Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet funnit nödig i ett och annat fall eller der den allrnänlighet man gifvit åt gällande slad ganden kunde komma alt föranleda en alltför utsträckt efter hittills vunnen er farenhet, ej behöflig tillämpning af straff-lagen, eller der denna allrnänlighet kunde under förevarande lagstiftning draga brott, hvilka derunder ingalunda äro hänförliga. Detta sednare förhållande skulle ostridigt inträffa, derest det Nådiga Förslagets 59 <§ bibebölles oförändrad. Densamma innefattar straff å den. som obehörigen tillvällar sig utöfning af embete eller tjenst, vare sig af vinning, för att skada, af lättsinne eller annan orsak. Det kan ej eller förnekas att intetdera fallet bör lemnäs utan påföljd; men den lag, som nu skulle stiftas, bar icke, jemlikt hvad redan ofta är förmäldt, till föremål att bestämma straff för andra handlingar, än dem lagen afser eller man dermed söker förekomma, och dessa äro de, hvilka uppuppsåtligen vidtagas med uteslutande syftning att kränka annans rätt. Ett obehörigt tillvällande af embete eller tjenst utgör således här icke sjelfva brottet, utan ett medel till utölvande af ett annat brott eller bedrägeri, hvilket dock försvåras genom det begagnade medlets beskaffenhet. Lagberedningen gjorde äfven afseende å detta förhållande; och det är i öfverensstämmelse med hvad Beredningen före slagit, som Utskottet uppställt sin emot det Nådiga Förslagets omförmälta stadgande svarande § eller den 28 §. Utan alt städse hafva till ögonmärke ändamålet med den lag, som skall stiftas, kan något system ej eller gifvas lagen; ty i lagstiftningen, om någonsin, är det framför allt af vigt att ej träda utom gränsen för det föreliggande ämnet; och denna regel har Utskottet oaflåtligen sökt iakttaga. Efter denna redogörelse för Utskottets åsigter i afseende på uppställningen och omfattningen af ifrågaställde lagstiftning, följer Utskottets förbindelse att framlägga skälen lill de förändrade straff-bestämmelser, som Utskottet föreslår.
Vid pröfningen af det utaf Kommitterade uppgjorda förslag har Kongl. Majit ansett uti författningen böra intagas föreskrift derom, att ordföranden och de ständige ledamöterna skola åtnjuta reseoch dagtraktamente, äfvensom att lämpligt anslag för skrifbiträde åt Nämnden bör vara att påräkna; men beträffande de grunder, hvarefter traktamentet skall beräknas, bar Kongl. Majit, innan ännu Rikets Ständer varit i tillfälle att deras yttrande afgifva, icke velat meddela definitift beslut. Då Kongl. Majit emellertid funnit den af Kommitterade föreslagna ersättning icke öfververskrida billighetens fordringar och densamma icke rättvisligen kunnat presterskapet åläggas, likasom den icke synts lämpligen' höra drabba de särskilda församlingarne, har Kongl. Majit befallt att Dess Befallningshafvande skola, hvar inom sitt lön, tills vidare åt lönereglerings-nämndernas ordförande och ständige ledamöter utbetala sådant traktamente, som af Kommitterade blifvit föreslaget. Med tillkännagifvande häraf och då Rikets Ständer lära finna ofvanberörda kostnader, hvilka äro oundgängliga för genomförandet af den utaf allmänna tänkesättet länge påkallade, af Rikets Ständer äfven begärda reglering af presterskapets aflöning icke för det närvarande böra annorledes än af Statsverket bestridas, vill Kongl. Majit härmed äska att Rikets Ständer förklara Nämndernas ordförande och ständige ledamöter berättigade att äfven framgent för sina förrättningar af statsmedel njuta reseoch dagtraktamente till enahanda belopp, som äro för Rikets Ständers Revisorer bestämda, äfvensom att anslag till skrifbiträde åt Nämnden af enahanda medel må med de belopp, som Kongl. Majit finner lämpliga, utgå; och anser Kongl. Majit, enär hvad för ändamålet erfordras, icke nu kan till siffran bestämmas, lämpligast vara att liih. tili R. St. Fröt. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 00. beloppen ifrån Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor af under händer hafvande medel Landträuterierna tillhandahållas och de gjorda förskotten sedermera till godtgörande hos Rikets Ständer anmälas. Kongl.
