Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 15 Juni 1854. STOCKHOLM) TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 18 S 4, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. 1 J¥:o 37. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Juli 1854, kl. 8 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner angående brottmålslagstiftTiingens förbättring. Dessa till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade motionei’ afse antingen en total reform af brottmåls-lagstiftningen eller densammas partiella förbättring; och dermed har således en tillförene hos Rikets Ständer, under förhandlingar uti omförraälde ämne, uppkastad fråga huru man, fried afseende å närvarande förhållanden, lämpligast bör gå till väga för åstadkommande af den reform eller förbättring, som i denna del af lagstiftningen kan anses nödig, uttryckligen blifvit gjord till föremål för nu församlade Ständers pröfning och afgörande. Denna fråga är följaktligen den, som i första rummet måste af Utskottet besvaras. Det har ofta blifvit sagdt, att strafllagarne i allmänhet kunna betraktas såsom mätare på folkens kultur-tillstånd; och vid en blick tillbaka på lagstiftningens gång erhåller man äfven vittnesbördet. Lagarne måste ock, derest de skola motsvara sitt ändamål, derest de skola aktas såsom uttryck af det rätta, lämpas efter folkens uppfattning om hvad är rätt. Men det är lifvets stora lag uti naturen, staten och begreppen att ständigt föryngras och utvecklas; och derföre kan ej eller stillestånd i lagstiftningen eg^ rum. I den mån tänkesätt och seder förändras, nya förhållanden uppkomma, bör lagstiftningen oaflåiligt fortgå på sin bana. „ Den håller då jemna steg med civilisationen; men häraf förklaras ock det oupphörliga lagstiftnings-arbetet inom samhällena. Den lag, som vid utfärdandet motBih. till R. St. 7 Sami 1 Afd. 19 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. svarar fordringarne i det samhälle, för hvilket den gafs, finnes snart mindre tillfredsställande; och lagstiftarens arbete börjar ånyo.
Oin nu den skall göra några förbättringar, så bör den handla sorn hvar och en enskilt, och för dem som vilja all ting tydligt och klart, får jag nämna, att skillnaden i utgift icke blir obetydlig, ty den går på 5 år ända till 293,000 Riksdaler, Dessutom genom omöjligheten att upptaga sådane lån, om handels-conjuncturen blifver sådan, att crediten mellan enskilte återställes, skola dessa papper ä 5 procent coursera och Staten nödgas gifva ytterligare anslag till räntor. Då skall Staten än vidare förlora. De 2g5,ooo Riksdalerne äro ganska gifne; ty om man, efter hvad Utskotten föreslagit, gifver fullt anslag till Canaler, Strömrensningar tm m, erfordras dertill en summa af 5,goo,ooo Riksdaler, hvaraf Bankens vinst utgör i,goo,ooo Riksdaler. Då återstår 2 millioner att genom lån fyllas. Ske dessa successive mot 5 procent, fordra de allena 206,700 Riksdaler i räntor. Skulle man deremot enligt 5-procents-systemet läna upp 2 millioner på en gång, kosta dessa i räntor till nästa Riksdag 600,000 Riksdaler, La - 5*6 Dnr 12 September J. m. nar man ater ej upp pä en gång, så exponerar man sig för att en återställd credit gör att man ej får några lån för 5 procent; ty af patriotisme lemnäs inga lån. Dessa obligationer skola, såsom jag redan nämnt, då de ej äro lätt inlösbara, ccmrséra; då Staten äfven derigenom förlorar ännu mera. Jag iean således ej annat än tillstyrka, det man må erinra sig lfurudant förhållandet är, och ber så väl de Herrar, hvilka antingen åse möjligheten att genom, utsläppning af sedlar få en myntförsämring, som de, hvilka önska att i maklighet få i ett publikt Verk uppbära 5 procents ränta för sina penningar, det de måtte besinna hvilka följderne skola blifva, om vi kasta oss in i ett 5-procent-systeme.
