Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf får Utskottet, hvad först angår yrkandet derom, att de medel, som kunna hafva influtit för vid Kongl. Hof-stallet försåldt fourage, måtte till Stats-Verket levereras, fästa uppmärksamheten derå, att Utskottet visserligen icke underlåtit att anföra skäl för sin hemställan, enär densamma, enligt hvad Utlåtandet innehåller, grundats derå, att Utskottet uti Utlåtandet Nro 76, i anledning af Rikets Ständers senast församlade Revisorers anmärkning om saknad redovisning för det till Kongl. Hof-stallet levererade fourage, yttrat, att, då Rikets Ständer år 1809 erbjödo Kongl. Majrt rationel’ för visst antal hästar', och detta fourage således var öfverlemnadt till Kongl. Majrts disposition, serskild redovisning för dess användande icke syntes kunna ifrågakomma, i följd hvaraf Stats-Verket ej eller kan väcka anspråk på de medel, som tilläfventyrs hafva till Hof-stallet influtit genom försäljning af besparadt fourage, hvars tillkomst, på sätt vid motionens remitterande blifvit upplyst och Utskottets förra Utlåtande om förmå leir, skall hafva hufvudsakligen härrört deraf, alt, under H. M. Konungens vistande i Norrige och å öfnings-läger, ett större antal hästar dit afgålt och der blifvit på Hans Majrts serskilda bekostnad underhållet. På grund häraf^ och då, hvad serskildt vidkommer anmärkningen, att nu ifrågavarande anslag är förslagsanslag, detta förhållande endast eger rum med det till fourage-persedlarnes anskaffning anvisade contanta belopp, hvaremot fouraget, på sätt förr nämndt är, finnes till bestämd qvantitet anvisadt, anser Utskottet sig böra vidhålla dess förra, af 2:ne Riks-Slånd bifallna, Utlåtande.
Det iir denna omständighet, på hvilken jag vill fästa StatsUtsk:ts upmärksamhet; den är visserligen i och för sig så enkel och klar, att jag tror, att StatsUtsk:ts ledamöter funnit denna utväg, äfven om jag ej gjort dem upmärksamma derpå. Men då nu frågan kommit, på tal vid gemensamma öfverläggningen, och då vi sett flera Statsllegleringsperioder gå förbi, utan att något i det afs:det blifvit gjordt, så har jag trott, att det ej vore öfverflödigt att erinra om denna utväg. Hvad, Mine Hrr! angar nyttan och nödvändigheten af ett inhemskt fondsystems införande, så har detta blifvit så väl framstäldt och bevisadt af talare, som under f. rms lopp yttrade sig, att jag har föga eller intet att tillägga. Man fruktar, att obligationerna icke skulle fä kurs på Stockholms börs: att gifva dem kurs, beror af Riksg.Kont., som för detta ändamål har att använda sin amortissementsfond. På landsbygden skulle de efter min öfvertygelse blifva synnerligen begärliga. Skulle man också ej vänta af en så ny åtgärd, att den skulle genast gestalta sig som den i en framtid kommer att göra det, så lärer vä! ingen kunna bestrida, att dessa obligationer åtminstone ganska lätt kunna hypotiseras, äfven om deras ömsesidiga utbyte ej vore lifligt. Eller skulle Staten icke hafva kredit inom landet, då den har det utom? Hvad äro dessa obligationer annat än en tillförsäkrad ränteinkomst, tilldess de inlösas, annat än en säkerhet, som är bättre än en inteckning? Mot en annan talares yttrande ber jag att få anmärka, att, om jag också icke funnit andra anledningar att afstyrka uptagandet af 35 mill., jag skulle hafva bestridt denna åsitrt af den orsak, att jag Anner hvarken nyttan eller vigten af att gå framtidens behof så långt i förväg. En värd talare har erinrat derom, att det ännu skulle finnas dyningar inom landet efter den s. k. krisen, och att man vid denna frågas behandling borde fästa särdeles afs:de på denna omständighet.
