Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får derför förklara, alt jag icke denna gäng ämnar ingå uli saken, ulan tvertom, i händelse Hr Dalman är tillstädes, sä ber jag att få förklara för honom, alt, ehuru lian i ganska stor välmening uti siu tidning omnämnt mig såsom talare och dervid nämnt, att jag var lycklig, sä får jag säga honom att jag icke var lycklig, (och jag är sällan lycklig) och all jag i Lördags var olycklig deruti, alt Hr Dalman alldeles icke förstått mig, och alt han i den korta strof, hvari han nämnt min obetydliga person, nedlagt icke en, ulan tre ä fyra omständigheter, uli hvilka jag var alldeles olycklig alt icke blifva förstådd af llr Dalman, ulan äfven ;} ä 4 andra smärre omständigheter, deruti lian, åtminstone till någon del misstagit sig om min mening. Jag kan t. ex. icke, dä mitt namn nu mera så sällan nämnes uti de tvenne mest lästa liberala tidningarne, undgå alt reclamera det yttrande, alt jag, just i denna fråga, sorn afser borttagande af de alflicliva st ra Ilen, skulle hafva gifvit en af mina motståndare, som ingalunda är af mina flender, Hr von Hartmansdorff, på pelsen. Det är sagdl, alt jag gifvit Hr von Hartmansdorff pä pelsen och att jag varit hårdhändt emot Hr Tersmeden. Jag nekar, alt jag haft för afsigt att det ringaste röra de Deri 28 April. 250 omtalla personerna. Hvad den om Inlia polsen beträffar, sa vet jag, att den är ogenomtränglig, åtminstone för mig. Ja, jag går så långt, ali jag icke vill vidröra någons pels, icke ens Hr Dalmans. Hvad åter beträffar bans referering af mitt yttrande vid delta tillfälle, så har lian behagat debitera mig för alt hafva sagt, att det alldeles icke belnifdes någon erfarenhet för att bevisa företrädet af ett sådant system.
Klara (kommer in vid Berans arm och sätter sig på en liten röd plyschpuff, som står i ett hörn, hälft beskuggad af en grupp palmer och dracenor): Seså! Här är då temperaturen något drägligare! Vilhelm: Visserligen! Därinne påminner den redan betydligt om Dantes inferno, nionde afsatsen. Klara: Ni tar miste; på nionde afsatsen fröso de arma själarne fast i isen. Vilhelm-. Ar ni säker på det, fröken Klara? Klara: Alldeles säker! Vilhelm: Då vill jag inte bestrida det. Klara: Det gör ni klokt uti. Det skulle inte tjäna till någonting — jag finge ändå rätt. Vilhelm: Godt. Fast inte hade jag anat en så doktorslärd Dantekännerska i en ung dam, som kan valsa med sådan öfvertygelse och uthållighet. Klara: Hvarför inte det? I vår framskridna tid, som kan uppvisa sådana underverk på den psykologiska analysens område, bo väl åtminstone två själar i hvarje människobröst. Så är det också hos mig. Min första själ studerar världsliteraturen, min andra dansar vals. Men det senare bjuds j u blott ett par, tre månader af årets tolf — tyvärr. Ty att dansa är ett himmelskt nöje. O, en vals! detta gungande och sväfvande! Isynnerhet med en god dansör. Vilhelm; Och en sådan är löjtnant Wolf. Jag stod just nyss o c h beundrade er. Endast synd att valsen förtog er alla krafter till polkan. Ni har inte dansat fem takter med mig, fröken Klara. Klara: Jag glömde, det jag hindrar er från er dans. Men man sitter j u så bra här. Om ni ville vända åter till danssalen utan m i g. Vilhelm: Fröken. Klara; Ja, då ni beklagar den förlorade dansen. Vilhelm: Därför att jag inte får dansa den med er, naturligtvis. Klara (böjande på hufvudet): Fordrar ni, att jag stiger u p p? Vilhelm: Ni vet ju, att ni dansar så idealiskt! Klara-. Ja, jag dansar bra, ehuru något för passioneradt, som ni j u också själf förebrått mig. Vilhelm: Det har jag inte understått mig. Klara: Bevars, jag förstod er anspelning mycket bra.