StatsVerkets intrader af Gottland måga användas till Öns försvar, men icke bör *) Då KrigsmanslmsCassan bör öfvertaga In va lidInrättningen, om deri anses nödig oell nyttig; men också ingenting mera; och låtom oss i fredstid äga eU Beiaf svarande deremot. J 34 Den 10 Augusti e. m. Sverige dertill bidraga med en stilling, hvadan den kostsamma och för Innevånarne tryckande Armeringen hör upphöra. Om vi icke äro Herrar i Sjön, blifver det omöjligt att försvara Ön; äro vi Herrar i Sjön, blifver det lika omöjligt för en fiende alt eröfra Ön. Således är hela anslaget till Gottlands försvar en oklokt utkastad Summa. Jag vågar derföre föreslå följande indragningar, och börjar med att i korthet upptaga grunderna till Armeens Organisation, och sedan försöka att dertill uppgöra nödiga medel, utan serskildta anslag. 7 §• Project. Till Skandinaviens försvar uppställer Sverige en Nationalarmering, bestående af alla ynglingar emellan 20 och 3o år. Indelningsverket upphör emot denna ökade tjensteförbindelse, som lemnar en tillgång till 160 å 180,000 man stridbart folk till Lands och Sjös. De skola öfvas hvart annat år till 25 års ålder, hvarefter deras tjenstskyldighet upphörer, tills krig inträffar, hvarföre också projectet är användbart, om den föreslagne ökade tjenstskyldigheten af 5 år icke antages, allt enligt nedanstående project. 1:0 Infanteriet. Befälets och Trouppens Organisation. Landet indelas i vissa Militairoch Den io Augusti e. nj. 135 Exercitiedepoter, lill ungefär lika antal sorn vi nu äga Regementer. Hvarje Infanteridepot erhåller som Chef, en Öfverste, 2:ne Majorer, 8 Capitainer, i RegementsQvartermästare, 8 Lieutenanter, 8 Fendrikar, arne Adjutanter, samt derefter beräknadt nödigt underbefäl af Underofficerare och Corporaler. — Dessa höra alla vara boende och tjenstgörande vid Depoten.
Utlåtande rörande ytterligare fribrefs-rät - 349 tighet för Städernes Magistrater. P. 168. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande rörande väckt fråga att LandsFiscaler ej annorlunda, än efter föregången ransakning och dom, måtte kunna från sina tjenster skiljas m. m. P. 168. — om Allmänna Besvärsoch Oeconomielllskottets memorial, med hemställan att en, Herr Hisleitexs motion måtte till särskilta Utskottet öfverlemnas. P. 169. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande rörande skyldighet för Lappske Nybyggares söner att ingå i Allmänna Beväringen. P. 169. — om remiss af Grefve Hårds memorial angående anmärkningarne vid Expeditionen rörande praestanda lill Bruken af åboerne å de Hemman, som Bruksidkare till skatte inlöst. P. 264. — om BevillningsUtskottets Betänkande angående grunderne för den blifvande Bevillningen. P. 264. — om remisser: af Kongl. Maj:ts Proposition angående föreslagen förändring af 1 Gap. 1 och 10 §§. RättegångsBalken i frågan om val af Nämndemän samt extra Nämndemäns tillkallande; af Kongl. Maj:ts Proposition, angående tiden för bevakande af mål, som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas; af Kongl. Maj:ts Skrifvelse med Förordningen 0111 Lurendräjeri och Tullförsnilling; af Herr von Hartmansdorffs me - 33 o morial, med förslag till Controll derå, att Riksens Ständers beslut må vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:t expedierade.
