Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen uppdrogs åt RiddarhusSecreteraren, att hafva inseendet så vål öfver Protocollernes utskrifning, som tryckningens skyndsamma verkställande, samt Correcturets låsning. 1822 den 4 Mars', förordnade Directionen, att StatsCommissarien af Wåhlberg skulle, genom RiddarhusSecreteraren, anmodas, att lemna Directionen upplysning, om Grahns och Gadelii Sterbhus fordringar ännu blifvit liquiderade, och hvarest Protocollerne voro att tillgå. 1822 den 4 October: föredrogs inför RiddarhusDirectionen en skrift af Utredningsmännen i Gadelii Sterbhus, hvari de anhålla att Sterbhusets återstående fordran 310 R:dr Banco måtte blifva detsamma godtgjord, samt Sterbhuset derefter få aflemna de exemplar af Ridderskapets och Adelns Protocoller, som finnas i Sterbhusets förvar. I sammanhang hvarmed RiddarhtisSecreteraren anmälte att Herr StatsCommissarien af Wåhlberg ännu icke, oaktadt erinringar, alleinnät den upplysning, Directionen den 4 Mars samma år af honom äskat.
Uti förberörde underdåniga Utlåtande har Collegium föreslagit en sådan reglering, sona Collegium ansett, kunna äga rum imellan Kongl. Maju och Kronan samt Bergslaget, nemligen: 1:0 Att Sala Bergslag under en tid af 25 år, ifrån det Regleringen blifver faststäld, bibehålies vid de rättigheter och skyldigheter, det, enligt 1741 f.rs Transport och 1743 års Arrende-Contract sig i k läd t. 2:0 Att under denna tid Grufveurlften sättes i stånd, efter den i detta afseende föreslag» ne plan, och af de besparingar, som under tiden kunna göras utaf de till Verksts drift anslagne medel, en fond inrättas för Grufvedriftens upprätthållande i framtiden, hvilken fond efter de 25 arens förlopp, förskjuter nödiga kostnader vid förberedande anläggningar till Malmtillgångars] uppletande och Malmuppfor» *386 Stats-XJtskottets Betänkanden. <1 ringen ; och så vida desse förskotter af Fondens Capital utgå' böra de ersättas genom en successiv inkomst af Silfvertillverkningen, men derest de af Fondens ränta utgå, böra sådane som blifvit använde på misslyckade försök, afsk rifvas till en viss proportion emot räntans storlek, alt efter sorn derom uti särskilt Reglemente kan blifva stadgadt; och torde denna Fond böra förvaltas af Bergs-Hauptmannen och Grufve-Rätten, under Bergs-Collegii öfverinseende, 3:0
EmbetsBerdttelser. 237 Rescriptet den 18 Junii 1777 och Kongl. Corn» merceGollegii Kungörelse den 7 Julii samma år, underhalltige arbeten i sådant fall endast borde sönderslås och utan vidare åtal till Guldsmeden återställas , bemälte Hof Jouvelerare , på desse och flere anförde grunder, blifvit befriade ifrån de å dem yrkade böter för underlåten controllering och för tillverkning af underhalltiga arbeten, hvilka icke eller ahsedts förverkade; Men emedan Verkmästaren Wiertz erkänt, det han af Michaelsson och Benedicks varit anbefalld, att på ControllContoiret uppvisa, samt låta undersöka och stämpla alla vid Fabriken tillverkade arbeten, och att han, i anseende till alla i fråga komne underhalltiga Guldpjecer, denna sin skyldighet underlåtit; Ty skulle till följe af 3 §. i Kongl. ControllStadgan den 7 Dec. 1752, Wiertz derföre böla Tvåhundrade Daler Silfvermynt med Sextiosex Biksdaler Tretiotvå skill. Banko; Och då Michaelsson och ' Benedicks åtagit sig betala de af Herr ÖfverD irecteuren Geyer, såsom af Verkmästaren Wiertz undansnillad Controll-afgift, fordrade Attatiotvå B:dr Tjuguen sk. Fem r:st. Banko, hade KärnnersRätten låtit dervid bero. Detta Rättens beslut, sorn den af JustitiaCancellersEmbetet tillförordnade Actor i målet, StadsFiscalen Anders Salomonsson , låtit vinna laga kraft, har jag ansett innefatta egenskap af orätt Dom och derföre anmodat AdvocatFiscalen i Kongl. Svea HofRätt Herr Lagmannen E. P. Laurin att derföre tilltala de Ledamöter af KärnnersRätten, hvilka uti beslutit deltagit, och af sådan anledning har äfven bemälte Herr 238 JustitiaOmbudsm. ErnbetsBerättelser.
