Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Cederschjöld har erinrat, att Exped.Utsk. kan uppsätta förslag,till skrifvelse!-, innan prot.utdr. från alla St:n ankommit, ang:de de fattade besluten. Jag tror icke, att sådant någonsin handt. Vällandet hända, att expeditioner uppsättas enligt 3:ne Stånds beslut, då dessa sammanstämt; men jag ser ingen våda deruti, ty det står ju de 3 Stånden fritt att lemna inbjudningen utan afseende. Det synes mig orimligt, hvad sjelfva saken beträffar, att icke vilja befordra utbildningen af en underskola för vår arme'. Jag kan icke nog ifra för denna punkt. Hvar och en, som är förtrogen med en arme' och de förhållanden, hvarpå en seger hänger, måste anse bildningen och skickligheten hos arme'en såsom bjertat för dess användbarhet. Vi hafva icke råd att i farans stund kasta bort folk derföre, att vi i fredens lugn icke velat bevilja medel för att lära dem försvara sig. Må vi bedja Gud bevara oss från ett sådant hushållssätt, att vi skulle utbyta 12 sk. mot Svenskt blod. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag börjar med att reservera mig emot det, efter mitt afiägsnande i sista plenum, fattade beslutet om anslag till exercis-sqvadroner utöfver det redan befintliga. Hvad den nu förevar, frågan angår, förundrar det mig, att man synes vilja öka den inledda oformligheten med att bifoga det påyrkade inbjudningsbeslutet en hel discussion. Sådant har åtminstone tillförne aldrig varit ifrågasatt. Hvad principen beträffar, att nemi. genom inbjudning söka åstadkomma upphäfvande utaf ett af 3:ne Stånd fattadt beslut, så visar den sig för mig af sådan vigt, att jag påförhand förklarar, det jag icke, med mindre än votering, tillåter en sådan princip att göra sig gällande. Mina skäl dertill har jag i föregående plenum sökt utveckla, och jag behöfver således icke nu blifva vidlyftig, ehuru jag ej kan underlåta upptaga några uttryck i den siste talarens yttrande.
@åfom en omfänbigfjet ben ber ofelbart fommer att äga ett förbelaftigt infptanbe på ArméenS tjen|ibarl)et, anfer ^ongf. 5D?aj:t ben penfion3'-fprhöjning, fj^äraf ArméenS till pen* fion fion berättigabe £jenfemätt, efter beraS afffebStaganbe, nu mera funna fomrna i åtnjutanbe. ©en vib ftffa RifSbag beviljabe tillöfnittg i anflaget för penfionerittgen af SDfilitaire ©mbets* och SjcnjfemänS i fattigbom efterlentnabe ©ttfor och 23arn, ^ar, meb affeenbe å (jvarbera ©ta* tens behof, blifvit förbelab emellan 93enftonö SDtajtt låtit utfärba ett förnpabt Reglemente för bemälta ©nforS och ^Bärnö pettftotteranbe famt be bertill an* flagna rnebelS anvättbanbe. ©eban RifetS ©tanber vib jtffförflutne
K:o 5o4, ang:de verkställd omröstning i fråga om brännvi nsbrän ning s-a fg i fterna; N:o 5o5, ang:de verkställd omröstning i följd af RiksSCns olika beslut i afseende å stämplade pappersafgiften; N:o 5o6, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksSltns skiljaktiga beslut rör:de extra-statsregleringen. Ånyo föredrogs StalsUtskls den 8 dennes på bordet lagda mern. N:o 517, med anmälan 0111 RiksSttns stridiga beslut, i anledn. af en föreslagen voterrs-proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, att detta