V i fingo ingen annan kvällsmat, än den vi själfva lagade, och där rådde en mycket munter brådska med att breda på smörgåsar, grädda pannkakor, röra till tekaka och koka te. V i dukade själfva bordet och måste göra det så nätt som möjligt, och sedan blef det en måltid, som smakade oss bättre än något, som andra kunde ha tillagat åt oss, och det herskade en stämning med tal och hurrarop, som säkert kom grannarne att undra, hvad som försiggick i den lilla, annars så tysta våningen. (Forts.) U n d e r t e c k n a d är nu rast återkommen onsdagar Stockholm och träffas och torsdagar den 7 juli Frithiof å byrån m. Hellberg Red. och utgifvare af t säkkl. 10 — 11 f. Idun. Småbarn på resor. et är inte så alldeles lätt att ha småbarn med sig på långa resor, o c h det torde därför kanske ej vara öfverflödigt att här säga några ord till råd för många mödrar. En moder med en sådan liten planta på ett eller två år skall, o m hon är någorlunda öm o c h omtänksam, kanske i ofvannämnda fall stå villrådig, o m hvad hon skall ge den lilla att äta, hälst om hon t. ex. skall resa långt på järnväg. En sådan liten mage är ej betjänt med att få till lifs det första bästa, som kan bjudas under vägen, och varar resan ett helt dygn eller flere, är saken vansklig nog. Uppfödes den lilla med flaska, är komjölk, tillblandad på vanligt vis, det bästa näringsmedlet. Men isynnerhet under den varmare årstiden låter det sig ej göra att taga med någon större kvantitet däraf, emedan den alltför lätt blir sur. Att köpa mjölk under vägen är visserligen en utväg, men den är ej säker, då man ej har någon garanti, för att den är ren och oförfalskad. Den lilla magen tål ej att få en dryck, som den ej är van vid, o c h ett sådant experiment slutar endast alltför lätt med oro för modern, skrik, sjukdom o c h olyckliga följder.
Ask fortfarande förytkrände af en strift stola inga "andra hinder gälla än de som i 4 §. rO mom. foreflrif» "roås; men detta moment handlar endast om strift r pä ''Swensta spräket, tryckte utom RiketHss-Cancclleren "kan ju inställa och Domaren förbjuda fortfarande föryt» ''trande af Swensta striftcr i allmänhet. Detta stadgan» "de synes säledes böra göras mera bestämdt och enligt "med det öfriga i förordningen! Dä allt hittills för handel Med böcker ej fordrats nä» gon särskild Legitimatoin anser Urstottet den ännu min» dre behöfwas hädanefter; men Utstottek sinner lika mrd anmärkaren uttrycket fri Bokhand l wara mindre kämp» ligt och att i desi ställe kuNde sättas: fok Ldkhandelns idkande , hwilket afwensom akt i flutet af detta mom. hela 4-de K. i stället kör blott 10 mom. af densamma mätte citeras, till Riksens Högloft. Ständers ompröfwande wördsamt hemställas» 2 §. 2 mom. Uti Memorial^ yttkar härwid anmär» karen "kars"en skändlig strifart bero af nägons wal, nu "är den blott antagen frän författares egit, männe man "ej kunde Utesluta mellanfrasen och helt enkelt säga att "strifarten beror af författares wal eller om nägot mera "stall sägas tilläggas under det answar derföre som ne» "danföpe bestämmetz i fall den säsom skändlig eller smäd» ''lig sig tydligen utmärker." Hwilken af anmärkaren förcflagne tilläggning som Zilwer ät detta moment en mera bestämd mening Consti» tutions-Utstottet fär till Rikjens Högloft. Ständers bifall ^vördsammeligen hemställa. 2 Z. z mom. Wid detta momhar anmärkaren giort följande erindran: "Kr ej hel» detta moment öfwerflödigt "särdeles om den föreflagne redackiomn af l §. g mom. "antages.
