Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Ceris titutions Utskottets betänkanden 22<) Någon besparing i den nog ansenliga kostnaden för Ståndsoch Utskotts Canceiliernes allönandc , förmodar deremot Utskottet kunna, utan förändring härutinnan af Q4 §•, erhållas, om blott samma efterlefves, i hvad den stadgar rörande vi!koren och liden för vedergällningens bestämmande. ''ällan skall , enligt ConstitutionsUtskottets tanka, en större personal af Ledamöter inom Utskotten främja sakernas lugnare och mognare beredning; Och för deras skyndsamma afgörande lärer den nästan alltid blifva hinderlig. Det är ock under denna åsigt, som Utskottet varit be tänkt att föreslå en inskränkning af Per sonalen inom tvänne Utskott, hvilka nu i Ledamöters talrikhet knapt eftergifva tvänne bland RiksStånden. Troligen verkar likväl intet i högre grad till Riksdagsgöromålens långsamma gång och fördröjda afslutande, än det allmänt kända och öfverklagade uppehåll, som, vid Rernisser, åter-reinisser och reservationer, föranledes och gynnas deraf, att ingen tid finnes utsatt, inom hvilken en munteligen gjord motion bör i afskrift till bordet aflemnas, att anmärkningarna 250 ConstitutionsUtskottets betänkanden. mot ett Utskotts betänkande måste i hela deras utförlighet från det ofta sent justerade Protocollet utskrifvas, samt att de för communicationen erforderliga exemplar af remitterade Memorial eller särskiltda anföranden aldrig eller sällan af StåndsLedamöterne sjelfva besörjas, hvarigenom såle des CancellieBetjeningens arbete och följaktligen dess antal nödvändigt ökas. Äfven i nämnde delar önskade Utskottet att hafva träffat några tjenliga och fullt användbara correctiv, hvilkas behof erfarenheten tillräckligt ådagalagt, och hvilkas rigtiga val hon ensam kan försäkra.
I den boken kan hon hafva låtit något komma i skriften om rådets beslut, och efter hon är så ovårdsam om kläder och böcker, kan den boken ha blifvit på bordet liggande, när fröken vändt ryggen till. Om nu kammarpigan Hagar, som ofta hela dagarna sysslar i frökens rum, fått den boken att se, har hon där kunnat läsa ... Kära syster menar dock inte, att hon därmed gått till danska sändebudet? Det törs jag heller inte säga återtog fru Beata något förlägen men där torde finnas andra mellanlöpare. Kristi himmelsfärdsdag på kvällen har pigan Hagar talat ryska eller lapska med en misstänkt karl här neder i slottet. Rikskanslern annoterade denna och andra uppgifter. Har kära syster tilläfventyrs sett kammarpigan klädd till dalkulla? frågade han vidare. Sista fastlagen, ja. Alla hofjungfrurna voro en afton klädda till dalkullor. Jag skall tala med fröken. Fröken Kerstins samtal i detta ämne med rikskanslern är icke antecknadt. Det är sannolikt, att hon med sin ömtåliga stolthet tillbakavisat hvarje misstanke mot någon af sin betjening. När hon blef ensam, uppslog hon sin tänkebok med de gröna saffianspermarna och läste där för den 12 Maj: »I dag var jag tillstädes i rådet och sade där intet ord med. Voro dock alla ense om krig mot Danmark. Hädanefter skall intet krig begynna med min vilja och consentement, där intet äran på spelet står. Det man menar är rikets välfärd kan med mycken ofärd en ände taga. Jag skall vara så stark, att ingen tör mig antasta, och under min tid skall riket fägnas med en fortdurande lyckelig fred.» Kristina blef tankfull, omläste sin anteckning engång till och sade därpå till Hagar, som förtecknade i rummet bredvid en packe nyss ankomna böcker: Har du några vänner i Finland? De torde vara få, svarade Hagar, pligtskyldigt inträdande. Ett fattigt torparefolk har visat huldhet mot mig. Bo de i Karelen? Nej, i Nyland. Det är lyckligt för dem. Moskoviten har gått öfver Nevan med 50,000 man, härjat Ingermanland och belägrar Viborg. Hvilken olycka!
