Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prof. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 42 Höft. 4 26 Statsbtskottets Memorial, N:o 302. mindre släta och enfärgade, än genom väfnadssättet eller olika färgadt silke fa<;onerade” böra bestämmas till 10 r:dr 32 sk. per skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, bestämmes eventuela införselstullen å de till denna rubrik hänförliga artiklar till 7 r:dr skålpundet. Voteringen har utfallit med 52 ja och 66 nej, samt en sedel kasserad; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. Den, som vill, att, på sätt tre stånd beslutat, eventuela införselstullen å bomuUsväfnader, alngods, hvita, alla ej specificerade, ”genom väfnadssättet släta, såsom kalikå, bomullslärft m. fl.” bestämmes till 1 r:dr 5 sk. 4 rst. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; rinnér nej, bestämmes denna tull till 36 sk. skålpundet. Voteringen har utfallit med 68 ja och 50 nej, samt en sedel kasserad; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. 77:de voteringen (enligt 174 punkten). Den, som, i öfverensstämmelse med tre stånds beslut, anser bomullsväfnader, alngods, färgade, alla genom väfnadssättet släta, “enfärgade" böra åsättas eventuel införselsafgift till belopp af 1 r:dr 5 sk. 4 rst. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nejs vinner nej, bestämmes denna tull till 36 sk. skålpundet. Voteringen har utfallit med 69 ja och 49 nej, samt en sedel kasserad; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. 78:de voteringen (enligt 175 punkten).
Vidkommande det förstberörda af dessa förslags finnér Utskottet det vara ett allmänt stadgande så väl uti de förut utfärdade, söm de sedermera tillkomme och nu gällande ExpeditionsTaxor och Chartse-Sigiliatas Författningar, så val att fattige rättsökande parter, som intet äga, hvarmed de kunna betala, skola vid Ofveroch Under-Domstolar samt Fxecutions-Säten utan vedergällning undfå hvad för dem till deras rätts sökande och forsvar nödigt är; som ock att desse höra vara från ChajtEe-Sigiilatas-afgift i sådant fall befnåöe; äfvensom derjemte uti Chartas-SigillatasFor fatt ningen är föreskri fyet, att Ansökningar och actioner af och fpr Scholom Hospitaler, Fattigvård, — Inrättningar och alla andra fromma Stiftelser bora yara från Chartse Sigiilatse-afgift befriade. Enär nu de, hvilka uti Fat(igvårds-Directionerna i Städerna biträda hvarken vanligen äga för ett sådant besvär någon vedergällning samt ej eller hafva andre medel under min Disposition, än dets?, sorn till de fattigas försörjande antingen gar:
Frih. Raab, Adam Christian; Frill. Stjernstedt har motsatt sig återremiss, på den grupd, att han, likasom Hr Akerman, i egenskap af ledamot utaf BancoUtsk., icke trodde att någonting dermed kunde vinnas, att BancoUtsk. icke skäligen skulle kunna afgifva ett annat svar, än det, som Utsk. redan meddelat; destonjindre, sade Frih:p, sorn Utsk. föreslagit creditiv för privatbanker till, spanmålsbelåning, men att det visade sig, att privatbankerne icke begagnade dessa creditiv. Jag vill fästa den värde talarens uppmärksamhet derå, alt fastän BaucoUlsk:s betänk. N:o 29 visligen bar antydt, att privatbanker äro ganska nyttiga inrättningar, sä är det derföre icke sagdt, att dessa alltid komma alt fortfara, ulan alt den tid tillstunda!' måhända snart dä de ej mera finnas lill; och vid sådant förhållande, huru skola då de föreslagna crediliven lämpligen varda utdelade till spanmåls-uppköpare? — Jag kan ej annat än understödja Frih. Hermelins mening, att baucoregiem. må så förändras, att creditiv må finnas att tillgå för belåning af spaumåt för hvem som helst, som kan ställa fullgod säkerhet, oberoende af assosialioner och af privathankernes tillvaro. Då BancoUiskis betänk. iN:o 29 disculerades, funnos flere talare, som i högsta måtto ville inskränka alla lån, ja, som ville sätta oss på dietkur, men yrkade likväl, att om några utvägar till länebilräden skulle vidtagas, borde det hufvudsakligen och företräijesvis ske för belåning af producter framför namnbelåning;, och-, dä Utsk. föreslagit tillökningar i andra läneröretsegrenar, så skulle jag tro, att Utsk. gjorde väl uti att lemna, försträckningar just till det nu afsedda ändamålet. I’å sådan grund och då jag tror, att detta ändamål kan vinnas, yrkar jag återremiss.
