Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Horns första yttrande i denna fråga och tror, att det är Representationens skyldighet att ersätta enskilda de förluster och lidanden, som kunna uppkomma genom felaktiga organisationer eller bristande Controller i våra embetsverk. Jag har visserligen hört en talare försöka att urskulda KrigsColhm; men då man har det factum gifvet, att en controllerande embetsman kan gifva bevis o ra verkställd räntebetalning för en sednare lid, utan att anmärka, att ränteliqvider brista för flera föregående terminer, synes det böra antagas, antingen att felaktighet förefinnes i det förvaltande verkets organisation, eller att dervarande tjenstemän med mindre uppmärksamhet iakttagit sina åligganden. En af dessa omständigheter måste hafva varit orsaken till möjligheten att kunna så länge underhålla det mörker, hvaraf detta mål in i sista stunden var omgifvet. Man har talat öm, att ett bifall till betänk, vore vådligt derföre, att det kunde blifva prejudicat för afgÖrandet af likartade frågor, och hvarigenom staten skulle komma att vidkännas betydliga förluster. Jag är visserligen bland dem, som önska, att hvarje fråga må kunna afgöras efter bestämda reglor, och att prejudicatei' aldrig må behöfva åberopas. Men i alla fall loide R. ö. Ad. i detta afseende icke hafva något att frukta; ty vi hafva just icke sett Ständerna visa någon särdeles benägenhet för conseqvens i denna del, utan deremot den ena riksdagen uppställa och den andra kullkasta både grundsatser och prejudicater. Likväl skulle jag uppriktigt önska, att vi medelst ett beslut i tiu ifrågavar. fall kunde bilda ett prejudicat, som alltid ålade oss att handla i öfverensstämmelse med rättvisa och billighet; och vi behöfva då säkerligen icke tveka, huru vi i närvar, fall böra besluta. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius! Jag yrkar återremiss å betänk, uppå de flera skäl, sorn derför blifvit anförda.
Lön och Betalnings afgiften, Slottshjelpen och Mediciaal. fonden, med de ytterligare wilkor af Tariffernes ökande eller nedsättning, som den af Ost äfwen nu godkände och fastställde Financcplan innehäller, och Wi jemwäl, i betraatande deraf at de wid ststledne Riksdag öfwerenskom. ne grunder för Bewillningens utgörande icke hunnit amvändas och pröfwas, desta grunder ä nyo faststält, hafwe Wi öfwerenskommit at den Bewillnings.Förordning, som under den su ststl. April af Ost blifwit utfärdad, äfwen nu och hädanefter mä blifwa gällande, endast med undantag af de förklaringar Wi nu antagit och beslutat; skolandes alla de moment, hwilka här nedanföre i ny redaction ulgifwas, gälla, fästom wore de i ofwannämde Bewillnings-Förordning af dm 28 ststledne April införda. Jernwäl hafwe Wi gillat och stadfästat de Reglor och föreskrifter till de skattskyldiges och Taxeringsmännens samt andre wederbörandes efterrättelse, de formulair till Berednings och Taxeringslängder, de formulair till urpgist wid Mantalsffrifning och taxering tillika med förklaring deröfwer, hwilka härjemte kungöras att i stöd af den rätt Ost tillkommer att i Bcwillnings. mäl Den t 6 October. 27 t mäl förordna, til wederbörandes owillkorlig. efterrättelse lända, samt äfwen bifogat Formu> lair till Sammandrag öfwer Bewillningen i hwarje Län, och till det Sammandrag öfwer hela Rikets Bevillning jemte Hemmans och Stadsjvrds ester sine Closter och grader upp. skattade wärdén, hwilket sistnämde af Kammar, hatten kommer at till nästkommande Ständer öfwerlännäs. Tillägg, förändringar och förklaringar till Beivillnings-Förordningen. l. Art. Jngresten s:dra stycket, sidan 4 har blifwit förändradt sälunda:
Capitalisten fann derföre för sig rådligast, att utställa sina penningar endast i Hufvudstaden och några få större Stapelstäder på korrt tids uppsägning, beredd att genast förvandla dem i exportabla produeter, vexlar, eller oek möjligen alt placera dem utrikes, om Rikets Ständers beslut i Finance-frågoraa vid blifvande Riksdagår gåfvo anledning till ‘ hvälfning med penningeväsendet. Så aflägsnades under kommande år capitalerne mer och mer från industrien och jordbruket, samt desse från capitalerne. Penningeägaren och den penningbehöfvande upphörde småningom att med hvarandra hafva gemenskap, och medlen att närma dem, existerade icke mera, sedan med FilialDisconternas fallisement före 1818 års 92 Den 6 Julli f. m. Riksdag, Juga inrättningar mera funnos, som bedrefvo allmän upp-och utlånings-rörelse* De kunde icke heller, i brist af en Myntbestämning, uppkomma; ty, om de etablerades på kortare eller längre tid, hvilken, i hvad fall som hälst, icke kunde tilltagas på mindre än 10 å i5 år, så visste capitalisten, som så länge fjättrade sitt capital såsom deltagare i inrättningen, likväl icke, vid slutet af privilegium, hvad bans Bancosedel gällde; och han var för all myntförsämring i den vägen varskodd, sedan, vid upplösningen af RiksDisconten och Götheborgs Discont, han måste nöjas med ett till mer än hälften försam rad t sedelmynt, i utbyte för den metalliska fond , han såsom grund capital i samma Disconter deponerade. Capitalisten och Jordägaren, Borgenär och Gäldenär, hafva, som nyss nämndt är, genom tidernas skiften, således blifvit aflägsnade från hvarandra, och möjligen äfven fruktande hvarandra. Begge arbeta vid Riksdagarne för motsatta interesse!), i stället för att allas borde vara gemensamma, ty alla äga sin utkomst och förkofran derigenom, att Productionen och Industrien äro lifliga och lönande.
Intet onödigt pryderi, inga hysteriska anfall, allt hos henne var klart, genomträngande skarpt förstånd, men kallt, fryskallt. Det var denna köld han föresatt sig att öfvervinna, och energiskt hade han sträfvat för detta mål. Han ville böja denna sega egenvilja. Ä n en gång gjorde Vilma Stjärne en lätt, inbjudande gest mot den lediga stolen. Han intog den och betraktade med ett svagt smålöje Ninas smärta, outvecklade gestalt; den raka ryggen med den långa flätan, helt barnsligt omknuten med ett skärt band. Hon såg vida mer lämplig ut för en barnbal, men för ombytes skull — • hvarför inte? Societetens damer började trötta honom. Till och med fröken Stjärne med sitt diskreta, enerverande lugn. Den där lilla var ännu så omedveten om sällskapslifvets intriganta vanor, oberörd af dess pestsmittade luft. Han kände sig dragen till detta friska barn, som stod där så förlägen och oskuldsfullt visade sitt tomma program genom att vrida det fram och tillbaka mellan de små figrarne. Hon tänkte säkert ej att därpå vinna en uppbjudning. Det var helt enkelt första gången, hon betjänade sig af ett program, och ovanan gjorde henne brydd. Han beslöt att taga sig henne an. Han sträckte ut handen efter programmet: » Tillåt mig se på det, fröken Helmberg! Ni har inte mycket tecknadt! » » Nej, jag känner ingen förut, men Vilma har varit så snäll och presenterat mig för några, » svarade Nina blygt. » Första valsen, vill ni låta mig få den, så kan jag på samma gåag introducera er i stora världen? » » Tack, » sade Nina, nästan hviskande. Det spelades upp, och de dansade ut. Fröken Stjärnes kavaljer var en legationssekreterare, som på alla upptänkliga sätt sökte fånga den rika » stjärnan&gt;, som hon kallades bland herrarne. » Hvem skall ni dansa nästa dans med? » frågade doktor Eger under pausen och lutade sig fram för att läsa namnet på Ninas program. » Jaså, löjtnant Berger. Akta er frö- ken!
