Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty alla hafva de insomnat fulla af hopp och fröjd, efter att före sin död hafva funnit; jämte den inre friden, skatten af en oegennyttig ranskapw. w J ag blyges öfver att hafva blifrit $-i freii till detta sj alf fiksvar, men jag blyges än mer daröfrer, att en engelsk gentleman ' skall liafva tvungit en engelsk lady att omtala, hvad hon helst skulle velat dölja för evigt, då, hon ju endast gjort sin plikt., D % den nyinförds lagstiftningen blef mer allmänt kand i England, uppreste sig mot densamma flere framstkende personer och dar-. ibland niigra af landets förnämsta kvinnor, t. ex. Florence Niglitingale, Harriet iYIartiiiea ' u in. fl. Vid en talrikt besökt sainmankoinst väcktes friigan om livem af alla dessa damer skulle sättas i spetsen för moistindet. Flera framstående kvinnor föreslogos, men d e voro alla hindrade att öfvertaga iippdraget, antingen af familjefiligganden eller af redan åtagen publik verksamhet. Mis Butler, ehurii mindre känd, valdes då. Inom kort insågs allmänt, att. ingen kunde vara mer passande för det tunga, och obehagliga värfvet. Den verksamhet, hon nu började utveckla, ar beiindransvard. Hon skref hundratals inoch utländska bref, hoii besökte framstående inän i Frankrike, Schweitz ' och Italien, 11011 ntgaf en mängd. slwifter och upprop, samt hö11 of f entliga tal vid alla möjliga tillfällen. Första g %ngen uppträdde hoii en afton pfi ett stort torg, stående i en karra och stödd af tvii handfasta män med brinnande bloss. &amp; Im tror sig förflyttad ett eller par arbiindraden tillbaka i, tiden vid läsningen om alla dessa afventyr. Man beundrar ej ' blott, hennes egen entusiasm, utan ock den hänförelse .hon förmådde tända hos aiidra, och den sjiilfförgatna hangifvenhet, hon ingaf sina anhaiigare. Utan tanke pk egen ära samlade sig alla kring henne, ' och genom denna osjalfviska sammaiislutning vanns diibbel kraft.
Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o SS. gar skulle der medföra stor olägenhet och en säker förlust för dem, sorn nödgas lemna sin egendom till exsekutiv försäljning. Kongl. Förordningen af den 22 September 1848, som tillåter auktioners hållande å helgedagsaftnar till kl. 7, stadgar tillika ett vite af 10 R:dr banko både för auktions-förrättaren och den för hvilken auktionen hålles, angifvarens ensak, om den bestämda tiden öfverskrides. Handhafves detta stadgande med behörig noggrannhet och stränghet, så skall den öfverklagade olägenheten i och för sabbatens helgande utan tvifvel förekommas. Men skulle detta oaktadt, till följe af Utskottets Betänkande, Rikets Höglofl. Ständer finna nödigt att vidtaga någon förändring i nyssnämnde Kongl. Förordning, hemställer jag, om ej på anförda skäl, förändringen i afseende pä rättigheten till auktioners hållande pä lördagen kunde inskränkas endast till hus-auktionerna, såsom egentligen föranledande de öfverklagade oskicken, och alldeles icke till de exsekutiva, hvilka af krono-betjeningen i sockenstugan på lördagen förrättas och af hvilka någon oordning hittills icke försports.» i\:o 55. Alik. till Exp.-Utsk. den 23 Febr. 1834, kl. 1 e. in. Betänkande, i anledning af väckta motioner om uppkäfvande af 25 § i Kongl. Fiskeri-Stadgan den 29 Juni 1852. Till Allmänna Besvärsoch Kkonomi-Utskottcts handläggning hafva blifvit remitterade två motioner, väckte, den ena inom Vällofliga Borgare-Ståndet, af Herr A. 0. JVallenberg och den andra inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsmännen Lars Gustaf Sandberg, Olof Lindström och Olof Persson frän Westerbottens län, Anders Bäckström från Norrbottens län samt P. Mattsson och E. Larsson från Wester-Norrlands län; varande af Herr JV allenberg framställning gjord om upphäfvande af 25 § af Kongl.