4°* Den 5 Juli. e. m. penningarna fråb alla andra Stader, utom Stockholm, der de directe till Kungl. Ren» te-Kammaren inbetaltes, och derföre särskildt blifvit i Stat upptagne , affemnades till Landt-Renterie i na och redovisades i Landsböckerna, lika med Boskapspenningar af Hemman på Landel; och beträffande inkomsterna från Ultramari.aska besitttångarne, så hade de, enligt Riksdags be» sluttar 1812 , 6 blifvit flan Svenska Statsverket afsöndrade. 4:0 Angående de i egenskap af Bevillning till StätsTrevkeb inflytande Tull-, Chartte Sigillatce-, Postoch Bränvins-Brän» ningsniedel, hvarvid Utskottet andragit,att dessa inkomst-titlars bestämmande till deras rätta belopp berodde på Riksens Ständers beslut öfver de framställningar Bevillningsutskottet derutinnan varder görandes , hvilket StatsUtskottet skulle iakttaga vid Statsregleringens och RiksStatens uppgörande. 5:0 Yrkande att dispositionen af blifvande öfverskott och besparingar å inkomstoch utgifts-titlarne måtte återgå till Riksens Ständer. Men som detta vore ett särskildt ämne, hvilket egentligen, icke hade sammanhang med inkomst-titlarnas bestämmande, så iinge Utskottet deröfver yttra sig, vid Den $ Juli. e. m. afgifvande af dess generella Betänkande angående Statsregleringen. 21 :o Särskildta Utskottets denna dag afgifna Memorial, tili besvarande af de anmärkningar , som i alla fyra RiksStånden blifvit gjorda emot dess den 5 sistlidne Juni afgifna Betänkande rörande frågan om ett nytt reglemente för härvarande medlemmar af den Judiska nationen. Utskottet hade hufvudsakligen förblifvit vid grunderna för sitt förra Betänkande och enligt dem bifogat ett förslag till Judereglemente , endast med några inskränkningar , såsom att Judar ej skulle äga att ytterligare nedsätta sig i andra stader än Landsböfdinge-residencer, och ej få köpa fastigheter på Landet, utan Kongl.
»201 största hopp, .fy det lydde sälunda: "att alla de Of<- ' stcerare och Undcr-Osstcerare, som nu mera öfwer"stiger det faststälde antalet af hwarje grad, bibe"bällas wid deras innehafwande Löner, intill dest "oe, uti steende ledigheter pä den nya Stalén kun"na inga och remplacera''. Bedragen derutinnan roar jag ända i dagelig mantan intill desi Accvrds-Reglemenlet mgafs, dä jag derigenom mistade ej allenast allt ho^p, utan afwen mine ullagde Accorder. Dä betta i djupaste underdänighet föredrogs Hans Kongl. Höghet Hertigen, placerades lag som äswerste» Lieutenant pä Kongl. Upplands Regemente med 2:ne Capitains Löner, en af hwardera Gardes-Regcmenterne, tillsammans 412 R:d. Riksgälds, hwarwid jag förblef intill betz, under för detta Konungen 6ustak IV Xäolpks lid, en Granskningsoch Indrag» nings ComitLe sattes, hwilken upptog och behjertade mine förluster den i synnerhet, genom Ac ords-Reg» lementet: förcsiog i underdänighet hos Konungen arr gifwa mig den först bliswande Öfwerste-Lieutenants ledighet pä Skal och fä njuta en Ex ra lön af 50-r R:d., hwilken sedermera stulle racka intill dest, att genom ärlig decortering jag more ersatt för der erlagde Accvrdet jag da komme att utgifwa: detta behagade Konungen i Näder bifalla.
