Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
:o 74, skulle å föredragningslistan för nämnde plemum sättas näst efter Riddarh.-Utskits omförmälda skrifvelseförslag, å hvilket yrkande andra ledamöter begärt afslag; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till detta yrkande, hvarvid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat, nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Slutligen hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. ville bifalla det af Frih. Leuhusen jemväl väckta förslag, att Stats-Utskits Utlåt. Nio 80 skulle å föredragningslistan för oftanämnde plenum uppföras näst efter Riddarh.-Utskits skrifvelse-förslag; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Den 16 Maj. 349 Onsdagen den 16 Maj ISIiO. Plenum fel. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 11, 12, 14 och 15 Maj samt 5 prot.-utdrag för sistnämnde dag. Företogs val af 18 ledamöter och 12 suppleanter i förstärkt Bevilln.-Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 12. Gr. Stenbock, FulJm. Gr. Posse, A. 105. » af Ugglas, L. 133. » Snoilsky, G. F. 133. Frih von Schwerin, J. 390. » Nordenfalk, J. 601. Hr Uttermarck, Fullm. Frih, Alströmer, C. O. 713. » Cremer, Fullm. Frih. Beck-Friis, J. T. 765.
Vidkommande åter anstalterne för undervisning i Navigations - vetenskapen , fann Kongl. Maj:t ändamålet ej kunna vinnas genom ett enda Central-Navigations-Institut för hela Riket, utan förordnade, att, till en början, 5 Allmänna Navigations-Skolor borde inrättas på serskilde ställen, hvartill Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Commer - go Bil. t. E. St. Just. Omb:ns. Emh.-Ber. d. 4 Nov. 1826. ce-Collegiurn skulle upprätta förslag, och höra vederbörande Skepps-Rederier ochHandels-Societeter, i hvad mon de till dessa Skolor ville bidraga; kommandes det infordrade förslaget att Rikets Ständer föreläggas. Kongl. Maj:t förordnade i öfrigt, att ifrån och med 1829 en hvar sorn söker vinna burskap, såsom Coopvserdie-Skeppare, dessförinnan skall undergå Examen i närvaro af en Sjö-Officer eller annan i Navigations-vetenskapen kunnig man, samt en Magistrats-person, och en CoopvEerdie-Skeppare. 164. I fråga om upphörande af Extra Grufvuhjelpen i Stora Kopparbergs Län. Anmäld den 8 Jan. 1824, samt Kammar-Collegium och Landshöfdingen i Fahlun om innehållet färständigade. 165. Angående en jemnare fördelning af postförings-skyldighefen m. m. Anmäld den 8 Jan. 1824, och remitterad lill Kammar-Collegium, att efter Öfver-PostfDirecteurens och öfrige vederbö - Bil. t. R> St. /list. Omb.ns Emh.-Bcr. d. 4 Nov. 1828. 91 randes hörande öfver de af Rikets Ständer nppgifne omständigheter, inkomma med utlåtande i sammanhang med det förut infordrade förslaget till posternes fortskaffande med Gästgifvare-skjuts. 166. I fråga om en ny författning, angående mått, mål och vigt.