Domkapitlen, vid behandling af de mål, om hvilka § 1 talar, skall yttra sig om upprättelse, å ena, och ersättning, å andra sidan, när fråga derom uppstår; § 3 bjuder att, då i nyssnämnda mål vittnen åberopas eller nödiga anses, de skola höras af domstolen i orten; § i stadgar, att alla andra brott, större eller mindre, som Prest tillvitas, skola vid domstolen i orten, i närvaro af Consis tori i-full mägtig. ransakas och afdömas; och § 5 innehåller, att när brottet, är af så grof beskaffenhet, att embetets förlust påstås, domstolen skall yttra sig allenast, huru brottet efter lag anses bör, och Consistorium utlåta sig om embetets förlust; hvarjemte der tillägges, att i sistnämnda fall både domstolens och Consistorii utslag skola Hofrätten underställas. Derefter ') Detta Kongl. Bref, innehållande 12 §§, afhandla» förnämligast grunderna och sättet för Prestera befordran. Endast 1 § talar om fel i embetet m. m., som hit hörer. Det är sålunda företrädesvis förstberörda ämne. som den här ofvan förut af Domkapitlet åberopade ingressen till 1786 års Bref afser. 91 följer § 6, som »/rån ofvannämnda mål undantager dem, som angå religionen eller »söndring och affall från den evangeliska läran, med hvilka efter förra förfatlninmingarne kommer att förfaras)). Hade det varit lagstiftarens mening, alt dessa sistnämnda mål skolat, såsom Domkapitlet påslår, afgöras af Domkapitlen, så hade han ej behöft åberopa »förra författningar». Han hade kunnat helt och hållet underlåta att tala om undantag, ifall han ansett dessa mål vara hänförliga lill sådana, som röra en Prests förhållande i embetet, eller, om han ändock velat skilja dem från mål, som röra embetsfel, likväl bordt hänvisa dem till enahanda behandling, sorn 1 § för dessa sistnämnda föreskrifver.
N:o 02 gjorda anmärkn:r föranleda lill delsammas återremitterande. Ropades ja. Företogs till pröfning Allin. Besv.- o. Ekou.Utskis d. 20 oell 30 sisll. Jan. på bordet lagda betänk. N:o 117, i anledn. af väckte motioner, ronde förändringar uti Rikets elementarläroverk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. liifölle, att detta betänk, blefve punktvis föredraget. Ropades ja. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Ronde sättet för föredragningen af detta betänk., hade jag ämnat vördsamt begära, att det åtminstone måtte vara hvarje ledamot öppet att, i fall tvenne punkter skulle äga ett så nära sammanhang, att de endast i detta sammanhang kunna pröfvas, på en gång uttala sin mening rör:de dessa punkter. I anledn. häraf förklarade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att det, oaktadt föredragningen skedde punktvis, komme att bero på R. o. Ad:s pröfning vid hvarje särskildt tillfälle, om flere punkter borde i ett sammanhang förekomma lill afgörande. 1:sta punkten, innehållande tillstyrkande, att It. St. matte till Ii. M. i und. framföra den önskan, att K. M., vid den i nåder utlofvade definitiva organisationen af Rikets undervisningsanstalter, tucktes förordna om en sådan förändring i elementarläroverket, att nuvar. apologistoch lärdomsskola samt gymnasium komme att utgöra en enda fullständigt sammanhängande skola med. tvenne bildningslinier. Doctor Wallins vid Dtsk:s betänk, fogade reservation upplästes, på begäran af Hr Tersmeden, Nils, som derefter anförde: Jag delar i allo de åsigter, som Doctor Wallin har uttryckt i sin reservation. Till en början får jag bedja om ursäkt, i händelse jag vid behandlingen af della vigiiga ämne skulle öfverträ da gränsen af den första punkten. Jag anser icke möjligt att hälla sig till en punkt i sänder, emedan åtskilliga hafva allt för mycket sammanhang med hvarandra.
