Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om dessa Herr Grefvens yttranden voro grundade, hade både jag och de flere, som med mig gjort lika framställningar om allmän nöd eller förlägenhet, begått ett misstag och tillåtit oss en obehörig klagan, men det år långtifrån mig, att vilja anse enskild förlägenhet, som bevis på allmän nöd, och jag tror detta uppsåt vara långt ifrån hvarje Ledamot af detta Stånd, som måst lemnat prof af oegennytta, genom uppoffringar af enskilda interessen åt det allmänna. Den talrika arbetande Folkclassen består af Jordbrukare, eller sådane, som åt detta yrke ägna sina krafter. Och dessa åro i en sådan förlägenhet, att den kan få namn af nöd. Det år sannt, att födoämnen gälla litet, men just deri ligger grunden till det onda, ty andra utgifter lia föga fallit, åtminstone icke i samma förhållande. __ Den fastighet, hvars spannmåls-^ afkastning förr var tillräcklig att fylla ägarens eller åboens behof, och derjemte lemnade öfverskott till bestridande af contanta utgifter, såsom skatter, tjenstefolks löner m. m., lämnar nu vål samma afkastning, men den förslår icke nu till alla dessa behof, sorn bibehållits i sitt förra Den i Marlit, 131 värde, då afkastningens fallit under halfva. Skuls le Jordbrukaren af spannmålen betala skatter och löner, måste han minska sin egen consumtion, och den år redan mycket inskränkt eller ock måste han till de contanta utgifterne använda annan förmögenhet eller kreatur» I det sednare fallet allågsnas möjligheten af Ökad afkastning, och särskilda förmögenheten aftager Resultatet blir fattigdom. Antingen man har egendom skuldfri, eller med skuld, år förhållandet detsamma. Skill naden år endast den, att ägaren i sednare fallet blir snarare utfattig ån i det förra. Lån finnes egendom uppskattad till 5o,ooo R:dr, sorn, i högsta afkastning, med afdrag af utsädet ger 200 tunnor Råg och dubbelt Hafre. Sällan har man köpt fastighet för mindre än uppskattningsvårdet, ty köp åro i sednare tider sällsynte, utom vid Utmåtnings och ConcursAuctioner.
Gyldenstolpe. Upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från BorgareSt. af d. 23 dennes, innehållande Ståndets beslut i anledn. af BancoUtskrs utlåt. N:o 61, samt inbjudn. till Medstånden att instämma i BorgareSt:s beslut rör:de 14, 39 och 4° §§:naLikaledes upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna utlåt:n och memor. från BevillningsUtskottet: N:o 62. i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de föreslagna förändringar i 1 och 2 art:na af bevillnrsförordn.; N:o 63. i anledn. af BondeStts återremiss å Bevilln.Utsk. ’s betänk. A:o 56, med förslag till bevilln:ssummans fördelning; Bancooch LagUtskotten: N:o 5. i anledn. af Riksd.fullm. Peter Perssons motion om upphörande af Bankens forum privilegiatum; N:o 6. med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ns under N:o 4 afgifna utlåt, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid betänk. Wto 2 med förslag till lag för offentliga holagsbanker; Lagsamt Allm. Besvärsoch Oecon.Utsk:n: N:o 5y. med anmälan af RiksStrns beslut, rörtde Utskms memor. N:o 52. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 11 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den 3o April 1835. Plenum kl. 10 f. m. Upplästes till justering 1 prot.utdr. för d. 27 dennes e. m. Den 3o April f. m. 3^3 Hr Oxehufvud, Gör. Adolph: Sedan R. o.
