Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må ingen tro, att hans studier och upptäckter inskränkt sig till Biologien och dylika torftiga vetenskaper! O, nej! Lösningen af teologiens, filosofiens och politikans svåraste problemer hade han på sina fem fingrar; det fanns ingenting mellan himmel och jord, som ej hans filosofi icke blott drömt om, utan uppfattat, genomskådat och systematiserat. Det må således icke förundra oss, att han äfven uppgjort ett ganska fullständigt uppfostringssystem, tillbörligen indeladt i paragrafer och sträckande sig från den tidpunkt, då gossen (flickorna voro ej upptagna i systemet) plägar få sin första tand, till den, då han skall ingå i det medborgerliga lifvet. Detta system, som han af goda skäl ej vågade offentliggöra till mensklighetens bästa, skulle han dock gerna i hemlighet velat tillämpa på en egen planta, förvissad, att denna, vattnad af sådan visdom, måste uppvexa till ett hela jorden beskuggande träd. Såsom filosof och naturforskare hade det dessutom varit af stort intresse för honom att med egna ögon få följa den genetiska utvecklingen af själsförmögenheterna och derigenom komma på spåren, huruvida det verkligen hos menniskan gifves medfödda idéer, till exempel Guds-idéen, såsom filosofen Cartesius påstår, men hvilket filosofen Bengt Skytte var böjd att bestrida. Vi veta nu, hvarför herr Bengt så lifligt önskat att ega en son; vi veta äfven, att det outransakliga Ödet vägrat honom denna gåfva, utan tvifvel till stort men för menniskoslägtet. Med desto varmare intresse hade han derför omfattat sin brorson, men då han insåg, att brodren Johans religiösa åsigter lade ett oöfvervinnerligt hinder i vägen för honom att försöka sitt uppfostringssystem på Adolf, måste han inskränka sig till att i hemlighet inverka på dennes andliga utveckling. Det var herr Bengt, som satt de första kätterska skrifterna i den unge studentens hand och väckt hans håg för forskning och undersökning. Härigenom uppkom dem emellan en förtrolighet, som ännu mer befordrades af riksrådet Bengts ungdomliga lynne och sprittande väsen, så himmelsvidt skildt från lagman Johans sträfva och kärfva natur.
Sedan koinmer en eroti.slr afdelning, hvilken Iranske utan skada lrunde h a h a varit litet mer summariskt behandlad. Efter slutad kurs lroininer Ebba som sjulrsköterslra till on af sjul&amp;einmets läkare, hvars Omor är sjuk. Den unga doktorn behandlar henne till att börja ined mycket högdraget, men då han ser sin mor, soin han tillber, allt mer fästa sig vid sin lilla sjulrslröterslra, fåer afven han intresse .för henne, och detta intresse öfvergaï snart till Icai ' lek. Ebba älskar oklrså doktorn, men han är ateist och hon är laisten, hon afslår d&amp;för, fastiin med blödande hjgrta, hans gif-. ' Doktorn, som blir förtviflad öfver hennes vägran, reser strax utomlands och gifter sig där i sin bedröfvelse med en annan. Efter moderns död kominer doktorn till Sverige med sin unga maka, sjuknar i difteri, blir skött af Ebba, och dör som kristen, lycklig och nöjd. Afven. Ebba känner sig darefter mera lycklig ain nagonsin och finner sig nu fullt tillfredsstiilld i utöfvandet af sitt kall. En ren och god anda genomgår boken, som vi åt flickor öfver 15 å.r till det bästa kunna rekommendera. Ädel kraft af C. Wagner. Ofversiittning fr8.n franska originalets .sjette upplaga. Ofverskrifterna på de mer an tjugo kapitel, som boken innehå.ller, visa oss bäst hvad som &amp; r föri: s syfte. trohet^, enkelhet^, Mannaheders, oDen inre vaktenn, m. fl., iiro ju alla yttringar af den ädla Irra&amp;, som förf. önskar skall vKcka och egga lifsgliidjen och hoppet hos ungdomen. Härmed menas dock unge man, hvilka l h n a t den första ynglingaiildern bakom sig, icke unga kvinnor; dessa, likasom kvinnan i allmanhet, äro förbigångna eller stallda i en skugga, som icke ä r för dem fördelaktig. SA t. ex. i definitionen p i mannens och kvinnans heder eller i anekdoten i företalet.
