Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderffapets och Adelns tjenst; Och mina wälsignclfer, och min wördnadsfulla erkänsla stola blifwa lika waragtiga med mitt lif!!» Stockholm dell April 1810. II. O. HÄ5enk»mxck. Efter nägon stunds ventilation öfwer den af Herr 1l25enbsmxtk gjorda anhällan och under gillande af Utstottets ätgärd, att honom i anseende till uraktlätenhet i wista Stift-Castans avgelagenhetcr fran tjenstens utöfning tills widare skilja, tillät Ridderffapet och Adeln likwäl, det mätte Herw Hasenksmpll, enär han till fullo godtgjsrde Adeliga Jungfru Stifts-Castan hwad densamma genom hanS efterlätenhet kan finnas blifwa lidande, och emot ställande nf wederhäftig Borgen pä satt Utskottet i sista punkten af sitt Betänkande, i afseende pä Ombudsmäns antagande hädanefter föreslagit, äter fä tillträda Utöfningen af Ombudsmans-tjenstcn, med ett odeladt ätnjutande af den samma tjenst atföljande Lött. Äfwenwal uppä gjord proposition gillades till alls delar Riddarehus Utstöttes utlåtande öfwer Slists-Ären-erne. 350 Den Ii Zlprik. Herr Hgerlstelm, L-vecl Ou5tsk, upläste ett Dictainen sä lydande:
Nyström , > . 226 Vaktmästaren M. Almström 140 Kainmar-Drängen J. Carlstedt 105 Dito C. Strandberg , . io5 Dito C. Forssberg i , l 105 Summa 11,641 Förteckning^ Litt. D, Förteckning a de personer , sorn, efter äldre Förordnanden, åtnjuta ExpectnnceLöner af Allmänna Maga zins-Inrättningens Fond. i Artig Expicelfner Län i tLnco. Förre Revisoren, Kammereraren G. of Sillén . ... , 200 ■ Dito Notarien, C. Elfstedt . , 250. Capitaine G. E. Lundstedt . 12 2 3* Uppsyningsmannen JLundholm 33 i 6 Tunnbindaren A. Kempe 30 Mältaren L. Schagerström 32 Förre Kammar-Drängen A. TPess, - berg • . 112 — Samina 7^6 _ Förteckning. 375 Litt. E. Förteckning d de Pensioner, som för närvarande utgå af Allmänna Magazins-Inrättnirigens Fond. milli.» *-«>•■ Årliga Pen| sionsbeloppet! i Banco I Förre Ledamoten, Kammar-Rådet - 1 F, Tidblom 1 000 —- 1 Dito, Lagmannen B. Redin . 100O — 1 Dito, Kammar-Rådet L. Dito, Cancellie-Rådet J. F. Agrell 872 10 81 Förre Casseuren, Kammereraren i R. Z.
Jag kan icke anse att kollekterna användas till sitt ändamål, för det de ingå till Statskontoret, såsom någon ersättning för det förslagsanslag af 6,200 r:dr, som Rikets Ständer välvilligt medgifvit till ecklesiastikverket; ty af detta anslag göres årliga besparingar till ansenligt belopp, oaktadt Lapplands andliga behof äro många och stora; och det besparda beloppet lär redan nalkas 25,000 r:dr. Det nu gällande reglementet gör ock användandet till det egentliga ändamålet (se Kongl, brefvet den 3 Oktober 1723, hvarigenom kollekterna tillätos) nära nog omöjligt, emedan dess stadganden för Lappland äro nästan otillämpliga. Med skål kan man ock ej fordra, att regeringen skall, med den sorgfällighet som vederbör, kunna ombestyra, så att säga omedelbart, äfven de minsta, men derföre icke minst vigtiga omständigheter af christendomens och kyrkans vård inom detta öckenland. Af denna orsak måste jag ock anse det varå mycket ändamålsenligare, att de härtill be* stämda medel emottagas, användas och redovisas af någon annan stiftelse eller myndighet, som, med närmare kännedom af de många olika förhållanden, som förefinnas, och hjertats varma deltagande, bör kunna uträtta mera godt, än den högsta statsförvaltningen med sin, åt så många spridda riktningar vända uppmärksamhet. •— Det klagas öfver dessa kollekters ringa belopp, blott omkring 1,000 r:dr banko. Ja de måste årligen minskas, emedan deltagandet måste årligen aftaga, så länge nuvarande förhållande eger bestånd. Men saken bör ock betraktas ur en högre synpunkt. Det går genom tidehvarfven, från den dag vårt slägte uppvaknade till medvetande och historien börjas, en Nemesis, skipande rättvisa mellan folken. Fädernes skuld måste gäldas af barnen; vägra dessa, utkräfves den af den oblidkeliga Gudamakten. Här är icke tillfället att vidare utveckla denna sanning; men jag borde erinra derom. Vi ha en sådan skuld att gälda till Lappska folket, ärfd från vära fäder. Hvilket förtryck från äldsta tider'har icke detta folk lidit! Huru få röster hafva höjts till dess försvar! Huru döf har man ej varit för all klagan!
