Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 10 1. m. Memorial, angående i Banken qvarstående äldre deposita. 1 afseende å de vilkor, hvarunder Banken må, så vidt lägligt är ochutrymmo dertill inom Banken gifves, under försegling af inlemnaren, till förvar emottaga paketer eller annan flyttbar egendom, utan att om innehållet undfå uppgift och utan ansvarighet å Bankens sida för oförvållad skada eller tillfällig olycka, meddelades, genom 147 § i det vid sednaste riksdag för Banko-verkets styrelse och förvaltning utfärdade reglemente, den förändrade föreskrift, alt depositions-beviset skall å viss man utställas, samt att den afgift, som vid det nedsatta godsets återtagande bör till Banken erläggas, skall till Banken årligen infordras för sådana deposita, som under ett eller flera år derstädes innestått. Med anledning häraf, lät Bankens understyrelse, hvad beträffade de redan i Banken befintliga deposita, upprätta ett transsumt utur anteckningsboken öfver desamma, i ändamål att visa, att flera af dessa tillhörde dels nu mera upphörda Verk eller associationer, hvilkas medlemmar icke kunde anträffas, dels enskilde personer, hvilka voro antingen döde, eller för understyrelsen alldeles okände, eller för längre tid till utrikes ort bortreste, utan att deras adress vore veterlig; att en del åter blifvit för andra personer än inlemnaren insatfe, hvadan det vore tvifvelaktigt, om den ene eller andre borde afgiften affordras, och slutligen att några icke funnos annorledes än med initialbokstäfver betecknade; i följd hvaraf och då något förbehåll i tillförene utgifna depositionsbevis icke blifvit infördt, angående afgiftens årliga erläggande, understyrelsen, för sin del, fann Rikets Ständers beslut derom icke kunna afse redan i Banken befintliga deposita. BankofullEih. till R. St.
Därför ville jag bara bedja dem, som läsa dessa rader, att de aldrig säga till en studerande ung flicka, att hennes arbete är bortkastadt, om hon blir maka och mor. Snor re. I / ox clamantis. * * Bildade mödrar. Ä n n u e n 100-åring, samband med en ' uppsats om skolferier i r n:r 27 af Idun kom mig i tankarna en frå- ga, som nog många af Iduns läsarinnor känna igen, antingen de nu hafva framställt den själfva eller fått höra den såsom en liten förebråelse. Den gäller studerande kvinnor — särskildt studentskor — och lyder: » Ja, och så gifter du dig till slut, och hvad har du då för nytta af dina studier? » Jag skulle vilja svara med en motfråga: » Hvar skall den bildade kvinnan få ett bättre verksamhetsfält än i barnen, sina egna barn? » I de allra flesta fall gå en kvinnas studier fram till lärarinneplatser, alltså till handledande af ungdomen. Men den ungdom, man kommer närmast, är naturligtvis ens egna barn, dem kan man hafva det största inflytandet öfver, och för dem behöfver en kvinna bäst sin bildning. Det beaktas i allmänhet alldeles för litet, hvilken välsignelse kvinnornas större bildning äger just i förhållande till barnen. Det är en sak, som erkännes af alla, att man nämligen för att kunna moraliskt handleda en människa måste vara henne moraliskt öfverlägseu. Kritiken öfver ett motsatt förhållande har blifvit fastslagen i det bevingade ordet: lef som jag lär, men icke som jag lefver! Alldeles likartad ter sig saken i intellektuelt hänseende. Författaren till den ofvannämnda, behjärtansvärda uppsatsen framhåller, hurusom under ferierna hemmets inflytande får göra sig gällande på barnens utveckling. Hvarje moder, som äger fördelen af en utmärkt uppfostran, skall säkert ge mig rätt i att detta varit henne en stor hjälp vid ledningen af barnens karaktärsutveckling. Genom att alltid kunna ge dem ett råd, en anvisning vid deras skolarbete, att FRU CHARLOTTE MARGARETA SCHOTTE. et är föga mer än en månad sedan Idun var i tillfälle att presentera bilden af Stockholms äldsta invånarinna, den då 100-åriga fru K. E. Ahlbom.
