Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag frågar hvad den, som, genom tillämpning af den olagligen tillkomne författningen, redan mistat lifvet, kan hafva för gagn deraf att konungens rådgifvare derföre ställas till ansvar? Derigenom kan hvarken den döde återgifvas lif, eller den olagliga författningen göras död. Kraftlös blifver den olagliga författningen endast derigenom att domaren, trogen sin ed, ej tillämpar densamma. Man har befarat att godkännandet af den ifrågavarande principen skulle leda dertill att domaren äfven kunde vägra att tillämpa verklig lag, och såmedelst tillvälla sig en helt och hållet godtycklig makt; men man glömmer då, alt domaren är ansvarig för sina gerningar och att ett sådant öfverträdande af hans ed ej kunde strafflöst aflöpa. Slutligen har man invändt alt det tjenade till ingenting att Lag-utskottet uttalade sin åsigt om den ifrågavarande principens riglighet eller origtighet, enär ingen domare vore pligtig, att ställa sig samma åsigt till efterrättelse. Sannt är det visserligen att Lag-utskottets omdöme i detta fall icke kari blifva för domaren till efterrättelse förbindande, men om det icke kan bestridas att denna princips utredande till fullkomlig klarhet är af den mest genomgripande Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. 13 vigt för Svenska folkets säkerhet i afseende på dess i grundlagen förbehållna rättighet att deltaga uti lagstiftningen och i afseende på lagskipningens hela gäng, så lärer det ock få medgifvas att Justitie-ombudsmannen rätteligen förfarit då han lastat upiynärksamheten derpå att denna grundprincip icke är uti Svenska lagfarenhelen nöjaktigt utredd, och att begreppet om sjelfva domstolarnes bestämmelse till följd deraf är vacklande.
Herr von TFeigel, Chrijlian Ehrenfrid: StatsUtskottets Utlåtande om anslag till härvarande Yeterinair-Inrättning , hvilket, åtföljdt af anmärkningar ifrån 5:ne Stånd, varit till Utskottet återremitteradt, har nu återkommit men befinnes beklagligen, några mindre vigtiga tillägg afråknade, uti hufvudsaken oföråndradt. Utskottet har nemligen vål tillstyrkt, att 34<J Ven 25 Augusti c, m. ■> lötien för Inrättningens Föreståndare, ej blott med afseende å nuvarande innefufvares förtjänster, borde vara 2000 Ridr årligen, utan att den äfven för hans efterträdare i tjensten borde bibehållas vid enahanda belopp, i afseende på vigten af sjelfva denna lärare-beställning, äfvensom Utskottet uppgifvit en Fond, af hvilken med säkerhet tros, att erfoderliga medel skola kunna tagas, till resekostnader och tractamenten för Djur-Läkare, i händelse sådane behöfva framdeles beordras, att vid uppkommande farsoter bland Husdjuren, på Statens bekostnad dervid lemna biträde; men för Öfrigt hafva alla emot Betänkandet framställde anmärkningar endast haft den påföljd, att Utskottets pluralitet förblifvit vid dess en gång fattade tanka, under upprepande likväl endast af samma skål, hvarpå det förra Utlåtandet var grmndadt och mot hvilka jag trott mig hafva gjordt ganska grundade anmårkningar. Hvilka de menliga följder åro, som för denna vigtiga undervisnings-anstalt ofelbart måste uppkomma, om den af Utskottet tillstyrkta nedsättning af det årliga ansla'get för den samma skulle bifallas, har jag, då fråsan förra gången var under öfverläggning, vidlyftigt sökt ådagslågga och skulle Mott missbruka HÖglofl. Ridderskapets och Adelns tålamod, om jag nu ville upprepa, hvad jag i sådant afseende då hade åran att anföra.
