Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vägrar den, som Invisningen lyder å, att den ovilkorlig! godkänna eller erhålles icke betalning, enligt Invisningens ordalydelse, bör innehafvaren derom fordra den förres skrifteliga intyg å Invisningen; Kan sådant ej erhållas, eller träffas han ej i sitt hemvist, då Invisning till betalning förfallen är, tage deröfver innehafvaren, inom trenne dagar, laga bevis, underrätte utgifvaren om förhållandet innan nästa dag t i 11- Sndagår, om han vistas i samma stad, eller i annor händelse, nästa Postdag derefter, och njute af honom genast betalning. 8 §. Häfver någon godkänt Invisning, men betalar icke å rätt tid, stånde till honom, som Invisningen fått, hvad han heldre vill, hålla sig till Utgifvaren, eller betalning af den andra söka. Vare dock pligtig inom 30 dagar kraf i laga ordning mot endera anställa. 9 §■ Får ej Invisnings-Innehafvare betalning å rätter tid, njute sedan ränta med En för, Hundrade i månaden samt ersättning för alla till betalnings-ut^ökande erforderlige utgifter. Underdåniga Skrif reiser. i65 10 §. Den, sorn betalning för Invisning, ställd till innehafvaren eller tili viss man eller Ordres, och så beskaffad, som denna stadga föreskrifver, utsöka vill, ege att anmäla sig, i Stockholm hos Öfver-Ståthållaren, och i orterne hos Konungens Befallningshafvande , och ingifve i hufvudskrift Invisningen, jemte betyg öfver vägradt godkännande eller ej erhållen betalning , och njute, så framt något jäf emot krafvel ej göres, om Invisningen är utgifven, att vid uppvisandet infrias, utmätning hos Utgifvaren, och i fall den är godkänd till inlösen på viss tid , en lika rätt antingen hos honom eller godkännaren, eller, der tillgång hos den ene brister, hos den andre, samt i bägge fallen rättighet till bysättning å Gäldenärens person.
Enligt gammal praxis har underhållet för avskedade krigsmän från lantarmén utdelats två gånger om året för dem som bott nära Stockholm. I övriga landet har utbetalningen skett efter tre år. Första året har underhållet avsatts till begravningshjälp. Nu görs följande tillägg: 1: o Underhållet skall betalas ut den 1: sta i månaden näst efter den då avskedet utgick. 3: o Ingen innehållning av begravningshjälp kommer att ske, men vid dödsfall lämnas 3 riksdaler efter rekvisition hos Krigskollegium till den avlidnes anhöriga. 4: o Alla pensioner skall i fortsättningen utbetalas 2 gånger per år för ett halvt år i sänder. De som bor nära Stockholm får underhållet vid Vadstena krigsmanshus kontor och i övriga landet hos regementsskrivarna. Då den värvade soldaten efter avskedet har sämre möjlighet till bärgning än den från indelta armén, kommer 3 månaders förskott att beviljas honom. Stockholms slott den 3 april 1821 CARL JOHAN Cirkulärbrev till Överståthållaren och Kongl Maj: ts samtliga Befallningshavande, angående förändring i Charta-Sigillate redovisningen. Stockholm den 9 april 1821 Inventering av stämplade papper hos försäljarna skall i fortsättningen göras två gånger om året och kontant inbetalning ske 15 dagar senare. Stockholm den 9 april 1821 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse angående omstämpling av utländska manufakturvaror. Stockholm den 11 april 1821 De nuvarande stämplarna på utländska vävnader och tyger skall upphöra och alla varor som inte blivit sålda under året skall föras till stadens tullkammare för att få ny stämpling. Vid försummelse förlorar man varorna. Stockholm den 11 april 1821 C LENNGREN, S N CASSTRÖM, J A HERTZMAN Cirkulär angående häktade personer forslande till urtima ting med ordinarie fångtransport. Stockholm den 16 april 1821 Efter cirkulärbrev den 8 juni 1819 då befalldes att befallningshavanden skulle inkomma med rapporter om verkningarna och framgångarna med de nya fångtransporterna samt även hitta förbättringar, har Vi funnit, att det lett till minskad extra fångföring och därmed kostnadsminskning.