St. funnit mindre lämplig, enär på en och samma dag inträffa kan, att Parter skola sig inställa uti flere Concursmål, och fastän Domaren icke är hindrad, att målen tidigare på dagen företaga, likväl af den Borgenärerne lemnade frihet att dröja med inställelsen intill den lid, då, enligt Kongl. Brefvet den 27 Maji 1801 , Rättegångstimma vid Häradsrätt bör vara slutad, den olägenhet uppstår, alt till målens slutliga beredning, som ej förr, än efter sista uppropet kan företagas, möjligen erfordras så lång tid, att HäradsRättens session inpå nättén måste fortsättas; i anseende hvartill, och alldenstund berörde så väl för Domare, som för Parter, betydliga olägenhet kan, aned antagande af den vid alla öfriga Domstolar bestämda fatalietimmau, nemligen kl. 12 på ■dagen, afhjelpas, R. St. ansett en sålunda förändrad inställelsetimma böra föreskrifvas. Vidare och då samma §. nu jemväl innehåller, ”att Proclama-dagen bör bestämdt ul'saltas lill andra Rätlegångsdage» af det Ting, ”sorn Esp. Utsi. Förslag till und. Skrif r. Nio 316. 17 ”sorn näst efter 6 månader infaller”, men denna ordalydelse kan förorsaka, att inställelsedag i Concurssak hos Härads-Rätt inträffar ett Lagtima Ting senare, än behofvet fordrade, i fall det vore tillåtet att kalla Borgenärerne till tredje, fjerde eller någon senare Rättegångsdag af det nästföregående Tinget, finna R. St. rättelse äfven i afseende på denna föreskrift nödig, och föreslå fördenskull i underdånighet, att §. må erhålla följande nya redaction:
I sammanhang härmed har Utskottet skolat anmäla, att tjenstförrättande Controleuren vid Chartae Sigillatae Hvilslämplings-Contoret, Assessoren J. H. Bagge, uti en till Utskottet ingifven skrift, anfört, huruledes, sedan Rikets Ständer vid 1810 års Riksdag förordnat, att, till vinnande af mera ordning och säkerhet för Kronan, öfverinseendet vid hvitstämplingen å Chartor skulle åt Riksgälds-Contoret uppdragas, och den speciela uppsigten, i följd deraf, blifvit öfverlemnad åt en person, som, med benämning af Rikets Ständers Riksgälds-Contors Controleur för Chartors hvitstämpling, fick sig tillagd tour och befordringsrätt, lika med Bokhållaren i Boksluts-Contoret, med hvilken han jemväl komme att uppbära lika lön, så hade bemälde Controleur alltid varit ansedd och behandlad, såsom en Riksgälds-Contorets underlydande Tjensteman, ehuru han ieke blifvit å dess egen Stat uppförd, af den anledning, att hvitstämplings-kostnaden af Statsmedlen serskildt ersättes. Detta oaktadt och ehuru Riksgälds-Contorets hela personal och vaktbetjening, de på Indragnings-Stat uppförde personer äfven inberäknade, vid senaste Riksdag erhållit en lönförhöjning af 20 procent, hade någon sådan för hans tjenstebefattning likväl icke blifvit uttryckligen bestämd och således för närvarande ej heller kunnat honom tilläggas.
Med anledning häraf och då näringsidkare och handtverkare, hvilka nedsätta sig på landet, icke, för deras rörelses bedrifvande, äro i behof af jord, men likväl nu måste för åtkommande af en tryggad bostad förskaffa sig nyttjande rätt till en viss areal jord, den der oftast vore till besvär, har motionären, som ansett detta sednare förhållande äfven böra afhjelpas, yrkat att en lag måtte utfärdas »angående uthyrning af hus 5 landet då jord ej medföljer och angående hyresvärds och hyresgästs ömsesidiga rättigheter och skyldigheter i sådant fall, samt huru vid sådant aftal bör förhållas med uppsägning, legostämma och flyttning, äfvensom huruvida ett dylikt aftal bör brytas af sedermera skedd försäljning.» Ehuru motionären härigenom endast angifvit föremålet för den påyrkade lagen, synes likväl hans mening vara att uti ifrågaställde hänseende få en lika be Bih. lill B. St. Prot. 1830 & 1831. 7 Sami., 1 Afd., 6 Häft. 1 2 Lag-Vlskotlets Betänkande, M 11. skaffad lagstiftning för landet, som redan finnes för stäiderne. Att emedlertid lagstiftaren hittills blott ansett nödigt meddela föreskrifter angående upplåtelse och arrende af jord och annan fastighet å landet och icke för ett serskildt användande af der befintliga hus, men deremot gjort uthyrning af hus och byggnader i stad till ämne för en speciel lagstiftning, har sin grund i naturen af de olika förhållanden, som förefinnas å land och i stad. Då nemligen i städerne egentliga värdet af eu fastighet ligger i byggnaden, då den der utgör ett väsendtligt näringsmedel i och för sig sjelf, och då den mängd menniskor, som samlas i städerne, och der genom lega måste förskaffa sig bostad, ovilkorligen påkalla stadganden för bibehållande af ordning och säkerhet i de mångfaldigä förhållanden, som i anledning häraf dagligen uppkomma, så är å landet jorden hufvudsakligen sjelfva näringsmedlet, och derå uppförde byggnader hafva endast betraktats såsom nödiga för modernäringens bedrifvande.