mein. å R. o. Ad:s sida icke erfordrade annan åtgärd än att läggas lill handlingarna. Frih. Cederström, Jacob: Väl innehåller detta mern., hvilket egentligen är stäldt till Borgareoch BondeStrn, ingenting, som kan föranleda eli direct beslut inom R. o. Ad. i sak; men då Utsk. har tillåtit sig förklara, alt målet ovedersägligen är af beskaffenhet att enligt 69 §:n Reg.F:n skola i förstärkt Utsk. afgöras, sedan likväl 2tne Stånd genom sina beslut ovedersägligen bevisat att så icke förhåller sig, så är en dylik term inom ett Utsk. ganska otillbörlig. Utsk. må hafva sin opinion oförkränkt; men sedan Stånden beslutat, må Utsk. icke förklara, att de Stånd, hvilka sålunda beslutat, ovedersägligen handlat mot grundlagen. Jag vill dock' icke bestrida alt betänk, lägges till handlingarna. Hr Lefre'n, Joh. Pehr, förenade sig med Frih. Cederström, Gr. von Platen, Baltzar: Ovedersägligen skulle den siste värde talaren hafva rätt uti den skrapa han tilldelat StatsUtsk., såvida icke 2:ne
Af Herr Stenberg (N:o 226), om ett förbättradt ordnande af städernas paedagogier, oeh Af Herr Almgren (N:o 237), i fråga om tillsättande af en komité, dels förundersökning om lägen och inredningar, i enlighet med Skol-ordningen, af skolbyggnader, dels -tikc. uppgörande af förslag till erforderliga förändringar dervid. -alind i!Si 'D. Till Konstitutions-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts den 23 December 1853 aflåtna och denna dag öfverlemnade Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tilli* g§ t t*U » 61- >&' fle glé ti oftafo r me n. gsla bsftB.’hD..uEfteb ifekedd1.(föredragning, lades till handlingarne ej mindre meddeladt ut-dialj löf WögMfeiPdddörska^etacoch; A£l«ånsi;]Mratekoll den 31 December 1853 (N:o 45), än äfven dervid, i ändamåJbaiiilMMnwiimiikatjttrt filJfira-efclslåBden, fogade trenne motioner. -wsft nstH Di * ör 4 dr^ir» Vi&tät * t 'Utskottets i Ak rnwtiuitlfc r !i t rn s ^ .esbBia,.. 9bB!(imälK:«i<10giiin*tkl4ltrldmnHndetitill iHodernända Bondii-dhlåndötl'af <eif af iftshr Mattsson från Wester-Norrlands län väckt motion, angående anvisande af den återstå&tidjstahiityqa^f kyddsafgiften till folkundervisningen. Prot.-Utdrag den 7 Januari 1854. 93 N:o 11, med återlemnande till .Bonde-Ståndet af tvenne motioner, väckta af Anders Andersson och Johan Johansson ifrån Östergöthlands län, och rörande anslående till fattigvården af den återstående hälften af personela bevillningen.
Säledes ej annat fel än den dillmer något gammal; allt bör nu wira nyttHwad Tullfriheten angar för Landtman att införa Bränwin l Städerne, fordrar sädant mycken kunskap, att nyttan deraf witzt bestämmaBlstwer 'alla LandtTullar ucphäfna, gör Bränwins-Tulljrcheken sig sjelf. Hwad inflvtelse Landt-Tullarn-s upphäswande kan ha pä Sjö-Tullarnes inkomster, stall riden rumsta; jag vnstar, art det ej mätte ste med Sjö-Tallarnes inkomster, som dst hände när R klens Ständ ks Fullmägtige handlade med Stängjern och C ffebönor. Wi sten kom pu orätt, sida uti Räkningarne, sädont weta w! nu gansta säkert; men ej dä Handeln först började. Herr Lsclerstolpo: Wld uppläsningen ak de H ndlingar som i dag före varit, h rr jag inhämtat för w-ha Städer