Den som vandrar uti rättfärdighet, och talar det rätt är; den som orätt hatar och girighet, och drager sina händer ifrå, att han icke tager mutor; den som stoppar sin öron till, att han icke hörer blodskulder, och håller sin ögon till, att han intet argt ser; Han skall bo i höjdene, och klipporna skola vara hans fäste och beskydd; hans bröd skall varda honom gifvet; på sitt vatten skall han vara viss. Din ögon skola få se Konungen i hans härlighet; du skall se landet förvidgadt; Så att ditt hjerta skall fast förundra sig, och säga: Hvar äro nu de Skriftlärde? Hvar äro rådgifvarena? Hvar äro cancellererna? Dertill skall du intet se det starka folket; det folk af djupt mål, dem man intet förnimma kan, och af outtydeliga tungo, den man icke förstå kan. Se Zion, vår högtids stad; din ögon skola få se Jerusalem, en härlig boning; ett tabernakel, det icke bortfördt varder, hvilkets pålar skola aldrig upptagne varda, och hvilkets tåg aldrig skola sönderslitne varda. Ty Herren skall vara der mägtig när oss, och skola der vara vida vattugrafvar, så att intet roderskepp kan fara deröfver, ej heller några galejer dit skeppa. Ty Herren är vår domare, Herren är vår mästare, Herren är vår Konung; han hjelper oss. Låt dem sätta på tågen, de skola likväl intet hålla. Alltså skola de ej heller utslå deras fåneko på mastene. Då skall mycket kosteligit byte utdeladt varda, så att de halte ock röfva skola; Och ingen inbyggare skall säga: Jag är svag; ([ty]) folket, som deruti bor, skall hafva syndernas förlåtelse. Kommer, I Hedningar, och hörer; I folk, akter uppå; jorden höre till, och hvad derinne är, verldenes krets med sin växt. Ty Herren är vred uppå alla Hedningar; och förtörnad uppå alla deras härar. Han skall gifva dem tillspillo, och öfverantvarda, dem till slagning. Deras slagne skola bortkastade varda, att stanken af deras kroppar skall uppgå, och bergen flyta i deras blod.
Det är visserligen sannt, att kavalleriet under det sista upprorskriget i Ungern spelade en ganska stor röle, men det var aldrig i sluten ordning, i massa. Deremot förekommo nästan dagligen mindre kavalleri-strider, ofta man emot man, deri Ungrarne nästan alltid blefvo segrare genom sin skicklighet att rida och föra sina vapen. Jag har hört sjelf al Österrikiska officerare, att man såg nemi. ofta en Ungrare omgifven af 3 Den 20 Maj. 423 å 4 Österrikiska kyrassierer, och lian gick ofta fri, enär de ej kunde taga honom. Den enda större kavalleri-strid i sluten trupp, som i sednare tider blifvit utkämpad, var det Engelska lätta kavalleriets på Krim. Dess olyckliga utgång är af alia känd. Jag kan således icke komma till något annat resultat, än att med fördel bruka kavalleri i större sluten trupp, isynnerhet här i Sverige, icke kan komma i fråua, och att, hvad som fordras för oss, är kavalleri till förpost-tjenstgöring, rekognoscering etc.; men dertill fordras ryttare, som kunna rida, och hästar, som äro dresserade. Att detta sednare icke är fallet med vårt indelta kavalleri, det tror jag ingen vill bestrida. Jag vädjar till hvilken kavalleri-officer som hellst i det fallet, om han tror sig kunna rida en häst, som sig bör, hvilken större delen af året rides af främmande personer, sorn ofta ej förstå att rida; hvad bans tanka är om en häst, på hvilken han skall rida en månad, men hvilken rides af andra under elfva. Att denna organisation var för gammal, var redan insedt för 30 år sedan, då jag tjenade vid kavalleriet. För min del anser jag derföre det vara olämpligt att föröka en trupp, som icke kan användas i krig, utan blott tjena såsom eskort vid transporter. En föregale talare har yttrat, itt en liten väl öfvad trupp är bättre än en större oöfvad. Då detta är en sats, hvilken jag fullkomligt instämmer uti, skulle jag vilja hafva den applicerad på vårt kavalleri.
