Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bruks-societeten vidhöll beslutet att endast i händelse af flyttning bevilja anslag till den praktiska undervisningen, enär i annat fall Societeten måste söka på annat sätt bereda dem, som egnade sig åt jernhandteringen, tillfälle att på främmande ort skaffa sig den undervisning, som enständigt vägrades dem i Sverige. K. M:t har nu lör tredje gången pröfvat ärendet och äonu en gång afgifvit Propos. till R. St:r med begäran om anslag till skolans förflyttning. Hvad tror man väl att Stats-Utsk:t svarar på allt detta? Jo, det begär en förnyad utredning af frågan. I sju år hafva H. IV. 16 242 Den 18 April f. m. likväl alla de myndigheter, som förstå hvad vår bergshandtering för sin lyftning fordrar, öfvervägt denna fråga; de hafva derunder i ej mindre än 15, säger femton, utlåt:n enhälligt tillstyrkt flyttningen. K. M:t nemi. 3 gånger, Kommers-Coll. 3 gånger. Fahlu bergsskolas föreståndare 3 gånger, Bruks-societeten 3 gånger, Teknologiska Institutet 2 gånger och Jernkontorets fullmägtige 1 gång. Hvad sjelfva saken beträffar, så bör först uppmärksammas, att Fahlu bergskola f. n. befinner sig i ett skick, i hvilket den omöjligen kan förblifva. Derom torde alla vara ense. Redan år 1853, eller för 13 år sedan, voro bergsskolans byggnader i så förfallet skick, att de utdömdes, och man kan då lätt tänka sig hurudatia de nu skola vara, Skolan kan icke mottaga ens halfva antalet af de elever, som anmäla sig. Dess försättande i drägligt skick skulle, enligt officiella förslag, kosta dubbelt mot hvad dess förening med Teknologiska Institutet kostar.
Mörkblå, mörkgröna och mörkgrå höstjackor äro nya. D e smyckas med svart snörmakeriarbete eller stålsnodder. Den elegantaste färgen för regnkappor är plommonblått. Särdeles omtyckt är ock granatrödt och ebenholzsvart. Men vi hoppas, att våra uppgifter om regnkappmodet skola visa sig onödiga ännu en tid, och att solen fortfarande må värma och glädja. Jackan är af mörkblått ylle. Kantrevererna äro blå- och hvitrandigt liknande tyg, hvilket ock användes — på snedden dock — till västdelen samt prydes med hvita yllebårder. Jackan sammanhålles nedom lifvet med ett stålspänne. Benkläderna af enfärgadt blått tyg äro nedom knäna krusade medels en inlagd gummisnodd. Strumporna harmoniera med reverdelarne på jackan; hattbandet prydes af instickade hvita skeppsankaren. Fig. 2. Drägt för 8 — IO års flickor. En volang af moderödt mousseline de Laine är i breda veck ordnad öfver kjolen. Den främre draperidelen, af crémefärgad och rödblommig foulard, är upptill och vid sidorna ordnad i veck, så att den får ett skärpliknande utseende. Den bakre draperidelen af enfärgadt rödt tyg är lätt uppuffad. Lifvet af samma tyg som framdraperiet är baktill åtsittande, men framtill ordnadt i blusveck. Urringningen visar en insats af rödt siden. Den breda, veckade gördeln och slejfen äro af samma material. (Se mönsterbilagan!) Barndrägter. Drägt för 4 — 6 å r s barn. Drägten är af blått ylle och består af ett långt, löst lif och en 230 cm vid veckad kjol. E n gördel med lång slejf af likfärgade sidenband täcker förbindelsestället mellan kjol och lif; en bred, plisserad krage omgifver halsurringningen, hvarifrån en solfjäderliknande jabot fortsätter till gördeln. Drägt af faille och spetsar. Denna toalett verkar särdeles elegant.