I alla händelser är det en mycket grof och materialistisk uppfattning af vår frihet. Man anser kristendomen alltför idealistisk för oss; man tror att samhället genast skall brista, om denna frihet i förhållandet till Gud, som religionen bjuder, skulle utsträckas. Man har äfven här sagt, att en vis lagstiftning bör rätta sig efter den ståndpunkt, hvarpå folket befinner sig, och att man borde antaga K. Mits Propos, derföre att folket icke kan bära en högre grad af religiös frihet. Eör min del tror jag, att hvarje lag bör vittna om lagstifta ngens egen ståndpunkt i afside på upplysning, och jag tror att lagen redan såsom sådan har en stor förmåga att förädla och upplyfta sjelfva folket. Jag önskar af hjertat att Regeringen och representationen hade utgått från denna synpunkt, då de velat stifta den lag, sorn Deii 22 Maj. här är i fråga. Jag tror, att om de, i stället för att förvandla landsförvisningsstraffet i böter m. m., hade stadgat full frihet, skulle folket hafva förstått och vetat med tacksamhet sådant uppskatta. Frih. Cederström, Eudolf: I afs:de på den, emot ifrågav:de §:s första rad gjorda anmärkning, att nemi. der icke borde stå »den rena evangeliska läran”, utan blott den ”lutherska», ber jag att få erinra, att den lära, vi bekänna, är ju grundad på de i evangelierna innehållna berättelserna om Kristi lefnad och lärdomar; och hvad Luther gjorde, var ju blott att framdraga detta evangelium inför menniskornas blickar ur det dunkel, hvari, till följe af katholicismens mörka politik, det dittills befunnit sig. Dessutom torde det vara bekant, att Luther sjelf, med den blygsamhet, som höfves en stor och ädel man, ja hvarje, äfven den rikast begåfvade menniska, aldrig ville, att hans lärjungar skulle efter honom uppkallas. Ur denna synpunkt anser jag, att här icke heller bör nyttjas någon annan benämning, än den Lag-Utsk:t, i detta fall med K. M:t öfverensstämmande, har användt.
Hem man* - Lägen heter* - Qvarnar och Sågar* Afgift a f Af Löneinkomst från 200 till och med Boo R:dr, å 0 R:dr, Af Löneinkomst från 3oo till och med 4°° R‘.dr, å 0 Rldr* Af Löneinkomst från 4°o till och med 5oo R:dr, å 0 R:dr* Af Löneinkomst från 5oo till och med 6oo R:dr, å 0 Rtdr* Af Löneinkomst från 6oo till och med 700 Rjdr, å 0 R:dr* 3 Bevillnings-Utskottets Memorial, N.-o 45. 47 N : o 2 uti N. N. Län för år 18.. E m i> e t 7 n s t. Af Löneinkomst från 700 till och med 800 Rjdr, å 0 R:dr* D B r - Af Löneinkomst från 800 till och med goo R:dr, å 0 R:dr, Af Löneinkomst från 9oo till och med 1000 R:dr, å 0 Rjdr* Af Löneinkomst från 1000 till och med iiooR:dr, å 0 Rtdr* Af Löneinkomst från 1100 till och med 1200 Rjdr, å 0 Rjdr* > B Af Löneinkomst öfver 1200 R;dr, å 0 procent* Sun 48 Bevillnings-Ulskottels Memorial, N:o 45. Sammandrag öfver Taxer ings-Längderne N:o 3, uli A. N. Län för år 18.. Egendom, tillhörig Kongl. Maj:t och Kronan. Hemman. Lågenheter. Qvarnar och Sågar. »3: <1 p: I < p: Manta Qn H Antal P. <D H Antal Pa> H o s OJ n> g. ?■ CO fD B p För Landet N. N. Stad N. N. dito Summa Bevillnings-Utskotlets Memoria!j JV:o 45, 49 Sammandrag öfver Taxerings-Längderne N:o 4, uti N. N. Län för år 18 . För Landet . I Bih, lill B.
