Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Måhända finnas bland tidningens läsare ännu en Louise och någon annan Evas dotter, som med intresse tager del af densamma. För att då börja från början, var det den 17 september 1869, som järnvägsstyrelsen af k. m:t bemyndigades att anställa kvinnor vid statens järnvägar. Ett högst sparsamt bruk af denna tillåtelse gjordes dock, så att endast mellan 60 och 70 stycken därstädes tills dato vunnit anställning. Största delen af dem tjänstgöra i Stockholm vid de olika kontoren. Kontrollkontoret sysselsätter en tredjedel af alla de antagna, därnäst kommer Milkontoret. Ansökningar om dylik plats adresseras till k. järnvägsstyrelsen. Den sökande, som vinner anställning, antages till extra skrifbiträde vid någon afdelning, med en lön växlande från 60 till 75 kr. pr må- nad, hvilket belopp dock kan höjas ända till 125 kr. efter längre tjänstgöring. Detta så- som extra. Den som oklanderligt sköter sig och har tillräckliga kunskapsbetyg, erhåller ganska snart ordinarie anställning — vanligen efter ett par års förlopp — och får från denna dag räkna delaktighet i pensionskassan samt rättighet till sjukpermission utan afkortning af lönen under en begränsad tid. Denna snabba befordran är en oerhörd fördel framför de båda andra ämbetsverken, posten och telegrafen, där extraordinarietiden vanligen utdrages till 10 å 12 år. — Pensionsmessig blir hvar och en efter sammanlagda 95 lefnadsoch tjänsteår, hvaraf dock minst 30 år böra utgöra tjänsteår. Pensionen utgår då med 80 proc. af aflöningen. Ingen antages till ordinarie efter fyllda 30 år. Om en kvinna alltså vid 25 års ålder vinner ordinarie anställning, infaller pensionsåldern vid fyllda 60 år, då hon kan räkna 35 tjänsteår och 60 lefnadsår eller sammanlagdt de stadgade 95 åren. Kvinna, som ingår äktenskap, måste afsäga sig sin befattning och är då med detsamma forlustig pensionsrätt, tillika med de i pensionskassan inbetalda medlen. Härom finnes intet författningsenligt stadgadt, men järnvägsstyrelsen, som äger oinskränkt makt att tilloch afsätta sina tjänstemän, har på senare tiden muntligt tillkännagifvit, att de för framtiden ärna handla efter denna grundsats.
1 nyss anförda underdåniga skrifvelse anmäla Rikets Ständer tillika, att Halländska Adeln, oaktadt bevekliga föreställningar, icke kunnat förmås att ingå rotering för sitt utsockne frälse, samt bland andra ursäkter anfört ”hurusom Ridderskapet och Adeln i Skåne fölen sådan rotering ännu frie varit,” men förklarat att ”skulle Ridderskapet och Adeln, sorn frälscgods i Skåne eya, kunna bringas till ctl sådant besvärs villiga antagande, sä skola de ej vara obenägna för sitt utsockne frälse i Halland, dem i det mål att efterfölja.’’ Ständerna hemställa, att den nya Roterings-Kommissionen i Halland måtte uppdragas att afhandla med Adeln och beveka dem genom lämpliga föreställningar och anbud af lindrigare rotering, 6 frälsehemman om en båtsman. Kommissionen, som erhöll detta uppdrag, uträttade derigenom intet. Den Halländska Adeln förblef lika obeveklig, äfven sedan den genom Ridderskapet och Adelns privilegier af den 16 Oktober 1723 blifvit med Svenska Adeln till lika rättigheter och förbindelser införlifvad. Dessa privilegiers innehåll i S:de, 9:de och 10:de §§ måste komma i ett serskildt öfvervägande, då de i återremisserna, med olika tolkning, blifvit åberopade. I inledningen förklaras, att Adeln i de återvunna provinserna genom dessa privilegier sammanfogas med all den öfriga Riksens Adel, och begges deras välförvärfvade friheter och rättigheter återställas, styrkas och stadfästas. De frioch rättigheter, som efter dessa privilegiers utfärdande tillkomma Adeln i Halland, äro således i dem innefattade. Också nämnes i 8 § uttryckligen och serskildt den befrielse från ali tunga, utlagor och besvär af hvad namn de vara må, undantagandes den vanliga Adels-rusttjensten å sätesgårdar och insockne eller Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221.
