Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ökade tunga indelningshafvare!! fick att anskaffa karl vid 20 års ålder, uppvägdes fullkomligt af den lättnad, han hade att få folk genom detta folks högre aflöning och pensionering. Den ur vår kustbefolkning värfvade matrosen skulle ega samma tjenstskyldighet, aflöning, beklädnad och pensionsrätt, som den indelda matrosen. Han skulle anvarfvas ungefär som soldaten vid Wermlands Fältjägare-regemente och Kronan bestå honom en lön af 50 R:dr om året. Äfven han skulle efter skedt uppbåd inställa sig vid bestämd afhemtningsplats. 8ih. till R. Artilleri-matrosen eller kanonieren skulle erhålla samma förmåner, som den ständigt tjenstgörande matrosen. Han skulle tillhöra Stockholms depot, och der, då han ej var sjökommenderad, sysselsättas med artilleri-arbeten m. m. Kostnaden för ofvannämnde stamtrupper, om pensionstagarnes antal beräknas till £ af truppens, och om ,'ff af indelde och värfvade matroser beräknas vara i helårstjenst och i halfårstjenst, skulle blifva: För 400 matroser och 200 artilleri-matroser eller kanonierer, varande i ständig tjenstgöring, å 400 R:dr per man, R:dr 240,000: — För deras pensionering » 12,000: — Årlig lön för 400 ur kustbefolkningen värfvade matroser » 20,000: — Pensioner för indelde och ur kustbefolkningen värfvade matroser » 48,000: — Beklädnad för 600 indelde och för 120 ur kustbefolkningen värfvade matroser, i halfårstjenst å 40 R:dr per man, » 28,800: — Beklädnad för 200 indelde och för 40 ur kustbefolkningen värfvade matroser, i årstjenst å 60 R:dr per man, » 14,400: — S:ma R:dr 365,200: — Tillgångar lör bestridande af ofvanstående kostnad finnas i:
Den förut nämde, olycklige Gisle Sursson, som enligt sagan var en härlig kämpe, fastän lyckan var honom föga trogen, hade två »drömkvinnor», en god och en ond, hvilka under den långa tid, han var biltog, esomoftast besökte honom i sömnen. Gisle var en klok man, heter det, och han plägade drömma mycket. Han hade alltid rediga drömmar. En höstnatt, då den biltoge uppehöll sig dold hos sin trofasta hustru Öd, jämrade han sig högt i sömnen. Då han vaknat, frågade hon, hvad han drömt. »Jag hafver», svarade han, »två drömkvinnor. Den ena vill mig väl och gifver mig jämt lyckosamma råd, men den andra säger mig alltid sådant, som gör mig illa till mods. Hon spår mig blott ondt. »Men nu drömde jag, att jag kom till ett hus och att jag gick in om dörren. Därinne kände jag igen många af mina fränder och vänner. Där voro sju bål: somliga brunno matt, men andra lyste klara. Då trädde min goda huldra in i salen och sade till mig, att eldarne bådade min ålders längd, de år, som stodo mig åter. Och hon rådde mig att, så länge jag lefde, låta hednisk sed fara, ej syssla med galder eller annan trolldom men vara god mot döfva och halta, fattiga och hjälplösa. Längre var ej min dröm.» När nästa höst var inne och nätterna åter blefvo längre, infunno sig drömmarne igen. Allt starkare kommo de då öfver honom. Det var hans onda spådis, som nu visade sig, och synerna voro ängslande. Tidt och ofta kom hon till honom; hon hade leda later, och alltid ville hon stänka blod öfver honom — tvätta honom i blod. När blott två år stodo igen af dem, som han, enligt den välvilliga huldrans utsago, hade att lefva, visade sig denna i sin tur en senhöstnatt för honom. Hon red en grå häst och bjöd honom att följa med till sin boning. Det ville han gärna. De kommo fram till ett hus, hvilket nästan var som en hall. Hon ledde honom inom dörren, och han såg hyenden på bänkarne samt fager bonad öfverallt. Hon bad honom stanna och göra sig glad.