Likaså kunde hästantalet förminskas äf en annan anledning; ty man finner, att hästar, underhållna endast för skjutsning, äro på annat sätt underhållna, än de hästar, hvilka stundom skola draga tunga lass och stundom gå i carriere för skjutskärran, Såsoro motstycke till den upplysning, Hr Cederschjöld afgifvit, får jag upplysa, det jag kan trotsa den värde ledamoten alt i den landsort, jag bebor, finna någon sjelfägande bonde, som önskar alt bibehålla skjutsningen. Orsaken är local, nemi. den, att der har man kreatur, sorn förtjena att kallas hästar och kunna draga lass; hvaremot roan på andra ^tällén vid de stora landsvägarna, der skjuts ofta utgår, har sådana stackars djur, sam man kan läsa bref igenom, och hvilka icke duga till annat än att skjutsa med. Alf man af dem vill draga så mycken fördel sorn möjligt, är naturligt, men länder ti11 föga heder för deras djur, sorn sådant önska. För resten får jag blott upprepa min anhållan om propos. tid bifall å förevar, punkt. Den 17 November e. m. 181 Hr Cederschjöld: Jag vill blott i anledn. af Gr. Horns framställning taga mig friheten nämna, att de uppgifter, jag åberopat, blifvit mig lemnade af husbönder och icke af deras drängar; och liera hafva sagt mig, att de skjutsade sjelfva för att kunna taga vara på penningarna och vårda sina hästar. Jag vill för öfrigt icke bestrida nyttan af skjutsentreprenader. Jag skulle blott önska, att i hvarje län klefve enhet, så att icke entreprenader linnas på ena stationen, men icke på den andra, i hvilket fall sådana olägenheter i Sverige skulle uppstå, som Hr v. Hartmansdorff uppgifvit äga rum i Norrige. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: En värd talare har förklarat sin ovilja emot skjutsentreprenader i allmänhet; men jag får erinra, att bönderna älven för närvar, äro på sitt sätt entreprenörer af skjutsning, ehuru mindre frivilligt. Jag tror, att man bör föredraga den frivilliga framför den tvungna entreprenaden.
Maj:t genom beslut af den 13 November 1863 förordnat, att den del af Orsa finnmark, som utgjorde Hamra kapell-lag och hvartill den till Mora socken förut räknade, men enligt Kongl. Maj:ts beslut den 18 September 1863 i fråga om afvittring till Orsa socken hänförda Fogelsjö by jemväl hörde, skulle skiljas från Stora Kopparbergs län och Östcrdalarnes domsaga och öfverflyttas till Gefleborgs län samt Vestra Helsinglands fögderi och domsaga, hvilken förändring i judicielt hänseende trädt i verkställighet den 1 Januari 1865, har Kongl. Maj:t, uppå af Häradshöfdingen i Österdalarnes domsaga Pehr Erik Bosceus gjord och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kopparbergs län förordad ansökning om godtgörelse för den minskning i inkomster, som till följd af berörda förändring drabbat Bosmus, nu föreslagit att ett belopp af 150 R:dr R:mt i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. måtte på Allmänna Indragningsstaten uppföras för att årligen Irån och med år 1865 komma Bosmus, så länge han innehar Österdalarnes domsaga, till godo såsom ersättning för minskad inkomst af domsagan genom förändring af dess område. Euligt hvad handlingarne utvisa, har Häradshöfdingen Bosaeus undfått ovilkorlig fullmagt å häradshöfdinge-embetet i Österdalarnes domsaga, vid hvilket förhållande och då, med hänseende till de angående inkomsterna från det domsagan numera frånskiljda området meddelade upplysningar, det äskade beloppet icke synes vara för högt beräknadt, Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte för Häradshöfdingen i Österdalarnes domsaga Pehr Erik Bosatus uppföra å Allmänna Indragningsstaten ett årligt belopp af 150 Riksdaler, att från och med år 1865 och så länge han nämnda domsaga innehafver, till honom utbetalas såsom ersättning för minskade löneinkomster. 5:o.