Sedan fick jag höra talas om alla hans excentriciteter och nycker, om hans vilda lif, hur han slängde med guldhögarne som en vansinnig på Monte Carlos gröna dukar och tillbragte nätterna i Nizzas spelcirklar tillsammans med spelare af tvifvelaktig hederlighet eller tillbragte dem i ännu sämre sällskap – alt med morfinsprutan i fickan, lefvande ett lif, hvars ångtryck var uppskrufvadt till explosion, ett lif som icke ens den friskaste skulle kunna stå ut med. Sannerligen en usel lefnad måste det vara, som han för, ett ynkligt lif, hvartill han födts med sjukdomen som tvillingsbror, en af dessa eländiga existenser, för hvilka man icke ens är sin moder någon tack skyldig. Nåja, detsamma kunde det vara, blott det oundvikliga kom snart, ju förr dess hellre borde hans dödstimma slå, ty han var trött, åh, mycket trött, han kunde icke längre hålla en hel tanke fast i sin hjerna, han kunde icke nära en vingstark känsla i sitt bröst, han behöfde sofva ut, sofva i en lång slummer, en riktig sjusofvarsömn, som var tryggare, bergfastare, än den all verldens morfin kunde gifva. Han hade en bäsk smak i munnen åt alt, lifvet förorsakade honom äckel, han gat ingenting, han var bara sjuk och trött, trött. Och nyligen hade han fyllt sitt tjugonde år! Han är svensk, mannen der med sitt välvårdade ljusa helskägg, de små med glacehandskar höljda händerna och det slappa, gulbleka ansigtet. Här om dagen, då jag satt i Monte Carlos tidningslokal och bläddrade i en revue, kom han fram till mig, gaf mig sitt kort, vederbörligen prydt med en grenig krona och slog sig i samtal med mig. Naturligtvis kommo vi snart in på ställets specialitet, spelet, och han tog en öfverlägsen, blaserad min på sig, i det han vårdslöst sade: »Ja, hvad som nu förargar mig mest är att se folk spela så der på höft utan all beräkning.» »Såå, ni tror sålunda på ett system.» »Ja visst, sjelfva slumpen har sina möjligheter, sina sannolikheter. Sjelf spelar jag alltid efter en viss gång, alltid.
Dä 5 stycken obligationer, som Riksgälds-kontorets fordna kommissionär i Antwerpen för många år sedan uppgifvit hafva förkommit och hvilka derföre blifvit mot andra utbytta, afräknas, skall, enligt Utskottet meddelad uppgift, antalet af ifrågavarande, under 1780- och 1790-talen utfärdade och hittills icke återbekomma eller annullerade, obligationer endast utgöra 6'0; lydande hvar och en af dessa obligationer å 1000 fl. Brabanskt vexelmynt. 8:o. Angående rättegången om framlidne Rådsförvandten N. Baumanns arfvingars uppgifna gamla krono-fordran. (Rev. ber. sid. 83.) Denna rättegång hr, jemlikt Utskottet derom meddelad underrättelse, fortfarande anhängig hos Kongl. Svea Hof-Rätt, till hvilken Domstols förnyade handläggning och pröfning sagde mål, genom Kongl. Maj:ts i Revisions-berättelsen åberopade dom, blifvit återförvisadt. 9:o. Angående den Riksgälds-kontoret tillerkända köpeskillingen för fordna hofbageri^egendomen vid Regeringsgatan i Stockholm. (Rev. ber. sid. Si.) På sätt Revisorerne anmält, och enligt hvad Fullmäktiges protokoller utvisa, Sluls-Utskollcis Utlåtande Jit SÖ. liar, under den elter sednaste riksdag förflutna tid, icke förekommit någon vidare fråga om öfverlemnande! till Riksgälds-kontoret af sagde, till byggnadskoslnader för Myntverkets nuvarande lokal begagnade, köpeskilling, 16,666 R:dr 32 sk. banko; och då Rikets sednast församlade Ständer, i afseende på liqviden för denna köpeskilling, förklarat, att den borde af Myntverket återbetalas, sedan nämnde verks ställning blifvit så förbättrad, att sådant kunde ske utan olägenhet eller mehn för detsammas obehindrade verksamhet, har Utskottet ansett sig böra upplysningsvis meddela, att, enligt erhållen uppgift, Myntverkets kontanta behållning vid nästlidel års slut endast utgjorde '2,777 dukater och 3,830
