Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då flere – af samma material – söka dana hvar sin bild af en själfull och djup personlighet, får den ene alltid fram ett eller flere smådrag, som icke finnas i de andras arbeten – smådrag, som sedan gå igen i den totalbild allmänheten danar sig af allas arbeten tillsammantagna. Jag vill här nedan söka ge min uppfattning af Ernst Ahlgrens lif och skaplynne, så som jag lärt känna dem genom egna intryck, genom brefvexling och genom meddelanden från de båda, som i lifvet och i döden stodo henne närmast, hennes yngsta styfdotter, fru M. af Geijerstam, och hennes vän Axel Lundegård. Ernst Ahlgren yttrade en gång, på det för henne egendomliga ordknappa, långsamma och lågmälda sätt, som för alltid gräfde in sådana hennes ord i ens minne: »Lifsledan är i och genom själfva födelsen hemlighetsfullt mängd med min natur. Jag kom omotiveradt till världen; därför kan lifvet ej få tag i mig. Tråden, som binder mig vid tillvaron, är skörare än den som binder andra. Och så berättade hon om sin födelse på ungefär samma sätt som hon gör det i brefvet till en dansk väninna, hvilket Axel Lundegård anför (i Polstjärnan). Hennes föräldrar hade i omkring tjugu år lefvat i hvar sin del af huset och aldrig träffats utom i matrummet, men, då hennes äldsta systers förlofning firades, slöts fred. »En mycket kort sådan, ty då jag snarast möjligt därefter kom till världen, hade ofreden åter instält sig.» Först tvistades om barnets namn, sedan om dess uppfostran. Fadern, Thure Bruzelius, af den kända prestslägten, hade ej fått följa sin önskan att bli militär och blef i stället en ohågad jordbrukare. Han hade något af det gry, som sedan förstärkt återkom hos dottern, ett koleriskt och melankoliskt temperament, med en otillfredsstäld längtan på djupet. Modern var en strängt religiös och viljestark principmänniska, af hvilken dottern ärft energien i sitt skaplynne, och en sällsynt förmåga af själfbeherskning, till dels också diktarhågen; modern skref nämligen religiös poesi. Redan under sin tidiga barndom såg barnet in i hemmets ofrid.
Ständers upplystare granskning det eila och andra underställa. Utskotten hafva troget följt den grundsatfs, att söka finna en gräns mot det representativa myntets vidare försämring, i förening med den minsta rubbning för öfrigt uti de närvarande förhållanden, sorn på den allmänna och enskilda Crediten hafva inflytande. Bekymret öfver myntets stigande förbättring har, Utskotten bekänna det gärna, vida mindre upptagit deras sysselsättning, såsom ett fåfängt bekymmer: en gräns mot convulsiviska omvexlingar är det hufvudsakliga, sorn i den delen bordt fästa uppmärksamheten, och sorn äfven föranledt tili motsvarande förslag. Aro nu likväl tidens omständigheter sådana, att ingenting bör eller kan göras till försäkrande af myntets stadga och grundläggning af en bättre ordning} då äro ej heller de af Utskotten i denne del gifne förslag antaglige: då må ännu ett rådrum lämnas, hvarunder den ene delen af Nationen fortsätter sina beräkningar till bestånd, på den andra delens ofärd: fortsätter den strid, som med hvar dag blifver bittrare, afrnattande hvarandra gemensamt, till-dess en annan tid kominer, då, med ytterligare för lägenhet till resultat, sinnenas styrka att behålla sans, ännu mera skall profvas. Statsoch Banbo-Utsbottens Betänbanden. 479 Om Utskotten tagit felt i epoken för til. lämpnirigen af deras grunder, skall framtiden troligen bevisa, att de det icke gjort örn sjelfva ämnets natur och egenskap. Utskotten veta allt för val, att deras framlaggda Förslag af en del benämnes Stryp-Systeme, af en annan del Assig. nät Sy sterne; men Utskotten skola af ingendera låta sig förvillas från den medelväg, på hvilken Utskotten med jämna steg framgått. Utskotten, som uti ett betänkligt ämne, under en än betänkligare tidpunkt, blifvit ålaggde att ett förslag afgifva, hafva det efter bästa förstånd och sarnvets-pligt fullgjort.