Härigenom wore klntrexrsneurerns, ä deras sida, icke underkastade något äfwentyr i anseende til prisernas ombyteliga stegring eller förändring; och Utskottet anser något underslef eller misibruk wid öswerenskommelsens upfyllande, desto mindre wara at befara, som Gästgifware, hwilke dä som nu komme at underhälla et behörigt antal Hästar, i män af deras äboende Hemmans storlek, säkert höllö noga hand öfwer Uekerve-Böndernas skjuts-färder, och desie äter för deras egen fördel funno nödwändigt at anmärka, L fall nägot af Gästgifwarne eftersattes; men innan pä. ofwannämnda sätt blifwit inhämtad säker kännedom dels om hwarje Orts särskillda beskaffenhet, dels om de skj'uts-skyldiges egen önskan i afseende pä den före flagna förändringen, hwarom likwäl Landshöfdingarne torde anbefallas at med möjeligaste skyndsamhet, deras utlåtanden afgifva, anser Utskottet icke lämpeligt at om Hästskjutsens affkaffande eller bibehållande nägon allmän Författning widtages — Hvilket allt jämte Utskottets och åtskilliga Ledamöters ingifna -kemo - —7! 4°7 riller til Riksens Höglofliga Ständers granstning och bepröfwande, wbrdfamw.ast hcmställeS. Norrköping den ig. Maji igoo. Ä Ridderstapets och Adelns Ä Preste-Ständets magnar magnar 6ari Lteiiair iclörner. 2acir. L/Znwus. Ä Borgare-Ständets Bonde-Ständets magnar ' wägnar I^oreiius^ ^näer8 parskon. O!. Hwoäor Pilljev/Llcll. Project til en ny Gäftgifware-Ordning. §. r. Wid allmänna Landsoch Sjöwägar stola nödiga Gästgiswaregärdar mara, ej längre frän hmarannan, än högst twä mil, ther thel sig göra läter.
Violet bryter genast förlofilingeii ocli ar fiirdig att räcka sin band Bt Shelby, som på clct skainligaste beljugit sin bror Ilas. Hadassali misstänker genast Shelby och vill rädda Max, soni kommer liein f örkliidd. Slielby, eliiirii förlof vad med Violét,. slår .sig iifveii ut för Hadassah, soin ar iner apikantw. Bröderna tsaffa p5 Iivarandra i triidgitrden, de brottas med livarandra, Max kastar Slielby mot en sten, så att lian blir liggande i sitt blod; lian dör icke, men blir för liela lifvet vansinnig. Man f i ~ r liingre frain veta, att Xax varit oskyldig till niordbrondeu och det öfriga lian blifvi t aiililagad f ör, meii att Slielby, som anklagat brodern, sj alf iiyttj at falska tarniiigar, liaf t en kärleksliandel med en ung sömmerska, med hvilken lian ingått ett falskt gifternihl, då en lians kamrat kl#dt lit sig till priist. Hadassali har sedan lång tid tillbaka älskat Max; denne inser nu Violets ytligliet ocli bjuder Hadassali Iiand och Iijarta. Hon blir lioiioni nu verkligen en wtrofast~ Iiustru; deras lycka .fördiinklas dock af inedvetaiidet af att Max varit orsaken till Slielbys olycka. Doniareii och alla andra miiiiniskor tro, att Shelby fatt svindel eller på aiina,t siitt fallit mot stenen. Max och Hadassali vårda den olyckliga Slielby ocli upptaga hans .och den fattiga sömmerskans barii soni sitt eget. Slielby lyckas. en g h g att rynma från sin väktare n eld pH gardinerna och och rusar iii i bariikammareii. ~ a taider slår iiied eii jiisiiståi~g ihjäl sitt eget barn. Han rymmer därpå sin vag ocli blir anldrig hterfiiniien.
Dessa förrättningar äro ju sådana, som ske för Statens räkning. Antingen de räcka längre eller kortare tid, bör väl ersättning derföre gifvas. Göras de med allvar, kunna de icke medhinnas på en timme, på sätt i reservationen uppgifves. För de inventeringar, deruti jag deltagit, har det vanligen häudt, att en hel dag åtgått. Så har väl förhållandet äfven varit i andra ränterier, der större uppbörder ägt rum och varit i ränteriet innestående. Frih. Gederström: Det är verkligen besynnerligt att Hr von Hartmansdorff anser magistrats-personerne icke vara atlönte af Staten utan endast af städerne. Han har således förgätit den del af tolagen, eller rättare hela tolagen, som är till städerne upplåten från statsverket; han har glömt att tullen af de qvarnar, som äro belägna på städernes område, blifvit till dem anslagen såsom hjelp vid atlöningen af deras embetsman, med ett ord de äro af Slaten, men icke af staden atlönade, och böra således äfven fullgöra Statens uppdrag. Men genom den nu gällande författningen hafva magislrals-personer fått rättighet till särskild aflöning för deltagande i de förrättningar för kronans räkning, som fortgå under längre tid än en dag. Jag har icke yttrat all ränteri-inventeringar skulle kunna slutas på en timme. Jag har talat örn sådane besiglningar, som på en timme kunna verkställas; men i fråga om ränteri-inventeringar, har jag endast sagt, att det icke mig veterligt (innes något enda län, der författningen så tillämpas, som Utsk. synes anse vara det rätta. Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff huruvida han såsom landshöfding i Calmare län någonsin lemnat traktamente till uppbördsrådman för inventering af ränteriet. Då man erkänner att förhållandet allmänt är sådant, så mäste man äfven medgifva vederbörandes skyldighet alt utan ersättning verkställa dylika inventeringar. Frågan huruvida magistratens ledamöter egentligen äro Statens eller stadens embetsman, vill jag nu lemna derhän. Denna tvistefråga går mera på sidan om ämnet.