Om man nu skulle tillåta vissa Handtverkare, att begagna sig af flere personer i olika yrken, så synes det mig, som desse personer komma att arbeta på egen band. Man kan väl häremot anföra, att Mästaren blir ansvarig för arbetets godhet, men jag tror, att det blir chimerikt, såvida man icke finner det vara nödvändigt, att de personer, som tillverka arbetet, skola äga Mästarebref i alla de yrken, som ingå i pro ducten. Den 12 November e. m. 56 £ ducten. Skall ca Vagnmakare ansvara för Smedens arbete på en vagn, så bör det vara honom tillåtet, att få begagna sig af en Smeds-Gesäll, men i annat fall kan Vagnmakaren icke ansvara för smedsarbetets duglighet. Jag tror, att det ej är nog, att en person vunnit Burskap, utan han bör äfven visa prof af kunskap och färdighet i handtverks. Således kan jag ej annat finna, än att huru man vänder och tyder denna §., står den i motsatts med den i §., hvadan jag tror, att man, icke allenast för principens, utan äfven för slulföljdens, skull, bör helt och hållet upphäfva den. Friherre Cederström: Med den siste värde Talaren kan jag icke instämma deruti, att föreskriften i denna §. kan tillämpas på de personer, som få tillstånd att arbeta på en annans verkstad. Det första är, att vinna Mästerskap, eller erhålla tillstånd att uprätta egen verkstad, och det andra är att arbeta på en verkstad, tillhörig en annan person. Man har yttrat, som farhåga mot detta sednare, att Gesällerne skola förvandlas till fattighjon, och såsom sådane sjelfve, äfvensom deras barn, falla fattigvården till last. Man har då glömt att de äro liandtverksidkare, som kunna blifva Mästare, då de dertill förvärfvat nödig skicklighet. Det är ju gifvit, att om en Smed, som varit hos en Vagnmakare i tjenst, vill blifva Mästare, Ridd. o. Ad.
Direktion att, så snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget är alsedt, hunnit alslulas, bos Fullmäktige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, örn bela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt samt att, i händelse del 1 jflade beloppet icke åtgått, öfverskoltet återlemna. Under behandlingen af denna fråga hafva Rikets Ständer ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet å det äfven vid förra riksdagen anmärkta förhållande, att pensionsväsendet för Arméen, sådant det för närvarande befinnes, är förenadt med väsändtliga olägenheter, som dels göra förvaltningen mera invecklad, än nödigt är, och föranleda lill ökade kostnader, dels ock motverka det lör Slaten vigtiga ändamål, som med denna pensionering hufvudsakligen åsyftas. Redan den omständigheten, att vid hvarje riksdag statsbidrag mästa beviljas för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, efter gällande stat, åliggande pensionering, samt alt medel behöfva särskildt anvisas för pensionernas ökande, ådagalägger nogsamt behofvet af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendel. Men härtill kommer åtskilliga andra förhållanden, som låta detta behof ännu tydligare framstå. I sådant hänseende torde med skäl kunna anmärkas det olämpliga deri, alt pensionerna utgå ur två särskilda fonder, nemligen dels af Arméens Pensionskassas egna medel, jemte det statsbidrag, hvaraf den i sednare tider varit i åtnjutande, dels ock af det särskilda Kreditiv, som för tillämpning af den förhöjda pensionsstalen måst på Riksgälds-kontoret anvisas. Vidare framställer sig såsom särdeles otjenlig pensionsrätten.s olikhet efter de tvänne särskilda pensionsstaterna, eller den väsendtliga åtskilnad, som företer sig emellan dessa pensionsslater i afseende på grunderna och vilkoren lör pensioneringen.