Angeläget likväl anser jag, och det år hvad jag utber mig att få fästa Utskottens uppmärksamhet Uppå, i händelse Utskotten skulle Vilja i motionen finna en ledning Vid dess öfverläggning.!)? Om såttet att afhjelpa förlägenheten att dö Landsorter* vid den blifvande bevillningens fördelande, böra skonsammare behandlas* öfvet hvilka Statshjulet aldrig rullar, der inga byggnader företagas* inga öfningslåger hållas* och Sorn icke komma ätt hugnäs af Konungens besök. Jemte tnotionfen har på Ridderskapets öch Adelns bord blifvit nedlagt ett' tveäggadt s-vard* hvars administrativa och firtaneiella sidor börd© närmare betraktas, innan det till ett minne för komtnånde slägter, förvaras bland de öfrige uti der dett närvarande tidens strider, förda vapen. Att det ar konstigt Saintnänsmidt är Cn sättning! SiU lill kidd, o. Ad Pr. 2 Band. i® Den i Martil, prohibetismen och liberalismen synas hafva ömsom arbetat deruppå; men det synes som hade behofvet utaf att slipas efter dagens curs gjordt det vekt; det torde ej hålla att sönderhugga förlägenhetens gordiske knut. De bidrag till tallan öfver tidens nöd och förlägenhet som åtskillige Riksdagsmän lemnat, hafva blifvit ökade, genom den från ett annat håll förda klagan, att Kongl. Maj:ts Stats-Råd inconstitutionelt tituleras för Ministrar, att deras magt och verkningskrets är genom RegeringsFormen inskränkt; att ingen fond finnes att dermed pensionera afgående StatsRåd och StatsSecreterare, då de befinna sig ur stånd att gilla de grundsatser, hvarpå besluten byggas och derföre anses böra resignera. Gifve Gud] att botemedel mot den å de skattskyldiges sida öfverklagade förlägenhet lika lätt kunde finnas, som de sednast anmälta brister synas mig kunna afhjelpas.
Allt som kan åstadkomma en sådan osäkerhet bör derföre med största sorgfällighet undvikas och derföre bör äfven detta Betänk, afslås, ty ett bifall dertill vore detsamma som att säga till Regeringen: ”begagna er makt att ingripa i den.enskilta spekulationen så fort ni kan”; då deremot ett afslag å Betänk, skulle vara att tillkännagifva, det en sådan makt endast i yttersta nödfall och med största försigtighet ansåges böra begagnas, emedan den är högst skadlig. Åtgärden skulle äfven innefatta en ganska stor orättvisa. Det är naturligt, att alla de, som litat uppå det en gång gifna tillståndet att få bränna bränvin i April, skola genom förbudet tillskyndas stora förluster. Jag känner väl, att det finnes personer, hvilka säga, att bränvinsbrännarén icke har att påräkna någon rättvisa, emedan han är brottslig, men för min del kan jag icke ingå på en sådan åsigt. Jag tror, att en person icke är brottslig derföre att han är bränvinsbrännare, ty det kan aldrig blifva ett brott att drifva en af lagarne tillåten handtering. Men om man äfven ansåge bränvinsbrännaren vara en brottsling, så frågar jag alla de Hrr, hvilka nyss inlåtit sig i en så vidlyftig discussion om lagskipningens tillstånd i landet: ”bör icke en bränvinsbrännare åtnjuta samma skydd af lagen, som hvarje annan missdådare, eller är han allena .ställd utom lagen och kan saklöst förderfvas och förgöras?” Jag kan icke neka mig att här bemöta en mycket utbredd åsigt, nemi. att man af bränvinsbrännaren skall taga en så . ofantligt stor skatt, att man dermed skall kunna bygga de största slolt — hvilka dock, såsom jag fruktar, icke lära blifva annat än luftslott. — Samma personer, som ifra för bränvinstillverkningens dryga beskattning, ropa nu äfven ifrigast på liränvinsbränningsförbud, utan att märka den motsägelse, hvari de inveckla sig. Det är likväl temligen uppenbart, att rätta sättet att utpressa penningar från en näringsidkare icke är att förstöra hans näring.