1 Tygvaktare vid ArtilleriFörrådet dito 600. 1 Kammarskrifvare dito 220. 3 o. 1 Förvaltare vid Ekeoch FuruVirkes samt SlitugeFörrådet Lön 5oo. — IÖ. 1 ContoirsSkrifvare ♦ ♦...♦ dito i5o. — 4o. r Förvaltare vid VarfsInventariiFörrådet ♦ ♦.♦♦♦ dito Coo, — i5. 1 Kammarskrifvare * dito 220. — 4°* r Förvaltare vid Artillerielnventariioch FastageFörrådet dito O O '<D — 10. 1 ContoirsSkrifvare dito z5o, — 3o. r Förvaltare vid Mechaniska Förrådet ♦♦♦♦♦♦♦ dito 5oo. — 15. 1 Kammarskrifvare, sorn afven biträder hos Departementschefen dito 220. _____ 5o. T Expeditionsbokhållare ♦ dito •O O — i5. 1 Kammarskrifvare hos Equipage-mästaren * . ♦ . ♦ dito 220. — i5. 1 Dito hos Tygmästaren dito 22O4 — 15. 1 Dito hos ConstructionsDepartementsChefen ♦ ♦ ♦ . ♦ dito 220* — Denne Kammarskrifvare aflönar Timmermännen och Handtverkarne och åtnjuter derföre arfvode 120. — 20. 1 MaterialFörvaltare vid SjöCastellerne . Lön 3oo. — 3o. 1 Proviantmästare vid Magazinet dito O O — 3o. 2 Kammarskrifvare, Lön å 220 R:dr . ♦ • ♦ 44o. — 12. 1 Vaktmästare 4 Kammardrängar, Lön å 100 R:dr ♦ ♦ ♦ 4oo. — 28,i5o Civilstaten i Stockholm. 5o. 1 Secreterare och Audi teur Lön O O — i5. 1 Canzlist , dito 220. — 6. 1 RättegångsVäbel dito i5o. — 80.
Man må hafva förtroende till sin Styrelse eller icke, hvad dess hushållning med statens medel angår, så är det en säker sats, att ju mer hon får, ju mer vill hon hafva. Jag bestrider visserligen ej, att sjelfva behofvet existerar; men jag vill söka dess fyllande från andra källor, än ökade skattebördor. Jag kan icke neka, att det är med smärta jag finner, att Gr. Horn tillstyrker anslaget. Då jag icke kan annat än gilla premisserna uti Hr Gr:s yttrande, kan jag likväl icke förlika mig med conclusionen, som stadnar i ett tillstyrkande. Jag står ensam om min mening; men jag har icke kunnat hindra mig att öppet uttala densamma såsom min enskilda öfvertygelse, deruti jag icke funnit mig vederlagd, ehuru jag ser, att jag kommer att stadna i en sådan minoritet, att jag nödgas åtnöja mig med min reservation. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag har under de föregående öfverläggningarna om utgiftsstaterna icke yttrat mig, eller med min röst bi träd t de personella anslag, som blifvit beviljade, icke af det skäl, att jag betviflar nödvändigheten Den 15 Augusti f. m. i5 deraf, ty derom har jag varit fullkomligen öfvertygad, äfvensom jag sett med hvad noggrannhet förslagen blifvit uppgjorda; icke heller derföre, att jag betviflade, att de kunde utgå utan känbert ökad börda för nationen, ty jag har sett, huru klokt man beräknat statens inkomstkällor; utan orsaken har varit den, att, då jag ansåg sannolikt, att icke alla behof kunde uppfyllas, jag trodde, att man borde spara sina krafter för de oundgängligare behofven, nemi. försvarsverkets iståndsättande. I afseende på ingressen till den siste värde talarens första yttrande an£r jag mig böra göra rättvisa åt den loyaute', som militära ledamöter inom detta hus iakttagit; ty huru starkt behofvet må vara i afseende på de personella anslagen, har dock ingen yrkat något i den vägen. För öfrigt kan jag icke annat än högligen ogilla den satsen, att StatsUtsk. för Representationen bort framlägga fullständigt förslag äfven öfver reservförråden.
