Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte böra, för samma ändamål, Fullmägtige. efter infordrandet af nödiga ansedda upplysningar, åtminstone hvartannat år, eller före Rikets Ständers Revisorers sammanträden, genom anställande granskning af härvid förekommande förhållanden, undersöka och pröfva, hvilka återstående låne-fordringar kunna, utan äfventyr af förlust för det allmänna, afskrifvas, enär utrönt och, så vidt möjligt är, styrkt blifvit, att icke den ringaste tillgång för desammas godtgörande till större eller mindre del finnes att påräkna; och skola Fullinägtiges i sådant afseende vidtagna beslut, tillika med de skäl och omständigheter, hvarpå hvarje dylikt beslut sig grundar, Rikets Ständers Revisorers serskilda granskning och bedömande underställas; hvarefter dessa, af Revisorerne jemväl medgifna, afskrifningar må i Discont-Verkens räkenskaper verkställas. § 61. (Lika lydande med 201 § i 1841 års Reglemente. Räntan å Discont-Verkens fordringar beräknas efter samma grunde*-, som, vid ränte-beräkningen för Rikets Ständers Banks allmänna discont-lån, iakttagas. § 62. (Lika lydande med 202 § i 1841 års Reglemente ) Derest, emot all förmodan, vid utredningen af ifrågavarande 2:ne Discont-Verk, något öfverskott skulle uppkomma, sedan skulderne, på föreskrifvet sätt, blifvit betalda, samt ersättning för utrednings-omkostnaderne innehållen, skall ett sådant öfverskott tillhandahållas i första rummet vederböran - Bör till Rikets Ständers Hemprial-, N:o 313. 23 Diseonts borgenärer, till ersättning för förlorad ränta å deras blott till caalet, i flere terminer, betalda fordringar, och derefter actie-egarne i den 'iscont, der öfverskottet uppkommit. § 63. {Lika lydande med 303 $ i 1841 Srs Reglemente.) Öfver fortgången af Discontverkens utredning afgifva Fullmägtige Berättelser till Rikets Ständers Revisorer, äfvensom till Rikets Ständers Statsutskott vid nästa Riksdag.
Efter hvad Utskottet ofvan visat, skulle dock ett stadgande i denna syftning innebära icke någon egentlig förändring i gifna föreskrifter, utan fast mera ett fullständigande af föreskrifterne i ämnet, för häfvande af ett antaget bruk och för undanrödjande af de kostnader och besvär, som part nu måste vidkännas, då han vill återtaga till öfver-rätt ingifne hand 4 Lag-Utskotlets Betänkande, N:o 30. lingar. Frågaa derom har ock tillförene vid serskilda tillfällen varit föremål för pröfning af Rikets Ständer, som dervid yttrat enahanda åsigter, som Utskottet; och det är derföre som Utskottet anser sig ega desto större skäl till sitt vördsamma tillstyrkande att Rikets Ständer måtte besluta en författning så lydande: Sedan till Hofrätt inkommet eller i Kongl. Maj:ts Justilie-revision bevakadt mål blifvit afgjordt, vare part berättigad att, dä lian hos vederbörande tjensteman sig anmäler, emot qvitto återtaga de af honom ingifna protokoll och beslut i målet jemte andra handlingar af sådan beskaffenhet, alt desamma finnas hos offentlig embetsmyndighet alt i hufvudskrift tillgå; ankommande på vederbörandes pröfning huruvida andre handlingar, än nu omförmälte, må parten återställas, samt huruvida sådant må slce emot bevittnad afskrift eller derförutan. Stockholm' den 3 Juli 1851. Reservation af Herr Carleson, E. "Då, efter mitt omdöme, i nu gällanda lagar och författningar något hinder för vederbörande att, på sätt och i den ordning Utskottet föreslagit, återbekomma handlingar, som i något rättegångsmål blifvit till Hofrätten eller Kongl. Maj:ts Justitie-revision ingifne, icke förefinnes, kan jag för min del icke anse den föreslagna författningen vara af behofvet påkallad, utan hemställer att Riksdagsfullmäktige!! Lars Rasmussons motion må lemnäs utan afseende. LagVta k otte Is Betänkande: N;o 3L o Xo :ii. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 3 Juli 1851, kl. 5 e. m.