Och hvad är det, vid ett slikt förhållande, som hindrar Ridderskapet och Adeln att säga: Yi behöfva ej hela salen, vi skilja läktaren derifrån och göra dertill en särskilt uppgång. Jag kan ej se, att detta har något 28 Den 3 Februarii f. ro. sammanhang med nuvarande Riddarhusordning, eller att den derföre lägger något hinder. Hela andan, hela syftningen visar, att den blott har afseende på Ridderskapet och Adeln, såsom RiksStånd. Skulle deruti synas något annat, skulle det redan vara ett förskräckligt brott deremot, att våra Vaktmästare och Cantzlister här hafva inträde. Då borde de utvisas, och vi tourvis bestrida deras tjenster, om denna §. lade hinder för inträde här på de vilkor, sorn Ridderskapet och Adeln kunde finna godt bestämma. RiddarhusUtskottet har således, för sin del, ej kunnat antaga annan öfvertygelse än den, att de stadganden, som blifva nödige, om tillåtelse till inträde lemnäs, endast äro föremål för Ordningsstadgan. Att såsom Herr Lefren sluteligen föreslagit, först bestämma en strafflag och sedan hufvudfrågan, vågar jag tro vara det oformligaste af allt. Jag hemställer till den värde Ledamoten sjelf, hvilket besynnerligt förhållande skulle uppkomma, om, sedan lagen vöre antagen af alla 4 Stånden och gillad af Konungen, offentligheten af pluraliteten blef afslagen. Jag fruktar, att det skulle utsätta oss hos allmänheten för skarpa anmärkningar. Herr Teofren har också, i början af sitt anförande, erinrat om nödvändigheten, att vid detta tillfälle ej kränka MedStänders rätt. Jag bekänner upriktigt, att jag ej vet, hvad han menat med detta yttrande. Jag kan Den 3 Februarii f. m. 29 af MedStånden förnärmas, derigenom att Ridderskapet och Adein tillåter åhörare fö vara närvarande vid sina sammankomster. Jag tror tvärtom, att man snarare derigenom närmar sig till dem. Det ligger i vår sammansättning något eget, att nemligen representationen är fördeld på 4 särskilta rum. Jag lemnar derhän, om detta någonsin kan upphöra; hvad som åtminstone är säkert, är att det möter många svårigheter.
Men hvarför skall det, med sådane grundsatser, vara stångjernstillverkaren tillåtet att fritt få utföra sina produkter, då manufakturoch det finare smidet äfvensom machinverkstäderna derigenom lemnäs mindre omhägnad, än stångjerns-smidet, hvilket åt dessa bereder tillverkningsämnet? En naturlig följd af nämnda anordning har blifvit, att malmbrytningen, och tackjernstillverkningen i Sverige måst i det närmaste inskränka sig till hvad som för stångjernsoch stålförädlingen varit behöflig!. Enligt Kommers-kollegii underdåniga Berättelser uppgick i jemna tusental Malmbrytningen under 1840—1844 i medeltal årligen till 1,346,000 Skepp. 1850—1854 » » 1,599,000 » 1855—1859 » » 1,876,000 » Tackjernstillverkningen under 1840—1844 i medeltal årligen till 633,000 Skepp. 1850—1854 » » 746,000 » 1855—1859 »> » 880,000 » Stångjemstillv erhling en under 1840—1844 i medeltal årligen till 573,000 Skepp. 1850—1854 » » 681,000 » 1855—1859 »» » 800,000 » Bih. till R. St. A Haft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse M 49. Häraf synes att malmbrytningen och tackjärnstillverkningen under åren 1854—1859 icke i medeltal ökat sig med mer än 39 % af hvad de utgjorde för åren 1840—1844, eller i det närmaste samma procent, som ofvan anförda siffror utvisa såsom tillökning i stångjernstillverkningen under samma tid. Då nu härtill kommer, att Europas tackjernstillverkning (med inberäkning af Ryssland i Asien), hvilken 1840 utgjorde omkring 13,800,000 Skepp.
Men om de äfven icke blifvit använda utom 3:dje hufvudtiteln, äro de dock ämnade att bestrida indelta Armeens exercis, såsom författningarna stadga. Det åligger Staten att bekosta alla Den 10 April f. m. 71 vapenöTn ingar derutöfver; och hafva dessa medel dertill blifvit använda, mäste de anses såsom statsmedel och följaktligen äfven redovisas. Nu står det hvar och en fritt att i Kammarrätten taga kännedom om förhållandet härmed, hvilket äfven jag gjort och dervid funnit, att medlen till största delen' blifvit använda på ett sätt, som icke öfverensstiimmer med rustoch rotehållarnes åtagna förbindelser. Det är på dessa grunder, som jag icke kan förklara, huru man kunnat vilja bortraisonnera, att medlen äro statsmedel, på samma gång som man medgifver, att de användas till statens behof. Att K. M. vilkorligen bifallit revision af medlen, bevisas af Frih. v. Schulzenlieims sista yttrande, hvilket således äfven innefattar ett erkännande, att de äro statsmedel och följaktligen äfven underkastade revision; och jag kan således icke annat än finna det småaktigt att från revision undanhålla medel, om hvilkas användande hvar menniska kan göra sig underrättad i Kammarrätten. Gr. Cronhjelm: Frih. v. Schulzenheim har vid den citerade strophen utur Utsk:ns betänk, begått det felet att icke läsa till punkt. Om man derföre läser hela perioden, finner man, att der blott är fråga om rustoch rotehållarnes rätt att återfå sina penningar; men der afhandlas icke Ständernas granskningsrätt. Emedlertid har Frih. v. Schulzenheim börjat med att påstå, det Ständerna medgifvit det oriktiga i granskningsanspråket.