Sparre och Hr von Ehrenheim; och vill ytterligare endast påpeka, att visserligen, — jemlikt den nu föredragna §:n, —åklagarens makt att åtala horsbrott är inskränkt till vissa fall, men att dock 12:te §:n uti nästföljande I8:de kap. innehåller, att hvar och en gerning, som sårar tukt och sedlighet, så att allmän förargelse eller fara för andras förförelse deraf kommer, skall åtalas, samt att de fall måste vara ytterst sällsynta, då det är möjligt att bevisa förberörde brott, med mindre än att på samma gång jemväl låter leda sig i bevis, att förbrytelsen åstadkommit allmän förargelse eller fara för andras förförelser. Att åter åklagaren skulle, äfven om han ej kunde bevisa förbrytelsen, ändå vara berättigad väcka åtal och således genom sjelfva rättegångens offentlighet gifva näring åt skandal, utan att den obevista och således i lagens ögon obefintliga förbrytelsen kunde straffas, — det lärer väl ingen önska. Jag åtminstone anser det orätt. Således, antingen åstadkommes allmän förargelse; då får och skall brottet af allmän åklagare åtalas, bör vara lätt att bevisa och de brottsliga straffas; eller åstadkommes ej allmän förH. V. 33 514 Dea 15 Juli e. m. argelse; då får brottet ej af allmän åklagare åtalas, af de skäl föreg:de talare anfört, jemte det ytterligare praktiska skälet, att det vore nästan omöjligt att leda i bevis och således väl kunde orsaka skandal, men ej den brottsliges fällande till ansvar. Jag anhåller om bifall å Betänk:t. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: För den händelse denna § blir antagen, tviflar jag dock, att densamma af någon domare skall kunna erhålla en lika tydning med den, som Frih. Armfelt nu behagat framställa. För en sådan tillämpning af §:n torde vara nödigt, att Frih. Armfelt går uti författning om en väsendtlig redaktionsförändring af densamma. Frih. Armfelt: Det är ingalunda min mening att hors brottet, endast derföre att det är ett sådant brott, skall på grund af 18:de kap. kunna åtalas, utan sådant kan och bör ske, derest tukt och sedlighet derigenom såras.
For operan jemnt jag varit svag Men mest » • Eget att vi kommo att tänka på Konjander i detta sammanhang, eller hur, älskade läsare V Figaro reprisen har icke mycket hedrat k. operan. Gick redan Barberaren vid reprisens premiure ej så litet orakadt, sånr detta än mer fallet med Mozarts Ijafva mästerverk. Det vill panna till att i slikt skick presentera en af filder favoriserad Mozart-opera ffcr Stockholms musik-publik. P&amp; herrsidan fbrargade främst den ovanligt enfaldigt gjorda rolfördelningen. Hvi blef ej hr Lomberg Almaviva, hr Seller-gren Figaro? Äfven hr Linden hade varit mer acceptabel trots sia röst och sfing än den döddansare till Sevillas factotum som oa fbrargade publiken. Flerfaldiga gånger ha vi varnat att använda hr Nygren i komiska partier, hans Leporello visar till komplett evidens att ditåt ligger ej hans hog. Det är derför mer teaterdirektionen än hr Nygren som bör harangeras för detta bedröfliga misslyckande, det värsta vi någonsin sett i denna operas titelrol. Hr Johanson fbrderfvade icke så totalt sitt parti, men icko var han någon Almaviva. Det är mycket orätt handladt mot denne i alla fall ganska lofvande sångare att använda honom så bliodt och sä ymnigt som denna säsong skett. Konstnärsadep-ten har derigenom icke fått tid och rådrum för studier, som äro nödvändiga om han ej skall stanna i växten, knappt ens tid alt försvarligt förbereda nya roler, hvarför ock det omsorgsfullast förberedda debutpartiet i La Favorita hittills varit hans bästa. Både Almaviva och Figaro böra reformera sitt såogsätt, framförallt den sistnämnde, som allt mer och mer börjat sätta sin duktiga stämma i mörk arrest. Hr Rundberg är så till vida på sin plats som sångmästar Bazil att han utom scenen lär ge sånglektioner. Ett Mozart-parti har dock rätt fordra en vackrare röst och hvad sångkonsten angår lemna vi osagdt om mästarens egen skall vara exponent på den ban bibringar sina elever. Vi vilja nemligen ej göra intrång i någon borgerlig näring.