Genom 176 § i Reglementet är vordet stadgadt, att Banken skall, så vidt sig göra låter, alltid vara innehafvare af lätt realisabla förbindelser till belopp af 6,367,900 R:dr R:mt, hvilka löpa med minst 4 procent ränta och äro utgifna af Riksgälds-kontoret eller andra Verk och Inrättningar, hvilkas obligationer Fullmägtige anse lemna full säkerhet; börande Fullmägtige, när omständigheterna sådant medgifva, medelst anskaffande af dylika räntebärande papper ersätta den minskning, som genom infriande eller försäljning af obligationer uppkommer. Jemte förmälan, hurusom ändamålet med detta stadgande, på grund hvaraf Banko-fullmägtige åt Ranken anskaffat obligationer till det betydliga beloppet af mera än 8,000,000 R:dr, syntes hafva varit, att Fullmägtige, vid inträffande behof, skulle kunna genom obligationernes försäljning uteller inrikes, i förra fallet bereda tillökning af den metalliska kassan och i det sednare minska den utelöpande sedelstocken och såmedelst bringa densamma i ett lämpligt förhållande till nämnde kassa, men att erfarenheten skulle visat att de obligationer, Banken egde, icke vore, hvad de borde vara, lätt realisabla, enär desamma ej kunde utan betydlig förlust afyttras inom landet och deras försäljning utrikes äfven vore med svårighet och uppoffringar förenad, har uti väckt motion Riksdags-fullmägtigen Nils Pettersson från Calmar län föreslagit icke allenast att stadgandet i 176 § af Banko-reglementet måtte upphäfvas och Fullmägtige i stället förbjudas att hädanefter belasta Banken med dylika, enligt motionärens yttrande, onyttiga valutor, utan äfven att, då Smålands, Skånska, Wermlands och Östgöta Hypolheks-föreningarne nyligen kontraherat lån till höga belopp, Fullmägtige måtte åläggas att, så fort som möjligt, söka träffa aftal med Direktionerne öfver nämnde Föreningar om infriande af de utaf dem utfärdade obligationer, som Banken innehar, till samma pris, för hvilket de blifvit af Banken inköpta.
Penningen, eller varan silfver har sålunda under flera århundraden fortfarande fallit. Hos oss har myntvärdet derjemte förringats af ett skärskildt skäl, hvilket ej ligger i penningen sjelf, ulan i vår fattigdom. Hade vi haft silfvermynt allena: så vore af anledmr, som jag visat, penningen nu mindre värd än för 300 år sedan. Men vi hafva dessutom ntgifvit pappers-mynt, som ej kunnat enligt löfte inlösas med silfver, utan vi hafva gjort stats-bankrutt, hvarigenom peuninge-värdet än ytterligare fallit. Vära skatter betalas, och vår rörelse bedrifves, som hvar man vet, ännu i denna stund med papper. De redan gjorda förlusterna derpå och dess osäkerhet för framtiden mäste följaktligen vid delta tillfälle lagas i beräkning. J velen, mine Hrr! att vår sista realisation gjordes på del sätt, att ägaren af 1 r:dr b:ko sedlar, i st. f. att derföre, enligt sedelns lydelse, erhålla 48 sk. silfver, ej fick mera än 18 sådana; följaktligen blott jj af hvad honom med rätta tillkom. Penningen har sålunda i Sverige försämrats icke blott derföre, alt silfrel fallit i värde, ulan äfven derföre, att Svenska Staten betalat med sedlar pä bankens kredit, hvilka denne ej kunnat inlösa annorlunda än, såsom jag sagt, med 37£ procent, hvilka med andra ord utgjorde den utdelning fordringsägarne erhöllo i kommersen. Efterser man åter huru det förhåller s-ig med matvaror, t. ex. med de båda räntepersedlarne smör och spannmål, hvilka komiterade alternatift föreslagit att sätta i st f. alla andra, sä finnér man att dess värde, af redan anförda orsaker, stigit, i samma män, som penningen förringats, och att Kronans inkomst skolat i samma förhållande minskas, om hon haft sina inkomster ställda i penningar och ej i räntepersedlar? Efter en uppgift, som jag har frän tillförlitlig källa, kostade 1 LS smör under Gustaf Wasas lid, efter beräkning i vårt nuvar:de riksg:s-mynt, 2 r:dr 8 sk.