No ve ni ber. delande, hvarföre jag härmedelst får densamma åberopa. Beträffande åter frågan om Credit! voeh MagazinsFonderne bordt sammanblandas, får jag upplysa, att antingen Kongl. Maj:t uti Nådiga Skrifvelsen om grunderne för Undsättuings-Spannemålens utlemnande oeh återbetalningen derföre, eller ock StatsContoirct uti särskild skrifvelse, jag minnes icke hvilketdern , anbefallt att redogörelsen för den uppköpta Säden, och den Säd, som ankommit från KronoMagazinernc, skulle noga åtskiljas, och icke i ringaste mohn sammanblandas. — Jag iakttog också denna föreskrift så noga, att jag i hvarje anordning bestämdt utsatte om undsättningen skulle lemnäs af den upphandlade eller af den f.d. MagazinsDirectionen tillhörandeSpannemåien; och jag ägde en anledning, att vara nöjd dermed, då jag, sedan min redogörelse till Kongl. Maj:t redan blifvit insänd, och hvaraf mine åtgärder i ämnet kunnat inhämtas, erhöll en tern ligen atfvarlig föreställning från Kongl. StatsContoiret, att icke förgäta hvad i anseende till särskildta redogörelser för de olika Fonderne blifvit föreskrifvet, men jag redan fullgjort. I detta skick stod saken, till dess Kongl. StatsContoiret, med åberopande af Kongl. Majrts Nådiga befallning, föreskref, att MagazinsFondens försträckningar lili undsätt - 4i4 Den 25 November. ningen skulle anses såsom lån till CreditivFonden, och att således MagazinsFonden skulle af den först inflytande betalningen af undsättningstagarne oafkortad t godtgöras, och att de öfverblifne behållningarne skulle af CreditivFonden öfvertagas till de höga pris, som 1827 gällde. Desse behållningar utgjorde för Skaraborgs
Der kom, blott han såg henne, eld och glans i hans ögon, och hans hand skälfde, blott den kom att röra vid hennes. Han älskade henne med hvar nerv, med hvar fiber i sin unga kropp, med hvar tanke och dröm; han lydde henne blindt, han såg med hennes ögon, dömde med hennes dom, han lefde blott genom henne. Det var denna hans stora kärlek, som hon icke ens ville besegra, den måtte vara hur hopplös som helst, sjelfva den betagande känslan af att vara föremål för en sådan ömhet, ett sådant blindt, oreflekteradt hängifvande af en menniskas hela innersta väsen, som denna sista tid gjorde Alice så strålande lycklig och glad. Ofta medan hon gick omkring och sysslade i huset eller satt stilla vid sitt handarbete eller sin bok, eller när hon kom att se sig i en spegel, kunde hon plötsligt komma till att småle för sig sjelf – alldeles som på den tiden, då hon ännu var en ung flicka. Men nej, det var ändå inte på alldeles samma sätt. Detta leende föddes inte som då af lyckan att älska – der hade nu kommit en nuance af tillfredsställelse och magtglädje i det, något på engång hårdt och mätt: hon blef älskad. Så länge Alice blott hade sin man bredvid sig, brydde hon sig inte det minsta om andra – i alla fall var det mycket litet hon frågade efter dem. Men någon måste hon ha, som älskade henne. Hennes inställsamma, sympatiska och starkt utåtvända naturel, så lätt tillgängligt för nya intryck, fordrade framför allt att taga emot, och nervös, som hon var, var hon girig efter sensationer. Så var det ändtligen den enastående, egendomligt betagande känslan af att verkligen vara en mans första kärlek, – och icke blott det, utan hon visste också, att i den unge landtbrukarens enformiga, praktiska och andligt innehållstomma lif var hon, och hon ensam, all poesi, all förfining, all lycka. Så njöt hon sjelf med hela sitt innersta väsen af den kärlek hon hade väckt; – i hemlighet, utan att ens vilja göra sig reda för hvarför, genomgick hon åter och åter alla de ofrivilliga och knapt medvetna bevis han hade gifvit henne derpå.