Ståndet biföll: l:o Stats-Utskottets i Betänkandet N:o 28 afgifna och i Utlåtandet N:o 205 vidhållna förslag, angående Kongl. Nummer-Lotteriets indragning, med den tillstyrkan i Utlåtandet N:o 205, att Rikets Ständer skola i underdånighet anhålla, att nämnde indragning må al Kongl. Maj t i Nåder bifallas, och 2:o yttrandet i Betänkandet N:o 28, och i Utlåtandet N:o 205, i anledning af försegel om inrättande af ett class-lotteri, äfvensom Ståndet lät hero vid hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 205, i öfrigt sig yttrat; och sedan Ståndet den 11 dennes bifallit Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 55, i anledning af väckt motion om förbud för enskilda lotLeri-företag och försäljning af lotter för utländska lotteriers räkning, lades Siats-Utskottets Betänkande N:o 28, i hvad det afser fråga om lott-försäljning inom Riket för utländska lotteri-inrättningars räkning, till handlingarne. N:o 206, angående väckt motion om arrendatorernes af Klabböle kronofiske i Umeå eif befrielse ifrån erläggande af ett års arrende-afgift. Bifölls ; och N:o 229, angående föreslagen serskild aflöning till Canzlisten i Riksgälds-Contoiret A. Biörk för tvänne tjensters samtidiga bestridan le. Bifölls. S. D. e. m. Föredrogos ånyo följande Banco-Ulskoltets Betänkande, Utlåtanden och memorial: N:o 46, med hemställan, dels om ersättning till Öfversten och Riddaren C. J.
M. deröfver afgifna und. berättelse, som i afskrift bifogas. Med dess åhörande har jag likväl trott mig ej böra besvära R. o. Ad. Dess innehåll är hufvudsakligast, att nedra kolflötsen uti Ryds gamla schakt, hvai’s åtkomlighet under nära ett halft århundrade varit föremålet för alja ansträngningar och alla förhoppningar, anträffades i Sept. månad förlidet år; att de kol, som derifrån och från Brors Backes 204 Den 2j Februari i. schakt blifvit upptagna, vid här i hufvudstaden anställda noggranna jemnförelseförsök med Engelska stenkol befunnits bättre än stenkol från Hull och nära jemngoda med dem från Newcastle; att, enligt uppgjord arbetsplan, kolupptagningen, under loppet af omkring 80 år, är beräknad att årligen uppgå, utöfver verkets eget förbrukningsbehof, till 85 å 95.000 t:r att afyttra; att lerfabrikaterna äro begärliga i handel, och att verket från Aug. 1825, då det af nya bolaget emottogs, till Dec. sisth år, med beräkning af nedlagda kostnader i byggnader, inventarier och effecter, lemnat en behållning af 21g,363 R:dr 25 sk. 6 r.st. Sådant är verkets nuvarande ställning, och sådana äro förhoppningarna; men dessa förhoppningar hvila likväl på möjligheten att kunna drifva verket, och att det vid inträffande oförmånliga händelser icke afstadnar. En sådan vore det, om verkets producter icke kunde afyttras och nödigt förlag för vintermånaderna derigenom lomme att saknas. En sådan händelse är tänkbar. Bolaget, som förutsett möjligheten deraf, har altså medgifvit upptagandet af ett förlagslån på kolbehållningen af 3o,ooo R:dr. Till vinnande af en sådan lånerättighet emot låg ränta och på 9 månaders tid på kolbehållningen N:o 1, till frdelar af dess värde efter gångbart pris ända till berörde belopp 30.000 R:dr B:co, vänder jag mig, å Directionens vid Höganäs Stenkolsverk vägnar, till R. nu församlade St., i den säkra förhoppning, att R.
