Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades. Ja och Nej. 712 Den 18 Augusti e, m, Herr Hjerta Då tankarna äro så delade och det ej synes alldeles billigt-, att hålla så hög tull på hattar , samt jag har anledning att tro , det sådane inpracticeras på mångå sätt, så hemställer jag, om man ej något kunde minska tullen , till exempel till 55 procent. Grefve Frölich , David, förenade sig med Herr Hjerta, Friherre Wrangel-. Sorn jag tror, att de hattar, hvilka här tillverkas äro af godt slag, hemställer jag om det icke vore nyttigt , att den tull Utskottet föreslagit blef bibehållen , ty concurrencen innom landet kunde möjeligen göra, att tillverkningen blef lika god. Herr Grefven och Landt Mar [kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att den å hattar föreslagne inkommande Tullprocent skulle till 35 nedsättas. Ropades Ja. ”Horn, Hjort; Inkommande Tullprocent ”25. Utgående Tullprocent 1,” Friherre; Cederström: Jag skulle anhålla, att vid artikeln hjorthorn tå fästa uppmärksamheten på skilnaden, som bör vara emellan raspadt och oraspadt hjorthorn. Det sednare bör vara till en lägre procent, emedan det är ett råämne , och är en nyttig artikel i sjukdomar. Det är föreslagit tili 25 procent. Den Ig Augusti e. m, 713 men jag hermsäller om ej oraspadt hjorthorn borde få införas för 10 procent. Herr af Wingård, Johan : Jag får upply sa, att tullen å Hjorthorn blifvit med flit uppsatt , i anseende dertill att man från Lappmarken erhåller horn af Renar, som kan till enahanda ändamål sorn Hjorthorn, användas Friherre Cederström-. Jag lemnar i sitt värde det gélée , som fås af Rehnhorn ; det är möjligt, att det är ätligt; men icke kan det jemnföras med det som lås af hjorthorn, Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , att Inkommande Tullprocenten ä raspadt Hjorthorn mätte bibehållas vid hvad Utskottet föreslagit, ellet 25; men inkommande Tullprocenten å oraspadt Hjorthorn deremot nedsättas till 10.
N:o 27. 51 hänseenden, nemligen dels i fråga om fordringarne för besutenhet, såsom allmänt vilkor hvarför konmiilterade ansågo böra, med uteslutande af föreskriften angående egornas beskaffenhet, stadgas, att till hemmansdel horde finnas egor af den vidd och godhet, att ett hushåll af minst fyra arbetsföra personer kunde af egornas afkastning underhållas, dels, beträffande rättigheten till sådan afsöndring för alltid under eganderätt, som uti 2 kap. 1 § uti nämnda förordning, såsom utur stats-ekonomisk synpunkt skadlig och stridande mot grunderna för vår jord-heskattning, derföre icke borde tillåtas i andra fall, än hvad anginge tullqvarn, särskildt skattlagda fisken, stampar eller andra vattenverk, fabriker, garfverier, jemte flera dylika inrättningar med erforderligt utmål af jord dertill, hvilken afsöndring borde tillåtas emedan bemmans-egaren såsom jordbrukare icke alltid kunde sköta sådan för landet gagnelig inrättning, äfvensom aflägsen utjord och urfjell samt i fråga om utbrytning af arfslott; dels ock slutligen rörande upplåtelser af jord, antingen för innehafvarens lifstid eller på vissa år, derom bestämmelserne i förslaget grundade sig på den af kommitterade byllade åsigt, alt sådana upplåtelser borde få inom den bestämda rymden af tiondedelen af hemmanets område ega rum, utan afseende på areal-vidden, endast lägenhets-innehafvaren derå kunde utsätta en tunna potatis samt vinteroch sommarföda en ko, med rättighet till bete å hemmanets utmark; hvarjemte berörde förslag, till förekommande af hemmansklyfning utan besutenhet och lägenheters upplåtande af större egorymd eller sämre beskaffenhet, än stadgadt blefve, innehöll åtskilliga föreskrifter, utgående från den af så väl de flesta läns-konnnittéerna, som de för frågans behandling af Kongl. Maj:t förordnade kommitterade antagna grundsats, i fråga om hemmansklyfning, att den allestädes kunde ega rum till ett visst mantal, utan föregången undersökning och pröfning om besutenhet; men att så väl, då klyfningar till mindre hemmantal sattes i fråga, som då någon från hemman ville afsöndra eller upplåta jord, lokal-undersökning ovilkorligen borde anställas, huruvida åbo u den utklufna hemmansdelen kunde vara besuten, eller om den lägenhet, man på hemmanet ville upplåta, vore så beskaffad, att afsöndring deraf, enligt de stadgade grunderna, kunde medgifvas; och antogo, i öfverensstämmelse med hvad de flesta läns-kommittéerna och Konungens Befallningshafvande föreslagit, kommitterade 1/8 mantal såsom ovilkorligen medförande besutenhet,