Var uppgiften tacksam, så måste ock erkännas, att den utfördes på ett sätt, som väl svårligen torde kunna öfverträffas. Den härliga och klangfulla, för oratoriesång särskildt lämpade stämman gaf åt partiet en rent af gripande tolk. ning. Bland öfriga solister torde här böra framhållas hr Strandberg och fru Edling samt fru Lavida Ajzelims, hvilken sistnämnda lät oss höra en den allra präktigaste altstämma, omfångsrik och fyllig, jämn och förträffligt skolad samt med en utmärkt frasering. En så vacker altstämma har här ej på länge blifvit hörd. — Att för öfrigt af tonverket framhålla några särskilda delar, nekar oss utrymmet. Vare det nog sagdt — vi upprepa det ännu en gång — att konserten i sin helhet var en heder för såväl ledaren som de öfriga uppträdande. Fröken Dagmar Edmans konsert, utsatt att äga rum på torsdagen i denna vecka med biträde bland andra af hrr Franz Neruda och Salomon Smith, kunna vi af helt naturliga skäl ej närmare orda om i detta nummer. Grefvinnan Mathilda Taube hade ä m n a t gifva en konsert den 28 dennes; men af en tillfällig halsåkomma har den framstående sångerskan nödgats uppskjuta densamma till ett stycke fram i maj. Dagen kommer framdeles att närmare tillkännagifvas, och redan köpta biljetter gälla till den dag konserten gifves. Om den musikuppvisning, hvilken i söndags ägde rum hos fröken Agnes Boden med hennes elever i pianospelning, har från kompetent håll meddelats oss, att eleverna, såväl de äldre som de yngre, om man frånräknar ett par små missöden, förorsakade af rädsla, redde sig mycket bra, samt att uppvisningen i sin helhet ger vid handen, att fröken Boden är en både nitisk och skicklig lärarinna. Fröken B. har studerat i Paris för prof. Marmontel, från hvilken hon har mycket ampla vitsord, samt senast varit öfverlärarinna vid hr Richard Andersons musikinstitut härstädes. Idealerna. Berättelse af C. 93 » O. Gumoelius. Belönad med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling.
Och när I kommen in uti landet, det Herren eder gifvandes varder, såsom han sagt hafver, så håller denna tjenstena. Och när edor barn säga till eder: Hvad hafven I der för en tjenst? Skolen I säga: Det är Herrans Passahoffer, den der gick framom Israels barn i Egypten, då han plågade de Egyptier, och frälste vår hus. Då bugade sig folket, och tillbad. Och Israels barn gingo bort, och gjorde såsom Herren Mose och Aaron budit hade. Och om midnattstid slog Herren allt det förstfödt var i Egypti lande, ifrå Pharaos förstfödda son, den på hans stol satt, allt intill dens förstfödda son, som fången satt i fängelset, och allt förstfödt af boskapenom. Då stod Pharao upp, och alle hans tjenare på den nattene, och alle Egyptier, och ett stort rop vardt uti Egypten; ty der var intet hus, der icke en döder inne låg. Och han kallade Mose och Aaron om nattene, och sade: Görer eder redo, och farer ut ifrå mitt folk, I och Israels barn; går åstad, och tjener Herranom, såsom I sagt hafven. Tager ock med eder edor får och fä, såsom I sagt hafven; går åstad, och välsigner mig med. Och de Egyptier trängde fast uppå folket, att de måste med hast drifva dem ut af landet; ty de sade: Vi dö hvar och en. Och folket bar råan deg, förra än han försyrad vardt, till deras mat, bundnan i deras kläder, på deras axlar. Och Israels barn hade gjort såsom Mose sagt hade; och hade bedts af de Egyptier silfver, och gyldene tyg, och kläder. Och Herren hade gifvit folkena nåd för de Egyptier, så att de lånte dem; och de blottade de Egyptier. Så drogo Israels barn ut ifrå Rameses till Succoth, sexhundradetusend män till fot, förutan barn. Och mycket gement folk drog också med dem; och får och fä, och ganska mycken boskap.