gjordt undantag » rättigheten till Bränning bränning. För mia d?l tror jag att olla Under äter bör ste uka rätt, och att om alla öfriga Städer i Riket stu'Ie tillerkännas rättigheten att bränna B'änwin v.rde pä sädan g und ej nägot undantag cvraS för Stockholm och Götheborg. Men i 2l lmänhet tror jag att Städerna mä wara tMtit särskildt idka sin Handel och sina näringar, och Landtmonnen orr förädla den wara han producerar. Jag tror detta sä mvckei mer, som Span» mäls<Committeen den-enom stulle fä en r-V influerande kraft, vä intet M nyttig för Riket A tingen Spannemä's-Committten sträcker sin äkgja d kill Regalier eller Mon"poljer bör «i dest omsorg w"ra sudan. Den bör blott sträcka sig till att först ffa den nödtorftiga sm uppehälle; hwgrföreM ödmju - y2y
Memorial till Riksens Ständer, angående Herr A. von Har bmans dorff $ Motion Bihang till R. S. Vrot, $:dje Sami. 41 522 Constitutions-Vtskottets betänkanden. om förändring af 25 och 26 §§ i Ju stitiaeOmbudsmans-lnstructionen, Medelst ProtocollsUtdrag för den 23 sistledne October, ankommet den 1 dennes, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat till ConstitutionsUtskottet remittera ett af Herr August von Hartmansdorff, på anförda skäl framstäldt, och af flere Herrar Ledamöters yttrande beledsagadt förslag, det måtte, i 25 § af JustitiasOmbudsmans-Instructionen orden: ”innan näst infallande Riksdag med döden afginge,” för ändras till: ”emellan Riksdagarna från ämbetet afginge,” samt 26 § i nämnde instruction erhålla följande lydelse: ”Afgår Justi tiaeOmbudsman från Ämbetet, under påstå ende Riksdag, före eller efter det I agtima valet till detta Ämbetes besättande, förhål les med utseendet af en efterträdare, på sätt 97 § Regeringsformen föreskrifver. Afgår Justitieombudsman emellan Riksdagarna, sammanträde genast Fullmägtige öfver Bancooch Hiksgäldsveiken, och insätte i Ämbetet, genom ProtocollsUtdrag, den person Riksens Ständer till hans efterträdare emellan Riksdagarna utsett. Blifver denne till verklig Justitieombudsman förordnat!, välje genast bemälde fullmägtige, samfält och per capita, en annan. Lag samma vare, om denne person rättigheten Constitutions-Vtskottets betänkanden. 325 till efterträdandet sig emellan Riksdagarna afsäger, eller eljest derifrån afgår. Under påstående Riksdag förhålies dermed enligt 98 $ Regeringsformen.’’
„Jo,“ svarade den ena af qvinnorna, „nog kan den väl vara bra ock, tänker jag; men ser högvördige herrn att det är som så, att vi ha båda soldater till friare, och nu ha våra bekanta sagt att det vore bättre, om vi sku’ gå på ryska gudstjensten.“ De på tillfrågan uppgifna soldaterna efterskickades; qvinnorna fingo befallning att vänta. Fru Catharina och hennes dotter infördes i blåa rummet. Fru Catharina bugade sig högtidligt, Cecilia smög sig till hälften bakom henne. Fursten bjöd med handen plats åt fruntimren, men fru Catharina bugade sig, utan att anta tillbudet. „Min fru, högst obehagliga omständigheter hafva vållat, att ni blifvit beröfvad till och med er personliga frihet. Det ges personer, som intressera sig för er, de påstå er hafva lidit en orättvisa. Var så god, min fru, och tillåt mig att göra er några frågor. Ni är enka efter Baron Göran Boije?