Vi äro de insigter och visheter, för hvilka de andra orättmätigt utbasunat sig”. Och härvid råka de, likt furier, i håret på hvarandra om företrädet, – enhvar under gränslös sjelfbeundran; tills omsider en ofvanefter kommande högre andekraft, som ser och handlar icke från de naturliga, utan från de andliga ändamålens synpunkt, ånyo kufvar de upproriska till tjenarinnor. Men huru kan dylik oordning inträffa? Huru kunna lägre, och endast till tjenst bestämda makter, erhålla sådant herravälde? – Blott derigenom, att vår ledande kärlek blifvit sjuk, eller tagit en falsk vändning. Ty alla vårt lifs tillstånd, –glädje, sorg, hopp, fruktan, paradis, ödemark, – bero af vår kärleks tillstånd; och om än våra särskilda böjelser och lustar kunna betraktas såsom lika många särskilda kärlekar, äro de dock samtligen modificationer af en enda herrskande, som enligt sitt lynne bestämmer och rigtar dem. Herrskande kärlekar åter gifvas blott två: nämligen kärleken till det Bästa, och kärleken till det Sämsta (hvilket då likväl anses för det Bästa, eller det mest Eftersträfvansvärda). Det Bästa kan ej vara annat, än det evigt Goda; det Sämsta deremot, såsom varande det ifrån Guds väsende skarpast söndrade och längst aflägsna, är det Godas evärdliga motsats – det Onda. Af alla möjliga kärlekar, är alltså kärleken till det Goda den högsta, och kärleken till det Onda den lägsta. Alla de öfriga utgöra ett mellanslag, af oändlig mångfald; men tillhöra, mer eller mindre, den ena eller den andra. Också bära vi mer eller mindre, i all vår diktan och traktan, enderas bild: ett bevis, att dessa kärlekar äro verkliga väsenden, och ej tomma dröm-tankar; ty något, som icke är till, kan icke af någonting liknas eller i bild uttryckas. Allt har tillvarelse af och genom en idee, som yttrar sig i mångfaldig skepnad; och deraf följer, att ingenting är till, som icke erhåller sin form ifrån en idee, eller är enligt en idee formadt. Der ingen idee är, der är ingen skepnad och förnimmelse af idee möjlig.
Ephraims barnas gränsa i deras ätter till deras arfvedel ifrån östan var AtarothAddar, allt intill det öfra BethHoron; Och går ut vesteråt vid Michmethath, som norrut ligger, der böjer det sig omkring öster om den staden ThaanathSilo; och går ifrån östan inåt Janoha; Och kommer neder ifrå Janoha till Ataroth, och Naaratha, och stöter inpå Jericho, och går ut vid Jordan. Ifrå Tappuah går hon vesterut till NahalKana, och hennes utgång är i hafvet. Detta är nu Ephraims barnas slägtes arfvedel, till deras ätter. Och alle Ephraims barnas gränsostäder med deras byar, lågo förströdde ibland Manasse barnas arfvedel. Och de fördrefvo icke de Cananeer, som bodde i Gaser; så blefvo då de Cananeer ibland Ephraim allt intill denna dag, och vordo skattskyldige. Och lotten föll till Manasse slägte, den Josephs förste son var, och föll till Machir, Manasse första son, Gileads fader; ty han var en god stridsman, derföre fick han Gilead och Basan. Dem androm Manasse barnom uti deras ätter föll också till, nämliga: Abiesers barnom, Heleks barnom, Asriels barnom, Sechems barnom, Hephers barnom, och Semida barnom. Desse äro Manasse barn, Josephs sons, som mankön voro i deras ätter. Men Zelaphehad, Hephers son, Gileads sons, Machirs sons, Manasse sons, hade inga söner, utan döttrar; och deras namn äro desse: Mahela, Noa, Hogla, Milca, Thirza. Och de gingo fram för Presten Eleazar, och för Josua, Nuns son, och för de öfversta, och sade: Herren böd Mose, att han skulle gifva oss arfvedel ibland våra bröder; så gaf han dem ock arfvedel ibland deras faders bröder, efter Herrans befallning.
