Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frägas, huru Konungens röst L Justitiaunäl beräknas i de fall dessa paragrafer uppgifwa. Utan att anse denna förfrågan som en anmärkning, wille Utskottet blott upplysa, att dä alla oswannämnde paragrafer tydligen innehålla, det Stats-Rädct uti der uppräknade fall förer Styrelsen med Konungslig magt och myndighet, mäste Stats-Rädet äfwcn rösta i Jnstitiannäl med Konungens rättighet, det will säga att Stats-Rädets collectiva röst, hwilken utrönes medelst votering Ledamöterne emellan, dä gäller för twänne. § 43. Att i de fall af Konungens fränwaro, som denna 8 omförmäler, bör StatsNädet föra Regeringen enligt 39:de An. Ett sädant stadgande trodde Utskottet wara sa mycket olämpligare, som Konungen, dä han wistas inom Rikets gränsor, alltid kan bibehälla en oafbruten communication med alla Styrelsens grenar. Helt annorlunda förhölle det sig, dä Konungen reser utomlands, i hwilken händelse denna communication oftast blefwe omöjlig. Men om Konungen till exempel dragit i fält för att förswara sin stat, om han under en inrikes resa söker nya medel att bereda dest sällhet, torde han wäl ej derföre böra till en tid skiljas frän Styrelsen, som han genom sitt mod eller sina omsorger gör sig dubbelt wärdig. Att orden "eller civilt Embete" mätte ur Z:n utgå. 44 690 Expeditioner till Motionairer. Denna förändring kunde Utskottet ej tillstyrka. En Prins, ämnad att en dag bekläda thronell, Lorde, i Utskottets tanka, inhämta kännedomen af det hela, »vänjas tvid den stora omfattande öfwersigten. Sädant »vunnes säkrare genom allmänna principer och statistiska grunder än genom den mera particuliera dctailen.
Arbetets dryghet kan derföre fullt ut jemföras med den mest betungade kollegas, helst kursläsnings-metoden, hvilken vid läroverket begagnas, är af den beskaffenhet att den oupphörligen tager lärarens tid och nit i anspråk; och hvad lärarens kunskapsmått beträffar, kan det väl icke sägas vara underlägset -«n gymnasii-lärares, då samma prof för sysslans erhållande äskas, och då undervisningen i athenaeum i en del ämnen sträcker sig betydligt öfver fordringarne till studentexamen. Härtill kommer, att, till följe af de lärda undervisningsverkens närvar, beskaffenhet, största svårigheten alltid måste uppstå att vid ledigheters inträffande få lärareplatserne i lefvande språken besatte med tillräckligt skicklige lärare, som förena praktisk färdighet med vetenskaplig grundlighet, då det deremot på den lärda bildnings-linien ej bör finnas brist på skickliga sökande. Med den ringa lön af 600 r:dr, som nu bestås, kommer det derföre alltid att blifva en lyckträff om läroverket blir försedt med duglige lärare. Denna lön lockar ej gerna en kunskapsrik man till en aflägsnare provins-stad, der tillfälle till biförtjenst är högst ringa, och brist på litterärt lif och umgänge mäste afskräcka en lärare, som älskar att gå framåt i sin vetenskap. Det med stora anspråk belastade men med små löner försedda athenaeum, äger ej hopp att kunna tillegna sig en utmärktare docens vid universitet, hvaremot lärareplatserne vid gymnasierne ifrigt eftersträfvas af yngre akademici. Men skulle det också någon gång genom lyckliga omständigheters sammanträffande så hända sig, alt platserne vid athenaeum äro besatta med utmärkte lärare, hvilket, så vidt jag kan bedöma, verkligen nu är fallet, hvad hopp kan man väl hysa att få behålla dem, och hvil - *) De åberopade bilagorna åtföljde remissen till Utsk., och äro ej i prot. intagne.
