efter de utaf E. K. M:t i Dess nådiga proposition yttrade betänkligheter emot den ifrågasatta bördans aflyftande från posthemmanen, antagas måste att för närvarande den af E. K. M:t nådigst föreslagna åtgärd är den enda, som kan leda till befrämjande af det åsyftade ändamålet, Rikets Ständer funnit godt att, med bifall lill É. K. M:ts nådiga proposition, medgifva den nuvarande post-skjutslegans förhöjning med atta skillingar banko milen för hvarje häst. a) för all den postföring, som af posthemmans-innebafvare utgöres utöfver 312 mil om året på helt mantal, och, i förhållande derefter, för större eller mindre hemmansdelar; b) för af posthemmans-innehafvarne fortskaffade extra poster, och c) för den sedan år 1830 tillkomna dubbla postföring, som af dem, emot gästgifvare-skjuts-lega, bestrides; äfvensom Rikets Ständer på Riksgälds-konloret anvisat ett kreditiv af Tretton tusen Riksdaler banko, att utaf General-Poststyrelsen, i mån af behof för ändamålet disponeras.
Men hvar magistern hade ögonen, då han skulle nedsätta bordet, är osäkert; men troligen voro de icke fästade der de borde; ty bordsfoten stötte emot bänken, hvarvid korgen med alla kringlorna foro ned i det höga, mjuka gräset. ”Ack! alla mina sköna kringlor!” ropade Hilda hjertligt skrattande, och föll jemte magistern på knä, för att åter hopsamla dem. ”Jag ber tusen gånger om förlåtelse, fröken Hilda!” bad Wallinder uppstigande, och satte korgen åter på bordet, i det han i hviskande ton tillade, under det de tillsamman ordnade kopparne: ”Om det icke vore så platt och gammalmodigt, att använda alla fraser, som föranledas af korgar, så skulle jag säga, att det var ett godt tecken, att den föll ifrån mig.” Hilda rodnade lätt, men bad magistern muntert taga plats, så att hon fick tillfälle att slå uti. Aftonen förflöt ledigt, fort och angenämt, och då Wallinder sent steg uppför den breda trappan till prestgården, tänkte han för sig sjelf, att det väl var den sällaste qväll, han visste sig hafva genomlefvat. När Hilda tillredt sin tarfliga bädd på den lilla soffan i det fordom gula förmaket, sade hon sakta, under det hon upprullade lockarne: ”Wallinder är verkligen en bra treflig och hygglig karl. Hvilken lycka här på landet, att finna ett sådant sällskap! Han är också bra vacker och intagande. Hvad jag längtar efter Söndagen, att få höra honom predika; ty en andlig man, så framt jag skall kunna värdera honom, bör dock vara något mera, än blott och bart en treflig och bildad sällskapskarl. Han bör kunna verka på min själ, lika väl som på min inbillning och mitt tycke. – Hilda ville icke tala om hjertat; hon uteslöt det helt oskyldigt, samt tillade blott: ”Ack att det vore Söndag!” hvarvid hon godt och lugnt insomnade, med tankarne på Wallinder och hans predikan. Kyrkan. – Utfarten på Eftermiddagen. – Samtal emellan Fru Borgensköld och hennes beskedlige Man.
1. så att, efter afdrag af sistnämnde fordrings * belopp, Total-Summan af Skuiderne, sedan öfrige fordringar och tillgångar jemväl blifvit till afdrag beräknare, utgjorde den 1 Januari! 1820 B:co R:dr 6,474,548:a3. iju Revisorers Berättelse. 765 Oell deraf utelöpande Gredil-Sedlar vid samma tid . • • 6,068,817: 18. 3. samt Koppar Poletter ii4>f)56: 2.3. IRdr 20 sk. 11 r:st. B:co. Såsom orsak till denna Skuldens tillväxt må nämnas: 1:0 Att enligt Rikets Högloft. Ständers Beslut. kostnaderne för 1818 års Riksdag blifvit utbetalde med B:co R:dr i84>oöo. 2:0 Att förlusten pä General-Assistance-Contoiret åren 1816, 1817 och 1818 blifvit uti 1819 års Hufvud-Bok afskrifven till ett belopp af 39,649: 33. icn 3:o Att, af det så kallade mindre Creditivet, hvilket, enligt Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den i5 Julii 1818 och 11 §. Riksdaes-Beslutet den 21 i sam O - Riksens Stäuclers ma månad, bor, på Kongl. Ma j:ts Nådiga tillkännagifvande, vid utomordentlige tillfallen och behof, tili Kongl. Majit utbetalas, år 1819, till förstärkning af Arméens förråder utgått