“ „Ja.“ „Har ni flera barn utom denna unga dam?“ „En son och en dotter.“ „Hvar vistas de? Med ansträngning att synas lugn svarade fru Catharina: „min dotter flydde skyddlös undan de våldsamheter, som hotade henne, och äger numera intet hem att återvända till. Om, eller hvar hon funnit skydd vet jag ej. Min son tjenar sin kung.“ „I hvad egenskap?“ „Som Löjtnant vid ett af de regementen, hvilka fåfängt bjödo till att försvara Finland.“ „När såg ni honom sednast?“ „För tre år sedan, som en femtonårig gosse.“ „Brefvexlar ni med honom? „Brefvexling med Sverige är ej tillåten.“ „Ni har således underkastat er denna förordning?“ „All mensklig ordning måste lydas; öfverheten är af Gudi. Han har tillåtit en fremmande makt att herrska öfver Finland; den enskilte egnar endast att undergifvet foga sig i hans vilja, som väl utser dagen, när han vill befria de sina.“ „Har ni nyss haft någon communication med den beryktade partigängarn Löfving?“ „Mig vetterligen aldrig.“
— N;o 65, i anledning af väckt, motion i fråga om åtgärder rörande skogshushållningen: B. V. 240, 278, 284, A. 284. — N:o 66, i anledning af väckt motion om rättighet för församlingarne att använda skog å presteboställen till kyrkobyggnad: B. V. 240, 278, A. 278. — N:o 67, i anledning af väckte motioner om antagande af särskild byggnads-ordning för klockare-boställeu i Skåne: B. V. 240, 278, Ä. 278. —- N:o 68, i anledning af väckt motion om förändradt sätt för fördelning af de för öfverträdelser af Kongl. Kungörelsen den 23 Januari 1828, om hvad i händelse af yppad smittosam sjukdom hos djuren iakttagas bör, stadgade böter: B. V. 240, 278, A. 278. — N:o 69, i anledning af väckt motion om särskild tryckning af Kongl. Skiftes-Stadgan den 4 Maj 1827, med iakttagande af de i densamma efter hand gjorda förändringar: B. V. 240, 27 8, A. 278. — N:o 70, i anledning af väckt motion om införande af förän - drade bestämmelser angående olaga skattskrifning samt lösdrifveri: B. V. 240, 278, A. 278.
Utskottets Memorial, III s 236, 237, återrem. af PresteStåndet, IX s 984. gill. af BorgareStåndet, IX s looo, af BondeStåndet, IX s 1002, af Adeln, IX s 1037, Ytterligare Utlåtande, III s 263, 264, gill. af PresteStåndet, ix s 1164, af BorgareStåndet, IX s 1168, af BondeStåndet, IX s 1171, af Adeln, IX s 1176. med föreslaget tillägg i 37 §. af; III s 2 25, 226, återrem. af Adeln, IX s 996. Ytterligare Utlåtande, III s 287, 258, gill, af PresteStåndet, IX s 1 i63, af BorgareStåndet, IX s 1167, af BondeStåndet, IX s 1171, af Adeln, ix s 1175. « föreslagen ändring af 37 §. i; Constit. Utskottets Memorial, III s 98, 99, gill. af Adeln, ix s 25 r, af BorgareStåndet, IX s 255, af PresteStåndet, IX s 260. föreslagne ändringar af 43 och 44 §§. i; Constit. Riksdagsordningen, med förslag till ändring af 5q §. i; Constit. Utskottets Memorial, III s 3i6 — 319, gill. af PresteStåndet, IX 3. s 266, af BorgareStåndet, IX 3. s 371, af BondeStåndet, IX 3. s 378, af Adeln, IX 3. s 3ig. med föreslaget tillägg i 63 §. af; Constit. Utskottets Memorial, III s 307, gill. af PresteStåndet, IX 3. s 184, af BorgareStåndet, ix 3. s 188, af BondeStåndet, IX 3.