I Dito Skatte I Dito Krono « . - I Kyrko-IIemman, Frälse I Skattlagde bebygde Torp, Utjordar, Urfjellar m. fl. I Lägenheter utan Mantal, som ej under nå- I got hemmans ränta äro inbegripne, Frälse I Dito hkatte ... I Dito Krono J Dito obebyggde | Oskattlagde bebyggde dito, deraf Ryttare-, SoldateI k och Båtsmans-Torp I I Kronotorp med Frihetsår I Backstugor 1 I Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från hemman I under ständig ägande rätt I Dito på viss tid eller lifstid I Skattlagde Fisken och Fiskelägenheter af särskildte I I slag, som ej under något hemmans rän I ta äro inbegripne, Frälse . I Dito Krono . j I Tull-Mjölqvarnar med 216 par Stenar | I Tull-Sågqvarnar, Grofbladiga I IIusbehofs-Mjölqvarnar, deraf 1 st. med särskildt I i Jordboken uppförd ränta I Ilusbehofs-Sågqvarnar I Stampar I Stångjerns-Verk I Ämneshammare I Mas-Ugnar I .Tern-Manufactur-Verk af särskildte slag I Pappers-Bruk • . r I Tegelbruk . I Jern-Grufva I Kalk-Ugnar I Krono-Parker och Allmänningar, sorn tillhöra KroI nan af 5193 Tunnelands rymd utom odlingar I Landsoch Härads-Allmänningar af 49,459 Tunn I lands rymd I Grufve-Skogar af 6,482 Tunnlands rymd R. von KRAEMER. 18,133(6,479l29^453h5,414(60,270(3l,964|203jl8,661,034l3i Summa JOH. A. CARLSON A. WISTRAND fc »tittet W U|l£* I—;<» jiit ft IllldCt.Si; 111} ■:•'
Öfver gungstolen hängde gula långsjalar knutna i rosett, utbredda och fästa med knappnålar; på väggarne funnos oljetryck i breda oxiderade ramar — allt bibliska ämnen, — öfver en liten orgel i hörnet blickade professor Gustafsson ned, ritad i svartkrita på tryckt fotografiförstoring, — och i en buktig linie sutto på stolar och soffor fruarna, alla vid första påseende hvarandra lika. Det var samma släta, svarta ylleklädningar utan tillstymmelse till förhöjning bak, långa koftlif utan garnering, kring halsen en linongbit, hopfäst med en liten nål och det benade håret i en knut öfver nackgropen. Ansiktena voro för det mesta korta och breda, något utstående vid kindknotorna, och de bara händerna hvilade korslagda i skötet. Iklädda tunga kängor hängde barnen vid deras knän; småflickorna buro långa klädningar och hårdt flätadt, tillsmetadt hår. Några ungdomar med svullna röda händer stodo i en krok, och herrarne bildade en stillsam grupp. Det blef tyst som i en kyrka, när professor Gustafsson, hvilken mött sina gäster ute på förstubron, trädde in med Hjelms. — Jah, han vände sig litet trögt och besväradt inåt rummet, hvarvid fruarna till hälften reste sig från stolarna och vredo händerna en smula nervöst öfver hvarandra eller snurrade tummarna, — här ha vi vår käre professor — jo-o broder, ute i detta land äro vi alla professorer — och hans kära hu-stru. Vi bedja nu vännerna vara välkomna till denna kristliga inrättning, och den — hm — den världslighet, som kan finnas, och som är så naturlig — den tänker jag inte längre skall trifvas i den, jag må så säga, luft, som omger detta samhälle — det blir nog så bra — och nu kanske mamma vill .. — Jaha, svarade genast fru Gustafsson med bestämd röst, i det hon fattade fru Hjelm i kjolen och drog henne med sig öfver golfvet. — Det här ä misses Pettersson, — det ä det — misses Pettersson och hennes tre barn, och det här ä misses Andersson, professor Andersson därborta, hans hu-stru, och det här ä miss Swensén, hon hjälper misses Andersson i hennes hus — och miss Löfgren, hon ä misses Lundgrens hjälp.