Dessutom äro 800,000 R:dr af redan uplagd Bankovinst oanvände. När fråga sedermera upstår huru Riks-banken hör öfverlåta sina medel antingen såsom lån eller kreditiv, synes mig på de grunder Hr Bergman i sin reservation anfört företrädet höra lemnäs åt kreditiven, endast man tillser, att Filial-bankernas assignationer på Riks-bankens kreditiv icke varda löpande sedlar eller ett slags nytt sedelmynt. Lika med Reservanlerne anser jag, någon Filial-hank icke höra få anläggas i de orter, hvarest Privat-banker ännu finnas, enär afsigten med Filial-banker derstädes endast är, att ersätta de förra. Alt de ombud, hvilka Banko-fullmäktige utvälja, skola i den händelse säkerhetshandlingarne icke höra insändas till Riks-banken, idan förvaras i vederbönde Ränterier, ega rättighet alt underkänna dessa handlingar, följer såsom mig synes af sig sjelft. I en fråga så vidt omfattande som denna tror jag icke det vore rätt om R. o. Ad. afsloge eller godkände vissa delar och återremitterade andra, ulan hemställer jag vördsamt, att i händelse Ståndet skulle finna de gjorda anmärkmne hindra betänkis antagande, Ståndet ville återremittera detsamma i sin helhet, på det att Utsk. mätte likaledes taga det under förnyadt öfvervägande. För R. St. vore det då öppet, att sedermera besluta öfver frågan i hela hennes vidd. Jag anhåller om återremiss. Hr Nordenfelt, Joli. Åke: Det sätt, hvarpå H.
Hemman bestodo icke fordom af visst hemmantal och voro derföre icke satta till ständig ränta: deraf uppkommo de åtliga skattläggningarna genom hvilka hvar Bonde skattlades efter sitt ämne. Den första syn och skattläggning beslöts år 1282, då hemmanen i vissa Landsorter blefvo satte till öre och örtug eller ättung och tolftung. Dessa skattläggningars föremål voro: 1:0 vtt utsätta huru mycket hvar Bonde efter det af honom innehafvande öretal eller annan jordräkning borde i årlig ränta skatta till hemmanets Jordeboksränta, 2:0 att sätta hvart hemmantill en viss sättning, det vill säga tillhus ru stor del Bonden i extra ordinaire skatter borde svara. Följderna af dessa årliga skattläggningar voro minskning och osäkerhet i Kronans inkomster och kostnad för Allmogen. Allt koni an på skattläggningsmännens godtycke. Den grund som var desse föreskrifven, var ock obillig, då ett litet hemman enligt sitt öretal sattes lika väl till sättning, som ett dubbelt större. Gustaf den I ville afhjelpa dessa olägenheter och förordnade derföre år 1528 en ali - Deri 21 Maji e, lil. 215 män skattläggning öfver hela Riket. Skattläggningsmännen, som af Konungen förordnades, blefvo befallte att uppskrifva hvart hemman med sine ägor med utsäden, höbol, mulbete, fiske, skog eller andra förmohnsr, dock så att gården icke skulle skattläggas efter ägornes vidd utan efter deras godhet, med iakttagande af tillhöriga lägenheter och förmohner, Derefter skulle Hemmanen med Torp, Utjordar,'Qvarnar, Strömmar, Fisken, Ängar, Holmar, eller andra lägenheter upptagas och inskrifvas i årliga räntan. Å denna allmänna skattläggning skulle ock ransakas, om någon hade slagit under sig Kronans Jord, Skogar, Strömmar, Qvarnsr, Fisken, Ängar, Holmar, Skär eller andra Ägor, hvartill innehafvarne med goda skäl borde visa sin rättmätiga åt komstj mäktade de det ej skulle egendomen komma under Kronan igen.