I Memorialet, hvarur jag anhåller få upläsa denna strof, står nemligen: ”hvartill må läggas ännu det skäl, ”alt en partiel förhöjning i ordinarie one”ra icke synes stå i öfverensstämmelse med -principen alt endast bevillningen bör miss - Den 11 Februari i* 3oi '‘förhållanden i Grundskatterne utjemna , ”har Utskottet funnit betänkligt, att någon "förändring uti de för Mantalspenningarnes "Utgörande inom nyssnämnde g Län hittils ”följde grunder för närvarande tillstyrka,” ■— Jag hemställer om det blir möjligt * att i Bevillningsväg jemnka missförhållandet i Grundskatterne, och om sådant kan verkställas utan en ny koppskatt, till undvikande af missnöje och oreda* Beträffande sjelfva hufvudfrågan, så har den olikhet, som nu existerar i mantalspenningarnes erläggande å olika orter, kommit deraf* att mantalspenningarne härleda sig ursprungligen från en förut varande Qvarntullsafgift, hvilken bestämdes efter den säd man bade att förmala. Förhållandet har likväl i detta fall undergått betydliga förändringar. I Götheborgs och Bohus Län företer sig den obillighet, att då alla jordbrukande af allmogen, såsom Bönder och Torpare, endast erlägga 8 sk. i mantalspenningar, utgår denna afgift af fiskare, inhyseshjon och arbetsfolk med 12 sk. Denna province, som tillförene hade ringa säd att förmala, och i föl jd deraf fick ringa qvarntull, har nu updrifvit sin sädesproduction, så att den kan afsätta betydligt spannemål. Konungens Befallningshafvande i nämnde Län har äfven tillstyrkt, alt mantalspenningarne deri Länet måtte af alla mantalsskrifne personer lika utgöras. Andra exempel visa äfven, huru orättvis denna skatts olika utgående 302 Den 21 F e b r u a r i i. är.
Utskotten hafva formerat en 5:te dass för ännu ouppfunnen redskap med 64 ggtrs afverknings-förmåga i månaden och i denna insatt den gamla pistoriska pannan, som, efter hvad kändt är, eger obetydlig högre afverknings-förmåga, än de med dubbel rectificator i 4;de classen. Äfvenså är utom all billighet, att, då pannans kokning sker genom ånga, beskattningen ökas med 100 procent. §. 28. Vid bestämmandet af beskatlnings-grundei ne, hafva Utskotten förbisett, att skillnad bör göras i beskattningen för den, som endast till husbehof vill tillverka sitt bränvin , och den, sorn fnbriks-mässigt drifver tillverkningen. Alt betala en hög skatt eller afgift, för det jag till mitt hushåll bränner mitt bränvin, är lika onaturligt, som örn jag skulle betala för det jag brygger mitt öl eller dricka. Jag har derföre ansett att en 20 kannors panna och derunder i i.-sta classen, som icke kan åstadkomma större tillverkning, än ett vanligt hushåll oundgängligen behöfver, borde vara skattfri, eller åtminstone beläggas med så obetydlig afgift, att den ej blefve det minsta känbar och således vore ett undanlag från den öfriga beskattningen. Lagstiftaren bör alltid tillse, då han vill förekomma ett ondt, att icke genom medlen dertill han åstadkommer det värre är: föragt för lagarne och möjligen upplösning af samhällsbanden. Det större panne-intressel och nykterhels-ifraren har trott, att det onda, nemligen fylleriet, kunnat förekommas, då de genom en oskälig skatt så godt som förbjuda begagnandet af husbehofs-pannan. De hafva häruti gjort ett stort misstag. Nykterhels-ifraren må predika dag och natt för menigheten, att det är omoraliskt och syndigt att öfverträda en lag, som förbjuder den att förskaffa sig hvad, enligt vanans magt, blifvit ett oundgängligt behof, och som, enligt naturlig och mensklig lag, ej bör förbjudas den;— han skall aldrig blifva trodd. Och skulle delta så kallade förbud för små-pannorn* BeviUit. och Ekon.