Den rättfärdige skall grönskas, såsom ett palmträ; han skall växa, såsom ett cedreträ på Libanon. De der planterade äro uti Herrans hus, de skola i vår Guds gårdom grönskas. Och om de än gamle varda, skola de likväl blomstras, fruktsamme och färske vara; Att de förkunna skola, att Herren så from är; min tröst, och intet orätt är i honom. Herren är Konung och härliga beprydd; Herren är beprydd, och hafver begynt ett rike, så vidt som verlden är, och tillredt det, att det blifva skall. Ifrå den tiden står din stol fast; du äst evig. Herre, vattuströmmarna upphäfva sig, vattuströmmarna upphäfva sitt fräsande; vattuströmmarna upphäfva sina böljor. De vågar i hafvet äro stora, och fräsa grufveliga; men Herren är ännu större i höjdene. Din ord äro en rätt lära; helighet, Herre, är dins hus prydning evinnerliga. Herre Gud, hvilkom hämnden tillhörer; Gud, hvilkom hämnden tillhörer, bete dig. Upphöj dig, du verldenes domare; vedergäll dem högfärdigom det de förtjena. Herre, huru länge skola de ogudaktige, huru länge skola de ogudaktige pråla; Och så högmodeliga tala; och alle ogerningsmän så berömma sig? Herre, de förtrycka ditt folk, och plåga ditt arf. Enkor och främlingar dräpa de, och faderlösa döda de; Och säga: Herren ser det intet; och Jacobs Gud aktar det intet. Märker dock, I galne ibland folket; och I dårar, när viljen I vise varda? Den der örat planterat hafver, skulle han icke höra? Den der ögat gjort hafver, skulle han icke se? Den der Hedningarna näpser, skulle han icke straffa? den der menniskorna lärer hvad de veta. Men Herren vet menniskornas tankar, att de fåfängelige äro. Säll är den som du, Herre, tuktar, och lärer honom genom din lag; Att han tålamod hafva må, då illa går; tilldess dem ogudaktiga grafven beredd varder.
Vid förnyad föredragning! af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 16 sistlidne April rneddeldte samt föregående Plenidag uppläste och på bordet lagde Betänkanden , angående : 1, väckte motioner om de i Riket bosatte Judar , äfvensom 2. Stads-Majoren Westins motion, om inrättande af en Besparings - Bank , hvarigenom han ansett tillfälle för den fattige arbetaren vara lemnadt, att med fördel använda sin erhållna förtjenst; Blefvo desse Betänkanden af Bonde-Ståndet bifallne ; Och ville Ståndet vid sistnämnde fråga hafva tillagd den önskan, att försök till utrönande af det uppgifne Förslagets nytta och användbarhet , först måtte göras i Hufvudstaden, der en mera sammanträngd folkmängd och en lättare tillfällig arbets-förtjenst synes förnämligast gynna och befordra verkställigheten samt uppfylla ändamålet al en sådan inrättning. S. D. Sedan Banko-Utskottets den 28 sistl. April afgifne och nu ankomne ytterligare Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid det Betänkande, Utskottet under den 10 Martii aflålit , angående yrkad rättighet, för en hvar att emot Svenskt Speciemynt , få i Banken tillbyta sig omyntadt guld och silfver, blifvit upp - 39a Pro t. TJtdr. d. 4 Maji 1818- ]äst , fann Bonde-Stan Jet, sorn redan bifallit Utstöttets forst rneddeldta Betänkande, hvilket äfven af Högvördige Presteoch Vällofl. BorgareStänden blifvit gilladt, att nu förevarande Utlatande endast borde läggas till handlingarna; Den 8 Maji 1818* Fran Högloft. Ridderslcapel och Adeln. S, D. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne samt den 4 dennes, förmiddagen, p3 bordet lagde Betänkauden: Frän Banko-Utskottet.
