Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag medgifver gei na och till och med önskar, ali kyrkoherden må befrias ifrån alla ekonomiska detaljer, som ej tillhöra hans embetsåligganden, men befarar, alt om han som ordför. frikallas ifrån det öfriga och begagnar denna frikallelse, skall detta förhållande verka menligt på resultateroa. Jag skulle förr vilja fråntaga honom dess rösträtt inom nämnden, än att frikalla honom från ansvaret för det formella i nämndens förhandlingar. Jag tillstyrker derföre, alt lian som ordför. måtte varn i sockennämnden sjelfskrifven. Med de ombestyr en sådan ordför. har, förefaller det mig, som stora svårigheteter skulle möta att inom en mängd socknar få ordförande!', om ej kyrkolierdarne dertill å embetets vägnar äro utsedde. Individerne må förändras, förhållandena äfvenså, så är pastorsembetet ändå qvarstående med fullt ansvar för sina åtgärder. Man har öfver denna sak ofta talat och ej sällan yttrat, att om kyrkoherden ej dertill ar duglig och derföre i saknad af De n 29 Augusti f. m. 431 församlingens förtroende, bör linn ej heller som ordför. vara sjelfskrifven. Måhända att på ett och annat ställe ett sådant förhållande kan inträffa; men hvem kan garantera, att den som sättes i dess ställe är hattie och äger dertill erforderliga egenskaper. Alt låta kyrkoherden vara ordför. i sockenstämman och fråntaga honom ordförandeskapet i nämnden måste föranleda till oformligheter. Sockennämnden är ju endast en delegation af sockenstämman. 1 kyrkorådet och för hvad sorn angår kyrkans öfriga angelägenheter är ju kyrkoherden ansvarig; samma förhållande äger rum i afseende på skolväsendet och fattigvården. Skulle kyrkoherden endast i dessa mål vara ordför, tror jag att det vore vida bättre, att sockennämnden fördelades i vissa afdelningar, att sockennämnden inom sig valde ordför. till den afdelning, som borde handlägga ekonomiska mål och de polisärenden, som ej tillhöra kyrkodisciplinen eller kyrkoherdens embetsålgärd.
Maji I. 387. — af Discussionerna i följd af Friherre Ankarsvärds Memorial, som föranleddes af Friherre Stael von Holsteins tillägg till Tacksägelse-adressen, Dec. 328, 388, 4n. — af hvad som iakttagas bör, då någon Ledamot af Ridderskapet och Adeln begär någon handling eller protocoll till, Dec. 4 >8. ^— af Beslutet rörande Benificiioch Benådningssamt Allmänna IndragningsStaterne, Dec. 584- ■—■ af Kongl. Maj:ts Befallningsliafvandes Årsberättelser angående årsväxten inom deras Län, Dec. 5g6. Jan. I. q, 117, 133. Mars I. 129. Exp. Junii I. 14o. — på Statens bekostnad af de från åtskillige Embetsverk infordrade Betänkanden rörande Luxeoch ÖfverflödsLagar, äfvensom de förslag, hvilka till Kongl. Majrt i underdånighet inkommit, angående en ny Handelsordning och Förordningar om Handtverkerierne och Gärningsmäns antagande m. m., Jan. I. i3a. Jan. II. 4^7• StatsUtskottets Utlåtande angående tryckning af Allmänna IndragningsStaten samt 344 Speciella Staterna, Jan, II. 52, 187, 258. Exp. Febr. 397, 4^5, 44^, 4^i Tryckning, om kostnadens bestridande för tryckningen af Kongl. Mars I. i38, 144, 153. — af Statsoch BancoUtskottens Betänkande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om allmänna Penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande i afseende på Malmö, Götha CanalBolags och Götheborgs DiscontVerks utredning, Mars I. 21 r. Mars II. 255, 268. — af Handlingarne rörande en förändrad NationalRepresentation, Mars II. 3o8.