Det har blifvit sagdt att befolkningen är talrikare i Jemtland än på Gottland, men då hade äfven bort nämnas att Jemtland är mycket vidsträcktare, och så ojemförlig! mvcket glesare bebodt, att om denna telegraflinie skulle komma Jemtlands innevånare i allmänhet till godo, borde en serskildt tråd gå, snart sagdt, till hvarje stuga. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Tersmeden: Jag får till alla delar instämma i Gr, Sparres förslag. Det finns ingen stad i Sverige, som ligger så, skild från den öfriga civiliserade verlden som östersund. Den ligger i en provins, som jag i år för första gången sett, och jag måste säga att, ehuru jag visste det Jemtland var en mycket fruktbärande provins, så öfversteg likväl hvad jag fick se alla mina föreställningar. Östersund ligger också i centrum af Norrländska provinsernas industri, i den mest bördiga trakt vid Storsjön. Vår telegrafinrättning har fått en hastig utveckling; det finnes knappt någon den obetydligaste stad, som icke bar en station, och det är just denna mängd af småstationer som bidragit dertill att telegrafinrättningen icke är sådan den borde vara. Man får lof att tillse, det de provinser, som icke ligga i flen stora stråkvägen, äfven få några lättade kommunikationer. Här erbjuder sig nu ett tillfälle att, utan uppoffring för staten, understödja Jemtland efter det förslag, Gr. Sparre framställt. Staten skulle nemi. endast göra ett förskott, som skulle återgäldas i den mån de tillgångar, sorn »i Ren 12 September e. m. 'för öfrigt äro afsedde för telegrafverket, dertill lemna tillgång. •Detta är en ganska billig begäran. Det är mycket troligt att denna telegraflinje i en framtid kommer att fortsättas till Norge. Jemtlands rörelse delar sig åt såväl ena som andra sidan, och en telegrafförbindelse mellan Trondhjem och Jemtland skulle vara af stor nytta för såväl den eria som den andra. Jag förordar således det förslag, Gr. Sparre framställt. Hr Skogman, Carl Johan Alfred:
Derom handlar nemligen nästföregående §, — och får Utskottet derföre till antagande af Hidderskapet och Adeln samt PresteStåndet denna §, oförändrad, ånyo framlägga, % II Då denna, af Bonde-Ståndet godkända, § deremot blifvit af de öfrige Biks Stånden till Utskottet återremitterad i syfte att deråt vinna en bestämdare redaktion, och Utskottet jemväl funnit en sådan utan olägenhet kunna verkställas i enlighet med de inom sistnämnde tre Riks-Stånd uttalade åsigter, får Utskottet, med hemställan till Hedervärda Bonde-Ståndet att i denna del frångå sitt förra beslut och biträda nedanstående förslag, tillsti/rka Rikets Ständer, alt för ifrågavarande H § besluta följande lydelse: »Har någon misshandlat annan så, att lian deraf mistat talförmåga, srjn eller hörsel, eller fått svårt lyte eller annat svårt kroppsfel eller sta digvarande svårt men å sin helsa, eller rälcat t lifsfarlig sjukdom, och. var någon sådan skada, som sagd är, åsyftad; dömes, om skadan skedde med berådt mod, till straffarbete frun och med sex till och med tio år, och, om den skedde af hastigt mod, lill straffarbete från och med två till och med sex år.o § Af Hidderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkänd, har denna § deremot blifvit af Presteoch Borgare-Stånden till Utskottet återremitterad, på det Ut - Lag-Utshottrts Utlåtande N:o "0. skotte! måtto taga lindur profning, huruvida ej det forsing till reduktion, som blifvit framstäldt i en vid Utskottets Ibrra betänkande fogad reservation, vore bättre än den redaktion, Utskottet föreslagit.