Ifrån Upplands Län är vid handen gifvit, att Rågen öivev hufvud lemnat 5:te till 6:te kornet, Arterna 6:te, Hvetet} Kornet, Blandsäden och Elaf rån 7:de, och Potatoes 9:de kornet; att inbärgningen för sig gått under så gynnande väderlek, att ingen ting tagit skada; och att ängarnes afkastning varit fördelaktig. Likväl skall Sädesafkomsten, ej vara tillräcklig i Länets 5:te och 6;te Fög - Best, och Ekön, Utsk. Betänkånden. derier, der en mindre frugthar Jord och ÅlU inogens förut åsamkade skulder för utsäde och föda göra deras sädestillgångar otilirächeligå och undsättning nödvändig, Uppgifvet! till ungefärligt belopp äf i,2ÖO Tunn or Råg Och Korn för 5:te Fögdériet och af 400 Tunnor föt det 6:te; hvaremot de öfriga Fögderierna förmodas hafva Ofverskotter till afsalu. I Södermanlands Län anses Hvetet och. Rågsädet hafva gifvit afkastningär tinder medelaiåttaiij och skäll tnyCkeh till dessa sädén ämnad Aker ej kunnat för otjenlig väderlek dertill användas. Höfångsten har varit Skäligen god, men på somliga ställen, Såsom 1 Yesträ Vingåkers Socken, förderfvad äf Regn. Deremot skäll Vårsädet af Korn, Blandsäd, Hafva och Arter Vara väl inbergädt, saint i allmänhet Stridt och Väl gifvande; äfvensom Potatoés, Rofvor och Kålrötter varit af ymnig växt och lemna eh god tillgång föt de behöfvande. — Undsättning äf Råg skall erfordras. Åf uppgifterna från Vestmanlands
Friherren har under Discussionertia invändt, att England och Amerika ick« hafva Ministrar, utan blott StatslSacrsterare. Utskottet ville gerna tro, att namnet icke gör till saken, allenast Embetet innefattar ett Chef kap för något Regeringens hufvuddepartement. Frih#rren är också sjelf af samma tanka vid ett annat tillfälle, och an, för att, ehuru vi tili namnet hafva en JustitieStatsMinister, är dock denna Embetsmans makt icke svarande mot en Ministers, och anser det icke löna mödan att i frågan härom tvista om ord. Emedlertid yttrar sig dock Friherre», att det vare roligt att veta, hvad Krigsministern i England heter, eller hvad Financemitiistern i Norra America. Utan att behöfva eller kunna besvara dessa frågor, hemställer Utskottet, om det icke är en bekant sak, att i England finne* ett krigsdepartement nied sin Chef, samt att 903 Serskildta Utskottets Bttänkandén. vid den Congresg, soia i America sammanträdde första gången (d. 4Mars 1789) sedan constitutionen blef införd, inrättades genast ett Utrikes, ett KrigsochettCessaelier FinanceDepartement, hvilka sannolikt ännu fortfara. Beträfiende EordCanzleren i England, upplyser Friherren, »t£ h*n icke är Minister, och att den Embetsman åter, 'som egentligen utöfvar högsta Cor.trollen öfver Domaremagten, och således kan anses äga en befattning, svarande emot vårt JustitieCanzIersEmbete, är icke tillika Ordförande i någon Domstol.