Hr von Koch: I texten till denna § förekommer, bland annat, å pag. 15 följande stadgande: »Köpe-, bytesoch gåfvobref om skepp, fartyg och båtar af öfver 10 lästers drägt, samt köpe-afhandlingar om andra lösören, hvilka i säljarens vård qvarstanna, äfvensom afhandlingar, hvarigenom skog från hemman på viss tid föryttras, böra jemväl, för att var a gällande, beläggas med stämpel i förhållande till värdet, efter ofvanstående beräkning.” Detta stadgande är visserligen icke nytt, utan finnes äfven i den gamla förordningen; men der hafva insmugit sig, jag vet ej huru, de orden »för att vara gällande”, genom hvilka E. St:r inlåta sig på civil-lagstiftningens område och således gå utom gränserna för sin befogenhet. Denna författn. underställes visserligen K. M:ts pröfning, men sådant sker egentligen i ändamål att få de utsatta bötesbeloppen sanktionerade. För öfrigt är det, såsom förut blifvit här yttradt, icke rätt att förklara, det ett kontrakt, som kan upprättas mundtligen, måste, om detsamma skriftligen affattas, beläggas med karta, för att vara gällande. Jag anhåller derföre, att denna punkt måtte återremitteras, på det en annan redaktion matte vinnas. Hr Cederschiöld, Gustaf: Det är emot den första 471 Den 26 Maj f. m. raden af hvad sora här stadgas om bouppteckningar, som jag anhåller att få göra en anmärkning. Der står nemi., att kartan skall beräknas efter behållningen i boet. Men då grunden för beskattningen icke gerna kan vara annan, än den att eganderätten öfvergår från en person till en annan, så synes icke eller större del af egendomen böra vara underkastad cn sådan beskattning, än den, hvari någon öfverflyttning af eganderätt verkligen eger rum. Men då bouppteckning sker efter en person, som varit gift och efterlemnar lefvande maka, är det endast den atlidnas andel i boet, som förändrar egare, och borde således äfven e.idast denna del i boet vara föremål för ifrugav:de karteafgift.
Då redactionen af detta moment i så måtto är otydlig, att ovisshet kan uppstå, huruvida uttrycket ”instängd skog eller betesmark” afser inhägnad endast af Skifteslagets eller enstaka hemmanets skog och utmark, eller om derunder äfven borde inbegripas tillgränsande skifteslags egor, hvilka äeo stängde i yttre gränserne, men icke i rålinien mot förstnämnde skifteslag eller enstaka hemman, föreslår jag,'att början af detta mom. må erhålla denna lydelse: Gränsar Skiftes-Lags eller enstaka hemmans instängda skogseller betesmark emot åker eller äng etc. Vidare, enär på sätt förut är anmärkt, ett undantag från allmänna regeln, att, der egor mötas, skall den som vill stänga i rågång hafva vitsord, i så måtto eger rum, att skog och betesmark, som ligger ostiingd , är befriad från stängselskyldighet, men sådant icke finnes utmärkt annorledes, än genom uteslutande af all föreskrift om hägnadsskyldighet för sistberörde slags egor — således endast negativtj anser jag nödigt att medelst förtydligande af denna §., tillvaron af förrberörde undantag må uttryckas och föreslår alltså, att vid slutet af §:s första mom. må införas följande tillägg: —• deltaga. Men ' ligger den angränsande skogseller betesmarken för 2:ne eller flere Skifteslag oinstängd, ege då något deltagande för densamma i stängseln icke rum. Lag■ samt Allm. Besv. och Oecon.-Utsk:s Betänkande N:o 20. ig 3 §. De mot denna §. rigtade anmärkningar afse dels förkortande af stängselsträckning, som i visst fall berättigar till lindring, från 3OOO famnar till olika uppgifne lägre famntal, dels yrkande att ali bestämning härom borde ur Lagen utgå och i hvarje händelse bero af serskild pröfning.