Utskottet liar i dess förra Utlåtande fullständigt tittédt sammanhanget med detta ärende och dervid ådagalaggt, att ständiga Roteringeti i Skåne tillkornfhit efter ortens Innebyggares egen önskan* och med rättighet för dem* som det ästundade, att vid Indelningsverkets upprättande afsäga sig permanehceh, samt förblifva vid déii Extra Roteringen, hvilket ock af någre Hemmansegare iagtlogä Om, vid sedermera ändrade föriiållanden med Spännmåls-pröduction och penniligevärde, thed flere oriiständiglieter, det ilu befiniles häfva varit fördelagtigare att undvika ständig Rbtering, kyries deraf icke kunna liemtas giltige skal till kladder af de åtgärder, hvarigenom Koiefirigeri tillvägabragtés efter föreslagne och antagne grunder, hvilka äfven innefattade éf-i tergift af aridre motsvarande åligganded, såsom Vargerings-Manskaps uppsättning, eller utskrifnihgk-pennirigars erläggandeMen Utskottet har* i anseende till deri ojemnhet i verkställigheten af sjelfva Iri - 4:de Sämb 5 Band. *1 * sCö S*äts-Uial«itet* Betänkande»* delningen, som både vid forre och denne Riksdag blifvit Öfverklagad, och äfven, efter hvad Committerade, som hade sig densamma uppdragen, medgifvit, kommit att ega rum uti Rolehållarnes gemensamma skyldighet, funnit sig böra tillstyrka* att den ytterligare undersökning, sorn, i afseende på en närmare jemnkning i Roterings-besväret, sista Riksdag begärdes, må företagas* heldst Utskottet ansett den utväg dertill gifvas, utan rubbning i grtmderne* att de nuvarande Öfverlopps-Rotarne användas till de strängast Roterades lättnad, i stället att, såsom förordnadt är, komma samtelige Ordinarie Rotehållarne i ett lika förhållande till godo, medélst lindring uti Beklädnadsoch Recröterings-kostnader.
Rikets Ständers beslut skola då, likasom nu, blifva beroende af tre Stånds mening; stadna två Stånd mot två, förfaller frågan; vore frågan åter af beskaffenhet att icke kunna förfalla, öfverlemnas den till en Nämnd af lika många ledamöter från hvarje Stånd, samt lika talrik, som de nuvarande förstärkta Ut - 14 K o ns tit lilio ns - UIs k otte ts Memorial N:o 33. skotten, och hvilken Nämnd, såsom inbegripen uti Stånden, alltid vore församlad på samma gång som Stånden vid deras gemensamma sammanträden. För att förenkla redaktionen af de nja grundlags-stadgandena, kunde eli särskildt namn gifvas åt dessa Ståndens gemensamma sammanträden; och föreslår Utskottet dertill benämningen Riks-Nämnd. Genom de diskussioner, som rörande väckta motioner, komma att föras, skola Utskotten, mera än hittills, komma att erfara tänkesätten inom samteliga Stånden. Vid de frågor, som i Riks-Nämnden slutligen afgöras, skola sammanjemknings-betänkanden, med deraf föranledda diskussioner, undvikas. Den närmare personliga bekantskapen emelian de särskilda Ståndens ledamöter, som genom de gemensamma sammanträdena uppkomme, skulle ofelbart medföra välgörande verkan af större förtroende och sammanhållning inom hela representationen. Riks dags - 0 r åning en: §. 1. 1:o Riksens Ständer Rikets Grundlagar. 2:0 Riksens Ständer sammanträda till öfverläggning och be. slut, dels gemensamt såsom Riks-Nämnd, dels särskildt, såsom Riks-Stånd, hvarje. Stånd för sig. §. 23. 1:o Samma sina Talmän. 2:o 1 Riks-Nämnden och vid Ståndens gemensamma sammanträden enligt 46 § 2 mom. fores ordet af Landtmarskalken, eller, dä han iir hindrad, af den Talman, som icke har laga förfall ock enligt den i 21 § mellan Stånden iakttagna ordning närmast är. 5:0 Landtmarskalk och Talmän aflägge inför Konungen följande ed: ”Jag N. N. och själ.” 4:o
S84 StatsUtsiottets Betankandert, gar underkastad, än denna, så har den icke kunnat uptagas högre än hvad förut varit påräknade eller 60,00 31:0 Ersättning från Convoy. Commiss ari atet for Halfva A flbningen till Turkiska Beskickningar. Denna kostnad har Convoy Commissariatet af ålder vidkänts till hälften. Tillförene hlef den afdragen vid Extra Eicentens utbetalning, men enligt Kongl. Brefvet den 24 Maji T805, skall den nu lefvereras till SratsWerket i ?:ne Terminer om året. För åren 1809, t 812 och 1816, har den blifvit antagen till 6,375 R:d och bör nu äfven dervid förblifva, uptages således med 6,375 33:0 Fond till Svea och Gli. tha HofRätters Aflöning. Den består uti följande: Afgift från Riksens Ständers Banque 166.3 g.—” 4 procent af behållna Iqventarie - Summan uti alla Sterbhus, efter Ridderskapet och Adeln, samt PrästeStåndet, äfvensom Städernes Innevånare, utom Stockholm och Götheborg, har hittills varit up - StatsUtskottets Betänkanden. 285 tagen på förslag till 3>333- l6>> n*en synes nu kunna uptagas till 6,233. 16. ■i-*’ I stället för denna ^tdels Procent, erlägges uti Städerne Stockholm och Götheborg 6 öre S:mt årligen för hvarje Matlag af alla Innevånare, undantagande Adeln och Prästerskapet samt de minst förmögne, sorn äro härifrån befriade. Denna Afgift har hittills varit påräknad till 500 R.d, men kan ökas till 600. —- —■.
Huru kan man väl, med dessa fakta för ögonen, påstå att vår industri lider genom brist på skydd. Att den icke lider ligger för öppen dag, och då för våra industriartiklar, tagna i deras allmänhet, tullsatser äro fastställda af 12, 15 till 30 proc., och stundom derutöfver, af varans värde — hvartill ytterligare bör läggas frakt och andra omkostnader vid importen —, torde samma industri af skydd ofta hafva snarare mer än mindre än den behöfver. Men, säger Hr Printzensköld och några med honom, detta är icke deras förtjenst, som genomdrifva den nya tulltaxan. Steget hafva dessa ännu icke vågat taga fullt ut, men deras innersta sträfvande är att uphäfva hvarje skydd. Jag svarar häruppå att ingenting berättigar till ett sådant påstående. Hvarken jag, eller de som fäktat i samma led med mig, hafva någonting yttrat, som gifver stöd ät detsamma. Hvad mig beträffar, anser jag tvertom att under vissa förhållanden ett skydd, och t. o. m. ett högst kraftigt sådant, af statsklokhet betingas. På samma sätt som den enskilde, om han vill grunda en rörelse, förbättra sitt jordbruk, göra en odling m. m., på detta måste nedlägga ett förlag, som först efter åtskilliga Den 4 Juni. TT år blifver räntebärande och vinstgifvande, på samma sätt måste äfven Staten, om den önskar se en ny naturenlig industri hos sig upstå, underhjelpa denna med ett förlag, enär, ofta åtminstone, eljest den enskilde icke skulle våga på densamma nedlägga kapitaler och ensam inlåta sig i strid och täflan med en främmande stats fullvuxna industri, hvilken genom kapitalets och den redan förvärfvade arbetsskicklighetens förenade krafter skulle blifva honom öfvermäktig. Skyddet, eller — hvad som är detsamma — det högre pris, Staten för en tid ålägger konsumenterna för samma industris produkter, blifver detta förlag.
Domstolens ledamöter af skillnaden emellan fralse och ofrälse. Ridderskapet och Adeln, som, i likhet med hvad Ilögv. Preste-Ståndel beslutat, förkastat förslaget om rättighet för Constitulions-Utskoltet att hos Rikets Ständer anmäla skäl lill nedläggande af åtal, enligt RegeringsFormens 106 §, fann det uti förevarande memorial, under Litt. a. upptagna alternativ hafva förfallit, hvaremot alternativet under Lill. b. blef af Ridderskapet oeh Adeln antaget. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne ConstitutionsUtskottets den 14 och 18 dennes på hordet lagda memorial, N:o 8, angående till innevarande Riksdag villkorligt hänskjutne grundlags-ändringsförslag, som nu förfallit. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Banco-Ut skottets nedannämnde den 18 dennes på bordet lagda memorial och utlåtande: N:o 7, om anskaffande af mililairposter till bevakning vid lånecontoren i Malmö och Götheborg; N:o 8, i anledning af Friherre A/strömers, Jonas, motion, att å det i Banken, för Östads Barnhus-inrättning, insatta capital-belopp måtte beräknas Jänta, enligt den myntsort, uti hvilken detsamma i Banken deponerades. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets den 18 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 2, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af ansvar för så kallade husdjurs misshandling; N:o 5, i anledning af väckt motion, angående skärpning i ansvaret för förskingring af i qvarstad satt gods; samt 192 Prot.-Utdrag, den 26 Sej lomber 1844- N:o 6, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående tillägg i 3 Gap. 5 § Handels-Baiken samt förklaring öfver 32 § i Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 October 1/23, i afseende på der stadgade afgifier vid utflyttning till utrikes ort. S. D.
N:o 48, ang:de anvisandet af anslag till komplettering af bristande trafikmateriel å redan anlagda jernvägsstambanor; biel detta Utlåt., på flera ledamöters begäran, ånyo bordlagdt. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 7 dennes bordlagda Mem:r: N:o 11, med förslag till ändringar i 5:te art. af Bankoreglementet, orri Bankens styrelse oell några särskilda åt densamma gifna uppdrag; N:o 12, ang:de föreskrifterna i 9:de artikeln af Bankoreglemente!; och N:o 13, i ani. af f. d. Kamereraren A. W. Wäsströms ansökning orri eftergift af upplupna öfverrräntor å till Banko-diskoutverket inbetald skuld. Den 10 Februari, 533 Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagde Betänkm: N:o 40, i ani. af väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tångtäst å hafsstränderna i Halland; N:o 41, i ani. af väckt motion om rätt lör fartyg att verkställa lossning vid kanalstation eller annan hamn, der tullkammare saknas; och N:o 42, i ani. af väckt motion om en lagsamlings utarbetande på allmänn bekostnad. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., vid det förhållande att de å föredragningslistan upptagne mål blifvit till största delen genomgångna, behagade tillåta, att det anslag, som blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6, åter finge nedtagas. Ropades ja. Härefter åtskiljdes R. o. Ad, kl. ^ 5 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 10 Februari 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot:s-utdrag för d. 7, 8 och 9 dennes samt profit för den 20 sisth Januari. Frih. Cederström, Rudolf:
3 I händelse af bifall härtill torde § 124 i Riksgälds-kontorets reglemente, hvilken kommer att motsvara § 149 af det nu gällande, erhålla följande lydelse: §• Återstoden, sjuttiotvå tusen sexhundratretton Riksdaler 41 öre, utaf det vid sistlidna riksdag beviljade anslag, 100,000 R:dr, för t förändrad inredning och reparation af den till Riksarkiv upplåtna egendomen N:o 4 på Riddarholmen äfvensom för uppförande å gårdstomtens östra sida af en tillbyggnad mellan de gamla flyglarne, skall fortfarande för detta ändamål tillhandahållas och enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition utbetalas. Stockholm den 1 Juni 1866. Alik. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1866, kl. 2 e. m. Memorial, med förslag till stadgandeti i Riksgälds-kontorets nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar. (R. A.) Sedan Stats-Utskottet jemte memorial N:o 125 aflemnat förslag till de tvänne första afdelningarne af det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, eller §§ 1—95, innehållande föreskrifter angående detta verks skulder och fordringar, får Utskottet, såsom fortsättning af samma förslag, härmed underställa Rikets Ständers granskning och godkännande de stadganden, som i nämnda reglemente skola införas rörande ännu icke utbekomna anslagsoch lånesummor, som under sistförflutna och föregångna riksdagar blifvit anvisade till utgående från Riksgälds-kontoret, med undantag af dem, som angå jern vägsanläggningar. 4 Stats-Utskottets Memorial J\s 130.
Alltsedan de hade det sista stora lurendrejeriet, den natten salig far fick sitta emellan, hafva de, af orsaker som endast Gud och de sjelfva känna, lefvat som det anstår hederligt folk.” ”Det var väl Birger Haraldsons giftermål, som förorsakade den förändringen, mor!” erinrade Arve. ”Han fick också en hustru, som dugde; hon var allmänt känd för sin klokhet. Och sådan värdig och behaglig qvinna hon är se’n! Jag har inte sett hennes make i staden, och undrar ej på att de vildaste öfversittare kunde bli hederliga karlar under hennes ledning.” ”Ja ja, så fick hon ock att göra!” anmärkte fru Kathrina. ”Gud vet att en så dråplig menniska kunde gå in på ett sådant giftermål! Dufvan passar ej till sällskap åt korpen.” ”Hvad är det fru syster säger? Han skall ju vara en genomhederlig och präktig karl, just en äkta karl, som jag ville taga i hand, fast jag aldrig sett honom,” sade löjtnant Pehr, hvilken med sin försvagade tankegång icke riktigt följde med samtalet, utan trodde att liknelsen om dufvan och korpen hade afseende på Gabriellas giftermål med Rosenberg, en nyhet, hvilken redan under vintern farit öfver isen till grannstränderna. ”Ja så, bror menar den skeppsbrutne kapten, som låg der i vintras. Det blef ingenting utaf med det, om han icke kommer igen till hösten, såsom ryktet också berättar.” Torparen och hans omgifning TILLEGNAN. Denna teckning af en torpare och hans omgifning egnas vördnadsfullt, vänskapsfullt och tacksamligen trenne väninnor, åt hvilka jag är skyldig alla dessa känslor, och varit det allt ifrån min spädaste barndom och första ungdom, nemligen Högvälborna Fru Grefvinnan C. M.
Vid 11 §, sora från rösträtt undantger bland annat dem, som försörja sig endast med tillfälligt arbete hos andra personer, har Gr. Lagerbjelke såsom oriktigt anmärkt, alt man tillagt ordet endast, och han har stämplat delta som ett ända till löjlighet gränsande misstag, om jag rätt minnes uttrycket. — Afven här är det dock lätt visadt atl misstaget återfaller på anmärkaren sjelf, och alt det klandrade ordet icke står der förgäfves. Det gifves nemi. knappt någon enda af våra handtverkare, som alltid får förrätta sitt arbete på egen verkstad: han mäste ofta förrätta det hemma hos dem, som anlita honom. 1 hans försörjningsmedel ingår således äfven del tillfälliga arbetet hos andra personer; och om man ej här tillagt ordet endast, skulle alla våra handtverkare gått miste om sin rösträtt. Hvad man åsyftat är sådane personer, som ej hafva något annat kändt näringsfång, än det tillfälliga arbetet, och det är visst möjligt, att detta kunnat uttryckas bättre, än som skett, men att det icke skulle hafva lyckats på det sätt den värde anmärkaren förmenat, torde vara klart. Vid 16 § har blifvit gjord en anmärkn., hvilken jag, till följd af den lätthet hvarmed den vederlägges, fruktar att icke hafva rätt upfatlat. Emedlertid gick den efter min upfattning ut derpå, att Gr. Lagerbjelke tycktes i §:n sakna nödigt förbehåll derom, allden upflyttning som här omtalas från den medelbara till den omedelbara val-afdelningen bör inskränkas till dem, som upnålt den för valrätt inom senare afdelningen bestämda högre åldern af 25 år; och en så beskaffad anmärkn. har varit desto öfverflödigare, som §:n, om man läser meningen till slut, innehåller ett dylikt förbehåll. — Har jag deremot härvid misstagit mig i upfattningen af anmärkn.-s innehåll, så förfaller naturligtvis också min nu emot densamma gjorda erinran; men jag torde då äfven vara ursäktad, om jag ic ke för närvar, är i tillfälle att till besvarande uptaga hvad annat anmärkmn kan hafva inneburit. På 23 och 24 §§ har Gr.
Sedan Hr Landtm, vägrat att göra propos. på de i i8:de punkten framställda voter:s-propos:r, och på fråga till Ståndet, om Ståndet yrkade en sådan propus. Ståndet svarat nej; så lärer icke någon vidare fråga kunna uppstå om dessa propostr, utan lärer saken vara förfallen. Jag får derföre anhålla, att den af Hr Lefien väckta fråga måtte af R. o. Ad. anses såsom förfallen. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Lefre'us förslag. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Frih. Cederström yrkat, ansåg Hr Lefre'ns förslag böra förfalla. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, icke af svaren ansåg sig kunna bestämma hvilken mening varit den öfvervägande, hemställde han ånyo, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Lefrens förslag. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig linna att ja öfverröstat nej, begärde Frih. Cederström votering. Hr-Frih. o. Landtm, hemställde, att ja-propos:n måtte innehålla bifall till Hr Lefrens förslag och nej-propostn att det måtte förfalla. Biföl Is. Frih. Sprengtporten: Jag anhåller att få anmäla min reservation mot R. o. Adts beslut att afslå ifrågavar. votertspropostr, och att få vid samma tillfälle anmäla att jag icke ämnar deltaga i voteringen. Gr. Frölich, David: Jag anser mig äfven böra vid detta tillfälle protestera emot en åtgärd, hvarigenom ifrågasattes alt förändra ett beslut, som redan är fatladt. Hr Ribbing, Bengt: Jag kan icke heller ingå på den voter:s-propos„ som nu är framställd, på samma grund som af Gr. Frölich anfördes. Jag kan icke se, huru ett sådant sätt att förfara skall sluta. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i nnledn. af Gr.
Våren var bestämd att se honom företaga den vigtiga resan till universitetet. Han var då sjutton år, och höll, såsom yngling, allt hvad han lofvat som gosse. Med öppna armar emottogs han af de älskade föräldrarne, hvilkas enda hopp han var. Med djup, innerlig glädje läste fadern de vackra betyg han hemförde från gymnasium; det var så tillfredsställande och lugnande för fadershjertat, att se utsädet börja mogna och lofva en rik skörd. Den gamla modern, hvars afgud sonen var, kunde aldrig se sina ögon förnöjda på den sköne, liflige, artige och tjenstaktige gossen; och huru klappade ej hennes hjerta af förlåtlig stolthet och fägnad, då andra berömde den ståtlige och hygglige ynglingen, hvilken förde sig så väl, så skickligt spelade sin fiol, och sjöng så förtjusande! Dessa talanger, i förening med ett städadt och anspråkslöst väsende, förskaffade honom en mängd bjudningar, och öfverallt, i de kretsar han besökte, var han firad och omtyckt. Under oafbrutna förströelser försvann julhelgen, såsom en enda stor fröjdedag, och äfven de återstående vintermånaderna gledo lätt fram. Snart gick vattnet öppet, skutorna lastades, och på en af de förnämsta inskeppades vår hjelte, att afgå till Malmö och ytterligare derifrån till Lund. Men då skall man tro, att mamma hade alla händer fulla, för att kunna medhinna den utrustning härtill erfordrades. Linne, nattkappor och löskragar i mängd förfärdigades af tvenne symamseller. Skräddaren sträfvade med den nya blå klädningen, som skulle blifva studentuniform, samt med kappa och öfverrock af ett slags vadmal, hvartill den ömma modern med egen hand spunnit garnet, och hvilket just derföre var så fint, att det omöjligen kunnat tagas för annat än kläde. Men allt detta var blott en droppe i hafvet, emot all den ofantliga mängd af tunnt, torrt bröd, medvurst, spickeskinkor, smörbyttor, kryddsill och limpor, som inpackades åt den käre gossen.
1835 års författning har onekligen en ganska riklig afsigt. Den brister deruti, att den icke lägger tillräckliga correctiv mot missbruket. Nu har LagUtsk. framställt correctiv deremot; men jagar icke nöjd roed dem. Min anmärkn. åsyftar alt Utsk. ville hafva godheten öfverväga, om icke ägaren skall vara den som stämmes, och icke den som stämmer. För resten vet jag icke hvarföre man skall återkalla en författning, som är riklig i sin syftning, då dess brister genom förklaring kunna afhjelpas. Jag skall icke längre uppehålla B.. o. Ad., utan åberopar blott hvad jag redan anfört. Gr. Frölich: Det synes vara förgäfves att söka öfvertyga Frih. Boye; likväl skall jag yttra några ord , hvaraf Hr Frihtn möjligtvis kan finna , att saken kan hafva tvänne sidor. Om man in abstracto vill tänka sig, såsom den adle Frih:n tyckes hafva gjort, blott huruvida jag skall hafva rättighet att vara ägare till hvad jag köpt, så har Hr Frih:n rätt; men fråga är om de tillfällen, då utmätning göres hos en person, hvars lösörepersedlar af en annan blifvit inköpta. Yi skola icke länka oss, att denna lag är till för sådana köp eller lån personer emellan , der ingen utmätning kommer i fråga. Det kan hända t. ex., att en far eller mor lemnar åt sina barn några möbler att begagna, hvilka beständigt finnas i barnens bo, fastän de tillhöra far eller mor. Vid de förhållanden, då det icke varit satt i fråga att göra upp köp för alt lura creditorerne, är för ordningens tillämpning icke ämnad alt ifrågakomma. Del händer alla dagar, att persedlar finnas hos personer, som icke äga dem. En hvar får taga sitt åter, såvida förhållandet icke varit sådant, att de verklige ägarne sålt dessa persedlar genom fingeradt köp till någon god vän , för att undandraga sina creditorer utmut - Den 17 O c tober f. m. 3Si ningsgilllighet uti sina lösören. Derom är frågan;och då borde Frih.