En ny Lektorsbeställning syntes derföre vara af behofvet påkallad vid alla elementarläroverk af nämnda slag, såvida undervisningen inom dessa skolors högre afdelning skulle kunna behörigen uppehållas; och ansåges denna Lektorsbeställning, då den vid sistlidne riksdag inrättade blifvit afsedd för den mathematiska undervisningen, böra hafva till föremål undervisningen i främmande lefvande språk, dels emedan dessa vore vid real-läroverken af framstående betydelse, och dels emedan i annat fall lärare med erforderlig skicklighet för denna undervisning icke kunde med visshet påräknas; i öfverensstämmelse med hvilka åsigter E. K. Maj:t nu äskat ett anslag af 10,000 R:dr till lön åt en Lektor i främmande lefvande språk vid hvartdera af läroverken i Hudiksvall, Westervik, Helsingborg oell Luleå samt dessutom åt en Lektor i mathematik vid sistnämnda läroverk, hvilket redan under nästlidne läseår utvidgats till 6 klasser och under sednaste vårtermin haft 69 lärjungar. Jemte det någon tillökning i lärarekrafterna vid de på real-linien fullständiga läroverken synes af behof påkallad, derest undervisningen derstädes skall i dithörande ämnen erhålla den grundlighet och omfattning, som varit afsedd, anse Rikets Ständer undervisningen i främmande lefvande språk vara för real-linien af den vigt och betydelse, att näst efter mathematiken företrädesvis för detta ämne lärare med speciela kunskaper och framstående skicklighet erfordras; äfvensom billigheten kräfver, att läroverket i Luleå, som visat sig vara i ständig tillväxt, nu jemväl erhåller en Lektor i mathematik; i följd hvaraf Rikets Ständer beviljat de af E. K. Maj:t äskade fem Lektorslöner med tillhopa 10,000 Riksdaler. 21 :o. För utvidgning af läroverket i Nyköping har E. K. Maj:t begärt 7,500 R:dr, nemligen till förhöjning i Rektorslönen 500 R:dr samt till aflöning åt 3 Lektorer och en Adjunkt 7,000 R:dr.
Man finner äfven att sjelfva föredraganden, understödd af 3:ne StatsRåds-ledamöter, till alla delar tillstyrkt norra banans dragande uti en ifrån den, uti den Kongl. Propositionen föreslagna, avvikande rigtning, eller ifrån Stockholm till Upsala och Sala, således öster om Sigtuna-fjärden, samt att Sine af Stats-Råds-ledamöterna föreslagit såväl den östra linien till Upsala, som den vestra till örsundsbro. Med anledning häraf och på grund af de skäl för norra stambanans dragande öster om Sigtuna-fjärden till Upsala, som blifvit anförde, dels af Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten, Friherre Ericson, dels af Kongl. Majit uti dess nådiga Proposition till Rikets Ständer vid 1856 års riksdag, dels af 1859 års Jernvägs kommitté, dels af Landshöfdingen Bennich och Grefve Taube uti deras reservationer emot sednaste Jernvägs-kommittés betänkande, dels slutligen af Stats-råden Lagerstråle och Malmsten uti deras till Stats-Rådets Protokoll afgifna yttranden, anser jag tydligt vara ådagalagdt, att den fördelaktigaste rigtningen för norra stambanan är ifrån Stockholm till Upsala öster om Sigtuna-fjärden; och då, på sätt af Kongl. Majits nådiga Proposition inhemtas, expropriationen af den för denna bana behöfliga jorden är af ortens innevånare erbjuden att verkställas, så kan den till 5,004,000 Riksdaler beräknade kostnaden för denna bana minskas till 4,700,000 R:dr, hvadan utaf det till 5,850,000 R:dr af Kongl. Majit för norra stambanan äskade beloppet skulle återstå 1,150,000 Riksdaler, hvilka lämpligast kunde anslås till förberedande arbeten å fortsättningen af norra banan från Upsala till Sala. Att här ånyo framdraga alla de skäl, som tala för norra banans dragande från Stockholm öster om Sigtuna-fjärden i stället för vester om nämnde fjärd, torde ej vara Motioner hos Rid der skåpet och Adeln 1862.