Koko, förut gifven af hr Strömberg, hade nu i hr Kellberg fått en ny representant, som, om ej så burleskt rolig som föregångaren, dock mycket förtjänstfullt skildes från uppgiften såväl vokalt som dramatiskt. Herr V a r b e r g var samma gemytliga mikado som alltid, och äfven de öfriga rollerna sköttes med lif och lust. Helt visst skulle en repris af den populära operetten ännu gifva många tacksamma hus. Konserter och matinéer komma som vanligt att öfverflöda under den stundande påskhelgen. Först hafva vi på långfredagen det årligen återkommande uppförandet i Östermalms kyrka af Haydns odödliga oratorium » Skapelsen ». Vidare må särskildt nämnas hr S u n d b e r g s matiné i Berns ' salong påskdagen med biträde af fru Sterky, signora Labia, fröknarna Frödin, Holmstrand och Hulting samt hrr Odmann, Lundqvist och Lundmark m. fl. Musikdirektör Hjalmar Meissner — känd och värderad inom de vidaste kretsar — har på onsdag innevarande vecka recett i Blanchs kafé, där han nu en längre tid med van och skicklig hand fört taktpinnen. Han kan också vara säker om att denna afton få fullt hus. A] Berättelse af Georg a. Nordensvan. (Forts.) » J a g vill viss inte göra E m m a något ondt. Det är just olyckan, att j a g inte har hjärta att göra något ondt åt någon människa. » » B r y er inte o m hvad j a g säger, » fortfor hon. » J a g pratar i alla väder. F ö r resten kunna de vara lugna för, att j a g skall bära mig förståndigt åt. » Men på den frågan fick j a g intet svar. 95 till o s s, » J a g skulle gå h e m, » svarade hon på hans fråga. » Om morgnarna går man h e m! » ropade han o c h skrattade sitt väldiga skratt åt kvickheten. » N e j, nu ska vi vara tillsamman, h v a? I detsamma föll det m i g in, att han kanske k o m m i t i rätta stunden. Men det skulle nog inte falla henne in.
Jag har icke sagt att det ligger ett system för försvarsverkets ordnande i ett bifall till eller afslag af anslaget till den indeldta arméens vapenöfningar, men jag har yttrat att sjelfva grunden för ett systems upgörande för försvarsverkets ordnande ligger deri att sjelfva tiden för arméens vapenöfningar är bestämd. Jag vågar äfven påstå att sjelfva roten för vårt försvarsverks bildande är just att man vet huru mycket beväring vår stara har, ty när man vet att denna skall förenas med beväringen, måste man derpå grunda sin beräkning. Här har äfven blifvit yttradt att, om man bifaller ett förslagsanslag, så har man öpnat portarne för anslag till obegriinsadt belopp; man skulle kunna gä ända till 2 millri'. Förhållandet är dock i verkligheten icke sådant; till grund för förslagsanslaget ligger sjelfva tiden, som bestämdes, på sätt det K. M:s Propos. vid sista Riksdagen åtföljande prot.-utdr. utvisar, till rekrytmöten 42 dagar, till befäls10 och till regementsmöten 20 dagar, och då på samma gång portionen är bestämd, så finner man påtagligen att vexlingarne i förslagsanslaget kunna bero på förändringar i portionspriset, men alldeles icke på något annat. Den siste talaren har trott att raan skulle kunna inställa ett eller annat läger och att derigenom truppens öfning icke skulle rubbas. Detta är ett misstag af den värde talaren. Om han hade läst några blad till i föregrde Riksdags prot., skulle han hafva funnit att i dessa öfningar ingå just regementsmöten, och att ett sådant inställande icke kan ske utan att rubba öfningen äfven i och för soldatens undervisning. Här är ganska påtagligt att man bör tänka på icke allenast soldatens, utan äfven officerarnes bildning, när det är fråga om att ordna vårt försvarsväsende.
Uppl, o. gödk. hos Ridd. o. Adi d. 29 Oct. 1823! Preste-Ståndet d. 31 —• .—• Borgare-Ståndet d. 31 — •—• Bonde-Ståndet d. 3 Novi —- Riksens Ständers underd. Skrifvelse, angående nedsättning af stadgade böter för uteblif vande fran Mantalsskrifning, m. m. S. A. K. Sorn Riksens Ständer, i anledning af vackt fraJ ga, beslutit, att de uti Kongl. Förordningen den 30 September 1812, angående Mantalsoch Skattskrifningen i Riket samt uti nu gällande Bevillnings-stadga bestämde böter af a R:dr för förfallolöst uteblifvande från Mantalsskrifning, böra för framtiden till hälften, eller 1 Rtdr, förminskas; alltså få hos E, K. M. Riksens Ständer underdånigst anhålla, att högstberörde Förordning, så vidt den angår ifrågavarande böter,' måtte, i öfverensstämmelse med detta beslut, varda ändrad. I sammanhang härmed och då hos Riksens Ständer förekommit, att bestämd föreskrift saknas, i afseende på sättet, huru besvär må anföras öfver E. K. M:ts Befalln i ngshaf vandes Utslag, hvarigenom böter, i följd af 1812 års Kongl. Förordning, ådömas, hafva Riksens Ständer, som anse mål af denna beskaffenhet lämpligast kunna hänföras till de E. K. M:ts och Rikets fvammar-Collegium i allmänhet uppdrag - j $ o Underdåniga Skrif veisel*. ne ärenden, velat 1 underdånighet föreslå, att E. K. M. täcktes, till allmän efterrättelse, i Nåder förordna: ’‘att den, som ej nöjes åt Kori un a gens Befallningshafvandes Utslag, hvarigenom han till böter i något af de uti Kongl. Förordningen den 30 September 1812, angående Mantalsoch Skattskrifningeu i Riket, uppräknade fall, blifvit fälld> må ega, att besvära sig uti Kongl.