Med stränga moraliska bestraffningar hafva förbrytelser rättats och med lämpeliga uppmuntringar en ådagalagd förbättring belönats, och verkan af detta behandlingssätt har synbarligen visat dess rigtighet. 6$ Bil. till K. M. Nåd. Propos. N:o 23. Ifrån den 1 Martu 1826 tillden 1 Oclober detta år, hafva i3oi personer blifvit å correctionshusen i lnifvudstaden intagne, inberäknade de ifrån Wadstena från och med 1825 upptagne correctionister, utgörande 4«o. Under samma tid äro, på grund af i8if) års Kongl. Författning, i laga tjenst uttagne 576 correclionshjon af bägge könen. Af dessa har fjerdedelen återkommit af mankönet och nära tredjedelen af qvinnorna. De fleste af dessa äro på reqvisition till namn och nummer i tjenst uttagne och det minsta antalet har, genom Styrelsens val, blifvit frigifvet. Det är således endast denna senare delen, som erhållit friheten genom den Autoritets urskiljning, hvilken varit i tillfälle att pröfva och lära känna den correctionelt behandlade personalen. Med de öfrige är deremot förhållandet motsatt, och ehuru Styrelsen visserligen ej kan garantera stadgan och fortsättningen af den vunne förbättringen äfven hos dera, som Styrelsen frigifvit, fastän alltid valde bland de correctionister, hvilka, antingen som förmän för de äldre eller som undervisare vid Uppfostrings-Inrättningen för ungdomen och barnen, gjort sig bäst kände, är resultatet af deras frihet likväl mindre underkastadt slumpens nycker, än resultatet af sådane brott - Bil. lill K. MNåd. Propos. N:o 23. 63 brottslingars, eller vanartiges frigifvande, som , antingen efter eget omdöme och genom eget besörjande, förskaffat sig denna förmon, eller som erhållit den genom personers åtgärder, hvilka om deras uppförande sällan kunna ega någon säker kännedom.
Körordningen den 17 ^pril 1828, angående uppköraitde af ^tvrelse-verkens domsrätt i vissa fall, icke tillkomma att ärendet till pröfning upptaga, kemälde kollegium under den 9 januari 1839 förordnat, att, till följd ak 46, 47 oell 63 M. uti Kongl. AIaj:ts förövade Kadi ga Rilitiie-boställs-ordning ilen 23 .januari 1836, vid laga 8^n skulle undersökas ock prökvas, kuruvida ifrägavarande ällms korde äter upptagas ock bebvggas eller icke, samt anmodat Kongl. iVlajits Refallningskafvande att kärom foga nödig anstalt; kvarefter Huslig Därads-Rätt, der denna undersökning i kronoock Regementsfullmägtiges samt öfrige vederbörsndes närvaro under serskilda 4'ing arén 1840 oell 1842 förevarit ock livarest egarne ak Dormsjö, Klosters ock 8tjernsunds Bruk erbjudit sig att, emot öfverlåtelse af den Okverste-bostsllet Kas Kungsgård tillköraude, roen under en läng följd ak är icke begagnade, rättigketen till älliske vid Dormsjö oek DängskMan, i enligket nied Konst.