Justerades 1 prot.uldr. af den 21, 24, 27, 28 och 3i sisth Oct. samt den 2 dennes, innehållande R. o. Ad:s beslut i anledn. af Const.Utsk:s mern. Gr. Frölich, David": Jag hade ämnat att vid detta Den 4 November f. m. Gr tillfälle skriftligen aflemna min reservation emot Ståndets linder föregtde plena fattade beslut i representationsfrågan, men jag liar i dagens tidningar fått läsa ett af Professor Geyer inom PresteSt. afgifvet yttrande i denna fråga, hvaruti enahanda å sig le r blifvit utvecklade, som jag uti min reservation ämnat framställa; hvarföre jag nu inskränker mig till att anhålla, att få i prot. antecknadt, att jag, roed instämmande i ofvannämnda yttrande, ber att det malte få anses såsom min reservation. Justerades pleni~prot:n för den 17 sisth Oct. e. m. och den ig October. Ånyo föredrogs StatsUlskts den i4 sisth Oct. på bordet lagda utlåt. N:o 345, i anledn. af dels afslag, dels återremiss å åtskilliga uti mern. N;o 3oi framställda voteriogspropositioner. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Som StatsUlsk. hemställt lill Borgareoch BondeSttn att låta åtskilliga votcrings-frågor förfalla; så får jag vördsamt underställa R. o. Ad., om icke det vore skäl alt låta anstå med föredragningen af detta betänk., intill dess prot.utdr. i delta ämne hade ifrån de öfriga Stånden inkommit. Om jag ratt minnes, har PresteSt. angtde dessa frågor gjort en inbjudning till R. o. Ad., hvilken detta Stånd biföll. Det vore derföre så mycket mera skäl att afvakta prot.utdr. från de öfriga Stånden, som man då äfven kunde få fullständig kännedom 0111 de beslut, som PresteSt. derutinnan lättat.
Det sista störa massmötet af » Lohnarbeiter » här i Berlin (hvilka vid ingången måste dokumentera sig som sådana genom förevisning af sina papper) uttalade sig enstämmigt mot juderörelsen, yttrade sin afsky för undantagslagar, sin likgiltighet för de gamla trosoch rasfiendtligheterna, och håg-kommo ändtligen med djup tacksamhet den omständigheten att Johan Jacoby, den store demokraten, och Ferdinand Lassalle, socialdemokratiens stiftare, båda hade varit judar. Den man, som man egentligen åsyftar, när man gör judarne ansvariga för någonting sådant som socialistlagen, är Bam-berger. Jag för min del är principielt oense med denne för öfrigt så anderike och lärorike författare i hans synpunkter rörande socialismen. Jag anser hans ståndpunkt, en ovilkorlig fordran på statens passivitet under den allmänna konkurrensen, såsom en föråldrad princip, hvilken ingen framtid har. Men hans öfvertygelse är i alla fall varm och uppriktig, nästan fanatisk, och hvad har öfver hufvud den saken, att hans föräldrar voro judar, att görahärmed! Liksom om endast judar vore frihandlare och so-cialistföraktare! Någon grund till judehat kunna arbetarne icke hafva i Bambergers uppträdande, men det är icke heller från dem, utan från den egentliga pöbeln, som skränet höjer sig. Detta skrän skulle visserligen icke imponera på någon och är minst af allt egnadt att fälla en stam sådan som den judiska, hvilken har uthärdat helt andra stormar och helt andra yxhugg, en ras hvilken — såsom jag en gång uttryckt det — genom årtusenden splittrad och förvisad, marterad, plundrad och förödmjukad har uthärdat, hållit sig oblandad, visat sig outrotlig, outtömlig, oumbärlig, energisk, genialisk. Denna rörelse skall dessutom icke visa sig varaktigare än de många tidigare af samma slag.
Det sistnämnda skulle deremot blifva följden af den lika arfsrätten; ty då man afdrager, hvad mannens uppfostran, equipering och underhåll, innan lian kan lefva af sin tjenst eller arbete, kostar mera än qvinnans, så är det klart, att återstoden af hans arfslott skall blifva mindre än bennes. Man säger väl, att begge makarna bidraga lika till boets förkofran; men jag har redan visat, att icke så är, utan såsom undantag, eller under förvända förhållanden. Vidare säger Utsk., att mannen kan öka sin giftorätt genom flyttning från stad till landet, genom ombyte af stånd, genom erhållet adelskap m. m Derpå svarar jag, att 0111 man vill, att mannen ej skall vara hustruns målsman, ej heller äga pröfva hvilka åtgärder för boet äro nyttigast, så kan invändningen förtjena något afseende; annars icke. Om olikhet i arfsrätten skulle, såsom Utsk. säger, härröra från våld och mannens större handkraft, borde olikheten visserligen upphöra i lagbundna samhällen; men den härrör ej från någon oförrätt, utan från den natal iiga skillnaden i mannens och qvinnans bestämmelse. Mannens verksamhet tillhör både samhället och hushållet. Ofta får han för det förras tjenst använda sina krafter och sin verksamhet på det sednares bekostnad. Qvinnan deremot kan ensamt åt hushållet egna sin verksamhet, och gagnar derigenom samhället mest. Man åberopar väl, att presterna vid 15G9 års riksdag sjelfva begärde,'att lika arfsrätt för deras barn måtte bestämmas, och att detta förhållande sedermera för dem fortfarande ägt rum. Men först får jag erinra, att presterna utgöra en tjenstemannacorps, som i ringa mån äger fast egendom, och dernäst, att när denna lag stiftades, hade presterskapet icke långt förut varit catliolskt, utan rättighet att gifta sig och utan hopp att se någon deras egendom öfvergå till efterkommande. Det var således icke underligt, om de åtnöjde sig med mindre giftorätt och arfsrätt, än jordägnrne.
