Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från vetenskapens synpunkt syntes man med skäl kunna fordra, att innehafvaren ej skulle behålla saken för sig sjelf, utan i likhet med sin frejdade Föregångare Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skol tets Utlåtande Jft 36. 5 låta sig angeläget vara att den nyfödda vetenskapen icke måtte qväfvas i sin linda, ulan såsom en nationens dotter hos oss företrädesvis fortfarande uppammas och trifvas. Att fäderneslandet icke saknade all rätt till dylika anspråk, vore lätt att visa Allt efter som gymnastiken sjelf utvecklats, hade Central-institutet ock njutit statsmakternas uppmärksamhet och uppmuntran. Man hade ock varit betänkt både på dess regelbundna utveckling och förvarande till framtida slägters gagn. Om anslagen till Central-institutet i början och länge nog voro obetydliga, så torde icke detta minst böra tillskrifvas en lika ovanlig som berömvärd oegennytta hos den ädle gymnasiarken sjelf, hvilken för sin egen räkning ingenting begärde. Under '16 års tid åtnöjde han sig med 500 R:dr årligt anslag, och sedan Rikets Ständer vid Riksdagen 4829 höjt Institutets aflönings-stat till 2,000 R:dr, behöll Ling deraf blott 600 R:dr, ehuru, såsom Preste-ståndets protokoller upplysa, han till aflöning åt biträdande lärare utbetalade 4,400 R:dr. Inom samma Stånd uppstod redan då fråga om att anhålla att Institutet skulle få sig ett nytt reglemente, likasom att med ännu ytterligare 600 R:dr höja anslaget. De öfriga Ståndens mening utföll dock annorlunda. Deremot anslogs åt Ling 2,000 R:dr, på det han måtte sättas i tillfälle att i tryck framlägga resultaten af sina forskningar, och Rikets Ständer anhölio tillika, att Institutet skulle ställas under någon auktoritets tillsyn, t. ex. Direktionen för Stockholms stads undervisningsverk, hvilket ock skedde. Tio år sednare och kort efter Lings bortgång ökades stats-anslaget till 4,400 R:dr utan annat vilkor, än att Stockholms gymnasii-ungdom skulle kostnadsfritt få begagna pedagogisk gymnastik.
A andra sidan måste man medgifva, att den brist på bildning, som vanligen visar sig hos dem, hvilka blott tagit kameral-examen, är ganska menlig för ärendenas behandling. Jag är af den meningen, att icke blott rättelse borde äga rum i afseende på den examen, som fordras för första inträdet i Statens tjenst, utan äfven att, i civilen likasom i militären, det för befordran till vissa grader fordrades högre embets-examina. Den som från linie-olficerare vill inträda i Generalstaben, eller i de vettenskapliga militär-corpserna, måste ådagalägga prof på högre insigt i militära kunskaper. Så borde äfven för befordran på civila banan till vissa högre embeten erfordras att hafva undergått en högre embets-examen, tagen sedan man hunnit i verklig tjenstgöring inhemta formaliterna och att någorledes tillämpa sina theoretiska insigter. Jag tror, att Styrelsen svårligen skulle kunna vidtaga: någon tjenligare åtgärd till erhållande af skickliga etubetsmän, än att följa Preussens föresyn, hvarest måhända finnas de dugligaste embetsmännen i hela Europa, och der de strängaste embets-examina, äfvensom förnyelse deraf, äro påbjudna. It. o. Ad. återremitterade Allm. Besvärsoch Ekon - Utskrs utlåt. N:o i, samt ansåg, att målet tillhörde nämnda Utsk:s behandling. Hr Hjerta, Lars: Frånvarande i sista plenum, då åtskilliga af mina motioner remitterades, har jag hört, att anmärkning af en talare blifvit gjord mot en af dem, hvilken anmärkning torde böra besvaras. Motionen afsåg det förslag, att R. St. måtte hos K. M. i und. anhålla, att det först i sednare tider bekant vordna, men redan i8i5 utfärdade, polisförbudet, som tillintetgör den i Tryckfrihetslagen med - Den 20 Mars f. ni. gifna rättigheten att, utan några hinder, försälja böcker och skrifter afven utom hus, måtte upphäfvas.