På denna täflingsbana inåste statsbanken stå tillbaka, dels derföre att dess underhållskostnad är större, dels derföre att localbankerne , så vida de kunna göra anspråk på förtroende, i alla afseenden bättre convenera både utlånare och upplånare, hvilke senare äga tillfälle att i banken fruktbargöra hvarje liten influten post. Då blir tiden inne för Rikets Ständers bank att sluta sin bana. Herr Rosenblad_, Bernhard: Då Herr Hjertås ifrågavarande förslag blifvit Allmänheten genom trycket meddeladt, och den siste värde Talaren nu framställt så många vigtiga upplysningar i detta ämne? anhåller jag om proposition till Ridderskapet och Adeln, att Grefve Schwerin må anmodas låta till trycket befordra hvad han här yttrat i afseende på berörde förslag. Hans Den i December. 65 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Rosenblads berörde hemställan. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence å Ridderskapets och Adelns vägnar anmodade Grefve von Schwerin att låta till trycket befordra sitt nyss uppläste anförande. Herr Hjerta„ Gustaf: Det är obehagligt för mig, att icke allenast de yttrade anmärkningar emot mina afgifne förslag om Bank-väsendet, utan äfven den vigt en annan Ledamot vill gifva dem, måste tvinga mig att i dag uppstiga, för att vederlägga hvad som blifvit yttradt af en man, för hvilken jag enskilt hyser stor vördnad och tillgifvenhet, och som af så manga skäl äger vår allmänna högaktning. Men jag liar aldrig förblandat detenskilta lifvets pligter med de allmänna angelägenheternes behandling! och då det är fråga om sak, om en för fäderneslandet så vigtig sak, som denna, bör och skall jag alldrig afhålla mig ifrån att söka utreda misstagen, tillkännagifva betänkligheterna och bestrida de villande läror, man framställer. De fleste anmärkningar, som blifvit gjorde, visa tydeligen, att Grefve vonSchwe - 66
541 §§ omförmäla, beqvämlighet för odling eller häfd eller annan fördel vinnas, och jordegarre om sådant utbyte sig förena, då må det utan hinder af fastställdt skifte, ske på sätt i 1 § säges.» Enär sålunda läststäldt skifte ej kan lägga hinder för dylikt ego-utbyte; så borde väl, der faststäldt skifte ej egt rum, då egarne af skilda skiftes-lag eller hemman öfverenskommit om dylikt ego-utbyte, till större eller mindre del, eller ett helt hemmans flyttning eller utbyte mot annan jord af det tillstötande skiftes-laget, något hinder så mycket mindre, derföre af Domare få läggas; alltid förutsatt, att egoutbvtena i formelt hänseende äro riktigt verkställda, d. v. s. efter föregången mätning, gradering och fördelning. Med anledning hvaraf föreslås en 3:te § af Skiftesstadgans 7:de Kapitel af ungefär följande innehåll: »Der jordegare förena sig om ego-utbyten, till mindre eller större del, eller hela hemmans utbyten och förläggning på annat ställe mot jord af ett tillgränsande hemman eller skiftes-lag, af skäl, som i 7:de Kap. 4:de § omförmäles, bör sådant ego-utbyte af Domstol fastställas, då det i formelt hänseende på sätt i 7:de Kap. lista § säges, af vederbörande Landtmätare är verkstäldt, kartelagdt och af honom till egodelnings-rätten ingifvet. Då vidare vederbörande