När en vara blifvit sålunda till förlullning angifven eller viird.crad, skall, genast efter besigtningen, anslag å Packhusdörren ovilkorligen ske, då hvar, som inom tre söcknedagar, anslagsdagen inberäknad, är högstbjudande, ege att varan inlösa, så vidt anbudet uppgår tili minst det angifna värdebeloppet, med tillägg af tio procent, samt under vilkor, att summan ofördröjligen i Tull-kassan kontant nedsältes. Anbud af sådan person, hvars vederhäftighet ej är tillförlitligen känd, skall, på vederbörande Tulltjenstemans anfordran, beledsagas at antaglig borgen för anbudets behöriga uppfyllande. Ilar inom anslagstiden, som räknas att fortfara intill slutet af den för Packhus-förvaltningen bestämda arbetstid å tredje söcknedagen från och med det anslaget skedde, någon till varans inlösande, på sätt föreskrifvet är, sig icke anmält, må vid tullberäkningen efter angifningen komma alt bero, och varan, efter skedd klarering, af egaren disponeras; men eger inlösning på förenämnde sätt rum, skola tullafgillerna efter det derigenom uppkomna högre varuvärdet beräknas; och skall af inlösnings-summan, hvilken den, som sladnar för högsta anbudet, åligger att, sist innan kl. Tolf nästföljande söeknedag efter anslagstidens förlopp, i Tull-kassan nedsätta, varu-angifvaren genast derefter utbekomma angifnings-beloppet, tillökadt med 10 procent, mén öfverskottet, om sådant eger rum, tillfalla Kronan, och hälften ingå till det särskilda anslaget för Manufakturernas befrämjande, under iakttagande af hvad i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor i sådant hänseende stadgas. §. 6.
Le iamö ter i Svea och Götha Hof-Rätter, , Svar på återremiss ,,»>> Voterings-propositiou , , , » , Yoterings-resultat >>,>>>> , Götha, om aflönings-ersättning för ad jungerade Ledamöter derstädes > > , Svar på återremiss Voterings-propositiou , , , , , Omröstnings-resultat , , , , , „ om upphörande af frälsemans rätt ati i vissa mål dömas af Hof-Rott såsom första Domstol , , , , , , , , , , Hof-Rätter , indragning af vice P; esuients-embitena och förändrad benämning af öfrige Ledamöter * * * , * , * * t * * * Svar på återremiss , , , , , , om inrättande af nya och om förän drad indelning af Hof-Kättei nes jurisdictioner 999*9*99999*99 Hof-Rätts-predikan, om dess uppnörande , , , , , Hofstallet, om redovisning för det dertill ne fourage, och förhud emot försälj ning deraf, , , * * * * * , * * * * * > Svar pa återremiss , , , , , , Hof stallets utfodring; se Hufvud-Titel lista, sid. 4. Hof-Staten, upphörande af dess pensionsrätt , > , , Hofveri, om upphörande af contract derom , , , , , om åtgärders vidtagande för afskafiänd. deraf 99999 999***999*9999 Hogsta; se Arrende. Hospitals och Lazaretts underhåll; se Hufvud-Titel Gite, sid. 6. Hospitalsoch B ar ohus-fonden , om dess förvaltning; se Anmälan 207. Hudiksvall, om restitution af rotefrihets - afgift iHl 99»»*>*ti*9>9>>99>)99> 9 9» Kongl. Proposit. eller Skrifvelse cr u 3_ 5' ,q > n> cro ener Memorial. PresteBorgareBonde Adeln.