December 1855 hufvudsakligen i ämnet beslutat: att Stockholms kommun skall för egen räkning företaga och utföra en anläggning af en allmän ledning för fdtreradt vatten, och att, för sådant ändamål, lån till belopp af högst 766,666 R:dr 32 sk. banko må å Stockholms kommuns vägnar och för dess räkning upptagas mot obligationer eller på annat lämpligt sätt; att vattenledningen skall utgå från Åhrsta-viken och hufvudledningen utläggas till och inom hufvudstadens samtelige territorial-församlingar; att öfverstyrelsen för vattenledningen skall tillkomma 24 deputerade, tre från hvar och en af hufvudstadens åtta territorial-församlingar, med Öfverståthållare!! till ordförande; samt att öfverstyrelse!! skall tillsätta, för vatten - 44 ledningens anläggande oell förvaltning, en direktion, hvars ledamöter skola vara fem till antalet, allönade och för ett eller flera är lörordnade. Emot delta beslut hafva besvär af /ilsk il lige hufvudstadens invånare blifvit anförda hos Ofverståthållare-Ernbetet, som samma beslut fastställt, och derefter hos Eders Kongl. Maj:t, som genom nådig resolution den 12 sistlidne Juni gillat Socknestämmonämndens och ^fverstålhållare-Embelets beslut i frågan; Och kommer vidare redogörelse för detta ärende all i nästa berättelse algifvas. 4) UndervisBiings 1 :o) Läroverk och Skolor, lydande under a) Stockholms Gymnasium b) Clara högre Lärdomsskola 1) e) Maria högre Lärdomsskola 2) d) Jakobs Lärdomsoch Apologistskola c) Catharina Elementar-Läroverk , f) Nikolai lägre Apologistskola g) Ulrika Eleonora lägre Apologistskola . ; h) Medvig Eleonora lägre Apologistskola j i) Adolf Fredriks lägre Apologistskola k) Stadens allmänna Barnskola i I) Norra allmänna Barnskolan m) Södra allmänna Barnskolan 3) n) Kongl. Djurgårdens Skola — I Summa; 1) Af de ätta lärarne äro fem ordinarie och tre dupplikanler. 2) Alla Lärarne, utom en, hafva ingått på den genom Kong!.
Landtmäteri-fiskalen med 600 Ii:dr och Aktuarien med 500 R:dr, eller tillhopa 1,100 R:dr. Hvad nu först angår den del af förevarande nådiga framställning, som afser indragning af en ingeniör stjenst och öfverflyttning af den samma tjenst åtföljande lön till aflöning åt en Amanuens hos Landtmäteri-styrelsen; så hafva Rikets Ständer bifallit hvad Eders Kongl. Majit i detta hänseende behagat föreslå. I afseende å den åt Landtmäteri-fiskalen äskade löneförhöjning förekommer, enligt hvad det den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof bilagda Protokoll öfver Civil-ärenden den 13 Oktober 1865 innehåller, att Landtmäteri-styrelsen, enär denne tjensteman vore lågt aflönad och de för honom förut såsom sportler påräknade andelar i ådömda böter vid General-landtmäterikontoret blifvit genom den förnyade Landtmäteri-instruktionen förminskade, samt han ej kunde förvärfva sig några inkomster genom sysselsättning utom tjensten, derest denna skulle blifva bestridd med all erforderlig omsorg, hemställt att Landtmäteri-fiskalen, såsom ersättning för minskad sportelinkomst och i löneförhöjning, måtte undfå 600 R;dr, samt hans fasta lön, som nu utgjorde 2,400 R:dr, således blifva lika stor med Öfveringeniörens, eller 3,000 R:dr; samt att Landtmäteri-fiskalen uti särskild underdånig ansökning anhållit att, med afseende å ökade göromål, minskade sportler och fur öfrigt jemförelsevis mindre aflöningsförmåner, än dem, som tillkomma Advokatfiskalerne i rikets Kollegier och flera andra embetsverk, honom måtte tilläggas en fyllnad i ordinarie lönen af åtminstone 1,600 R:dr.