VI. U. 164. A. 183. E. 510. — N:o 21. till Rikets Ständer, dels i anledning af vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanteringscassans inkomster och utgifter, dels angående särskilda framställningar i fråga om vården och tillsynen ä samt hushållningen med de i riket varande häradsallmänningar. I. 135. R. 141. VII. II. 188. A. 222. VIII. E. 177. — N:o 22. till Rikets Ständer, angående åtgärder för behöfvandes undsättning i rnissvextår, samt härmed gemenskap egande frågor. I. 135, 140. R. 141, VI. B. 548, 550. A. 560. VII. E. 175. A, 191. VIII. U. 118. A. 166. U. 230. A. 234. — N:o 23. till Rikets Ständer, angående understöd af allmänna medel för Tullslatens enskilda pensionsinrättning. I. 135. R. 141. III. B. 248, 313, 374. Å. 379. Se vidare Suts-Utskottets Utlåtande N:o 91. — N:o 24, till Rikets Ständer, angående säkerhetshandlingarne för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg af Rikets Ständer beviljade lån, stort 140,000 R:dr. I. 135. R. 141. II. B. 223. A. 228. E. 364. — N:o 25. till Rikets Ständer, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar. I. 136. A. 142. B. 341. A. 410. — N:o 26. till Rikets Ständer, angående grunderna för rättigheten att tillverka, omdistillera och i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid. I. 44, 105. R. 107.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har nemligen denna inträd under de sednare åren i medeltal utgjort något öfver 9,000 R:dr R:mt, hvilket, jemfördt med Postverkets hela inkomslbelopp, sorn år, 1857 uppgick till öfver en million Riksdaler, mäste erkännas vara af föga betydenhet. Vid bedömandet af denna fråga bör emellertid, enligt Utskottets tanke, hufvudsakligt afseende fästas derpå, att ett obehöflig! fördyrande äf den utländska Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 157. 11 pressens periodiska alster mäste utöfva ett hämmande inflytande på nationens intellektuela gemenskap med andra länder. Vetenskapen oell konsten äro till sin natur kosmopoliter. Hvarje hinder för den gemenskap, det utbyte af idéer emellan de^ olika folken, sorn utgör ett af vilkoren för den menskliga bildningens utbredning, måste i sin män motverka denna bildning. Det bör således ligga i Statens intresse' att på allt sätt underlätta utbytet och omsättningen företrädesvis af sådana litterära arbeten, sorn afse vetenskap och konst äfvensom de för samhällets utveckling särdeles vigtiga tekniska yrkena. Att befrämja gemenskapen med andra länder i nu angifna hänseenden är framförallt angeläget för en mindre nation, sorn ej kungöra anspråk på att gä i spetsen för civilisationen och hvars delaktighet deruti alltid mäste blifva beroende af en liflig och oafbruten beröring med de nationer, hvilka på grund af rikare tillgångar vunnit större framsteg i bildningen. Då nu detta vigtiga ändamål ej kan undgå att motverkas genom den prisförhöjning af ifrågavarande litterära arbeten, som nu eger rum, är det utan tvifvel angeläget att rättelse härutinnan åvägabringas, och synes härvid vara lämpligast, att, i likhet med hvad för postförsändelser i allmänhet eger rum. en portosats bestämmes för utländska tidningar och tidskrifter, hvilket porto torde kunna utan olägenhet fastställas så billigt, att det icke i betydlig mån fördyrade ifrågavarande, icke blott för politiska underrättelsers meddelande, utan äfven för litterära och vetenskapliga ändamål, behöfliga periodiska skrifter.