Då vi nu redan hafva denna nederlagsplats, så tror jag ej att fördelarna af att få en annan sådan skulle vara särdeles betydliga. Man har nämnt att del skulle vara en stor fördel för trädvaruhandeln från hamnarna vid Bottniska Viken. Deremot tror jag, alt om denna handel skulle belastas med omkostnaderna af vinterlag vid Slitö, sä skulle dessa kostnader nära nog uppväga den omtaldla vinsten af en något tidigare framkomst lill destinationsorten. Landskrona hamn erbjuder, i alla händelser, redan tillfälle härtill, om man skulle finna fördel af att sig deraf begagna, ty som från Slilö, kan man från Landskrona löpa ut till Öslersjöhamnarna, tidigare frän Landskrona till Atlantiska hamnarna, än från Slitö. Jag anser sålunda ej fördelarna af en frihamn på Slitö särdeles stora. Farhågorna i afseende på smuggling från Slitö, om der blefve nederlagsplats, äro ej af särdeles vigt; ty det är ej från de ställen, der tullbevakning och andra auktoriteter finnas, som man har att befara smuggling. Ön Bornholm och Seeländska kusten äro i detta fall farligare nederlagsplatser, än Slitö skulle blifva det. Det är deremot den merkantila nyttan jag anser obestyrkt; men jag antager äfven alt de merkantila fördelarna vore sannolika, och borde afses; man har ju då redan tillfredsställt denna åsigt, då vid en föreg:de riksdag en und. skrifvelse lill K. M. i sådant hänseende afgick. Men af Regeringen måste så väl de politiska, som de commerciella förhållandena tagas i betraktande. Den 12 Februari f. m. •437 De förra vill jag ej vidröra, men jag tror alt uti dem anlednm kan igenfinnas, hvarföre någon åtgärd ännu icke från Regeringens sida är vidtagen. Tror man att någon påminnelse skulle verka någon påföljd i denna sak, så anser jag likväl icke den nu böra komma från R. St.; ty då de redan yttrat sig deröfver, bör man vara öf vertygad om att K. M. deråt lernnar allt det afseende, som ärendet förtjenar.
S)Zaj:t åt en af faffunitiga perfoner fammanfatt Äomite, titt l)»arö orbförattbe £>f»erfle ©ricfoit blifwit förorbnab, i ttåber uppbragit att, meb begagttanbe af bet anflag ttlifetS ©tanber partitt an» i fa t, öfvertaga lebttingen af befa nnberföfningöarbeten. 5)et unberbåniga betänfanbe ocb förflag, f)»ilfet från bemälbe Äouttté förwäntaö, fomrner att OlifctS ©tanber mebbelaS i fammanbattg meb ttåbig framftättning om anflag till fortfättuiug af flåtens jern* »ägsbpggnaber. stttmänna 3 affcenbe å fåbatta allmänna arbeten, för bmilfaS ntföranbe lån av6etcn' etter anflag blefroo »ib febnafle rifSbag bemiljabe, förekommer b«fmub Utaf ben mib febttajfe rifdbag affatta mägbbggnabdfonb, 450,000 9i:br, t)afma 38 färfltlba foretag ertjåttit unberftöb, hvarigenom 18 mit mägtängb ontlägged, förbättrad etter npantägged. När partitt fonttner långben af be tmäitne mägbpggnaber, nemligen mettan ©fter
Banken vid nämnde års slut innehade stats-obligationer till belopp af 1,060,600 Thaler*), motsvarande ett bokföringsvårde af R:dr 2,658,570: 66. Vid slutet af år 1862 inlöste Banken ytterligare obligationer å 510,500 Thaler, motsvarande sista tredjedelen af Bankens andel uti ifrågavarande lån, med . 1,279,653: 33. Då härifrån afråknas under året utlottade 54 stycken obligationer å tillsammans 11,100 Thaler, som infriats med 27,824: — befanns Banken den .31 December 1862 innehafva stats-obligationer för 1860 års jernvågslån till belopp af 1,560,000 Thaler, motsvarande i bokföringsvårde R:mt R:dr 3,910,399: 9 9. *) I ofvanåberopade revisions-berättelse är denna summa genom skriffel uppgifven till 1,060,000 Tbaler. llevisorernes Berätt. äng. Bankoverket. 2 Bankens tillgång i obligationer. - 10 — § 4. Enligt tryckta öfversigten af Bankens hela stallning efter 1862 års bokslut, - innehade Banken, vid samma års slut, följande obligationer, nemligen: af Riksgålds-Kontoret för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader, å 4 procent, å Runt R:dr 2,904,000 — „ Riksgålds-Kontoret för 1860 års jernvågslån, å \\ procent, 1,560,000 Thaler Preuss, kurant, inköpta för „ Arméens Ackordsamorteringsfond å 4 procent . „ Skånska Hypotheks-Föreningen, k 5 procent „ D:o d:o, ä 4 proc., å 10,900 Mark Hamb. Banko, inköpta för „ Målare-provinsernas Hypotheks-Förening, å 4 procent, å 149,000 R:dr, inköpta för „ D:o d:o, å 4 proc., å 52,500 Mark Hamb.
