Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 20, innefattande förslag till ett förändradt myntsysleme. Företogs till pröfning LagITtsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 4°’ i anledn. af väckt fråga om än - 46 Den i6 Maj c, ro. (liing i 16 cap. j §:n Jorda-b:n och tipphäfvande af 8 §:u i samina cap. och balk. På begäran af Frih. Cederström, Anders, hlcfvo reservationerne upplästa. Frih. Cederström, Anders: Reservanterne hafva visserligen rätt deruti, att Utsk. måhända gått öfver sin rättighet och afhandlat ett ämne, som det ej hade rätt till; men jag för min enskilda del kan ej neka, att jag anser de sludganden, som äro föreslagna, vara nyttiga, och jag anhåller, alt såsom min egen motion få upptaga dem. Frih. Cederström, Jacob: Ifall ej motionstiden voro tilländalupen, skulle jag instämma med den siste talaren; men att taga sig anledn. af ett LagUlsk:s lagstridiga betänk., att väcka en motion i öfverensstämmelse dermed-, lär ej stå tillsammans med grundlagens föreskrifter. Dä ej LagUtsk. ansett sig kunna tillstyrka Just.ombudsmannens förslag utan gått deröfver, ser jag mig för min del förhindrad att antaga Utsk:s betänk., och yrkar med Ilr von Röök afslag å detsamma. Frih. Cederström, Anders: Jag vill blott nämna, att det icke är Utskis olagliga beslut, som jag begärt alt-få upptaga såsom min motion; det är i följd af Just.ombudsmannens embetsberättelse och förslag i ämnet, samt således i följd af hvad under riksdagen passerat, som jag ber att lä upptaga den motion jag omtalat. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Jag kan visp serligen icke bestämma, huruvida den förändring Utsk. föreslagit är nyttig eller icke; men jag kan ej anse, att Utsk. föifarit grundlagsvidrigt, så snart det haft anledn. att föreslå det, som i betänk, innehålles af Just ombudsmannens embetsberättelse.
St:r för innevida år beviljade lönetillökningar; StatsUtskollel : N:o 113, i ani. af verkställde omröstningar, rörande anslagen till Statens jernvägs-anläggningar; N:o 102, ang:de medels anvisande till låne-understöd för verkställandet af åkerjordens ändamålsenliga dikning; N:o 103, ang:de begärdt statsanslag för utdikning af Sanna hed inom Orebro län; N:o 104, ang:de begärd ersättning af Statsverket för den genom updäuining vid Gråda kanals företagna omläggning förorsakade jordförlust; N:o 105, ang:de föreslagen ersättning åt jordägare inom 2:ne byar i Leksands socken för liden skada genom vatten-öfversvämning; N:o 106, ang:de anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada; N:o 107, ang:de föreslagna låne-understöd för åstadkommande af sädes-torknings-anstalter; N:o 108, ang:'de väckt fråga om räntefria låns beviljande för upförande af byggnader utaf sten i skoglösa orter; N:0 109, ang:de ett föreslaget lån till Apothekaren B. M. Freese för bedrifvande och utvidgning af en inom Arbrå socken i södra Helsingland utaf honom anlagd 1 i n beredn i n gs—fa br i k ; N:o 110, i ani. af väckt fråga om beviljandet af särskildt anslag för tryckning af reseberättelser rörande industriela förhållanden inom främmande länder; N:o lil, i ani. af väckte frågor om anslag för nya eller ökade elektriska telegraf förbindelser emellan vissa upgifna städer och orter; N:o 112, i ani. af väckte frågor om inlösning 8f sådana Riksgäldssedlar, som icke blifvit till invexling företedde inom den bestämda preskriptions-tiden ; Den 19 Augusti. 10T Sammansätta Stalssamt Allm. Besvärso. Ekonomiutskottet:
Stockholm den 2g Januari tSJr - N:o 427. Ank. till Exp. Utsk. den 1 Peblv kj. f t. jfe. Utlåtande i anledning af Kongl Maj:ts Nådiga S,krif velse, i ffiägét otti q,ns}ag för Ccibinetls-Cassans behof. (U. A.> Genom Nådig sltrifvelse åf den 3r sistlidna? December, hvilken finnes mjågen under N:o 9 4. i r;sta Afdelningen af Bibanget jtill Rji^Sj^jidens Slals-Utsnoltcls Utlåtande, 37.o 427" 13 Frotocoll, och hvartill således hänvisas, har, under åberopande af det Stals-Utskottet tillförene genom afskrift af en till Kongl. Maj:t utaf Stats* Ministern för Utrikes-Ärendena afgifven underdånig rappert, meddeldle förhållande, att Gabitrelts-Cassan häftar för an, under de i5 år, som närmast föregått nuvarande Utrikes Stols-Ministerns inträdande i Em betet, åsamkad brist, för hvsrs successiva godtgörande nödige åtgärder blifvit vidtagne, under förutsättning ott de af Cabinetts-dassan förut ålnjutne medels tillgångar fortfarande, skulle blifva att påräkna, salut i anledning af hos Kongl. Majit gjord anmälan derom, att Rikets Ständer , genom votering uti Förstärkt Stals-Utskott, nedsatt anslagen så väl för Minister-Staten , sora till Extra Utgifter, utan att Siats-Utskottet, sorn i Utlåtandet N:o do, angående ordinarie Stats-regleringen, lillkännägifvit, det något hinder icke mötte, al% der så nödigt prof va des, vid en blifvande extra Stats-reglering, taga i betragtande hagan om anvisande af ett extra anslag för Cabinells-Cassan , sedermera i Utlåtandet rörande extra Stals-regleringen, något yttrande i ämnet afgifvit, Kongl.
Härvid borde dock, enligt Kollegii tanke, tagas i hufvudsakligt betraktande, att, då egendomen, enligt hvad Kongl. Majlis, på Rikets Ständers hemställan, den 8 Mars 1770 utfärdade resolution utvisar, till direktören Anders Odel, hans hustru och efterkommande öfverläts, sådant skedde i öfverensstämmelse med stadgandet i 2 § af 1739 års Ma nufakturprivilegier, som bland annat innehöll, att i de städer, der sådane hus och byggnader finnas, som kunna umbäras, desamma skola öfverlåtas till dem, som der vilja inrätta nyttiga fabriker, och af dem, barn och efterkommande sedermera såsom annan välfången egendom egas, nyttjas och bibehållas, så länge de fortsätta och drifva de derstädes inrättade verken, och att således sökanderne, såsom enkan Odels barnabarn, egde ständig besittningsrätt till såväl huset som appreteringsverket, •men genom det gjorda anbudet, att få samma egendom till sig lösa, åsyftade att vinna befrielse frän den dem åliggande skyldighet att der alltid vid - 14 Kungl. Maj:ls Säd. Proposition \:o 43. magtliålla en dylik inrättning. Vid sådant förhållande och då berörde, egendoms öfverlåtelse lill Odel och hans efterkommande egt rum med väsendtligt afseende å de af honom ådagalagda förtjenster om den inhemska sidenappreteringskonsten, kunde det, efter Kollegii åsigt, icke med stöd af billighet fordras, alt sökandernc, för vinnande af befrielse fran förenämnda åliggande, skola erlägga fulla eller större delen af värdet för den egendom de och deras slägt pä sådane grunder och under så lång följd af år innehaft.
Raab anfört, i korthet hafva äran erinra, att det ingalunda för närvarande är fordringsägare förmenadt att vända sig till sladsdomstolarne för vinnande af handräckning till deras fordringars utbekommande, om de linna sådant fördelaktigare än att söka den hos Konungens Bef:h:de. Här är blott fråga om att icke stadga något speciclt undantag från den allmänna rättegångsordningen för de mål, som Hr Arnberg här åsyftat, i sammanhang med hans begäran, att löpande skuldsedlar skulle behandlas lika som vexlar. Till följd af denna haus sistnämnde motion, har han nemi. äfven föreslagit ilen lättnad vid utsökning af skuldsedlar till viss man eller accepterade räkningar, att de borde få behandlas i ansökningsväg, i stället för alt de hittills behandlats efter stämning, då de gäll till domstolarne. Men nu har Läglltsk. i ett annat betänk, afstyrkt Hr Arnbergs begäran om löpande skuldsedlars behandling i likhet roed vexlar, och dä förfaller det hufvudsakliga .o ° motivet för hans nu ifrågavarande framställning. Återstår således frågan, huruvida man ål dessa skuldsedlar, ställde till viss man, skall gifva bättre och lättare utväg lill utsökning än åt löpande reverser, hvilka för närvarande icke få på det. sättet utsökas hos rådhusrällernc efter ansökning; och härtill synes väl vara föga skäl. Jag tior således, alt Ulsk. gjort rätt, då det sagt, att man icke, för ett så obetydligt ändamål, som det, hvarom här är fråga, bör åstadkomma någon splittring i rättegångsordningen och sammanblanda den executiva och domarcmaklen, hvilket åter, när ändamålet är stort, visserligen kan hafva sin fördel med sig, såsom i afseende på vexlar. Del är på denna grund som jag skulle tro, alt R. o. Ad. gör rättast att bifalla betänk, ehuru det kau vara likgillligt om en ålerremiss sker, i fall de öfriga Stånden vidtagit den åtgärden, emedan Ulsk. vid sådant förhållande naturligtvis mäste i allt fall derå afgifva ett svar. Frih. Raab:
För min del har jag icke kunnat finna, att den innehåller något annat än en upplysning, att man efter godtfinnande kan få erlägga sina skatter i silfvermynt eller bancösedlar efter fastställda beräkningsgrunden. Jag tillstyrker således bifall å utlåt, i sin helhet, måhända endast med den förändring, Gr. Posse föreslagit. Hr Tham: Lika med Gr. v. Fersen tror jag, att den mening, som Frih. Ehrenbergh Önskat, att man skulle framställa såsom ett särskildt Utsk:s beslut till R. o. Ad:s bifall eller älslag, icke innefattar annat än slutmeningen af de upplysningar, Utsk. meddelat för att vederlägga de anmärkningar, sorn mot Utsk:s åsigt förekommit. Jag skulle derföre tro, att denna punkt i sjelfva Saken hvarken löser eller binder, om den företages till afgörande eller icke; men efter min åsigt är det endast de beslut, hvilka förekomma pag. i5 och i6, sorn böra till afgörande företagas. Om de föredragas särskildt eller gemensamt, skall vara mig likgiltigt, äfvensom om den sednare punkten kommer att undergå någon redactiönsförändring, blott sjelfva meningen derigenom icke blir förändrad. Frih. Ehrenborgh: Jag skall icke vara envis uti den önskan, jag framställt, att den forsta punkten måtte blifva föremål för särskildt beslut, helst man genom bifall till den derpåfoljände äfven har de facto bifallit den första; men jag kan derföre icke frånträda den öfvertygclsen, att densamma är framställd i form af hemställan till beslut, och att mati deröfver särskildt borde besluta, enär i följande punkt förutSältes, att ett sådant beslut redan skall vara fattadt. Gr. Frölich: Sedan Frih. Ehrenborgh för sin del afstått från sin begäran om särskild föredragning äf den i mia tanka endast såsom motiv framställda meningen i Utsk:s utlåt.
Linsäde är deremot icke sällsynt och odlingen af klöfver har på de sednaste åren betydligen tilltagit. Till sistnämnde förhållande har länets Hushållnings-Sällskap synnerligen medverkat genom införskrifning från Belgien af större partier klöfverfrö af utmärkt god beskaffenhet och tillhandahållande deraf åt länets jordbrukare. I södra delen af länet är korn alt anse som hufvudsäde. I den norra deremot odlas mera hafre; dock är blandkorn der ock nog allmänt. I Inlands fögderi intager vanligen allmogens besådda åkerjord 3V hvete, Th råg, fs korn, J hafre, 3 blandsäd, | arter och bönor, samt 3 potates. Hemmanens inskränkta ägorymd, som, åker och äng sammanräknade, efter medeltal ej kan anses högre än 40 geometriska tunnland på hvarje helt hemman, och den nog långt sträckta hemmansklyfningen medgifver ej i någon större mån begagnandet af trädesjord eller odling af vintersäd, hvilken fordrar starkare gödning; hvaremot odlingen af ärter och bönor, som sker dels åtskiljdt, dels sammanblandadt, funnits för allmogens hushållning mest förmånlig, emedan detta säde icke allenast bibringar jorden en större fruktbarhet, utan äfven lemnar en kärnfull frukt, användbar jemväl till brödföda, hvarförutan bönhalmen, såsom af värde för hästars utfodring, länder till besparing af den eljest knappa hötillgången. Trädgårdsväxter odlas icke obetydligt å Hisingön, men annorstädes föga, undantagandes ståndspersoners egendomar och till städerne gränsande hemman. Plog och Jernharf utgöra ortens förnämsta åkerbruksredskap. Till dragare begagnas förnämligast hästar, men äfven oxar allmännare än förr. Tröskmachiner, som tillförene endast funnos på några betydligare egendomar, äro numera flerestädes anlagda äfven vid smärre gårdsbruk.
Lur demtlands roteoell rustdällare, som 8a dugt as dedosvet päliallades, dunde lilia eulielt 80m dilligt oel» lättvist tillvägadringas pä det 8ätt, kidets 8tänder sorut loreslagit, elier att roteringen oel» rustningen jemnades till lililiet med elen samma i det öLriga 8verige; oell Ilusva kiliets 8tänder, utan att vara i tilllalle alt uppgisva, till dvad delopp nedsättning i num»nertalet deiagenom, under viss tiel eller sor alltid, inträlsade, oell således utan att liunna inga i prosning om nödvändigdeten as Insantei i-kegementets oell 1lästjägare-8^vadronens didedällande viel deras närvarande nuiuerär, utan aldidan pa elen tid, ela roteringen oell rustningen linnde olias med nva demman, som eleruti ingingo, eller om lämpligdeten oell dedosvet al att s)rlla antalet genom uppsättandet as värsvad tiupp, elesto mindre dragit i detändande att ä n^o sramstäila sistnämnda förslag, 80m detsamma vöre osverensstämmande med osvanäderopade Kongl. Krelvet den 2 Oetoder 1806; llvadan kidets 8tänder, under aderopande i ösrlgt as de sdäl, Kidets 8tänder8 vid 1828, 1829 oell ,83o arens Kidsdag i ämnet allatne underdäniga sdrisvelss innedolle, lios Kongl. Naj:t sörn^at den underdånig» andällan, att, jemte det jemtlands soldater älade8 samma sd^ldigdeter, som Kronans indelelta mansdap i det ösriga Kllint, roteringen i jemtland matte jemnas till liddet med roteiingen i det ösriga 8verige, sedan Ilemmanens goddet, grundränta oell ölriga utsd^lder dlisvit emellan Känen dedörigen jemlörda oell tagna i lrerädning; livarelter de nva lieminan, som i demtland tilldommo, sdulle olia den gamla roteringen med n^r; samt att de salund:» lur jemtlands lkältjägal^e-kegLinente tillst^ilita villier jemväl matte 1'ä sträelias till demtlands 1lä8tjägare-8^vadron, sä att rustliällarne dervid liilncle lioulnla i åtnjutande as al! den lindring i deras luttills åliggande sli^Iiligdeter, som antingen redan lilisvit, eller sramdeles liunde varda roteliällarne inom provinsen deviljad; äkvensom att roterings-ldrrättningen i 12 AonA/. rVod/ga ä^:o ^2. lemtlond, såsom o ondro orter', .motte konmro ott ^rä 8totens bekostnad verkstö llos. lionel. Noj:t, sorn -ester Mcligt -olvervögonde os lrvod Likets 8tonder uti n^ssberorde skri! veise i underdöniglret antm t, kunnit det ak Likets 8tället er -deruti tr omstiillclo köislog, roronile -roteriogen i demtiaod, leke kunno os Longi. li'loj:t gillas oelr ontogos, enär sädont skulle leda noro nog till u^1^)Io8- ning .os
Ket8gmmg ieke gf ikiket8 8tänker värker gntaget, kgrmekel8t, n;e<l forgnleksnke gf nu lorevgrgnke ?ro^o8ition, 8g8om ke 8tgkganke, 80m 8kulle komma att utgöra 2i §:o. Lo/r/z/rge// ///k^ r/ee //a/r §a /o> gor/L ^//MS/'^ /' //ög.s/6 /7omtto/e/r 0/- i/eevaea /)v?go/' om /ö>/>/a/'ä/gae ö/ke/' /age/r^ oe/r ege/' r/e/"vä/ ^vä/r/re /'öttee, - KVro^r/a/e /ra> Lo/ra/rge/r re/ce / //ogstt' /7o//rtto/e/r^ okvee/ägg/rz/rga/- o//r sar/a/ra //'agoe e/ettagtt^ r/e^a/zr/na /ro^ /vo/ru/rge/r / a/r//rä/rr^, ^a//rL //a//5 / ö^/e/' ke/vr/ / r///re//r^a^ oc/r ^eeä i/ro^. Longi. N:>j:t förklifver kiket8 8tänker med gil Longi. Läk oek ^fnIi68t 8täkse väikevägen. Datum ut 8upra. c ^ Il Ir F 0 !Z ^ iV. k//cf/'ag' «/'
Blhde genom företeende af betyg om en till Kongl. Majit ingifven underdånig nådansi'kmng vunnit belrielse från häktet och anstånd med straffets verkställighet, under afbidan af nådig resolution på berörde ansökning; men efter derå erhållet afslag hade Skepparen i Juli månad månad 1847 återkommit till länshäktet, äfven då dit förpassad af Magistraten i Westervik för fängelsestraffets undergående, vid hvilket tillfälle Skepparen, enär han, såsom af Magistraten insände handlingar visat, skulle äga åtskillig läst och lös egendom, jemväl blifvit af K. Bfhde lösgifven; derjemte K. Bfhde uti skrifvelse den 29 Juli anmodat Magistraten att, till utrönande, huruvida Skepparen kunde antagas sakna förmåga att böterna gälda, försälja omförmälte egendom, äfvensom att, derest tillgång till böterna på sådant sätt ej vunnes, och Skepparen icke hade andra tillgångar, befordra honom till det bestämda straffet; hvarefter meranämnde Skeppare i påföljande November månad, likaledes af Magistraten i Westervik, är vorden afsänd till länshäktet, derifrån han, i anseende till ofvannämnde .utslags innehåll, att straffet skulle undergås å närmaste korrektionseller arbetsinrättning, blifvit i öfverens stämmelse med K. Bfhdes föreskrift afförd till K. Bfhde i Carlskrona, hvilken embetsmyndighet tillkännagifvit, att, jemlikt meddeladt besked från der varande Kommendantsembete, i Carlskrona ej mera funnits någon korrektionseller arbetsinrättning; hvarföre K. Bfhde i Calmar den 29 nyssnämnde November hos Kongl. Fångvårdsstyrelsen gjort förfrågan, hvarest oftanämnde Skeppare borde undergå sitt straff, derpå Kongl. Styrelsen den 6 Dec. 1847 meddelat det svar, att han borde försändas till straffoch arbetsfängelset i Malmö, dit han, under tiden i Carlskrona länshäkte qvarhållen, omsider också blifvit förpassad samt framkommit den 22 Januari 1848.
Utom det för samma ändamål under sednasle Riksdag anvisade lån, har för fortsättningen och fullbordandet, enligt fastställd plan, af den derefter företagna sänkningen af sjöarne Stora och Lilla liengen, Jernlunden, Asunden, Emmern, Striern och Nimmern inom Hanekinds och Kinda härader i Östergöthland, samt anläggningen afen båtled genom och mellan förstnämnde fyra sjöar, ett ytterligare lån å Ett hundra femtio tusen R:dr blifvit af Rikets nu församlade Ständer beviljadt, under dervid fästadt förbehåll, att nyssnämnde sjösänknings-arbeten och batleds-anläggning varda fullbordade vid den i derom afslutadt kontrakt bestämda tid, eller till den 1 Oktober 1861, och emot vilkor, att å detta lån skola årligen återbetalas Sex procent af hela den utbekomna låne-summan, af hvilka Sex procent den för obetalda kapitalbeloppet, efter fyra för hundra, upplupna räntan först godtgöres, hvarefter återstoden utgör kapital-afbetalning; kommande dock någon föreskrift om särskild årlig ränte-liqvid icke alt i skuldförbindelsen intagas, utan böra iåntugarne endast förbinda sig att under den tid, som åtgår för det erhåhna lånets fulla återbetalning, före slutet af hvarje år, räknadt från lånets utbetalningsdag, erlägga Sex procent å detsammas ursprungliga belopp; hvarjemte låntagarne, derest denna inbetalning icke å bestämd tid verkstäiles, skola dessutom för det till liqvid förfallna, oguldna beloppet erlägga Fem procents årlig ränta intilldess betalning sker; börande för (ifrigt, i afseende på lånesurnmans utbekommande och dermed förenade åligganden, de rörande iäne-understöd för kommunikations-förbättringar meddelade och härvid tillämpliga, allmänna stadganden iakttagas. g 138.
Efter tagen kännedom om innehållet af detta utlåtande och då den af mig framställda anmärkning ufsåg icke blott Kongl. Kollegii den 31 nästlidne Augusti utfärdade, af Ilerrar Ledamöter undertecknade kungörelse, utan derjemte och hufvudsakligast hvad som derförinnan bort tillgöras och blifvit tillgjordt, för alt behörigen iakttaga ofvanåberopade föreskrift i 1845 års Riksdagsbeslut, samt huruledes åsidosättandet deraf tillkommit, hvilket allt i Kongl. Kollegii utlåtande äfven omständligen afhaudlades, men denna 11. St. Just. Ombudsin. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 31 fråga angående ärendets behandling i sin helhet tvifvelsutan påkallat Hr Presidentens, lika mycket som Hrr Ledamöters uppmärksamhet och omsorger, lann jag icke tillbörligt att närmare öfverväga, hvad angifna utlåtandet innehöll, förr än Hr Presidentens yttrande i frågan jemväl blifvit inhämtadt; hvarföre jag, i skrifvelse af den 12 Oktober, af Hr Presidenten begärde ett sådant yttrande, hvilket ock sedermera den 27 i samma månad mig tillhandakom. I frågans så beskaffade, ännu varande, skick och sedan under tiden underrättelse ingått, att Hr Jusliliekanslcren äfven äskat Kongl. Bergskollegii förklaring rörande samma ämne, har jag, enligt ofvan angifna grund, funnit ordningen fordra att afbida hvad Hr Juslitiekansleren härutinnan må tillgöra innan någon vidare embetsåtgärd å min sida äger ruin; men då frågan här blifvit nämnd och möjligt vore, att den, under Riksdagens blifvande förhandlingar, kunde upptagas, torde det, för fullsländighetens skull, fordras, att innehållet af de utlåtanden, hvarmed Kons:!. Berirskolleeii President oell o o o Ledamöter till mig inkommit, varder kändt; för hvilket ändamål dessa utlåtanden, såsom bilagor, berättelsen åtfölja.
Till en början bar Utskottet tagit i öfvervägande de framställningar, som blifvit gjorde, i alseende på medels anvisande till undersökningar för den ifrågavarande canal-ledningen och de grenar, som förmentes böra komma att derifrån utgå; och ehuru Utskottet icke skulle tvekat att, så framt serskildt anslag varit erforderligt för en sådan undersöknings fullbordande, ett sådant tillstyrka, har Utskottet likväl, då, enligt hvad redan vid det förra Utlåtandets afgifvande var Utskottet kändt, kostnaden för undersökning af canalens hufvudlinie blifvit, med ett lika berömvärdt nit, som oegennyttig uppoffring bestridd af Handlanden i Örebro, Q. Broms, och enär Bill, till R, St, Fröt. 1840 och 1841• C. livad derutöfver lian för de af Petter Pehrsson från Örebro Län i dess motion omförmälde utgreningar erfordras, bör vara att tillgå å det för undersökningar i allmänhet tillstyrkte anslag af 6,666 R:dr 32 sk. B:co årligen, icke funnit sig kunna något serskildt anslag till förenämnde ändamål tillstyrka. I afseende på den föreslagne canalens utförande, får Utskottet anföra: att Utskottet, enligt hvad i förra Utlåtandet blifvit ytlradt, väl anser detta företag vara af allmän nationell vigt; men att i sakens närvarande skick anslag dertill icke lämpligen må kunna ifrågakomma, utan att med beslut derom torde böra anstå, intilldess, efter det genom vederbörande fullständig undersökning egt rum, rörande alla de omständigheter, hvilka på bestämmandet af Statens bidrag kunna inverka, förhållandet må anses vara tillfyllest utredt; i följd hvaraf Utskottet, i likhet med dess förra yttrande, finner sig nu icke kunna något bidrag af Statens medel för ifrågavarande arbete tillstyrka. Vestra Districtet. 21:o.
Det är med fästadt afseende .på dessa för-, enade grundsatser, som jag börjar med att förklara, att Konungens ansvarige Rådgifvare, ansvarige för de råd de gifva, på sätt EfögelingsFormen bjuder och föreskrii ver, åtkomlige för anmärkningar, på sätt Grundlagen äfven till ordalagen bestämmer, icke äropl gtige att ingå i något särskillt svaromål å en enskilt Ledamots emot deni rigtade anmärkningar; och att då jag nu går att åtminstone i allmänhet yttra mig, i anledning af de tillvitelser, som blifvit gjorda af Friherre Anckarsvärd emot den så kallade Ministérens overksamhet och bristande skicklighet, sker det af mitt eget val, icke af någon mig ålagd Con - Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. IV Band. £ 82 Den 5 Maji e, m. stifutionel förbindelse; men det sker, för att om möjligt är, vinna ett slut på en strid, som, om den stadnar endast vid svar och gensvar: nödvändigt skall leda till ödande af en tid, som nyttigare kan användas; men det sker, för att ådagalägga äfven min åsigt af ämnet och af dess påföljder. Jag skall icke ingå i någon särskild vederläggning och pröfning af de skäl, på hvilka Friherre Anckarsvärd grundar sin öfvertygelse om Styrelsens osammanhang och overksamhet. Svaret derpå har Grefvarne v. Pia* ten och Mörner fullständigt gifvit; men jag an* ser mig blott vid detta tillfälle böra anmärka, att då denna öfvertygelse synes vara så stadgad hos Friherre Anckarsvärd att han nu för 3;dje gången inför detta aktningsvärda