När nu detta arbete skall förrättas jemte vanliga göromål, så är det nödvändigt, att tjenstemännen äro af näringsomsorger så obesvärade, att de kunna riktigt egna sig åt dessa göromål. Dertill kommer ytterligare, att då ifråga vai*. tjenstemän blott äro två och deras chef, K. bibliothekarien, den tredje, så är de underordnades utsigt för framtiden riktad på denna enda plats allena. Det kari således hända, och det inträffar vanligen, att de fleste ej ens uppnå den. Följaktligen måste de anses lika mycket för litteratörer, lefvande af dagens inkomst, som för tjenstemän, tjenande med förhoppning om bättre bergning genom framtida befordran. Det är derföre ännu mera skäl att aflöna 120 Den 3 April f. ra. dem så alt de ej dragas ifrån deras egentliga bestämmelse, för att kunna lefva. SlatsUtsk. liar grundat sill »(styrkanderpå, att en återverkande löneförhöjning ej borde äga ruin. Efter mitt förmenande, Ur frågan egentligen 0111 ersättning derför, att de under de sist förflutna åren måst umbära en del af deras rätta inkomster. På det sättet tiar äfven, såsom jag tror, motionären sjelf framställt saken. O111 nu R. o. Ad. skulle finna för godt alt bevilja ifrågnvar. 1800 r:dr Ilten, så torde de lämpligen böra utgå af de medel, hvilka finnas för extra anslag och följaktligen ej itiveika något på den ordinarie slatsreglei ingen. Jag tror således, att fastställandet af den ordinarie statsreglei ingen ej bör på något sätt vara hinderlig för denna ersättnings beviljande. Jag anhåller, att R. o. Ad., i likhet nied hvad ett Stånd redan beslutat, måtte återremittera betänk., för att sedermera kunna pröfva i hvad mån Ståndet finner skäligt att medgifva det anslag, som jag nu haft aran förorda. Hr La gerhjelm, Pehr: I samma syftning, som den siste värde talaren, utber jag mig alt få yttra några ord.
Den första är, att handlingen icke angifver sig vara original utan blott en uppsats efter ett obekant dokument, som säges hafva innehållit berättelsen om Cronstedts bekännelse på dödsbädden. Vid detta ostridiga förhållande kan man ej tillmäta handlingen samma bevisningskraft, som om den varit en originalhandling, men viktigt är, att, såsom Wieselgren erinrar, Cronstedts dotterson icke vågade förneka, att i Gustaf III:s tid funnits en originalberättelse af uppgifna innehåll, samt att han icke kunde anföra någon sannolikare orsak, hvarföre ett falskt dokument skulle tillverkats än att Gustaf III skulle derigenom fått anledning att icke längre utbetala en donation till Cronstedts dotter och hennes man, riksrådet Funk. Hvad som åtminstone bekräftar, att en skriftlig berättelse af förutnämnda innehåll funnits till, är dels att en tysk resande vid namn Büsching i ett år 1776 utgifvet arbete (Wöchentliche Nachrichten) om von Cr., med hvilken utan tvifvel menas Cronstedt, meddelat en berättelse liknande den, hvilken Tollstadius meddelat, dels att den förutnämde engelske resande Coxe uti en i senare hälften af förra århundradet utgifven reseberättelse omtalat sig i Stockholm ha hört ryktet om Cronstedts bekännelse för Tollstadius. Büsching berättar (se Svederi öfvers. af Paludan Müllers skrift, s. 9), att von Cr. inbjudit några slägtingar och vänner till sig, men då man skulle sätta sig till bords, utbröt han i största häftighet, anklagande sig såsom Karl den tolftes mördare, och visade på ett skåp, der han hade förvarade saker, som han tagit ur den döde konungens fickor, hvarefter han öppnade ett fönster för att störta sig ut. Det förskräckta sällskapet höll honom väl tillbaka men några dagar senare dog han och de omtalade sakerna funnos då i skåpet. Dessa saker kunna, om berättelsen är sann, ha blifvit tagna sedan liket förts till Tistedalen.
Dä Uti UtskortetS betänkande befinnes klart uttryckt, att denna önskan skulle tjena till anwisning, men icke till föreskrift, har del icke kunnat mara Utskottet» tanke att densamma skulle i Bestulet inga; och dä det Wällofl. Borgareständer lemnat Utan anmärkning det öfriga af betänkandet, synes intet hinder wara för enstämmiqheten i det egenteliga Bestulet. Det ättstor säledeö endast för Utskottet, atl förklara afsigken »ned desi i slutmeningen förrfl?.qne förbehåll. Om den enskildt» Riksdagsmanna-rättens utöfning hwilar pä rättigheten atl göra motion r, lär dek likwäl i afseende pä densamma icke kunna ett Stand förmenas att yttra en önskan, eller ett omdöme öfwer en gjord motion. Dä en sadan af Ständer skulle pröfwas mindre nödvändig, lär del icke kunna detsamma nekas att förklara sin ästundan atl den mätte nedläggas, ehuru väl det alltid blir ben Ledamot obetagit, som det oaktadt will med sin motion fortfara, att sä densamma till b-hörigk Utskott remitterad. Pä sädant sätt hoppas Utffottek akt StändetS pröfningsrätt icke skall kunna anses kränka enskildtes Riksdagsmannarätt, och smickrar sig alt den betänklighet, som hos det Wällofl. Borgareständer uppkommtt, säledes wid nogare eftersinnande torde förfalla. Orebro den Augusti 18ro. Pä det särskildta Utskottets vägnar, 6. körner. O. v. koksnltsill. O kl. Oaräolius. 6. ^nt. Look. Upp. IO0 D.n sy Attg. Uppläst hos Ridd. och Adeln den zo Slug. i8rv. Preste-Standct den zo Borgare-Ständet d. zo Vondc-Ständet den zo MördsamL Memorial! ^)et Hederwärda Bondeständer har under den y i denna manad, till Banko.