I afseende på Wexiö hospital, der byggnads-anslaget utgjorde 127,000 R:dr Banko, hvaraf '10,000 R:dr skulle reserveras till inventarier, förekommer, att, sedan under byggnads-arbetet det fastställda anslagets otillräcklighet utrönts, blef, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 20 Juni 1856 tillåtet, att jemväl nyssberörde 10,000 R:dr Banko skulle för byggnads-arbetet få användas, hvarefter och då jemväl detta belopp icke var tillräckligt, Eders Kongl. Majit den 10 Januari 1857 i nåder förordnat, att härtill finge användas 2,500 R:dr Banko af de kreditiv-medel, Rikets Ständer anvisat lill hospitalernas understöd. Höspitalsfonden har således särskildt måst bekosta uppsättningen af inventarier, beklädnad-spersedlar samt inredning och planerings-arbeten, som egentligen tillhörde byggnaden, hvartill, enligt bilagd räkning, åtgått 13,429 R:dr 21 öre Riksmynt; dock fordras ytterligare, enligt hvad för Serafimer-ordens-gillet blifvit anmäldt, för detta hospitals försättande i ett ändamålsenligt'skick, att vid hospitalet uppföra ett bryggoch tvätthus, samt alt, för uppfordring af friskt vatten från sjön, inrätta en presspump, äfvensom önskligt vore, om ett mindre bönhus eller kapell kunde blifva för gudstjensts hållande uppbygdt.
I anledning af hvad sålunda förekommit, vill Kongl. Maj:t härigenom i nåder meddela Rikets Ständer Markaryds församlings underdåniga framställning, till det afseende Rikets Ständer må finna sig föranlåtna att derå fästa. Handlingarne i ämnet skola till Rikets Ständers vederbörande Utskott öfverlemnas; och Kongl.o siaj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. C A fif C. J. Thyselius. Kungl. Maj.ls Nåd. Skrifvelse N:o 27. 5 Transund af Protokollet öfver EcklesiastikÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Honungen i Sta t s-ilo det på Stockholms Slott den 24 Oktober 1862. Närvarande: Hans Exc. Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Statsministern för Utrikes-Ärendena, Grefve Manderström. Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Efter justering af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden för den 17 i denna månad föredrog i underdånighet Departements-chefen, Statsrådet Thyselius: 2:o. En af Markaryds församling i underdånighet gjord samt af Kongl. Maj-fs Befallningshafvande i Kronobergs län och Domkapitlet i Wexiö stift underdånigst öfverlemnad och förordad ansökning, det Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning, att församlingen, som, till understöd för återuppbyggandet af sin genom åskeld nedbrunna kyrka, vid 1853—1854 årens riksdag erhöll ur Riksgälds-kontoret ett lån af 10,000 R:dr R:mt ■ mätte befrias från skyldigheten att gälda den del af detta lån, som ännu återstår obetald.
St. ett med vår nu var. grundlag sammanstående förslag att tillåta alla 4 RiksStln att sammanträda på ett rum, för att under en gemensam ordförande hålla sina öfverläggningar, fastän, så länge Stånden ej voro förda till samma antal ledamöter, icke någon gemensamhet i beslut kunde äga rum. Det är på delta Utskis förslag till gemensamhet i öfverläggning, som Hr Hjerta gifvit anvisning, och det kommer framdeles att Utgöra föremål för R. o. Adis öfverläggning. Genom alla dessa betänkln har Utsk., såsom mig synes, redan försökt att framställa den mening, som likväl bär af ena sidan blifvit bestridd, att icke blott formerna, utan äfven sjelfva formationen af RiksStin behöfde en jemnkning, ehuru Utsk. icke trott sig vid denna riksdag magtigt att framlägga ett så beskaflädt förslag Då R. o. Ad. nu går att fatta ett beslut, torde likväl uti detta af Gonstit.Utsk. framställda förslag om Landtständers formation ligga någon ledning för ajt kunna i Representationen upptaga ett ännu orepresenteradt element, nemi. ofrälse possessionater. Det är lill ett sådant förslag, som Hr Lefréhs anmärkn. synes syfta, och jag bekänner, att jag hör till deras antal, som tro, att detta element har ovilkorlig rätt att upptagas i Ståndsrepresentionen. Jag skulle tro, att möjligtvis denna representationsrätt kunde vinnas genom concessioner af något bland RiksStln; men om R. o. Ad. skulle vilja fatta det beslut, att såsom sin gemensamma tanka godkänna bibehållandet af Ståndens nuvar. formation, endast med den förändring, att de skola föras till lika antal samt blifva valda, för att sedermera sammanföras på 2lne kamrar, så ser jag intet hinder för att bilda en femte valclass, uti hvilken de personer kunde införas, som ej tillhöra de 4 nu existerande classerna.