Hos Rikets Ständer har blifvit upplyst, att, sedanjStockholms Handtverks-förenings Fullmäktige, vid det förhållande, att den i 40 § 1 mom. af Fabriksoch Handtverksordningen den 22 December 1846 förekommande föreskrift, som ålägger fabrikseller handtverks-idkare att hos Fabrikseller llandlverks-förening anmäla, när arbetare hos dem i tjenst anställas eller derifrån afflytta, vore omöjlig alt kontrollera och derföre ej heller uppfyllde det dermed åsyftade ändamål, hos E. K. M:t i underdånighet anhållit om befrielse från skyldigheten ali emottaga och anteckna ifrågavarande anmälningar; så har E. K. M:l, genom Nådigt Bref af den 22 Mars 1850, undantagsvis för Stockholms Stad förordnat, att anmälningar om handtverkseller fabriks-arbetares anställning å verkstad 254 Expediti o rislils k o tt e Is Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 1-14. eller fabrik och afflyttning fran tjenst derefter skulle, vid stadgadt vile, verkställas hos Öfver-Ståthållare-Embetet för Polis-ärenden, nied iakttagande, för de lall, då arbelare erhölle sin bostad hos handtverksoch fabriks-idkaren, att Ofver-Slåthållare-Enibetels kungörelser den 1 Maj 1817 och 27 Mars 1802, angående anmälan af de till hufvudstaden ankommande resande samt af hyresoch tjenste-folk, jemte andra personer, vid ombyte af boningsställen eller tjensler, behörigen efterlefdes.
Hans ögon glänste, men hans hufvud vm kallto (his head was cool). Boken Iran rekommenderas åt ungdom om 1.5 - 16 &amp; r. ' En kristens rustniiig. Af A. L. O. E. Pris haft: l,so, i Irlotband fi,so. Afven i detta arbete ådagalagger den vällrända författarinnan sin öfverlägsna förmåga att på ett enkelt och naturligt sBtt framstalla de djupa religiösa sanningar, hon vill inprägla. Sjalf va handlingen, hvillren vandes sig kring mycket mänskliga personligheter och vanliga förhållanden, ar oclrså tecknad på sådant satt, att man ej undgår att kanna sig intresserad. » En kristens rustning, är alltså val ägnad att blifva en värdefull insats i ett ungdomsbibliotelr, som ej ä r afsedt att vara xblot til Lysts. ' Allt ellcr intet. Svenskt original af Runa. Pris haft. l, %, i Irlotband 2. kr. Hvad som är egentliga anledningen tiil bokens titel, kunna vi ej rätt förstå. Men detta &amp; r också det enda, som - är dunkelt i .denna lilla berättelse. Den goda ineningen med den är genomslninligt Mar och bör helt visst lrunna göra ett godt intryck på allvarliga unga sinnen. Se här ett kort sammandrag af innehållet. Den unga Ebba, dottern till förmögna, men ytliga föriildrar, börjar reflektera öfver sitt lif, hvillret hon finner vara tomt och gagnlöst. Hon längtar efter att blifva nyttig och öfvertalar sina föriildrar att låta henne blifva sjulrslrötersl~a. Hon komnier nu till ett stort sjukhem i Stoclzholm, och här får man följa henne tätt i sphen under hela hennes profoch larotid. Man får se henne till att börja med frukta och biifva för det ansvar hon åtagit sig, man är med om att hon svimmar vid &amp; synon .af en operation etc., men man märker p&amp; s a m a gång, hur hon under sin allvarliga sysselsättning utvecklas både andligen och lelrandigen. Denna afdelning af boken ai. siirdeles åslrådligt och. bra skrifven.