Om dels tullbestämmelserna ske procentvis, dels en classification får föregå, blir en möjlighet att ordna det hela på ett sätt, att också för framtiden ändringar och rättelser blifva lätt verkställbara och sådana inconsequenser omöjliga, som jag antydt vid Perukmakareoch Sadelmakare-arbeten, och som fortgå hela Taxan igenom. Med denna förutsättning nämner jag blott, såsom på ett eller annat sätt, origtiga, artiklarne; Bark, Ek-: Värdet för högt, och följaglligen tullen. 28 Bil. lill Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 21 Ben, andra slag, oarbetade: alt derå sätta tullen utg. öfver 3 sk., deraf lida de fattiga, för hvilka bensamling för export endast lönar sig. Blodiglar: Värdet för högt och följagtligen tullen; de voro förut fria till utförsel. Blår, Hamp-: Böra ej betala mera än Hampa, eller 1 K:dr; äro ibland annat nödvändiga till spånad vid fattiganstalter. Bomull: Borde vara tullfri; men, om någon åsättes, hör det hellre vara 6 än 4 runst. per skålp. Bränvin: Medelpriset hör vara 1 R:clr 24 sk. och tullen å spirituosa högst 24 sk. per kanna. — Sprit: Då tullen å Luktvatten icke är höjd, hör för dessa fabriker denna bli som förut, 8 sk. per kanna. Böcker, på Svenska tryckte: Utländningen kan icke täfla med våra tryckerier; all tull bör således försvinna. — inbundna: Borde snarare betala lull till skydd och uppmuntran för Bokbindare. Caffe: Uppsatt till 4 sk. Det är väl att gynna lurendrejaren; till 3 sk. har det lemnat en vacker Statsinkomst, men emot 4 sk. minskas den lill hälften, derom är jag säker. Cider: Som denna vara på fat införes endast för att förfalska vin, hör den minst betala vin-tull. Fläsk: Inkommer väl icke oftare, än brist är i landet, och då är tullen för hög. Garn, Bomulls-, hvilt] Öfvertygad, att den å dessa articlar af Tull-Comiunder N:o 26
Strömsholms kanal för trafiken och varutransporten är af ännu större vigt än Hjelmare kanal; och då Riksens Ständer viii ombyggnaden af Hjelmare kanal meddelade kanalbolaget anslag af allmänna medel, är det så mycket större skäl, att Strömsholms kanals bestånd oell förbättring likaledes genom Riksens Stäjiders bidrag försäkras. Till lättande af kommunikationen landvägen är under de sednare åren ett vigtigt steg taget. Eders Kongl. Maj:t har i Nåder täckts af allmänna medel anslå 500 R:dr Banco för en af Herr Öfverste-Löjtnanten af Ekenstam företagen undersökning med anställde försök om kostnaden och bästa sättet för anläggande af en macadamiserail väg emellen Westerås och Fahlun. Denna intressanta undersökning, hvartill enskildte äfven gjort betydliga tillskott, fortgår ännu, och Herr Öfverste-Löjtnanten af Ekenstam liar uppfattat ett projekt, att, med undvikande af mera couperaile trakter, leda en sådan väg ifrån Westerås genom Sala till Fahlun med allenast en bro i stället för tre passager öfver den sig krökande Dahlelfven; äfvensom Herr Öfverste-Löjtnanten sökt att påfinna en mindre kostsam method för macadamiseringen än den vanliga. Resultaten af dessa försök tillhöra en framtida berättelse, men vigten häraf torde inses, om man besinnar, att den allmänna vägen emellan Westerås och Fahlun är den ibland alia vägar i Sverige för tunga varutransporter mest begagnade landkommunikation. En följd af detta förhållande och af den allmänna plägseden i orten alt till dessa tunga varutransporter uteslutande begagna kärror med två hjul och smala skenor är, att denna så kallade Stora Kopparbergsvägen i synnerhet vissa årstider mer än andra vägar uppspåras och sönderköres, så att vägen omöjligen kan af de vägbyggnadsskyldige jemt underhållas i ett godt skick. Blott några få dagar äro tillräckliga efter spårfyllning och grusning att ifrån ett laggildt stånd återbringa denna väg i dess sönderkörda och spåriga tillstånd, som gör den så svår att befara.