Förordningen af deri x3 Juni 1800, må kunna på RiksgäldsContorets skulder tillämpas, hvilket, vid sisth Riksdag äfven ägt lum, i afseende på den uti Hrr Fullmäktiges utlåtande omförmälde, för Slussmästaren Dahlstedt bortkomne RiksgäldsContorets Obligation. — Och då en Invisning eller Assignation är i så måtto att anse och betrakta såsom utgifvarens skuld, att densamma mäste, af honom befrias, i händelse den icke varder accepterad af den, på hvilken Invisuingen är utkräfd, så har StatsUtskottet ansett sig böra tillstyrka: att, derest den bortkomna ifrågavarande, Assignationen icke skulle till inlösen företes , inom den uti K. Förordningen af den 29 Maji 1739 utsatta tid af tio år, räknad från Assignationens utgifnings dag, densamma, med tillämpning af K. Förordningen d. i3 Junii 1800, förklaras icke mera vara betalningsgilldi och att, i följd häraf, Dumraths och hans Hustrus ofvanberörde, inlecknade Förbindelse bör till dem elier deras Lagliga rätts innehafvare, utom någon Betänkande n. 61 betalnings anläggande återställas samt inteckningen dödas. N:o 23* Betänkande, i anledning af Remisser från Högvördige PresteStåndet samt Yällofl.
Vo ställde under Kongl. Kammar-Rättens Revision , och Directionen anbefalhes att inkom. Den 25 Juli. ma med project till Räkenskapernas förande och. redovisningen. Redan den 4 Februari 1800 inkom Directionen med ett sådant underdånigt Förslag, så i alla delar fullständigt, och den uppgifna inethoden dervid så mycken säkerhet medförande, både för redogörelsen som revisionen, att Kongl. Maj:t fann i Nåder för godt, att samma project fastställa och gilla; hvilket och hvad mera dertill hörer kan af Kongl. Brefvet af den 25 Februari samma år inhämtas. — Men af ett sednare Konungens Bref af den 11 Juni i goö befinnes, att Directionen, långt ifrån att fullgöra sitt eget åtagande, efter 6 års förlopp ännu inga Böcker afslutat, utan i stället inkommit med underdånig hemställan, om icke de 3:ne anbefällté' Hufvud-Böcker skulle få reduceras till en enda, och att den jemte General-Calculen måtte få hållas hemlig och pä det sättet äf MagazinsDirectionen förvaras; hvartill ock Kongl. Majit gifvit sitt nådiga Bifall. —• Härigenom kom således Magazins Directions redogörelse-methode att afvika ifrån hvad för andra FörvaltningsVerk är stadgadt. — Vidare står af Kongl. Skrifvelsen den 22 Februari 1811 att inhämta, det räkningarne för åren 1801, 1802 och 1803 först den 18 October året förut, eller 1810, blifvit öfverlemnade; och att, oaktadt Tjenstemännens oförtrutna Nit och bemödande att fullgöra sin skyldighet, samt den i Nåder bevilljade belöningen, de ej ännu hunnit afsluta de sednare 7 årens Räkenskaper, härrörande af den vidlyftighet* redogörelsen skolat - *5?