St. medel lill förhöjda löner åt Ledamölerue i FlofRma och uti underd. skrifvelse till K. M. d. 17 Juli 1851 JM 104 yttrade R. St., att de ansågo arbetets fördelning emellan tjenstemännen och ändring i deras antal böra föregå ordnandet af deras löner. Emedlertid anslogo Ständerna 12,000 R:dr för att till innevarande Riksdag af Konungen emellan HofRme fördelas. Då Just.-Statsministern den 9 Nov. sisth år yttrade sig i delta ämne, var han af annan mening nemi. den, att sedan beslut fattats ang:de lönebeloppen, vore liden inne att utfärda arbetsordningen. Jag är likväl af Ständernas mening, alt arbetsordningen bör sä vida vara på förhand upgjord, att tjenstemännens befattningar och antal skola vara gifna, emedan behofvet af löner rättar sig derefter. Då målen i alla RofRme äro af samma slag och sättet för deras handläggning enahanda, så böra Ijenstemännen för hvarje Division blifva desamma i alla 3 HofRme. Öfverensstämmande dermed har Konungen äfven upgjort Sitt förslag. Jag vill icke inlåta mig i pröfning af de olika framställningar HofR:ne afgifvit. Naturligtvis bör endera eller ingendera, utan en sammanhängande gemensam arbetsordning antagas, samt göromålen och lönernas fördelning derefter rättas lika för alla HofRme. Utan alt företaga en granskning af dessa förslag, enär vi här icke kunna afgöra saken, vill jag dock hafva sagt, alt jag anser Hr Printzensköld hafva orätt deri, att lian vill bibehålla kanslist-tjensterna i hvilket hänseende jag biträder Konungens Propos. och Gr. Sparres yttrande. Om behofvet af tjenstemän och löner för dem är efter bestämd arbetsordning gifvet, så frågas naturligtvis, hvilka tillgångar finnas redan, dels af HofRmas gamla statsanslag, dels af sportler? Endast återstoden af den behöfliga summan, bör Staten tillskjuta. Statsanslagen känner man; men sportlernas belopp är obekant, och just häri ligger felet. Man kan visserligen säga, alt R.
Press pålägges — dertill kan man använda en större sten — passande till burken, som öfverbindes väl och är färdig om 3 Ii 4 veckor. En burk på 2 kannor är lagom till en val strömming. Linnea. Huskurer. Linnés vörlplåster. (Det bästa medel för öppna kylsår.) Plåstet beredes af den starkaste ölvört man kan erhålla. Denna inkokas så länge, att den blir som tjockaste sirap och, kallnad, som fogellim; man skall mycket väl kunna vända koppen upp och ned, utan att det rinner ur. Plåstret förvaras i den öppna koppen på ett mörkt, damfritt ställe. Det blir med tiden allt stadigare, men är derför lika brukbart. Plåstret är ett ypperligt täckmedel för alla sår, äfven liggsår och bensår, och bör hellre användas än gröt och andra plåster, enär det sjelf, så att säga, är den finaste gröt och läker hastigt och säkert. D å det skall påläggas, tager man helt enkelt upp litet ur koppen med en bit handskskinn, breder ut det med fingret och lägger så lappen öfver såret. Den får sitta, tills den sjelf faller bort, då den, om så behöfves, ersattes med en ny. Hushållet. Olga von Knocken. Om diskning och sopning. Vill du, kära unga fru, länge hålla din bleckkärlsattiralj i godt skick, så se noga till, att den alltid vid diskningen blir noga aftorkad och derpå under några minuter ställes på den varma, dock ej för heta spiselhällen, på det ej i den minsta vrå någon fuktighet skall kunna bibehålla sig och ge upphof till den frätande rosten. Vattenmått och bleckkannor måste alltid upphängas, så, att hvarje droppe vatten kan rinna af. Hårborstar, sopborstar m. fl. få icke ställas utan böra hängas så, att borsten ej beröra någon fast yta. Äfven andra borstar af hvarje slag få ej ligga på borsten, då den derigenom nötes, krökes och förlorar sin spänstighet. Vid kylig temperatur får man noga se till, att vid diskning eller aftvättning vattnet ej är för varmt. Det kalla godset springer då lätt sönder när det kommer i beröring med det heta vattnet.