M 8. 21 väsendtlig mån kan ökas genom bottens vidd i förhållande till pannans höjd, och produktens mängd derjemte är beroende af den använda rudimateriens beskaffenhet, inmäskningens tjocklek och forcerad afverkning, skall icke blott den mindre bränvinsbrännaren härigenom lyckas att undandraga en del af sin tillverkning all beskattning, utan derjemte tillskynda landet de statsekonomiska förluster, som uppkomma deraf, att, i stället för sämre säd och skämda potater, det ädlaste råämne kastas i bränvinspaunan; att icke nämna de olägenheter, sorn Norska Kommissionens Betänkande bevisat vara förenade med en forcerad afverkning och som beslå deri, att vid en påskyndad bränning mera bränsle erfordras till afverkning af samma qvantitet mäsk, än vid en långsammare, hvarjemte en produkt framkommer, som innehåller mera finkelolja och andra orenande ämnen, än när averkningen föregår med erforderlig långsamhet. På alla dessa grunder har jag yrkat, att den enkla redskapens afverkningsförmåga per dygn måtte beräknas till åtminstone 1 x/i kanna på kannerummet, och nedlägger min reservation emot Utskottets beslut i denna del; äfvensom emot den i 5 § antagna minsta tillverkningen i större bränneri af 300 kannor på dygn, hvilken jag ansett böra beräknas likasom i Norrige till 500 kannor.» Af Herr Henschen: »Moliverna, uppsatte med en allmänt känd författares styrka, stundom skärpa, i stilen, hafva i vissa delar blifvit af Utskottet jemkade och i uttrycken mildrade, samt torde hafva kunnat vinna ytterligare fulländning, om Utskottet låtit dem, enligt mitt förslag, särskildt granskas och bearbetas genom en fåtalig Kommitté eller Afdelning bland Utskottets ledamöter. Jag förmodar då, att sådane uttryck, sorn t. ex. det. »att nationen bönfaller, och besvärjer sina ombud» m. fl. dylika, hade blifvit utbytte mot andra, i ett officiel t betänkande lämpligare, utan att värman och styrkan i stilen deraf skadats.
Rörande afvittringen i de 2:ne återstående länen, förmäles af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län, att afvittringen derstädes vid periodens utgång var nästan slutad och att då hufvudsakligen endast återstodo att uppgå och rörlägga rågångar, samt af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens län, att ifrågavarande förrättning under femårsperioden fortgått inom Bjurholms, Degerfors’, Burträsks, Skellefteå och Umeå socknar, af hvilka de två förstnämnda äro slutligen afvittrade enligt utslag, som vunnit laga kraft. I öfrigt vitsordas från Wester-Norrlands län, att afvittringen fortgått med rastlös ifver, hufvudsakligen härrörande dels från en ökad afvittrings-landtmätarepersonal, dels och hufvudsakligast genom den fördelaktiga arbetsmethod, som blifvit en följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 8 Januari 1858, varande det att förmoda, det afvittringen äfven i sistnämnde län inom få år kan vara slutad. Statsverkets bidrag till storskiftesförrättningarne och afvittringen har för hela perioden utgjort: för Stora Kopparbergs län R:dr Runt 158,571,20, » Jemtlands » » » 13,259,32, » Westerbottens » » » 83,597,55, » Norrbottens » » » 128,452,08. *) Summa R:dr Runt 383,880,15. Mot den tabell, som enligt förr gällande formulär för femårsberättelserne redovisade för »statsbidrag», hafva flera grundade anmärkningar gjorts, med anledning hvaraf uti förslaget till dessa berättelsers förändrade uppställning bland annat lades vigt på bestämd skilnad emellan verkliga statsbidrag och kommunalutskglder, och såsom ändamålsenligast antogs, att för de förra upptoges blott en summarisk redogörelse öfver injlntne belopp och restantier, hvaremot beträffande de senare ansågs önskvärdt, att femårsberättelserne om ') Från Wester-Norrlands län saknas uppgift i detta hänssende. arbetet 1856—1X60.