Men om någon annan juridisk garanti skall lemnäs, än Konungens sSo Den 23 October f. m. sanction på silfvervexlingen; så tillstyrker jag, att, i stället för Bankens försättande i concourstillstånd, heldre måtte stadgas, att derest Banken vägrar inlösa någon af sina sedlar, sedelhafvaren genast måtte få i mät taga någon Kungsgård eller annan Kronans tillhörighet. Friherre Cederström, Jacob: En värd Ledamot har yttrat, att det för förtroendets återställande vore angeläget, att lag och laga ordning inträder, samt har trott sig häri finna ett stöd för nödvändigheten af den ifrågavårande Banklagen; men den värde Ledamoten glömmer härvid besynnerligt nog, alt Rikets Ständers beslut äro lika lagliga, och måste lika väl efterföljas, under hvad form de utfärdas. Skall deremot ordningen återföras genom Stadganden, som leda till upplösning af det hittills gällande, och betaga Rikets Ständer deras beslutanderätt, samt tvinga dem att kasta sig i händerna på några få individer, så inträder, efter min tanke, icke laga ordning, utan ett särskildt förhållande, hvarigenom Ständerna sättas ur stånd att taga de beslut, som kunna finnas nyttigast; och detta kan icke vara önskvärdt. Man skulle förmoda, att äfven framtida Ständer, såsom Svenska Folkets Representanter, borde anses fullmyndige att sjelfve besluta öfver allt, som är af egenskap att tillhöfa deras beslutanderätt, utan några af oss på Den 23 Octo ber f. m. förhand gifna föreskrifter; och det är förgäfves man framkastar den falska ideen, att Sländerna äro Bolagsmän i Banken, och Svenska Folket deras fordringsägare. Herr Cederschjöld har redan riktigt anmärkt, alt Ständerna ej äro annat än Ombud för detta Folk, och äga sinande! i Banken. Men Herr Cederschjöld har sedermera citerat ett oriktigt exempel, då han talade om en falsk sedel och dess vägrade inlösen; ty den kan vägras, utan att inlösen vägras 1 O 7 O allmänhet, och här är endast fråga om det sednare.
De Nämnder, som välja riksdagsmän till Första kammaren, ega jemväl meddela beslut uppå afsägelser af dylik befattning, när sådane anmälas, vare sig innan tiden för den valde är inne att i befattningen inträda eller mellan riksdagarne, under den tid, för hvilken han blifvit vald. § 51. Ofver hvarje valförrättning skall protokoll föras: vid riksdagsmannaval till Första kammaren, af den tjensteman, Konungens Befallningshafvande dertill förordnar, samt, vid val till Andra kammaren, af valförrättaren. Protokollet justeras vid förrättningens slut och påtecknas, till bevis derom, af minst två bland valmännen. Protokoll och handlingar, som till valförrättningen höra, skola förvaras, lör val till Första kammaren, af Konungens Befallningshafvande och, för val till Andra kammaren, af valförrättande Domhafvande:! eller Magistraten. § 52. Är frånvarande vald till elektor, eller till ledamot i valnämnd, eller till riksdagsman, eller till suppleant för någon af dessa; skall ordföranden eller valförrättaren honom derom utan dröjsmål underrätta. § 53. Biksdagsman, som vald blifvit, må ej godtyckligen kunna sig från befattningen undandraga. 40 Konstitulions-Ulskotlets Memori £. M 7. Såsom giltiga skäl för afsägelse af riksdagsmanna-uppdrag skola anses: l:o de hinder allmänna Lagen upptager såsom laga förfall; 2:o ålder öfver Sextio år; 5:o att den valde tillförene såsom riksdagsman bevistat Tre riksdagar. § 54. Är någon mod åtgärd vid valförrättning missnöjd, må han hos Konungens Befallningshafvande i valorten anföra besvär. Ilan skall för sådant ändamål af ordföranden eller valförrättaren äska behörigt protokollsutdrag, hvilket, genast eller inom högst två dagar derefter, bör till klaganden utlemnas.