Discönterne; om medels anslående till befordran af Vexel-undervisningen; rörande anVåndande af DjVkne-penningarne i Hernösands Stift; om sökt inlösen vid RiksgäldsContoiret af 12 stycken skadade CreditSedlar; Öfver väckt Motion ^m inköp för Stats-Verkets räkning af några Trådhus i Götheborg; i anledning af Cisseurernes uti CreditSedelVerkets små SedelsCassor gjorda ansökning om tillökning uti missråknings-penningar; om liqviden af Svenske Ministern Lagersvårds fordran; angående beräkningen af StatsVerkets inkomster till nästa Riksdag; otn lösen till skatte af 2;ne KronoLaxfisken i och vid Gefle; om yrkadt understöd för Sillfisket i Bohuslänska Skärgården; om utdeltling af Riddérskapets och Adelns ProtoaoU t6« Btn 27 Mujj f . m. vid 1815 samt 1817 och 1818 årena Riksdagar; i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse om Kronans förpantade hemman och lågenheter; om yrkad ersättning till Uddevalla för Tertial och Sextal af Accisoch Bakugns-penningar; angående våckt fråga om upplysningars infordrande, hvilka och huru många Byggnader Kronan åger m. m.; och i anledning af den Berättelse Riksens Sländers Deputerade öfver Revisionen af KrigsRåkenskaperne afgifvit. Siatsoch Banco-Utskotten: Angående förändring i tiden och sättet för indragningen af Götha CanalBolags, Götheborgs och Malmö f. d. Discont Verks ännu utestående fordringar; i frågan om Götha CanalDirections anhållan, att nu genast få i Banken lyfta återstående 200 Riksdaler af detta års anslagne byggnads-bitrade; rörande förment oriktig tillämpning af Ständernes Reglemente för utredningen af förre FilialDisconterne, i afseende på öfverräntan å förfallne lån; samt angående verkställigheten af Ständernes beslut, om tiden och sättet för indrifningen af f. d. FilialDisconternes återstående fordringar. O StaisBancooch Lag Utskotten:
Delta är allt för högt, och jag förmodar, att, om contant ersättning för de nu föreslagne persedlarne komme i fråga, skulle denna säkert yrkas i samma proportion, men borde lämpligen icke utgå till högre belopp än hvad Krigseoll., uti und. mern. till K. M. d. 19 Maj 1842, i fråga om ny mötesplats för Olands Den 26 Augusti. samt Södra och Norra Möre härads beväringsskyldig, föreslog, eller 2 r:dr b:eo för alla beklädnadspersedlarne, öfverrock inberäkna d. Lika med motionären hyllar jag ock den förhoppning, att arméen torde snart nog komma att förses med en enklare och ändamålsenligare beklädnad, än den nu brukade; och då kommer säkert beväringsskyidige likaledes, att, i män af tillgångar, med enahanda slags mundering blifva försedda; men just derföre nödgas jag rent ut yttra mig ej kunna inse någon nytta af den ifrägavar. motionen, sorn näppeligen torde kunna föranleda till någon åtgärd af R. St. Jag anhåller vördsammast, alt dessa mina tankar få åtfölja motion till vederb. Ulsk. Frih. Raab, Adam Christian: Jag är visserligen smickrad af den uppmärksamhet, som Krigsministern behagat fästa vid min anspråkslösa motion; men tillåter mig likväl, att emot de anmärkmr, som den värde talaren framställt, yttra några ord. Min motion har ingalunda gått ut på, att endast klandra den uniform, hvilken för närvar, hestås åt beväringsmanskapet. Jäg, kan ganska väl finna, att det vore för K. M. och Kronan omöjligt att hålla sådana persedlar, som skulle passa för hvarje individ af detta manskap. Och jag inser äfven, att en uniform, som mäste räcka under loppet af många år, skall vid slutet af sin tjenstetid få ett mindre fördelaktigt utseende. Men det har varit just till undanrödjande af dessa olägenheter, hvilka onekligen verka ofördelaktigt pä ungdomens lust för yrket, sorn jag tillåtit mig framkomma med mitt förslag.