meddela de bättre af de ej prisbelönade beskrivningarna och uttalar som si ?i varma förhoppning, att ingen af våra läsarinnor, som kan ha något att meddela, undandrager sig detta, då det ju för dem själfva blir af det största intresse, att denna af delning — » basaren » — • genom inbördes tillmötesgående och meddelanden framstår rikhaltig och omvexlande, när nu julklappsomsorgernas tid står för dörren. Men hvad som göres, bör göras fort! Annars kommer det hela för sent. Tändernas vård. léjeu betydande roll länderna spela i matsmältningen och utseendet borde göra det till en sträng plikt för alla att vårda denna viktiga del af kroppen med särskild omsorg. Som kändt är, bör maten för att smältas ordentligt tuggas fin och blandas med den nödvändiga mängden saliv. Kan detta ej ske på grund af tändernas dåliga beskaffenhet, sväljes maten i större eller mindre stycken, utan att vara blandad med den erforderliga saliven, och man får snart erfara följderna i form af trög afföring o. d. och kan därigenom lägga grunden till långvariga sjukdomar. Konsten att ha eller skaffa sig friska tänder är icke svår, om man redan tidigt vinnlägger sig om renlighet och omsorgsfull vård. Sköljning i munnen med ljumt vatten borde man ej försumma efter någon måltid. Endast alltför lätt fastna matrester i munnens fördjupningar, undergå förskämning och bilda syror, som först angripa det yttersta lagret, tandemaljen, därpå tandbenet och så gå vidare i sitt förstörelseverk, tills tanden blifvit ihålig, kronan brytes af och en halfrutten, illaluktande rot blott återstår. De närmast sittande tänderna smittas snart och röna samma öde. Hvarken eau de Bålet, salicylvatten eller dylikt kan hjälpa, så länge en dålig tand är härd för smitta. (f^J Därför bör man i tid, medan hålet ännu är obetydligt, låta en skicklig tandläkare plombera tanden och åter göra den brukbar. Man må icke tro, att man själf med guttaperka eller annan enkel fyllning kan afhjälpa det onda. Häraf skulle man ha mera skada än nytta. Den ovilkorligen nödvändiga, samvetsgranna behandlingen af den sjnka tanden, såväl som fyllningen af densamma, kan endast läkaren med passande verktyg företaga.
Standar för sin del ansågo sakens stora vigt och angelägenhet fordra att, innan lagförslagen till hufvudsaklig prof täng hos Rikets Ständer föreUommo, den ytterligare granskning af desamma blefve företagen, som för ändamålets vinnande vore af nöden, dels ock för vinnande af detta ändamål i underdånighet hemställt att en kommittee eller lagberedning måtte sammansättas af O o O Justitise-Statsministern, två Justitise-råd, Justitia^kansleren och Rikets Ständers Justitise-ombudsman, samt fem andre lagfarne män, äfvensom alt åt denna beredning kunde uppdragas att, med jemförelse af de vid lagförslagen gjorda anmärkningar ytterligare granska och genomgå desamma, att undersöka och uppgöra förslag till de Lag-Vtskollels Betänkande, N:o 5. 11 förändringar i domslolarnes organisation och i fängelse-systemet, sosn ined det nya lagverket måste införas, så ock utarbeta grunderna och ordningen för lagverkets promulgerande och sättande i verkställighet; att i den mån de förberedande arbetena med hvarje del af lagförslaget fulländades en sådan del af lagverket klefve för Kongl. Maj:t uti Stats-rådet i underdånighet föredragen och det derefter slutligen beredda förslaget genom tryck allmängjordt; alt dessa arbeten så ställdes, att tryekningen af de sålunda beredda förslagen till Civiloch Ivriminal-lag kunde vara fulländad före den, vare sig lagtima eller urtima riksdag, som näst efter tre år från 1811 års riksdag infölle, och att Rikets Ständer då fingo emottaga Kongl. Majits nådiga proposition i ämnet; samt ändtligen att Lagberedningen äfven finge sig anförlrodt att redigera förslag till de särskilda författningar, som vid och för det nya lagverkets antagande och promulgation kunde finnas behöflig» att tillika utfärdas. Sedan Kongl.