Alt, med uppliäfvande af alla angående stockstraff utfärdade föreskrifter, förordnas må, att sådant straff ieke vidare skall äga runi, och att, i det fall, då böter, i brist af tillgång hos den sakfällde, bordt dertill förvandlas, samma böter skola, på sätt Lag och Författningar i allmänhet innehålla, med fängelse aftjenas. För ärekränkande beskyllningar och afven för vanvördliga yttranden 1 tal och skrifter, finnas särskilda, efter brottets beskaffenhet afmatta, straffbestämmelser i allmänna Lagen utsatta, och i sammanhang dermed är den upprättelse, sorn den förolämpade äger utkräfva, jemväl föreskrifven, bestående i ett offentligt afbedjande af förbrytelsen inför Rätta. Sådan afbön skall fullgöras vid följande tillfällen: 1:0 Af den, som talar eller skrifver det sorn smädligt är om Konungens och Rikets Råd, i och för embetets skull; 5 Kap. 2 §. Af den, som slår eller smädar sin egen fader eller moder, sin stjuffader eller stjufmoder, svärfader eller svärmoder, stjufsvärfader eller stjufsvärmoder; 14 Kap. 2 och 3 §§. samma Balk; 3:o Af tjenstehjon, som uppsåtligen eller af hastigo mode bär hugg eller slag å sin husbonde eller matmoder, eller fäller oqvädinsord emot dem, eller sätter sig upp emot dem med hot och vanvördiga ord eller åthäfvor; eller slår sin förman eller den i husbondens ställe satt är, eller fäller smädeord, eller hotar och van vördar dem; äfvensom af ryttare, kneckt eller båtsman, sorn slår eller misshandlar sin rusthållare eller rotebonde, eller hans hustru eller barn eller legohjon, för deras föräldrars eller husbondes skull; i5 Kap. 9 §. samma Balk; /po Af den, som höter eller undsäger någon Domare eller annan Konungens Embetsman, eller gifver honom smädliga ord i embetes-ärender; 18 Kap. 8 §. samma Balk, jemförd med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779; 5:o
Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 125. Nej — 35. Anmältes och bordlädes: Lag-Utsk:ts Retänk. N:o 33, i ani. af väckta motioner om förändring i stadgandena ang:de giftomannarätt; samt Exped.-Utsk:ts Mern. och Utlåt.: N:o 10, till Högloft. R. o. Ad., i ani. af åteyremiss å skrifvelseförslaget N:o 67; och N:o 11, ang:de bestämmande af dag för nästa lagtima riksdags början. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. 38 Den 2 Maj e. m. Lördagen den 2 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades prot:t för den 4 sistl. Mars e. m. Upplästes ett af Hr Lagerheim, Otto, ingifvet Mern. af följ:de lydelse: Som jag i följd af tjensteåligganden måste afresa från hufvudstaden, nödgas jag afsäga mig min plats såsom Bänkman inom 14:de bänkm:s-afd:n, under anhållan att likväl blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen. Frih. Peyron, Gustaf, hade inlemnat ett Mern., som nu upplästes och lydde sålunda: Hindrad genom tjenstgöring får jag härmed, jemte anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt, afsäga mig förtroendet som suppleant i Stats-Utsk:t. Sedan R. o. Ad. härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att välja en suppleant i StatsUtsk:t efter Frih. Peyron. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 29 sisth April bordlagde Utlåtrn:
– (Faller in) «Men också den kärfvaste. Till akademist passar han icke.« – «Kärfheten är ett fel, som åtminstone ej lärer kunna förebrås den muntre Envallsson, som skrifvit: «Iphigenie den andra, eller de gamla grekiska historierna«; «Slotteröhlet, eller Kronfogdarne«; «Bobis bröllopp«, oberäknadt alla hans öfversättningar och efterbildningar, från «Konung Richard Lejonhjerta« och «Azemia, eller Vildarne«, ända ned till «Tunnbindaren«; «Savoyardgossarne«; «Den talande taflan« och «Figaros bröllopp«. – «Allt det der hör till det löjliga slaget; min akademi skall hålla sig endast till det allvarsamma. Dessutom är herr Envallsson notarius publicus. Huru tycker du väl, att en sådan skulle uppbära värdigheten af «en bland de aderton i svenska akademien«? – «Det finnes två med namnet Fant, af hvilka den ene med framgång försökt sig i «Öfningar af sällskapet Vitterlek« och i «Vitterhetsnöjen«; den andre, oberäknadt en myckenhet historiska arbeten för öfrigt, skrifvit ett utkast till den store konungs lefverne, hvars födelsedag Ers Maj:t utsett till årlig högtidsdag åt akademien.