Och han uppreste de stoderna inför förhusena af templet, och den som han satte på högra sidon, kallade han Jachin; och den som han satte på venstra sidon, kallade han Boas. Och det stod ofvanpå stoderna såsom roser. Alltså vardt fullkomnadt de stoders verk. Och han gjorde ett haf gjutet, tio alnar bredt, ifrå den ena bräddene till den andra, rundt omkring; och fem alnar högt, och måttet rätt omkring var tretio alnar. Och om det samma hafvet, det tio alnar bredt var, gick en krusering utmed dess brädd, allt omkring hafvet; den kruseringen var gjuten i två radar. Och det stod på tolf oxar; tre af dem vände sig norrut, tre vesterut, tre söderut, och tre österut; och hafvet der ofvanuppå; så att all bakdelen af dem var inunder. Tjockheten af thy var en tvärhand; och brädden deruppå var såsom brädden på en bägare, såsom en utsprungen ros; och tutusende bath gick deruti. Han gjorde ock tio kopparstolar; hvardera fyra alnar lång och bred, och tre alnar hög. Och var stolen så gjord, att han hade sidor emellan listor. Och på sidomen emellan listorna voro lejon, oxar och Cherubim, och sidorna, der lejonen, oxarna och Cherubim voro uppå, hade listor ofvan och nedan, och fötter deruppå. Och hvar stolen hade fyra kopparhjul med kopparaxlar. Och uppå fyra hörnen voro gjutna styltor, hvar emot den andra stödjandes under kettilen. Men halsen midt på stolen var en aln hög och trind; half annan aln bred, och på halsenom voro bulor i planarna, hvilke fyrkant voro, och icke runde. Men de fyra hjul stodo nedan under sidorna, och axlarna åt hjulen voro vid stolen; hvart hjulet var halfannor aln högt; Och voro hjul såsom vagnshjul; och deras axlar, naf, ekrar och löter, voro allt gjutne. Och de fyra styltor, på de fyra hörnen af hvar stolen, voro ock alla fasta vid stolen.
1 Vidkommande åter den föreslagne lönetillökningen för ombudsmannen vid låne-kontoret i Malmö, så enär låne-kontorets direktion, som närmast är i tillfälle att bedöma behofvet af tillökning i lönerna för tjenstemännen vid kontoret, uti dess till Banko-utskottet vid innevarande riksdags början afgifna berättelse, bland annat förmält, att, ehuru den der å orten under de sednare åren uppstådda dyrhet å alla de oundgängligaste lefnadsbehofven för tjenstemännen försvårat möjligheten till utkomst, direktionen dock för denna gång ville undvika att hemställa om lönetillökning för någon af tjenstemännen, saknar Utskottet anledning alt föreslå en löneförhöjning, hvarom ansökning ej eller blifvit af ombudsmannen gjord; och får alltså afstyrka bifall till ofvanberörde förslag. Hvad slutligen angår frågan om anställande af en kanslist till biträde åt ombudsmannen vid Götheborgs låne-kontor, får Utskottet upplysa, att, sedan banko-fullmäktige, i anseende till dåvarande ombudsmannen IV. M. Stenbergs år 1846 yppade balans, låtit genom utsedt serskildt ombud, banko-kommissarien E.
Det är för öfrigt allmänt bekant, att inga andra mål föredragas i Beredn., än besvärsmålen eller enskilda personers klagomål öfver embetsverkens beslut; och dessa, ehuru de kunna vara af mycken vigt folden enskilde, äro likväl af mindre vigt för det allmänna i jemnförelse med öfriga reg.ärenden. Då således ingen föreskrift finnes, som hindrar föredraganden att omedelbarligen i Statsrådet föredraga de mål, deri han ej vill att allmänheten skall känna hans tillstyrkanden, visar allt detta, hvarföre Berednts prot ej äro särdeles eftersökta af allmänheten. Det har blifvit sagdt, att Beredn:s personal tages från embetsmannaclassen, och det är väl sannt, att dessa personer förut varit begagnade i allm. värf; men merendels hafva de ej varit anställda på sådana platser, der de kunnat inhemta de kunskaper, som talaren förutsatt. Erinrar man sig, hvilka personer ej blott för närvar., utan äfven tillförne utgjort ledamöterna af Alim. Beredn., linner man, att största delen lillbragt sin tid på utländsk ort, der de kunnat inhemta föga kännedom om våra kamerala och ceconomiska förhållanden, så att om icke större kännedom lunnes hos Statsrådets egna ledamöter, alltför litet vore vunnet med de upplysningar, som af Alim. Beredn. meddelas. Man har vidare sagt, att Berednts indragning skulle öka Regeringens magt; men detta kan jag ej finna, och ännu mindre, att dess bibehållande påskyndar ärendernas gång, hvilket för mig är alldeles ofattligt. På dessa skäl, och då jag anser sådana pensionsplatser, som jedamotskapet i Allm. Beredn. för närvar, är, så litet som möjligt böra finnas och allramjnst böra upptagas i grundlagen, tillstyrker jag antagandet af Utskts förslag. Jag hemställer likväl, om icke ett tillägg dervid är af nöden. Det är bekant, att nästan alla mål nu förekomma i en sä kallad Statsrådsberedning, innan de föredragas i Conseillen, och nödvändigheten påkallar det för vidlyftigare mål; men då jag anser nuvar.