Jag ber alt först få fria mig från den beskyllning att hafva förblandat begreppen om provincialoch privatbanker hvarimellan jag sedan många år tillbaka lärt mig göra skilnad. Jag tror icke att en assosiation kunde äga rum i detta afseende emellan riksbanken och enskilta kapitalister. Jag belvillar nemi. att enskilte, efter riksbankens antecedentila i den vägen, våga inlåta sig i dylika förbindelser med densamma. Man har här talat om den för något öfver 40 år sedan upphörde s. k. riksdiskonten och alt privata personer deruti hade del. Delta är sanni ; men det tillgick på det sättet, att då enskilta personer insatte sitt silfver och guld uti berörde bank, flngo de valuta derföre i riksg:s-roynt till -[ af det vär de som de i silfver insatt. Jag betviflar således att någon vidare vågar sin förmögenhet uti dylika assosialioner. I fråga om förslaget att privatbankerna skulle röra sig med riksbankens sedlar, haiman yttrat att hela nationen skulle dermed vara belåten med undantag af aktieägarne i privatbanksbolagen. Detta undantag är enl. min öfvertygelse orättvist. Första förslaget om alt enskilda banker skulle röra sig med riksbankens sedlar väcktes för 10 år sedan uti dåvar.Ostgötha privatbankbolag, der man således ansåg det vara med sin fördel öfverensstämmande och alldeles icke innebära någon olägenhet för sig. Jag hyllar äfven den åsigten, att det bästa vore om privalbankerne rörde sig med riksbankens sedlar. Det nämnde förslaget stannade likväl emot rikbankens omedgörliga reglemente och då gällande begrepp om dylika transaktioner. Jag är också öfvertygad att en dylik idé aldrig skall kunna realiseras så länge banken fordrar så att säga påtagliga säkerheter, som enskilde personer icke vilja prestera; ty för utlenmandet af sedelblanketter fordrar R. 16 Den 9 Juni. St:s bank att enskilte skulle deponera sådana såkerhetshandlingar, sorn t. ex. inteckningar, hvilka deponerade i riksbanken på en ort långt aflägsen frän de enskildes hemvist, icke utan största svårighet skulle kunna blifva för desse sednare åtkomliga i och för inteckningsförnyelse, påtecknande af räntebetalningar m. m.
Ett lätt moln jagade öfver Bländas panna, men hon tycktes hafva föresatt sig att i dag vara glad och svarade derför skämtsamt: “Nej det vore verkligen orättvist att beskylla dig för att lägga några band på mig med afseende på min toilett. Jag är öfvertygad att du ej märker om jag går klädd i sammet, blommor och spetsar eller i grått vadmal. Andra unga fruar bruka kokettera med sin klädsel för att behaga sina män, men mig är den mödan besparad.“ “Men hvad jag dock alltid märker,“ svarade glädtigt Halfdan, “är att min lilla hustru är den vackraste och behagligaste af alla unga fruar.“ “Underligt då att det är mig så fullkomligt omöjligt att införa något toffelregemente här i huset“, log Blända. De båda makarna trädde nu in i matsalen, der frukostbordet stod dukadt med mer än vanlig prydlighet. En grupp af blommande vexter prydde bordets midt och framför den stora förgyllda kaffekoppen, som var framsatt för Halfdans plats, stod en broderad länstol, en födelsedagspresent från Blända, frukten af flera nätters vaka. “Jag har den äran att gratulera,“ sade Blända leende och glad. “Tack, tack.“ Halfdan klappade tankspridd hennes hand, som låg på stolskarmen. “Vill du vara god och slå i kaffe åt mig nu, ty jag har brådtom.“ “Men du märker ju ej ens stolen, i hvilken du sätter dig. Stig upp igen, min herre, och var så god och observera, hvilket vackert arbete det är.“ “Har du gjort allt detta? Men, kära Blända, när har du haft tillfälle dertill. Jag har aldrig sett dig sysselsatt dermed.“ “Tror du att jag skulle arbetat derpå i din närvaro! Jag har passat på då du har varit borta, och ibland har jag stigit upp i god tid om morgnarna för att hinna få den färdig.“ “Du, som är klen och så väl behöfver hvila, har försakat din nattro för sådant lappri som ett grannt broderi. Det var verkligen bra dåraktigt, då stolen hade varit fullkomligt lika bra utan de der grannlåterna. Jag förstår ej att värdera sådant kram.“