— Opvarter, sa’ jag, giv mig et Stykke Smør og Brød med Rejer! — Saa gjerne, svarade han. — Och så ge mig tillbaka det där glaset, som stod här. — Det var s’gu ikke noget Glas. — Jo, det var det, svarade jag med grafröst. Han fick bära in glaset igen, och jag tömde det i ett drag med en mycket djup suck. — Så fort och artigt har aldrig hvarken förr eller senare någon kypare betjänat mig. Han formligen flög efter min kappa och min parasoll och hans röda ansikte sken och strålade af belåtenhet, när han ändtligen fick mig ut på trappan och stängt dörren efter mig. Han var rädd, att giftpulvret skulle verka ögonblickligen och att jag skulle falla död ner därinne och han få Vrøvl med Politiet. — Wanda hade spelat hela scenen, härmat kyparens förskrämda min och sina egna tragiska åtbörder. Alla skrattade utom Eleonore, som såg ut som den personifierade kritiken. Hon hade börjat känna ett nervretligt intresse i att afvakta, om Wanda åtminstone inte skulle ha nog takt att visa sina skåp, sitt kök och sina skafferier för de besökande damerna, af hvilka de flesta visste uppskatta sådana saker. Men det tycktes inte falla henne in. Det var sannerligen inte den roll, Eleonore drömt sig. Fru Kurt blef beundrad — under det att hon Emellertid, när Säfves gjorde min af att gå, hviskade Wanda till henne: — Nej, stanna, så är ni snäll, jag vill gärna visa något för er, som jag vet det kan intressera. De stannade således, tills alla de andra voro gångna. Då nickade fru Kurt till fru Säfve och sade: Kom nu, så skall ni få se, hvad jag håller på med. Herrarne stodo framme vid staffliet och betraktade utkastet, det var ett porträtt af Kurt, som Wanda påbörjat under deras förlofningstid. De båda fruarna gingo in i matsalen. Framme vid det mellersta fönstret stod en trappstege. — Jag håller på med glasmålning till de här tre fönsterna. Jag tycker inte om utsikten till gården. Ni får inte se er omkring, här är alls inte färdigt. Fru Säfve sade: — Jaså. — Det hade hon trott.
Men det fanns nigra smA gula lockar bortackorderade p&amp; landsbygden, p&amp; ett stalle, dit Rödlufvan i tysthet begaf sig en g&amp;ng om Aret, och för de lockarne slet hon och svalt. Och s&amp; blef klockan Atta och s&amp; blef klockan nio. Det var alldeles tyst pA ateliern. Lamporna brunno sömnigt i den tjocka luften. Ingen talade, maskinerna bara surrade. DA ringde det haftigt p&amp; dörren. Olga hoppade tilt Hon förstod p&amp; ringningen Livern det var. - Fredrika hade öppnat. " Vanta derute litetn, sade hon. Hon gick direkt in till fröken StAl. Olga satt med klappande bjarta - hon stod inte ut. Hon böjde sig öfver maskinen och storsnyftade. Hennes svarta klIdningskjo1 som inte var draperad! De talado högt derinne, nästan som om de gralat. I-lvad rörde det henne. Det var förbi nn. Ändteligen kom Fredrika in. " Olga far gPn, sade hon. " Skynda, p&amp; nu. Fastman tir derute. " Det var ett underverk. " Men sorgklädningarne och begrafningen 3) ' " Det blir val val med det. " " Men hur skall jag tordas gA ut. Otto ä r nog desperat. " " S&amp;, ut med sig ", sade Fredrika, ' men lofva mig en sak. Tjufsy aldrig mer och - och akta sig för att bli narrad. " Och dermed sköt hon Olga ut genom dörren rakt i arrnarne p&amp; maskinisten. " Söta Otto grala inte - jag ar ju har nu. Vi fA springa. - Stanna litet har borta - jag kilar upp till Lotten Lundholm - hon 1Anar mig nog sin svarta kladningskjol. Visst I r den litet f6r kort, men jag har nya skor se ' n i somras. Har, vanta bara ett litet tag. " Han hann inte saga nigonting, fastan vreden sjöd inom honom. " Har har jag gAtt och vantat .. började han, nar hon kom tillbaka med kjolen öfver armen.