Februarii 18 18, forördnat, att så vidt möjligt vore, Domaren skulle göra sig underrättad oin deri äfviknes vistelseort, men missbruken skola, efter Herr Ribbiilgs taiika, ej förekom* ihas förr, än inan återgår till deri rätta Lagtolkningen, att icke förr än man lägligt eftersökt den förrymde inom Landetj får antagas , att han rest utrikes; och då, Oaktadt stadgandet i 16 Gap. 8 §. Kyrko* Lageh: ”Men öfvergifva' någon sin Makå Och biifver dock ejvar i Riket, mäste den verfds/iga Domaren göra sitt Ämbete och skaffa tlen öfvergifva rätt," i följe hvaraf Herr Ribbing ansett den bortreste Makän icke böra skonas ifrån att allmänneligen efterlysas, häktas och hemförpasSas, Domaren likväl , efter gammal vana* utfärdat lysning och derefter Skiljo-dom, titan annan grund i Lagen, än den ringa anledning, som ett i i3 Gap. \ §. GifterlÄålsBalken origtigt skiljetecken kan gifva* 846 Lagutskott rts Bttlnkanden, liar Ilerl’ Ribbing till Lagens återställande i sin ursprungliga lieägd, föreslagit följande stadganden : 1:0 En öfvergifven maka eger klaga' lios Församlingens Pastor. 2:0 Pastor åligger, derest lian icKe på annat sätt kan få kunskap om den förrymde, genom Ämbets-skrifvelse till Presterskapet i Häradet och angränsande Socknar begära Bevis, som vid ordinarie Socknestämmor skola utfärdas, om den afvikne i orten varit synlig eller ej, och om någon kunskap om honom eller hans vistelse förefinnes. 3:o
En trappa leder till den framför kyrkan belägna platformen, som omgifves af 28 grekiska kolonner och i hvars midt den praktfulla marmorbassin stått, som nu pryder Villa Nationale i Neapel. Under högaltaret är en krypta, som är dekorerad i slösande prakt med olikfärgad marmor och dyrbara mosaiker. Här förvaras de heliga relikerna efter evangelisten Mattheus, hvilka år, ja, jag tror 930 hitfördes från Orienten och till hvilkas ära templet blifvit uppfördt. Fyra timmars väg från Salerno ligger Pæstum med dess beryktade ruiner. Pæstum hette från början Posedonia, eller Neptuns stad, och anlades 600 år före Kristus af grekerne. Men 375 föll staden i romarnes händer, hvilka då gåfvo den namnet »Pæstum» och ditskickade en romersk koloni, som så småningom utträngde den gamla befolkningen. Men ingen välsignelse hvilade öfver den nya staden. Malarian bortryckte hundratals offer, och redan under Augustus var den i det närmaste öfvergifven i och för sitt dödsbringande klimat. Ännu i dag anses det vara förenadt med en viss fara att nalkas de sumpuppfylda kärr, som utgöra Pæstums grund och omgifning, men de flesta turister våga dock lifvet för att få glädjas åt de härliga grekiska tempelruinerna, hvilka der finnas och hvilka kanske äro de mäktigaste minnen från fordom, som Italien eger. Att här gifva en beskrifning öfver dem hvarken kan eller vill jag, utan skall blott med några ord omnämna »Neptuns tempel», hvilket är det skönaste och det bäst bibehållna af dem alla. Neptuns tempel har en längd af 58 meter och en bredd af 26. Sex mäktiga pelare af den tyngsta doriska stilen uppbära fasaden, och sex liknande sammanbinda väggen midt emot med sidornas härliga pelarrader. Hela templet består af 36 fullkomligt väl bibehållna pelare, utom de 16, som uppbära taket till cellen, der Neptun sjelf, den helige guden, hade sin plats.