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 23 sistlidne Junii under N:o ig3 afgifne, och den 9 derpåföljde Julii e. m, på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 66 förut meddeldte Betänkande, angående inrättning af en Paketpost. Herr Tham, TVolratli: Jag får hemställa, om, sedan Bevillningsoch EkonomiUtskottens Betänkande i ämnet blifvit bifallit, någon vidare åtgärd vid detta StatsUtskotlets Utlåtande erfordras, än att det samma lägges till handlingarne. Uppå derefter gjord framställning, fann Kidderskapet och Adeln, att, som Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens under N:o 21 aflålne Betänkande rörande Paketpostoch Forvagnsinrättning, redan blifvit denne dag af Ridderskapet och Adeln bifallit, StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo LagUtskottetsl den 24 sistlidne September under N:o io3 afgifne, och den 2 derpåföljde October e. rn. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets under N:o 154 Den ti November e. m. 58 förut meddeldte Betänkande, om ändring eller förklaring af i8:de och icpde §§. i Kongl. Förordningen den i3 Julli 1818, angående Inteckning i fast egendom. Friherre Boye_, Ludvig: Den Lagfråga, som nu är föremål för Ridderskapets och Adelns pröfning, har af mig blifvit väckt, och såsom Motionair anser jag det alltså vara min pligt att följa ärendet från början lill slut. Att vara tydlig, bevisande och kort på en gång är icke möjligt, åtminstone för mig. Jag måste derföre anhålla om tillgift, i fall jag uppoffrar den sednare egenskapen, för alt icke förlora de begge förstnämnde, och således kommer att blifva något vidlyftig.
Då 140 § förbjuder öfverflyttning af medel till så väl fastighets-belåningen, som fonden för utlåning med omsättningsrätt, samt enligt det förslag, Utskottet här nedan kommer att framställa, Bankens utlåning i och för skiften och odlingar skulle upphöra, återstå alltså endast följande fonder, till och emellan hvilka öfverflyttning al oanvända medel får ega rum och hvarå föreskriften i åberopade § om Fullmäktiges rättighet dertill har tillämplighet, nemligen l:o fonden till belåning af jern, koppar m. 11. vågförda elfekter samt tackjern, 2:o fonden till diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde personer, och 5:o 6 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. fonden till utlåning mot hypotek af aktier och publika papper. Om nu dessa fonder, hvilka alla äro af den rörliga egenskap, som deremot saknas hos både fastighets—lånefonden och fonden till utlåning med omsättningsrält, sammanfördes till en och, fördelade mellan de särskilda Diskont-verken, ställdes under vederbörande Diskontdirektioners förvaltning, skulle dessa, då de jemväl egde alt för ändamålet använda på uppoch afskrifnings-räkning och af Sparbankerne insatta medel, blifva i tillfälle att af den gemensamma fonden, jemte nyssnämnda innestående medel, understödja rörelsen, utan att dervid skulle inträffa hvad nu, till men för densamma, ofta eger rum, eller att lån från den ena af ofvanomförmälda särskilda fonder, i saknad af tillgångar, icke kunna meddelas, under det att å en annan till samma lånedistrikl anvisad och under samma lokal-styrelses förvaltning ställd fond, förefinnes behållning till de sökta lånens otgifvande, men hvilken behållning icke får dertill användas, utan Fullmäktiges förutgångna medgifvande, hvilket, då det omsider erhålles, kan vara utan allt ändamål, emedan förhållandet med inkomna låne-ansökningar under tiden möjligen så förändrats, alt en återflyttning af de från ena till andra fonden nyss förut öfverlenmade medel måste omedelbart ske, föranledande ny skriftvexling med derifrån oskiljaktigt dröjsmål och tilläfventyrs enahanda gagnlösa resultat.