Jag tror räntegifvarne icke heller nu för tiden vara så enfaldiga eller fördragsamma, att de skulle låta preja sig, utan att klaga öfverljudt. Man säger vidare, att den föreslagna förändringen bör vidtagas för att i framtiden slippa de indelta lönerna. Kunde det ske, så skulle mycket besvär besparas. Men det torde vara för tidigt att tala om sättet för detta ändamåls vinnande, innan man blifvit ense om sjelfva sakens verkställbarhet. För närvar, är man temligen allmänt öfverens derom, att det icke låter sig göra. Enär således både svårigheter och orättvisa äro förenade med ifrågavar. förslag, kan jag ej annat än fortfarande tillstyrka bibehållandet af hittills gällande förhållanden. Hr von Qvanten: Jag har yttrat, att den föreslagna förändringen blott borde gälla spannmålsräntorna; men tvenne värda ledamöter i StatsUtsk. hafva bestridt min sats, och jag vill ej vara envis, ehuru jag tror, att jag har goda skäl för mig; ty då spannmålsräntorna alltid varit stötestenen, och vi nu derom discuterat hela dagen, samt dessa jemväl utgöra egentliga driffjädern för Konungens proposm, hade jag trott, alt de ensamt bort blifva föremål för förändring, helst ett förändradt sätt för öfriga räntepersedlars Utgörande icke är af något särdeles behof påkalladt. Jag anser det t. o. m. bättre för allmogen, att de få se särskilda pris för dessa persedlar satta hvarje år. Men jag vill, som sagdt är, icke vara envis och återkallar gerna mitt förelag, för att icke föranleda till för mycken skiljaktighet i meningarna. Frih. Boye, Ludv.: Med spänd uppmärksamhet har jag följt denna discussion, men har icke kunnat komma till annan öfvertygelse, än att rättvisan bevaras, blott i händelse Hr Cederschjölds förslag antages, att tiden för markegångssättningen framflyttas till Mars månad; och endast i sådant fall anser jag förslaget innebära en nyttig reform. Jag har i fråga om reformer i allmänhet det fel i någras ögon, att jag gerna vill bruka urskillning, och jag kan således här ej godkänna en reform, som skulle bereda fördel för ena sidan på bekostnad af den andra.
MODERN. Kan ni inte tänka på henne ett ögonblick utan att tänka på er själf? Det är inte frågan om er, utan om er dotter! LISEN. 137 jag också på min dotter, ty hon har lärt att älska sin mor... Jo, ser ni, när jag tänker på mig, tänker MODERN. er, därför att ni skilde henne från alla andra, och någon måste hon hålla sig till då ni slet henne från hennes far. Det tror jag inte! Hon har slutit sig till LISEN. Hvad säger ni? MODERN. nekade att gifta sig med er, sedan ni varit honom otrogen. Ni hindrade honom att se sitt barn, och ni hämnades ert brott på honom och på ert barn! Att ni ref barnet från fadern, då denne LISEN. Tänk att jag skulle få upplefva något sådant, att en främmande kommer in i mina rum och skändar mig i mitt eget barns närvaro! Hélène! Tro inte ett ord hvad hon säger! MODERN. Du får inte säga något ondt om min mor... LISEN. DOTTERN (fram). min far... Emellertid hör jag att detta samtal Det är omöjligt, när jag skall tala väl om 138 lutar till sitt slut... Låt mig därför gifva er ett råd eller två. Aflägsna den kopplerskan som är i huset under namn af moster Augusta, såvida ni inte vill att er dotters rykte skall totalt förstöras. Det var numro ett! Håll sedan i ordning alla kvitton på de pengar ni mottagit af min far till Hélènes uppfostran, ty det blir redovisning snart! Det var numro två! Så skall ni få ett extra nummer! Upphör att förfölja för allt på teatern, eljes är hvarje engagemang stängdt för henne; och sedan säljer ni hennes gunst, liksom ni hittills sökt återköpa ert för er dotter med ert sällskap på gatorna, och fram lorade anseende på bekostnad af hennes framtid. MODERN (har sjunkit ihop). DOTTERN (till Lisen). heligt, icke ens moderskapet. Gå ut ur detta hus. Du som icke har något för sig och säga pax, så äro de också heliga. DOTTERN. Så heligt! Alldeles som när pojkarna spotta LISEN. kommit hit för att förstöra och icke alls för att upprätta...