I fråga om den motion, som står omtalad i det föreg:de mom. af denna punkt, så hafva bankofullmige öfver den inhemta t diskontdirektrns yttrande och denna afstyrkte i flesta afsiden motionärens förslag, emedan det vore obilligt och skulle leda till osäkerhet och förlust för diskonten, men genom Den 20 Ju ni é. m. diskont direkt :us ledamöter väcktes den fråga att man borde gå allmänhetens önskningar till mötes så mycket, som möjligt, oell derföre föreslogs af diskontens egna tjenstemän just hvad som bär är framställdt, hvadan de sjelfve således icke ansett sina tjenstegöromål derigenom blifva så betydligt ökade. Jag tror att frågan är ganska enkel, då de lånesökande, som sjelfva ombesörja sina låneaffärer i diskonten, äro få. Sedan öfverbiggningen förklarats fulländad, blefvo, uppå särskilda propostr, Utsktts hemställan i förevide punkt bifallen samt det näst derefter förekommande yttrandet ronde s. k. nnmälnitigssedlars författande lagde till liandlingarne. Utsk:ts å sid. 29 och 30 gjorda framställning i ani. afLånekontorsDirektsns i Göteborg hemställan om inskränkning i föreskriften ronde obegränsadt emottagande vid diskontverken af låneansökningar i Allmänna Diskontfonden. H. Exc. Hr Gnn o. Landtm, yttrade, att Utsk.-t, i enlighet med 3in här gjorda framställning, uti 2:dra mom. af 30:de punkten afgifvit följande förslag till stadgande: »Ej heller ttiå vid något tillfälle låneansökningar profves och beviljas till högre belopp, än som kati genast utassignéras». Frih. Haab, A d a m C li r i s t ia n :
Vid Fattighjonets död ege Fattigvården att af sådan Egendom blifva godtgjord för hvad eljest i full ersättning kan brista; men med ufverskottet förfares enligt lag, 14° Betänkande om Fattigvården i Riket„ §. 4- Enahanda rättigheter, sorn i föregående 2 och 3 §• §• tilläggas fattigvården, tillkomme äfven enskild person i afseende på den Fattige, Nödlidande eller Behöfvande, emot hvilken lian, enligt 3 Art. 3 §., uppfyller Fattigvårdspligtx) men. den enskilde, som i grund af 3 Art. 5 §. sådan pligt uppfyller, ege, till hvilken klass än den understödde personen hörer, endast den rätt till ersättning, hvarom föregående 2 §. förmäler, §• 5- Det vare Församlingen obetaget att, lika» sorn hitintill i flera orter skett, jemväl hädanefter genom Sädes-Magaziner och tillskott af matvaror, enligt de grunder, hvarom de sjelfve öfverenskomma, bidraga till den Fattigvård deta åligger. §. G. Räcka ej de i denna Artikel här förut upp-* räknade inkomster till Fattigvårdens behof, då åligge hvar och en Församlingens innevånare, som har i sin enskildta tjenst eller arbete, emot årslön, dagspenning eller särskildt öfverenskommelse och beting, någon Inspektor, Rättare, Fogde, Mjölnare, Skuteller Båt-Skeppare, Landtbonde, Torpare, Handtverkseller M anufaktur-Gesäll , Trädgårdsmästare, Försäljerska, Tjenstehjon eller Betjening, Arbetsfolk eller Arbetsfolks enligt Bevillnings-Förordningen varande vederlike, såväl som Redare för Sjöfolk å dess Fartyg, att för hvarje sådan, person utöfver 15 års alder, när den ej redan är 'Betänkande om Fattigvården i Riket. 141 kinder Fattigvård, erlägga till Fattigvården årligen en afgift, för mansperson Tolf Skillingar och för qvinsperson Sex Skillingar, eller, om behofvet så tillåter, i ett lika förhållande det mindre belopp, som vid allmän Sockenstämma i Maj månad för året fastslälles, §• 7* Skulle ej heller sistnämnde afgift fylla hvad Fattigvården behöfver, så utgöres bristen för året gemensamt af alla dem, som inom Församlingen idka borgerliga Näringar, ega Fastigheter, Hus, Gårdar, Bergverk, Mänufacturier, Fabriker, andra Verk och Inrättningar, Hemman och Lägenheter, Qvarnar, Tomter, Jord, Skog och Mark, och under Besittningsrätt innehafva Hemman och Lägenheter, Boställen och de på Lön anslagne derunder jemväl begripne,