Brefwet den 27 Maji 1801 Allmogen ej mä betagas den frihet, att, till dcraS talans förande eller Fullmägtig, bruka sin skyldeman eller andre son, aberopade LagenS rum vmförmäler, dä de hofwa de dar nämnde egenskaper. Stockholm ben 8 September I809. Pä Högl. Ridd. och AdelnS Pä Högw. Prestk-StSndrtLedamöters wägnar. Ledamöters wägnar. Lijernlleöt. Oicrk Ljurbäck. iv44 Den zo September. Pä Högtär. Borgare-StänPä Hedcrw. Bonde-Ständets Ledamöters wägnar. dets Ledamöters wägnar. k. bl. Lrevesmukl. Leie Oloksloa. ^okan bloimbergslon. Begärdes pä bordet. Uplästes följande: Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Lag UtskottS Protocoll, hältet i Stockholm ben Z:de September 1829. Genom medbelabt Protocolls? Utdrag af den 27 slstl. Juli, hade Hederwärda Bonde - Ständet till Utskottets handläggning, bland annat, remitterat Ständets gemensamma yrkande om den tilläggning wid 25 Capitlet 8 § Bpggninga - Balken, akt Bruksoch Qvarnägare mätte, äfwcn som innehafware af utjordar hwilka ej äro inberäknade wid Hemmans - räntans stadgande, lik! wäghällnings-styldighctcn deltaga: samk att wägdclningar, som borde wcrkställas der de ej förr behörigen stedt, mätte kungöras, och i händelse af twist, pröfwas af Domaren lika med andre frägor om jord, innan de till Konungens Befallningshafwandcs stadfästelse öfwerlemnades. Dock som, wld företagen öfwcrläggning, ben 1 ofwanberörde mätto föreflagnr ändring uti nu gällande , ' för - Den zo September.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 47. berodde af olika förhållanden inom hvarje särskild stad, åt vederbörande myndigheter på stället skulle öfverlemnas att, inom i Stadgan utstakade gränser, gifva de vidare föreskrifter, som kunde erfordras; hvarjemte alltid utsattes det ansvar, som borde följa på uraktlåtenhet att iakttaga jemväl sådana särskilda stadganden. Deremot ansåg komitéen, hvad lokalmyndigheterna utöfver de af komitéen sålunda föreslagna gemensamma bestämmelser förordnat, i allmänhet vara af beskaffenhet att dels icke hafva bort föreskrifvas och alltså böra upphäfvas, dels endast för en eller annan stad vara behöfligt och således allenast der ega sin tillämplighet, på grund hvaraf komitéen föreslog det sätt, hvarpå sådana särskilda stadganden kunde åstadkommas.
Ständer, före deras åtskiljande, foga anstalt, att en afskrift af det nu upprättande Banco-Reglemente blifver till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnad och flere af de i Reglementet intagne föreskrifter, nu likasom tillförene, torde vara af beskaffenhet, att desamma ej kunna vinna tillämpning eller verkställighet, innan de blifvit till allmänhetens underrättelse vederbörligen kungjorde, tror Utskottet sig böra vördsamligen hemställa, att, i likhet med hvad vid sista Riksdag egt rum, enligt dåvarande Banco-Utskotts skrifvelse af den 18 Mars i83o, införd i ännu gällande Banco Reglemente af samma år, Utskottet måtte få lemna Banco-Fullmägtige uppdrag och autorisalion, att till Kongl. Majit i underd. öfverlemna en afskrift af det nu upprättande Banco-Reglemente, samt anmoda Fullmägtige, att, i händelse flere eller färre utaf de i samma Reglemente befintliga stadgande!), som äro af den egenskap, att Nådig Kungörelse för deras allmänna tillämpning och verkställighet bör föregå, icke vid Riksdagens afslutande hunnit blifva från Rikets Ständer i underdånighet anmälde, då hos Kongl. Majit göra underd. anhållan i detta -s hänseende. Någre Ledamöters reservationer bifogas. Reservationer: Af Herr Doctor Moren: ”Enär Kongl. Maj:t icke blott, i Följd så väl af 16 §.