Skälm till de r förestående z paragrapher sörcslagne Afgifter äro sökte i de ikattfkpldiges mer och mindre lätthet att finna bergning. Arbetssbrmäga är ett Capital, som enligt 2:bra Artikeln ej kan beskattas ; ben mindre förmögne Classen fär säledes endast afgifter efter denne; de böra derföre ej blifwa för läga, pä bet Stats - Verket pä ben talrikaste FolkClassen e) mätte göra för stor förlust. Att fbreflä Personel Afgift för alla, skulle blifwa för widlpftigt. Erunberne lära af det anförde wara tillräckligt utredde. Lönoch Betalnings-Afgifterne, Slottshjelpen och Medicinal-Fonden äro härunder inbegripne. 2 Art. 923 Den 25 September, . „ 2 Art. Om Afgifter af Förmögenhet, ware sig i Jordbr, iksröiklsc Handel, Fabriquer, Löner eller utcstäende Capitalcr. 1:0 All synbar fast Förmögenhet wörderås och taxeras i det Härad, Taxerings - District eller Stad, där samma Egendom är belägen. Sedan genom en sädan npskattning hwar och ens förmögenhet blifwit utrönt, erläggcr han derföre en progressiv förmögenhets - afgift utan afseende ä hwad han annorstädes äger, men dä en del egendom är af den natur, att dess wärde swärligen kan finnas säsom t. ex. Stadsmanna »Näringar, beläggas, dessa med en afgift i män af deras widd efter de grunder, som 1800 ärs Bewillning föreskrifter.
De anmävhningar, som af serskilde AIotionairer blifvit gjorde deremot, att visitationsrätten efter olofligen införda varor dels varit för mycket inskränkt, i afseende på rum oell ställe, och dels förlamad genom den i 39 §. af Författningen föreskrifna prasscriptionstid, hafva Utskotten, för sin del, funnit grundade? hvarföre Utskotten, hvilka äfvenväl fullkomligen erkänna den rättighet till hus och hemfrid, som hvarje obrottslig medborgare bör åtnjuta, trott, att öfverklagade olägenheterne skola kunna afhjelpas, utan kränkning af medborgares lagliga rätt, genom de förändrade redactioner, Utskotten nu föreslå af efterföljande §. §. i detta Capiteh 37 §. l> lif ver 36. “Undersökning efter olofligen infordt gods “å andra ställen, än vid Tullplats, skall äfven “kunna anställas af Kronofogde, Länsman, Lands“eller Stads-Fiscal, Fabriks-Ombudsman , samt “Ofver-Betjente vid Tullverket, så ock af de “personer, som, efter föregången anmälan, var“da af General-Tullstyrelsen, Justitias-Cancellers“Ernbetet, eller för tillfället af Väre Befallningshafvande, förordnade; börandes de vid undersökningen, medelst uppvisande af Tjenste-full Bih. tillRiks-St. Oec.TJtsh. Bet. N:o 18. “magt, Förordnande eller Tjenstetecken, bestyr“ka deras tjenstemanna-egenskap. När undersökning förrättas i Salueller Upplagsbodar, “Magazin eller Uthus, och sådane Bonings“eller andra runi, der varor nppldggas, till salu “hållas, eller för något af dessa ändamål varit “begagnade af samma person, hos hvilken undersökning efter olofligen infördt gods anstäl“les, skall Undersökningsmannen derjemte vara “åtföljd af minst arne vittnen, men annorstädes må han jemväl ensam anhålla godset, dock “medskyldighet att, innan vidare undersökning “får ega rum, följa varorne till det ställe, der “vittnen kunna anskaffas.