Utskottet har tagit dessa motioner uti öfvervägande; men, då de, gästgifvarne åliggande skyldigheter, hvartill hörer att uppbåda skjutsen och att hålla hand öfver dess ordentliga utgörande, motsvaras af de gästgifverierna förunnade förmåner, lärer någon serskild afgift för nu ifrågavarande bestyr icke kunna i allmänhet medgifvas; och om på ett eller annat ställe ett så stort missförhållande emellan gästgifvarnes rättigheter och skyldigheter i berörda hänseende skulle, till följd af lokala förhållanden förefinnas, att rättelse härutinnan af rättvisa och billighet påkallas, torde sådant lämpligast kunna åstadkommas genom anmälan hos vederbörande administrativa myndigheter, för den åtgärd, hvartill förhållandet kan föranleda; hvadan Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, iV:o 47. Arik. till Exp.-Utsk. den 6 Mars, kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förhöjning af legan för skjuts från Södertelje stad. Uti en frän Vällotl. Borgareståndet till Allmänna Besvärsoell Ekonomi-utskottet remitterad motion, har herr Winge omförmält, hurusom Södertelje stads borgerskap måste, för åliggandet att ansvara för skjuls åt resande, utgifva till entreprenören, som bestrider skjutshållningen, utom liera andra förmåner, årligen omkring 1,200 r:dr, hvilken summa, fördelad på det ringa antalet borgare, som derstädes finnes, känbart ökar deras för öfrigt dryga skatter; med anledning hvaraf motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att skjutslegan från Södertelje, under de månader, då ångbåtsfarten är hindrad, finge beräknas efter 36 sk. banko milen.
Utskottets, sid. 8 i Utlåtandet, gjorda anmälan, att, i följd af tre Stånds sammanstämmande beslut, någon åtgärd icke kunde föranledas af de skiljaktiga be slut, det fjerde Ståndet fattat, vid föredragning af uppgifne punkter i Betänkandet N:o 37, lades till handlingarne. Utskottets inbjudning, sid. 8, att Ståndet behagade biträda Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, angående successiv minskning af det till manufakturernas och fabrikernas understöd anvisade kreditiv, antogs; och ansågs, i följd häraf, det härom afgifna förslag till voterings-proposition för omröstning i Förstärkt Banko-Utskott, hafva förfallit. I anledning af hvad Utskottet yttrat, dels sid. 9, angående vilkoren för diskontering af vexel, dels sid. 10, angående högsta tillåtna skuldsällnings-belopp, för hvilket någon linge såsom låntagare eller acceptant blifva i Banken häftande, — dels sid. 11, angående vilkoren för medels mottagande på uppoch afskrifningsräkning och angående en, i 47:de punkten af Betänkandet N:o 37, i afseende å Filial-bank, tillstyrkt föreskrift, förklarade sig Ståndet vidblifva sine, angående dessa ämnen, förut fattade beslut; och godkände hvad Utskottet i dessa delar yttrat. Det, sid. 12 i Utlåtandet, afgifna förslag till voterings-proposition godkändes, likasom ock hvad Utskottet i öfriga delar af Utlåtandet tillstyrkt, bifölls. S. D. Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: Prot.-Utdrag den 26 September i857. 549 N:o 17, i anledning af väckt motion om förflyttning af skyldigheten att fortskaffa resande från ett enskildt åliggande till ett Statens bestyr, samt att i sådant afseende ett stats-anslag af minst
Förordningen den 6 Augusti 1864, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, hvarföre dessa böra, såvidt ske kan, ändras och rättigheten att klyfva hemman dels göras oberoende af olika uppfattning vid besutenhetsvärderingar, dels ock bringas i närmare öfverensstämmelse med fordringarne på ett ändamålsenligt och för jordegaren mest vinstgifvande brukningssätt. Utklyfniug af mindre hemman medför dessutom icke samma olägenheter i afseende å skog och betesmark, som äro förenade med jordafsöndringar, då innehafvare ofta förorsaka stort ohägn af brist på betesmark och skog. Bestämmandet af ett visst tunnlandtal i odlad eller odlingsbar vidd, med den andel i skog och mark, som den utklyfna hemmansdelen minst bör innehålla, synes böra ega företräde framför nu gällande stadganden för besutenhetsberäkningen, enär det alltid blir lättare att afgöra, om en utklyfven del är odlingsbar, än huru många personer derå kunna hafva sin bergning och huru många kreatur den kan föda, hvarförutan ett sådant stadgande alltid skulle sporra nya egaren till odling, för att i händelse af lösningsanspråk ådagalägga den utklyfna jordens duglighet till odling. Det har ock visat sig af jordafsöndringar och förhållandet med städernas jord, att tunnland talet ej behöfver vara särdeles stort, för att åboen derå väl kan berga sig. Grunden för hemmantalets bestämmande finnes i 19 § af åberopade Förordning gifven. Men om man ock ej vill frångå principen, att klufven hemmansdel, med beräkning af odlingstillfällen och biförtjenster, minst skall lemna bergning åt frenne personer, kunna utfodra två kor och fem får, samt föda tvänne dragoxar eller en häst, hvarken vara billiga eller rigtigt af vägda. Det faller nemligen genast i ögonen, att dragkraften i en sådan egendom icke står i något proportionerligt förhållande till öfriga fordringar och att något jordbruk föga kan bära sig, om jemförelsevis så ansenlig dragkraft skall derå underhållas, som här föreskrifves.