Balans från år 1859: Kontant behållning Uppbörd: Till Kongl. Krigs-kollegium levererade Balans till år 1861: Skulder, antecknade inom linien, Credit. Balans från år 1859: Skulder, antecknade inom linien, 116: 50. Utgifter: Transportkostnader Leverering till Kongl. Stats-kontoret.. 116t 50. Hos Revisorerne har någon anmärkning mot denna räkenskap icke förekommit. Revisorerne, som vid räkenskaperne öfver nedannänmde under Kongl. Krigskollegii förvaltning ställda kassor och fonder icke haft något att erinra, få i öfrigt meddela, att räkenskaperna rörande En-per-mille-fonden, Trosspassevolans-fonden, Förenade mötespassevolans-fonderna, Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond och Invalidhus-fonden ännu ej undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, men att räkenskaperna för Volontär-vakansmedels-fonden, Wadstena krigsmanshus-kassa och Militieboställs-kassa. blifvit derstädes granskade, den förstnämnda med och de sednare utan anmärkningar Förhållandet med inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: D) Särskilda kassor och fontler. l:o En-per-mille-fonden. Debet. Balans från år 1859: Credit: Utgift: Förskjuten ränta å inköpta obligationer Balans till år 1861: 11: 94. Kontant behållning Utlånta medel Debet. Balans från år 1859: Kontant behållning * 24,974: 43. Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 6,107: 22. Uppbörd: Statsanslag Räntemedel Försäljningsmedel. Balans till år 1861. Skulder, antecknade inom linien, 631: 21. Credit. Balans från år 1859: Skulder, antecknade inom linien, 11,494: 93. Utgifter: Balans till år 1861: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 2,656: 25. Debet. Balans från år 1859: Kontant behållning
Det väckte mycket uppseende, då hon nyligen följde en förbrytare till järnvägsstationen. H o n bar en revolver i fickan liksom sina manliga kolleger och ser ut att kunna använda deu, om det så blir nödvändigt. Litteratur. Hermes och Diotima. Skådespel i fem akter af Lotten von Krcemer. Så vidt vi veta, är detta första gången fröken von Krsemer framträdt inför publiken med något större, sammanhängande arbete. Att hon härvid valt skå- despelets form, är måhända icke obetingadt lyckligt. Hermes och Diotima är en idédram. Detta är dess förtjänst, men på samma gång dess fel. T y då personerna hufvudsakligen göras till exponenter för mer eller mindre abstrakta idéer, händer det lätt, att de själfva få öfver sig något af denna abstrakthet, förlora sitt fotfäste i det lefvande lifvet och blifva blotta typer, i stället för karaktärer. Så är också i viss mån förhållandet i fröken von Krtemers skådespel. En annan anmärkning, som med fog skulle kunna framställas däremot, är den, att dialogen emellanåt förefaller betydligt uppskrufvad och stundom till och med faller in i det onaturliga. Detta är i all synnerhet när det gäller att återgifva känslostämningar af mera djupartad innebörd. Jämför t. ex. Ellens och Vrangels dialog i sista akten. Men trots dessa ofvan antydda brister är fröken von Krtemers skådespel väl värdt att taga del af. Dess idésfär är ren och ädel, kompositionen gjuter sig i allmänhet rätt väl kring den fortlöpande handlingen, och replikbehandlingen är i det stora hela ledig, stundom till och med af verklig poetisk fägring. Också en resebcskrifning; af Lovisa Petterkvist. (Hugo Gebers förlag). Inom helt kort tid har en andra upplaga af denna » svenska fru Buchholz » — som förl. ej utan skäl benämner den gemytliga författarinnan • — nödvändiggjorts af en lifiig efterfrågan, hvilken ej kan synas annat än lätt förklarlig för en hvar, som tar del af det originella, friska och underhållande arbetet.