Han satte mig om bord i förbifarten på ett i vägen liggande Svenskt fartyg, derifrån jag med en kaik gick i land. Denne roddare var åter högst treflig; då han hörde mig yttra några Arabiska ord, tog han mig för en Arab, var särdeles belåten, och sade mig i förbifarten namnen på alla hus och ställen äfvensom de Turkiska namnen på allehanda saker; när jag gaf honom en half piaster mer än han begärde, blef han särdeles glad och artig och öfverhopade mig med sina Turkiska artigheter, som han oändligt många gånger upprepade. Sedan gick jag upp, köpte mig ett Turkiskt bälte och en Turkisk väst och besörjde ett och annat, tog billet till ångfartyget &c. Åt sedan middag med Hyrén, som i dag kom ut, och begaf mig redan klockan 3 om bord. Här väntade jag nu, gick omkring och hade oändligen tråkigt ända till kl. 6, då slutligen ankaret lyftades. Afdelningen. Dagb. Med ångfartyget Mentor lemnade jag nu Konstantinopel för att afgå till Smyrna. Bland sällskapet på ångfartyget kom jag i samtal med en Turkisk militär. De voro 3, nemligen en officer och 2 underofficerare eller något dylikt. De tycktes förpläga sig väl med någonting ur en flaska, och officeraren såg under hela tiden röd och uppblåst ut; den ena af de andra, som jag kom ihop med, tycktes äfven vara något uppspelt. Jag hade nemligen redan på denna korta tid brutit sönder 3 Turkiska piphufvuden, som jag köpt för resan, och började nu köpslaga med honom att få ett af hans. Han sålde mig äfven ett och så formerades först vår bekantskap. Han började examinera mig i Arabiskan, den han sjelf kände allsintet; men med sin orientaliska vishet kunde han ej heller tåla att jag skulle känna något af den, hvarföre han som oftast lät mig höra sitt Eh! och visade mig roliga miner. Slutligen gaf jag mig till sängs. Men sängen var utomordentligt dålig och bestod af en större trädstol; ty jag hade, kan tänka för att spara, tagit tredje platsen. Jag frös och led förskräckligt hela natten, och det var en af de värsta jag haft. Passerade om morgonen Gallipoli och Dardanellerna.
Hvad åter beträffar den inom PresteSt. väckte motion, så får jag uplysa, att densamma åsyftar erhållandet af en normal uplaga utaf katechesen, men PresteStis i ‘Jtsk. när vande ledamöter tillkännagåfvo, det de ansågo att någon ny kaleches-uplaga icke borde komma i fråga förr, än den under arbete varande hibelöfversältningen blifvit fulländad, ur hvilken del då naturligtvis blir skäl att hemta de språk, som i katechesen böra ingå. På grund af hvad jag redan och nu ytterligare anfört, anhåller jag om bifall till betänk. Hr Tham: Jag anhåller att blott få förtydliga några ord i milt sist afgifna yttrande, hvilka Gr. Liljencrants synes hafva missförstått. Jag har nemi. icke sagt, att det Norrländska läseriet upkommit genom den Lindblomska katechesen, utan jag har endast yttrat, att detta läseri har misstroende till den derföre, alt dess språk icke öfverensstämma med den antagna bibeln. I öfrigt och beträffande någre talares yrkande, att vi skola tänka på allmogen, får jag hemställa, om det är uteslötande allmogen, som behöfver religionsundervisning, och om endast här i hufvudstaden de olika klasserna, hvilka skola lemnäs religionsundervisning, kunna eller vilja hänföras under den vanliga benämningen allmoge. Min öfvertygelse är, att en kateches, såvida den skall upfylla sitt ändamål, att sprida en sann kristendomskunskap, bör vara så beskaffad, att den kan af alla förslås och tillfredsställa allas behof efter medlemmarnes olika ståndpunkt i samhället så väl den högst upsaltes, som den lägst slåendes. Uti frågan om vår salighetssak torde vi alla böra inbegripas under namn af allmoge. Skulle olika katecheser utarbetas för olika Stånd inom samhället, blefve följden, att allmänheten skulle gripas af misstroende till sjelfva christendomen. Jag ser icke något giltigt skäl, hvarföre vi skola vänta, och jag fortsätter derföre yrkandet på återremiss af Utskis betänk. Gr. af Ugglas, Ludvig:
Konstitutions-Utskottets i Memorialet N:o 58 framställda förslag till ändring i 14 § 4 och 5 momenten Riksdags-Ordningen antogs af Ridderskapet och Adeln att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, förkastades af Preste-Ståndet samt återhänvistes till Utskottet af de tvänne öfriga Riks-Stånden: af Borgare-Ståndet, med den gemensamma tanke, att ur 14 § 5 momentet Riksdags-Ordningen borde uteslutas följande ord: »Oc/t må ingen m denna längd upptagas, som icke minst tre år före den dag, då Riksens Slängder, enligt Rilisdags-kallelsen, skola sammanträda, varit Bruksegare i Riket, eller der »idkat annan sådan näring, som hörer till förädlingen af mineral-rikets produkter,» och af Bonde-Ståndet, för den händelse att Utskottet, kunde finna någon ändring i berörda förslag erforderlig i anledning af Ståndets beslut, angående Memorialet N:o 57. För att sammanjemka Riks-Ståndens sålunda yttrade särskilda tankar, allat Utskottet Memorialet N:o 63, hvaruti Utskottet dels an - 4 Konslitutions-Utskottets Memorial N:o 71. malde den oförenliga skiljaktighet, som förefanns emellan Preste-Ståndets och de öfriga Riks-Ståndens meningar, dels enär den af Borgare-Ståndet påyrkade ytterligare förändring i 14 § 5 momentet Riksdags-ordningen berörde ett ämne, som icke egde något oskiljaktigt sammanhang med Utskottets förslag, vore en ny fråga, hvilken icke blifvit i grundlagsenlig ordning väckt, hemställt att frågan derom mätte fä förfalla; dels förklarat någon åtgärd icke erfordras i anledning af Bonde-Ståndets återremiss; dels ock slutligen hemställt till PresteStåndet att, med frånträdande af sin särskilda mening, godkänna det af Utskottet framställda förslag. Vid föredragning af Utskottets berörda Memorial N:o 63 stadnade Riks-Stånden i följande beslut:
Att dessa facta råkat träffa Herr CommerceRådet Santesson sjelf, lärer icke kunna räknas Contoiret, och ännu mindre Fullmägtige till last, så vida icke Herr Commerce-Rådet ansett Riksgälds-Contoirets både Kamererare, Cancellie och Fullmägtige hafva bordt iakttaga den gran/agenhetatt noga undvika angifvandet af alla Herr Cornmerce-Rådets Discont-Lån, ehvad upplysning de än kunde i saken medföra; hvilket dock ingalunda är att förmoda af Herr Commerce-Rådets allmänt kända och tillkäilnagifna kärlek för ett öppet handlingssätt. Om ock på desse anledningar Fullmägtige kunnat hafva allt skäl att förmoda, det Herr Commerce-Rådet önskat se Stats-Utskottets Betänkanden. 135 sitt namn vid de anförde Lånen utsatt, kunde likväl en sådan förmodan icke sträcka sig till öfrige måhända mindre oberoende Låntagare, hvilkas Lån äfven blifvit uppgifne. Och då Herr Commerce-Rådet synes göra sig ett nöje, att för Högloft. Utskotten förkunna en nyhet, som helt säkert för de fleste bland Ledamöterne är okänd, som åtminstone är det för mig, hvilken vid Discont-Utredningen haft den speciella tillsynen öfver f. d. Malmö-Discont, der jag icke en enda gång minnes mig hafva sett Herr Commerce-Rådets namn; så är ingen i bättre tillfälle, än Herr Commerce-Rådet sjelf, såsom Ledamot af Höglofl. Stats-Utskottet, att hvilken dag som hälst låta infordra af Kamereraren vid Discont-utredningen, förteckning på de i f. d. Götha Canal Bolags och Götheborgs Disconter, under Herr Commerce-Rådets namn såsom Låntagare eller Löftesman, ännu återstående, oliqviderade, temligen betydliga Lån, så vida deras omedelbara kännedom skulle anses för detta sammansatta Utskott lämplig eller behöflig. Huruvida för öfrigt Fullmägtige genom eftergift af Reglementets föreskrifter, skulle kunna anses vållande dertill, att flere
St:r uppå anförde skäl förklarade, att StatsVerket destomindre borde vidkännas någon utgift till ersättning af den förlust Hellberg på omförmäldfa sätt skall drabbat, som andra, hvilka genom misslyckade speculationer på lefverancer till Kronan kunna blifva lidande, skulle af bifallet Lill sådan ersättnings meddelande föranledas att väcka enahanda anspråk. Ehuru Utskottet visserligen funnit att Assessoren Hellb erg, under förlitande på Konungens Befthdes, såsom tillika dess dåvarande Förman, olficielt meddelade yttrande, tillskyndats förlust genom åtagandet att tillhandahålla ifrågavarande Hästar, kan likväl, i grund af hvad R. St:r sålunda förut i ämnet stadgadt samt enär utgången af Hellbergs möjeligen väckte anspråk mot den eller dem som till förlusten varit vållande icke blifvit ådagalagd, Utskottet icke tillstyrka, att StatsVerket må vidkännas någon utgift för Hellberg! merberörde förlust. N:o 187- Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N;o 43, angående ändring i K. Placalet den 27 Au3 B. 7 o8 Stnts-Ufsköttets gusti 1723, rörande vilkoren för Bergs, Bruks anläggande. Enligt afla Ine ProtocollsUldrag af den 12 och i4 sistlidne Februari, hafva H. Ridderskapet oell Adeln samt llcdeiv.