Uppå H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs i ani. häraf framställda propos. beslöts att med pröfningen af LagUtsk:s ullåtm N:ris 44 och 45 skulle anstå lill morgondagens plenum. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 12 och 13 dennes på bordet lagda mern. N:o 130, om sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, i ani. af Utsk:s betänk. N;0 114, rör:de Folkundervisningen i riket. 0 Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 12 och 13 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 131, i ani. af återremiss utaf betänk. N:o 118, ronde väckte motioner om förändring af mått, mål och vigt samt mynt. 1 sammanhang härmed anmälde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, till afgörande BankoUtsk:s d. 2 och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 70, i ani. af väckte motioner om deciraalsystemets in förande i afseende å mätt, mål, vigt och mynt, hvilket utlåt., enligt R. o. Ad:s d. 6 dennes fattade beslut, hvilat för att förekomma jemte Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nu föredragna utlåt. Den af Kontraktsprosten Söderberg vid Allra. Besv.- o. Ekon.Utsk:s förevar:de utlåt, fogade reservation uplästes på be gäran af Frih. Cederström, Rud., som derefter yttrade: Villigt bör jag medgifva alt de, i Ekon.Ulsk:s nu inför R. o. Ad. uplä - 218 Den 11 Augusti. sta utlåt., införda vigtiga förbehåll utgöra lika manga verkliga förbättringar af dess i ämnet förut aflåtna förslag; men jag kan ej godkänna de grunder, hvarpå alltsammans hvilar.
Efter att häröfver inhemtat Bruksförvaltarens utlåtande, hafva Fullmägtige yttrat, att, ehuru skollärare-tjensten vid Tumba, att döma af det från början anslagna mindre lönebeloppet, sannolikt icke varit afsedd att innehafvas af gift man, samt denne lärares nuvarande lön, deruti inbegripen den vid sednaste riksdag beviljade förhöjning, kunde anses Öfverstiga den aflöning, som i allmänhet bestodes folkskolelärare, Fullmägtige likväl, med afseende å de af Eriksson anförda omständigheter, äfvensom derå, att han med synnerligt nit och skicklighet, till full belåtenhet, i snart 8 år skött sin mödosamma och vigtiga befattning, ansåge sig, i enlighet med inspekterande Fullmägtigens förslag böra hemställa, att de åt Skolläraren å stat uppförda, in natura utgående förmåner af 4 tunnor råg och 2 tunnor malt måtte förhöjas till enahanda belopp, som för andre Bokhållaren vore bestämdt, eller 5 tunnor råg och 3 tunnor malt, samt vedanslaget ökas från 5 till 8 famnar, och kontanta lönen bestämmas till 450 R:dr, jemte 150 R:dr såsom arfvode för undervisnings meddelande i söndags-skolan, hvaremot ljusanslaget, utgörande 2 lispund, syntes böra bibehållas oförändradt. Hvad Fullmägtige i omförmälda måtto tillstyrkt, har Utskottet ansett sig böra biträda, och får, till följd deraf, hos Rikets Ständer föreslå: 4:o att de åt Skolläraren vid Tumba bruk anslagna aflöningsförmåner må i brukets stat upptagas som följer: lön 450. arfvde för undervisning i söndagsskolan 150. 600. Natura-förmåner: 5 tunnor råg, 3 tunnor malt, 8 famnar ved och 2 lispund ljus. Under förutsättning, att de af Utskottet i 3:dje och 4:de punkterne gjorda framställningar varda af Rikets Ständer bifallna, torde dels Utskottet få sig uppdraget att, i öfverensstämmelse dermed utfärda och Banko-futlmägtige meddela den aflöningsllih. Ull R. St.