I afside på denna sistnämnde g erkände UnionsKoiniténs Norske Ledamöter uttryckligen, att uphäfvandet af stadgandet om Konungens rätt att kunna till Ståthållare i Norige utnämna Svensk man, innefattade en »eftergift» från Sveriges sida och, på grund deraf, att stadgandet i lil § angide öriogsflaggan skulle gälla äfven för Sverige, var det som från Noriges sida den förändring yrkades, hvilken d. 20 Juni 1844 vidtogs i afside å Sveriges örlogsflagga. Det synes således R. St:r vara alldeles ostridigt, att stadgandet i 14 § af Noriges Grundlag, att till Ståthållare i Norige kan'nämnas äfven Svensk man, hvilket stadgandes tillvaro af Noriges förening med Sverige betingats och till följd af samma förening medelst underhandlingar mellan Sverige och Norige i sistnämnde lands Grundlag influtit, innefattar en bestämmelse rör:de föreningen mellan Sverige och Norige, hvilken, med bibehållen helgd åt båda rikenas vid föreningen stadgade rättigheter, icke kan af Norige ensamt ändras eller uphäfvas. I betraktande häraf och då E K. M. icke lärer underlåta att fästa nåd. afs:de å R. St:rs här förut framställda underdåniga begäran om vidtagande af åtgärder för revision och fullständigande af förenings-stadganderne emellan Sverige och Norige, samt det synes vara lämpligast att, under afvaktan på de förändringar, revisionen må föranleda, de förenade folkens nuv:de inbördes förhållande i statsrättsIigt hänseende icke förändras, få R. St:r i underdåninghet anhålla, att den af Norska Storthinget, för dess de], beslutade ändring i Noriges Grundlag, hvarigenom det i samma Grundlag intagna unionella stadgande, att till Ståthållare i Norige kan utnämnas antingen en Norrman eller en Svensk, skulle komma att uphäfvas, icke måtte af E. K. M. till pröfning företagas förr än i sammanhang med de förändringar af eller tillägg till föreningsbestämmelserua. som af den begärda revisionen kunna föranledas. Slutligen anse sig R.
Och deruti ligger ett förhållande som inför förnuftets domstol alltid låter sig försvara, En annan värd talare har också indirekt anmärkt den fara, som skulle upstå genom sjelfskrifvenhetens afskalTande, enär blott en enda familj inom samhället derefter skulle ega ärftliga politiska rättigheter. Jag delar med honom öfvertygelse!!, om denna fara; ty sedan hvarje ärftlig politisk rättighet försvunnit för individerna i samhället, så skulle mången göra sig den frågan, hvarföre skall då inom samhället ifrån dess högsta höjd ända till dess lägsta grad någon ärftlig politisk rättighet finnas? Fara är då, att påtryckningen af en sådan fråga blefve sä stark, alt demokratien omsider skulle förvandla vår urgamla monarkie till en republik. Det är emot denna fara jag på det högsta varnar. Vi hafva, såsom en annan talare visat, sett exempel derpå, att der den ärftliga adeln uphört, såsom ett ingredierande element i representa„ tionen, så har det medfört först demokrati och derefter anarki. Enl. Grundlagens stadgande, hvilket äfven i detta hänseende blifvit bibehållet, eger K. M. att uti Adeligt, Friherrlig! och Grefligt Stånd uphöja män med utmärkta förtjenster. Jag frågar Eder Mine Hrr, hvarutinnan värdet af denna uphöjelse består. Icke består värdet deruti, att jag får ett namn och ett sköldebref; det består uteslutande i just den politiska rätt, som, man nu vill fråntaga oss. Sedan denna rätt uphör, så lärer väl adelskapet i och för sig sjelf icke innefatta någon företrädesrätt af värde; ty erhåller jag genom den Adliga skölden, som K. M. meddelar mig, inga andra eller större rättigheter än dem jag eger genom en Kongl, fullmakt eller som jag får derigenom att jag erhållit burskapsbref på ett borgerligt handtverk i den minsta småstad, så innefattar adelskapet sannerligen icke vidare någon uphöjelse. Följden skulle blifva den, att ingen af samhällets förtjente medlemmar skulle anse en af K. M. bevisad nåd, genom uphöjande i Adligt Stånd ega det minsta värde.
