Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men — säger man — Sverige är ett spanmåls-exporterande land, och vårt spanmålspris måste således bero af priset på verldsmarknaden. Meri om man ser närmare på saken, så befinnes det, att då verldsmarknadens spanmål kommer hit, så får den ingå tullfritt, men då vår spanmål kommer på verldsmarknaden, så mötes den flerestädes af importtull, hvaraf följer, att då den främmande spanmåles pris tryckes endast af transportkostnader, så trvckes vårt spanmålspris både af transportkostnaden och tullsats. Hvad gagn hemtar nu Sverige af denna generositet, då landet numera endast högst undantagsvis kan behöfva utländsk spanmål? Det må då vara ursäktligt, om man lör 10 år tillbaka, då spanmålstulleri borttogs, icke så noga öfvervägde hvad som komma kunde. Vi voro då, så att säga, uppe i smöret, och antagligt är, att man då icke trodde på möjligheten af sådana prisfall, som dem vi sedermera upplefvat. Af skadan blir man vis, men icke rik, säger ordspråket. Örn R. St:r hafva begått en oförsigtighet i att borttaga spanmålstulleri, så vore det ju en oklokhet att, i stället för att rätta sitt misstag, förnya detsamma. Det förefaller då, som andra nationer betett sig försigtigare, ty icke föll det Frankrike, icke England, Tyskland, Holland, Schweiz med flera europeiska länder in att så der i 458 Den 23 April e. n>. en hast resonnera bort sina spanmålstullar, och likväl är landtbruket uti dessa länder framför Sveriges landtbruk gynnadt af ett blidare klimat, större kapitalstyrka, bättre kommunikationer m. m. Men vi Svenskar, vi äro ett besynnerligt folk. Vi kunna någon gång vara tröga att komma oss åstad, men då vi komma oss åstad, så vill det gå — såsom ordspråker säger — öfver stock och sten. — Det är, örn jag så må uttrycka mig, stål i lynnet, som Svensken saknar, under det att han sköter stålet bra, då det kommer i bans band.
Skälet ytterligare, hvarför en sådan anstalt ifrån Statens sida icke skulle vara behöflig, ulan snart sagdt skadlig, hemtas derifrån, alt qvinnans spher är helt annan än mannens, som är obegränsad, hvaremot hennes är afskild, obemärkt och inskränkt inom det husliga lifvets trånga gränser. Detta vill jag visserligen icke neka, tvertom har jag i min motion medgifvit, att den bör så betraktas; men då det städse visat sig, att, om äfven Utskins åsigter gillas, man icke kan tränga tillbaka qvinnans uppfostran inom ensamt det husliga lifvet, och om än detta lyckats, man likaledes funnit, att i allmänhet mödrarne hvarken haft tid eller kunskaper eller skicklighet alt i allo befatta sig med sina döttrars uppfostran; så är det ett besynnerligt skäl af Utsk:n att laga det för bildande äfen anstalt, som ungefärligen afser bildande af elever, men för alt bilda elever är det nödigt att man har clever. Tredje skälet, sorn Utskm hemta för sitt afstyrkande, är det, att om Staten komme alt ^organisera en sådan skola, skulle den hafva en sådan stadga och fasthet att, som Utskm uttrycka sig, den blefve oböjlig och saknade den mjukhet, som flickans behandling fordrar. Hurudana skolor Utskin skulle vilja hafva för fruntimmersundervisningen är svårt att förstå, ty jag kan ej föreställa mig, att en privatånstalt, som saknar allt stöd och sammanhang, der ingen stadga och fasthet finnes, kan äga bestånd; åtminstone har jag, under den tid jag sysselsatt mig med denna undervisning, funnit, att just den stadga och fasthet en sådan undervisningsanstalt, äfven som privat lyckats ernå, bidragit till de goda följder, som den möjligen kunnat' utveckla.