Att han icke ensam hyser denna öfvertygelse, inhemtas af ännu ett annat i handlingarne befintligt intyg, afgifvet den 22 Juli 1826, af Geheime-Archivarien Grimm Johnsson T hor kelin, på begäran af en Halländsk man, Sven Hansson Thim, sorn i Danska archiven sökt upplysningar och äldre handlingar rörande Halland. Thorkelin intygar, att inga sådana i Kongl. Geheime-Archi vet funnos, med undantag af det, ”sorn haves, i de, af Danmarks höilovligste Konger, Christian lil og Christian IV udgivne Recesser i Aarene 1547, 1558 og 1643, hvor der handles om Halland, angaaende Tiende, Kirkernes Indkomster, disses Vediige-hoidelse, Vaergemaal, Regnskab, Bondejords, som gives til Kyrken, Bygsel og Fasste”, hvaraf visar sig, att äfven denne grundlärde forskare förklarar Christian lV:s Recess, tillika med de äldre Danska Recesser, utgöra gällande Lag för Halland i Stais-Utskoticts Ullålande, N:e 182. 31 allt hvad kyrkornas inkomster angår. Men skulle man vilja jäfva de Danske Lagkunniges omdöme, så hoppas jag, att Svenska Regeringens erkännande, genom dess hefullmägtigade afgifvet, icke lärer jäfvas. Från den lid efter 1(360, då Sveriges Regering sökte afhjelpa de ingrepp i invånarnes lagliga rättigheter, sorn blifvit begångne under Drottning Christinas sednare regeringsår, ege vi ännu flera de tillförordnade Commissionernes domar, hvilka härom gifva fullkomlig upplysning. Jag åberopar innehållet af Kongl. Commissariernes den 14 Juni 1670 gifne utlåtande, (Litt. L), å Presterskapets af Halmstad och Åhrestads härader insinuerade begäran, att kyrkorna må fä åtnjuta Städsmålet (af dess gårdar, jordar, m. jn.), efter Christian den JP:s Recess Lib. /., Cap. f., Arli. 38, 3g, hvaröfver Kongl.
Sig hysa, anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. med afslag på detta Utlåt, ville bifalla K. M:s Propos. i ämnet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag vill icke inlåta mig i veder läggning af den siste talarens anförda skäl, hvilka utan tvifvel härflutit från en aktningsvärd kärlek för hans hembygds fördelar. Hvad R. o. Ad. beträffar, är nemi. denna fråga redan slutligen afgjord. Förra gången hon här förevar, eller rättare, då Ståndet fattade sitt beslut öfver Utlåt. N:o 56, biföll R. o. Ad. detsamma. StatsUtsk. har vidblifvit sitt förslag, och vid StatsUtsk:s vidblifvande af ett utaf R. o. Ad. godkändt förslag, måste väl R. o. Ad. låta bero. Det är således gifvet, a! t någon annan propos. här icke kan framställas, än att Betänk, lägges till handlingarne, hvarom jag vördsamt anhåller. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då R. o. Ad. redan fattat hufvudsakligt beslut i detta ämne, anser jag mig icke tillständigt, att ingå i någon vederläggning af Frih. Cederslröms framställning, hvarigenom han velat uprifva Ståndets redan fattade beslut, hvarföre jag endast anhåller, att Ståndet, med vidblifvande deraf, ville lägga Betänk, till handlingarne. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag hade begärt ordet, för att yttra hufvudsakligen detsamma, som de två sista talarne, och instämmer således med dem i anhållan, att R. o. Ad. ville lägga detta Betänk, till handlingarne. Uppå härefter framställd propos., vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut, och lades förevar:de Utlåt, till handlingarne. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 7 och 10 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 134, i anledn. af erhållne återremisser af Utlåt. N:o 57, ang:de K. M:s Nåd.