På detta enda lagliga sätt hade efter min tanka Anmärknings-frågan emot Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen, förfallit, om Constitutions-Utskottets Betänkande i anledning deraf, som icke innehöll det enda fall då, jemlikt Grundlagen, Riksens Ständers befattning med dylika frågor vidtager, sedan Constitutions-Utskottet upphört, hade. på sätt den af Herr Grefven och LandtMarskalken först gjorda Proposition innehöll, blifvit lagdt till Handlingarne. Friherre Åkerhjelm, Gustaf, anförde skrilteligen: Det är icke min afsigt, då jag nu erhållit Ordet, att länge uppehålla Höglofl. Ridderska - IO Den i April. pets och Adeln? dyrbara tid, och fästa dess uppmärksamhet vid ert mai, som redan är afgjordt. Det är icke heller min tanka, att till vederläggning upptaga de flere anmärkningar, som vid detta måls öfverläggning i Sessionen den 12 Martii framställdes. Jag inser tvärtom dessa Anmärkningars varde, och erkänner fullkomligen klarheten af de upplysningar de frambragt öfver Heres opinion , om detta mål och dess behandling. Men då jag nu åter får begagna den lyckan ödet mig gifvit, att höjamin röst i detta Lagstiftande och upplysta Samfund, torde det tillåtas mig att innan denna vigtiga och debatterade fråga, hvaröfver nu Protocollet är justei adt, för alltid iemnar öfverläggningarties rum, för att åt framtiden öfverlämnäs, f^ framlägga några upplysningar öfver mina enskilta äsigter uti tvänne ämnen, hvilka en värd Ledamot, Herr Munck af Rosenschöld , såsom sine Reservationer och sim» anmärkningar emot en del af Constitutions-Utskottets beslut, i sitt Artförande den 12 Martii yttrat. Den värde Ledamoten förklarar i sitt anförande, ätt han gjort Reservation deremot, att Urskottets Betänkande blott en enda gång till granskning och justering upplästes. Denna yttrade tanka bevisar, att den värde Ledamoten ansett det erfordra flere. Jag delar samma öfvertygelse, ehuru vi begge före denna justering hade läsit det.
Mötes-passevolans-fondernas, i flere föregående revisionsberättelser omförmälda fordran hos aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens f. d. regemente, C. A. von Essens afträdda bo, till belopp af 276 R:dr 58 öre, balanseras fortfarande i räkenskapen såsom beroende på utredning i konkursen; och följande, af fonderna från längre tid tillbaka emot reverser på namn utgifna lån finnas, såsom jemväl beroende på konkursutredning, i 1859 års räkenskaper utbalanserade sålunda: till aflidne Krigs-kommissarien O. W. Invenius: kapital 4,044: 66. ränta och låuepåkostnader 2,573: 75. 6,618: 41 » Hof-intendenten F. Westin: kapital 1,528: 96. ränta och lånepåkostnader 2,332: 99. 3,861: 95- » enkefru A. W. Rosenborg: kapital 406: 7. ränta och lånepåkostnader 1,778: 36. 2,184: 43. — 76 - § 2. Antalet af Wadstena krigsmanshus-kassas underhållstagare, som vid 1858 års slut utgjorde 10,014 man, men vid 1859 års utgång uppgick till 10,209 man, har sålunda under revisionsåret ökats med 195 man; och till följd dels häraf, dels ock hufvudsakligast af den, genom Kongl, kungörelsen den 28 Januari 1859, från och med samma år beviljade allmänna förhöjning af underhållen inom gratialist-klasserna, har pensionsstaten, hvilken vid slutet af år 1858 beräknades till 184,025 R:dr, under år 1859 erhållit en tillökning af 66,027 R:dr, så att den vid sistnämnde års slut uppgick till 250,052 R:dr Runt. § 3.