Förkommer godkänd vexel; åligge dock godkännaren, der han skulden vidgår, eller derom öfvertygas, att densamma efter vexelrätt å förfallodagen betala till den, som styrker sin rätt att betalningen uppbära, der han ställer sådan säkerhet, hvarmed godkännaren åtnöjes, eller företer ett af vexelgifvaren och öfverlåtarne utgifvet laggiltigt bevis, som den bortkomna vexeln dödar. 6 Kap. Om vexels godkännande eller betalning af annan man än den, på hvilken den är dragen. 45 §. Finnes å vexel tecknad särskild anvisning till annan man, hos hvilken innehafvare!) sig anmäla hör, derest vexeln icke godkännes eller betalas af den, på hvilken densamma i första rummet ställd är, och vägrar jemväl den, å hvilken sådan anvisning lyder, att vexeln godkänna eller betala; vare då innehafvare pligtig att jemväl emot honom protestera, på sätt förut stadgadt är, rörande protest för vägradt godkännande eller vägrad betalning. 46 S Varder vexel ej godkänd eller icke betald af den eller dem, på hvilka den är ställd; stånde annan man fritt, sedan behörig protest upptagen är, alt densamma till godkännande eller betalning antaga, till heder, antingen för vexelgifvaren eller för någon af öfverlåtarne; och varde den, till hvars heder sådant skett, så väl i accept eller betalningsbeviset å sjelfva vexeln som i protesten uttryckligen nämnd; vexclinnehafvaren likväl obetaget att, der han sådant godkännande ej antaga vill, sin rätt och talan emot vexelgifvare eller öfverlåtare utföra. Den sålunda mellankommer godtgöre innehafvaren protestomkostnaderna. Lag utskottets Betänkande, N:o 67. 15 47 §. Finnes å vexel anvisning till någon att den i nödfall godkänna eller betala5 vare Län dertill berättigad framför andre, som sig erbjuda kunna, alt densamma godkänna eller betala till heder för vexelgifvare eller öfverlåtare. 48 §.
— N:o 385. med förslag till reglementariska stadganden, angående några vid upgörandet af förslaget till Riksgälds-kontorets Reglemente, af Rikets Ständer ännu icke slutligen behandlade ämnen. XV. B. 265. A. 269. E. 273. ■— N:o 386. med förslag till 2:ne af Rikets Ständers beslut i fråga om bränvinslillverkningen föranledda §§. i Riksgälds-kontorets Reglemente. XV. B. 265. A. 269. — N:o 387. angående öfverlemnande till Kongl. Maj:ts af det nya Reglementet för Riksgälds-kontoret. XV. B. 265. A. 269. E. 283. — N:o 388. angående inlösen af några nyligen till Riksgälds-kontoret inlemnade Riksgälds-sedlar. XV. B. 266. A. 270. ( 198 ) Stats-Utskotlets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. •— 389. angående den upprättade nya Riks-Staten. XV. B. 266.
Utskottet, som alltså anser, att en serskild anslagssumma för sagde utgifter bör fortfarande vara ställd till Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret disposition, får, hvad denna anslagssummas belopp under den närmaste framtiden beträffar, yttra den åsigt, att då, utom ofvanberörda arfvode för utgallringen af Kongl. Ribliothekets duplett-exemplar, den för arkivets första bildande och förseende med dess nuvarande icke obetydliga bokförråd disponibla summa allenast utgjort 800 r:dr; då detta anslag icke behöft anlitas för det tidsödande bestyret med samlandet, ordnandet och uppställningen af alla hittills för arkivet anskaffade böcker, och det således torde kunna antagas, att för enahanda hädanefter förestående, vida mindre besvärliga göromål någon serskild vedergällning icke skall ifrågakomma 5 då anskaffningen af utländska litteraturens alster i den vidsträckta omfattning, Fullmäktiges framställning antyder, synes kunna och böra undvikas, helst en sådan utsträckning af arkivet, derest den skulle på ett någorlunda tillfredsställande sätt motsvara det dermed afsedda ändamål, 0- felbart komme att leda till alltför betydliga kostnader; och då, såsom redan är anfördt, arkivet, utan någon annan utgift än den erforderliga bindningskostnaden, fortfarande bör komma i åtnjutande af icke blott de egentliga riksdagshandlingarne, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o \ OS. utan afven alla andra, på allmän bekostnad tryckta och för arkivet behöfliga, böcker och skrifter, så anser Utskottet ifrågavarande anslagssumma, under tiden intill nästa riksdags slut, icke behöfva bestämmas till högre belopp än 500 r:dr. Enligt denna åsigt får Utskottet således hemställa, att, till ytterligare anskaffning af sådana Riksdags-arkivets föremål tillhörande, tryckta böcker och skrifter samt kartor, som för kompletterandet och förökandet af arkivet erfordras och icke utan serskild kostnad kunna erhållas, äfvensom till inbindningskostnader jemte andra oundgängliga utgifter för detta arkivs räkning, en summa af Femhundra r:dr må, utom återstoden af det härtill förut beviljade anslag, få af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, under tiden intill nästa riksdags slut, i mån af behof, disponeras.
Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hafva i deras berättelse fästat uppmärksamhet derpå, att alltsedan Lane-kontorens inrättande varit, för besörjande af Låne-kontorens angelägenheter i Stockholm, bland Bankens tjenstemannapersonal utsedde särskilde Kommitterade, hvilka derför uppburit arfvoden till belopp, som af Banko-fullinägtige, med afseende å göromålens omfång, blifvit årligen bestämda, oaktadt de för Banken och Låne-kontoren fastställda aflöningsstater ej upptaga något anslag för berörda ändamål; af hvilken anledning Revisorerne, för den händelse att Rikets Ständer skulle finna skäligt medgifva utbetalning äfven för framtiden af dylika arfvoden och således de bestyr, hvilka det åligger ofvanbemälde Kommitterade att besörja, icke skulle kunna, såsom Revisorerne för sin del ansåge, åt vissa af Bankens tjenstemän uppdragas, utan att derför få åtnjuta särskild ersättning, hemställt, att tillåtelse för Fullmägtige att bevilja ifrågavarande arfvoden inom de belopp, Rikets Ständer bestämde, måtte uti Banko-reglementet intagas. Ilanko-Uiskollels Memorial N:o 42. I anledning af denna Revisorernes hemställan hafva Banko-fulhnägtige i afgilvet utlåtande yttrat: att, genom utsträckning af Låne-kontorens verksamhet de göromål, som tillhörde Kommitterade för Låne-kontorens angelägenheter härstädes, erhållit den omfattning, att desamma icke kunde, utan en för sådant ändamål verkställd reorganisation af tjänster, såsom tjenstepligt åläggas någon eller några af Bankens tjenstemän ; att
— fasligt för fru S: s efterträderskor i långa tider. Dessutom kärnan af fru S: s reportoir: Betliroleroa, oftast sekundära, men med fru S. aldrig förgätna, antingen klassiska som Zerlina eller Blonde, romantiska som Anoa eller Fatima eller fransyskt lifliga som Jenny, Diane, Mirza, Ritta, Jeanette, Georgette, Lilla, Sofia och hvad allt de heter, lifliga småmysande små töser. De tjeoster fru S. gjort svensk operadiktniog äro ej få, derom vitna Berens Lulli och Quinault, Jacobsons Ungmors kusin och prof. Hallstenius flesta operetter, ur hvilka hennes friska, skälmska » Jag skapades ej till nunna minsann, dertill är jag mycket för glada » gjorde så erusorisk effekt. Om hennes Offenbach * repertoir nämna vi ingenting, hänvisande hvad i denna tidskrifts musikafdelning derom är sagdt på tal om Vasateaterns repris af » Sköna Helena » våren 1888. Deremot några ord om hennes pligttrogna utförande af fyll-nadspartien såsom Ursula (Svarta Dominon) Clotilde (Norma), Anna (Den vilseförda), partier hvilka väl utförda knappast märkas, men hvilka illa gjorda skulle märkas — irriterande. På äldre dagar har fru S. med glans lupit in i gummfac-ket. En liten förstudie dertill yppades redan 1857, då fru S. kreerade fru Page i Nicolais Muntra fruar, sedan med samma framgång repriserad 20 år derefter. Ladyn i Fra Diavolo fick fru S. redan i sin gröna ungdom, om denna skall vara ung eller gammal, kan man ha olika meningar. Lorden sjunger ju att hon är » bedårande — på afstånd blott » och Markisens låga brinner väl artificiel, men lilla Zerlina, en feminin, säger ju: Se der en dam, så ung och vacker. Efter tretio år spelade fru S. ånyo sin lady, som fått en pendant i den koketta markisinnan i Ur Dagms Krönika. Fra Ragnhild 1874 invigde ett ännu äldre skede, dit Markisinnorna de Moncontour och von Streckenfeit snart sällade sig.