Beträffande åter arbetad agat och bernsten, beredda fiskskinn, spritad fjäder, arbetad perlemor och sköldpadd, så torde dessa äfvensom nedannämnde mindre betydliga artiklar lämpligen kunna ur taxan uteslutas och allt efter deras beskaffenhet inbegripas antingen under artikeln slöjdevaror ej specificerade, eller under den i tarifen sist förekommande rubrik för »varor, som icke kunna hänföras under »någon af de i taxan upptagna bestämmelser», i afseende å hvilken föreslås, att den må fördelas i 2 underafdelningar, den ena för råämnen med tullfrihet vid införsel, och den andra för mer eller mindre bearbetade varor, med antagande för densamma af lika tullprocent, som för ej specificerade slöjdevaror komme att föreslås. De artiklar, med hvilka berörde åtgärd synes böra vidtagas, äro följande: bläckpulfver eller substans, äfvensom skrifbläck, för hvilket speciel bestämmelse i taxan jemväl förut saknats; bouillon de poche; cement; coraller, äkta, arbetade; flintor, huggna; fnöske, beredt; fyrverkeriarbeten, lust-; jäst, comprimerad; kli, af andra ämnen än spanmål; lunta; läster till skoarbeten; musslor, insyltade eller saltade; puder; rigabalsam; smink och sminkflor; solfjädrar, samt ympvax; — hvaremot arbetad alabaster, äfvensom arbetad marmor, mosaikarbeten och serpentinsten, torde med deras uteslutande ur taxan böra hänvisas till enahanda tullbehandling med sten, ej specificerad, arbetad. Lit. G. Alun. Antimonium. Apoteks varor. Askar och dosor. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 21 Med anledning dels af hvad Kongl. Maj:t behagat yttra i fråga om tullfrihet vid utförsel för inhemska produkter och tillverkningar, som ännu äro med utförselstull belagda, dels af de rörande utförseln stadgade allmänna grunderna, hemställes i underdånighet, att följande artiklar må, med hänsigt jemväl dertill, att, på sätt af bilagan lit.
I7* (Banco-Fullmäktiges Berättelse, §. 4i-) Af anledning, att den uti 142 §. af Banco-Reglementet intagna tariff, hvarefter afgifter för Depositions-hvalfvels begagnande skola erläggas, befinnes vara i så måtto oriktig, att afgiften för 4 kubikfot blifvit högre än för 5, samt för 8 högre än för 9, får Utskottet, i enlighet med Banco-Fullmäktiges derom framstäldta förslag, hemställa, att berörde tariff måtte erhålla följande förändrade lydelse: För depositum af 1 J kubikfot ellér derunder B:co R:dr — 16. — För depositum derutöfver, till och med. 4 a 4ä ku bikfot: Första kubikfoten „ „ —■ 16. — hvardera af de öfriga „ „ —8. — För depositum derutöfver, till och med 8 a 8! kubikfot : Första 4 kubikfot „ „ —■ 4o* — hvardera af de öfriga „ „ —■ 6. — Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27. 53 För depositum derutöfver till hvad storlek som helst:
Och huru hade ej redan nu enskilta Crediten varit stadgad? Men skyndom från lankan på hvad som kunnat vara, om Styrelsen handlat med upplysning och kraft, om Rikets Ständer hade kunnat bedomina behofven och medlen att dem afhjelpa. Låtom oss med så mycken större ifver nu arbeta på beredandet af en bättre tid för våra näringar! De kunna ej lifvas utan Mynt; ty Myntet är Creditens lifsprincip, och Crediten är det mägtigaste veliiklet för menniskokraftens ekonomiska användande. Jag har sökt framställa nödvändighe3a H. 5* fi8 Ben 9 Jul ii f, m. ten, att genast besluta vexlingen. Jag går således nu, att söka besvara de inkast man skulle göra, mot möjligheten att den verkställa. Först torde det tillåtas mig, att vid Utskottens Utlåtande anmärka, huru de förbisett vigten af att innan verkställigheten afskaffa 1664 års myntfot. Äfven om man ej nu genast kan få ett nytt mynt, måste vid ett sådant tillfälle sorn nu är förhanden, det gamla, onyltjade och förvillande Speciemyntet afskaffas. En underdånig anhållan hör af Rikets Ständer af gifvas, att, Kongl. Maj:t måtte förbjuda ali vidare utmyntning ä Kongl. Myntet efter 1664 års myntfot , samt att Kongl. Maj:t mätte tillåta, att Rikets Ständers Rank, äfvensom alla enskilte personer, måtte få, vid Kongl. Myntet, nedsmälta sådant Speciemynt till plantsar. Först sedan denna åtgärd förekommit all den förvillelse, som eljest skall blifva en följd af 3 slags Speciemynt och Sedelmynt, kan en utvexling i Banken af metalliskt mynt företagas. Men detta fordrar sin tid; äfvensom ett nytt Mynts utmyntande. Att derunder lemna Sedelmassan, till ebben och floden på myntoredans stormande haf, är vådligt. Alltså föreslår jäg, att, den större rörelsen genast betryggas genom en ej blott beslutad, utan äfven verkställd, utvexling af Silfver i plantsar oeh piastrar.
InmgöbafroanDe eller inför ©ompol meD eD (Iprfa, att bon fåDan tillgång ej äger. 5:o 9ht föfer borgenär förbuD å gälDenär att refa ur @taD eller ifrån Den ort, Der bon roipaS, innan bon å borgenärs lagföfning froarat eller rätt för fig gjort: är anleDning att befara, Det gälDenär roifer unDan, eller pröfroar konungens fScfallningSbafroanDe nöDigt, att bon muntligen bötoS (fall, Då må (lift förbuD ej roägraS. fKefer gälDenär änDocf bort, roarDe återbemtaD oeb, Der borgenär Det äpar, bpfott. 6:o 95pfatt gälDenär förblifroe i böftet intill Dep bon rätt för ftg gjort, Der bon ej i ofroan flaDgaD orDning, eller efter borgenärens meDgifroanDe, roarDer förr löSgifroen. $örfummar borgenär att förpjuta broaD, jemltft j\ong(. ^un» görelfen Den 7 sKarS 1835, till gälDenärS förnöDenbet bör bepås, pall Den fcD» nare genap löSgifroaS. 23»), tilt St. ©t.
Ar Adelsman vid JDomstol anida lend eller lagligen förvunnen till brott, som d dess heder och ära gå etc. har Herr Friherre af Wetterstedt, uppå anförda skäl och enär möjligheten af ett tvetydigt förklarande utaf nämnde §:s stadgande kunde medföra vådeliga följder för Riksdagsmannarätten, samt en betydelig skillnad vore imellan anklagelse inför en domstol och laglig öfverbevisning om ett begånget brott, hvilka bagge omständigheter ej borde förblandas i den vigtiga påföljd, som beröfvade en Ledamot af Ridderskapet och Adeln Säte och Stämma pä Riddarhuset; äfvensom att en person, hvilken ägde intet anseende att förlora, antingen af egen drift, eller till följe af en främmande riktning, genom en ehuru lös, dock vanärande anklagelse emot en Riksdagsman, kunde skilja honom ifrån dess Riksdagsmanna rätt, hvars afbrytaude endast den förvunne brottsligheten synes påkalla, föreslagit, huruvida icke början af förutnämnde 7 §. måtte sålunda förändras, att antingen, med uteslutande af all tillämpning på anklagelse, löl - Deti 27 L/i e. m. jande ord nyttjades: Tjärder Adelsman vid Domstol lagligen förvunnen etc. eiler ock, alt i stället for den nu varande Redactionen: är Adelsman vid Domstol anklagad eller lagligen förvunnen etc. måtte införas: Darda* Adelsman vid Domstol anklagad och lagligen förvunnen etc.
Riksmöte på det skamlösaste och mest oförsynta sätt missbrukat TryckfrihetsLagen, tror jag det vara Riksens Ständer värdigt att ifra mot en man, hvilken så högtidligen gäckas med Religionen, Corporationer och enskildta Medborgare } med anledning häraf får jag ödmjukast tillstyrka, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln går det Högvördiga PrestStåndets billiga önskan till mötes, samt med dem förenar sig, att hos Kongl. Maj:t underdånigast anhålla, det Vederbörande Embetsmän måtte få nådig befallning , att med sorgfälligaste uppmärksamhet befordra Författaren till utkomna Strö-skriften under Titel: Fjerde Acten af Baron Boyes Pinos Historia till näpst, hvartill han enligt Lag gjort sig förtjent j så att exemplet, enligt Högvördiga PrestStåndets eget uttryck, må blifva varnande för andra. Herr Hammarsköld, Lorenzo, conformerade sig med Grefve Mörner. Friherre Stael von Hollstein uppläste 90. §, af RegeringsFormen, hvarefter han anförde: Häraf finnes, att Riksens Ständer äro oberättigade att inblanda sig i enskildta personers Rättegångs-tvister. Helt annat är, om Dorna* re vanvårda Lagskipningen, att då underdå - JJen 8 Juni. e. nu 155 pig anhållan sker om en nogäre tillsyn och Kraftig åtgärd: det är både en rättighet och skyldighet af Representanter, sorn äro nitiske för sina Committenters välfärd Herr Hertzenhjelm, Carl Johan, anförde skriftligen; Då Riksens Ständer, enligt Grundlagaine, icke äga att inblanda sig i Dotnaremagtens åtgärder, lärer Höglofl. Ridderskapet och Adeln med detta mål icke kunna taga någon befattning, helst det redan vid vederbörlig
Att StatsContoirets inkomster och utgifter, men icke Stats-Verkets på det hela kunde af Memorial-böcker ne för det nästj örflulne året utfinnas. alt StatsContoirets C assa-förvall ning för ett förflutit år visserligen kunde framläggas till granskning den 1 November det påföljande, men icke SlalsVerkets, att Stat sC ont Äret trodde det icke skulle leda till ordning, om Riksens Ständers Revisorer samlade deri I November 1821, då granskade StatsContoirets Cassaförvalining för år 1820, ulan att kunna prof ani Statsverket s på det hela. Andre deras Revisorer, som nästa gång samlades, skulle du, jemte granskningen af StatsContoirets Cassaförvaltning för ett senare är , pröfva StatsUerkets tillstånd och förvaltning på det hela för år 1820, hvaraf en del förut blifvit undersökt, och sålunda ofelbart återkomma på de förre Revi söre nies arbeten. Olika åsigter skulle kunna leda, till nya frågor och gränsen emellan hvad som redan undergått den coust ditti o nella behandlingen 1 detta jall, och hvad som för en sådan behandling åter stade, klefve tilläfventyrs svår alt uppgöra; säkerheten ge - 412 Den 13 Mur lii. nom den styckade .åtgärden möjligen mindre än den Liefve mera befästad. Uti den samma år afgifne Berättelse yttra Revisorerne; med anledning af 2 §.
Yisste gerningsmannen att å ställe, som i 3 g sägs, någon förevar och för fara blottställdes; vare lag som för hvarje fall i 1 § sägs. 5 §. Sätter någon eld å sin egendom, i uppsåt att bedraga försäkrings gifvare, eller i annan sådan sviklig afsigt; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Var genom den eld annans boning, vistelserum eller egendom i fara satt, eller fick någon deraf svår kroppsskada eller död; straffes gerningsmannen efter ty för hvarje sådant fail i 1, 2, 3 eller 4 § skils. 6 §. Är eld åsatt och varder den släckt, innan den sig ulbredt och skada gjort; vare straffet, för de fall, sorn i 1 och 4 §§ sägas, straffarbete från och med två till och med sex år; för det fall, som i 2 § omförmäles, straffarbete från och med fyra till och med åtta år; för det, som i 3 § nämndt är, straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader; och för det fall, som i 3 § sagdt är, fängelse, men, der brottet, om elden ej släckt blifvit, skolat straffas på sätt i föregående §§ stadgadt är, straffarbete, efter ty förut i denna § bestämdt blifvit. Har gerningsmannen, af egen drift, sjelf eller genom tillkallad hjelp, släckningen åstadkommit; då må straffet, efter omständigheterna, nedsättas under hvad i allmänhet å gerningen följa bort. 7 §. Hvar som uppsåtligen sänker fartyg, deri folk är, eller det på grund, klippa eller annat sätter, så att skeppsbrott eller annan sjöskada sker; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år. Får någon af den gerning svår kroppsskada; varde gerningsmannen dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Ljuter någon deraf döden; miste gerningsmannen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 40 Lag-Utskottets Betänkande JVs;35. 8 §.
C. F. Winkrans. 355 — Stormäktigste, Allernådigste Konung! Den mig genom högvördige Domkapitlet i Götheborg, i följd af nådiga resolutionen den 18 sistlidne Oktober, affordrade underdåniga förklaring, med anledning af Herrar Revisorers vid granskning af statsverkets med flere allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859 gjorda erinran, att låneräkning saknas vid räkenskapen för Kongsbacka skola, får jag härmed underdånigst afgifva: De i Kongl. Maj:ts nådiga cirkulär af den 17 September 1856 lemnade föreskrifter, angående sättet för uppgörande af Konsistoriernas och elementarläroverkens räkenskaper, äro mig icke obekanta, men då Kongsbacka skola är pedagogi, icke elementarläroverk, samt föreskrift saknas, att de för räkenskaperna å Konsistor» och sistnämnda skolors medel lemnade formulärer skola tillämpas äfven för pedagogi, har jag saknat anledning att vid Kongsbacka pedagogis räkenskaper tillägga en sådan låneräkning, sorn är anbefalld för elementarläroverken. — Det vore derföre till upplysning tör pedagoger och alla andra, som frågan rörer, önskvärdt, att ett bestämdt stadgande i detta hänseende blefve att motse. Emellertid tillfogar jag underdånigt den infordrade räkningen. ' Med djupaste, underdånigste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts joif .eiegianbiolmn tropligtigaste, underdånigste undersåte, C. F. Winkrans, t. f. Rektor vid pedagogien i Kongsbacka. Kongsbacka den 9 December 1861. — 356 — I Kalmar stifts Konsistorii underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmärkning vid granskning af nämnda Konsistorii räkenskaper för år 1850. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
I detta hänseende har herr friherre Cederström anmärkt: att bidrag till fattigvården borde utgöras direkte af alla dem, som författningarne likmätigt, sig sjelfve försvara, och indirecte af alla personer öfver 15 år, hvilka behöfva andras försvar, utan att vara föremål för fattigförsörjning; att hvarje socken eller för - Lagoch Elconomi-UlskoUens Betänkande, N.-o 55. 3 samling måtte ega årligen bestämma den procent, som, i mon af bevillningen till staten, af de till fattigvården directe bidragande skall erkäggas, antingen i penningar eller varor efter markegångspris, samt, att, derest något derutöfver skulle erfordras, detta belopp efter nyssnämnde grund må uttaxeras; att inom hvarje församling, socken, eller pastorat borde inrättas en sparbank, hvarest af dem, som till fattigvården indirecte bidraga, ett visst mindre belopp, nemligen af legofolk 6 r:st. för mansoch 4 r:st. för qvinns-dagsverke samt af tjenstehjon och andra för mankön 6 skillingar och för qvinnkön 4 skillingar månadtligen skulle insättas, å hvilka medel 3 procent årlig ränta, som vid hvarje års slut tillädes kapitalet, komme att räknas delegarne till godo; att för personer, som falla socknen eller församlingens fattigvård till last, deras andel i sparbanken skulle tillfalla fattigkassan; att hvarje välfrejdad person, som directe eller indirecte bidroge till fattigförsörjningen, må ega rättighet att flytta till den ort, der han visar sig ega försvar eller bostad, vare sig egen eller hyrd; att, inom hvarje socken eller församling, ett, efter behofvet lämpadt, fattighus skulle finnas, för inrymmande af sådane fattige, hvilkas vård i enskildes boningar medförde vantrefnad eller möjlig våda; samt att, för fattigvården inom hvarje församling eller socken, borde inrättas en serskild styrelse, bestående af pastor, eller den hans tjenst förrättar, kyrko-rådets ledamöter samt dessutom fyra eller flere, i mon af behof, vid sockenstämma, för 2:ne år i sender, till distrikt-föreståndare valde medlemmar, till hvilka de inom distriktet hefintlige fattige skulle stå i samma förhållande, som tjenstehjon till husbonde; varande, i sammanhang härmed, serskilda föreskrifter i afseende å fattigvårds-styrelsens åligganden, dess redovisnings-skyldighet samt sättet för ändrings sökande i nämnde styrelses beslut af motionären föreslagna.
St. vid öfvervägande af detta ämne i dess hela omfattning, funnit sig böra utgå från följande grunder: alt då fordrings-egaren icke är tillräckligen hulpen med den nu gällande föreskriften om utmätnings förrättande inom tre månader å landet samt fjorton dagar i stad, enär de ytterligare åtgärder, sorn vanligen sedermera måste vidtagas, medelst den utmätta egendomens försäljning och penningarnes indrifvande, kunna alltför länge fördröjas, det synes nödigt att stadga någon viss tid, inom hvilken under-executorn bör vara skyldig, vid lika äfventyr, som nu för försummad utmätning föreskrifvet är, att till fordrings egaren aflemna liqvid, derest ej fullt giltigt hinder derföre möter, att någon allmän föreskrift, rörande fördelning af denna tid, de serskilda verkställighets-åtgärderna emellan, ej lämpligeii kan ega rum, med mindre 374 Expeditions-TJtskotlets Forslas, till und. Skrifvelse No soQ. densamma utsträekes utöfver den period, hvarinom redovisning i allmänhet synes höra och kunna afgifvas; att då bestämd föreskrift saknas, angående tiden inom hvilken utmätnings-förrättning må öfverklngas, till vinnande af rättelse uti densamma, denna brist i nuvarande
Sk inuto, se Ull. 46 Bil, t, Exp-Utsk:s försl, t, und. skrif. N:o 386. Tullyärde (jvautitet föi TullberäkInförsels Tull. Utförsels Tull ningen. Slöjdevaror, ej specificerade ioo Rdr V. 33 16 I 4 Smergel Smink och Sminkflor .. i roo Rdr V. i5 8 4 Smör Snus: i L& i 24 1 8 5 36 Spanskt i # 36 Allt annat . , . i tt 12 3 Snäckor: Till NaturalieSamlingar Fri SL Fri a Kauris och andra slag ioo Rdr V, 5 Snören, Tarm-, till I 4 Ur Socker: Hatt, Mascovade eller brunt Cassonad eller Terres och Tetes, samt livitt Pui duss. l6 C 8 dersocker ... i I 6 Bered t, krossadt Lumpoch Ha12 vana Terres. i £ 4 11 ToppConfecl12 18 och Candi, . Då Topp-Socker vid införseln förtullas, bör hvarje topp förses, cj mini # ' 6 2 Slipstenar, sc Stenar. Bil, t, Exp.-Vtsk:s Jörsl. t, und. skrif. Qvantitet för TullberäkInförsels Tull. Utförsels Tull. ningen. dre med Tullstämpel än den Stads Stämpel hvarest förtullningen sker. Malen: Gryn och Mjöl: Förtullas efter den afgift, som vid införseln är gällande för det Sädesslag, hvaraf Grynet eller Mjölet är tillverkadt, sålunda, att af Hvete, Råg, Korn och Ärter, anses 12 L:ft Gryn eller Mjöl svara e1 T:a 4 3 mot 1 Tunna Säd, och af Hafre 8 L:^ Spanska Flugor, se Cantharider. (*) Se Ejtp.-Utsk:s Förslag till Rik. St. und. Skrifvelse N:o 4o8. 4S Bil. t. Exp.-Vtsk.s försl t. urul. skrif N.-o 386.
Som, till följd af Rikels Ständers vid denna riksdag redan fattade beslut, bestämmelserna uti 147 § af nu gällande bevillnings-förordniug, angående ej mindre beloppet af ifrågavarande afkorlningar i mantalspenningarne och bevillningen efter första artikeln samt vilkoreu för deras Statsoch Bevillnings-Uts/cottens Utlåtande, N:o G2. 3 tillgodonjutande, än ock sättet för berörde afkortningars iakttagande, komma att fortfarande oförändrade bibehållas, lärer, vid sådant förhållande, Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning nu icke kunna lill någon åtgärd å Piikets Ständers sida föranleda. 3:o Med afseende å den lättnad, sorn ej mindre vid mantalsskrifningen än debiteringen och redovisningen skalle uppkomma , derest i afseende å utgörandet af mantalspenningarne och bevillningen efter första artikeln enahanda grunder vore gällande, hafva förbemälde kommilterade, hvilkas afgifna underdåniga betänkande blifvit af herr A. Berg_, uti en hos Borgare-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, såsom eget förslag åberopadl, hemställt, dels att manlalspenningarna hädanefter måtte beräknas ifrån fyllda aderton år och i de fall, då, enligt nuvarande stadganden, befrielse derifrån efter 63 års ålder tillgodonjutits, upphöra med fyllda 60 år, dels att de föreskrifter, som i afseende å bevillningen efter första artikeln framgent meddelas, jemväl för öfrigt i möjligaste måtto lämpas efter de rörande manlalspenningarnes utgörande gällande förordnanden.