garnityr, passande till unga flickors skridskodräkbreda randen väljes efter godtfinnande och täckes fullständigt af smala, med flocksilke sydda schatter, sammansättes af yttersta spetsen af de guldterade plattstygnsränder, som äro guldgula inåt grönblåbrokiga halsoch stjärtfjädrarne af den Äfven andra vackra och skifferblå utåt. Broderiet fastsys vid en 23 spanska färgrika tuppen. cm. bred rand af skifferblått siden, som prydes exemplar finnas bland våra inhemska höns, som dels med strödda figurer af guldbårder med lätta lämna ett utmärkt material. Xandra. stygn omvexlande majgrönt och vieil rose, dels med rosetter af gula cigarrband med stjärnor i VII. rödt och brunt samt lätta stygn i guldgult ulomkring. Duken kantas uppoch nedtill med guldLämplig present till en ung dam, som redan förut bårder samt fransar af omvexlande tre cigarrblifvit begåfvad med allehanda mer eller mindre band och en tofs af flocksilke. De hopflätade tre nyttiga lyxartiklar. Fem små slipade parfymflacigarrbanden afslutas med pärlor. Duken fodras skor, helst likadana, men åtminstone lika stora, med svart kypert. Den vackra, originella idén fyllas med t. ex. heliotrop, liljekonvaljeolja, viol, tar sig särdeles väl ut, upphängd på väggen. rose och reseda. Till hvarje flaska s y s en sidenIV. G. L. V. Om man har en bror, som är löjtnant, och vill gifva honom något riktigt trefligt till julklapp, så bör man sy honom följande bordduk. Men innan man börjar sy, får man först samla ihop ingredienser na, hvilka utgöras af ett stycke blått uniformskläde och en massa afsprättade uniformsklaffar, reverer m. m. Dessa klistras därpå fast på duken och s y s med application, antingen som bård i kanten eller härs och tvärs i en ljuflig röra öfver hela duken. På kragarna utför man dessutom broderier, hvilka na ' urligtvis böra » stöta på paU r notisboken. Kvinnorna och fattigvården.
Hon såg – ty hvad kunde ej hon se – grefvens far excellensen i detta högtidliga ögonblick, då fjällen, så att säga, föllo från hennes ögon, fattade hon tydligt att grefvens far måste vara excellens hon såg alltså, upprepa vi, hans excellens i stora generals-uniformen och alldeles fullsatt med inoch utländska ordnar komma emot henne, inläggande i sitt skick hela den hofmanna-artighet, som hon hört omtalas från gustavianska tiden och på furstligt sätt behagade han kyssa henne först på ena kinden och sedan på den andra. Under det denna intagande ceremoni försiggick, syntes grefvens fru mor ”excellensan” sittande på ett slags tron, anbragt af mossa genomslingrad af friska blomstergirlanger och rundtomkring belägrad af små silfverhvita keruber med rosenröda vingar. På den höga damens ädla panna strålade ett familjdiadem af oerhördt värde, men då hennes sons unga brud djupt knäböjde vid hennes fötter, aftog hon diademet och satte det på sin nyvunna dotters hufvud, hvilken då, betagen af heliga och inspirerade känslor, talade ord så sköna, rörande och tillika kraftfulla, att både excellensen och hans gemål greto och unga grefven gret, hvarjemte alla onklar, tanter och kusiner, som blifvit inbjudna, äfven togo till näsdukarne. Men midt ur denna omätliga gloriad upprycktes hon plötsligt af den tanken, att Blenda var så godt som fastande, en omständighet, hvilken kunde beröfva henne hela den styrka, som hon hade af nöden Fru Emerentia erinrade sig hafva hört huru, vid intagandet i vissa hemlighetsfulla samfund, neofyten genom föregående svält beröfvas sina fysiska krafter, något som i sin tur verkar på de moraliska. ”Nej,” utropade hon högt och med eftertryck, ”aldrig skall det sägas att jag försummat något, som kan underhålla det mod, hvaraf hon är i behof!” Och riktande en bönfallande blick på sin dotter och en dito på grefven, sade hon ännu högre: ”Blenda, mitt barn, i salig farmors och din fars namn besvär jag dig eller – om så behöfs – befaller jag dig att äta!”