Ad. nu skulle begagna ett uttryck i detta fall, som otvifvelaktigt är af en ytterst betänklig art, och som skulle ådagalägga att Ridd. o. Ad. ägde föga insigt i landets försvar. Frih. Cederström, Jacob: Denna af Utsk. tillstyrka und. skrifvelsen till K. M., med anhållan, att de å denna titel anvisade medel icke må användas till nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparation af linieskepp, i vidsträcktare mån än att de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas, är en önskan och icke något villkor, men det är en önskan, deruti jag icke vill instämma. Jag anser det dessutom icke vara lämpligt att framställa en sådan önskan, dä man icke kan vara säker på, att denna önskan utan skada för landet kan af Konungen villfaras. Ständernas önskningar till Konungen böra vara byggda på säkra oell riktiga grunder. Hr R/ifelt, Anton, anförde skriftligen: StatsUtsk. liar i sitt utlåt. N:o 38, i afseende på regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudlitel, tillstyrkt, att uti den und. skrifvelse, som R. St. rör:de regleringen af denna hufvudtitel komma att afgifva, R. St. måtte anhålla, alt de å densamma anvisade medel icke må användas till nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparation af linieskepp i vidsträcktare män, än att de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas, och detta på den grund, att, enligt hvad R. St. vid sistl. riksdag äfven antogo, Sveriges sjöförsvar väsendtligen bör hvila på en talrik, väl utrustad oell öfvad skärgårdsflotta. Ehuru ovedersägligen en skärgårdsflotta är för Sveriges försvar oumbärlig och af högsta nytta, samt dess nödvändighet af ingen bestridd, kan jag dock ej med Utsk. instämma deruti, ali Sveriges sjöförsvar väsendtligen derpå bör hvila.
Edelcraiilz, såsom förste uppfinnare i Sverige af eh Mechanisk Liimespånads-iiiachine* af ManitfacturDiscont -Fonden t; i8o Riksens Stunders innehar, icke skola blifvit uppfyllde, och 2:0 Revisorernes hemställan i afseende pl Inventions-premier eller andra publika belöningar för nya uppfinningar i Slöjdevåg. Och då Collegium funnit sig icke kunna undgå, att öfver nämnde anmärkning infordra Friherrens och Presidentens förklaring, hvilken i anseende till Presidentens långvariga och svåra sjukdom, icke förr ån den 6 i denna månad blifvit till Collegium inlemnad; har Collegium icke eller förr ån nu kommit i tillfälle att afgifva sitt underdåniga Utlåtande i förevarande amne. Angående det af Presidenten, Friherre Edelcrantz uppburne lån, förmäla Revisorerne sig hafva inhemtat, att sedan Kongl. Maj:t under den 22 Februarii 1815 , uppå Presidentens underdåniga ansökning, att erhålla ett förlagslån af 24,000 R:dr Banco, för att sätta sin mechaniska Linnespånads-inråttning i full gång, såsom Fabrik på en större scala, i nåder beviljat honom hälften deraf, med förklarande, att enär machinen hunnit verkställas och uppfinningen visa sin verkan, Kongl. Majit ville i nåder yttra sig, om och hvad understöd för berörde Inrättning framdeles kunde lemnäs; och Presidenten, af sådan anledning, efter det Spinneri-inrättningen var fullbordad, inkommit med förnyad underdånig ansökning att, emot säkerhet af inteckning, såsom förlagslån på 10 års tid, erhålla den återstående hälften af förstbierörde summa, i ändamål att användas för Revisorers Berättelse.