Kimon, att han här talade ur rent sinnlig synpunkt. För egen del betviflade han, att någon sten funnes i hela universum, och, om den funnes, att den kunde kastas, ty all rörelse vore ju möjligen endast ett bedrägligt sken. Krysanteus vände sig bort från Kimon, utan att lyssna till dennes prat. Han blef synbarligen öfverraskad, när han fann hvem den anklagade var. Man torde erinra sig Hermiones beslut att genom Theodoros skaffa sig underrättelse om Clemens’ framfarna öden. Men Theodoros hade kort efter det möte, vi skildrat mellan honom och Hermione, lemnat Athen, för att besöka den af Krysanteus i Sunions bergiga trakter grundade Novatianoch Donatist-kolonien. Först dagen före den, som nu var inne, hade Theodoros återkommit till Athen och då skyndat till Krysanteus, för att meddela honom en glädjande underrättelse om koloniens blomstrande och lyckliga tillstånd. Hermione, som under sin nya lycka icke förgätit den unge föreläsaren, hade då af Theodoros begärt de upplysningar, denne kunde lemna om hans tidigare lefnad. Theodoros visste i detta hänseende endast, att Clemens var ett hittebarn, som i sin spädaste ålder erhållit Petros till fosterfader. Men denna upplysning var tillräcklig för att styrka Hermiones aning. I högsta grad öfverraskad af densamma ilade hon till sin fader och meddelade honom hvad hon anat och hvad hon nu erfarit genom Theodoros. Detta hände om aftonen, och följande dag hade Krysanteus och hans dotter från sin landtgård utanför Piræeos begifvit sig till staden, för att träffa Clemens. De kommo just nu från Skambonide, der de uppsökt den homoiusianske biskopens bostad, men utan att finna honom eller Clemens hemma. De hade derefter begifvit sig till Afrodites tempel, i hopp att finna begge eller endera utaf dem bland de Kristianer som användes till byggnadsarbetet. Sedan Krysanteus öfvertygat sig, att det sår, som Clemens tillfogat uppsyningsmannen, icke var farligt, vände han sig till den förre och frågade: – Är du saker till det, hvarför man anklagar dig? – Ja, svarade Clemens stolt.
Mörner framställt, möjligen kan göra sig gällande och kommer alt göra sig gällande en längre tid efter sedan en sådan representationsförändring har försiggått, som förslaget innehåller; men jag tror, att vid sjelfva representationsförändringens införande, såsom grundad pä principen af statsförhållanden, så bör äfven den åsigt, som Hr von Hartmansdorff framställt, anses vara den riktiga. 1 ett ögonblick, då man först gör förändringar, så skulle man eljest kunna Den 13 Mars e. m. 303 väcka farhågor hos det Stånd, som möjligen kunde anse sig blifva uleslutet ifrån deltagande uti Utsk:n. Jag tillstyrker bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag i detta fail. Gr. Horn: Jag är i det aldrahufvudsakligaste förekommen af Gr. Mörner. Ulland de största felen inom vår nuvarande represenlätionsform räknar jag detta Utsk:svä.ende, som aldrig kan medföra annat än olägenheter. Meningen med Utsk:ns sällande, är att få ärenden utredda. På ett sämre vis kan detta väl aldrig ske, än dä man väljer elementcrna ur de olika samhällsclasserua, till utredande af ämnen, icke för ämnets skull, utan för kastens skull. Man sätter personer till utredande af ärenden, för hvilka de äro alldeles främmande. I min tanka bör H. o. Ad. nu förkasta denna ide, sorn går igenom hela Const.Ulslcs förslag. Dc delar af representationen, som Hr Lefren tror möjligen skulle anse sig förolämpade af en uteslutning, skulle i min tanka tvcrlom anse det vara af stor vigt för fäderneslandet, om de upplystaste representanter inträdde uti Hiskin, så att ärendena framför allt blefve vederbörligen utredda, och att endast Stånden fäste vigt vid bibehållande af en röst vid ärendenas afgörande. Jag fäster alldeles ingen vigt vid Ståndens uppträdande inom representationen, men så mycket mera vid deras bibehållande såsom grunder för representationens bildande och vid valcollegierna för utgångspunkten ifrån det nu varande tillståndet. Det är derpå, sorn jag hufvudsakligen byggt de förslag, som jag inom mig uppgjort för möjliga frambringandet af en bättre ordning för representationens verksamhet.
