Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sagt att StatsUtsk. allt hitintills till landets belåtenhet afgjort bevillnings-frågorna. Jag för min del är af en motsatt åsigt, hvilken äfven torde af många med mig delas. Förhållandet härmed må nu vara huru som helst, så qvarstår dock alltid den sanningen, att en fråga bör afgöras af dem, som känna densamma, och icke af personer, för hvilka frågan är i större eller mindre mån främmande och detta utgör för mig ett fullt tillräckligt skäl att gifva förslaget min röst. Ilr Adelborg, Anders Otto: Const.Utsk. har föreslagit, alt om samtlige R. St:r icke kunna sig förena om grunderna för någon bevillning, sättet för deras tillämpning eller bevillningens fördelning till utgörande, skall saken öfverlemnas till förstärkt Bevilln.Utsk. i st. f. förstärkt StatsUtsk. Detta synes mig äfven vara så klart och tydligt, att jag icke kan finna något skäl för det nuvande stadgandets bibehållande. Jag anser nemi. det vara gifvet, att de personer, som befatta sig med bevillnings-frågornas behandling, äfven äro det mest behöriga att dessa frågor slutligen afgöra och jag är öfvertygad derom, att det icke finnes någon ledamot af Statsoch Bevilln.Utsk:n, som icke gjort sig reda för dessa Utsk:s verkningskrets och förhållande till hvarandra. För att förklara orsaken, hvarföre det nuvande stadgandet tages i försvar, måste man gå tillbaka till vårt statsskicks första uprinnelse eller till år 1809, men ett stadgande, som kan hafva varit gagneligt under den första perioden af ett nytt statsskick, bör derföre icke ovilkorligen bibehållas, då förhållanderna genom statskickets utveckling sig förändrat. Vid uprättandet af 1809 års statsform ville man inrätta sakerna så, att då en ny bevillning föreslogs, Den 8 Mars e. ni. 141 man skulle vara så mycket som möjligt förvissad, att den skulle komma att utgå, och derföre ställde man Statsoch Bevilln.Utsk. emot hvarandra, för alt alltid vara säker, alt då en ny bevillning behöfdes, den äfven skulle af det Utsk., som kände Statsverkets behof, bifallas.
Under den 14 Julii, hafva tiiksferiS Ständer till underdånigt svar uppå Kongl. Mäj;t§ iNådiga Proposition om understöd för Allmänna Barnhuset i Stockholm, i anseende till saki nade inkomster genom Finlands förlust^ fbf* klarat, det borde hälften af den afgift, sorn för Kortstätnpling i Hufvudstaden inflyter, tillfälld nämnde Barnhus, samt en lika förmån förurinäS de Städer, hvarest Barnhus eller ordenteiig Fattigvård finnes, af liort, sorn dér stämplas4 hvarjemte Riksens Ständer anhållit, det iäckiéS Kongl. Maj:t om uppbörden och rédovisnittgöii af sådpne medel förordna. Kongl. Maj:t har, i anledning häraf, hvatt Stockholms Stad angar, under deit 20 tiéc^ffis her 1815 » derom i JSådet beälutat, samt anbefällt Qfver-Ståthållaren, att utgifva ett förordnande, sorn af trycket utkommit, och har KortgU Maj:t, sedan nödige underrättelser fråh Karidsorterne blifvit ihhämtadé, beslutat och anbefdlU den Kungörelse, som Cotti mferce-Cöllegiuttt titts der den 22 Maji 1816, låtit utgå, oin hvad t afseende på Uppböfdén åf denria afgift, oell dér* vid nödig Contröll iakttagas barde. $io. Af den 27 Julii, otti Anslag af pub* like medel till Utgifvande åf framlidne Biskop Nordins Samlingar och handskrifter i Svenski Historien. Sedan Kongl. Majit, vid Öéss ldande!s*och Fl* fitmcé Expeditions underdåniga föredragning, be# llutitäil lill tryckning af detta Arbete skulle létfh 348 justitia:Ombudim.