Alla buro blommor, vårens förstlingar, narcisser, tulpaner och syrener att lägga på anhörigas grafvar, ty under veckan hade lifvet så mycket, som tog ens verksamhet i anspråk, att man ej hade tid m e d döda, men o m söndagen, då man var fint klädd och inte riktigt visste, hvad man skulle taga sig till, utom att gå i kyrkan förstås, då passade det så bra att pynta fars, mors eller syskonens grafvar. I dag fanns det ännu ett skäl att se högtidligare ut än vanligt — det skulle offras, pingstoffret, och en och annan bonde slog på bröstfickan ett försiktigt slag för att öfvertyga sig om, att sedlarna, silfret eller kanske till och m e d kopparn lågo på sin plats. Klockorna ringde klart i den tunna fjällluften, det låg som ett blått, orörligt skimmer öfver de aflägsnare åsarna, medan de närmaste framträdde i den ljusaste vårgrönska. Tornsvalorna kretsade med sitt friska: h e j! h e j! högt öfver trädtopparna, och en liten ekorre hoppade ibland med höjd svans öfver vägen. Allt tätare samlades grupperna tillhopa, punkterna förvandlades till fläckar och fläckarna till en svart orm, som slingrade sig in genom kyrkdörren, tills det småningom igen blef folktomt i omnejden. Klockorna tystnade. Prästen, en lång mager man, hade bestigit predikstolen och allas hufvuden böjdes till: Fader vår. Det var så tyst, att svalornas hvisslande banade sig väg till de bedjandes öron, och en hund, som skällde utanför kyrkan, störde betydligt andakten. Efter bönens slut reste sig hundens ägare och gick med varsamma, liksom afbedjande steg nedåt kyrkgången; man lyssnade dit, hörde ett rapp, ett tjut och skällandet upphörde, men man hade i alla fall haft en liten förströelse och bjöd nu med stärkta krafter till att lyssna på prä- stens ord, hvilket icke alltid föll sig så lätt. Han hade ett eget sätt, den gode kyrkoherden, att utan komma eller punkt sjunga fram orden, så att man hade ungefär samma
Jag tog mig således friheten att ännu en gång uppläsa det förslag till förändrad ordalydelse, hvilket jag nyss för Ståndet framställde. Jag torde äfven få i Ståndets minne återkalla, hurusom det ej sällan inträffar i England, att någon af Konungens rådgifvare derstädes vid någon af parlamentets första sammankomster behöfver anhålla om eftergift af det ansvar, som kunde honom - Den 2 December f. m, norn drabba, i händelse lagens stränghet skulle emot honom tillämpas för de åtgärder hall tillstyrkt eller vidtagit. Gr. Spens yttrade lill slut, ali lian skulle anse riktigt, om aldrig någon öfverläggning inom Stånden ägde runi, röride I07 gilis tillämpning. I delta fall är jag af annan mening. Då fråga är, huruvida det ina Vala förlåtligt eller ej, alt hafva öfverträdt lag, derom anser jag mindre lämpligt att öfverlägga inom Stånden; ty derom hör väl näppeligen någon annan än, örii jag så må säga, en ihre öfverläggning aga runi, hvilken ingen riksdagsman lärer underlåtit alt verkställa, enär det ej kail vara för små obekanta saker, utan endast lör stora kända händelser, solli sådana framställningar af eli Gonst.Utsk. göras. Om deremot fråga är 0111 tillämpning af 107 §:n, eller huruvida Statsrådets ledamöter med nit, skicklighet oell drift skölt deras kall, då är det måhända mela beliöfligt att i Stånden framlägga de skäl, efter hvilka man handlat. Del är icke då fråga om öfverträdelse af någon lag, utan fråga är om man hetedt sig efter ögonblickets kraf. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det nu i fråga var. Coust.- Utskis förslag till ändring i 1 oG §In Reg.Fln anser jag innebära ett tyst medgifvande, alt Coust Utsk. ej tilltror sig att Ivekas vid denna riksdag att sammanjemka de olika förslagen till representationsförändring, hvarigenom, efter min öfvertygelse, Coust.Utskis hela qvalificatioh Och liela beskaffenheten af den mihisteriella atisVärigln ten skulle få en helt annan riktning, än den nu äger. Det är ganska naturligt, ali, så länge