Till denna nådiga framställning fär Utskottet, af skäl som finnas till stöd för densamma artdragna, tillstyrka Rikets Ständers bifall. 131:o. Sedan Serafimer-ordens-gillet uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti förlidet år, bland annat, anmält dels att de från allmänna hospitalsfonden bestridda utgifter för år 1861 komme att med omkring 18,000 R:dr öfverstiga fondens inkomster för samma år, deri inberäkuadt det af Rikets Ständer för innevarande statsregleringsperiod till nämnda fonds förstärkning beviljade årliga kreditiv af 40,000 K:dr, dels ock att tillökningen i utgifts-staterna för år 1862 uppginge till minst 25.000 R:dr, oberäknad underhållskostnaden för Stockholms hospital, hvilken för sistnämnda år antagits komma att öfverskjuta dertill nu afsedda tillgångar med omkring 36.000 R:dr, har, enär, efter hvad Ordens-gillet tillika förmält, någon anledning icke förefunnes att behofven i dessa hänseenden komme att under närmaste följande åren minskas. Kongl. Maj:t begärt, att nyssberörda årliga kreditiv-anslag, 40,000 R:dr, mätte, förhöjdt till 80,000 R:dr, få utgå jemväl under den tid nästa statsreglerings period kommer att omfatta. Onekligt är att så väl de i allmänhet stegrade varuprisen som de anordningar, hvilka numera vidtagits dels för hospitalernas utvidgning, dels för åstadkommande af en förbättrad vård och ändamålsenlig behandling af det beklagligtvis äfven härstädes alltjemt tillvexande antalet sinnessjuka taga i anspråk iiögst betydliga utgifter och det torde derföre ock blifva nödigt att för förvaltningens oafbrutoa gång höja den kredilivsumma, som härtill nu finnes anslagen.
I fräga om lönevillkoren för bedamöterne, bade lkammar-kiätten i underdänigbet bemvtällt, att, enär bedamöterne uti de llevta bni belgverk i reclnaie tider erbällit bögie löneförmäner, än uti biammar-Ilätten, oeb beclamöterne uti denna Öfverdom8tol, 80m bar 8688ioner bvarje 8Öekneclag, utom burdagarne, vore med göromål 8erdele8 betungade, 5amt i detta alkeende 8ä - 21 lcerligen linnde med de ökrige K inliels verlien jemkörus, Kongl. Nuj:l lueliles, vid liägu om dekiniliv reglering uk Kunimur-llullens löningsslul, lov delfri Kmlielsveidrs Kedumöler lieredu den rik rullvisu oeli liilligliel ^iuliullude körliällring i lönekörinoner, livuruk. derus vedel liliur i ullniänliel längl kore dellu vuril i älnjnlunde, oell således IVädigsl koresia Keduwotslonernus lieslummunde lill 2000 ll.dr lluneo kör dvurl Kunimur-Ilulls-lläll. 1 ökverensslummelse med de salunda vllrude äsigler, liude KummurIlällen i nnderdänigliel ökverlemnul eli n^sirälludl korslag lill nv 8lul kor dellu Kmlielsvei Ii, uji^lugunde samtlige dervid erkoideidigu löner till ell sanimunlugdl lielojiji uk 3o,65o ?>:dr lluneo, med därunder derulinude 3,3u^ lunner Sjiunmäl.