Inoch UtförselTullen å nedannärande Sädesslag må åtminstone till nästa Riksdag bestämmas efter följande Tariff, nemi.: I D:o Räg . 4- ~ — 3. — 8. 1 D:o Ärter • 4- —- 3. — 6. 1 D:o Korn och Malt . 3. — -— 8 4. i D:o Hafre — 1. 4. 45o Stats-Utskottets Hvilket Förstärkta StatsUtskottet får för R, H, SIST vördsamt anmäla, Den 6 Februarii i83o, N:o 599- R, H. St:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial, ang:de verkslälltl omröstning i frågan angtdo försäljningen af de 2:ne Kronan tillhörige KrigsSkeppen Tapperheten och af Chapman, Sedan i anledning af StatsUtskottets Memorial N;q 36g, rörande RiksStåndens skiljaktiga Beslut i frågan ang;de försäljningen af 5, stycken Kronan tillhöriga Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel , []. BondeStqndet den 7 sisth Januarii funnit godt att antaga den gjorde inbjudningen, att biträda Presteoch BorgareStandens beslut, hvarigenom bifallits Utskottets hemställan att den af Lilla Creditivet till liqvidation af förlusten å hela Skeppshandeln lyftade Summa 2ii,5i5 R;dr 2 sk, må afskrifvas, och hvar-; medelst den i samma Memorial föreslagne itsta Voteringsproposition förfallit; så har, till följd af de respective RiksStåndens, i anledning af roeranämnde Memorial under den 4> 7 och 8 Januarii, samt t innevarande månad fattade beslut, Förstärkta StatsUtskottet, i föreskrifven ordning, denne dag anställt omröstning öfver de öfrige i detta ämne godkände Voteringspropositioner, nemh: "Den, som bifaller, alt underd. anhållan göres hos K. M:t, det laga undersökning måtte företagas, Betänkan (len, N:o 3gg.
Ständer upgifwa efwan omsörmälte Lönebelopp, utan ock att 656 Den 12 December. att ester närmare . Kfnierwägande deraf, om och hmsd tillgång tili samma Lötrsrs 'fdrhäLrrarrde ma kunna birst' wa, Med widare utlärande i den delctt inkomma. Ivg njuter icke sjelf nägon Lön ifrån Stat ms Catza; jag har föijakreligen icke »agot xgel Jnkr sie tili denna min n; orion, sa myckel mindre, söm jag pä Min ålderdoms återstående dagar ätnSjes med den löne lott som - jag innehafwer; Men.mg har under snart §0 ars tjenstetid, med penninge lön, med brkymnj-r hast tillsatte, cr/ara knappheten af delta lönmgssätt: Och enär jag såmedelst kan med säkerhet dvmma öfwer penn inge - lömagarnes ömkanSwärdH belägenhet och lidande i allmänhet, ffntte jag anst mig desto mera brsuftig om'jag dä,'mitt kall 'det"nu littar r, underlät ack yrka desi lidande Enrbetsmäns möjeligaste k» stred c sta llän de som jag tillika gör mig förhoppning derom, att Rckstns Högloft. Ständer allmänneligen täckas finna bade billigheten cch rättwifan af min sra!?isiäl!!>ing. I anledning af den ml Högloft. Stats »Utskottets Förslag, för Ärmsens beklädning uptagnr summan 140,0^0 R:d, får jag ödmjukeligen erinra, att. ett ganska stort partie Engelska kiädeu ännu finnas 0» anwände sch ast derigenom mycken besp'risig af berörde beklädningö-summa bör kunna minnas; Alwen soy; der bör wara titt förmodandes, alt om de öfrige efter Kriget befinteliga öfwerblifne bttydelige för» räder af alia stag warda med tillbörlig försigtighet försalda, derigenom likaledes erhalles en icke fä obe» tydelig tillgäng, som icke eller af Högloft.