Jag finner således intet lämpligare stadgande, än det som nu förefinnes, Dea 3o Mars e. m. 341 att frågor om origtig taxering gå till KammarRätten och derifrån till Kongl. Maj:t, med rättighet att vända sig till Justitieombudsmannen, i händelse man anser sig hafva skäl att klaga öfver KammarRättens förfarande. Man har äfven yttrat, att KammarRätten utöfvat sin anmärkningsrätt på ett så betänkligt sätt, att det föranledt en Kongl. Proposition i ämnet. Jag lemnar det derhän; men i alla fall är icke här stället för en sådan anmärkning. Det bör beifras genom Justitieombudsmannen, i fall man tror sig hafva fog dertill. Jag skulle således i allo tillstyrka bifall till Utskottets Betänkande, om icke i a:dra punkten förekom den besynnerligheten, att Utskottet inskränkt KammarRättens granskningsrätt i taxerings-frågor, deröfver besvär ej anföras, till de fall, då taxeringen understiger Minimi-tabellen. I följd häraf skulle KammarRätten ej äga rätt till anmärkning emot en partiel nedsättning för en eller annan socken i ett eller annat Län, emedan klagomål deröfver icke Länsvis kunna anföras, och förhållandet dessutom icke kan vara kändt, förrän alla PröfningsComittéernes arbeten inkomma till KammarRätten. Jag skulle likväl tro, att frågan, huruvida partiel nedsättning någonsin bör äga rum, först borde afgöras. Man har 34a Den 3o Mars e. m. äfven sagt, att de i Minirni-tabellen fastställda liemraansvärden aldrig kunde understigas, då Landshöfdingen och Landskamereraren äro närvarande. Men härvid torde få erinras, att Landshöfdingen ej äger mer än en röst i Committeen och kan öfverröstas. Jag anhåller således om återremiss. Herr von HartmansdorffAugust: Äfven jag anhåller om återremiss, men hufvudsakligen derföre, att jag i det hela instämmer i Herr af Billberghs åsigter. Dock önskar jag att få göra några anmärkningar, i anledning af hvad Herr Hjerta yttrat.
En stidan undangom ' d, ha.lfforvilda plats funno vi i en ntkant af den gamla staden. Det var det s&amp; kallade sA1caza.r viejo)), en stor tradgkrd, som innesluter de galnla krenelerade torn och murar, soul gnnu &amp; terstA af de morislze lralifernas en g&amp;ng praktfulla residens. I tradgtdens anliiggning pc~ terraswr med marmorbalastrader, af de pr&amp;lilrtiga haseiner, sem tjBnat sultaninnorna till bad, kkan inan tinnu spAra de finbildade inorernas ralfinerade smak. En viss forsmak af O~: ientet~. fhr man for ofrjgt st ' hela stadea. Husen aro niistan alla byggda med den gamla ~noriska fordelningefi - enoch tvRv8ningshus ined flata tnk, i midten en g&amp;rd - el patio - orngifven af arkadel:, soln uppbka en riln~lt girden lijpande veranda, till hvilken alla hnsets riun. vetta nt. Midt pO dep vanligen qarmorbelngdn gardm en liten Eontiin, olngjfveu at: praktfulla bladviister, och rondt om iiro hnsets biista i~lobler uppstallda, d8 giiden pA sanllna ging tjiinstgor soln motta~gaingsrnm. Under den hetaste firstiden skyddas man frAu dell brii.nnande solhettan geuom ett soltalt, under den kallaste salnlar man sig i skillet bring de stora kopparfyrfaten. Just i ett sRdnnt typiskt sydspanskt hus bodde vi, ett. a~~spr&amp;kslost, men renligt och hemtrefligt litet hotell - eller snarare pension. Husets folk voro vanliga och tillmb; tesg&amp;edde, isynnerhet Lade vi roligt af bekantskapen med seiiorita Pilar, vardinnazzs niece, en.
Öfverskådlig framställning af arbetets plan samt allmänna grundsattser och motiver, tillika med uppgift och jemförelse af de väsendtligaste skiljaktigheterne emellan den nu gällande Lagens stadganden oeh dem, som till antagande föreslås, jemte skälen till dessa senares afvikelser från de förra, så att denna framställning, under fortgången af Rikets Ständers gransknings-avbete, ehvad det kommer att å en eller flere Riksdagar för sig gå, må kunna tjena till stödjepunkt, ledning och rättelse. Rikets Ständer framhärda etc. IV; o jExp. TJtsh. Förslag till uriel. Skrift’. N:o 146- 345 N:o Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829. Prés te-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående dels Professoren Doctor N. Akerman tillagd Gratification och dels heviljadt understöd för Ortopediska Institutet i Stockholm. S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om understöds beviljande af allmänna medel för det i Hufvudstad en af Professoren, Doctor Nils Åkerman stiftade Ortopediska Institut, som, med Nådigt tillstånd, bär namn af Josephinas Institut, och hvars föremål är att återställa kroppsbildning , helsa och växtlighet hos lytta, vanskapliga och sjukliga barn; i hvilket afseende tillika blifvit föreslaget, dels att af allmänna medel en lämplig gratification mätte tilläggas Doctor Åkermanj såsom ersättning ej mindre för dess gjorda uppoffring af egna medel och en lönande praktik, i ändamål att inom Fäderneslandet tillvägabringa denna Inrättning, än äfven för den förlust, han fått vidkännas, i afseende på ett inskränkt antal patienter det första året, dels ock, att 3 till 4°°° Rd. Banco åvBihang t. R. S:s Prof. tQ:de Sami. 44 346 Exp. Etsk. Förslag till und.