Kammar-Gollegium sig utlåtit och Kongl. Majit genom serskildte beslut, äfven sedan nu varande Grundlag stadgades och antogs, i Nåder förklarat, Grefvelige Gyllenstjernske Arfvingafnes ifrågaställde fordran är af den beskaffenhet att någon Liqvid deraf icke eger rum; i följd hvaraf den, med hemtad anledning af Riksens Ständers 'Secrete-Utskotts år 1766 meddeldte yttrande, nu gjorde ytterligare ansökning derom, dess mindre må kunna, emot hvad sålunda i utstakad ordning är utredt och lagligt pröfvadt, fcr4 Stat s-U ts kottets Beta n kan de il. 5iy anleda till något afseende, som Secrete-Utskotts berörde Utlåtande, hvilket ock förbehåller Staten dess härunder beroende rätt, icke utaf Riksens Ständer såsom Deras beslut godkändes, eller bos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldtes, har Stats-Utskotlet, i likstämmighet med hvad Riksens Ständer, uti den vid sista Riksdag väckte fråga om framlidne Herr RiksRådet m. m. Adler Salvii Arfvingars fordran medelst bifall till Stats-Utskoltets d. ii Februarii och 26 Mars 1818 afgifne utlåtanden, beslöto, ansett sig icke kunna tillstyrka någon åtgärd i anledning af den nu gjorde ansökningen; hvilket Riksens Ständer till svar på Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss lära i underdånighet anmäla. Och varder detta yttrande vördsamt underställt Riksens Högloflige Ständers bepröfvande. Stockholm den 3 September 1823. Antom cleo 9 S?p(ernber 1833. Riksens Höglofi. Ständers StatsZ/tskotts yttrande öfver Herr Jac. Linströms Motion om ändring i tiden tili redovisningen för Statens inkomster. I anledning af Välloflige Borgare-Ståndets Remiss i Protocoils-Utdräg af den 17 sistl. Februarii, får Stals-Utskottet meddela Utlåtande öfver Herr Jac.
Och i cflöt Riddcrskapet och Axin art nll hm > Ut» skclkct uri Betärk-rndet hemställt, läinna bifall; Hwarom de öfrige Respeckive Skänden genom Uwn.g as Prokvcoilet wänligen skulle undcrrätl.-s. Ole Sup a. S. D, FörehadeS ä nyo LaqUltskott. ks förleden gårdag upläste och pä Bordet lagde Betänk-noe af dcn t i denna Mänad, om upbäswande a. Kongl. Brefwct den 2> Nowemoer 1802, hwari förord» >s, c>tt när wägbyggars wilja hämta sand ä andra hemm ms inägor, jordägaren förut höras bör. Och biföll Rid» derffapet.och Adeln hwad Lag-U;skottet uti sill Betänkande tillstyrkt' hwarom de öfrige Relpective Sranden genom Protocolls Utdrag wänligcn skulle underrätt ras. SD. Föredrogs ä nyo Lagutskottet? den 27 Nowembcr upläste och pä Bordet lagde Betänkande as den 1 i samma manad i anledning af Herr Hofr RättS Rådet Oarl krestine k-Is^llensllulsts frän R>dderfkaper och Adeln remitterade Memorial angående föresiagne förändringar wid Brottmåls ransakandr och asdömande; Och bestöt Högloft. Ridderskapel och Adeli» att till alla delar gilla hwad Lag Utskottet uti sitt Betänkande tillstyrkt, hwarom de öfrige Refpecuve Skan» den genom Prorocolls-Utdrag wänligen skulle underrättas. !^t Supra. S. D. Föredrogs a nyo Banco-UtjkottelS den 18 Nowember upläste och pä Bordel lagde Prorocolls Ut - 6 Den i December.