– Den natten såf Karl Johan så tungt, att han inte ens väcktes af kornas hungriga bölanden. Han tyckte, ’att han va’ i himmelrike’ i förgångs’. Klockan fyra dagen därpå rullade kärra efter kärra in på nämdemans gård. Byfolket infann sig precis. Nämdemans-mor, röd och förlägen, – detta var hennes första stora gille – neg och tog emot. Nämdeman skakade hand till höger och vänster. Johanna, i ny svart klädning och röd silkes-sjalett kring halsen – sista vängåfvan, som hon lyckligtvis inte begagnat och som nu fick passera för fästmanspresent – spelade blyg och höll sig undan så mycket hon kunde. Jäntorna skockade sig i ett hörn och voro som skamsna öfver kamraten, ’som kunde ta en tocken’en’. Pojkarna spredo ut, att Johanna skulle fira biläger i en vattså och skrattade så de kunde dö. Äntligen voro alla gäster samlade, det var bara fästmannen som fattades. – Till sist gick nämdeman själf i all tysthet framåt vägen och tittade. Jo, där satt han ju på en sten vid vägaskälet. En känsla af oöfvervinnelig blyghet hade kommit öfver Karl Johan – så här i det sista. Han ville bara springa hem igen – han skämdes så förfärligt. – ’Ett tocket gammalt åbäke som han va’ skulle giftes’. ’Å så han såg ut se’n. Så utspöka’, att dä rent va’ en synd att se på’n.’ Om han bara hatt håre’ och skägge’ kvar. ’Dä hadde nog liksom skylt’n.’ Nu tyckte han att ansigtet stack långt framom kroppen och det kändes så styggt. Endast med största möda fick nämdeman honom med sig. För att göra honom modig stjälpte han i honom två stora glas punsch och det hjälpte. Karl Johan blef munter och uppspelt, och så följdes de åt in i stugan. Om nämdemansmor lefvat, skulle hon ha trott sig ha haft gossen, sådan han först var, lifslefvande framför sig. Han var lika röd och hvit, bara litet rynkig kring ögonen. Håret, lika stubbigt och brunt, var blandadt med endast helt få hvita strån.
Den utiofVade skriftom sedüghetsfrkans n u v e rande stårndpunkt i de nordiska länderna har ännu ej kumat afslutas, men skall när den utkommer, enligt 16fte tillsändas alla prenumeranter Dagny for 1888. DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITER ARA INTRESSEN UTGJFVEN AF FR ED RIK A-BREM ER-FOR BU NDET. 188 % TIONDE HÄFTET. INNEHÅLL: Moderstankar. Poemet ” Babys hand ”. Täflingsförslag. Esselde. Qvinnan i de politiska partiernas tjenst. Frithiof Holmgren. Till Maria B. Poem. Skolhumoresker. G. A-g. Bref om qvinnomötet i Köpenhamn. S. R. A. Meddelanden fr&amp;n landsbygden. Constantini Arntxen. Si nora Gesoelda Poxzolini. Zsselde. Nyutkommen heratur. Öfversigt. Qvinnofrågan. Vitterhet. Agnar. Pontus Wiknem vjttra skrifter i utdrag af K. Warburg. Anm. 8 u. Verner von Heidenstam: Vallfart och vandringsh. Anm. &amp; len F9-ies. En diskussion ph Nya Idun. (Nya arbetsområden f6r qvinnan.) B n g n a Nielsen. Trbnge kläder. Korrespondens. K. R. Bref till Dagny om ” sed och osed. ” 8. H ö g s t ~ ö m Bref. till Dagny om Stockholms Qvinliga Gymnmstikförening. FretWkcrBremtrrFörbundets meddelanden: Stipendiefonderna. Dansk kvindesamfund o m svenska tienstflickor i Danmayk m. m. Evaljehanda i qvinnofr&amp;gen. Bikgta: Erik G. FoZcker. Handarbetets Vänner pB Köpenhamnsutställningeu. Pris pr årgång: {För Forbundets medlemmar kr. För icke medlemmar 4700.