SSanfo^ullmäftige anfe lemna full fä» fernet; börande ^Sanfo^ullmäftige, när omjtändigljetcrna fådant medgifva, medelfl anffaffande af berörde räntebärande papper, erfätta den minjfntng, forn genom infriande eller förfäljning af obligationer uppfommer; få att 'iSan# fen i möjligafte måtto adrid förblifmer innehafware af (ätt realifabla förbindel» fer till omförmäfda belopp af 5,000,000 3v:dr Q3:co. 3:o ©et belopp af SSattfenö min fl för näfllidet år, hmilfet icfe erfordra^ för uppbringande af Fapitaböfmerflfottet eller grundfonden till 10,000,000 fK:dr $8:co, ffall till 3ufögäldö»^ontoret ajtemnaö, hvaremot det belopp af SSanfo» minften, font från innemarande årö början till näfta fKifedag tnffyter, referoeraö för 33anfenö ändamål. §. 29. ingående SSanfenö Såne» och åvreditmrörelfe, häfwe *3Bi fattat följande beflut, nemligen: l:o Utlåningen mot pant af 2åne»^3anfo».Obligationer och ©ilfwerfedlar Hommer från och 1846 åtö början att upphöra; hvaremot SSanfo»$ull» mäftige äga att låta infria berörde Obligationer, då fådant af tnneljaf» marne äffaé.
Arbetare innehafde men utarrenderade Rote-skiften, som de, hvilka af qvarblifne Factorie-Arbetare ännu innehades, matte, de förre vid Arrendets slut, och de sednare vid innehafvarnes afgång, återgå till Stadens fria disposition och afkomsten tillfalla Stads-Cassan samt således komma menige Staden till gagn och nytta, likväl med det villkor, att, om i en framtid Faktoriet skulle till Söderhamn återflyttas, i frågavarande ^del af Stadens Jord då borde till Factoriets Arbetaie återgå. Då Kongl. Majit, enligt hvad Dess Nådiga Proposition innehåPer, i anledning häraf anbefallt Dess och Rikets Kammar-Collegium, att till efterrättelse förständiga Vederbörande otti den af Rikets Ständer sålunda gjorde disposition af förenämnde Arrende-medel och tillika i så måtto bifallit Rikets Ständers önskan angående de framdeles ledigblifvande Roteskifteas 3036 Stats-Utskottcts Betänk anden. öfverlemnande till Stadens fria disposition, att denne furman blifver tills vidare Söderhams Stad förunnad; si anser ock Stats Utskoitet att, i följd häraf jemte hvad Kongl. Maj.t i Nåder nu framställt om ersättning af den såmedelst disponerade afkastningen, nödige medel dertill böra utses för det behof, hvartill den varit påräknad. Och i detta hänseende förekommer, att, efter hvad Handlingarne vid förra Riksdagen utreda, den då för Kronans räkning ut-arxenderade Jorden lemnade en afkastning utaf 233 R dr 44 sk; Men hvartill arrende - afkastningen för den öfrige då icke ut-arrenderade Jorden må kunna räknas, ankommer på undersökning och utredande.
En talare har sagt, att mitt förslag skulle innebära ett misstroende mot hufvudmän och ättemän, men jag har svårt att förstå, huru den värde talaren kunnat draga en sådan slutsats, ty jag har just föreslagit, att lista monr.f, genom hvilket huf - 118 Den 7 April e. in. vildman och ättemän tillförsäkras deras rätt, skulle bibehållas; något misstroende mot denna institution har således icke jag för min del uttalat, utan jag önskar tvertom, att denna del af Utskits förslag måtte vinna tillämpning. Hvad åter beträlfar den siste värde talarens anmärkning, att mitt förslag är nytt, så har han rätt deri, att mitt förslag och äfven Gr. Mörners är nytt, i jemförelse med det förslag som diskuterades vid de enskilda öfverläggningarne i detta ämne, vid hvilka Gr. Mörner och jag voro af i det närmaste öfverensstämmande åsigter. Om jag sedermera något ändrat mina åsigter, hvilka uttalats i det af mig framställda förslag, så är detta en frukt af den efterg/fvenhet, som jag anser hvarje ledamot vara skyldig att iakttaga, om icke annat ur klokhetens synpunkt. Jag länn nemligen, att en stor del af R. o. Ad. höll på föreskrifterna om hufvudmäns och ättemäns representationsrätt och ansåg mig under sådant förhållande pligtig att förändra det förslag, jag förut ämnat göra inför R. o. Ad. Deremot hafva mina åsigter om 1'ullmagtsväsendet ingalunda undergått någon förändring, och jag måste erkänna, att jag är och förblir i fullkomlig Öfvertygelse derom, att, om K. o. Ad. försummar det dyrbara tillfälle, sorn nu finnes att förvara sig från de obestridliga och af erfarenheten allt för väl ådagalagda vådorna af fullmagtsväsendet och åt slumpen öfverlemnar att bestämma 3 å 400 personer, hvilka skola tillgodose R. o. Ad:s intressen, skall R. o. Ad. se sina förhoppningar om att få sina angelägenheter på ett tillfredsställande sätt vårdade, helt och hållet tillintetgjorda. Det tillfälle, vi nu hafva, återkommer icke. Min framställning alser icke något konstigare eller vidlyftigare, än att R. o.