Det skulle nemi. för Iliket ofta vara af stor vinst, ali erhålla skickliga embetsman vid bergverken, t. ex. civilingenieuren ra. fl.; men på de af Hr von Hartmansdorff anförde skäl vill jag ifrån yrkandet derpå, för det närvarande afstå. Deremot ber jag att fä göra en anmärkning vid Hr von Hartmansdorffs förslag, att utländsk man aldrig skulle fä antagas till domare. Det är nemi. i allmänhet, efter min öfvertygelse, oriktigt, alt, om en person tillbragl större delen af sin lefnad i landet, om han der studerat och om han vore genom ådagalagda kunskapsprof den competentaste till sysslan, han likväl ej dertill skulle kunna utnämnas, blott derföre ali han ej vore inföding. Vore Ijensterne inrättade blott för att skaffa inkomst för åtskilliga individer, då vore del visserligen rätt att monopolisera dem för landets egna barn; men då tvertom tjenstår äro inrättade för det gagn, som landet af dem häfver, då gör landet en eröfring af hvarje skicklig man, som antages. I afseende pä domare ligger för Sverige en särskild vigt dervid, att Finland hittills fostrat våra måhända största jurister, och jag tror för min del, att det vore ovist handladt, att på förhand skjuta ifrån sig derifrån möjligen kommande skicklige domare, hvarföre jag anhåller om bifall till förslaget i denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Det är icke för domrarnes, ulan för landets bästa, som jag yrkat, att utländuingar icke må blifva domare. Jag tror, att man svårligen kan bli domare i ett land, utan att hafva den närmare kännedom om folkets icke blott beskrifna lagar, utan äfvén dess seder och lynne, hvilken endast kan vinnas derigenom att man är uppfödd i landet. Det kan gifvas undantag, på sätt Gr. Lagerbjelke omförmäll, då en person, född utom landet, blifvit inom detsamma uppfostrad, men ett sådant fall hörer till sällsynthelerne, och bör, efter min tanka, icke gifva anledning till lagstadganden, hvilka endast skola rälla sig efter vanliga förhållanden eller efter regeln. Jag erkänner hvad Gr.
Rosa fick en kyss på pannan, som vanligt, och Ferdinand ett kraftfullt och vänligt handslag, med inbjudning att infinna sig följande morgon till frukosten. Madam Brun, som blifvit tillkallad af professorns klocka, lyste de unga genom den lilla salongen, och utkomna på gatan, bjöd kapten Ling sin arm åt Rosa, så hjertligt och vänskapsfullt, som det varit i afton han fått ja, i stället för en korg. ”Ack,” sade Ferdinand, då de gingo förbi fru Borgenskölds fönster, der ett ensligt ljus så sparsamt lyste, ”ack, Rosa, en önskan fullbordad till, och jag vore den lyckligaste menniska på jorden.” ”Vi få ej begära för mycket på en gång,” menade Rosa. ”Var nu nöjd så länge med hvad du vunnit, och lemna något åt framtiden.” – De voro vid ingången till kommerserådets hus, och åtskiljdes med en lätt handtryckning. Den 1 Februari. Klockan slog half till 11 den 1 Februari förmiddagen, då borgmästaren B** tog plats i den väldiga domarestolen på rådstugan. Herrar rådmän hade äfven intagit sina säten, och en stor del hviskande åhörare samlat sig i grupper här och der, då grosshandlaren Widen, med sänkt blick och hopsjunken, osäker hållning, närmade sig bordet, vid hvilket stadens styresman presiderade. Grosshandlaren bugade sig och nedlade en rätt artig bundt papper, den han förut hållit under armen. Och hvad innehöllo dessa papper? Jo, kommerserådet Widens cessionsansökning, med dertill hörande bilagor. Så nyckfullt och föränderligt är lyckans skimmer, framför allt på handelshorisonten. När grosshandlaren Widen, den stolte, ståtlige mannen, för hvilken hela H** nyss bugat sig med hatten i hand, nu återvände från rådstugan, att söka sitt hem, fanns knappt en och annan bland handelsbetjenterna, som visade honom denna höflighet. Så upprörd han än var, bemärkte han likväl denna bristande uppmärksamhet, och den bidrog att öka de obehagliga känslor, med hvilka han inträdde i sin boning.