Stockholm den 12 Mars 1835- Reservasioner: af Herr Stuarty C. G. ”Då jag finner det i mångfaldiga hänseenden vara mindre väl betänkt, att, på sätt Banco-Utskottets pluralitet föreslagit, uti det nya Banco-Reglementet stadga ett bestämdt förbud för Bankens Styrelse att, emot silfverplantsar eller utländska silfvermyntsorter, invexla. Bancosedlar, har jag ansett mig böra anmäla min reservation emot detta Banco-TJtskotteis Memorial N.o it2. »7 detta förslag. Jag medger visserligen, att ett sådant förbud icke strider emot uttryckliga ordalydelsen af i §. uti i83o års Banco-lag, enligt hvilken Banken endast är skyldig att med Svenskt silfvermynt inlösa sina sedlar. Men det strider ovedersägligen mot andan och meningen af de beslut, som grundlagt den nu verkställda realisationen, så vida jag rigtigt uppfattat de samma och de grundsatser, som deruti uttalat sig. Till stöd för denna min åsigt, torde jag endast behöfva åberopa Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade beslut, att silfver, i hvilken form som helst, borde, fritt från alla afgifter, icke allenast få införas i Riket, utan ock derifrån utföras. Vidare skulle detta förbud motverka ett af de hufvudsakligasle syftemålen med realisationen, eller åstadkommandet af en, utaf annat än locala förhållanden oqh tillfälliga omständigheter, oberoende orubbliglvet i Svenska penningarnes värde på de förnämsta utländska afsättuingsorterne för våra näringar. Ett nytt silfvermynt, ännu nästan helt och hållet okändt äfven på Europas största marknadsplatser och hvars beskaffenhet sannolikt icke kommer att göra detsamma derstädes synnergen begärligt, torde ick» ensamt vara tillräckligt att för framtiden helt och hållet förekomma de betydliga fluctuationer i våra coursförhållanden, som uti icke ringa grad hitintills försvårat och hämmat Svenska industriens utveckling.
Några tidningsskrifvare i hufvudstaden hafva vetat undandraga sig skatt till staten, så att förlust för staten måste förekomma s genom borgen eller annan ansvarighet; hvilken är då närmare skyldig, att ingå denna tvungna borgen, än den, som trycker tidningen och således, jemte författaren, skördar vinst på denna gemensamma produkt af deras arbete? Hos de flesta andra dess medlemmar, har staten försäkrat sig om skatternas utbekommande, hos embetseller tjeustemannen uti den lön, han åtnjuter; hos jordbrukaren uti den jord, han eger; för tjeuslehjonets utskylder ansvarar husbonden; borgaren, hvilken dessutom ställer borgen för 6 års utskylder till staden, innan hail blir borgare, förlorar sitt burskap, om han icke kan betala sina krono-ulskylder; en del näringsidkare ställa borgen äfven för kronoulskylderna Hvarifrån då denna be - 6 JSeviVningi-Vtskoltets Betänkande, N:o 4. fäaktighet i afseende på tidningsskrifvare? jag anser Bevillnings-utskollet hafva icke allenast befogenhet, utan äfven skyldighet, att föreslå stadgauden, sorn betrygga statens rätt i detta afseende och reserverar mig derföre emot det beslut, hvarigenom nämnde förslag förkastades. 2:o Vidare kan jag ingalunda instämma i Utskottets beslut om riksdags-fullmäkligen N. Strindlunds motion, “rörande städernas beskattning*; jag har redan vid öfverläggningen derom öppet uttalat min åsigt, grundad på en liflig önskan, att lika rätt måtte vederfaras samhällets alla skattdragande medlemmar. Denna motion är gjord äf en ledamot uti det riksstånd, som mest beklagar sig öfver tryckande skatter; den åsyftar en skatte-jemnkning, så mycket mera billig, sorn de förhållanden, eller rättare missförhållanden, motionären angifver, icke kunna annat än väcka hvars och ens förvåning, hvadan ett afstyrkande å motionen, efter hvad mig synes, gifver anledning till en ännu högre och rättvis klagan å deras sida, hvilka redan anse sig för hårdt beskattade.