Banco fixerad i persedlar, jämte en bostad, dock jämnkad r förhällande af folkmängden och widdén af Domsagan, äfwensom efter orternes dlika dyrhet, och en rang lika med Zbfwerste - Lieutenanter skulle wara för mycket? Landtstyr-elsen, den tredje af de civila fordelningarne, förrättas af Herrar Landöhofdin2lndra Band. pjl-o 77, 73. gar 619 Dm 31 Julik. gar med de under dem stäende Lands-Stater och Betjente. Sä wäl Landshofdingarne, som Le sä kallade Krono-Betjenter äro, genorn t sednare tider tilkomne ökade göromål / sä öswerlastade, at ingendera kan upfplla hwad dem i all sin widd äligger. Sjeifwa Landshöfdinge Jnsiruetionen är af en sä widsträckt omfattning, at den r>möjeligen kan ätlydas til alla desi delar, och genom en ökad folkmängd, genom npa Författningar, genom npa inrättade Werk, Comitier eller Directioner, hwilka anse sia alla berättigade at anlita och befalla Landshofdingarne, hafwa desia göromäl wULit öfwer all hofwa. Sak samma gäller äfwcn i anseende til Krono - Betjenterne, hwilka i sin tour öfwerlastat Fjerdings - och Nämndemän. Om Staten tälde, wore härwid en tilökning nödig, sä wäl pä antalet af den mindre Krono - Betjeningen, som pä desias loner. Det skulle äfwen wara högst nyttigt om den öfre Lands-Staten sä inrättades, at Herrar Landshöfdingar kunde frikallas ifrån handläggning wid det blott mecaniska, säsom t. er. couranta Epecutionsmal, badning af skjutser m. m., och derigenom wunno mer ledighet at öfverlemna sig ät de wigtige ämnen: Upbörds - Werket, allmänna hushällningen och Politie - Författningarnes händhafwande.
Näst dessa i hyfsning komma eskimåerna i nordvestra Amerika, på hvilkas ursprungligen råa lif beröringen med de amerikanska hvalfångarne tyckes hafva haft ett ganska välgörande inflytande – jag dömer dem efter eskimåstammen vid Port Clarence. Dess medlemmar voro fortfarande hedningar, men en eller annan af dem var vidtberest och hade från Sandwichs-öarna hemfört ej allenast kokosnötter och palmmattor, utan äfven en doft af sydhafsbons större kärlek till prydlighet och ordning. Dernäst komma tschuktscherna, som ännu endast obetydligt stått i beröring med män af europeisk ras, men hvilkas förvärfskällor på senare tider tyckas hafva på ett betänkligt sätt minskats, till följd hvaraf nationens kraft och lefnadslust märkbart aftagit. Sist komma samojederna eller åtminstone de samojeder, som bebo gränstrakterna mot den kaukasiska stammens länder. På dessa tyckes inflytandet från den högre rasen, med dess reglementen och förordningar, dess handelsmän och framför allt dess eldvatten, verkat afgjordt försämrande. Offerhög på Waigatsch-ön. Efter en teckning af A. Hovgaard. Då jag en gång frågade en eskimå i nordvestra Grönland, känd för sin väl långt drifna sjelfkänsla, om han dock ej ville medgifva, att den danske »inspektören» (guvernören) var för mer än han, fick jag till svar: »det är ej så säkert; inspektören har visserligen mera egodelar och tyckes hafva mera makt, men det fins folk i Kjöbenhavn som han måste lyda – öfver mig befaller ingen.» Samma stolta sjelfkänsla möter man hos sin värd i renlappens gamma och tschuktschens skinntält. Hos samojeden deremot tyckes den hafva blifvit utträngd af en känsla utaf underlägsenhet och rädsla, som hos detta folk förtagit just den sida af vildens sinnesart, som är mest anslående. Af äldre reseberättelser och af egen erfarenhet från Jalmal visste jag, att ett annat, kanske lägre slag af gudar än de, som Anna Petrowna framplockat ur sin gamla stöfvel, skulle finnas uppstälda flerstädes på kullar beströdda med ben af offrade djur.