Fru Margareta Slem från Dresden uppträdde i lördags å sjunde symfonikonserten och fru Teresa Carrenno, bördig från Sydamerika, å en i tisdags å samma ställe anordnad extra konsert. Medan man om den förra ej visste något vidare, än att hon var en i Tyskland högt uppburen pianist, föregicks den senare af dessa väldiga reklamer i annons-, affischoch notisform, som äro afsedda att egga nyfikenheten, men som ofta göra, att mången med en viss misstro, kanske oberättigad, mottager den ompuffade konstnären. De loford, som på förhand sagts om båda, visade sig emellertid fullt på sin plats. Bägge äro synnerligen framstående i sitt fack, och dock är det en ganska stor åtskillnad mellan dem båda. Medan fru Stern alltigenom röjer denna öfverlägsna musikaliska uppfattning, som, parad med en fulländad teknik, förstår att framlägga tonverkets verkliga innebörd och karaktär, med försmående af allt onö- digt prål, tyckes fru Carrennos styrka ligga i denna till sin högsta tänkbara höjd drifna virtuositet, hvilken gör de i ett stycke redan befintliga svårigheterna ännu större, endast för nöjet att med den största lätthet få besegra dem, samt i en uthållighet och styrka, som väl aldrig öfverträffats af någon som helst i detta fack. Fru Sterns spel intager och värmer, fru Carrennos förvånar och berusar. Behållningen blir större af det förra, än af det senare, vid hvilket man säkerligen ock förr tröttnar. Härmed icke sagdt, att ej också fru C. förstår att inlägga känsla och glöd i sitt spel; för henne som den varmblodiga sydländskan är det ju naturligt. Bländande i sin skönhet som i sitt spel skall honnog lättare än sin medtäflarinna framkalla denna berusning och divafeber, som så lätt smitta oss stockholmare. Medan fru Stern rönte det varmaste och hjärtligaste erkännande för sina prestationer, tillställdes verkliga ovationer för fru Carrenno. Då programmet i tisdags var utspeladt, var det knappt nå- gon af publiken, som reste sig för att gå.
Bade säljare och köpare äro dermed ock illa belåtne, ty endera förlorar alltid. Denna stora olägenhet är oskiljaktig fran mätningen, emedan en Lunna säd, om än aldrig sä rättwist efter mätareordningen i mätt, stall wid ommätningen finnas olika. Utom det at säledes spannemäls-beräkningen uti mätt medför högsta osäkerhet för alla; sä är det ostridigt, at en tunna säd af alla sorter, har et lika warde efter dest godhet; at det säledcs icke är Landtmannens werkeliga interesse, at genom omtanka och noggranhet winna wigtig säd, dä för närwarande allmänna frägan endast är om tunne-mätt; om nu en del Landtmän derä stafwa winst, stafwa en stor del, jämte alla köpare, oftast förlust. Mig synes säledes, at uti flere afseende» wore nyttigt, om i stället för nu warande författning, som "stadgar mätning af alla sorter spannemäl, bet förordnades en beräkning uti wigt. Dermed blefwe alla belätne, emedan krönte wigter ivid alla tilfällen, skulle hafwa et lika förhällande. Härtil fordras ej eller i afseende til Kronans inkomst och Utgift af spannemäl, eller räntegifwarcs och tagares nu warande beräkning uti tunnor nä - Dcn 8 Juiri. gon annan förändring än mattens reducerande til wigt, efter den beräkning, som Kronan nu lärer hafwa, nemligen för en tunna Räg izt M, en tunna Korn ir; M och en tunna Hafra 9 6U. Som räntcgifware äro berättigade at ej gifwa annan säd, än hos dem wäxer, sä skulle det synas, at ban någon gang, genom en ogin wäderleks inflytelse kunnat förlora genom wägning men utom det, at det billige» kunde förekommas, sä tror jag, at wid en noga beräkning, räntegifwarc ffulle i alla afseende» wara roal belätne.