För uttömmande svaret å någon af dessa gor, hvilket insändes tre frå- inom veckor efter det resp. numrets 3 datum, utbetalas för hvarje gång ett pris af tio Jeronor, förbehållande v i oss att på öfligt sätt få efter godtfinnande begagna oss af äfven ej belönade skrifvelser. samt alla slag, såväl eleganta som enklare, Glacé- och Gants de Suédes från 2 till 20 knappar. Rekvisitioner från landsorten m BUTIKER; prisbelönade insända frågor, afsedda ätt införas gor Soj a. Malda kryddor {•garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. Redaktionen. Prisfrågor kul. 4 knapp., breda silkeskr. 1: 50 D:o d:o 5 snörknäppen d:o kr. svar å en menhonorable. För handskarnes hållbarhet ansvaras. Glacé-, sömmar blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter, Början göres Lilians HANDSK-AFFÄRER. Senap, meddelas i vår afdelning för prakflere gänger och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. - j 45 Vesterlånggatan 45, Telef. O H R V A L L S Plissé- och Persiennefabrik 43 Sibyl egatan 45 Stockholm. Bekommenderar sin tillverkning af varaktiga, praktiska u. billiga gardiner och persienner af papper. OBS. Ombud förLiljeholmens Persiennefabrik (Engelskt patent). [1407J P å konvolutet sättes ordet: Trosa IVX.ctl.xxvToorg,. B a d - och SommarYistelseort. Trosa rekommenderas som en synnerligt angenäm sommarvistelseort. Naturskönt läge, vackra omgifningar (Tullgarn, Thureholm, Hörningsholm, Dahlbyö m. fl.). God luft, Saltsjöbad, Varmbad. afgifter). Enkelt lefnadssätt (inga societé- Dagliga kommunikationer (5 timmars väg från Stockholm). Tvänne läkare på platsen. Bref med förfrågningar besvaras af Badhussällskapet Fysiologiska skofton XII.
Direktionens beslut, bergsprängnings-, planeringsoch grundläggnings-arbetena för Institutets nybyggnad blifvit genom annons i allmänna tidningarne ä entreprenad utbjudne med föreläggande för spekulanter, att anbud derå in - 352 — gifva sednast den 15 innevarande månad, så anmäldes nu följande derå inkomna anbud, nemligen : 3:o - 5:o af N. J. Carlstedt, upptagande 6:0 J. E. Johansson, upptagande Då Johanssons anbud var i afseende å bergsprängning 9 R:dr per kubikfamn lägre än de öfriges samt beträffande öfrige arbeten ej högre än desses, men han icke kunde ställa borgen; så beslöt Kongl. Direktionen, uppå tillstyrkan af Professor Haverman, att Johansson, utan att kontrakt med honom uppgjordes, skulle få tillsvidare verkställa arbetet emot de uti hans anbud upptagna vilkor samt erhålla betalning efter af Professor Haverman granskade och godkände räkningar. In fidem: Herman Brandel. Rätteligen utdraget, betygar ex officio: Gustaf Fahnehjelm. Utdrag af Protokollet, hållet hos Kongl. Direktionen öfver allmänna Institutet för döfstumma och blinda i Stockholm den 10 November 1860. 23:o Herr Hofrätts-rådet Pfeifer anmälde, att då J. E. Johansson, som, enligt Direktionens beslut den 19 sistlidne Maj, skulle verkställa grundläggningsarbetet för nybyggnaden, dels visat sig icke kunna fullgöra sitt åtagande, dels ock vägrat att ställa sig de af Direktionens Arkitekt, Professor Haverman, meddelade föreskrifter för arbetet till efterrättelse, Herr Hofrätts-rådet, enär de fleste af Direktionens Herrar ledamöter under sommaren varit från staden bortreste, nödgats att, efter samråd med Professor Haverman, skilja Johansson från arbetet, samt om detsammas verkställande uppgöra kontrakt med grundläggaren N. J. Carlstedt, hvars förut till Direktionen ingifna anbud varit det lägsta näst Johanssons; och upplästes nu det uppgjorda kontraktet, hvilket af Kongl. Direktionen gillades; och skulle en bestyrkt afskrift af kontraktet protokollet bifogas. In fidem: Herman Brandel. Rätteligen utdraget, betygar ex officio: Gustaf Fahnehjelm. (Afskrift).