För jernverkens taxation till bevillning torde dock ett lägre minimum vid vinstberäkningen, än det nu gällande, böra stadgas, enär vdd de mindre förmånliga bruken understundom inträffar, att dessa såmedelst blifvit skattade till ett fastighetsvärde, öfverstigande det pris, hvartill de kunnat försäljas. Yärdet af de i tabellen upptagna onera är grundadt på vederbörandes med krono-räkenskaperna och tillgängliga handlingar jemförde uppgifter. Under titeln diverse onera inbegripas folkskoleafgift, kurhusmedel, riksdagsmans arfvode, brandstodsmedel, allmänna byggnaders underhåll, skottpenningar och premier för rofdjurs fällande utom skallgång m. m. Så vidt möjligt varit, har uppskattningsvärdet och bevillningen af jord, egendom, bergverk och särskilda lägenheter blifvit, i enlighet med formulärets föreskrift, i tabellerne utfördt; hvaremot öfriga skatter måst i ett sammanhang upptagas, såsom i de flesta socknar inom länet utgående på rote. Den personela bevillningen har dock, för så vidt det låtit sig göra, blifvit specifikt upptagen, och äro 1847 års räkenskaper dervid följde. Politi. Vid Falu högre lärdoms-skola har länets ungdom fortfarande ägt att njuta undervisning. Antalet af lärjungar har i medeltal under hvarje läse-år af ifrågavarande tid uppgått till 124. Lärarestaten har under samma tid åtnjutit i löne-anslag 266 tunnor 22|l kappar kronotionde spanmål å 6 R:dr tunnan, räntor af donerade medel och enskilda anslag, tillsammans 108 R:dr 16, samt ett fyllande anslag af statsmedel, som år 1847 utgick med 1,039 R:dr 41 sk. 5 r:st banko, inberäknadt såväl 100 R:dr såsom ersättning för indragne djeknepenningar, som ock 240 R:dr berörde mynt som blifvit anvisade till aflöning för en andre lärare i apologistklassen, hvars anställande i anseende lill lärjungarnes ökade antal funnits i nämnde klass oundvikligt.
Ridderskapet och Adeln ingifne anförande, gi lias vä! i hufvUdsakelig måtto hvad Utskottet föreslagit, men yrkas dock rättelse i den hittills följda hushållningsprihcipe, att om Hösten erbjuda Spannemåls - Säljare lägre pris än hvad man framdeles ämnar medgifva, derigenom, som förmä'es vara handt, mindre tilgång på Spannemål för Magazins-Infättningen blifvit och skall blifva att påräkna. Med vördsamt åberopande af de grunder Utskottet haft äran föreslå i afseende på verk* ställigheteti af Magazins-Inrättningens upphandlings - åtgärder, får Utskottet vid den yrkade rättelsen anföra, att ett sådant stadgande, som afses, innefattar en reglementarisk föreskrift, af en granlaga och magtpåliggande beskaffenhet, sa mycket mera betänklig, som upphandlingar till Spanmålsprisens styrande helt och hållet måste bero och lämpas efter orternas mer och mindre Span måls-1 i llgång och öfriga olika förhållanden, hvadan den åtgärd, som den ena gången medfört en åsyftad Verkan, åter en annan kan blifva af ett motsatt inflytande. StatsUtskottet anser fördenskull, att, om MagaäinsInrättningen skall verkställa Spannmåis-upphandling efter andra grunder än de, sorn föréskrifvas af allmänna Conjuncturen och ett derefter lämpadt bedömande, synas följderne deraf blifva, att Rikets Spantnåls-handel småningom skall. Stats-Utskottets Betäkanden. förvandlas till ett Monopolium för Staten, och,' i stallet för åsyftadt gagn, qväfva den enskildta Handels-Industrien och dymedelst leda till obe. xäkneliga vådor för det allmännas bästa. Af en Ledamot i Vallöf]. Borgare-Ståndet Hr uppmärksamhet fästad dervid, att Utskottet skall hafva föreslagit, att Pastorerne på Landet böra inlemna uppgift till Landshöfdingen å Spanmåls-tillgångarne.