Utskottet har erfarit, att uti de fleste Läns Räkenskaper Curhusniedlen blifvit, emot tydliga stadgandet uti 7 Morn. i K. M:ts Nådiga Kungörelse af den ro Mars 1824, med LazaretlsMedlen sammanblandade. Men då en detailerad utredning häraf skulle fordra en ganska lång tid, har Utskottet ansett sin åtgärd böra inskränkas till en blott anmälan af berörde anmärkte förhållande, desto hellre, som det hufvudsakligen torde böra ankomma på Länets Innevånare sjelfve, att tillse, att de af dem sammanskjutne medel varda till deras ändamål använde och behörigen redovisade. Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden i åtskilliga delar af Ståtsregleringen* Elter erhållen del af de Beslnt, RiksStånden fattat, * 458 Stats -Utskottets i anledning så väl af Utskottets Förslag till reglering af RiksStatens Utgifts-Titlar för år i83o och följande år, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande, sorn de ytterligare utlåtanden i berörde ämne, hvilka till svar å gjorda anmärkningar blifvit af Utskottet afgifne, har Utskottet funnit, att af de i desse Förslag upptagne Frågor så vidt de röra i:a och 2:a HufvudTitlarne, följande icke blifvit difinitivt afgjorda; hvadan de derutinnan fattade skiljaktige besluten, med förslag till sammanjernkning jemte YoteringsPropositioner, i den händelse att Frågorne blifva till Förstärkta Stats-Utskottels afgörande öfverlemnade, nu anmälas. Den i 6:fe Puncten af Betänkandet N:o i?.5, om i:a HafvudTiteln j af Utskottet tillstyrkta tillökning med 1187 R:dr 37 sk. 4 ri förut varande anslag 28,848 R:dr 4o sk. 5 r. för Kongl. HofStallets utfodring, hvilken tillökning II.
Med äter uprcpandet af berörde stäk, bör jag dock destomindre beswära Högloft Riddcrstapet och Adeln, som mine anmärkningar i deras widd allaredan wid början af Ventilation om förewarande §, blifwit uplästc, utan jag sär endast nu samma stäk änpo ödmjukeligen äbcropa. Men mig tor, be likwäl derhos tilläkaS tillägga en mig härwid före, kommande omständighet, som icke synes sä aldeles oförtjent af nägon npmärksamhet, i afseende pä frägan om voteringarnes anställande uti Utskotten per cspika; ben nemligen, att om framdeles möjiigtwis hända stul, le, att Högloft. Riddcrstapet och Adeln önskade ätcr, winna de, wid denna Riksdag, eftcrgifne rättigheter, att uti Ulffotten hafwa dubbelt antal Ledamöter, emot hwarthera af de öfrige Riks^Ständen; sä skulle ett nu till »vidtagande beslut uti Utskottm votera per capita, blist Den 20 October. 4491 kstifwa hinderligt för en flik önskad förändring. För öfrigt wägar jag ödmjukast anhälla, att med anledning af ofwanbcrbrde mine anmärkningar, till Högloft. Riddcrskapct och Adelns bfwc> läggning och decision mätte proponcras: Om icke 1:0 första Momentet uti § quDliionis innehällande, att wälen uti Utskotten icke företagas, med mindre twä tredjedelar af Ledamöterne äro närwarande, mä undergä sädan förändring; at minst kwä tredjedelar af hwarje StändS Ledamöter böra wara tillstädes: 2:0 omröstningarnc i Utskotten, mäge hädanefter säsom hitintills skedt, wcrkställas StändswiS och icke efter ConstitutionS - Utffottets förflag pär capita.