N:o 28, med ntlät. öfver K. M:s nåd. propos. angtde ändring i 1 og §:n Reg.F:n oell 80 §:n Riksd.Ordningen. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då, som Const.- TJlsk. upplyst, Sländerne sjelfve redan utsatt en längre tid för riksdags sammanvaro, såsom förslag till en ändring i grundlagen, snm skall hvila till nästa riksdag; hemställer jag, om det är lämpligt att arne olika förslag i samma ämne hvila. Af sådan anleda, skulle jag tro det rättast vara, att R. o. Ad. behagade alsia det ifrågavar. förslaget lill grundlagsändring. Frih. Cederström, Jacob: Jag skulle med den sista talaren instämma, om han kunde garantera alt Ständernes särskildta förslag till grundlagsändring härutinnan skulle vid nästa riksdag blifva bifallet; men då detta icke kan garanteras, tinner jag för min del intet ondl uti, att jemväl detta andra förslag blir hvilanda, som gifver en månad , d. V. s. 4 i stället för 3 månader; och Sländerne hafva åtminstone visshet om, att då de bifalla Konungens propos., hafva de vunnit en månads förlängning. Jag kan ej finna någon olägenhet af att 2:ne förslag hvila på samma gång, ty Sländerne kunna ändå ej bifalla mer än det ena. Gr. Frölich, David: Frih Cederstiöm har visserligen rätt deruti, att det skulle kunna gå an att hafva 2:ne alternativa förslag hvilande; men den som verkligen önskar den sakens framgång, som blifvit beslutad, torde finna, att tillvaron af äfven ett annat förslag åstadkommer splittring; och på sådan grund anhåller jag om, att detta förs lag må läggas till handlingarna. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag erkänner att jag väntat, det någon af Ståndets ledamöter, mera erfaren än jag, hade ifrågasatt, huruvida icke målet kunde uppskjutas till dess Const.Utsk. inkommit till Ständerna roed det förnyade förslag, hvarom Const.Utsk. i detta betänk, talar. Mig synes detta vara den lämpligaste utvägen att komma ifrån saken. Jag skulle tro, att Hr Frih. o.
Dingen egnat någon möda, icke länge skulle tvekat att förklara den honom föreliggande lånehandlingen såsom falsk eller, för att iakttaga all försigtighet, åtminstone att fästa uppmärksamhet på de omständigheter, som syntes gifva anledning att misstänka densammas äkthet, samt att då Forsslund således ej kunde anses vara ensam vållande till den förlust, hvars gäldande han måst sig åtaga, motionären funne det vara obilligt, att icke säga orättvist, att ersättningsskyldigheten skulle drabba Forsslund allena, hvadan och med kännedom om Forsslunda bemödande att redligt uppfylla sina tjenstepligter äfvensom den oförtrutenhet och oegennytta, hvarmed han under en lång följd af år gått ett stort antal medborgare tillhanda med lånedokumenters inlemnande och penningars uppbärande i Bankodiskonten, motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte befria Forsslund från ersättningsskyldigheten för de, på grund af förenämnda falska handlingar, från Banken utgifna medel, hvilka Forsslund nödgats att hos Diskontkontoret upplåna och till kontoret återbetala, enär all tillgång hos Hedström saknats. Styrelsen öfver Diskontkontoret, hvars yttrande häröfver infordrats, har härvid till en början erinrat, att då inga särskilda omständigheter förekomme, som gjorde en handling eller innehafvaren af densamma misstänkt, det i allmänhet vore endast någon tillfällighet, som ledde till upptäckt af handlingens falska beskaffenhet, men att det deremot oftast vore ganska lätt att finna en handling vara falsk, om, vid densammas granskning, någon äfven den ringaste, anledning vore för handen att betvifla dess äkthet. Vid granskning af ifrågavarande lånehandlingar, med full kännedom om deras falska beskaffenhet, skulle denna finnas antaglig och möjligen påtaglig, men annorlunda utfölle bedömandet då granskningen företoges utan kunskap om den begångna förfalskningen och under fullt berättigadt antagande, att en sådan icke rimligen kunde vara att befara. Oaktadt icke den ringaste anledning förefunnits att ifrågasätta handlingarnes äkthet, skedde dock upptäckten af förfalskningen derigenom, att möjligheten deraf icke förbisågs, och på ett mera nöjaktigt sätt kunde för det billiga bedömandet icke ådagaläggas att
Där det nationella teoretiskt är kastadt till marken, där lefver det icke heller som känsla. I femton år ha vi blygts att vara patrioter, icke blott i klangfraser, ty det synes också mig en hälsosam förtjänst, utan äfven i sinnet. Med nedärfdt groll från krigets dagar ha våra grannfolk missförstått oss och aldrig tröttnat att aga. Halft med en stoisk filosofs och halft med en träls undfallenhet ha vi ej sällan själfva räckt piskan. Det har blifvit en dogm just bland tänkande och ärliga människor, att det svenska är något undermåligt. Detta har berott därpå att det teoretiska skelett, som hade att bära känslan för det svenska, legat sönderslaget. Hur skulle det vara möjligt att afhjälpa detta missförhållande, att åter sammanfoga de lösbrutna styckena, om vi icke vågade vidröra dem? Hur menar du väl att vi härvidlag skulle kunna komma till ändring och rättvisa blott och bart genom känsla? Att förstå sig själf är en kunskap, icke blott en oreflekterad förnimmelse. Det är därför som ditt och Almqvists betecknande af ett folks ställning till det nationella synes mig för trångt, för ensidigt, för kvinnligt. Troligtvis har du liksom jag från begynnelsen mött det svenska som tviflare, just emedan vi saknade lifsfriska teorier för en motsatt uppfattning, men skulle vi, sedan vi kommit till en annan mening, i väntan på lyckliga händelser hålla till godo med den allmänna likgiltighetens svagdricka och icke snarare önska att vi kunde ropa från fjället med trolls och jättars och änglars stämma! Du sörjer själf öfver denna likgiltighet och fattar den som ett ondt. En teoretisk granskning af fosterlandskärleken, af det nationella, det svenska är härvidlag ett nödvändigt förberedande, som icke kan försiggå annat än med hjälp af ordet. Det är ordet, som här har slagit sönder, och därför kan endast ordet ställa till rätta. Det var Strindberg, som anställde den egentliga massakern, och det var en nyttig dat, ty han slog ihjäl frasen. Men ett upplopp tål sällan att åldras, ty det blir snart en slentrian, som rider kring med den röda lufvan utan att längre veta hvarför.