Sig vilja, uppå :Ecclesiaslik-Expeditionens föredragning, taga i Nådigt öfvervägande, huruvida någon del af de på Tionde Hufvud-Titeln till Universitetens oell Tillämpnings-Scholornas fullkomnande anslagna 10,000 R:dr må användas till undervisningsanstalter för Coopvserdie-Skeppare i förening med de redan organiserade Navigationsoch Styrmans-Scholorna. granskningen af Chartse-Sigillalae-Werkets Hufvudbok för år 1826. Anmäld d. 7 April s. å. oedi lagd ad acta. l38:0 Angående beräkningen af Stats-Werkets inkomster för år i83o och påföljande åren intill nästa Riksdag. Anmäld d. 7 April så. Kongl. Majit täcktes i anleduing.häraf förordna : att hvad Rikets Ständer anfört i afseende på Manlalspenningarnes fortfarande tills vidare, utan förändring för det närvarande, ej kunde fönanleda till annan åtgärd, än att vederbörande må derom till efterrättelse förständigas; att Öfver-Ståthållare-Embetet och Kongl. Majrts Befallningshafvande i Götheborg borde, efter inhemlade fullständiga upplysningar, afgifva utlåtande i anledning af Rikets Ständers begäran om undersökning angående orsakerna till den af Städerna Stockholm och Götheborg åtnjutna befrielse från Sterbhus-afgift; att hvad Rikets Ständer i afseende på Lagmansoch Häradshöfdingeräntan, Tingsgästningspenningarne och Tingsföringskostnaderne anmält, skulle Stats-Contoret till iakttagande meddelas; att, likaledes med anledning af Rikets Ständers beslut om upphörande af de serskilda Landsböcker, som hittills öfver allmänna bevillningen uppgjorts, Stats-Contoret skulle, till egen och vederbörandes efterrättelse, förständigas att hvad sålunda blifvit stadgadt må behörigen iakttagas från och med redogörelsen för innevarande års allmänna bevillning; att, i anledning af Rikets Ständers underdåniga framställning rörande Salu-accisen, Stats-Contoret borde i Nåder förständigas om det under denna inkomst-titel förslagsvis uppförda belopp af 7,500 R:dr.
Efter långa öfverläggningar ha vi bestämt oss för Ronneby, ty dit komma de flesta af våra bekanta. Vi afresa fram i juni. Inneliggande postremissvexel vill pappa, att du och din man skola använda till en sejour sammastädes. I gårdagensAftonblad står, att din man är beviljad en månads tjenst-ledighet från och med den 1 juni. Det passar ju sig charmant. Du frågade hurudan sommarmoden blir. Grefvinnan Ankarspets, som härförleden kom hem från Paris, säger att man derstädes brukar toaletter i rococostvle. Mera har jag ej att skrifva om. Hoppas snart få omfamna dig, min engel. Framfor pappas och min vördnadsfulla helsning till din man. Jag kysser och klappar dig i tankarna och ber Gud bevara dig. Skrif snart till din tillgifna Mamma. » Strålande af glädje räckte Inez brefvet åt sin man, hvilken småleende stafvade sig genom labyrinten af petiga bokstäfver. : — Så roligt att få träffa dem, utbrast Inez gång på gång När doktorn slutat brefvet och återlemnade det samma, sporde hon: — Är det sant, att du fått tjenstledighet? — Ja. — Då följer du väl med till Ronneby? — Kan ej. — Hvarför inte? — Derför att jag skall ut i skärgården. — Ut i skärgården! Kan det vara något nöje att bo * i en eländig fiskarekoja och endast se nakna stenar och det evinnerliga hafvet och så inte ha någon att umgås med? — Det är inte för mitt nöjes skull som jag far. Du har måhända sett i tidningen, att kopporna häija alldeles gräsligt derute. Läkarehjelp ha de hvarken råd eller tillfälle att skaffa sig. Jag vill efter hvad i min förmåga står söka bistå dem. Ger sjukdomen med sig, reser jag inte till Ronneby, ty jag har en viss afsmak för marknadslifvet i detta modema Betesda, utan till Norge. Du bör derför inte slå Ronneby ur hågen. Inez sade ingenting, fast hon fann sin mans beslut högst besynnerligt. I doktorns hus blef det stor brådska. Två sömmerskor arbetade från morgon till qväll på toaletter till badsejouren.Tre nya klädningar syddes, och alla de gamla obrukade omändrades.