Maj 1815 för försummad snöplogning och skottning stadgade påföljd vara af behofvet påkallade, hvarvid Utskotten utgått från den åsigt, att på de orter, der snöploglag äro inrättade, bör ansvaret drabba den, som är hufvudman för ploglaget eller den så kallade plogfogden, derest han underlåter att å de öfrige delegarne utfärda kallelse till snöskottning, da deraf göres behof, men deremot desse sednare, om de försumma att hörsamma kallelsen eller att ordentligen verkställa skottningen. Hen då vid tillämpning af dessa grunder, det icke undfallit Utskotten, att, derest vid svåra snöfall snöploglag kunde åsidosätta snöskottningsskyldigheten utan annat äfventyr, än att hufvudmannen skulle plikta det ringa" beloppet af 3 R:dr 16 sk.,'ploglagen kunde icke sällan finna Bih. i'.ill B. Besv. och Ekon.-Unketlent Betänkande, fl.o 4. det mera med sin beqvämlighet öfverensstämmande att sammanskjuta denna mindre betydliga bötessumma, än att verkställa snöskottningen, hafva Utskotten, med fästadt afseende å angelägenheten deraf, att det för ifrågavarande försummelse stadgade vite må kunna verka till det dermed åsyftade ändamål, att allmänna vägarne vintertiden hållas farbara, ansett nödigt, att, då plogfogde låtit berörde försummelse komma sig till last, det nu stadgade vite af 3 R:dr 16 sk. må höjas til! 6 R:dr 32 sk., hvadan Utskotten föreslå, att Rikets Ständer hos Kong]. Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte, med ändring och förklaring af 2 mom. af Kongl.
Om ej detta kan låta sig göra, ser jag intet, sorn hindrar en lag, hvilken ålade förmyndare, att genast aflemna de contanta medlen till Riksgälds-Contoret, som kunde uppdragas att förränta dem, hvarigenom myndlingen hade sin säkerhet bevarad. Om intet af detta kan ske, ser jag ej, hvarföre det närvarande icke kan bibehållas med undanrödjande af de olägenheter, som hittills ägt rum. Man har nemligen anfört såsom skäl emot närvarande förhållande, att en långifvare ej kunde vinna säkerhet, att låntagaren ej innehade något förmynderskap. Man kunde derföre blott stadga , att på ett ställe till exempel i Högsta Domstolen skulle föras register öfver alla förmynderskap, och att Domare, så snart förmyndare tillsattes, genast till detta ställe derom skulle gifva rapport. Den, som sökte lån, behöfde då endast ett utdrag utur detta register. Något af delta bör vidtagas, innan man borttager det, som finnes. Jag instämmer således med dem, hvilka begärt återremiss, hufvudsakligen derföre, att jag af ett annat Betänkande utaf Lag-Utskottet funnit, att det afstyrkt inrättande af förmyndarekamrar, och således ej vidtagit någon åtgärd alt försäkra omyndigas rätt. Herr Tham, Wolrath: Jag skulle hafva mycken betänklighet vid att bifalla Be - 2o6 Den 7 Maji f. ra. tänkandet, om jag ej vore öfvertygad af erfarenheten och de skäl Friherre Ehrenborgh anfört, att den tysta förmonsrätteu i det hela är illusorisk, och ej gifver någon riktig säkerhet, då det ej är svårt för hvilken förmyndare som helst, att på några månader skaffa sig af med förmynderskapet, och erhålla lån, samt sålunda postponera förmyndersknpet. Det är med den öfvertygelse, att den tysta förmonsrätten ej gifver den säkerhet som fordras, och med. öfvertygelse att Intecknings-Verket behöfver förbättras, som jag instämmer uti bifall till Betänkandet.