Men just derföre skulle förslaget om fondens öfverflytt ning på hypotbeksföreningar möta motstånd i BondeSt., så framt man icke respecterar de små jordägarnes nuvarande rätt att få lån i Banken, särdeles sorn de äro uteslutna från hypotheksföreningarna. Medeltalet af fastighetslånen utgör nu i Westerbottens län 2ti r:dr, i Norrbottens län 268 r:dr, och i allmänhet i,3i2 r:dr; de högsta lånen utgöra 14,000 r:dr, hvaraf tvenne finnas i WesterNorrlands län, men ingen bestämd norm hvarken för fördelningen eller beloppet har hittills ägt rum. Jemtlands och Gottlands län hafva allsintet, då deremot Östergöthlands län har 22 proc. af hela fonden. Att söka grunden för fördelningen i inteckningsbeloppet, skulle vara att complicera beräkningarna, hvilket man bör undvika för att icke de öfriga BiksSt., då beslutet skall fattas, må finna för besvärligt att för sig göra klart, huru saken kan utfalla. Om man deremot fördelar efter allmänt kända grunder, skola alla finna sig belåtna; och jag, som ser saken ur en practisk synpunkt, tillstyrker altså detta. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller, att Ridd.Secret. ville låta oss höra ordalagen i det beslut, angrde faslighetslånefonden, till instämmande hvari R. o. Ad. beslutat att inbjuda de öfriga RiksSt. Emedlertid vill jag nu, i anledning af Hr Lefrens sednaste yttrande, bloU förklara, att äfven jag anser Gr. Frölich? förslag vara det rättsenligaste, och att jag tagit mig friheten föreslå dess frånträdande endast för det practiska ändamålet, att vi så hastigt som möjligt må komma till ett resultat och få inbjudningen communicerad med de öfriga RiksSt:n så tidigt, alt de kunna fatta beslut derom, innan BancoTJtsk. inkommer med sitt sammanjemnkningsförslag. Underteckn. Ridd.Secret.: R. o. Ad. har fattat tvenne särskilda beslut, som hafva sammauhang med detta ämne. Det första och hufvudsakliga beslutet var vid i8:de punkten, der mom. f) erhöll följande lydelse:
Gyllenram och med åberopande af de skäl han anfört, yrkar jåg, att anmälan till bränvinsbränning ej behöfver ske förr än 14 dagar före bränningstidens inträffande. De skäl, som häremot blifvit anförda, kan jag för min del icke godkänna. Derest man vill vara försäkrad om att erhålla skickliga kontrollörer, böra väl Landslnne på förhand veta, hvilka personer äro lill denna befattning lämpliga, samt villiga att densamma emottaga, och lika nödvändigt är det, att man har ett visst antal kontrollörer i reserv, derest, anmälningarne någon gång skulle blifva talrikare än man beräknat. Den omtalade skriftvexlingen lärer således icke blifva så tidsödande, som man föreställt sig, och hela affären torde inskränka sig dertill, att efter anmälningarnes emottagande skicka bud på de kontrollörer, som skola användas under den instundande bränningstideu. Frih. von Kraemer: I 2-.dra mom. af 27:de §:n finnes äfven en föreskrift, som torde upfylla det af Gr. Mörner afsedda ändamål. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: De åberopade §§ innehålla ingenting derom, att bränvinstillverkaren skall upgifva huru många mäskekar han t ämnar begagna, hvilket icke får anses vara Den 27 April e. in. 557 af föga vigt, enär det alltid mäste vara nyttigt, alt på förhand kunna känna ungefärliga beloppet af den blifvande tillverkningen Frih. von Kraemer: Jag anser icke, atl någon upgift å mäskekarens antal och beskaffenhet är nödvändig, då, enl. detta förslag, produkten, som erhälles vid ett större bränneri, skall för skattens beräknande upmätas. Annorlunda vore förhållandet, om K. M:s förslag blifvit antaget, att inmäsknings-qvantiteten skulle bestämma beskattningen, men då, enl. Ulskts förslag, produkten bestämmer beskattningen, erfordras ej några föreskrifter, huruledes mäskekaren eller den öfriga redskapen skall vara beskaffad. Gr. Lagerbjelke: Med anledn. af Hr Gyllenrams utaf Gr.
Monopolier, se privilegier, exclustva. Dec. 741. 749» Jan. ILO'/. Motioner, nya, om en prescriptions-tid derför Gct. 1145. om afstäende ifrän att göra nya, Ian. 154. 161. 447. 430. 947. 976. ^ , Mäl och wigter, om förbättring af de l Riket bruke, lige, Iul. 85. Mätt, mäl och wigt, om förbättring i Zustcnngs-an, slätterne för Mars, 670. 818. 872. Mö, om Lagens stadgande att hon, af hwad älder hon wara mä stall stända under förmynderskap, Iul. <vct. l2v8. Lag-Utstottet, Dec. 1399; "58. exp. ->r. 1005. 1048. 1076. rtyelm, Xxel lotta» introducerad, 4)ct. 1367, Register. §9 NLrnör, Grefwe Xäolptt Oot ,», yttranden, Iun. 455. 497. 73r. 777. 816. 8l8. IIOO. Llörnei-, Grefwe <H 8reU«ii, yttranden, Maji iZo. i58. Mrnee, Grefwe ^il«, yttranden, Dec. 44. 45. 46. Mriier») Biffopen Friherre, anmälan hos Preste-Ständet rörande nägon wid Banco - Utskottets granstning af Fullmagtiges och Revisorcrncs förhällande wid Nealisations-tt-ägan förefallen oordning, Aug. H51. 1270. 127Z. I77; fc Psleä Lappmark. Register. Konungens Nädiga Proposttion derom, Vlov. 98- irz. 124. 410.