Enligt Kongl. Maj:ts den 18 December 1857 i nåder gillade och fastställda tulltaxa, hafva »spanmål, malen och oinalen, alla slag» samt »stångjern» varit från tullafgifter befriade, hvadan någon tullinkomst under revisionsåret härför ej influtit. § 3. Vid granskning af räkenskaperna har förekommit, att aflöningsanslaget blifvit vid några Tullkamrar med ringa belopp öfverskridet derigenom, att månädsaflöningarne, då beloppen slutats på halfva öretal, under alla månaderna af året utbetalts med hela ören. — 47 — ‘ § 4. Beträffande aflidne Tullförvaltaren Finérs balans, som vid 1858 års utgång utgjorde 160,503 R:dr 77 öre, få Revisorerne meddela, att densamma icke genom afbetalning minskats, utan upptages nämnda balans till ziffran oförändrad i 1859 års räkenskap. § 5.. Under revisionsåret har den stapelstädurna i riket tillkommande tolagsersättning uppgått till 964,458 riksdaler 72 öre. § 6. Ehuruväl Revisorerne funnit Kongl, Tull-verkets räkenskaper i allmänhet väl och redigt förda, kunna Revisorerne likväl icke lemna oanmärkt en oegentlighet i bokföringssättet, hvilken lätteligen torde kunna undvikas, om deråt egnas någon uppmärksamhet. Räkenskapen visar nemligen, att under levererrngstitel afföras definitift, i stället för att under balanstitel upptagas, äfven sådana medel, som blifvit levererade ej endast efter slutet af det kalenderår, som räkenskapen omfattar, utan jemväl efter den tid, då hufvudräkningen är daterad; hvilket förfarande medför, bland andra, den olägenhet, att Tullverkets levereringar till Kongl. Stats-kontoret i förstnämnde verks hufvudbok vanligen upptagas till helt andra belopp, än Kongl. Räntekammarens hufvudbok utvisar. § 7. Det vore jemväl önskvärdt, att ett förändxadt sätt för bokföring af lastpenningarne kunde åvägabringas.
Du är mitt barn, och fast du väl förtjent Din hårda lott, skall man dock aldrig säga, Att jag min dotter lät i smälek dväljas. Nej, nej, min ära måste räddas, äfven Om eget blod det skulle kosta. (Kriton går till andra sidan af salen, der vapen äro upphängda såsom väggprydnader. Han ämnar nedtaga ett svärd, då vakter inkomma och gripa honom.) HERMIONE. Fly! KRITON. Hvem söken I? VAKTEN. En attisk fånge, som Helt nyss från oss har rymt och nämnes Kriton, Men som vi nu ha lyckligtvis fått åter. HERMIONE. Af nåd blott vänten till Philippos kommer! KRITON. Om Gudar vilja det, vi råkas åter. (Kriton och vakten gå.) HERMIONE. Må Phoibos släcka ut sitt ljus, att ej Det på min skam må lysa. Fasan bleker Den rodnad blygseln på min kind vill tända. 86 Bort härifrån till mörka, djupa skogen, Att jag min skam må dölja i dess natt! (Hon springer mot dörren; den är stängd. Hon kastar sig på en stol. Dörren öppnas, och Olympia, åtföljd af en slafvinna, inträder.) OLYMPIA. Det måtte vara hon, som der sitt anlet Betäcker. Säkert blyges hon att skåda Sin herrskarinnas skönhet. Mig det lyster Att henne få betrakta. Upp, slafvinna! HERMIONE (uppspringer). Hvem är du, att med sådant tilltal du Bemöta vågar dottern utaf Kriton, Athenais vidtberömde Aresprest? Hvi skratten I? Hvi skåden I på mig, Som man ett vilddjur, nyss ur skogen taget, Betrakta plägar? OLYMPIA. Med hvem du talar. Du ej tyckes veta HERMIONE. En barbarisk qvinna, Jag gissar? om ej dina later och Ditt råa tungomål ha ljugit. OLYMPIA. Fräcka! När dig blir kunnigt hvem jag är, skall du I stoftet tigga om förlåtelse För slika ord af Hellas' drottning så Jag nämns. HERMIONE. Du ljuger! Än har Hellas ej
Eric Ericsson, C. Klintberg, Riksens - Dm 17 Juli Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den 17 Juli» Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconoviie - Utskotts Utlåtande ofver de hos Samtliga Riks-Stunden gjorda, samt från Höglofl. Ridder skåpet och Adeln den 19 sistlidne Juni, Hogvördiga PrestStåndet den 22, Välloft. BorgareSt ände t den 19 och Heder v. BondeStåndet den 12 i samma månad, till Utskottet öjverlemnade Anmärkningar vid dess Betänkande af den 1 nästlidne Juni, angående yrkad inskränkning uti - den åt Invånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel. Dessa anmärkningar äro:
Då lefnadskostnaden sedermera år ifrån år tilltagit samt, till följd af folkmängdens stigande, arbetet för dessa tjenstemän jemväl ökats, later det mycket otroligt, att behofvet af lönetillökning för dem deremot skulle hafva minskats. Skälet, hvarföre jag yrkade, all det anslag, som nu är ifrågaställdt, skulle beviljas endast till nästa Riksdag, 6 H. 14 2)0 Den 20 A pril. var det, att jag tror det vara olämpligt, att R. St., utan att saken blifvit behörigen ntredd, stadga en lönereglering för ifrägavar:de tjenstemän. Jag anser det derföre vara lämpligast alf anslaget beviljas endast intill dess ett fullständigt förslag till lönereglering hinner utarbetas och för R. St. framläggas. Hvad Hr Ribbing yttrat derom, ali man borde bereda landtstats-tjepstemännen i de lägre graderne en framtid och icke lata dem för hela deras tjenstelid qvarstå på samma plats, synes mig vara rikligt. Derest en sådan utsigt icke för dem öpnas, så befarar jag, att den ifrågavande löneregleringen ej medför allt det gagn, man dermed åsyftat. Hvarje tjensteman, af hvilken man fordrar mera än vanligt vaktmästare-bestyr, bör äga utsigt att genom befordran förbättra sin ställning, ty eljest söker han sin förkofran på annat säti och måhända på ett sådant, som jag icke tror böra af Staten föranledas. i Hvad Hr von Troil har yttrat derom, alt markegången vanligen sättes för låg, bestyrker hvad jag i detta hänseende under ett föreg:de plenum sade, och visar nödvändigheten deraf att icke genom de indelta lönernas indragning begå en orättvisa emot de löntagare, hvilka deraf för närvar:de äro i åtnjutande. Propos. till bifall å förevande del af 9:de punkten blef här, efter fraraståld och besvarad med starka
Skall jag följa henne så långt som ända dit? jag borde annars vid Mariestad ta av från stora vägen och åka inåt. Ja, få se. Långt dit ännu. Hör hit, jungfru där med brickan! langa mig upp en ny cigarr: jag vill inte gå från stället. Djävulen, hon hörde mig inte! hur skall detta avlöpa? jag vill då ännu röka litet närmare in på stumpen, men det smakar hett och röken går mig i näsan, fy tusan djävlar. Kappsäcken är just inte stor; lång tämligen, men inte bred; hon har säkert glasskrin där, eftersom ingen får sätta sig på den. Men vem tusan skulle också vara oförskämd nog att sätta sig på den? det övriga däckpatrasket här har jag aldrig märkt sätta sig på annat än tågverket, eller på pumpen och på kanonerna; det är ett ganska hyfsat och beskedligt folk; de är så litet djärva mot andras saker, att par exemple dalkullorna satte sig allenast på sig själva, hic est, de lade benen under sig. Vilken oförskämd persedel kan då Sara ha fruktat skulle understå sig ... aha ... du skall få se, Albert, att hon menade dig själv, och ingen annan, med den vackra bönen, att jag skulle akta kappsäcken ... baj miljoner så han smakar! sade han och kastade yttersta stumpen i sjön: det här går över tålamodet. Just i denna svåra kris kom Sara till honom och, vad tycks? stack en ny cigarr i hans hand. Eld har jag inte med mig, sade hon, och jag ville inte låta jungfrun, som jag beställde cigarren av, tända på den åt dig därnere, ty ... och dessutom kan hon inte röka, men hur skall du få eld, Albe? Jo se här, inföll han, kommer ångkaptenen spatserande med sin ypperliga trabucos i truten. Förlåt, bästa farbror kapten ... var så god och träd ett par steg närmare, så får jag tända; denna vackra flicka har satt mig på en post, vilken jag såsom god militär inte kan lämna. Strax! strax! svarade kaptenen. Sara stod och såg på, och hon kunde inte avhålla sig ifrån ett högt skratt, då de bägge karlarna satte cigarrändarna mot varann, med spända allvarsamma ögon observerade spetsarna, och ivrigt arbetade på att det skulle ta eld.