långt ifrån att yrka detta uppskof, hvilket Herr Ekerman förklarat sig icke vilja bereda, har det synts honom, att silfver-utvexlingen, dock under visse uppgifne garantier, skulle kunna taga sin början den 2 nästkommande Januarii, dervid Herr Grosshandlaren underställt, om icke den af Kongl. Maj:t i Nåder utsatte termin af den 1 Julii både för import och export skulle medföra olägenheter, såsom sannolikt åstadkommande rubbning uti “handelns gång, sedan sjöfarten då uti 3:ne månader varit börjad; Herr Winberg: att, då han ansåge för en helig pligt att medverka till verkställighet af Myntbestämnings-Lagen i en omständighet, ansåge han det vara lika heligt bibehålla dess stadganden i öfrige delar. Rikets Ständer hade för silfver-utvexlingens början, vid sistlidne Riksdag, fastställt en pro - 6 Banco-Utskottets Betänkande N.-o 8. portion af 5 till 8 emellan metalliska fonden och sedelstocken, och det vore nödvändigt att detta förhållande jemnades. Man kände nogsamt, oaktadt de olika uppgifter som blifvit gjorde, att ungefärligen 36o,ooo R:dr silfver ännu bruste innan proportionen vore vunnen. Denna återstod kunde vinnas på 2:ne vägar, antingen genom anskaffande af silfver eller Vexel-Banco-sedelstockens minskning. Herr Winberg hade ingenting att anmärka emot den första utvägen, endast med det förbehåll, att det skedde utan lån, hvilket han på det högsta afstyrkte, men den andra utvägen syntes honom lämpligare och han hänvisade i detla afseende till den af honom gjorda motion, enligt hvilken Vexel-Banco-sedlarne skulle indragas och Låne-Banco-sedlar med 2 procents årlig ränta i deras ställe komma att utgifvas.
Slutligen kan nämnas en aftonkappa af olivgrönt velours moiré, kantad med hvitt tibet, fodrad med skärt siden, en hermelin-cape, som bares till de stora hof dräkterna, en cape af crépe duchesse, inväfd med guld i stora buketter samt besatt med äkta strutsfjädergarnityr och silkesflor, samt ytterligare flere andra sammetsdräkter med cape, enklare sidendräkter och promenaddräkter. * 25 års-jubileum. Lärarinnan vid Skeppsholmens skola fröken Bilda Gustafson kan i denna månad fira sitt 25-års-jubileum som lärarinna i hufvudstaden. * Sjuttio år fyllde den 25 d:s friherrinnan Louise Falkenberg, född Sprengtporten, den sista af sin ätt. Friherrinnan Falkenberg, som är dotter nil en af Stockholms mest populäre öfverståthållare, frih. J. V. Sprengtporten, är änka efter kabinettskammarherren frih. H. Falkenberg. I kretsen af de sina firade hon nu sin 71:sta födelsedag på det gamla Falkenbergska fideikommisset Lag271 mansö, där friherrinnan F. hos sin son, kammarherre frih. C. Falkenberg, brukar tillbringa somrarna. * En hjältinna i mänsklighetens tjänst. Den nyligen aflidna ryska kvinnliga läkaren frö- ken Serebrennikoff var ett framstående exempel på de många ryska kvinnor, som hjältemodigt offrat hela sitt lif i mänsklighetens tjänst. Efter att ha aflagt en vacker examen som lä- kare, började fröken Serebrennikoff sin offentliga verksamhet genom att deltaga som läkare på den rysk-turkiska krigsskådeplatsen 1877. Sedan har hon under allehanda motigheter utöfvat en ofantligt vidtomfattande verksamhet bland den fattigaste befolkningen i sin hembygd i trakten af Ural. För att kunna hämma en elakartad ö- gonsjukdom, som rasade i dessa trakter, reste den unga damen till Petersburg och studerade hos de bästa ögonläkare, hvarefter hon återvände och fortsatte sin verksamhet. Hon slog sig då ned i Perm, hvarest hon grundade ett » gratis-ambulatorium » för ögonsjuka. Sedermera inrättades ett särskildt sjukhus för hennes räkning.