Stockholms Slott den 19 Octobrr r jjOA. j 6. LjärlLwiea. Den 21 December. Uti denna Kongl. MajttS Nådiga Proposition Har Stats-Urjkoktet med underdånig »vördnad emotla» gik ett förnyadt dyrbart wcdermäle af Kongl. MajttS landsfaderliga omwärdnad och mildhet, uti ett ämne af sä mycket mera ömtålig och grannlaga beskaffenhet, som det nästan aliid torde komma arr röra medborga» rens hela wälfärd. — Och är det till följd af Riksens Högloft. Ständers hära meddeldte Nennsi, som StatsUtskottet nu får äran sitt utlakande a sa isma ; men Hwilket StatS-Utskottet anser icke pä något sätt röra Riksens Högloft. Ständers Banque och hest hittills gällande författningar. För Stats-Utskottet haswa swärigheter och flera ketänklighcter sig företett, att bestämma föreskrifter lämplige till alla de händelser da ersättningar as all» männa medel kunna komma i fraga, enär de med Hwarje sadan särskild händelse förenade omständigheter, Hwilka skuft-e tjena till grund och rättesnöre för wcDerbörandes underdåniga utlåtande kunna blifwa sa mangsaldiga och olikartade, akt de i förwäg icke möjeligen kunna utstakas.
N-o 2. 77 Transport tes nja Stat i,6p4lt:r spannmål in natura, och i peningar 79,253 R:dr 18 sk. 6 rst Banco eller 29,719 Rd:r 3o sk. xi rst. i silfver. Vid Vermlands Fält - Jägare - Regemente förekommer ingen annan förändring, emot förra Staten, än att, till likhet med Lif-BeväringsRegementets Stal, lön är upptagen för Chefen med 2,000 i stället för 700, för Förste Majoren 1,100 i stället för 5oo och för Andra Majoren med 1,000 i stället för 45o R:dr Banco, grundadt derpå, att dessa Regements-Officerare skola afstå sina Compagnie!- åt • 2,708,000: i Transport * • • • 2,708,000:—* — r8 Kongl. Maj:ls Nådiga Propos. ]Y:o 2. Transport . trenne Stabs-Capitener, för hvilka lönerne äfven blifvit förhöjda ifrån 35o till 4oo R:dr Banco, eller lika med hvad förre Capitenerna med Compagnie åtnjuta. I öfrigt, med jemnande af Befälets löner till femeller tio-tal i silfver och inflyttande på Stat af 12 R:dr 24 sk. B:o, å Tredje Hufvud-Titelns besparingar förut anviste, såsom tillökning i medicaments-pen ningarne, uppgår denna Stat i silfver till 9,365 R:dr ig sk., eller R:oR:dr 24,974* —' och fordras således utöfver förra Staten a2,i98: 24: — en tillökning al . 2,775: 40: — Transport . 2,708,000: • 2,708,000: — Kongl. Maj.ts Nådiga Propox. N.-o 2. 79 Transport Staterne för Svea, Götha och Vendes At tillen'-Regemsnlen iiro grundade på en af detta vapen helt och hållet förändrad organisation.