« – «Ingendera anstår mig. Den enes rim äro lika sträfva, som den andres prosa.« – «Lilljestråhle torde då knappt vara värdt att jag nämner?« – «Visst icke; ty äfven om hans sångmö vore lika täck, som hon nu i stället är pedantisk, finge han aldrig inträde i min akademi. Han är och blir en obotlig «Mössa«, och i deras sällskap ha ännu aldrig glädjen och behagen trifts.« – «Lannerstiernas vers äro visserligen ledigare, och såsom den der skänkt skådeplatsen «Qvinnorna och Förtroendet«, torde han kanske ej vara oförtjent af nådig uppmärksamhet och uppmuntran.« – «Hans språk är föråldradt: det är språkets föryngring, min akademi får sig ålagdt.«
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Då jag alldeles icke är jurist, så kan det icke falla mig in att inlåta mig i denna vigtiga fråga. Jag har likväl ofta genomtänkt detta ämne, till och med gått så långt, att jag på tryck utgifvit mina tankar derom. I andra länder, i synnerhet i Tyskland, har man längesedan inrättat provincial-pupillkamrar. Ordet provincial är måhända der rätt användt; ty dermed afses icke en fömyndarekammare, som behöfver öfvertaga den speciella ledningen af myndlingens intressen, ulan dessa inrättningar utgöra ett slags öfver-pupillkamrar, som tillse att den tillfördnade förmyndaren gör sin skyldighet, och utan denna pupillkammares vett och medgifvande kan icke en förmyndare afhända sin pupill någon del af hans egendom. Egendomen kan hvarken försäljas eller förpantas eller på något sätt förstöras, utan att sådant förut blifvit bos pupillkammaren anmäldt. I en sådan inrättning ser jag den enda säkerhet, som måhända kan beredas åt omyndige, och onekligen, mine Hrr, hafva vi så många exempel, ty värr, på oredlige förmyndare och äfven på dem som, utan att vara oredlige, af bristande insigt vanvårdat myndlingars egendom, att det är oroande för dem sorn veta sina omyndiga barns välfärd anförtrodd åt så osäkra händer. Jag anhåller om återremiss, samt att detta mitt yttrande måtte få åtfölja återremissen lill Utsk. Hr Danckvardt: Det är i anledn. af Hr Cederschjölds anmärkn-.r, som jag funnit behöfligt att referera mig lill mitt utlåt, i frågan, hvilket förutsätter antagandet, att icke något ansvar älåge de gode män, som uppdrages granskningen af förmyndareräkningen. Skulle en sådan lag antagas, som Utsk. föreslagit, så har visserligen Hr Cederschjöld rätt deruti, att troligen ingen skulle vilja åtaga sig ett sådant ansvar.
Detta är blott i korthet hvad jag velat anföra i ani. af Hr Åkermans mot mig rigtade anmärkmr; för öfrigt, hvad sjelfva saken vidkommer, är jag fortfarande af den öfvertygelsen, att K. o. Ad. handlade klokast i att afslå förev:de Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att deruuder yrkats dels bifall till och dels afslag å BankoUtskits förev;de Utlåt., framställde H. Exc. först propos. på bifall till detsamma, dervid svarades mångå ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag å samma Utlåt., då svaren utföllo med starka och talrika ja jemte ganska manga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Ehrenheim begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller BankoUtskits Utlåt. N:o 40, i ani. af gjorda ackordsanbud för Bankens återstående fordringar, på grund af protesterade vexlar, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår B. o. Ad. närande Utlåt.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 19. Nej — 21. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 0 e. m. Föredrogs ånyo Konst.Utskds den 15 och 18 dennes bordlagde Mern. N:o 61, i ani. af RiksStms beslut rör:de det uti Konst.- Utsk;ts Mern. N-.o 53 framställda förslag till ändringar i Reg.- Formen och Riksd.Ordmn, om riksdags hållande hvarje år. Med frånträdande af sin förra gemensamma tanka, antog R. o. Ad.