Att hos hvarje ”Domstol skall föras en Förmyndare-bok ”upptagande Myndlingens och Förmyndarens i6 LagUtskottets Betänlande U:6 4gi ”namn och boningsort, när Förmyndaren 'dr ”förordnad, hvilken Domstol förordnandet ”meddelat, beloppet och värdet af Myndlin”gens tillgångar, fastighet serskildt uppgifven ”till namn, storlek m. m., när inteckning i 'Förmyndares egendom till Myndlingens säkerhet är vorden beviljad och förnyad, för ”huru stort belopp och i hvilken fastig”het, när Förmyndaren styrkt, att han för ”sin befattning redovisat och inteckningen ”blifvit dödad, jemte de flere omständigheter, ”sorn för fullständig upplysning kunna vaka erforderliga ; samt slutligen, att Do-! ”maren skall , vid ansvar såsom för andre ”tjenstefel , iakttaga de honom sålunda å''lagde skyldigheter och tillse, att Förmyn’’daren fullgör hvad på honom ankommer, "vid påföljd för Domaren att ersätta den ”skada och förlust, sorn genom hans forsum» ”melse eller vållande kan inträffa;” Hvarjemte Motionairen erinrat, dels att inteckning ej behufver tagas för omyndigs fastighét, enär det i Lagen stadgade förbud för Förmyndare att sälja eller förpanta Myndlingens fasta gods, utan Franders hörande och Domarens bifall , i detta afseende betryggar Myndlingens säkerhet, och dels, att det syntes vara med billighet öfverensstämmande, att Domaren , genom viss procent af Myndling - LagUtskottets Betänkande N:o 49; 17 lingens årliga inkomst,' erhåller någon ersättning för de ökade, ansvariga och magtpåliggande göromål , honom komma att åläggas Då nu Utskottet, efter att hafva tagit Sessa Motioner i öfvervägande, går att sitt utlåtande deröfver afgifva, får Utskottet först till besvarande upptaga den af Herrar Cederschjöld, Montan och Cron väckta fråga om de så kallade tysta förmonsrätternes nedflyttande näst efter inteckningsrätt.
För den händelse, att jemnlikhet i giftorätten och arfsrälten icke af Rikets Ständer bifalles, men deremot utsträckningen af arfsrälten för syskons afkomlingar antages, anser Utskottet sig höra, rörande senare ämnet, framställa ett alternativt förslag till ändring af 3 Cap. Ärfda-Balken och, i sammanhang dermed, föreslå ett hitintills saknadt uttryckligt lagstadgande, som bestämmer, huruvida arfsdelning bör ske endast i förhållande till dens stånd eller hemvist, som ärfves, eller om, då en eller flere af dem, genom hvilka de ärfvande varit med honom skylde, egt annat stånd eller hemvist, afseende derå jemväl bör fästas, hvarom fråga endast kan uppstå, derest olika arfsrätt för båda könen bibehålies; och då, efter Utskottets förmenande, den grundsats närmast öfverensstämmer med naturen af den så kallade representations-rätten, att jemväl de i ätten mellankommande personers stånd och hemvist böra afses; så kommer stadgandet att på denna grundsats byggas» Under förutsättning af nyss omför mälde händelse, hemställer alltså Utskottet: 1:0 att of vanberörde förslag, i hvad angår ändringar i g, 10 och 11 Cap. Giftermäls-Balken, samt 2, g och 12 Cap. ÄrfdaBalken, måtte förfalla; 2:0 att, i det föreslagna 3 Cap. Ärfda-Balken, 1 och 2 §§., 11 §. 1 punkten och i3 §. må erhålla följande förändrade lydelse: 1 §. Åro ej bröst-arfvingar till efter den döde och lefva dess föräldrar; dä är/ ven de, efter landsrätt, fader tvä delar, och modren trid jung, men efter stadsrätt, hälften hvardera» 2 §. Är en af föräldrarne död, och är o syskon till efter den, sorn ärfvas skall; ärf ven då de med den af föräldrarne, som lefver, och tagen den del, sorn den döda fadren eller modren ärfva skolat, om han eller hon lefvat. Är något af syskonen dödt, då skola dess afkomlingar i dess ställe och rätt träda.
Palmstjerna har tillräcklig säkerhet, att hans förslag blifver behörigen pröfvadt. Hr Dalman: Då det icke lärer vara någon annan förmenadt att begära Frih. Palmstjernas förslag på bordet, till dess alla punkter i betänk, blifvit genomgångna, torde sådant icke heller kunna vägras honom sjelf. Frih. Palmstjerna: Om mitt förslag icke vinner bifall och Hr Gr. o. Landtm, icke meddelar någon propos. till framdeles behandling deraf, har förslaget förfallit, och jag ser icke, huru det åter skall komma under pröfning. Jag kan icke finna, huru något tillägg t. ex. till första punkten numera skulle kunna tillvägabringas. Hvad som med tystnad förbigås, kan ej anses bifallet. Men om R. o. Ad. vill Den 3o Juli f. m. 33; vill lemna mig sälten öppen, medgifver jag gerna, att den för närvar, må hvila. Hr Dalman: Jag kan icke finna, att, om, sedan betänk, blifvit pröfvadt, någon ledamot yrkar ett tillägg till hvilken punkt som helst, sådant skulle kunna förvägras, såvida tillägget ej strider emot något förut fattadt beslut. Jag tror, att Frih. Palmstjerna skulle vara tillfredsställd, om Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåge Hr Frihts rätt i detta afseende öppen. Bien en propos. om It. o. Ad:s beslut i detta afseende anser jag oformlig, enär rättigheten är enligt grundlagen obestridlig. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det lian ansett Frih. Palmstjernas rätt ostridig att framdeles anmäla det tillägg, han begärt. Detta hade varit orsaken, hvarföre II. Ex. ej framställt någon propos. till R. o. Ad. om förbehållande af någon rättighet i detta afseende för Frih. Palmstjerna. Lämpligast ansåge H. Ex. förslaget kunna framställas, sedan R. o. Ad. slutat pröfningen af nu förevar. utlåt:de. I. Lånebankens vanliga, rörelsegrenar. i8:de punkten. Gr. Cronhjelm:
Nästan allting liar en skäintsaiii sida och det ar inte så konstigt att f&amp; den utåt om inan bara blundar för iriotsidan. Den soii1 ' somnar med ett leende, på lapparna, finner det alldeles i sin ordning att blifva väckt af en solstråle. Högsoinniarväder, klart, varnit, Iivilken tur! Upp ocli ut redan tidigt pa morgonen medan det ännu ar tyst och stillsanit på Hiillagården, livarest fällda gardiner vittna 0111 worgonsluiriinerns ljufligliet. Dar under det lum. iniga trädet vilja vi ha vårt kaffe och dit få vi det ock. Samtidigt uppdök en karl med sjöniansliknande fasoner och började slå sina lof-, var omkring oss. Han s i g tydligen, a t t vi skulle bli ett lätt byte, och sk fort han närmade sig och började tala om hatar och segling voro vi också genast färdiga a t t nappa p % lians krok. I l e n till Arildslage ville vi på förmiddagen, kunde han föra oss dit? Jo, det gick godt an och för a t t riktigt demonstrera saken, vättc haii pekfingret i iiiunneii och uppritade därmed p i det onialade bordet, bredvid var kaffebricka, en karta öfver kusten. Ju enklare ju simplare som geografisk lektion betraktadt. Xannen r a r genast klar till afresan, vi voro också färdiga, han gick före, vi e f t e ~ och sökte oss ned till stranden utför backar och branter, diiiknappt en stig fanns. Bhteii, som lag uppdragen p&amp; laxid, sattes i vattnet, seglet framtogs under en klipphäll, men d&amp; icke ett spar till brygga fanns, gällde det a t t dels krypande, dels hoppande från sten till sten och balanserande på lösa bradstumpar praktisera sig ombord. Tänk a t t det gick, iitaii att ens skosulorna blefvo våta! Nu skulle först grottorna besökas, dessa egendomliga formationer, som v&amp;gs \ - allet åstadkommit, Iivilka med vilda, djarfra livalf och pelare framtriida soni en arkitekturfantasi, passande .för hafstrollens bouingar.