4. — om anteckning till den, som kommer alt afgå (ill Hans Majit Konungen och öfrige Kongl. Personerne. I. 4. •— Afskeds, om anteckning lill den, som kommer alt afgå till de öfrige Riks-Stånden. XV. 282. Deputationer, Bonde-Ståndets. I. 6. XV. 286. — Borgare-Ståndets. I. 7. XV. 287. — Ridderskapets och Adelns. I. 9. XV. 290. — Rikets Ständers tili Kongl. Majit, vid Riksdagens början. I. 27, ( 56 ) Deputation, lill Kongl. Maj:l och det Kongl. Huset vid Riksdagens slut. XV. 286. Dihlström, P. C., f. d. Fabriksidkare, ansökning af denue om afskrifning af dess skuld (ill Banko-Diskontverket. Se Afskrifning. Dikning, grund-, om fördelning af kostnaderne för sådan å boställen. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N;o It. Diplomatarium, Svenskt, om anslag för fortsättning af. Se Statsutskottets Utlåtande N:o 160. Direktörer för Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, angående val af. Se Val. Direktioner, Lönings-, om förändring i sättet för utgörande af den till åtskilliga Regementens Lönings-direklioner ingående så kallade hemkalls-afgiften. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 116. Diskont-lån, om afskrifning af åtskilliga från Låne-kontoret i Götheborg ulgifna sådana, äfvensom af derstädes balaneerade öfverräntor å dylika lån. Se Afskrifning. — om ändring i sättet för deras uttagande och omsättning. Se Banko-Utskottets Utlåtande N:o 36. Diskont-rörelse, Bankens, om förändrad organisation af. Se Banken.
War - 786 Den 19 Zebruarii. Warder Bokhandlare eller annor person, för försäljning eller Utspridande af tryckta Skrifter, anklagad, föi hålles dermed, som har ofwansöre, angående Boktryckare stadgadt ar; dock bör i sädant sall den klagande sttMas der han sitt bo och hemwist halmer, eller ock der förbrytelsen stedt, alt efter chwad Hof-Cantzieren, Justili-ftCantzleren, eller deras Ombud, hwilka i siike fall det ensamt tillkommer att talan föra, finna att det lämpligast ste kan. I frågor om qwarstad böra r sädant fall Konungens Befallningshafwande och wederbörande Magistrater o.vugern igen och tvid answar biträda; dock mä ej hos Bokhandlare eller annan Försäljare a nä, gon Skrift hvarstad begäras, utan att genom bewis kan styrkas, att Skriften i Tryckningsorlen blifwit med qwarstad belagd; äfwensom nystnämde personer icke kunna för innehållet af nägon Skrift med rättegång beswäras.
»Och så är det perlor, som ni torde observera», inföll fru Fransson beskyddande och pekade med sitt röda lillfinger på mönstret. »Det är på samma gång smakfullt och varaktigt. Mina döttrar tänka alltid på nyttan först, på skönheten sedan.» »Alldeles, alldeles», svarade kandidaten, »men jag tänkte, att om man till exempel ville luta sitt hufvud, — så här litet — en gång, — ty det skall ju vara en kudde? — Ja, ja, jag kunde förstå det. —Jo, om man en gång ville luta sitt hufvud litet så der, så kunde man lätt trycka ett mönster så här, — här på kinden —.» Han blef plötsligt helt förskräckt för hvad han sagt, ty fru Fransson sträckte majestätiskt på sig, och det var alltid ett dåligt tecken. »Jag antar, att en ung man som ni inte först och främst tänker på middagssömn, när ni ser en kudde», svarade hon allvarligt. »Och för resten skall man väl inte kasta sig häftigt öfver ett broderi och krossa det mot ansigtet; man lutar sig lätt deremot, eller — kanske allra helst — man vänder ut afvigsidan på kudden.» »Alldeles riktigt! Alldeles riktigt», instämde kandidaten. »Och du, min engel», vände sig modern till Hulda, »hur går det med din perlbörs?» »Bra, mamma», svarade Hulda och fortsatte att träda perlor på den klarblå silkestråden. »Kan du dina lexor, mitt barn?» »Ja, naturligtvis», svarade Hulda. »Annars hade jag väl inte tagit mitt handarbete.» Fru Fransson sände kandidaten en imponerande blick. »Så äro gudskelof alltid mina flickor. Ingen behöfver påminna dem om deras pligt.» »Din kria var ju felfri?» fortfor hon, vänd till Hulda. »Den behandlade qvinnans uppfostran», upplyste hon i parentes kandidaten. »Ja», svarade Hulda och såg arg ut. »Var det flere, som hade skrifvit något framstående i detta ämne?» frågade modern. »Hedvig Engelhardt hade skrifvit något, som hon fick beröm för, men hon hade fullt med staffel och slarf.» »Men var förmodligen i alla fall högst belåten?» frågade fru Fransson.