Folkets frihet och välstånd är derstädes för mycket beroende under lagen, för att genom tvetydighet deruti kunna äfventyras; och följaktligen måste alla så beskafFade ofullkomligheter afhjelpas och rättas. Ibland lagparagrapher hvilka äro mörka och otydliga samt altså i tillämpningen tydas, icke efter behof eller partens önskan, utan endast efter domarens eget godtfinnande, oaktadt detta sednare rätteligen bör, i fråga om friheten 164 Den i Mars e. m. att begagna fullmägtig, vara underordnadt det förra, förekomma r och i §§. uti i5 Cap. Rätteg.-balken. Enligt i §. är det domaren, som har rättigheten att pröfva, om en i brottmål anklagad person tarfvar hjelp i rättegången. Som likväl en dylik pröfningsrätts utöfvande af domaren icke bör vara lagmeningens syftning, då ingen kan bättre, än den tilltalade sjelf, pröfva ett slikt behof, föreslår jag vördsam!, att orden "pröfvar domaren, att han (den anklagade) hjelp i rättegången tarfvar, må förändras och få följande lydelse: Anser han sig behöfva hjelp i rättegången. Jag finnér dessutom denna förändring i lagtexten så mycket mera nödvändig, som här i Sverige, åtminstone bland den obildade hopen, den tanken, tvärtemot hvad i alla andra civiliserade länder är antaget, ännu är rådande, att om det just icke är vanhederligt, är det åtminstone icke lika hederligt att vara fullmägtig i brottmål som i tvistemål, oaktadt den händelse lätt kan inträffa, att en för brott tilltalad person är alldeles oskyldig.
Det har påvisats, att en stor del af sådana sjuka varit tvungna att äta fort, t. ex. arbetare, som ha kort tid, resande, som i all brådska få kasta i sig något hett vid buffeterna, o. s. v. D:r J. A. Schilling skrifver härom: » Ännu nödvändigare än pepparflaskan och saltkaret hör en termometer till hvarje bord, hvarje buffet, annars besannar sig till sist: Den som ej ser på termometern, han får en gång bittert ångra sig. » Hvilka värmegrader beräknar man då för de vanligare dryckerna? Vi uppställa här i sammandrag en liten vägledande lista: Mjölk för dibarn 38 grader Celcius, lika med modersmjölken. För vuxna är mjölken vid 1 6 — 1 8 grader mycket förfriskande. Direkt från jufret är den 3 4 — 3 5 grader. Kallare än 1 6 — 1 8 bör den ej vara. Kaffe och te. Bägge dessa njutningsmedel drickas ofta vid 6 0 — 6 5 grader. Kaffe släcker ypperligt törsten, om det blott håller 1 5 — 2 0. Öl borde ej drickas under 12 grader. Vid 8 grader är det isande kallt; bäst är det vid 14 — 16. Detsamma gäller om sodaoch seltersvalten. För dricksvatten ligger den vanliga temperaturen mellan 8 — 16 grader. V i d 12 grader är det angenämt och friskt, vid 6 — 7 allt för kallt, vid 20 grader fadt och illasmakande. Hvitt vin bör som bekant vara kallare, endast 10 — 12 grader, champanj endast 8 till 10. Till sist endast den anmärkningen, att naturligtvis för magsjuka ett dubbelt så noggrant aktgifvande på näringsmedlens rätta temperatur är af nöden. Mycket beror af sådana småsaker, och de inverka oerhördt vid bevarandet af den dyrbara skatt vi kalla: h ä l s a J u v e l -, g u l d - och s i l f v e r a r b e t e n, passande till lysningsoch lägsta pris efter dagens kurs å silfVer. Billisra. r j r i s e r. - Marie H. hederspresenter. G n i d - m e d 1. — Bref besvaras omgående. IDUN 1893 Teater och musik.