Han ville fullkomlig frihet för både inoeR utförsel af födoämnen; men vid det att den rörliga skalan uphäfdes, medgaf linn för vissa slag, såsom en öfvergångsåtgärd, måttliga fixa tullsatser vid införseln Jag antydde, att handelsfrihetens grundsats, med hänsigt till lifsmedel, under tidens lopp vunnit allt flera anhängare; och jag. vågar tillägga, att en hvar, • som egnar någon upmärksamhet åt statsekonomiens historiska utveckling, sådan den inom särskilda samhällen uppenbarat sig i lagstiftning och litteratur, skall deruti, i bredd med den framgående civilisationen, varseblifva en oemotståndlig tendens till förverkligande af den på en gång kristliga och sannt liberala principen, att ingen konstlad åtgärd må vidtagas, som för varor, hvilka utgöra lifvets första behof, kan föranleda högre pris än de ega på den allmänna verldsmarknadetr. För min del hyser jag i detta afseende en så stark öfvertygelse, att det skulle mycket förundra mig, om icke denna princip, redan i en ej aflägsen framtid, blefve bragt till utförande äfven i de Europeiska länder, der det icke redan skett. Vid särskilda tillfällen under innevtde riksdag, och sednast i dag, har af talare å detta rum blifvit såsom auktoritet åberopad en Nordamerikansk författare i nationalekonomien, Hr Carey, som förut lärer varit anhängare af »frihandels-grundsatser», men nu frångått dem och i stället förordar skyddssystemet. Jag måste bekänna, att jag icke baft tillfälle att af denne författares litterära verksamhet inhemta annan kännedom än sora vunnits genom en liten till Bevilln.lftskds ledamöter utdelad brochyr, deri finnas ci - 3» ,I> bii 2 Juni b. m. terade hvarjehanda utdrag ur ett/ af honom utgifvet arbete.
Såsom svar å Hr von Q vantens fråga, huruvida den för Silfver-inköp påräknade Million vore disponibel, Betänkanden, N:o 285, 286. 3gt be?, får Utskottet hänvisa till de vid förra Betänkandet fogade Calculer, utvisande ej mindre det å Creditiv-räkningen insatta contanta belopp, utan äfven hvad af Magasinslnrättningens tillgångar kan anses dels genast dels inom en kortare tid disponibelt. Hvad slutligen angår Friherre Anckarswärds begäran om närmare utredning, huru Magasinslnrättningens i Finland ägande fordringar kommit att så betydligen nedsättas, åberopar Utskottet K. Skrifvelse till It. St:r d. 19 Nov. 1828, rörande fördelningen af den .från Ryssland influtna summa till ersättning för Svenska Kronans samtlige fordringar i Finland. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att granskningen af 1827 års afslutade Räkenskaper för Statsverket borde af StatsUtskottet verkställas. (I.-A.) G enom Remiss den 29 December sistlidet år har H. B. o. A. till Utskottets besvarande öfverlemnat ett af Ilr Friherre Anckar swärd > Carl Henric afgifvet anförande, hvari han fästat Utskottets uppmärksamhet på den fördel, som af ofvannämnde Räkenskapers reviderande af Utskottet , jemte KonungaBrefvens och Protocollernes läsning intill närvarande tid skulle uppstå, genom Revisionernes deraf uppkommande närmare 4 B. 26 3 ga Stats-Ut skottets förflyttning intill den tid, som möjligen lunde komma under granskning. Varandes samma motion åtföljd af ett yttrande i ämnet af Hr Grefve Adelsvärd, Eric Reinhold, som ansett, att, om med ifrågavarande framställning åsyftades något mera, än den K.