Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers pröfning vördsammeligen hemställa, det matte bifall lemnäs till den delén af ofvan, nämnde Nådiga Proposition, hvari föreslås, det må, i stället: för de förut atagne frivilliga afgifter, hvarje Mantalsskrifven person, intill nästa Riksdag, årligen erlägga 3 sk. Banco, likväl under föjande vilkor, nemligen: 1:0 Att desse medel upbäras tillika med de öfrige utskylderne. 2:0 Att medlen blifva förvaltade på det sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Instruöion den 17 December förleditår, för Direöionerne öfver LänsJjazaretterne i Riket och öfver Cur-anstalterne tils veneriska Smittans hämmande, föreskrifver, och de möjligen inom hvarje Län uppkommande öfverskotten blifva till den öfriga hälsovården derstädes använde. 3:0 Att de från Kongl. SeraphimerOrdens Gillet till Läns-Lazaretterne hittils utgående anslag, äfven hädanefter komma att fortfara, beräknade efter de sjukas antal, inom hvarje Län; och 4:0 Att det måtte åt Rikets Höglofl. Ständers, till StatsBanco, och RiksGäldsWerkens öfverseende valde Herrar Revisorer updragas, att granska Kongl. SeraphimerOrdens Räkenskaper med tillhörande Verificaiiotrer, i hvad de röra förvaltningen och redovisningen af ifrågavarande allmänna medel. I afseende på den till StatsUtskottets ompröfvande hörande delen af ofvannämnde Nådiga Proposition, eller orri bibehållande af de vid sista Riksdag till Curhusanstalternes utvidgande anslagne 8000 R;d, har StatsUtskottet, då dea 686 Stats nch ‘BeviUiiings-Utsk.
Då sådana misstag kunnat uppkomma under den tid, då bancofullmäktige ägde en så utmärkt nitisk, arbetsam oell skicklig secreterare, som afl. Banco-secreleraren Helsingius; så och enär en med så passande egenskaper för denna befattning begåfvad tjensteman åtminstone icke för närvar, torde vara att påräkna, synes nödvändigheten påkalla, att fullmäktige sättas i tillfälle att begagna ett biträde för berörde göromål. Denne person skulle, enligt Utsk:s förslag, få sig ålagdt att granska alia till fullmäktige inkommande uppgifter rör:de räkenskapsförhållanden samt att tillhandagå ej mindre fullmäktige än secreleraren med alla erforderliga utredningar i räkenskapsväg. Han skulle äfvenledes hafva sig ålagd skyldigheten att 76 D e n i5 Juli e. m. bos fullmäktige anmäla allt livad sorn vid den honom tillhörande granskning förekomme anmärkningsvärd!. Hr von Hartmansdorff liar, silvida jag rätt uppfattat den värde talarens mening, ansett, alt någon af bankens öfrige tjenstemän skulle kunna tillförordnas att sköta denna befattning, och att en annan honom underlydande tjensteman under tiden kunde förordnas att bestrida den förres vanliga åligganden. Dock som detta uppdrag, att, före fullmäktiges sammankomster, granska ifrågavar. uppgifter, 111.111., ingalunda är af den vidd och omfattning, att det kan belt och ballet medtaga D1 O en tjenstemans tid; så synes någon person icke uteslutande behöfva dertill användas. BancoUtsk. har af detta skäl icke kunnat instämma i bancofullmäktiges förslag, alt en särskild kamererare för ifrågavar. ändamål skulle antagas; och om en commissarie skulle förordnas att i fullmäktiges expedition bestrida denna befattning, så koni bancoverket möjligen alt sakna det biträde af honom, som verket på en mera vigtig och trägen plats borde kunna påräkna. För öfrigt kail jag ingalunda inse, att denne person skulle kunna tillerkännas egenskapen af projectmakare, då lian blott och bart vore revisor och räkenskapsbiträde.