Hvad åter angår att sedelstocken skulle genom den föreslagna upplåningen förökas, så är det grundlöst; ty en bankosedel, d. v. s. ett vid anfordran inlösningsbart papper, kan när som helst förbytas mot silfver. I samma stund sorn dessa obligationer ej äro inlösta vid anfordran, utan ställda på viss tid, äro de icke längre sedlar, de äro vanliga reverser. Alan bar sagt att depositioner i banken skulle utbytas emot obligationer, löpande med ränta, men det torde tåla att något närmare skärskådas. Hvilka äro de som insatt medel i banken? Det är dels enskilda, som behöfva dessa penningar hvarje stund disponibla, hvilka när som helst kunna uttaga dem; dels åtskilliga allmänna inrättningar, som antingen icke hafva tillstånd alt utlåna sina medel, eller ock dervid äro besvärade af reglementen. Hvad det första angår, så lärer vid dessa inträffande mer eller mindre svåra krisis väl ingen enskild man hafva i banken innestående större summa på deposilions-medlen, än iian verkligen bchöfver hafva till hands. Det kan således icke komma i fråga, att desse män, för att få en ej synnerligen hög ränta, skulle afsätta dem pä en längre tid, enär de alltid då skulle hafva tillfälle att på förmånligare villkor afsätta dem på annat håll. Hvad åter angår de omnämnde inrättningarnas kassor, så kunde det visserligen hända, alt såsom t. ex. beklädnads-direktions-kassorna, hvilka stå räntelösa i landlränterierna och lill en del i banken, blefvo räntebärande; men då dessa och andra dylika kassor i sjelfva verket äro statens, så bekänner jag att jag ej kunnat inse att någon allmän skada vållades derigenom alt banken utan någon slags uppoffring kunde bereda dem vinst. På dessa grunder, anser jag att förevar, punkt bör med mycket skäl af R. o. Ad. återremitteras till BankoUtsk:s noggranna begrundande. Ilr Mannerskantz, Carl Axel: Jag kan för min del icke instämma i de af den siste värde talaren anförda påståenden.
Med all aktning för Herr Bistopcn Baron lVIörnörs princip, att beifra och hindra allt, som kan synas olagligt inskränka Banco-Utstottets rättigheter, nödgas jag likwäl, för min egen tillfredsställelse, förklara, att hans pästäcndc, det Banco-UtstottetS d. 22 Juni fattade beslut, blifwit rllbbadt igenom den i Utskottets visnum, sedermera d. i4Aug. föreslagna votering, rörande det af Högloft. Riddcrskapct och Adeln till Utskottet rcremitkcrade Friherre (^österströms Dictamcn, mätte, efter min öfwcrtygelse, grunda sig pä misstag eller missförständ af de wld dessa särstilta tillfällen af Utskottets Ordförande framställda Propositioner. Utskottets Majorite beslöt nemligen ben 22 Juni , enligt den Propositionen som med Ja bcswarades, "Att anmärkning skulle Banco - Fullmäktige meddelas för dek af dem gjorda afsteg ifrän Rikets Ständers föreskrift ivid Realisationens wcrkställandc, men att detta Fullmäktiges förhållande icke dcssmindre bör ingä ! ben slutliga Berättelse Banco - Utskottet till Rikets Ständer om Banco-förwaltningen afgifwer."
Tiden var inne, då besittningstagandet af en högre ståndoch synpunkt, än den hittills beskrifna, skulle begynna försöket, att stadfästa sig i fullklar och varaktig sjelfmedvetenhet. Denna måste, till en början, blifva framförallt ett känslans och fantasiens medvetande; om än också, i ett redan ingalunda ringa mått, begreppets. Det var slik begynnelse, som verkställdes genom Thorild. Hvad han ville, var, att inom den sociala synkretsen, i ästhetisk, i philosophisk, och slutligen äfven i politisk hänsigt, göra gällande en Realism, grundad på Naturens innersta, sannaste, högsta lagar; hvilka, såsom sådana, jemväl måste vara Menniskoandens. – Var denna Realism engång gifven, så kunde derur sedermera utvecklas en på Ande-lagarna grundad Idealism, hvarigenom dess väsende och syftning skulle på ännu bestämdare vis uppenbaras. Detta försökte det Thorildska förehafvandets arfving, den såkallade ”Nya Skolan”; som längre fram, i anledning af sitt bemödande att återväcka romantiska och upplifva romantiskt-nationala elementer, blef, mera allmänt, sjelf kallad den ”Romantiska”. Men samma bemödande, då det således alltmera förde till ett stödjande på Historiens fotfäste, tog just derigenom snart den vändning, att söka utbilda sig till en Realism af förnyad och fullkomligare art. För det närvarande är denna tvifvelsutan föga annat, än en skön – tankesyn, och har ingen liklighet, att på länge varda något mera. Från den vexelgenomträngning af Poesi och Samhällslif, som han innebär, stå vi nämligen ännu ganska fjerran; emedan den förutsätter Dock: vinkarne derom sparas lämpligast till nästa dels – och (med detsamma) det helas – afslutning. Men hvilka begrepp och termer än må uppfinnas, att beteckna de skiftande vitterhets-tidehvarfven: så skall dock det verkligt Sköna, som i en försvunnen tids-form blifvit uppenbaradt, aldrig, hurudana än den vidlådande tidens lyten varit, slukas af förgängelsen.