De Norrmän, som vid öfvananfördä till* fallen deltaga i Regeringen, skola inför Norrska fitor-Thinget aflägga följande Ed : ”Jag lofvar och ”svar, att vilja förestå Regeringen i enlighet med ”Gonstitutionen och Lagarna; så sant mig Gud ”hjelpe och Hans heliga Ord.” De Svenska aflägga Ed inför Sveriges Rikes Ständer. Hålles Den 20 Juli. »793 Hålles ej Stor*Ting eller Riksdag vid denna tid, nedlägges Eden skrifteligep i Stats-Rådet och förnyas sedan på nästa Stor-Ting eller Riksdag. 10 §., Om den omyndiga Konungens uppfostran skall förordnas på det i 8 §. föreskrifna sätt. Såsom bestämd regel galle , att den omyndige Konungen skall erhålla tillräcklig undervisning i Norrska språket. il. §• Ar Konunga - Ätten på Manssidan utdöd , och ingen Thronföljare utkorad; då skall ett nytt Konungahus väljas, på det i 3 §. föreskrifna sätt. 12 §. Då de stadganden , som i denna Riks-Act innehållas , dels äro afskrifna ur Norriges Rikes Grundlag, dels utgöra tillägg till densamma, grundade på den til} innevarande Stor-Ting, genom Grundlagen, uppdragna rättighet, så skola de, i anseende till Norrige, äga och behålla samma kraft, sorn detta Rikes Grundlag, och icke kunna förändras titan på det i nämnde Grundlags 112 § föreskrefna sätt. Till yttermera visso, att vi allt detta så belefa vat och beslutit, håfve vi samtliga Norriges Rikes Stor Ting och Sveriges Rikes Ständer denna RiksAct med våra namns och insegels undersättande 5.te Bandet. 3 2 5- 226, stad - 179 4 Den t o Juli. stadfäståt och bekräftat, som skedde i Christiania den dagen i Juli månad, och i Stockholm den dagen i samina^ månad år efter Christi bord det Ett Tusende Åttahundrade och på det Femtonde. Enligheten med Stor-Tingets Protoeoll intygat Christie. Weideman , p. t. Secreterare. Likheten med Originalet intygar, N. Olsen , Secreterare.