Detta bevis på vår utveckling, kan äfven gifva åt vårt national högmod, det hppp att vi i andra afseende» ej skola uppehållas i våra framsteg. Man har redan vunnit mera upplysning uti Statshushållningens nyare systemer. Den-, na vettenskap så nära förenad med nationernernes välmåga och oberoende, har länge i likhet med politiken, snarare varit en samling af olyckliga försök, än af rigtiga och<gagneliga principer. Folken trodde hvad politiken angår, att deras olyckor härrörde af att magten befanns uti Konungarnas händer, och Konungarne hade funnit att Folken ej voro lyckligare för att de styrde sig sjelfve. Ingen af dem hade tillräckligt besinnat att den vigtigaste frågan ej bestod uti, hos hvem magten hvilade? men deruti; att det borde sättas gränsor för denna magt. Enväldets och sjelfsvåldas öfverdrift har ändtligen bidragit till upptäckande af den medelväg, som utgör allas säkerhet och lycka ; nemligen constitutionen; äfvensom uti Statshushållning och industri. De båda motsatta och farliga systemerna af en obegränsad frihet, och en ytterlig prohibition hafva fört oss tili erkännande af nödvändigheten utaf en måtta, som skall förena förmånerna och förekomma missbruken af båda systemerna. Alltför länge har man trodt sig kunna beräkna ett lands tillgångar efter de utbetaita skatterna, alltför länge har man antagit den falska princip, att Ben 17 April f, nu 293 i en Stat de förmögnare Folkslasserne äro af mindre vigt, och att Folket ensamt utgör allt, och i följd deraf, i stället för att lemna tillfälle åt de rikare att genom arbete skaffa Folket tillfälle till förtjenst och förkofran, har man deremot, uoder ett sken af Democrati, som alltid smickrar hopen och bedrager den på sitt sanna interesse, under sken af att jemka allt, i stället för att näima Folkets välstånd till de förmögnare classernas, har man nedtryckt de mera förmögne, och på det sättet jemnat allt genom en allmän brist.
om ätersiäcnde rcdowisning för i Finland utelöpande medel, Febr. 959. 994. 800. om hwitstampelns päsattande i Riksgalds-Contoret, Mars 299. 916. 941. 1077. — om afgiftens nedsättande till hälften för Allmogen i Rattegängsmäl, Mars ,197. Ckristian ^nZiist, Hans Fursts. Höghet prins, af Schleswig Holstein Sonderburg Augustenburg, af Kongl. Majtt föreslagen till Thronföljarc. — Dest Adoptions-Aet. se ^kronprins. Christinehamns stad om lindring i Bewillning för. Iul' ?i8. Civil Staterne, (Stats Reglerings Bilagan Litt. D.) Fehr. 720. il??. 1177. Llereci och Schole Staterne (Stats Reglcrings-Bilagan Litt. E>.) Febr. 727. 772. Ooelc, Evilllr I-nävip, yttranden, Inli 4. Consetzsioner Se privilegier. Loncurs Stadgan, 1798. sirs, om ändring i mista delar deraf, Aug. >392. Lonscri; tion till landets förswar angäcnde. Se Olattonal-Dewäring. Lonst tulions^Utstokket om dest Ledamöters antal Maji 74. Aug. iZiz. — dest Ledamöter; se Lista — Me - Register. 29 morial och Betänkande»: — med Förslag' till Ncgerinsform. 516. — i anledning af wäckt fräga om ert inffranktare antal Ledamöter af Ridderskapet och Adeln Nti Riksens Staders Utffott Iuli 58. >45. >66. — med förslag till Riksdags-Ordning; Aug. 719. 766. i28i; Gct. 1332. — 4051. föreslaget tillägg wid flutet af 53 §. R.