Likaså medföra de föreslagne bevisen från Discont-Contoiren endast o kostnad och omväg, samt tjena till ingenting, ty samma ändamål vinnes genom Regis traturen. Friherre Cederström: Jag hyser mera förtroende för Discont-Directionerne så i Stockholm som i Landsorterne, än att jag förmodar, att de skulle lemna högsta lånebelopp åt personer, som äro färdige att rymma ur Riket, och stoppa penningarne i fickan. I afseende på den andra frågan, eller att, som Bonde-Ståndet beslutit, cautionisten skulle skaffa bevis , alt lian ej är cavent i andra Disconter, så är det ett correctif, som ej är något correctif, ty det hindrar ej, att samma cautionist dagen efter kan taga ut 111 Den 7 Novemlcr e. tn* lån eller gå i Borgen för lån i en annail Discont, och då är han redan öfvertecknad. Den hufVudsakeliga frågan är, hvad en borgensman för lån är. Han är en person, som ställer säkerhet för lånets återbetalande till Disconten. Om nu en förmögen man, som kan lemna stor säkerhet har caverat i n:ne Disconter på samma dag,* och gått öfe ver summan, skall han derföre ej sedermera af Disconten anses såsom säker, då han kan betala io gånger den summa, hvarom det är fråga. Borgen är likväl ej annat än säkerhet, Örn man således för Bankens säkerhets skull anser, att den rikaste ej bör få gå i borgen för mera än 6,000 Riksdaler, så hemställer jag, om något annat correctif är af nöden, än att när summan är öfvertecknåd, lånsökanden skall skaffa en ny borgen, utom den förra, eller ock anses lånet förfallit, och cautionisten skall lemna sin särskilta förbindelse. Så hafva Mäklare i Stockholm lemnat deras särskilte reverser, visserligen icke till förlust för Banken. Det ar en nyttig regel uti penningeverk, att commissionairer äfven lemna sina reverser, på det commissionairerne måtte vara angelägnare om ordning.
Stats-reglering förslagsvis till 1,390,295 Rdr och den öfriga, eller Stats-verket behållna an - g48 Expeditiöns-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse> N.-o 388. delen af denna ränta, till 507,000 R:dr; men då under åren 1833—1837 de indeldte räntorna per medium utgjort 1,772,637 R:dr, och de behållne 561,058 R:dr, samt Rikets Ständer anse rättast, att Slats-verkels inkomster i möjligaste måtto'uti Riks-Staten upptagas till deras verkliga belopp, hafva Rikets Ständer ansett de förra räntorna kunna beräknas till 1,770,000 R:dr och de senare till 560,000 R:dr. Genom den af Rikets Ständer beslutade och i underdånig skrifvelse den 23 September sistlidne år hos E. K. M. anmälda indragning af Fjerdingsmans-lönerne blifva likväl de indeldta räntorna minskade med ett belopp af 8000 R:dr, hvarmed de Statsverket behållna i stället ökas. I följd häraf hafva Rikets Ständer, uti nu upprättade Riks-Slater, uppfört den indeldta delen af ordinarie räntan till 1,762,000. samt den Statsverket behållna lill 568,000. n~~nr.nr>. 2,330,000. 2:o Afrads-Spanmålen, eller Statsverkets behållna Spanmål af ordinarie räntan, upptagen i sista Stals-regleringen till 39,400 tunnor, som beräknades till 197,000 R:dr, hafva Rikets Ständer, vid betragtande af den qvantitet, hvartill ifrågavarande spanmål i medeltal verkligen uppgått, beräknad till 40,900 tunnor, hvarå Rikets Ständer ansett sig böra utföra värdet, i stället för hittills beräknade 5 R:dr per tunna, till 6 R:dr, utgörande ett belopp af 240,000. 3:o Kronotionde-Spanmålen.