Den, som, lika med hvad Borgareoch Bonde-Stånden beslutat, vill att Rikets Ständer till förberedande arbeten för norra stambanans fortsättning från Upsala i rigtning åt Sala anvisa ett anslag af En million Sextiotvå tusen (1,062,000) Riksdaler, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att något anslag för berörda ändamål icke vid innevarande riksdag skall beviljas. Omröstningen har utfallit med 56 Ja emot 63 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens lydelse. 5:le Voteringen: Den, som, lika med hvad Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutat, vill att Rikets Ständer för vestra stambanans framdragande till Clara sjö och en bangårds anläggande derstädes, gemensam för vestra och norra stambanorna, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition, bevilja en summa af Tre millioner Sjuttio tusen (3,070,000) Riksdaler, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att en summa af Två millioner Sju hundra Tretiosju tusen (2,737,000) Riksdaler skall ställas till Kongl. .Vaj:ts disposition, för att inom Stockholms stad tillvägabringa en förening mellan den vestra och den norrut gående stambanan samt, i sammanhang dermed, anlägga nödiga bangårdar och i öfrigt ordna de stationer inom staden, hvilka för trafiken kunna anses erforderliga, allt efter den plan, som Kongl. Majit, sedan stadens myndigheter lemnats tillfälle att sig i ämnet yttra, eger bestämma. Som denna omröstning utfallit med 67 Ja och 52 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. 6:le Voteringen: Den, som, i Öfverensstämmelse med Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden gillade förslag, vill, att å det för byggande af en, till begagnande med ångkraft afsedd.
Hvad de mindre vidsträckta öfverläggningarne, hvari jag under sista Riksdagen skulle hafva deltagit, angår, så vädjar jag blott till Ledamöterne i dåvarande RiddarhusUtskottet, att sjelfva hedömma vigten af detta Yttrande. Friherre Cederström, Jacob: Då vårt närvarande Constitutionella lif redan räckt 19 år, borde vi ej mera vänta några afsteg från de former våra Grundlagar bestämma. Den ordning i hvilken anmärkningar emot StatsRådets Ledamöter få göras, och deras ställande under ansvar, i händelse de pröfvas hafva åsidosatt sine åligganden, är noga bestämd i så väl Regeringsformen , som Riksdagsordningen; allt klander i annan väg är olagligt, leder till hetta, missförstånd om ömsesidiga pligter, och skadar, ehuru ett otidigt klander alltid faller tillbaka på den, som gjort sig dertill skyldig. Här har i dag blifvit yttrat åtskilligt mot tillkomsten af vår nuvarande Riddarhusordning; flere Ledamöter hafva förklarat sig ganska missnöjde dermed, andre hafva trott ämnet böra, såsom en alla Medstånden rörande sak, behandlas; en, att ensamt 1818 års Riddarhusordning vore gällande, hvar - i54 Den 18 November f, 111. på han äfven begärt proposition. För allt detta finnes en i Lagen stadgad väg, till hvilken jag hänvisar, och hoppas att Herr Grefven och LandtMarskalken ej kan lemna proposition till någon annan åtgärd. En Talare, Grefve Frölich, har påstått, att RiddarhusOrdningen, utan föregången föredragning i StatsRådet, blifvit granskad och stadfästad. Om så vore, hvilket synes alldeles omöjligt, har jag redan yttrat mig, rörande formen, som i sådant fall af Grefven bordt iakttagas. Vidare har samme talare påstått, att Kongl. Maj:t ej ägde rättighet antaga förslaget till Riddarhusordning annorlunda, än i dess helhet. Jag vill i detta afseende, fästa Edra minnen, Mine Herrar, på hvad som fordom tilldragit sig i frågor om förändringar af Grundlagarne.