Med Lapparnes utarmande förtorkar denna inkomstkälla, förutan hvilken möjligheten upphör, att i denna ödsliga och aflägsna trakt underhålla ett hushåll, hvars flyktiga, om icke straffbara, odlingsnit tvifvelsutan medfört mera skada än gagn. Om också händelser af denna art ej äro nog talrika, för att kunna anses medföra särdeles betydliga följder, i afseende på det hela af Lapparnes förminskning, så rådfrågom Kjrkoböckerne som icke skola dölja det sanna förhållandet. Af dem finna vi, att Gellivare Socken, utgörande Luleå Lappmarks betydligare hälft, år 1780 ägde 915 Lappar och 268 Nybyggare — 1825 — 416 — och 867 — En tidrymd af blott 1\5 år visar således ett alldeles motsatt förhållande: NyLyggarnes antal fördubbladt och Lapparnes deremot till hälften förminskadt. —- Uti Jockmocks Socken, som utgör den andra hälften af nyssnämnde Lappmark, är olikheten på de emellan 1775 och i8o5 förflutne åren icke så betydlig, då blott 172 byggare tillkommit mot 148 Lappman, som afgått; men på sistförflutne 18 år hafva Nybyggarne der ökat sin personal med Den i5 December f. m. 269, och Lapparne minskat sin med 61 personer. Som vid detta tillfälle troligen är af mindre väsendtlighet att närmare utreda orsaken till nyssnämnde förhållande, då hvarken farsoter eller utflyttningar kunna såsom skäl angifvas, skall jag blott tillåta mig anförandet af de olägenheter, sorn deraf äro en ovedersäglig följd.
Därpå hemtas hela det andra sällskapet, som nu af formen och färgen på ögat skall gissa sig till, hvem den maskerade personen är. Man söker vilseleda de gissande genom att t. ex. placera ett barn så högt att det tages lör en fullväxt person o. s. v. De gissande församla sig emellertid om en person och uttala hvar och en sin tanke, om hvem denne är. Till slut resa sig de utklädda ur sitt omhölje, och allmänt skratt följer, då t. ex.en gammal herre visar sig i stället för en ung Hicka. Fönster trädgården. Kamelians (Camelia japonica) blomstringstid infaller i månaderna februari till maj, men likväl kunna många sorter genom drifning bringas till blomning redan i oktober och november. Kameliorna älska fuktig luft och skugga. Vid starkt solsken måste man därför skydda dem, hvilket lättast sker genom att ställa för en tidning. Annu bättre är att gifva dem en plats, där blott den tidiga morgonoch den sena aftonsolen träffar dem. Här få de då stå i fred, utan att vändas. Ombyte af plats har till följd, att blad och knoppar falla af. Kameliorna omplanteras, sedan de unga skotten utvecklat sig och satt knoppar (i juni — juli). Man gifver dem en med sand och fet lera blandad hedjord. Omplanteringen behöfver likvisst icke ske hvarje år, isynnerhet icke med större exemplar. Man vattnar dem med ljumt sjövatten eller regnvatten, hälst bör vattningen ske morgon eller afton, och så sparsamt att roten ej hålles för fuktig, men ej häller riktigt torr. Bladen måste alltid hållas fria från dam, hvarför man som oftast tvättar dem med en svamp Kontor och lager: 45 Vesterlånggatan 45 Meddelande från (Earl (Malmbergs Bröderna Ähgren Husgerådsmagasin e &amp; m 3 B Hamngatan 3 B. Nyheter för köket. telef. telef. Bort med liktornarnel Seletor. ~ S £ d _ * Priskurant å Handskar, i för hvilkas hållbarhet ansvaras: Kul. 4-knapps med breda silkessömmar d:o 5 snör-knäppen » » — - d:o 4 tryckd:o (nyhet!)
Den i Memorialet N:o 66 föreslagna förändringen antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Beslöt Borgare-Ståndet, att, i likhet med hvad vid förlidne Riksdag egt rum, åt de af Rikets Ständer valde Herrar Coxniterade till tryckfrihetens vård uppdraga att Prot.mUrdrag den 5 Mars 1830. att tillse, det ej mindre Rikets Grundlagar, med de vid denna Riksdag antagna förändringar deruti , än äfven Riksdags-beslutet felfritt tryckas; till deltagande uti hvilket beslut de öfriga Riks-Stånden skulle vördsamt och vänligen inbjudas; äfven som Ståndet fann, det borde, i händelse nämnde beslut, genom inbjudningens antagande, blifver Rikets Ständers, Expeditions.Utskottet anmodas att för Herrar Comiterade i ofvanberörda ändamål förordnande uppsätta Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Sedan, vid pröfningen af Stats-Utskottets Utlåtande, N-’o 414, i anledning af erhållen återremiss på Utskottets Betänkande, N.'o 383, angående sättet för upptagandet afdetlån Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Betänkande Nto 382» beslutit, Bonde-Ståndet under denna dag, bland annat, förordnat, att den i 3:dje punkten af Utskottets förnyade förslag till hufvudgrunder för upplåningen omförmälde och till 8 högst 10 procent projecterade rabatt eller mellangift och provision m.
Majlis nådiga förslag beslutat : l:o alt den underhållssumma af 60,000 R:dr B:ko, som, genom Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27 Augusti 1823, anvisades för Hennes Majit numera EnkeDrotlning Josefina, i händelse Hennes Majit skulle komma uti enke-stånd, skall förhöjas till samma belopp, som Hennes Majit Enke-Drottningen Desideria uppbär, eller 120,000 Ridr Runt; hvarjemte, enligt Rikets Ständers njss åberopade underdåniga skrifvelse, Tullgarns kungsgård är Hennes Majit till enkesäte anvisad; 2io alt till Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne skall såsom årligt underhäll utgå 36,000 Ridr, inberäknadt H ans Kongl. Höghets nuvarande anslag 10,000 Ridr; samt 3:o att till Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenie, som förut årligen såsom handpenningar åtnjutit 10,000 Ridr, skall i stället såsom årligt anslag uppföras ett belopp af 18,000 R:dr, Beträffande åter den, för händelse af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Dalarne förmälning, begärda tillökning af 17,000 Ridr uti anslaget för Hans Kongl. Höghet, hafva Rikets Ständer, enär del icke är kändt, att den höga förmätningen inom någon kortare lid är alt emotse, icke funnit af behofvet påkalladt att härom nu falla beslut; äfvensom Rikets Ständer funnit sig förhindrade att till E, K. Majits nådiga framställning om beviljande af ett särskildt anslag å 6,000 Ridr till utfodring af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Östergötland stall lemna bifall.
En fjerdedel t. ex. af hela närvar, indelta styrkan vore allt hvad jag ville bestå; men denna fjerdedel, om ock ringa till antal, skulle blifva så mycket mera betydande i afseende på dess stridsförmäga, emedan jag ville att hvarje individ derinom skulle hafva denna sednare så fullt utbildad, som det är möjligt att i fred hos en krigare åstadkomma. Denna lilla , men fasta och friska kärna sammanhållen, stärkt och lifvad af ett utmärkt dugligt befäl , med full tillräcklighet beräknadt för det hela af det lefvande försvaret, skulle utgöra likasom härens själ, lifselementet deri, genom hvilket den styrande viljan skulle verka på de råare, mera materiella krafterna, som annu icke hunnit upp till någon förädlad utveckling. Men det vore också af yttersta nödvändighet, att befälet verkligen blefve ett befäl, som under alla förhållanden ägde förmåga alt med framgång föra sitt folk i elden, och som icke blott med blindt mod kastade sig i faran, utan som ock med snabb blick och raskt beslut visste än klokt förekomma, än väl beherrska densamma. Men en sådan förmåga kan vårt indelta befäl nu omöjligen få; ty några få veckors ofullständiga öfningar förgätas mest under månader af visserligen nyt - Den g Maj f. in. 4»7 tiga, men föga militäriska sysselsättningar. Jag skulle tro armdens tjenstbarhet bättre befordrad genom mindre antal befäl; men som ständigt i dépöterna sysselsatte sig dels med trupps tilidaning och utbildning, dels med utvidgning af egna bade tbeoretiska och praktiska kunskaper; den dubbla mödan skulle naturligtvis blifva åtföljd af dubbel lön , och på så sätt äfven ganska fä af Svenska arme'ens officerare blifva missbelåtne på bytet. För att sedan fylla den uppkomna bristen, tror jag ej att särdeles i Sverige skulle blifva mycket svårt alt åstadkomma ett befäl, som vore antingen alldeles eller åtminstone nära på olönadt. Jag hoppas att nyss icke hafva blifvit missförstådd, då jag yrkade på reducering af indelta hären, ända till ^:del af dess styrka.