Men om det dock icke bör så förblifva, utan tvärtom allt skäl vore, att äfven hos oss ännu funnes en verkligen klassisk lärdomsskola, och derest den nya skolinrättningen borde utbildas till en sådan, så är väl också allt skäl, att något för sådant ändamål åtgöres; och må jag fördenskull, såsom tjenligaste medel emot den ifrågavarande öfverfreqvensen, vördsammast föreslå, det måtte förberedande åtgärder vidtagas i den syftning, att från de offentliga läroverken, för såvidt de skola af Staten bekostas, måtte afsöndras, att inom särskilda stadspedagogier bedrifvas, alla de bokstafliga minnesämnen samt reala industrioch kommersstudier, som kunna anses tillhöra folkskolan eller apologistien, samt att hela den efter sådan afsöndring särskildt fortgående egentliga lärdomsskolan måtte, så - 52 Allm. Besv.- och Ehon.-Utskoitets Betänkande N:o 118. sora förr varit häfver, vid den gränsklass, der lårjungarne från barndomen inträda i ungdomsåldern, afskiljas i tvänne afdelningar, en lägre eller trivialafdelning med paternelt slutna klasser under en permanent Rektor, och en öfre eller gymnasial-afdelning med öppna klasser och ämnesläsning under en Rektor, som årligen ombytes. Sålunda vore ock, med särskilda Rektorer för hvardera afdelningen, den eljest svåra tvistefrågan under punkten l afgjord på ett sätt, som väl är det naturligen rätta; äfvensom, genom de egentliga realisternas afsöndring från den egentliga lärdomsskolan, obehöfligt blefve hvad under punkterna a och b föreslagits. För öfrigt vore väl en sådan grundligare reaktion i skolorganisationen också för sjelfva samhällsordningen al den högsta vigt, enär eljest af de många hopblandade läroämnenas olikartade innehåll naturligen måste följa, alt hvardera liniens ynglingar, vid inträdet i det praktiska lifvet, icke skola medhafva från skolan den grad af det slags olika duglighet, sorn, efter bådas olika syftning, hade bort å hvardera linien särskildt utbildas.
Län och Lars Larsson från Skaraborgs Län. 8:0 Af Peter Jönsson ifrån Jönköpings Län:. ”Jemte det jag åberopar min vid förra Betänkandet afgifne reservation, rörande beskattningen på bränvinsredskapen, kan jag ej annat förstå, än att Utskottet frångått den då rådande öfvertygelsen, att tillgångarne på bränvin borde minskas, ty Utskottet afslog då en stor del af koiistapparateine och beskattade de större pannorne någorlunda i likhet med de små; meri nu åter är förhållandet omvändt, ty de små pannorne, som ej åstadkomma något öfverflöd på bränvin, äro nu alldeles förtryckte genom tillökningen i skatten. Enligt förra Betänkandet med 6 månaders bränningstid, uppgick skatten för en 20 k:rs panna till 5 R:dr — nu till 8 R:dr; för en 3o k:rs panna lill i3 R:dr 36 sk. — nu till 19 R:dr 3a sk. Med de större pannorne åter är förhållandet motsatt, ty för en 80 k:rs panna uppgick skatten, enligt förra Betänkandet, till 253 R:dr, nu deremot endast till 206 R:dr 3a sk.; likaså är beskattningen på en co k:rs panna, som, efter Utskottets förra beslut, uppgick till 322 R:dr 24 sk., nu nedsatt ända till 270 R:dr. Häraf synes mig tydligt och klart, att husbehofsbränningen härigenom alldeles undertryckes, under det fabriksbränningen bibehålles; hvarföre jag på det högsta reserverar mig emot Utskottets beslut, och åberopar ännu en gång min vid förra Betänkandet härutinnan afgifne reservation. Emot Höglofl. Utskottets fattade beslut, rörande minsta hemmansvärdet för utöfvandet af bränvinsbränningsrättigheten, sora af Utskottet är bestämdt lill 3oo R:dr efter 1834 års taxeringsvärde, måste jag reservara mig, af de skäl, som jag, jemte flera af mina Ståndsbröder, under discussionen, flerfalldiga gånger framställt. 58 Bertlin.- samt Allm. Btsv.- och Oecon.-Uisk.