Uti underdånigt memorial af den 20 nästlidne Oktober har Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, Universitetens Kansler, hos Eders Kongl. Maj:t anmält, att Consistorium Academicum i Lund hos Hans Kongl. Höghet gjort framställning om åtskilliga med dervarande universitets vetenskapliga verksamhet och ekonomi sammanhängande förhållanden, för hvilka ökade anslag ansetts vara behöfliga, och derjemte anhållit, att Hans Kongl. Höghet måtte hos Eders Kongl. Majit förorda nådig proposition till Rikets Ständer om beviljande af anslag till afhjelpande af dessa behof: 2:0 Löneförbättringar. a) Löntillökning af 300 U:dr för Vice-Bibliothekarien, af 130 R:dr för Förste Amanuensen och 100 R:dr för Andre Amanuensen vid Bibliotheket, eller tillsammans 550 Riksdaler Banko. Den för tjenstemännen vid Bibliotheket begärda årliga löneförhöjning har Hans Kongl. Höghet funnit vara billig och välgrundad, och ansett Sig derföre böra densamma särskildt i underdånighet förorda. Då Vice-Bibliothekarien vid Akademiska Bibliotheket i Lund för närvarande i årlig lön åtnjuter endast 400 R:dr, Förste Amanuensen 250 R:dr och Andre Amanuensen 200 R:dr, men det synes billigt att Vice-Bibliothekariens lön blifver, såsom den alltid förr varit, lika med Adjunkternes af första lönegraden inom Filosofiska fakulteten, med hvilkas befattningar hans plats är fullt jemförlig och äfven i Akademiens gamla stat sä varit ansedd, sorn ock att de båda ordinarie Amanuensernas lönevilkor blifva så vida förbättrade, att för framtiden någon uppmuntran må förefinnas för uuge, skicklige män, att med allvar och kärlek egna sig åt Bibliolhekets tjenst, anser jag mig böra i underdånighet hemställa, det behagade Eders Kongl. Majit af Rikets Ständer äska ett anslag på ordinarie stat, motsvarande den ifrågasatta, af Hans Kongl. Höghet
Bandoch Plattunder | tunis tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, kn/poch fyrkant, af | turn, och derunder, Skäroch Klippjern, Saltpanneplåtar ^ turn tjocka och deröfver saint af iji tums bredd och deröfver, bör vara till införsel förbudet, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer denna artikel att medgifvas till införsel mot 5 R:dr tull per Sk© St. v. I afseende dernäst å utförseln, lärer omröstning först böra anställas, angående hvilketdera, Ridderskapels och Adelns eller Borgare-Ståndets, bör utgöra contra-proposition, nemligen: 154». Den, som anser, att i hufvudsakliga voteringen rörande utförseln af Jern: smidt eller valsadt: Bandoch Platt-, under | tums tjocklek &c. Ridderskapets och Adelns beslut, ali sagde artikel bör kunna fritt från tull utföras, Bevillnings-Utskottets Memorial, N;o 41. 79 Plåtar.- ofortennIt under | turn tjockat af till och med 6 Lif vigt stycket. stall antagas till contra-proposition, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer contra-proposition att utgöras af Borgare-Ståndets beslut att den ifrågavarande artikeln bör vid utförsel beläggas med 8 sk. tull per Sk© St. v. Hufvudsakliga voteringen blir derefter följande: 155:o.