Hr Biskopen har yttrat: "att Const.Utsk.s betänk, i ton J“är bittrare, än som höfves domaren, och mera klandersjuki och minutiöst, än man väntat sig af Svensk medborgare “emot sin Regering.’1 1 detta afseende torde ingen vederläggning vara utaf nöden, då de, som göra sig den mödan att läsa betänk., utan tvifvel skola finna, att det blott omfattar den enklaste framställning af de anmärkta förhållandena ; och hvar bitterheten igenfinnes uti Utsk:s betänk., har för mig varit alldeles omöjligt att upptäcka. Hr Biskopen hade önskat, "att Vtsk.s skarpa pröfning 11hade blifvit förmenskligad och adlad genom fördragsamhet JJoch välvilja emot de anklagade.“ För Hr Biskopens snille hade det måhända varit möjligt alt adla föremålen för Coust.Utsk:s anmärku:r; men för oss andra tidens söner har sådant icke varit görligt ; och tvifvel torde äfven vara underkastadt, huruvida adelskapet , genom försöket, hade något vunnit. Const.Utsk:s majoritet har för sina tillgöranden icke antagit någon annan ledning, än öfvertygelsen om dess pligt att handla, utan afseende på personligheter och utan att anse sig tillständigt att låta den enskilda välviljan och fördragsamheten tala, då dessa känslor ej sällan kunnat befinna sig i strid med pligtens. “IIr Biskopen har vid de tillfallen, dä han funnit den JJklandradc regeringsåtgärden kunnat och bort vara annor^lunda, likväl vid alla tillfällen ansett den af så ringa be”tvdenhet och så ulan allt inflytande på landets bästa , att ’ del icke varit passande för någon vältänkande, man alt an■"//lärka den till åtal, vare sig efter to6 eller io~] %:n.
Utgående från den åsigt, att det tryckande i skjutsningsbesväret lika mycket drabbade de hemman, hvilka underhålla postforslingen, som dem, hvilka hafva skjutsningsskyldighet i öfrigt sig ålagd, har denna motionär föreslagit, att hvarje län, land och stad, utan åtskilnad, skulle utgöra ett skjutslag, med nödigt antal skjutsstationer, för all skjuts, vare sig kungsoch kronoskjuts, fångskjuts, skjutsning af resande eller af vanliga posten och paketposten: att skjutsen i förening med gästgifverirörelse!! skulle för fern år utbjudas och skjutslegan allmänt höjas till 28 sk.; att, derest entreprenörer på sådana vilkor ej kunde erhållas, anslag af kronans behållna räntor borde beviljas, äfvensom gästgifverioch post hemmans förmåner tilläggas entreprenören, om han vore hemmansegare, men i annat fall de utsky ld er, som vid dylika hemmans befriande från skjuts kunde dem åläggas, åt entreprenören anslås; att hvad derutöfver erfordrades skulle tillskjutas af skjutslaget inom länet efter bevillning för all fastighet och fabriksegendom å landet och i städerna samt på debetsedlarne upptagas; att tillräckliga reservlag af land och stad anslås till hvarje station, med rättighet att i mån af utgjord skjuts utom skjutslegan uppbära andel af entreprenad-afgifterne; att om för kronoskjuts större hästantal, än entreprenören och reservlaget kunde lemna, någon gång erfordrades, detsamma skulle på nu öfligtsätt uppbådas; att skjutsstation, vid hvilken reservskjulsskyldigheten faller å fastigheter inom två län, skulle, hvad entreprenad-afgiften beträffar, bekostas gemensamt af båda länen, efter den grund, som i hvarje fall kunde finnas skälig; att, derest entreprenad på något ställe icke skulle kunna tillvägabringas, utan att vilkoren derföre uppdrifvas betydligt högre än på andra jemförliga stationer, de förut skjutsskyldige skulle fortfarande vidkännas gästgifverioch skjutsningsbestyret, mot åtnjutande af de förmåner, som högst gälla för annan station inom länet; att skjutsväsendet hädanefter såsom hittills förblefve under uppsigt och förordnande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och kronobetjeningen; men att reglering i afseende på stationer, hästantal, förmåner rn. m., äfvensom nödige ordningsstadgar, skulle för hvarje län uppgöras vid sammanträde, under Landshöfdingens ordförandeskap, af Häradshöfdingar, kronofogdar, borgmästare, postmästare och behörige stadsoch sockne-ombud; att om nya stationer eller ändring i sålunda ordnade förhållanden, skulle Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollels Utlåtande,