Jag är ej åklagare, jag är blott Riksdagsman; och kanske skulle jag af Herr Grefven sjelf blifvit klandrad, om jag i denna egenskap, uti mitt ingifne memorial, om hvilket jag tänkt kunna undvika alla discussioner, inflickat alla sedan sista Riksdag i tidningarne införde officiella rapporter med uppgift från hvilka Länsstyrelser de emanerat, och derigenom således borttagit en dyrbar tid för Högloflige Ridderskapet och Adeln. Om någon i följe af denna saknade bestämdhet skulle vilja beskugga Herr Grefven, har Herr Grefvens embetsförvaltning varit så kort, att det ej kostat 852 Den 26 Februarii, mycken möda att genomse de af Herr Grefven ingifne rapporter, hvilkas olyckliga sanfärdighet är allmänt känd, och således snart blifva öfvertygad om den mycket misslyckade utgången af ett sådant försök. Friherre von Duben, Carl: I befragtsnde af d m mängd motioner som under d5nna Riksdag blifvit väckte och hvilkas afgörande tillräckligt komma att upptaga en dyrbar tid, skulle jag hesitera att öka dessas a^tal, om iag ei an^åg för en skyldighet att yttra mig öfvpr ett ämne, af för mycken vigt, för att äfven under denna Riksdag ötverlem* nas åt glömskan. År 1809 profeterades då varande Westgötha CavallerieRt gementes afsilning hvilket verkställdes år igi j. Ej nog med denna, för ett CavallerieRegemente olyckliga förändring: En ny aflönings-siat uppgjordes sorn snart sagt b^tog befälet möjligheten att existera. Het är å denna aflöoings-stat jag .vigar fästa Ridderskapets och Adelns samt öfriga RiksStåndens uppmärksamhet. Frågan vid denna motion är ej att begära okända anslag till Jakande af befälets vid nämnde Regemente lönerden är blott att åter försätta Regementet i besittning af de tillgångar, som enligt högstsalig Konung Carl Xl;s indelningsverk Den 2/) Februdrii. 853 äro Regementet tillslagne, och vid afsittnin gen fråntagne
»Tyst, Berta!» afbröt Melcher henne strängt, »den qvinna, om hvilken du yttrar dig så simpelt och ogrannlaga, är fullkomligt aktningsvärd ...» »Det är möjligt», svarade Berta iskallt, »jag har aldrig gjort några undersökningar angående teaterdamers dygd. För mig är det nog att hon är en aktris, en qvinna, som qväll efter qväll spelar kärleksscener med främmande karlar – och jag säger dig, Melcher, att om jag en gång till finge se henne och dig tillsammans, som jag i går tvangs att se er, skulle jag låta min betjent visa ut henne.» Melcher bleknade. »I himlens namn, sluta, Berta!» ropade han, häftigt uppskakad. »Du vet icke hvad du säger – vreden kommer dig att yttra ord, så simpla och råa, att du efteråt skall rodna deröfver ...» »Om jag är rå och simpel, som du så finkänsligt uttrycker dig», svarade Berta och vred och kramade sin näsduk, ända tills hon, utan att veta af det, slet tyget i bitar, »så är felet ditt. Då en man uppför sig rått, drar han sin hustru med sig ...» Melcher svarade ej. De sutto alldeles tysta. Ingen af dem kunde äta någonting. Berta satt med nedslagna ögon och rörde ej vid frukosten; Melcher hälde nervöst i kaffe, tog socker ett par gånger, bredde smörgåsar, men åt icke en bit. Slutligen steg han upp och gick in i sitt rum. En dof, hopplös förtviflan smög sig öfver honom. De illusioner, med hvilka han hittills bortskymt alla onda aningar, föllo sönder, och klar och tydlig framstod den sanningen, att han begått ett oerhördt misstag, ett af dessa misstag, som gripa djupast in i vårt lif och gifva det en sned, förvänd rigtning. Det fans nu för honom endast två utvägar: antingen att resignera sig eller ock att spjerna emot, att börja en strid mot svartsjuka och misstänksamhet, en strid genom hvilken han kanske skulle vinna det herravälde, som höll på att glida honom ur händerna – men genom hvilken han kanske också ingenting skulle vinna.