Förhålianderna i förevarnie afseende äro i så väsendtlig mån skiljaktiga, att jemförelse icke kan ega rum, men äfven oni så vore, kan, på sätt jag tagit mig friheten visa, det icke sägas annat, än att förslaget innefattar en förbättring, samt en utvidgning af Statsmakternas myndighet, ty om en prorogation anses nödig, så kan den ega ruin, hvilket deremot nu icke är händelsen. Jag viii derjemte alldeles icke lemna obemärkt, hvad Frih. Cederström redan anfört, att om man vill komma från omöjligheten lill möjligheten af Riksdagarnes prorogering, bör man göra det på ett sådant sätt, alt förslaget kail komma att gå igenom i alla 4 Stånden. Det har blifvit sagdt, att Const.Utsk. borde, i st. f. detta Mern., hafva väckt förslag om en fullständig representations-förändring, hvilket borde ske genom ett sammanförande af alla Stånden. Förmodligen glömde den talare, som yttrade detta, .att han sjelf i sin gröna bok föreslagit R. o. Ad:s uphäfvande. l)å Const.Utsk."föreslog alla Ståndens sammanförande, var det denne talare, som först satte sig deremot, troligen derföre, att R. o. Ad. var bibehållet. För öfrigt må representationen vara sammansatt huru som helst, är det dock nödvändigt, att en prorogations-rättighet finnes, hvilket äfven bäst bevisas deraf, att i alla andra länder, förutom Norge, finnes en sådan rättighet, och i Norge existerar den äfven på sitt sätt, ty om ett urtima Storting påbjudes, sammankommer det mecT samma ledamöter, som bevistade det förra ordinarie. Hvad beträffar nyttan af det stadgande, som här är föreslaget, så är den trefaldig. Det är gifvet, att en representation måste bestå_af en mängd ledamöter, hvilka icke vanligen uppe - 364 Den 21 Oktober. hålla sig i hufvudstaden, utan uppå andra orter hafva sina hem och hufvudsakliga verksamhet. Dessa ledamöter, om de också egna sig med aldrig så mycken ifver åt det allmänna, kunna dock icke hell och hållet frigöra sig från de öfriga bestyr de ega.
Grefven omöjligen kunnat hinna att derjemte utarbeta något sådant förslag, sorn Grefve Frölich önskat; men genom Grefve von Schwerins bemödanden är vägen banad för sjelfva Principalerne, för Rikets Ständer, att med lätthet bedömma förhållanderne, och derigenom sjelfve stadga den plan de anse mäst öfverensstämmande med ogen pligt, enskilt rätt och allmänt bästa. Herr Hjerta: Jag vill blott rätta det af Herr Rosenblad anmärkta uttrycket, (i fall jag fällt något sådant), att Bankens Creditsedlar varit i omlopp ända från år 1668. Förhållandet var det, att Banken utgaf attester å derstädes deponerade medel; och dessa depositionssedlar gingo sedan hand ur hand. Äfvensom Bankens så kallade Cassa-Sedlar voro omlöpande i rörelsen. Det var verkeligen först 1726 de egentlige Creditsedlarne kommo i omlopp. — Hvad åter angår den gjorda anmärkningen mot min uppgift om slitningen af En - 84 Den i December. gelskn myntet, så grundar sig denna utsago på offentliga handlingar i England, som skola af mig till Utskottet uppgifvas. Grefve Frölich: Jag ville blott rätta det misstag Herr Rosenblad synes hafva begått, då han ansett mitt yttrande innefatta en anmärkning emot Grefve von Schwerin. Jag har ej framställt det i anmärkningsform och jag tror också, att den ädle Grefven hvarken tagit det sjelf så, eller väntar sig någon anmärkning från mig. Det är öfverflödigt upprepa hvad jag yttrat om Grefve von Schwerins visade nit. Han sjelf har ej sagt, det lian underlåtit framlägga Förslag uti ifrågavarande ämne, för det han ej haft tid göra det, utan för det han ansett, att allmänna opinionen om saken borde få naturligen utveckla sig, och att hon ej velat gå den i förväg.
9 U , krut 25 centner» lefvande kreatur 60 st., lefvande träd 8 st, linoljekakor 508 Sk?? 7 L??, läckt och sågbakar 3464 tolfier, löf 50 tjog, machinerier 345| Sk??, malen krita 2 SkS 3 LM, mastspiror och slanor 20*1 st., mjöl och gryn 6954- t:r> meubler och musikaliska instrument 601 st., papper 1731J ris, pottaska 102^ Sk??, rotfrukter och frukt 1934J t:r, rödfärg och victriol 285 t:r, salt 11,925 f t:r, sill och fisk 15,375 4 t:r, skiffermjöl 992 Sk??, skiffer, omalen 500 Sk??, skälspeck 21 t:r, spanmål 30,095| t:r, spanar och rib - Den 25 Augusti. 527 Cnnalholagets behållna inkomst för inre farlén, derunder inberäkuad den det tillkommande andel i afgifterne vid Trollhättan för varor och fartyg, som passera Götha canal eller äro dit bestämda, äfvensom a Ig i fler för begagnandet af dockor, hamnar, magasineto. d. m., har utgjort följande belopp: *) Medeltalet för de 3:ne åren 1833—1835 (det sista qvartalet 1832 ansetts utgöra en del af är 1833) utgjorde b:co r:dr 36,940: 10. 11. „ för de 3 åren 1836 — 1838 „ „ 45,841: 17. 2. utvisande en tillökning mot förcgtde 3 är af nära 24 f proc. „ för de 2 åren 1839 och 1840 60,916: 43.
Den af Rikets Ständer vid en förfluten riksdag begärda om bildning af flottans konstruktionskorps är genom sedermera skedda tjensteindragningar underlättad; och har, på sätt i förberörde protokoll af den 13 dennes omförmäles, af departementschefen blifvit uppgjordt ett förslag, enligt hvilket af nämnde corps och flottans machinist-officerare skulle, med de för dem hittills anvisade aflöningstillgångar å tillhopa 41,950 Ridr, bildas en ny corps, men, för att genast kunna bringa denna nya organisation till verkställighet, komma att erfordras ett årligt förslagsanslag på allmänna indragningsstaten af högst 15,200 R:dr till aflönande af de konstruktions-officerare, som icke kunde till den nya corpsen öfverflyttas. Sedan detta förslag hunnit af Kongl. Majit närmare pröfvas, kommer särskild nådig framställning i ämnet att till Rikets Ständer aflåtas. I följd af tjensteindragningarne vid flottans officerscorps kommer vid innevarande års utgång att å 5:te hufvudtiteln finnas särskildt afsatt ett lönebesparingsbelopp af omkring 21,000 Ridr, hvilken tillgång dock, såsom blott tillfällig, icke kan för nämnde corps’ nya organisation påräknas. Kongl. Majit begär derföre Rikets Ständers medgifvande, att omförmälda belopp jemte ytterligare af enahanda anledning, intilldess nyssberörde organisation sättes i verkställighet, å corpsens aflöningsanslag uppkommande besparingar må under tiden för nästa statsreglering få användas till såväl aflönande af extra machinister, hvilka kunna pröfvas böra tillfälligtvis till förstärkande af flottans ordinarie machinistpersonal antagas, som andra under nu förestående personalregleringar inom de sjöförsvaret tillhörande stater och corpser tilläfventyrs sig yppande tillfälliga aflöningsbehof. Likaledes begär Kongl. Majit af Rikets Ständer, att, till befrämjande af nu pågående personalregleringar inom de sjöförsvaret tillhörande corpser och stater, å hufvud - Kongl. Majds Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
Ni är således nöjd med hennes uppförande? M:LLE PALMÉN. Åh, och det kan ni fråga! Inte nog med att friherrinnan gjort mig en ära genom att lemna sin dotter i min vård, hon har äfven derigenom gjort mig en stor glädje Clara är så läraktig, så lydig, så förståndig ja! vet häradshöfdingen, den flickan är alldeles märkvärdigt förståndig! HJELM (afsides). Aj, aj! det der låter illa! (högt) Jag har inte sett min kusin på många är ... hon var då en tolf års flicka men lofvade mycket! Också kan jag säga med stolthet att hon hållit allt hvad hon lofvat Hon är en rigtig heder för min pension ... hon spelar som en engel ... hon ritar och målar som en artist ... hon talar franska och engelska som en inföding ... hon för sig som en drottning med ett ord, hon är den skönaste belöning för min möda! HJELM. Och jag förmodar att hennes själsbildning håller jemna steg med talangerna? Ack ja! det finns ingen som vår nitiske religionslärare är så belåten med som henne! HJELM. Verkligen? M:LLE PALMÉN. Ja, herr häradshöfding! Jag smickrar mig också med att det finns få pensioner i hufvudstaden, der man inplantar en sannare religiositet än i min. Hvarje söndag gå flickorna i kyrkan, både i högmessa och aftonsång ... och dessutom är här bibel 47 förklaring en gång i veckan! (fromt) Jag är sjelf religiös, och vill derför också att mina pensionärer skola vara det! HJELM. Allt detta är mycket vackert ... men det är fråga om huruvida religiositeten blir en lefvande, varm känsla eller en tom bokstafsdyrkan! HJELM. Är jag fritänkare? M:LLE PALMÉN. Ah! häradshöfdingen är fritänkare? Ja, jag fruktar verkligen det! Nå, få vi den glädjen att se friherrinnan i staden till examen? HJELM. Hon skrifver att det är hennes afsigt ... men jag ber om ursäkt ... min tid...
Med anledning af detta stadgande, ingingo Fullmäktige kort före 1847 och 1848 års Riksdag till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, att Fullmäktige, för att kunna hos Rikets då sammanträdande Ständer anmäla förhållandet härmed, måtte erhålla kännedom om det skick, deruti frågan om vattenledningen sig då befunne, samt om någon sådan tillgång, som i det åberopade reglementariska stadgandet omförmäldes, vöre att förvänta eller ej. Härå meddelades, genom Chefens för Kongl. Sjöförsvars-Departementet skrifvelse af den 18 November 1847, Fullmäktige det svar, att någon försäljning af nämnde jernrör och öfriga materialier »icke ifrågakommit, sedan utredt blifvit, det vattenledningen »kan utföras».
Interetze pä f. d. Kron-PrinsenS knffilda förmögenhet, ärligen 7,253: 9-6 Hwartill kommer till fyllnad i un. derhälls Summan För f. d. Konungen 10,000. f. d. Drottningen io,voo Förre Kongl. Barnen 10,497: 45- 6. Summa Interetzen 36,163: 34-6- Transport 36,163: 34 6. Hwarigenom hela UnderhällsSumman utgör R:dr 66,666: 32 sk. Derwid hafwa Riksens Höglofl. Ständer söreffrifwit böra iakttagas, att, wid nägonvera af de förre Kongl. Personernes afgäng genom döden, förhälles med den enskilta förmögenheten efter Lag, sä att de efterlemnade ärfwa den af. gängne; men hwad tillskottet of Stats. WerkeL widkommer, förhälles dermed sälunda, alt när nägondera med döden afgär, detz underhälls Summa till Stats. Werket genast indrages och besparas, likwäl pä det sätt, att sä länge nägot af de närwarande f. d. Konungens Barn lef. wer, ofwanberörde för dem bestämde 10,497 R.dr 45 sk. 6 r.st. utgä till fullt belopp af Stats Werket och utan nägon minskning. För öfrigt torde Stats Utskottet fä anse dckta ämne icke tillhöra sitt utlätande; bwilket dock till Riksens Höglofl. Ständers pröfning wörd-. 78 Den 27 September. wärdsammeligen öfwerlemnas. Lrie ^näersSov. l-unoiuS. kä RiällerKcLpst ock ^ckelns I-eckamäters vägnar: 0. hlLmilioo. kä I^^gtärs^e Lorgsre-§tänäetr I-ecjamoters vägnar: Ldr. Uovvöo.