73 skränkta tillgångar, inköpt goda säväl insom utländska åkerbruksredskap oell machiner, för att såsom modeller tillhandahållas landets jordbrukare och redskaps-tillverkare, samt att deri nytta, som härigenom åstadkommits, riktat allmänna uppmärksamheten på detta ämne, har Akademien, under åberopande af (lera jordbrukares yttrade önskan att dessa åtgärder måtte fortsättas i en mera omfattande skala, så att en större samling af iandtbruks-redskap, machiner och apparater, af så väl insom utländsk tillverkning kunde för allmänheten blifva att tillgå, i underdånighet hemställt, huruvida icke uppställandet vid Landtbruks-akademien af en dylik offentlig samling kunde vara förtjent af att understödjas genom ett årligt statsanslag af 5,000 Hulr Riksmynt, att utgå med rättighet för Akademien att använda tillfälliga besparingar under ett år till ökade inköp under det derpå följande. 13:o angående anslag för åtskilliga förbättringars tillväg åhring ande vid Landtbruksahademiens experiment al-egendom. Då Akademien, som i de för henne utfärdade nådiga stadgar erhållit föreskrift att så förvalta Akademiens kapitalfond, att densamma cj förminskas, följaktligen ej kunnat disponera tillräckliga medel lör att uppbringa den åt Akademien upplåtna jordegendom till hvad den, enligt Akademiens tanke, borde utgöra, eller en mönster-hushållning
Dä R. o. Ad. återremitterat den 34:de §:n, liar den förbrytelse, för hvilken straff här blifvit utsatt, icke heller blifvit bestämd. Att under sådana förhållanden fastställa ett så strängt straff, sorn det, att varan skall varda förbruten, torde, enär förbrytelsen ännu icke blifvit definierad, icke låta sig göra. Af denna anledning anhåller jag att §:n måtte varda till Utsk. återremitterad. Ett ytterligare skäl för denna min begäran torde jag få söka uti andra morn., som lyder på följande sätt: ”Finnes detsamma vara å utländsk ort tillverkadt, straffes förbrytaren såsom för oloflig varuinförsel.” Dä det ännu icke är afgjordt, att förbudet emot införande af utländskt bränvin, skall qvarstå, ulan det ganska väl kan hända, att detsamma blifver lill införsel i Riket tillåtet, synes mig detta stadgande olämpligt. Häruti instämde Hr Printzensköld. Den härefter till bifall ä förevande § framstälda propos. besvarades med starka Nej, jemte några Ja, hvarefter de gjorda anmärkmne ansågos föranleda till ålerremis. § 41). Bifölls. § 50. Gr. Sparre: Då jag jemför de förbrytelser, för hvilka straff enligt denna §:s l:sta inom. kunna till fängelse vid vatten och bröd förvandlas, med de förbrytelser, för hvilka ingen annan förvandling, än till fängelse, eger rum, kan jag icke finna hvilken grundsats Utsk. i detta hänseende följt. Sä t. ex. stadgas i 27:de §:U: ”Bränvin må icke utleranas till den, som synbarligen är öfverlastad, ej heller å utskäkningsställe till den, som minderårig är. Den, som öfverlastad är, får ej utdrifvas från utskänkningssläile, der han starka drycker förtärt, eller utan vård lemnäs”; samt i 33:dje §:n, att bränvin, som är försatt med något för helsan skadligt ämne etc., får icke till salu hållas.
Dest anginge endast de Zooo R:d. hwilka blifwit ansiagne af Stats-Utskvltt! sill fullbordande af Hamn-byggnaden i Helsingborg. Öfwer denna fräga wilke han nu anhälla om Herr Grefwens och Landtmarffalkens proposition. Grefwe ve la Qaräje. Hwad Friherre lrlannerlreim nn anmärkt, lärer till någon del wara ett misitag. Sammanhanget är sädant: af NummerLotterie>medlen haswa 20,000 R.d. blifwit ansiagne af Stats-Ulskottet, dels till Casiern-byggnaden, dels till Hamn-byggnaden wid Helsingborg Begge besia ansiag äro för det narwarande under Högloft. Ridderstapeks och Adelns pröfning. Grefwe Llörner, ^clolpk 6öran. I SkatsUtflottets forsta Betänkande rörande den Allmänna Stats-regleringen, hade Utskottet föreslagit, att af Nummer-Lotteri-medlen 20,020 R:d. stulle anwandas till fullbordande af Casiern-byggnaden. Wid granskningen i Borgare-Skänvet af detta Betänkande, har Den 22 Zebruarli. rozr Borgmästaren 5tLK1s yttrat den önskan, akt af dessa 20,002 Rid. Zooo matte fä anwändas till Hamnbyggnaden i Helsingborg, och detta hav Stats-Ulffotter medgifwit och tillstyrkt. För min del, ehuru jag anser denna byggnad af största nytta, will jag likwäl önsta, att ej någon wiss Summa titt nägotdera behofwct mätte bestämmas; utan sedan den hela Summan är anslagen^ det sedan mätte lemnäs till Kongs. Maj:ts Egen Höga pröfning, att till det föremål, som kan wara wigtigast anmanda den samma. Herr limm, kekr, instämde häri och trodde, att man endast borde i allmänna termer, till Kongl. Majit berätta, huru mycket lill dessa byggnader blifwit anslagit.