Eäns invånare 1809 beviljade Lån, beslöts, att högstberörde Nådiga Proposition skulle till Stats-Utskottet remitteras. Ut supra. Ex Protocoll© J. U. Almqvist. S. D. Föredrogs i nyo och bifölls Bevillningsutskottets den j:te dennes upplästa yttrande i anledning af Hans Excellence Herr Grefve Brahes Memorial angående Bevillning af Dannemora Bergslags Jerntillverkning. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag af Vållofl. Borgare-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm d. S Maj 1815. S. D. Till Lag-Utskottets den 11 April afgifna Memorial, om Sterbhus.Utredningar på Landet, som Den 8 Maj. 155 sorn den ?7:de blifvit lagdt på bordet, lemnade Borgare-Ståndet nu, vid förnyad föredragning, sitt bifall. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. F öredrogos å nyo och biföllos följande Stats-Utskottets, den 26 April afgifna och den 27 på bordet lagda Betänkanden, angående : 1:0 Det Lån af 120,000 Riksdaler Banco, som En af Rikets Herrar m. m. Herr Grefve Erie Ruuth utaf Wismarska Pantskillingen innehar. 2:o Prasscripfionstid för Riksgälds-Contoirets inhemska Skulder. 3:0 Bevillningsafdrag på rentan af samma skulder. Och skulle sistnämnde Betänkande, i följd häraf, Bevillnings-Utskottet meddelas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Det är omöjligt alt tvista med honom härom, då vi stå på så olika botten, Gr. Mörner, om jag så vågar säga, på okunnighetens, och jag på motsatt botten, såsom den der varit nödsakad att laga kännedom om förhållandet. Det intyg, som Gr. Mörner omtalat, innehåller likväl icke något särskildt yttrande öfver hvad samlingarne böra korta, utan blott den antydning på deras värde, att deras samlande skulle medföra ännu större kostnad än det nu ifrågav:de beloppet. Jag vidblifver mitt yrkande. Gr. von Platen: Jag anhåller att få instämma i Hr von Köchs förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Stats-(Jtsk:ts förevide Utlåt., dels af Hr Fahnehjelm, att R. o. Ad., med afslag å Utlåtit, måtte till K. M:s disposition anvisa ett belopp af 9000 rdr för inlösande af Doktor Hambergs ifrågavule samlingar, hvilka finge användas på det sätt K. M. kunde finna godt i nåder bestämma, och dels slutligen af Hr von Koch, att H. o. Ad., med afslag å rneranämnde Utlåt., skulle ställa en summa af 9000 rdr till K. M:s disposition, på det att K. M., derest K. M. så prölvade nyttigt, mätte kunna å tid och på de vilkor, som K. M. funne lämpliga, för statens räkning inlösa de ifrågavarande samlingarne. 90 Den 21 Oktober.
Raab för detta sitt förslag valt formen af en fullständig redaktion, och föreslagit att ordet ”Riksnämnden” borde införas i vissa §§. Således, då endast detta borde utgöra föremål för öfverläggning och endast på denna förändring bar man varit beredd, sä att man haft tillfälle att, under den tid som förflutit till afgörandets stund, bestämma sig för hvad man ansåg riktigt eller icke, så tror jag, alt i sak icke någon förändring bör få ske. 428 Den 31 Maj e. m. Dessutom är det fråga om, huruvida Frih. Raab äfven i sak och icke blott i formen gjort en förändring. Enl. hans första förslag skulle i grundlagen komma att stå, att de serskilda RiksStåndens ordningar, stiftas af Ständerne och Riksnämnden gemensamt samt fastställas af Konungen; enl. det senare, skulle ståndsordningarne förslå gången antagas af Ständerne sjelfve, men förändringar deruti sedermera vara beroende af samstämmighet mellan Riksnämnden och Ständerne samt Konungens bifall. Således, och ehuru jag visserligen för min del anser, att den, som antager det ena, kan också antaga det andra, så må dock ej förnekas att någon förändring i sak äfven är gjord. I detta fall är emedlertid skillnaden ganska obetydlig; men del lärer väl icke heller kunna förnekas, att om de framställda redaktionsförslagen fingo under diskussionen och i mån af den större eller mindre sympalhi som det ena eller andra kunde för sig vinna, undergå förändringar, man med skäl skulle kunna befara att man icke allenast förelagit sigell arbele som vore ändamålslöst, utan äfven så till vida i form oriktigt att del uphäfde förut fattade beslut. Jag kan således för min del icke medgifva någon förändring i det af Frih. Raab väckta förslaget lill gemensam lanke. Frih. Cederström: Den glada förhoppning, som började ljusna för min tanke, att behandlingen af förevande Const.Utskis förslag skulle kunna på detta rum lyckligen och väl tilländabringas före gryningen af den snart framstrålande första Juni-solen, lider i denna stund en rätt sorglig förmörkelse, då det kan sältas i fråga att ledamöter ännu i della ögonblick skola ega alt framkomma med redaktionsförändringar i förut framställda förslag. Väl har Frih.