Majit, efter sig företeende behof och tillgångar, i Nåder låta sätta i sammanhang patrullerande Controler ej mindre till sjös än till lands, hvilka ej allenast kunna upptäcka de lagbrott, som försökas, utan än mer afskräcka från de tillämnade, är beslutadt, nemligen: af Riclderskapet och Adeln: att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Befäl och manskap af Kongl. Majlis Flotta hädanefter, å de tider af året, då sådant kan låta sig göra, i mon af behof och tillgångar, måtte användas till seglande kustbevakning, å för ändamålet lämpliga, snällseglande fartyg; dock att kostnaden ej öfverstiger 5o,ooo Riksdaler Banco årligen; af Borgare-Ståndet: det böra Rikets Ständer bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Officerare och manskap af Kongl. Majlis Flotta hädanefter, å de tider afåret, då sådant kan låta sig göra, mätte användas till kustbevakning, å för ändamålet lämplige, snällseglande fartyg, äfvensom att Kongl. Majit täcktes, efter sig företeende bebof och tillgångar, i Nåder låta sätta i sammanhang patrullerande Controler, ej mindre lill sjös, än till lands, hvilka ej allenast kunna upptäcka de lagbrott, som försökas, utan än mer afskräcka från de tillämnade; samt af Presteoch. Bonde-Ständen, som bifallit Utskottets förslag, utan någon förändring. Då innehållet af Borgare-Ståndets beslut i frågan, ehuru af något vidsträcktare omfattning, likväl närmar sig Utskottets, af 2ine Riks-Stånd godkände Förslag; så hemställer Utskottet, om icke Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden skulle vilja förena sig om den af Borgare-Ståndet yttrade mening, helst någon omröstning härutinnan icke lärer kunna ega rum. Utskottas förslag, angående införseltull å spannmål, är godkändt af 3:ne Riks-Stånd; men Ridderskapet och Adeln har deremot bestämt införseltullen å nedannämnde sädesslag, omalen spannmål, sålunda, nemligen:
Det torde vara R. o. Ad. bekant, att nedgången till det brandfria hvalf, hvari kassahandlingarne förvaras, är belägen mellan klubbrummen och den längre in befintliga lokalen. Om nu den af Utsk:t föreslagna förändring vidtoges, skulle ingången till kassahvalfvet leda genom vaktmästarens bostad, och då skulle Direktionen, för att komma till hvalfvet, nödgas taga vägen genom nämnde bostad. Detta synes mig icke lämpligt, och dessutom torde den tilltänkta vaktmästarebostaden blifva väl trång. 670 Den lf) Juni. Efter att i korthet hafva angifvit de skäl, som förhindra mig att biträda Utsk:ts förslag, ber jag få nämna några ord om de olika förslagen till gårdstomtens bebyggande. I sådant afseende har Intendenten Scholander framställt tvenne alternativer, deraf det ena afser uppförandet af tvenne flyglar, beräknade att kosta något öfver 220,000 rdr, i sammanhang hvarmed Professor Haverman framställt ett något afvikande projekt, slutande sig å en kostnadssumma af 250,000 rdr. Emot dessa förslag vill jag anmärka, att de dels icke torde motsvara skönhetssinnets fordringar, enär de skulle komma att bortskymma en stor del af Riddarhusets norra fa<jad, och dels äro olämpliga i så måtto, att det icke torde vara R. o. Ad. värdigt att för förtjenstens skull uppföra sä stora byggnader. Direktionen har förordat ett af Slottsarkitekten Söderlund upp gjordt förslag, enligt hvilket i hvardera af de två gårdsholmen skulle uppföras en paviljon, hvilken genom låga uthusbyggnader skulle förenas med Riddarhuset. Icke heller detta förslag har jag kunnat biträda, ty de ifrågasatta uthusbyggnaderna torde komma att stöta skönhetssinnet och bortskymma den föreslagna vackra gårdsplanen; och den inkomst, som enligt detta förslag skulle komma att tillskyndas Riddarhuset, kan icke komma att uppgå till mera än 4 proc. under lyckligaste förhållanden. Jag har deremot biträdt Intendenten Scholanders andra förslag, som afser uppförandet af tvenne mindre paviljoner, gårdens planerände och anbringandet af ett jernstaket.