Med hänsigt till hvartdera af desse föremål, är Contoret i behof af en derefter lämpad fyrfaldig Räkenskap, nemi.: a) öfver de ordres om tillverkning af Papper till större Sedelvaleurer, som Herrar Fullmägtige, uppå anmälan af Chefen för Sedel-Contoret b) Sedel-Contoret. Banco-Ulskottets Betänkandej IV.-o 35. 13 örn behofvet af en eller flere Sedel-sorter, utfärda samt det till följd deraf inkomna Sedelpapper. F) öfver Sedeltillverkning och Magasinsvård, hvilken Räkenskap äfven innefattar redovisning för hvad, som i desse hänseenden icke omedelbarligen inom Contoret ornbesörjes, såsom Sedlars tryckning i den serskilda Trycknings-anstalten, deras Skäring och Stämpling, der desse åtgärder äro behöflige, Sedlars skrifning samt slutligen för hvad som. af felaktigt Sedel-papper, Sedel-blanketter och vid tillverkningen uppkommet maculatur, efter hvarje års förlopp förstöres genom Brännings-anslalten. c) öfver fullt färdige Sedlar, som till Cassa-Afdelningen blifvit lefvererade, öfver inlöste Sedlar samt i sammanhang dermed öfver SedelContorets förhållande lill Cassa-Afdelningen, samt <T) öfver behandlingen inom Contoret af från Cassa-Afdelningen dit in kornne förslilne Sedlar å io R:dr och derunder (Småsedlar). Sedcl-Contorets förråder af Sedel-Papper och Blanketter samt af färdige Sedlar och Maculatur vårdas under 3:ne olika lås, hvartill Chefen, en biträdande Commissarie samt Kamereraren i Sedel-Gontoret hafva hvar sin nyckel. Personalen inom Contoret utgöres af: Chef i.
Genom de sednaste kursnoteringarne har det förhållandet blifvit ådagalagdt, att, under det de bäst ansedda papper, som onekligen äro Engelska consols och Fransyska 3 proc. obligat., på sista tiden något fallit i värde, så har åter Svenska Statens papper stigit; detta torde påtagligen bevisa, att våra papper hafva temligen god kredit, och hvad åsyfta vi med användandet af Bankovinsteii annat än att få statspapper, som hafva kredit på den utländska marknaden och genom hvilkas försäljning i behofvets stund vi kunna förskaffa oss silfver till Bankens konsoliderande. Den värde talaren har återkallat i vårt minne, huru Staten vid åtskilliga tillfallen behandlat Banken, huru den förra mångå gånger stätt i stor skuld till Banken, hvilken den dels aldrig återgäldat, dels helt och hållet annullerat. Beklagligtvis bar jag i detta hänseende satnma sorgliga erfarenhet som han, och jag är alltså af den bestämda öfvertygelse, att förr, än vi antaga andra regler, än de nu gällande, för Bankens styrelse och förvaltning, ingen säkerhet linnes, att ej, i afs. å Statens framfart med Banken, detsamma, som handt förr, åter skall kunna inträffa. Hr Ehrenhoff, som derefter yttrade sig, upgjorde en framställning äng; de olika verkningarne af Hr Lefréns förslag under ett skyddsoch ett frihandälssystem. Jag erkänner mig icke förstå hans deduktioti i detta afs., men vill blott i förbigående anmärka, att skyddssystemet, som under långliga tider här i landet gjort sig gällande, har lika litet kunnat motverka Bankens ruin, som jag antager ått det nuvarande frihandelssystemet kan göra det. Men vill: man ordna Bankens förvaltning på ett förnuftigt sätt, och gettöja D än i2 Febr n »rl. 011 sparsamhet och en ändamålsenlig tullagstiftning söka komma derhän att exporten åtminstone motsvarar importen, torde män kunna bortlägga all fruktan derföre, att icke de sedlar, Banken utgifter, skola fortfarande med silfver inlösas. I afs. på Hr Ehreiihoffs sista förslag, hvarpå hän äfven hos Hr Gr. o. Landtm, begärde propos., anser jag mig ej vid detta tillfälle böra yttra något.
Jag ser icke dessa skollärare ur den synpunkt, att de skola hela sin lefnad igenom hålla skola; ty jag tror, att en ung bondgosse, som 6 å 7 år förestått en vexelundervisningsskola, kan under tiden vinna emploj som bokhållare på ett bruk eller inspector på en gård och lemna sin plats som skollärare åt någon annan. Jag tror ingen fördel uppstår deraf, alt skollärare blifva så gamla, att pension för dem behöfver bestämmas; hvarförutan jag är öfvertygad, att när det fället skulle inträffa, så är allmänhetens godhjertenhet så stor, att den ingalunda skall tillåta den skollärare lida nöd, som en lång tid besörjt undervisningen i församlingen. Jag tror således, alt den allmänna välgörenhetskänslan icke bör tröttas genom några stadganden i förväg. Med mycket nöje antager jag dermot [Jr von Hartmansdorffs utbyte af ordet ambulatorisk, och sätter omgångs-skola i stället. Hvad angår samme värde talares anmärkn. vid ordet s o ckeu-bibliothek, så öfvergår jag äfven gerna till den åsigten, att det bör heta skol-bibliothek; men jag inskränker mig icke till det bokförråd, som Hr von Hartmansdorff ansett tillräckligt och med behofvet efter haus öfvertygelse öfverensstämmande. Jag önskade att detta bibliothek matte komma att innefatta populära afhandlingar i historia, geographi och naturkunskap, nemi. sådana skrifter, som af allmänheten kunna begagnas. I afseende på det fordrade kunskapsmåttet, anhåller jag att få yttra några anmärkntr. Jag anser nemi. intet annat maximi-eller minimi-belopp böra fastställas, än att kunna väl läsa och väl skrifva samt rälsna regula di tri; men jag ber att få fästa herrarnes uppmärksamhet på hvad jag menar med att väl skrifva. Jag menaiatt kunna skrifva Svenska språket efter grammatikens grunder: dertill fordras ovillkorligen, att grammatiken måste läsas i folkskolan, men under andra villkor än de, hvarunder vi sjelf ve inhemtat den.
Euphrosyne, den första kvinna, åt hvilken akademien utom täflingen gaf sin mindre guldpenning » såsom ett uttryck af sin aktning för hennes snille och talang », dog 1854 vid 69 års ålder, fru Cramér afled 1804, 78 år gammal, och fru Widström — ja, om henne måste vi bedja att få tala litet vidlyftigare. Ty här möter oss en särdeles vacker och rörande episod i akademiens historia. Född 1767 och dotter af den kände orgelbyggaren Forsberg och hans maka, visade Ulrika Karolina från unga år såväl vitter som musikalisk begåfning, hvarjämte hon synes hafva ägt en ovanlig fägring. Hon erhöll en för sin tid särdeles god bildning och hade förmånen af umgänget med sådana personer som Leopold och Thorild. Detta jämte vitter läsning utbildade hastigt hennes poetiska anlag, och vid 20 års ålder uppträdde hon redan såsom skaldinna. Att hon med alla dessa företräden måste väcka beundran var naturligt. Leopold har besjungit henne. Den eldige Lidner såg henne vid en kyrkokonsert i Stockholm och blef så intagen af hennes skönhet, att han improviserade en hyllningssång, i hvilken det heter, att hon vid altarets fot röfvar allas blickar från himlen till sig: » Ack, man glömmer sin Gud, harmonien och sig, Endast din skönhet man ser och blott på ditt snille man tänker. » Gift vid 23 års ålder, blef hon änka 1812 och fann sig då med flere barn i en mycket bekymmersam ekonomisk ställning samt måste såsom lärarinna söka sin utkomst. Hennes lyra, hvilken förr så ofta klingat (hon utgaf 1797 en diktsamling), låg nu glömd för näringsomsorgerna. Men år 1840 hade akademiens uppmärksamhet blifvit fästad på de ömmande omständigheter, under hvilka den fordom så firade författarinnan framlefde sin ålderdom. Hon var då sedan 1830 bosatt i Marie3tad, där hon inrättat en pensionsanstalt.