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef motionen jemte yttranderne till Stats-Utsk:t remitterad. Gr. Hamilton, Gustaf Axel Knut, uppläste en motion, N:o 132, ang:de anslag till anskaffande af en exercislokal för Upsala Studentkorps förening för vapenöfningar. Remitterades till Stats-Utsk:t. Upplästes en af Hr Dalman, Wilhelm Fredrik, inlemnad motion, N:o 133, ang:de upphörande af R. o. Ad:s forum privilegiatum. Remitterades till Lag-Utsk:t. Vidare upplästes en af Hr Dalman ingifven motion, N:o 134, ang:de pension åt framlidne Hofsekreteraren Carl Stenborgs dotter, Carolina Stenborg. Remitterades till Stats-Utsk:t. Upplästes och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t en af Hr Ehrenborg, Richard, inlemnad motion, N:o 135, i fråga om postförvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, ingifven motion, N:o 136, atig:de löneförbättring åt Intendenten vid K. Landtbruks-akaderaiens experimental-fält. Upplästes och bordlädes en utaf Hr af Klercker, Carl August, inlemnad motion, N:o 137, ang:de beskattning å exportörer och importörer af handelsvaror m. m. Upplästes tre af Hr von Schéele, Frans August Berzelius, inlemnade motioner, nemi.: N:o 138, ang:de förhöjning af provincial-läkares löner, och anslag till aflöning för 24 förste provincial-läkare. Remitterades till Stats-Utsk:t. 218 Den 28 November e. m. N:o 139, ang:de ordnandet af lasarettsoch kurhus-väsendet i riket.
Discontens mellankomst, som alla penningar, som förr circulerade i Landsorterne , nu gå genom Hufvudstaden. Hvad som nu indrifves från Landsorterna, kommer ofelbart ock att stadna i Stockholm; hvilket likväl jag anser så mycket olämpligare, sorn mångfalldiga utvägar der finnas för fyllandet af ögonblickliga Penninge-behof, hvilka ej finnas i Landsorterne. Jag bifaller således Herr Munck af Rosenschöids proposition. Herr Strussenfelt, Michael: Då vi hitkommit för att hjelpa PenningcVerket samt i synnerhet de Gäldskyldige i Disconterne, bö^ ra vi väl icke försvåra utvägarne för dem att kunna afbörda sig deras skuld. Herr Cederskjölds anmärkning, att de penningar, som inflyta uti Disconterne, åter kunna utsläppas, är icke rigtig, ty under närvarande förhållande är en så fullkomlig stockning i alla rörelser, att några Lån visserligen icke kunna inbetalas. Det är för öfrigt alldeles icke obehörigt, att, likasom Banquen helt nyligen begärt Jernbref i afseende å inlösen af dess utelöpande Sedlar, ett anstånd af 30 dagar efter det FinanceRe-j gleringen blifvit af Riksens Ständer fastställd, åt BancoDiscontens Låntagare beviljas. 33& Den 24 Martti, f. m. Herr Grefven och LcindtMarhalken gjorde Proposition till bifall af BancoUtskottets Betänkande. Ropades Ja och Nej, Hvarefter Herr Grefven och LandtMarsialken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, tillåta att ett ytterligare rådrum af 3o dagar från den dag , då Riksens Ständers 'beslut, angående allmänna FinanceRegleringen, blifvit kungjordt, måtte beviljas de Låntagare, hvilka icke haft tillfälle omsätta sina Lån i BancoDiscontVerket. Ropades äfven Ja och Ne). Herr von Schulzenheim, David, den aldre:
R:dr pr 100 mfy. i ej oväsendtlig mån inverkar på den reella kurs å Hamb. B:ko, hvarefter liqvider inom affärsverlden beräknas, så att denna i allmänhet håller sig vid en högre point, än som efter förhållandet mellan Sveriges och Hamburgs myntfot vederborde; och lika litet torde kunna betviflas att dessa omständigheter för landet föranleda fortfarande förluster. Beskaffenheten af dessa förluster kan tydligast åskådliggöras genom ett exempel. Om nemligen en bankir i Hamburg har en fordran i Sverige utaf 100 m$. B:ko, och han låter till sig betala denna fordran i svenskt mynt, så erhåller han svenska riksmyntssedlar till ett belopp, som bestämmes af kursen för tillfället, hvilken åter, såsom ofvan är anmärkt, håller sig antingen vid eller inom en viss gräns omkring den antagna parikursen, 133^ R:dr pr 100 »$. Oftast är fallet att kursen för å vista eller inom kort tid förfallna vexlar står öfver parikursen, men äfven om det blott antages att kursen står vid pari, så erhåller Hamburger-bankiren 133^ R:dr i svenskt silfvermynt eller riksmyntssedlar, för hvilka Banken genast måste lemna honom silfvermynt till nämnde belopp. Revisorernes Berätt. ang. Bankoverket, 3 — 18 - Då nu detta silfvermynt innehåller T®n procent mera finsilfver, än sorn motsvarar de 100 0$ banko, han hade att fordra, så blifver det för honom en omedelbar fördel att. nedsmälta det svenska silfvermyntet, enär han derför i Hamburg erhåller 1eller nära 101 Banko i stället för 100. Men en sådan operation kan göras endast då kursen står så hög, att vid förvandlingen af B:ko till svenska sedlar en så stor summa i dylika erhålles, att det belopp metalliskt mynt, Banken är skyldig gifva i stället för sedlar, lemnar ett öfverskott i finsilfver.
Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Sedan i anledning af lörsta Art. uti den emellan Hans Maft Konungen af Sverige och Norrige, å ena, samt Hans Maj:t Konungen af Stora Britannien och Irland, å den andra sidan, den 6 November 1824 afslulade Tractat, angående Slafhandelns alskalfuude, förslag, innehållande straffbestämmelser för brott i afseende å Slafhaudel och delaktighet deruti, blifvit efter Högsta Domstolens hörande upprättadt och S Bil. tilt K. M. flad. Propos. N:o 42. af Kongl. Maj:t den \ Maji 1827 uti gemensamt Svenskt och Norrskt Stats-Råd gilladt och antaget; och Kongl. Maj:t derjemte i Nåder föreskrifva, att berörde Förslag vidare skulle till vederbörlig åtgärd i underdånighet anmälas, serskildt i Svenska och Norrska Stats-Råden; så behagade Kongl. Maj:t nu, uppå Stats-Rådets Ledamöters enhälliga tillstyrkande, i Nåder förordna, att Proposition till Rikets Ständer skulle afgå, i likhet med det Förslag dertill, som vid detta Protocoll är fogadt. Ex Protocollo Carl M. Schönmeijer. Utdrag af Protocollet öfver Justitice-Ärenden, kallet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol, Thorsängen den 1 Mars 1827. Närvarande: Justitiae-Råden: Petersson. Grefve Strömfelt. Örbom, von Roseh, Themptand er. Grefve Härd. Bredberg. Sedan Handlingarne, hörande till Kongl. Regeringens Remiss i frågan om för - Bil■ till K. M. Näd, Propås, N:o 42. 9 slag till Straff-Lag emot Slaf-handel och delaktighet deruti circulerat till närmare granskning emellan Högsta Domstolens Ledamöter, i enlighet med heslutet den i5 sistl. Februarii, så företogs nu åter samma ärende till vidare handläggning.