Vid jemförelse i öfrigt emellan de föreskrifter i afseende på ålderstegne eller vanföre arbetares försörjning, som förut varit gällande, och dem, nuvarande Kongl, förordning innehåller, lärer någon grundad anledning till klagan öfver förhöjda bidrag i och för de sednares underhåll icke skäligen kunna å fabriksidkarnes sida framställas. Uti 7 § 5 mom. är ett tillägg föreslaget, hvarigenom samma mom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: »om någon genom lättja eller liknöjdhet förorsakar, att hustru och barn sakna försörjning, så att de, till följd deraf, falla fattigvården till last, eger fattigvårds-styrelsen rättighet att utaf en sådan person, af dess arbetsförtjenst - Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 33. 9 förtjenst eller annan dess egendom, erhälla ersättning för sålunda uppkomna kostnader», i förra af seendet genom förbud, vid äfventyr af er sättning s-ansvar för husbonde eller den, som lemnar arbete, att, till annan än styrelsen utgifva lönen eller legan, samt i sednare af seendet genom qvarstad och lagsökning. Saknar han arbetstillfälle, åligge det fattigvårdsstyrelsen att sådant bereda. År den lättjefulle och liknöjde försvarslös, förfares i enlighet med 5 § af Kongl. Maj:ts nådiga stadga angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer. Ilar han försvar och arbetstillfälle, utan att sådant begagna, må han enligt samma lagrum anses och behandlas såsom försvarslös. Detta vare ock tillämpadt å den, som njuter underhåll af anhöriga, då socknenämnden finner ordning och allmän säkerhet det påkalla. Vidare har blifvit anmärkt, att den ersättning, hvilken, uti omförmälda mom. blifvit fattigvårds-styrelsen tillagd, svårligen lärer kunna erhållas, helst en lättjefull person, hvars hustru och barn falla fattigvården till last, oftast torde sakna annan tillgång, än sin arbetsförmåga, hvilken af honom föga eller intet användes.
Utskottet — som till en början erinrar, att det af motionens innehåll saknar grundlagsenlig anledning att utlåta sig beträffande frågan om hvem som skall bygga och underhålla prestgårdar eller om grunden för denna skyldighet och dess fördelning, utan att den Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JYi 20. 13 un väckta frågan afser endast sättet för husbyggnad å de ecklesiastika boställena, äfvensom ordningen för deras häfd, — torde i afseende härå för nödvändigheten af en ny boställsordning knappt behöfva åberopa mer än ett skäl: att nemligen de hufvudsakligaste nu gällande lagstadganden äro icke mindre än 100 år äldre än de, som gälla för ett annat slag af boställen, eller militie-statens. Det ligger i sakens natur, att de förra ej kunna vara lämpliga för nu varande förhållanden, enär efter en så lång tidrymd, med hänseende ej mindre till förändrade lefnadsvanor och behof, än till ett alldeles omgestaltadt jordbrukssätt, dels boställshusen, sådana de efter den gamla lagen skola till antal och beskaffenhet, uppföras, befinnas ömsom otillräckliga, ömsom öfverflödiga, dels ock åtskilliga bestämmelser rörande vilkoren för tillgodogörande af ett boställes afkastning måste i våra dagar förefalla onyttiga och föråldrade, om ej till och med menliga. Det torde vara allom bekant, att, enligt 26 Kap. 2 § Byggninga-balken, till prestgårdsbyggnad höra följande hus, dem församlingen skall uppföra, nemligen: stufvubyggnad, brygghus, bod med loft, visthus, lada med loge, fähus och stall; samt att boställshafvarén skall, jemlikt Kongl. Resolutionen på Presterskapets besvär den 10 Augusti 1762, sjelf hålla: källare, drängstufva, torkhus eller badstufva, svinhus, vagnshus eller redskapslider, hemlighus, fårhus och sädeslada med loge.
BondeStåndet deruti gjort den förändring; att Markegångsvärdet gooo R:dr_, å Strömsholms Stuteris på stat uppförde HemmansRäntor förklarats lora qvarstå bland den behållnc delen af Ord. Räntan. Då berörde summa, gooo R:dr, till sin grund indelt, förut utgått till Strömsholms Stuteri och nu äfven fortfarande kommer att göra det, samt sålunda aldrig kan hänföras till den behållne delen af Ordinarie räntan, så torde den, efter Utskottets af arne RiksStånd godkände förslag, böra qvarstanna på den indeldta delen deraf. Skulle den åter ej der få upptagas, så återstår endast, såsom det andra alternativet, att den, likasom hittills, utgår under anordning utom Stat. I detta senare fall blir dock följden den att utgiften, svarande emot de anslagne HemmansRäntorne, måste af Öfverskotten på StatsVerkels Inkomster bestridas och Utskottet tillstyrker derföre: att H. R. o. A. och H. BondeStåndet förenar sig med H. PresteStåndet och V. BorgareStåndet i bifall till hvad Utskottet i detta ämne föreslagit. Anses sådant icke kunna ske, lärer, enär 2 Stånd stannat emot 2, i frågan om ofvanberörde gooo Rrdrs upptagande bland Ordinarie räntan, det böra förblifva vid hvad derutinnan förut ägt rum. 4-‘o InkomstTiteln Kronooch KyrkoTionde-lösen efter bestämda priser. Utskottets dervid gjorda hemställan, om undersökning af K. KammarCollegium till vinnande deraf, Betänkande n, JV:o 157. 43q att denna Tionde icke efter olika grunder må beräknas och utgöras, har blifvit afslagen af H. R. o. A. samt af Hederv. Bondeståndet, men bifallen af Högv, PrästeStåndet och Vallofl. BorgareStåndet. Och sora 1 Stånd således stannat emot 2; är frågan om berörde undersökning att såsom förfallen anse. i4:de InkomstTiteln Mantalspenningar.
Skälet till Utskrs här yttrade mening lär varit, att en kunnig man i förevar, språk för närvar, befinnes i Upsala, men icke 1 D e ii i5 Maj e. ni Lund. Men, oin denne nian ombytte vistelseort — och jag tror att han studerat i Lund till att hörja med — då hemställer jag, om det ej vore skäl, att medlen finge användas i Lund, blott den ifrågavar. undervisningen någorstädes i Riket gåfves. 3:dje punkten. Litt. f. Hr von Hartmansdorff: I stället för att bevilja professorer rättighet att uppföras på allm. indragn.-staten, har StatsUtsk. föreslagit, att 6 arfvoden, hvaraf 4 till Lund och i till Upsala, hvartdera å elt belopp af 4°o r:dr, måtte å allm. indragn.-staten uppföras, för att, jemte förut innehafvande löneinkomster, tillfalla de yngre academiska lärare, hvilka blifva förordnade att vicariera för sådana med prebenden ej försedda professorer, som, då de uppnått den ålder författningarna föreskrifva för rättighet till pension, blifva från tjenstgöringsskyldighet befriade. Om detta beslut ginge i verkställighet, så hände troligen att adjuneten hos hvarje professor, som blefve emeritus, erhölle de 4°° ,:<-h' och genom professionens bestridande förvärfvade så mycket större anspråk att blifva professorens efterträdare. Skulle nu så illa åtbära, att adjuneten icke vore den skickligaste dertill, så skulle ändå troligen ett längre vicariat frambringa honom till professor Det blefve sålunda ett sätt att på förhand göra hvarje adjunct, som komme att tjenstgöra för en professor emeritus, till efterträdare. Det skulle troligen motverka vettenskapernas behöriga vård och framsteg, hvadan jag befarar att man med denna åtgärd icke gagnade utan snarare skadade universiteten. Jag nödgas derföre afstyrka denna utväg, och tillstyrka, att StatsUtsk. måtte föreslå Ständerna den säkraste att å allm. indragn.-staten pensionera äldre professorer.
§• (S 48.) Mäskekar och jästkäril, som skola förseglas, böra af bränueri-egaren förses med lock, som, genom en lika försegling med den för redskapen påbjudna, å trenne eller flere ställen fästes vid kärilet. Bil. N:o 5 till B ev. Utsh. Skrifvelse. N:o C. 15 JW 1. A n mäla n från undertecknads bränvinsbränningsfabrik vid för månad år 18 Fabriken drifves i enlighet med tillståndsresolution af 18 . med mäskekar, hvardera stämpladt til! kannor, deraf hvarje söcknedag tillmäskas kar. a» 3 Dag. Summa. Summa | För ofvanuppgifne jag med sig till I ! i I ! I I I I I I I I I I I tillmäskningar af hvardera kannors karrymd får för hvarje härmedelst förskottsvis inbetala afgiften, belöpande banko. N N. den 18 N. N. Ofvanstående banko qvitteras å N. N. kontor i N. N. den 18 N. N. 16 Bil. N:o 5 till Bev. Utsi. Skrifvelse, N:o 6. M 2. Formulär för Mätningsoch stäraplingsbevis å mäskekar och öfriga mätning och stämpling underkastade käril i fahriksbränneriet vid Ämnet, hvaraf redskapen är förfärdigad. SS O O-. sr _ CSC ^ O 3 3 re re 5 3 UD o. F os T3 3 3. O 3 CD * Käril af alldeles lika dimensioner kunna föras på samma rad. Radernas antal rättas efter antalet käril af lika dimensioner. Bil. N:o 5 till B ev. Utsk. Skrifvelse, N:o 6. 17 Sedan jag, under öfverläggningarne iuom den af Kongl. Majit i Nåder förordnade kommitté för utarbetande af förslag till förändrade stadganden, angående bränvinsbränningens utöfning här i riket samt grunderna för beskattningen ä densamma, i vissa frågor förklarat mig icke biträda pluralitetens beslut, får jag härigenom närmare utveckla mina åsigter i dessa frågor.
Jag tror ej att rättvisa nekades Bolaget, och jag är öfvertygad, att en sådan Corporation, som Bolaget är, icke skulle hafva underlåtit att vid påföljde Riksdag göra sine anspråk gäl - 220 Den 13 April. lande, om det ansett de vidlagne åtgärderne för Bolaget våldförande och lagstridiga, hvilket jag alldeles ej kan finna. — Grefve von Platen har sagt, att om Bolaget depossideras, skall ingen utlänning våga insätta en enda fyrk i ett land, der förbindelser ej hållas heliga. Jag har aldrig yrkat, att Bolaget skall olagligen skiljas från Canalen, utan blott att det skall uppfylla sine förbindelser i afseende derpå, eller i annat fall behandlas såsom hvarje Svensk medborgare efter Lag; och jag tror icke ett sådant lagligt behandlingssätt kan afskrämma hvarken utlänningar eller inländske medborgare från actieteckning till ett nytt Bolag för Götha Canals fullbordande. — Hvad åter de felaktige calculerne öfver kostnaderne för Canalen angår, så är det ej jag, som talat derom. Jag är långt ifrån att göra någon anmärkning mot förvaltningen; tvertom skulle jag anse för en ytterligare olycka, om beviljande af vidare anslag till Götha Ganals färdigbyggande förenades med det vilkor, att den närvarande Styrelsen skulle ombytas. Dess erfarenhet är af största vigt; och jag skulle ur ingen synpunkt kunna gå in på att i stället tillsätta en ny Direction öfver arbetet. Derigenom skulle säkert större olägenheter och kostnader uppkomma, än om man låter företaget tillsvidare hvila. —■ Att säga, att ett nytt anslag till Götha Canal är blott ett lånebidrag, och att ej något dermed äfventyras, är att groft Oen i3 April. aat ‘ gäcka Folket; ty hvem vet icke, att ej en enda skilling deraf återbetalas. Skola ytterligare medel till Canalen beviljas, så må det kallas en skänkpå det våra Protocoller icke måtte genom uttrycket lånebidrag vittna om det grofsta bedrägeri mot Nationen af dess Representanter. Man har sagt, att Folket ej skall göra afseende på, om, för bidrag till Canalbyggnaden, en half skilling ökas på hvarje Debet-sedel.
Jag har begärt ordet för att protestera mot den upfattning att de, som yrka brefvigtens bestämmande till 4 ort, skulle ifra för en reform. De yrka endast på bibehållande af status quo, ty för närvarande är den enkla vigten 1V» lod, hvilket i det närmaste svarar mot 4 ort. Deremot går Utsk:ts förslag ut på att minska vigten med nära 1 ort, och detta innebär en reform, som jag ingalunda anser lämplig eller behöflig. En tal. har sagt, att genom antagande af 4 ort skulle olägenheter upkomma, emedan 3 ort närmare öfverensstämmer med den enkla vigten å ett bref i andra länder. Men om man läser K. H. III. M:ts Propos, skall man finna, att äfven der uptagas de inländsks och utländska vigterna olika, och för öfrigt har detta förb. hittills, utan att förorsaka svårigheter, egt rum. Man har äfven sagt, att Statsverket skulle blifva nödsakadt att tillsläppa medel för Postverkets behof, om den högre vigten bestämdes, men på samma gång. påstår man, att ingen utgift komme att drabba allmänheten genom den lägre. Det är mig omöjligt att fatta, huru Posten skulle kunna få någon förökning i intrader, om ingen utgift drabbar allmänheten. Med åberopande af dessa skäl får jag fortsätta mitt yrkande på återremiss af första punkten. Hr v. Kraemer: Det må tillåtas mig att uptaga till be svarande några af de anm:r, som blifvit gjorda mot mitt första anförande. För det första bar man tillvitat mig att hafva begått misstag i mina upgifter, t. ex. i a-fs. derå, att ett bref,- som vöre försedt med ett, endast ett frimärke, men upgiuge till dubbel vigt, icke skulle blifva afsändt, utan komma att qvarligga. Jag måtte ha uttryckt mig illa, då man kunnat så förstå mig. Min mening var att säga, att det lätt kan hända, att man alsander ett bref, der bristen i frimärken öfverskjuter ett enkelt porto, och i sådan händelse blir det verkligen ieke afskickadt.
— För ändamålet gagneligast skulle jag tro det vara att bibehålla stadgandet i i835 års Förordning, men med uteslutande af orden: och tage ofver sådan meddelad underrättelse bevis, samt med förändring tenderas uteblifvande, till deras uteblifvande. §. 36. I samma syftning, som i irsta mom. ordet företagas är utbytt mot börjas, är det äfven angeläget, att i 2’.dra mom. förändra det der förekommande första ordet sker till börjar. Om de Höglofl. Riks-Ståndens benägna uppmärksamhet på dessa anmärkningar vågar jag anhålla.” B-ev.- Legsamt Allm. Besv. och Ekon.-XJtskcttens Bet'inkande, N:o ii u3 Af Herr Löwenström, J.: ”Vid Tull-Taxans bestämmande voterade jag emot alla förbud och höga tull-bestämmelser, med undantag af förbud alt utföra Tackjern, på grund af, att jag är öfveilygad, det förbud och höga tullafgifter tillskapa lurendräjare och tullförsnillare; i följd hvaraf jag reserverar mig emot de förenade Utskottens beslut i afseende å husvisitation och visitation å person. Om jag skulle hafva bestämt några förbud; skulle det skett endast med det uttryckliga vilkor, att all till införsel förbjuden vara skulle vara förbjuden till förbrukning inom landet, ty kan man tänka sig någon större motsägelse., än atlfå begagna något, som är förbudet att införa.’’ Af Herr Edenhjelmv G.: ’’Motde sammansatte Utskottens fattade be*k slut lill förslag om varors utoch införsel i Riket, är troligen mycket att anmärka af dem, som i dylika mål äro mera erfarne granskare än jag, hvarföre jag vid detta tillfälle endast reserverar mig mot besluten i g och. 33 §§. I 9 §. föreslås, alt en i Riket infödd handlande, som bekänner Judiska religionen, skall bestraffas strängare, an en handlande af annan religion, som begår enahanda brott.
H v a d här sagts gör nämligen icke anspråk på att vara, vare sig i sak uttömmande eller något absolut riktigt, m e n har jag endast velat påpeka en och annan omständighet, s o m enligt mitt förmenande b ö r vid våra tjänarinnors uppfostran mera b e - aktas, o c h som man äfven i de allra minsta o c h enklaste h e m bör kunna taga ad notam. Jag upprepar också ännu en gång, hvad jag redan i början af denna uppsats nämnt, att det v o r e synnerligen lyckligt för såväl oss husmödrar s o m icke minst för våra tjänare, o m en liten enkel hjälpreda i serveringsoch uppassningskonsten utgåfves, ur hvilken i synnerhet de senare kunde inhämta de allmännaste o c h enklaste grunderna härutinnan, en hjälpreda s o m dessutom skulle blifva ett föreningsband mellan samtliga husmödrar och bidraga till åstadkommande af enhet i våra kammarjungfrurs o c h kokerskors uppfostran i dem tillkommande göromål, och s o m betydligt skulle underlätta utfärdandet af våra tjänstebetyg. du spelar förtju» Ja, d u får ursäkta, att j a g inte kastar sande när d u — » Fy, hvad vill. » ja, du Hvarför — hvad inte går tycker folk är d e t, s o m t j u s a r a l l a? åsikter, med betyget i Och minsann som på. som du Men inte En nolla, studentexamen. har d u inte dina slår af e n s e n tum en sak, du. Men jag tyckte o m » Ja, med ser dig m e d du, man. detsamma. » behöfver bli bekant dig. » » Det finns i alla fall n å g o t » därunder » således? » » Mycket! ! » » Jaså! Hm! Jag stora hade nåden fått att den besöka utomordentligt min högförnäma m o r m o r ute på Hökersta. D u vet, hur svag far varit, j a g var s o m in. En dag kom en vilde, flög ut o c h jag inrusande i hennes sanctuarium, j u s t s o m h o n besåg sina juvelskatter. så fick lad.
Ständer kunna utverka sig afskrifning af lånen ; och, sedan Kongl. Majit öfver de i förevarande afseende ingifna ansökningar i Nåder täckts infordra Fullmägtiges underdåniga utlåtande, hafva Fullmägtige, som, emot de dem uti gällande Reglemente gifna föreskrifter, funnit sig icke kunna medgifva anstånd med dessa låns inbetalning längre, än till slutet af år i838, med tillkännagifvande deraf, uti serskilda underdåniga utlåtanden, yrkat merberörde låns ofördröjliga inbetalning efter nämnde års slut, jemte ränta ifrån i83p års början. Fullmägtige hafva ock, under loppet af sistlidet år, ifrån Kongl. Majit fått emottaga serskilda Nådiga Skrifvelse!’, med tillkännagifvande, det Kongl. Majit öfver Motala Församlings och Ronnebys Köpings förrberörde underdåniga ansökningar resolverat i öfverensstämmelse med Fullmägtiges på nyssnämnde sätt i ämnet afgifna underdåniga utlåtanden ; lärande Carl Johans Försarrilings enahanda underdåniga ansökning ännu vara på Kongl. Majits Nådiga afgörande beroende. Q Creditivet till underlättande och befrämjande af regleringen utaf Aiméens Accorder. Till följd af gjorde anmärkningar, från Riksgälds-Contorets sida, vid den ifrån Directionen öfver Arméens Pensions-Cassa aflemnade liqvid för år i834, blef år i836 utaf den af Accords-amorterings-fonden uti nämnde liqvid ulbalancerade skuld för uppå ifrågavarande Creditiv begagnadt förskott .
Bristen på ett lagsladgande härutinnan inverkade, enligt motionärens tanka, högst menligt på allmänna crediten och rörelsen, till stöd hvarför motionären exempelvis anfört, att, om en jordegare för tillfället ej kan få sälja sin spanmål, men är i hellof af penningar, så har han, då någon allmän anstalt ej finnes, der spanmålen får belänas, ej annan utväg att vidtaga, än att öfverlemna den åt någon till försäljning, emot erhållande af förskott, intilldess försäljning kan ske; men den, som då lemnar förskottet, mäste mera afse säkerheten hos personen, än i varan, hvilket vållar, att en vederhäftig, fastän mindre känd, producent ofta har svårt att sådane förskott bekomma. Då emedlertid både rättvisa och billighet syntes fordra, att, i dylika fall, varan utgör säkerhet för gjord försträckning, och olägenheten af domstolarnes olika förfarande uti mål af ifrågavarande beskaffenhet borde förekommas, hemställde motionären, att stadgas måtte sorn följer: ”Häfver någon förskjutit penningar eller dess värde på gods, som han antingen under händer häfver, eiler för hvilket lian innehafver skeppares eller formans qvitto, att varan till honom aflemna, njule han derför, så till capital, som ränta, och för alla å godset fallande omkostningar, förmons-rätt uti detsamma.” Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; men då densamma åsyftar att för förskott, som någon lemnat på blifvande köpeskilling för vara, den han åtagit sig att för egarens räkning försälja, stadga i samma vara en tyst panträtt, hvilken dels, i händelse försträcknings-gifvaren häfver varan i händer, icke vore behöflig, enär honom står öppet alt, på sätt lag stadgar, låta varan lill sig, för förskottet, pantförskrifvas, i hvilket Lag-Utskoltels Betänkande, N\o 132.
R:dr. s. r. R.dr. s. r. R:dr. s. j | 1 r. R:dr. s. r. R:dr. s. r. R:dr. 1 s. r. R:dr. s. r. Kostnad för Rotering. Kostnad för Städernas Styrelse. Klereci-Statens Underhåll. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Diverse Onera och Allmänna Besvär. Summa Stats-Bidra a o* Kronobonde. Mantalspenningar. Summa. Pastorers. Kommini strars. KyrkoBetjenings. Summa. R.dr. s. r. R:dr. s. r. R:dr. s. 1 r. R-.dr. s. r. R:dr. S. r. R:dr. S. , R:dr. s. r. R:dr. s. r. R:dr. s. r. R:dr. s. r. Hus och Tomter Jord Tegelbruk Qvarnar • Engelholms Stad: Hus och Tomter Sädesparter Olson. A. F. Lychou. till Berättelsen Ofver Christianstads Län för åren 1851—1855. KONGL. MAJrTS BEFAREN INGSIIAEVANDES UTI MALMÖHUS LÄN TILL i underdånighet afgifna FEMÅRS-BERÄTTELSE fdr åren 1851, 1852, 1853> 1854 och 18»* nriu iiuoi.n, 1850. P. A. KORSTEDT <Sl SÖNER, RONG!,. BOKTRYCK ARK. Underdånig Berättelse om tillståndet i Statistiskt ock Ekonomiskt hänseende inom Malmöhus Län för åren 1851. 1852, 1853, 1854 och 1855. § *• fj ii nels allmänna beskaffenhet. Malmöhus Län, som omgifves af Christianstads Län, Östersjön, Öresund och Kattegat, är beläget emellan 35" 20' 17,9" och 56° 19' 20,8"