Bes flämma egenbomarö märbett t ett rättmift förfjåffattbe fabe tilt @taten§ fvaf ecf> mebBorgareS, arifpråf på jemnftf Befattning, ffaff i (Hvarje Sätt en <fivöfntitgs Spröfntngö Bär frambeteö föreffrtfmeö. silr Sanb^öfbtngcn af förfall btttbrab att i (Sonunitteenö göromål bet taga r an Sebalt Sarcriugs^jövotoeoll, edanblttigar od) Stångber inf emmit, utfärbe Äoitungeité iöefallningsBaftnanbc allmän Änngörclfe, font innehåller bagen för Spröfnmgösféoinnnttécnö fammanträbe, namnen å be ntfebbe Sebamöterne, famtföre Boo ätoiinugcito SöefalluutgöBafmanbe, eller febnaft 1’locl’au Solf å ben bag, (Sommitteen famtnanträber, ffrtftltgen ingiftoa fina attmärfningar mib bett öfmer J:o äloiutugeno sikfall 11 i ngöBafioa ube utnämue, att föra Sprotocofl oel) Sättg 119. l:o ^ ©tocGfolm toarc ferfftlb ^röfningäslSommitte, ftotlfcit, ttitber 5Drb Jill $prctocollö Äatncrcrarett mib Öfmcr Cfmcr-2tat6allareu ut|atter tiben till €pröfningcs Satt, Stmåfiuubra iWföbalcr iöattco inom SBefterBottenö od) Sfcmtlanbo iian, jamt Ctt .pitubra jyemtio 9tif’öbalcr S3attco inom Söefter Sätt; ffolattbe protocellöutbrag, forn innefattar förbeltttngen, af &ouun Sa mål för 9)iantal8
M:s nåd. stadga om göromålens fördelning, och sedan man hört flera ledamöter inom den nya Styrelsen förklara, att sådana förändringar behÖfvas — under sådana förhållanden har måhända StatsUtsk. icke haft så alldeles orätt, då det hyst betänkligheter vid att tillstyrka uppförandet på stat af nya eller större löner för ifrågavar. tjenstemän, och inskränkt sig till att tillse, att under tiden tillgångar finnas för de verkliga behofven, intilldess en annan icke så aflägsen tidpunkt, då förslagen kunna betraktas i mera sammanhang och en allmän lönereglering kan företagas. Jag vill för öfrigt visserligen icke yrka på bifall till SlatsUtskrs betänk., då jag, jemte en annan ledamot af StatsUtsk., varit den ende, söm gjort det, ty jag skulle anse det il liberalt; men jag önskar, att StatsUtsk. i denna punkt vill vidblifva sin tanke.. Här är fråga om en princip och en princip, som är riktig och bör bibehållas; Hr Ribbing, Arvid: Jag skulle för min del tro, 9<5 Den 10 Maj f. m. ntt en annan nnmSrkn., än den jag här hört framkastas, torde vara alt göra öfver reservationerna mot 5:te punkten. Här står nemi., att det skulle tillstyrkas en anhållan, att K. M. ej måtte definitivt fastställa löneregleringarna, "innan R. St. blifvit i tillfälle att deröfver, i sammanhang "med lönebeloppens bestämmande, sig yttra.” I allmänhet tror jag, att det är farligt alt framställa en anhållan, som icke bor kunna med nej besvaras, emedan man ändock derigenom sätter i fråga och liksom påkallar en olaglighet; menora med de orden, som förekomma i början af Ulskts betänk, uti denna punkt: "i likhet med hvad Rikets snart församla”de Ständer beslutat,” skulle åsyftas något visst exempel, deruti K.
Att historien är cn omutlig domare, och ”att det är en ting som aldrig dör: dommen öfver död man'!” Håfven slutligen J, Mine Hrr, tillhörande ett yngre slägte, — ett slägte hvars känslor den grånade fanatismen ej ännu hunnit förstelna, — nogsamt betänkt de olyckor som partistriderna komma alt tillskynda vårt arma, dock så högt älskade fosterland? Håfven J äfvenledes betänkt huru tungt kantschous-väldet hvilar öfver de beklagansvärda Donauprovinserna, öfver det olyckliga Polen, och att samma välde oaktadt alla historiska afhandlingar och lärda deduktioner, som här hafva blifvit hållna och komma att hållas, bestämdt lika tungt skall komma alt hvila öfver frihetens vagga, det gamla Sverge, om vi lemna splitet och söndringarnes tillfälle alt hos oss rotfästa sig? Har allt detta af 76 Den 18 December. Eder, Mine Hrr, blifvit i såväl det ena som andra afseendet nogsamt taget i öfvervägande, så är jag säker att .1 likajmed mig votera ja till det hvilande medlingsförslaget. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Den fråga, öfver hvilken äfven vi snart skola besluta, är redan de facto afgjord. Om jag således icke till besparande uptager det, som i dag yttrats mot hvad jag i går baft äran anföra, sä är det ingalunda derföre, att jag icke har något svar att afgifva, ej heller alt jag underkänner vigten af de anmärkn:r, som mot mig blifvit framställda, eller det inflytande de kunna hafva inom detta Stånd. Minst kan detta vara förhållandet med ett yttrande af en man, hvars uphöjda ställning måste gifva en serdeles vigt åt hans ord. Emedlertid måste jag, äfven i afseende pä hans yttrande, inskränka mig till en enda punkt, hvilken jag uptager derföre, att den icke endast rörer dagens fråga, ulan framtiden.