Efter denna allmänna öfwersigk af Contoirets belägenhet i Juni manad 1800, och dä, införRiksfens Högloft.Stander, StatsUtskottet nu skall framlägga Herrar Fullmagtiges förwaltning, och derwid öfwer hwarje omständighet utlåtande meddela, har StatsUtskottet ansett till redighet bidragande, att i Let närmaste följa den ordning hwartill Herrar Fullmagtiges rryckta RiksdagsRelarion föranleder, halst uti samma Relation, efter hivad StatsUtskottet erfarit, alla ämnen af särdeles wigt, äro uptagne och rvidrörde. Innan de nu warande Herrar Fullmägtige till» trädde förwaltningen, hade, till följe af Högt. Heml. Utskottets särskilda förordnande, Försäljnings-auclion blifwit kungjord att hällas i Götheborg i Augusti manad 1800 ä de är 1799 förRiksgäldsContoircts räkning upköpte och derstädes uplagde Caffebönor, sä att de nu warande Herrar Fullmagtiges befattning härmed icke warit nägon annan, än att lägga sista handen wid hwad, som hörde till werkstalligheten; Och ehuru Herrar Fullmagtiges åtgärd således warit inskränkt endast till detta föremål, wittna dock de af Herrar Fullmägtige widtagne anstalter om Herrar Fullmägtiges berömliga nit och omtanka, att i denne del iakttaga Contoirets förman och bästa i hwad xä dem kunnat ankomma. Uti Den i8 Aovembex891 Uti Rakenstaperne aflöres 112,465 Rd, 26 si. r rst. i Crediksedlar, säsom förlust pä Caffebönorne. Men dä fjelfwa uphandlings-operationen redan undergått Högloft. Hemliga Utskottets granstning, har StatsUkstottet icke ansett sig tillhöra att fälla något omdöme angående berörde förlust, som Contvjret ä Caffehaudeln fatt widkännas.
Då Ridderskapet och Adeln redan förut beslutat, att icke Fullmägtige i Banken, utan att Ståndet skall förrätta ifrågavarande val under påstående Riksdag, lärer det icke eller kunna tillkomma Fullmägtige emellan Riksdagarne, utan skulle jag anse Riddarhus-Directionen härom höra gå i författning; Men då Herr Hjerta gjort hemställan, om icke Riddarhus-Directionen jemte Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret kunde sammanträda till valets förrättande, instämmer jag så mycket heldre deruti, som, enligt min öfvertygelse, aldrig för många af Ståndets Ledamöter kunna anförtros pröfningen af denna angelägenhet. Den -30 December e. nu 197 Herr Munck af Rosenskjöld: Nu forst har jag varit i tillfälle, att rätt höra Herr Hjertås förslag, men det kan jag för ingen del gilla, emedan jag tror, att Ridderskapet och Adelil icke bör fatta ett olika beslut, emot hvad de öfrige Riks-Stånden fattat; Och då de stadgat, att Herrar Fullmägtige i Banken skola utse Directeur och Suppleant, om någon af de utaf bemälte Riks-Stånd nu valde innan nästa Riksdag på ett eller annat sätt afgår, så kan jag icke frånträda min förut gjorde anhållan, alt Ridderskapet och Adeln äfven måtte taga ett lika beslut, att Ståndets BancoFullmägtige skola äga att ifrågavarande val förrätta; och i händelse denna min anhållan icke blifver bifallen, begär jag Votering. Herr Roos: Då vi äro så lycklige, att äga en Riddarhus-Direction, för hvars Ledamöter man kan hysa fullt förtroende, anser jag det icke vara skäl alt utesluta dem från deltagandet i detta val, hvarföre jag ännu en gång får yttra, det jag finnér Herr Hjertås förslag vara det tjenligaste, och anhåller, att Herr Grefven och Landt-Marskalken täckes å detsamma frams lälla proposition. Grefve von Schwerinj Fredric Bogislaus: För min del förenar jag mig med Herr Hjerta.