Ehuru icke underskrifna, kunna de icke ändras, ty de exemplar deraf, som finnas hos Landsh.- embelet och Kammar-collrm, äro formligen immatiiculcrade. Det är naturligt, alt vid freden med Danmark afskrifter logos af de i Danmark befintliga handlingar, och möjligtvis äro originalen der icke underskrifna, ehuru under alla tider tillämpade. i84 Den 7 November e. m. Frih. Hamilton, Hugo: Då jag varit ledamot så väl af de Utsk., sorn äfven af de afdelningar, hvilka behandlat denna fråga, torde det tillåtas mig, att med få ord genmäla några anmärkntr, sorn de tvänne siste talarne framställt, ehnru jag erkänner, att jag bör hysa någon tvekan dervid, med afseende på de talare, som sednast yttrat sig i saken, och sorn i (öije af sina embeten måste hafva en större special-kännedom af ämnet, än den jag kan äga. enär den ene, som statssekreterare, tvänne gånger inför Konungen föredragit detta ärende, och den andre är president i Kamtnarcolhm ; men då, efter afdelriingarnes och äfven de sammansatta Utskms förmening, denna fråga gällde en stor menighets rätt, så anser ja» det som min skyldighet att framställa de grunder, hvarpå Utsktn byggt sin öfvertygelse. Till en början hafva de hegge talarne stödt sin argumentation på den frågan: hvad skulle Kronan vinna på denna undersökning, oell hvad skulle den enskilde vinna derpå ? Hvad Kronan skulle vinna derpå, det hafva Utskm alldeles icke afsell, utan endast hvad soot är Kronans skyldighet, när en menighet i landel klagar öfver lidande oell förgäfves sökt att få detta lidande afhjelpt; utan då en ytterligare begäran härom blifvit framställd, äfven vid denna riksdag, för att söka bereda denna rättvisa, hafva Utskm trott det vara Ständers skyldighet att för sin del ej afsiå en slik begäran, som har för afsigt, ej att Kronan må se på sin vinst, utan på sin skyldighet att afhjelpa innebyggarnes i orten klagomål, om de äga grund.
• Tands Gontoiren skola för hvarje halft år, inom slutet af Juli månad det löpande och Januari det påföljande året, till Kongl. KammarCollegium insända Förslag öfver Uppbörd och Försäljning af stämpladt Papper i hvarje Tan, samt årligen inom Mars månads slut verificera d räkning för det föregående året, vid 8 sk. plikt för hvarje dag, som derutöfver med dessa Förslags eller Hufvud-räkningars afgifvande fördröjes; och hafva de, då hvad här anbefalles blifvit fullgjordt, samt Kongl. Maj:ts och Kronans rätt såmedelst bevakad och iakttanen, att O 7 undfå två procent af hvad inom året i Kronans Gassa uti stämpladt Pappers-afgift influtit , och Kongl, Majit och Kronan tillkommer samt JLandtBentmästarne dessutom en procent, §. 2 8. På det stämpladt Papper till erforderlig myckenhet ej må saknas i [Landsorterna, skall Lands-Contoiret anmäla och Landshöfdingen så tidigt hos Kammar-Collegium reqvirera ytterligare förråd deraf, att tjenligt tillfälle till Papperets - Den 5 Juli. rets öfversändande må kunna begagnas; men i brist af annan lägenhet böra med Krono skjuts afsändningar utan uppehåll genom Chartse-Sigillatse Contoirets försorg verkställas. Charlas Sigillat® Contoiret besörjer afsändBingarne och författar två reversaler, deri stämplad. e Pappers-Sorterna specificeras. Af dessa reversaler förblifver det ena i Renteriet till verification vid årsräkningen, och det andra, qvitteradt och i Lands-Contoiret annoteradt, insändes till Kammar Collegium för att tillställas ChartaSigillatae-Contoiret. ' §■ 29* Kammar-Collegium tillhör att besörja om Charts-Sigillatae-afgiftens rigtiga indrifwnde och redogörelsen derför , samt att genom vitén eller andra lämpeliga utvägar förmå försummeliga redogörare till sina skyldigheters uppfyllande.