Då, såsom här ofvan i underdånighet är vordet anfördt, vården om ett större antal barn inom Barnhuset icke kan undvikas, och de, af den alldeles egna verksamhet hos ett Barnhus, så heskaflädt sorn detta, oundvikligt höga utgifterna på — 343 — Barnhusets inomhus-stat skola, såsom Direktionen hoppas, i möjligaste mån inskränkas, samt skälig anledning att på Barnhuset tillämpa det klander öfver barmhertighets-anstalters förvaltning i allmänhet, som Rikets Ständers Revisorer uttalat, sålunda förekommas, vågar Direktionen slutligen uttrycka den förhoppning, att det deltagande för sjelfva barnhusinrättningen och det förtroende till dess styrelse, hvarom förhandlingarne vid sistförflutna riksdag vittnade, icke skola i någon mån rubbas af Rikets Ständers Revisorers nu besvarade anmärkningar. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Sjtormä k tigs te All ernå d i gste Konung! Eders Kongl. Maj:ts allerunderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, C. F. UNGBERG. Fredr. Th. BERG. P. A. FRÖST. A. G:son BENNICH. C. G. CERVIN. W. STRÅLE. C. STÅL. Stockholm den 8 Mars 1852. A. L. Frykholm. H. K. H. Kanslerens för Upsala akademi, mod vederbörande redogörares förklaring i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar vid Akademiens räkenskaper. Underdånigt Memorial! Enligt nådig befallning har Jag öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, vid Upsala Universitets räkenskaper för åren 1848 och 1849, gjorda anmärkningar infordrat vederbörandes förklaring, och får densamma, tillika med remissakten, liäriios i underdånighet insända. Stockholm den 26 Februari 1852. CilKL. J. J. Nordström. — 344 — Kamrerarens vid Upsala Akademi förklarins, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Akademiens räkenskaper för åren 1818 och 1S49. Underdånigste Förklaring!
Stånd böra iakttaga föreskriften i 81 § Reg.F., enligt hvilken en sådan propos. skulle hvila, när den vore af Const.Utsk. tillstyrkt; men det 4:de Ståndet, nemi. BondeSt., och dess Talman, fann för godt att rätta sig efter 2 mom. 56 § i samma grundlag och sålunda återremittera betänk, med åtskilliga, i form af gemensamma tankar, gjorda anmärkn:r. Skälet för BondeSt. att sä göra, var helt enkelt, att ordalydelsen i den 56 § är för det sednare behandlingssättet lika tydlig som ordalydelsen i den 81 § är klar för det förra. Orden i den 56 § 2 mom. lyda nemi. sålunda: ”Frågor om förändringar af stadgandén i grundlagarne varda på följande sätt behandlade: Tillstyrker Const.Utsk. hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utsk. med tilleller a/styrkande ä en af Konungen i lika ändamål gjord propos.; varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt till R. St., hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta. Göras i R. St:s plena icke några anmärkmr emot ConslUtsk:s yttrande, hvile detsamma såsom ett R. St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksd.Ordn. Göras åter i RiksSt:ns plena emot Utsk:s yttrande anmärkningar (det var hvad som skedde i BondeSt. ); blifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade. Utsk. åligge då att samtlige RiksStms tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga oskiljaktigheter finnas, dera derjemte till samtlige RiksStms behandlande anmäla. Förena sig derefter samtlige RiksStm om ett enahanda utlåt., hvile det till slutligt antagande eller förkastande, på tid och sätt som ofvan föreskrifna äto.
Att i83o års tariff ingalunda motsvarar delta ändamål är uppenbart; ty den bestämmer väl ett maximum af go k:rs pannerymd vid 1 5,ooo R:drs heinmansvärde, men lemnar öppen rättighet för en speculant att, genom sönderdelning af en i5,ooo R:drs egendom och anbringande af konstapparater till bränvinsredskapen, tillverka circa 20 gånger så mycket bränvin, som man antagit, alt den högsta tillåtna enkla pannerymd kan åstadkomma. Iluru långt har man icke härigenom nflägsnat sig ifrån det mål, som Utskotten, i frågan om beskattningen, haft för ögonen, nemi. bränvinsbränningens inskränkning? — Och det enda skäl, man kunnat anföra för bibehållandet af gamla pannerymds-tariffen, har varit att ej föranleda bebofvet af bränvinsredskapens förändring — ett skäl, som synes böra förfalla, då mångfaldiga redskap i alla fall äro undei kastade tvånget att ändras, i anseende till den föreskriften, att hatten ej får innehålla större rymd än tvåtredjedelar af pannans; — då man bar sig bekant, att bränvinsredskap, efter 2 å 3 års begagnande, vanligen tarfvar lagning, och då Utskotten haft sig öppet att, likasom det skedde med de år i83o afskaffade större brännerien, föreslå bränvinsbränningens fortfarande vissa år, efter i83o års tariff. Efter min öfvertygelse, den jag ej lyckats att inom Utskotten göra gällande, hade ett högre hemmansvärde, än i5,ooo R:dr, bort erfordras för begagnandet af sådana bränvinsredskap, som anses ega större afverkningsförmåga, än en enkel 90-kans panna, och pannerymden afall konstredskap Bih. till R. St. Prot. 1834• 5 Sami. 2 A/d. 5 5:te Häjtet. >8 Sevilla.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o S. bestämmas med afseende å afverkningsbeloppet, i förhållande lill hemmansvärdet.
— Nu deremot har ett helt annat förhållande inlrädt, ehuru ännu finnes månget ställe, der skogen i följd af sin aflägse belägenhet hitintills icke blifvit föremål för spekulation. — Åtskillige hemman med tillhörande vidsträckta skogsmarker äro af trädvaruhandlande inköpte under full äganderätt, men flertalet skatteskogar, med läge der flottled kunnat till vägabringas, hafva blifvit upplåtne med större eller inskränktare afverkningsrätt under vissa år. — Dessa upplåtelser torde, i fråga om skogarnes bestånd, icke böra så strängt bedömmas, som det till en början vilh synas, då afhandlingarne derom, såsom händelsen numera vanligen är, bestämma vissa gröfre dimensioner, hvarunder ingen afverkning får ske och i allt fall, jemte öfrige vilkor, den högst kostsamma transporten till närmaste kustort svårligen medgifver godtgörelse för annan än grof och fullmogen skog. — För upprensning af vattendragen till ortens hufvudfloder äro betydliga kostnader af enskilda personer nedlagde, och ägaren af skog, den han tillförene ej kunnat sig tillgodogöra, kan nu, oberäknadt den för öfverlåtelsen deraf erhållne köpeskilling, hvilken visserligen merendels varit ringa, årligen påräkna en betydlig förtjenst för hygge och körslor, hvaraf köparen har ett oafvisligt behof, det han oftast ganska dyrt måste gälda. Vården om skogarne och en omtänksam hushållning dermed är emedlertid af yttersta vigt och jag har äfven dertill uppmanat med varning emot obetänksamma företag samt jemväl gjort underdånig anmälan om behofvet af understöd för en af Hushållnings-Sällskapet för tillfället antagen person i och för tillsyn å skogarne och undervisnings meddelande om skogshandteringen i allmänhet och hvad särskildt angår frösådd och trakthuggning. Någon Jägeribetjening är i Länet icke anställd. Kery srörelsen.
Med denna grundsats uppehölls likväl Malmö Discontsrö^ rebe ifrån den 18 November 1815 till den 1 Octoberi8i7« Det tillstånd som då föranleda Den 2 7 Maji. 455 de Regeringens öfverlemnande af denna Dis-' cont åt sig sjelf, hade kunnat inträffa den 18 November 1815; att den likväl inträffat nu, är en o'ycka, sorn man velat förekomma, och då uppsåtet tyd igen varit detta förekommande, fastän det ej lyckats, har jag tro t, att föreskriften i ansvarighets-lagen med tillämpning på StatsRådets Ledamöter, ”att desse Embetsman, kan ej helier till last Jäggas om, emot deras på anförde skäl grundade råd, utgången, utan deras förvållande, blifver olycklig, och det åsyftade goda ändamålet icka vinnes,’’ äfven kunde tjena ttll ledning för om-j dörnet vid pröfningen af detta förhållande, som nu af en opinions-domstol skall afgöras. Emedlertid är jag fullt öfvertygad, att om den af ConstitutionsLJtskottet föreslagna underdåniga önskans framställande i anledning häraf af Riksens Ständer gillas, skola alla sådana olyckor för framtiden vara förekomne. Slutligen får jag förklara, att äfven jag icke yrkar någon annan behandling af anmärkningarne ew mot StatsSecreteraren Quiding och Expeditions. Secreteraren Rergström, än att de, af det skäl, att Rikets väl ej kräfver någon underdånig begäran, om desse Embetsmäns skiljande från deras Embeten, må till handlingarne läggas. Ett anmälande till RiksStånden, enligt 107 påkallar ej ovilkorligen en strängare påföljd. Uti denna offentliga undersökning ligger, som mig synes, ett bevis på ConstitutionsUtskottets uppi märksamhet och beifrande af sådane ämnen, hvilka påkalla alfvarsam handläggning, och ett eorrectif, som utan tvifvel lärer verka på ni^ 456 Den 27 Maji. tiske ock uppmärksamme Föredragandes eftertanka för framtiden
För underhåll af båtsmännens kappsäckar oell s. k. småpersedlar 50,000: „ 118,400 — 118,400: Till stipendier för officerare af Flottans korpser under anställelse i utländsk tjenst eller kommendering utrikes Spanmålsupphandlingsoch bageri-kostnader 30,000 ' 30.000 Kubikfot. 59,623 Värde förslagsvis ä 2 R:dr kubikfoten. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. R:dr. Trpt Bese* och traktament,s-penningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Förvaltningen af Sjöärendena och Departementets Kommando-expedition Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Departementets! Kansli-expedition, Förslags-anslag Afgå för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma 11: —- Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Flottans stationer och depöt, Förslags-anslag Lotsoch fyr-inrättningen med dertill hörande personal, Re | servations-anslag . Penningar: Nuvarande beloppet 362,440: Tillkommer: Förhöjning, motsvarande den vid beräkning af Statsverkets inkomster antagna blifvande tillökningen uti inflytande båkoch lots-medel Dito i vederlaget för Förvaltningens af Sjöärendena andel uti uppbörden vid Landsorts fyrbåk 250,000: 3,560: 253,560 Indelta räntor såsom i 1864 års Riks-stat Sg:r 616,000 460 Summa 27.000 15.000 R:dr. 81,050 915,000 3,739,643| 60 Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. R:dr. 119,246 Summa. Tillökningen å Femte Hufvudtiteln blifver således 346,700 R:dr, hvaraf likväl 253,560
Cronhjelms anmärkn. derom, att discussionen sträckt sig utöfver den nu föredragna punkten, var ganska riklig, men att H. Ex. icke velat göra någon erinran derom, i hopp alt discussionen mätte blifva desto kortare, dä de nu vidrörde frägorne förekommo till pröfning. Gr Mörner: Jag hegärde endast ordet för att ilpplysa, «u Den 4 Januari e. m. det. min mening icke var, att skrifchartor skulle finnas af alla möjliga valeurer. Jag önskade endast, all de skulle finnas på de valeurer, som erfordras för från embetsverken utgående expeditioner, d. v. s. å 12 sk. Hvad angår den controll, som så många ansett ledamöterne inom embetsverken kunna utöfva, så är förhållandet olika inom olika embetsverk. Det är nogsamt kändt, att, hvad hofrätterne beträffar, underskrifvas de inneliggande expeditionernc, som icke charteras, af de ledamöter, hvilka afgjort målen, de utgående af presidenten oeh vicepresidenten samt contrasigneras af secreterare!!. Huru mångå ark en utgående expedition kan komma alt innehålla, är nära nog omöjligt att med säkerhet bestämma för de ledamöter, som öfvervarit målets behandling. Att. således kunna utöfva någon controll deröfver, huruvida en 12 sk:si charta för mycket eller för litet biifver på expeditionen anbragt, är för ledamöterne omöjligt, utan torde, såsom -jag förut nämnt, denna controll icke lämpligen kunna ulöfvas af någon annan, än af den vaktmästare, som anbringar sigillet, enär chartan icke kan ditsättas förrän expeditionen är underskrifven. Att vid sådant förhållande borttaga skrifcharlorne, tror jag icke medföra någon fördel. Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott göra en anmärkn. emot Frih. Cederström. Han har yrkat, att charlot" af alla möjliga belopp borde tillverkas, och synes hafva trott, att sådant skulle lätteligen låta sig göra. Detta vore ej så svårt, om man fortfarande ville göra charlome sådane som de hittills varit; men då vore det också lätt att förfalska dem.
Beträffande det inom sistnämnde Riks-Stånd gjorde yrkande, angående utsträckning af Revisorernes granskningsrätt intill den dag, då Revisions-förrällningen lager sin början, har Utskottet af de, rörande detta ämne uti Grundlagen, meddelde sladganden , om hvilkas förändring eller förtydligande det icke tillkommer Stals-Utskottet att väcka fråga, icke hemlat anledning alt, i afseende på nämnde förhål lande, föreslå annan redaclion, än den i Utskottets förslag intagne. Efter att sålunda hafva redogjort för de allmänna åsigter, som legat till grund för det Rikets Ständers pröfning nu underställde Instruclions-förslag, och hvilka åsigter Utskottet af de dervid gjorde erinringar icke funnit sig föranlåtet att frånträda, öfvergår Utskottet lill upptagande af de vid förslagets serskilda delar inom Ridderskapet och Adeln, samt Presleocli Bonde-SLånden framställde anmärkningar. 1:0 Vid usta §. af Utskottets förslag är af 2:ne Ledamöter utaf Ridderskapet och Ådeln hemstäldt, att de deruti förekommande orden: Rikets Ständers Revisorer skola tillse det dem i behörig ordning tillhandahållas etc/’ måtte utbytas emot: Rikets Ständers Revisorer ega att emottaga, etc. Efter Utskottets tanka, innefattar likväl dell af Utskottet föreslagne redaction mera bestämdhet, i afseende på Revisorernes åliggande alt efterse hvad de emottaga, ulan alt deraf med ringaste rimlighet skulle kunna dragas den emot hela förslagets syfte stridande tydning, som skulle något förmanskap dymedelst vara Rikets Ständers Revisorer öfver Konungens embetsman Bih. till R. St.
Emot en Nation med sadan esprit är ingen granne sä mäktig, att ej Swensta tapperheten förmär styra wäld med mäld. > ' , Swen - k en iZ April. 415 Swensta Fölkct har med enthousiasme afstuddat sig dcspotisme inom Riket. De kunna således mindre tilläta sig wara stälde pä Utrikes makters näd eller onåd. Hwad Armee kan jemföras med den, som strider för friheten, hus och hem? Dä först fä wi stal falla tärar, nar wi, för att spara wärk och wära söners lif frän krigets faror, lemna wär frihet och wart bde i fiendens hander. Fader för seni söner stall jag hellre se dem stupa för Fäderneslandet och för friheten, än rinder främmande ok, se dein upphöjde i wälständ och anseende. Hekr o^lkensvairn, istrsstrie ifiiLorikiArck: hwarken sa sdrflrämd af be sträckbilder, som ätfölja begreppet om fiendtligt anfall, att jag, med glömstan af mitt Fäderneslands behof, i rädslan tillstprker medel, som medföra bäde åkerbrukets och alla näringars förfall, ej heller sä lik-iöjd om min och mina landsmäns sjelfständighet, art jag kan öswerlemna förswarswerket äL ett ungefär eller gamla wanor, fär jag aran andraga mina tankar i detta högst wigtiga ämne. Riksens Högloft. Ständers Oeconomie - och All» wänna BcswärsUtstött har i sitt betänkande förestågit ito alla oroterade Hemman sthldige att anskaffa, bekläda och underhälla en man efter Hemmannens godhet, enligt den princip, wid sädane tillfällen öflig warit. Lto Att den brist, som likafullt kunde uppstä, skulle fpllas. genom conscription; widare, att nummerairen icke finge öfwerstiga 50,000.