Rikets Ständer anvisade dock endast 252,000 Kalr, såsom följd hvaraf anslaget för samma, nu pågående statsreglerings-period otvifvelaktig!; kommer att blifva otillräckligt, sä att, till fyllande af bristen, ej allenast ordinarie anslaget för Krigs-kollegii lntendents-afdelning, utöfver det belopp, som enligt stat är anvisadt för underhållet af beväringsmanskapets persedlar, mäste anlitas, utan ock, i den mån sådant icke kan ske utan åsidosättande af andra å staten beräknade utgifter, materialier och persedlar tagas ur de för krigstillfälle afsedda reserv-förråden, till hvilkas kompletterande, efter en dylik minskning, medels tillgång ej finnes att påräkna. 1 anledning häraf finnér jag högst angeläget, att Rikets Ständers uppmärksamhet fästes derpå att, derest den af Rikets Ständer godkända, här ofvan i kort - Bil. JV2 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. 23 hot omförmälda planen1 för bevärings-inanskapets beklädnads-underhåll skall kunna för framtiden upprätthållas, tillräckliga anslag derför ovilkorligen erfordras; och, under förutsättning att bevärings-manskapcts nuvarande exercistid oförändrad bibehålies, hemställer jag alltså i underdånighet att för nästa statsreglerings-period ett extra anslag af 567,000 Kalr härtill mätte begäras, att med $ eller 189,000 Kalr ärligen under hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 utgå. Genom det förslag, som Eders Kongl. Ma:jt förklarat
Banco Werk ets hela Ställning, om befordrande till trycket af de öfver, upprättade Tablauér; BancoUtskottets Memorial bif, af Borgareståndet,?, 276, af Adeln, s. 281. af Presteståndet, s. 289, af Bondeståndet, s. 295, om, befrielse från skyldigheten att i Concurser SCc. bevaka siria mot löspant egande fordringar, BancoUtskottets Memorial, rem. till Lagutskottet af Presteståndet, s. 627. af Adeln, s. 64i. Bag. Utskottets Betänkande återrem. af Presteståndet, s. 874. bif. af Borgareståndet, s. 876. af Bondeståndet, s. 880, af Adeln, s. 89g, Förnyadt Utlåtande lagdt till Handlingarne af Adeln, s, 1107, af Borgareståndet, s, 1117. af Bondeståndet, s. -it30, Banken, om äfventyr för, genom omöjligheten att få upplyst, huruvida dess Låntagare äro frie från förmynderskap SCc, BancoUtskottets Memorial, rem. till Lagutskottet af Adeln, s. 686. af Presteståndét, s, 704. — LagUtskottets. Betänkande återrem, af Presteståndet, s. 1071. af Borgareståndet, s. 1083 bif. af Adeln, s, 1089, af Bondeståndet, s, lisi. ta Ytterligare Utlåtande bif. af Borgareståndet, III. s* 13. af Bondeståndet, III. s. 18. af Presteståndet III* s. 44. af Adeln, lil. s, 47f ■Bankens Administration, oxn förändringar i; BancoIMk* Betänkande bif, af Presteståndet, s. 386. återrem. af Borgareståndet, s, 300.