Maj:t för deni afsedda antal lärare böra på staten uppföras, dock med den förändring, att i Hernösand, med fästadt afseende å de trägna konsistoriel göromålen och i synnerhet den pröfning af talrika vid skolorna inom stiftet ingående lärare i olika vetenskapsgrenar, som åligger Lektorerne, 1 Lektor mera och deremot 1 Adjunkt mindre än Kongl Majit föreslagit, måtte upptagas. Utskottet föreslår alltså, att för läroverket i Hernösand 1 Rektor, 5 Lektorer, 7 Adjunkter, samt läroverket i Wisby 1 Rektor, 4 Lektorer och 8 Adjunkter, måtte uppföras på elementar-läroverkeus stat. Jemte dessa 15 äldre läroanstalter har Kongl. Majit i sin Nådiga Proposition föreslagit upprättande af 11 nya fullständiga högre elementar-läroverk, med en dertill erforderlig årlig anslags-summa af 235,400 Ridr Riksmynt och är dessutom genom enskilda motioner hemställan gjord om upprättande af ytterligare 4 sådana högre läroverk. I det den Kongl. Propositionen åtföljande Statsråds-protokollet finnes väl icke någon närmare utveckling af de skäl, på hvilka detta förslag lill sina allmänna grunder, eller i hvad det rörer de särskilda, deri upptagna, släder, stödjer sig. Utskottet kan likväl icke annat än i allmänhet instämma i den åsigt, att all utveckling af den offentliga undervisningen och således äfven förökandet af de högre elementar-iäroverkens antal är i hög grad önskvärdt. Så vidt man alser uppfostringsverket i sin helhet, synes det dock med skäl kunna ifrågasättas, huruvida icke det fullständiga ordnandet af redan befintliga läroverk och dessas förseende med tillräckliga lärarekrafter bör i första rummet afses och först sedermera upprättandet af nya läroanstalter. Erkännande riktigheten af en sådan grundsats, har Utskottet icke vågat tillstyrka Rikets Ständer att på en gång taga ett så stort steg på den sistnämnda banan, som att fördubbla antalet af redan befintliga högre elementar-läroverk.
Genom en längre tids erfarenhet och noggranna iakttagelser öfvertygad om nödvändigheten att, utan uppskof, söka förbättra våra communala institutioner, och i öfverensstämmelse dermed förändra de Jagar och författningar, som närmast hafva till föremål att undanrödja orsakerna till fattigdom, eller mildra fattigdomens följder, att befordra sedlighet och trefnad inom de arbetande folkclasserna, samt att befästa allmän ordning och säkerhet, delar jag medborgarnas tillfredsställelse öfver den K. M:s nåd. framställning, som sätter R. St. i tillfälle att öfverväga dessa samhällsvigtiga ämnen. — Den comité' af upplyste och erfarne män, som varit af K. M. tillsatt att utreda förhållandena härutinnan oell deröfver yttra sig, har, genom sitt mödosamma och förtjenstfulla arbete, betydligen lättat hvarje ytterligare undersökning. Comiterade hafva ock, vid bedömmande af sätt och medel att afhjelpa till varande brister i den hit hörande lagstiftningen och deraf uppkomna olägenheter, utgått från grundsatser, som i allmänhet måste gillas; men då det synes mig att tillämpningen häraf uti föreslagna lagar, regie - Dt*n 12 Februari e. ra. 3^5 mentén och författningar icke alltid skett så, att principerna blifvit genomförda med nog uppmärksamhet på det häfdvunna och beståndande, som till en del har sammanväxt med folklifvet, med möjlig enkelhet och tydlighet i detaljerna och med nödigt afseende på verkställbarheten i det hela, lemna, efter min tanka, de förslag comiterade härutinnan afgifvit, rum för åtskilliga anmärkningar, hvilka jag utber mig att få vördsamt framställa till lagbehörig behandling och påföljd, i den ordning, hvartill K. M:s nåd. framställningar uti dessa, med hvarannan nära sammanhängande, ämnen, redan föranledt eller vidare kunna föranleda.