Hvad åter vidkommer ersättningen af de summor, hvilka likaledes blifvit afförda, såsom utbetalda för cholerasjukes vårdande och anskaffande af sjukföda samt inköpandet af en ådersnäppare, så enär dessa utbetalningar icke sakna all gemenskap med ett utaf de i Högstberörde Kongl. Kungörelse uppräknade föremål, hvartill allmänna medel må användas, får Utskottet, serdeles med afseende å den utblottade belägenhet, deruti de inom Morlanda och Tjörns pastorat bosatta personer i allmänhet befinna sig, tillstyrka, att invånarne i dessa 2:ne pastorat, äfvensom i Fössbergs pastorat, hvarest enahanda utbetalning till ett mindre belopp jemväl förekommit, må varda befriade från den dem ålagda återbetalning af dé till sistberörde utgifter använda allmänna medel, utgörande, på sätt förut är vordet uppgifvet, en sammanräknad summa af Trehundrafemtioen R:dr 34 sk. 3 r:st., samt att Götheborgs och Bohus Läns Landt-Ränteri må för detta belopp varda ersatt af de, enligt hvad Utskottet inhemtat, till Kongl. Commerce-Gollegium numera influtna och härtill disponibla allmänna medel. Stockholm den 7 September 1840. Arik. till Exp. ZJtsk. den 8 Sept, kl. 1 e. m* Utlåtande , angående sökt befrielse från Götha CanaUBolag ålagd bevillning för utdelade vinstmedel. (Rgs. Afd.) Sedan Kongl. Kammar-Rätten, i anledning af derom i anmärkmngsväg vackt påstående, genom utslag af den 6
Uppå gjord och bifallen proposition af Herr LandtMarskalken, företogs det sednare af ofvanberörda Memorial nu punktvis , och blefvo de devi gjorda tillstyrbanden, i kraft af särskilda propositioner, af Riddersfcapet och Adeln antagna, blott med följande undantag. 378 £o Juli f. m. 1:0 Af förslagen till beläning å fastighet, hvaröfver ännu Yttranden af Bancooch StatsUtskotlen, voro att förvänta. 2:0 Af frågan om tullens förhöjande å utländsk spannmål, samt om Allmänna Ma* gazinsDirectionen, hvilken fråga skulle hvila, till dess OeconomieUtskottets Betänkande om Magazinsinrättningen till föredragning inkommit. 5:0 Af frågan om planteringar af Hampa och Lin, hvaröfver Utskottet, gemensamt med OeconomieUtskottet, särskildt sig yttrat. 4:0 Vid punkten angående tullförvaltningen, föreslog Herr Rosenschöld, i afseende på tulltjenstemännens aflöning, att, i stället för orden: bestämdt belopp, matte sättas, bestekndt och för deras utkomst tillräckligt belopp. Bifölls. Grefve Lil Ijener antz: Jag kan för in gen del conformera mig med de Ledamöter, som önska att Tullbetjenters tjenster och befordringsrätt må sättas i likhet med öfriga Tjenstemäns. Om icke Tullstyrelsen äger rätt, att befordra de pälitliga. och afsätta sådana, som äro försumliga eller för ■Den 20'Juli.'f. m. -mutor tillåta Tullförsnillning, skall Staten alltför mycket lida, och ingen kunna svara för författningarnas efterlefnad; ty sällan lärer en Tullbetjent så oklokt ställa sig, vid medvetande om Lurendrägeri, att han derföre lagligen kan fiån tjensten dömmas. Jag är deremot i högsta måtto af den tanka, att Tullbetjénte förses med goda lönevilkor, så att Tjensterna må vara begärliga för hederligt pålitligt folk, och att innehafvare af s-ådana sysslor .må vara rädda att dem förlora.
Slutligen har Herr Professoren dels föreslagit, att vården och den närmare uppsigten om Central-Hospitalerne måtte uppdragas åt förvaltningar af lika sammansättning som Curhus-Directionerne, dels yrkat att, då anledning förekommit, att hvarjehanda egendom under tidernas lopp frångått Hospitalerna, undersökning härom måtte anställas; •—. och Frän Hederv. Bonde-Ståndet Ett Memorial af, Riksdags-Fullmägtige från Gothland, Conrad Larsson och Eric Dettlofsson, som under klagan öfver det usla tillstånd Goth lands, för 6 år tillbaka, utdömda Lazarettsbyggnad företer, samt otillräckligheten af de medel, sorn Kongl. Seraphimer-Orclens-Gillét, af de från Länet ingående betydliga inkomster, årligen disponerar till Lasarettets 384 St als-Ut skottets underhåll, yrkat, att Gothlands Hospital oell Läns Lazarett måtte skiljas från nämnde Gilles befattning, samt Hospitals-intraderne , på hvilka Lazarettet är funderadt, ställas under Lazarettsoch Curhus-Direction och endast granskningar af de deröfver upprättade räkenskaper tillhöra Gillet; Conrad Larsson och Eric Detllofsson hafva för öfrigt ansett, att Hospitalsinkomsterne på Gothland borde destoheldre få bibehållas oförryckte inom Länet, enär sådant så väl instämmer med Kyrkolagens 28 Gap 2 §. som äfven blifvit särskildt, försäkradt genom Kongl. Privilegier , allt i från den Lid Gothland hörde under Danska väldet. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som först handlagdt desse särskildte Memorial, bar då deruti blifvit framstälde ämnen, som rörde ett af mensklighetens vigtigaste interesen, trott sig deråt böra lemna en särdeles uppmärksamhet. Bland de ömmande föremålen för medlidande och hjelpsamhet intaga utan tvifvel de olyckliga , som förlorat sina sinnens bruk , främsta rummet. Deras tillstånd , fördem sjelva högst beklagansvärdt, måste vara förtjent af varkunsamhet och deras sak hos mennisko vännen ej annat än väcka deltagande.
Dec. P. 497. — i anledning af Konungens Bref, angående betalning af f. d. Kongl. Famil]ens i Riket befintliga förmögenhet. Dec. P. 497- — angående verkställd granskning af de i StatsRådet förde Prolocoll. Dec. P. 5iq. — i anledning af Konungens Remiss uppå Creditorernes uti afl,ed ne Öfver Directeuren Kihlströms gäldbundna Bo underdåniga ansökning - med förslag lill förlikning i Rättegången angående del med bemälte ÖfverDirecteur ingångne arrende örn Ädelfors Guldverk. Dec. P. 5?.o. -— angående Strafflag för efterapning, förfalskning och utprångling af Vestra och Södra LånContoirens Assignationer på Banken. Dec. P. 5ng. — angående belöning för upptäckt af efterapare och förfalskare m. m. af Låne 10 - 146 Contoirens Assignationer. Dec. P. 579. — om åtskilliga anstalters vidtagande till öppnande af en Communication med Gellivare Jernmalmsberg m. m. Dec. P. 579. — Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, angående Postinrättningen och de deraf till StatsVerket inflytande inkomster. Dec. P, 579. — angående förändringar och tillägg uti den Instruction, som under den jo Junii 1812 finnes utfärdad för Riksens Ständers Revisorer öfver Bancooch RiksgäldsVerken. Dec. P. 726. — angående anordning uppå Banken af det Creditiv, Riksens Ständer beviljat till Spannemåls uppköp vid inträffande svårare missväxt. Dec. P. 726. — angående yrkad frihet till svedjande å Skattehemmans ägor. Dec. P. 727. — angående FabriksGesällers ställande under Tjenstehjonsstadga!!. Dec. P. 727. — angående Privilegia Exclusiva för nya i Riket förut okände Slöjdelnrättningar ra. m.
(Uppsatsen öfversedd och gillad af Iduns läkare.) (F O R T S. O. S L U T). 5Z&lt; m o t fräknar anbefallde redan för nära fyra r * hundra år sedan ofvannämnde mäster Hieronimus Brunswyg det giftiga kvicksilfversublirnatet, och den b e r ö m d e hudspecialisten i Wien, professor Hebra, känner ännu intet verksammare medel. Emellertid verkar detta som andra medel blott tillfälligt, t y o m det än fräter bort fräknarne, » Alldeles rätt! » g e n t o g han. » Den har så återkomma de likväl alltid hos dem, s o m hafva inte h ä n d t. solsken. P å sin besvärliga gammaltyska beskrifver han omständligt alnar ifrån m i n b ä d d. » sade j a g höfligt förargad. J a g b e - smör, äfvensom. D e n att förtiga! N u v e t jag, att medel för tänderna, kunde riskera att bli stämd. den är b r a. Syror upplösa tandemaljen o c h fördärfva tänderherre! » nas krona. Man kan uppställa det påståendet, att salicylsyran fördäfvat flere vackra, goda o c h starka tänEdvin Petterson Professor i vältalighet och spiritism vid universider än d e t fullständiga underlåtandet af deras vård skulle gjort. Man kan ej n o g varna för satetet i Pensaiola II. S. licylsyran, detta moderna tandskedvatten, o c h den s o m en gång blifvit gjord uppmärksam på dess skadliga verkningar, skall ej vara sen att bannlysa alla salicyltandmedel. Vi äga emellertid ett utmärkt medel, såväl för tänderna som för hyn, det är det där verksamma något, s o m finnes förborgadt i maj-dagg o c h mars-snö. Nattdagg bleker, därför måste linnet och ligga ute i det fria hela dygnet, där hvarest man bleker enligt gammal g o d sed. Kemisterna, s o m gärna ville veta allt, ville äfven veta, h v a d s o m egentligen åstadkom gräsbleket, o c h de utforskade hemligheten.
Vid besöket å fabriken hade fyndet af fjedern och lodet samt sedermera fabrikör Eliassons utsago om skottet och blixten gifvit detektiven en helt annan uppfattning om eldens uppkomst. Af fabrikören hade Hammar äfven erhållit det vigtiga af Brauner skrifna brefvet med underskriften »Arnold Lindqvist». Detta besök i E–tuna gaf anledning till anteckningarna: Visshet: Elden i Danielssonska fabriken var anlagd. Medlet var ett särskildt konstrueradt urverk, som på bestämd tid orsakade explosion i lätt antändbara och eldspridande ämnen. Arbetaren Strömberg var medveten om mera än hvad han vid förhöret upplyst. Brauner kände fabrikör Eliassons namn. Han skref ett lögnaktigt bref till denne och han kallade sig liksom hans älskarinna gjort: »Arnold Lindqvist». Antaganden: Danielsson var mordbrännaren. Orsaken var att utfå assuransbeloppet: 250,000 kronor. Frågor och aningar: Hade Brauner någon befattning med mordbranden? Stod han i affärsförbindelse med Danielsson? Fridolf Hammar öfvervägde icke länge, innan han fattade sitt beslut. Ännu hade han icke många bevis, men möjligheter funnos att kunna samla flera. Vittnen kanske också skulle kunna uppletas, att börja med hade han arbetaren Strömberg. Vissheterna voro ganska många, antagandena och frågorna ännu flera, och till allt detta hade kommit en aning, som ensamt den förtjenade en ansträngning för att antingen bekämpa eller också komma att »slå in». Och Hammar hade icke för afsigt att bekämpa aningen. Lördagen den 6 December 1890 begärde han tjenstledighet till och med Tisdagen den 6 Januari 1891, hvilket såsom redan nämts beviljades honom. Hammar måste göra sin aning till ett antagande. I så fall skulle ganska mycket kunna förklaras, som eljest vore svårt att förstå. Hade konsul Brauner någon del i elden; om han sjelf anlagt denna eller varit närvarande då det skedde, eller på annat sätt afvetat mordbranden, så vore det klart som dagen, att det måste vara honom synnerligen angeläget att kunna bevisa sitt alibi. Derför måste han uppgifva en annan ort för resan än den verkliga. Men Brauner hade i sin ifver gått för långt.
Ehuru jag utgår från den grund, att ingen proportion emellan silfverfonden och sedelstocken bör bestämmas, anser jag dock förunderligt, att man i ett betänk., der man strängt velat vidhålla denna proportion, likväl vill lemna en stor creditivrättighet för assignationer, hvilka, då de begagnas, skulle hafva till följd en stor rubbning uti proportionen emellan silfver och sedelstock. Frih. Ehrenborgh: Då jag begärde ordet, var det egentligen med afseende på uppläsningen af ingressen lill denna punkt. Jag var rädd för någon förvillelse genom de tryckfel, som der influtit, att der nemi. står 5 lill 8, då det skall vara i lill 5. Jag har ansett nödvändigt att härvid fasta uppmärksamheten. Hr von Qvanten: Vi äro nu komna till den vigtigaste delen af Utsk:s betänk., och hvarpå myntbesrämningens bestånd till en hufvudsaklig del beror. Utsk. har slått mellan två eldar. På ena sidan nödvändigheten att göra myntbestämningen orubblig för framtidan och å andra sidan aila de näringars interesse, som förut i Statsbanken fått en del af sina för lag. Nu har äfven fråga blifvit väckt om hypotheksföreningar, hvarom man mycket talat och skrifvit. BancoUtsk. har föreslagit, att i proc. af fastighetslånen skulle afsättas till hypotheksföreningar. Detta gör något mer än 90,000 r:dr. Reparliseras denna summa på alla 24 länen, får hvarje icke mer än 4)000 >:dr b:co, och huru vill man tänka sig tillvägabringande af hypotheksföreningar med denna lumpna summa. Ja^ yrkar högt på hypotheksföreningar, ty vi hafva af andra länder funnit, huru välgörande de varit. Länder, som genom krig varit förstörda, hafva genom dessa inrättningar blifvit upphjelpta. Dä vi hafva alt hoppas att komma till samma ändamål, vill jag nu begagna tillfället att anföra några motiver till stöd för införandet af dylika inrättningar.
B:ko förökad t årligt arfvode för dem hvardera, hvilket syntes destomera billigt, som lefnadskost*■» naden i länet under sednare tiden oerhördt stigit och svårighet derigenom mötte för bemälde tjenstemän, att med nuvarande arfvode bereda sig och sina familjer en tarflig utkomst, hos Öfverdirektören vid landtmäteriet anmält, det stor anledning vore för handen, att, derest nämnde arfvodes-förhöjning icke beviljades från nästa eller derpå följande års början, flere af de vid afvittringen anställde skickligare Landtmätare skulle lemna sina platser, till skada för göromålens behöriga fortgång, enär i sådan händelse tjensterna måste blifva, om ej stående lediga, åtminstone återbesatta endast med personer, som för afvittrings-ärendena vöre främmande; hvarjemte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkännagifvit att, sedan afvittringen i länet numera så fortskridit att under sednare delen af detta år och derefter sannolikt allt framgent, intilldess densamma klefve afslutad, en mängd afvittrings-förslag förekomma till afgörande hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, men omöjligt vore för Landssekreteraren att, jemte bestridande af de dagliga, nästan årligen ökade göromålen, kunna egna erforderlig tid och uppmärksamhet åt afvittrings-ärendenas behöriga handhafvande, för så vidt han ej skulle för längre eller kortare tider söka ledighet från Landssekreterare-tjensten och uteslutande sysselsätta sig med afvittrings-göromålen, det derföre vore nödvändigt att ett arfvode af minst 666 R:dr 32 sk. b:ko anvisades att från och med nästa års början årligen utgå till en särskild föredragande af afvittrings-ärendena, samt att, enär afvittringens skynd - 64 Bil. JK 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
I öfverensstämmelse med berörda utlåningsgrunder och med hufvudsaklig tillämpning af ej mindre de, i sammanhang med nyss åberopade beslut, af Rikets Ständer meddelade förskrifter, än ock de bestämmelser, hvilka vid beviljandet af tillförene sökta byggnadslån blifvit stadgade, hafva Rikets Ständer i förevarande ärende beslutat: l:o att, för återuppbyggandet af den i Juni månad 1847 nedbrunna del af staden Christianstad, bevilja ett lån å Ett hundratusen riksdaler; 2:o att detta lån bör af Riksgälds-kontoret utbetalas till stadens Drätsel-kommission, af hvilken lånemedlens fördelning emellan vederbörande tomtegare bör besörjas, under iakttagande, att låne-understöd endast får meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller af korsvirke med ifyldt brändt tegel och kalkrappning, samt att dessa understöds-belopp icke i något fall få öfverstiga trefjerdedelar af brandförsäkrings-summan för stenhus och hälften af försäkringsbeloppet för korsvirkeshus; börande lånesummorne för öfrigt lämpas efter de nya byggnadernes i kostnadsförslagen beräknade värde och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd; 3:o att
ÄrfdaBalken, Förmyndare åligger, skola hos Lagskiparne ega rtätn, och denna olikhet i åsigter ofta vore af menligt inflytande på Omyndiges rätt, hvilken dock borde af Lagen sorgfälligt vårdas, Herr “Lindqvist fö» reslagit, att herörde §. måtte erhålla följande» redaction : LagUtskottets Betänkande N:o 46. ”Äro flera Förmyndare än en, och vil”ja tlie dela förvaltningen sig emellan, tage '’thertill Domarens bifall och gore sedan hvar ”för sig redo och räkning. Hafva the barna”godset under samnad hand, svare the tå för ”förvaltningen en för alla och alla för en, ”och uppfylle allan skada, ther then omyn”dige något therigenom lidit; dock vare then ”ene ej skyldig, att umgälla then andres brott ”eller förseelse, theri han ej sjelf tagit del, ”eller then han ej genom nödig tillsyn kun”nat förekomma. Then Förmynderskap val ”och troligen förestått, njute then lön och ^vedergällning, som Rätten pröfvar skälig, ”utan han sig annorledes åtnöja låter.” Dessa med hvarandra gemenskap egande Motioner har Utskottet i öfvervägande tagit. Och hvad först angår Herr Friherre Hermelins förslag; så får Utskottet, öfver de serskilda punkter, hvaraf förslaget består, och efter den ordning, hvari de här ofvan äro anförde, afgifva följande yttranden : 1:0
Lorgare-8täudet oel» II. bonde-8tändet, att, i anseende till nu förändrade lörliäHanden, skulle utur redactionen uteslutas 8tatsoell Banco-Utskottens den i Beknipanäet upptagne specilicera<le 8umma ak livijen summa alitsa kommer att ur detta inoment utgä. Alom. a^Bar Blifvit af alla kvra Biks-8tänden Bifallet. Vid Alom. är af V. Lorgare-8tändet med anledning ak 8tändets i 2o:de puncten fattade Beslut, gjordt följande tillägg: "Bvaidörutau Lanco-Bulluiägtige äga, att, ''ont sadant erfordras, ytterligare silfver för Bankens "vinstmedel inköpa;" men som de öfrige trenne Ltänden sammanstämmande Bifallit Utskottens förslag i detta moment, förfaller förenämnde, ak Lorgare-8tändet gjorde tillägg. klom. eär väl af BlästeBorgareoeB Bonde8tanden olörändradt Bifallet, men Bidd. o. tkd. Bar ur detta mom. uteslutit oiden ^ca/cn/eracle tr/l F^ooo /l.af/' slZ/Ber /ö/' kvar/e droeB som uteslutandet af denna specilication öfverensstämnier med 3 8tänds Beslut att ur /j:de puncten utesluta dea der speciLcerade summan i anse Utskotten sig Böra Bemställa: att ll. Bräste-8tandet, V. Voigare-Ltandet oeB lk. Bonde-8ländet mage med Bädd. o. ^kd. sig förena i denna redactions-förändring, genom Bvilkens antagande mom. erBöll följande ordal/delve: de under samma tid ärligen ingående 2 procent af de BasligBetsIän B. 8t:r 182^ Beslutat. » „ Q v Utlåtande, Ato 2 k.
IV. B. 169. A. 369. V. E. 6. — för Enkan efter aflidne Majoren vid Kongl. Maj:ls Flotta, R. S. 0., Siwert Roland Öberg, angående. II. R. 277. VI. B. 28, 113, 116. A. 350. — för Enkan efter Hof-Gravöten och vice Professoren D. C. Forssell. II. R. 279. VI. B. 28, 113, 116. A. 350. — för Enkan efter Kansli-Rådet J. D. Valerius. II. R. 313. VI. B. 28, 113, 116. A. 350. — för Regements-Kommissarien J. L. Aberg. III. 384. R. 392. VI. B. 28, 113, 116. A. 343. — från Allmänna Indragnings-staten åt Läkaren vid Straffoch Arbets - ( 137 ) Arbets-fängelset i Malmö, Christian Henrik Åndersson. III. 384. R. 392. VI. B. 28. 113, 116. Å. 342. Pension, a Rikels Allmänna Indragning<-stal, angående rättighet för Balaljons-Chefen vid Krono-Ai bets-Corpsen, Majoren Jonas Gabriel Schander, alt erhålla sådan. III. 384. R. 393. VI. B. 28, 113, i 16. A. 342. — angående årlig sådan åt framlidne f. d. Stats-Rådet Samue! Grubbes Enka Margarelha Johanna Grubbe. III. 384. R. 393. VI.
F r u n med en ej i god mening ännu för mogna, nog dylikt? för del Jag dylika kök met vinna och min den komme hotande pigstrejken tror b e s t ä m d t, att om till s t å n d, s k u l l e hemdärpå i trefnad, husmodern finge m e r ledighet att sysselsätta sig m e d d e sina och skulle d ä r i g e n o m af, att äfven kvinnokonferensen frågan om om olöslig? ej Idun nu *. känsla Under n n i höst n ä m n d e s j u, att gemensamhetskök i kvinnliga minns jag få en lycklig hon vore människa. * I biografien öfver fru H a n n a Palme (Idun 1896, mr 16) läses: » I februari 1887 höll fru Palme i » NyaIdun » ett föredrag o m » Gemensamhetskök », hvarvid hon sökte utveckla de lättnader, s o m åtminstone för vissa kategorier af kvinnor skulle u p p k o m m a g e n o m anordnandet af kök, gemensamma för ett helt hus, samt i vissa afseenden gemensam hushållning. » Töihända anser fru Palme nu tiden vara m o g e n f ö r denna sin tankes närmare utvecklande äfven i tidningen I d u n! Red. hvilka d o c k tillägga, som en fru skurna, frun törs k n a p p t kasta en blick på har. landet. sig användaldrig rensat en sko äfven tjänarinnan praktblomma, som skjuter att lära tagen det m e d tacksamt sinne s o m en gåfva, sande, från himlen nedfallande stjärna, icke en doftande för den olika ett Motöfver en l y - som en Hur mycket / „yckan och Och af G u d s h a n d, h v a d h a n i n å d g i f v e r. i lyckans Xyckans bukett. bakom. kan beständigt, borde det icke vara så! Då Ljud, härliga ton, som min själ ' bedarar, långt, långt hän öfver fjäll och dal! Smält, ljufliga blick, smält bort i tårar din djupa, stormande känslas kval!