Herr RosenquistFredrik Leonhard4 hade inlemna! följande, sorn upplästes: Sveriges Grundlag är yngre, än kyrkor lagen. Den förra befaller i 28 §., att för-, tjenst och skicklighet skola respecteras, och den senare tillåter icke ett Consistorium, att obestyrkt och ensidigt frånkänna en präst-! man de egenskaper sorn dugelig, hvarpå han genom sjelfva utöfningen af prästerliga uppi drag gifvit tillräckeliga prof. Sådant är för-! hållandet här; och resultatet måste således blifva, att icke hag, utan godtycke dicterat beslutet. Jag anhåller att detta yttrande må få dela Memorialets ödg. Friherre Cederström, Jacob: Jag är skyldig att, till bestyrkande af Wisby Consistorii intygande om presten Ekman, vits-; orda, att Ekman under den tid han före-; stod pastoralvärdigheten i Endre pastorat för Kyrkoherden Eyth, var ett åtlöje för För-; samlingen, och med hvilken ungdomen vid flere tillfällen drifvit gäck, såsom att sätta honom baklänges på hästen m. m, Att en sådan person icke bör kunna komma i frå^ ga, att befordras till KyrkoherdeEmbetet, ehuru i öfrigt icke brottslig, synes vara naturligt. Haris Ex cell en ce Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att CoiistitutionsUlskottets förevarande Memorial måtte läggas till handlingarne, hvilket bifölls. Den 17 Ju lii e. m. Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 27 sistl. Maji under N:o 32 afgifne, samt den 4 derpå följde Junii, e. m. på bordet lagde, Memorial, rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning, ifråga om behandlingen af anmaldte anledningar till åtal emot f. d. Magazins-Directionen.
Den ursägten att dylika missräkningar äro vanliga vid alla Förslager af Bruksanläggningar, byggnader m. m, är så mycket mindre lämpelig, som i fall Grefve von Platen haft denna sakkännedom redan 1809, han icke bordt sådant förtega i ty hade ett ord derom blifvit* nämnt, hade säkert aldrig denna Canal, som nu sätter oss i sådan brydsamhet, blifvit företagen; det var endast i förlitande på Grefve von Plåtens kunskaper och dess försäkran, att den kunde verkställas med 1,600,000 R:dr, samt det utan Statens Gravation, endast genom sammanskott af Private. Då vi nu deremot finna opåliteligheten af det som då uppgafs, och man ännu åberopar att hinder möta, dem man ej kunnat förutse, således alldeles i osäkerhet huru många Miljoner ännu erfordras till fullbordandet af detta Verk; så synes hoppet allt mer och mer försvinna om en lycklig utgång, och vore dä tro - 94 Den i April. ligen säkrast att taga den mindre skadan i 'stället för den större, samt låta företagst hvi* la. Hvad förlusten af den förderfvade Provianten angar, så finnes denna uppgift i en tryckt skrift, sorn snart lärer blifva alimänt bekant. Äfvenledes öar bär blifvit yttrat och tnedgifvit, att en olaglighet måst begås deruti, att Län blifvit upptagne i Djsconten tili Canal-Arbetets behof, emedan det annars icke kunnat fullbordas enligt den fastställde planen, då de dertill anslagne medel varit otjllräckelige. Det lärer svårligen kunna försvaras, att man för att dölja ett misstag begår en olaglighet, att man för att fullborda ett arbete, hvartill Fonden är bl i tvert otillräcklig, antingen genom misscalcul eller misshushållning, griper till andras Egendom och använder den sig till nytta, hvarigenom nu möjligen Discontens Creditorer kunna komma att förlora å 20 proCent.