Expens 289 — Expens-medels Bälningarne. Då Revisorerne instämt uti 1845 års Revisorers omdöme i afseende på inköp af Slats-lidningar och Kalendrar i Kammar-Kollegium, Stats-Kontoret och Kammar-Rätten, samt åtgången af Kalendrar och papper i Krigs-Hof-Rätten, deruti någon märkbar inskränkning under revisionsåren icke skall ägt rum, får Stats-Kontoret åberopa det utlåtande, som öfver denna anmärkning i 1845 års Revisions-berättelse blifvit i underderdånighet afgifvel; hvarförutan, i afseende på hvad Revisorerne vidare vid expens-medels räkningarne anmärkt: att KammarKollegium låtit för renskrifning af arhets-berättelsen utbetala år 1844 — 120 R:dr 12 sk. och år 1845 — 98 R:dr 24 sk.; att uti expens-räkningarne för Justitie-Kanslers-Expeditionen, Utrikes-Departementet, CivilFinansoch Ecklesiastik-Departementens Expeditioner afförts utgifter för prenumeration å Svenska tidningar och dagblad, som icke äro af officiel egenskap; samt att uti Civil-Departementets Expedition, af expens-medlen, år 1844 utbetalts 133 R:dr 16 sk. till arfvoden åt 2:ne extra vaktmästare; Stats-Kontoret ej anser sig tillbörligt att annat anföra, än upplysa, hvad berörde utgift af expens-medlen uti Civil-Departementets Expedition beträffar, att, enligt verifikation vid bemälte Departements expens-medels räkning för år 1844, denna utbetalning blifvit af Departements-Chefen anbefalld, till följd af Kongl. Maj:ts den 2 Februari sistberörde år fattade och åberopade nådiga beslut, och att dylika utgifter för nödvändiga tjenstebiträden af extra ordinarie och lönlöse tjenstemän och vaktbetjente tillförene blifvit på expens-medlen anvista, utan någon anmärkning deremot af Rikets Ständer eller deras Revisorer.
St:s mening samt med ändamålet för dessa medels användande. Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af den uppkomna discussionen, uppmärksamheten på innehållet af 6g §:n Reg.F:n, som innehåller ang:de förstärkta StatsUtsk.: ”Detta särskildta Utsk:s ledamöter röste sedermera samfäldt med slutna sedlar, till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt blott i de frågor, hvarom RiksStm varit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom R. St:s beslut.” Nu hade inom det förstärkta StatsUtsk. de fleste rösternes mening varit, att den rättelse i afseende på dessa 800 r:dr, som Frih. Cederström ur förstärkta StatsUtsk:s mern. uppläst, skulle blifva den mening, hvilken komtne att utgöra R. St:s beslut. Detta vore således ett beslut, hvilket i Hr Landtrms tanke icke kunde ändras, hvarföre Hr Landtm, ansåg sig förhindrad att framställa propos. på någon annan mening än de ordalag, hvilka genom förstärkta StatsUtsk:s votering blifvit bestämda såsom R, St:s beslut. Hvad motiverna åter anginge, så berodde ordalagen i dem visserligen af R. o. Ad. att bestämma eller rätta, men hvad beslutet anginge, som redan vöre R. St:s, så ansåg Hr Landtm, icke något Stånd deruti kunna göra någon förändring. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag hade velat an föra ungefär hvad Hr Frih. o. Landtm, nu framställt. Dertill vill jag blottlägga, det jag hoppas, att, örn Ståndens redaction af beslutet skulle synas mindre fördelaktigt för vettenskapen, än det sätt hvarpå Exped.Utsk. ansett beslutet böra uttryckas, intet hinder för Yettenskapsacademien skall uppstå att, då en fortsättning af plancheverket Svensk Botanik skall äga rum, utgifva arbetet i annat format och bättre än del föregtde. Jag instämmer uti anhållan om återremiss. Frih. Sprengtporten: