Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det Sr visserligen så de vilja tolka yår tillvaro, ty vi äro i vägen för motivementets saltomortal. Och gifva vi efter för det förfärliga skriket, så kommer en dag, då de frie å nationens vägnar fordra vår förmögenhet och neka oss trampa den jord våra fäders lif och hlod helgat. Fordrar Sveriges väl en eftergift af vår representationsrätt? Jag tror det ej, aldraminst i denna stund, då sinnenas förvillande kallas patriotism, och tidningslögner gälla för ärlighet. Historien bevittnar tillräckligt hvart sådant leder. Och skall R. o. Ad., ättlingar af Sveriges ära och sjelfständighet, gå i led med några lycksökande äfventyrare och lättsinnigt kasta fäderneslandet i gapet på den drake , som lurar på hvem han uppsluka månde? Nej, mine herrar! R. o. Adts pligt är att nu icke gifva vika för tidens oro, och dertill uppmanar jag eder! Låt den fria pressens skändande bannstråle ljungås emot Riddarhuset, R. o. Ad. skall med lugn värdighet möta det korståg, som predikar mot Ståndet. Och för min egen del må tidningsåskan dundra öfver mitt hufvud , — jag föraktar henne, ty mitt Svenska hjerta krossas ej af det liberala tyranniet. Jag anhåller om propos. till afslag å förevarande betänkande. Några ledamöter hördes härtill yttra deras bifall. Frih. Cederström, Jacob: På det sätt discussionen hittills fortgått, ser jag för min del ingen möjlighet att komma till slut med öfverläggningen om ifrågavar. betänk., enär denna öfverläggning är helt och hållet på sidan om de former, som grundlagarna för sådana öfverläggningar bestämma, Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den tydliga föreskriften i 56 §:n 2 mom. Reg.Frn. Det innehåller nemi., att nationens representanter väl öga att öfver ett Const.Ulsk:s förslag vid samma riksdag öfverlägga, men ej derom besluta.
Då Utskottet derföre, i stället för att serskildt upptaga och besvara hvarje Författares uppgifter och förslager, följer ledningen af ofvannämnda Författning; anser det sig derigenom vinna ett dubbelt ändamål: Besv. och Ekon. Utsk. Bettinkanåm. Det ena, att lättare må synas, på hvilka anmälanden Utskottet, med förbigående af de öfriga, trott sig böra fästa något afseende; Det andra, att Riksens Höglofl. Ständer kunna hastigare och med en öfverseende blick, i hvarje serskildt hänseende, fatta sitt beslut, då förslagen upptagas i naturlig ordning, än då de lemnäs åt sjelfva Memorialens tillfälliga, och af fremmande anmärkningar ofta afbrinna uppställning» Att Utskottet anser de Articlar, Paragrapher och Momenter uti förordningen, hvilka icke vidröras, böra blifva oförändrade och i sin fulla helgd, lärer knappast behöfva erinras. i:o Vid i § i Mom» tillstyrker Utskottet den förändring, att Bran vinsbränningen må inskränkas till nio månader om året, nämligen ifrån och med den 16 September till och med den 15 Juni, samt således vara inställd under de Tre Sommarmånaderna, halfva Junius, Julius, Augustus och halfva September. Detta stadgande, som, tilökt med ännu en månad, i underdånighet tillstyrktes af 1812 års Ständer oeh af Kongl. Majit i Nåder då fastställdes, synes vara det rätta och med charakteren af husbehofsbränning mest öfverensstämmande. Rättigheten att under dessa månader tillverka Bränvin medför i allmänhet förlust. En omtä» ksam Landthushållare använder icke dertill denna tid, då yttre omständigheter göra tillverkninningen mindre gifvande, då rotfrugter i brist af förvaringsmedel föga eller intet kunna användas, då kreaturen på Sommarbetet 22g Best), och Sion. ZJtsk. Betänkcmden. icke behöfva dranken, och då alia användbara dagsverken böra besparas för Jordbruket.
Jo, det var ej alls samma hudåkomma, fastän vederbörande trodde det på grund af någon viss yttre, skenbar likhet, och därför hjälpte samma medel den ene, men stjälpte den andre. Jag ber, för att ytterligare få varna för dylika själfordinationer, att få påpeka, att den hudsjukdom, som kallas eczem, är en mycket vanlig hudåkomma, men att det ges många olika former däraf, som alla kräfva olika medel oeh olika behandling, under det att allmänheten vanligen tror, att eczem är ett och detsamma. Det har därför händt mig mer än en gång, att patienten uttryckt den högsta förvåning öfver, att hans eczem förvärrats i betydlig grad genom t. ex. cn tjärsalva, som en af hans bekanta rådt honom eller henne att använda, därför att denne blifvit bra från sitt eczem just genom nämnda salva. Förklaringen på detta för patienten obegripliga förhållande är helt enkelt den, att deras eczem var af olika slag och därför kräfde olika behandling, och att tjära, som är ett utmärkt medel vid vissa kroniska, torra eczem, retar och i hög grad förvärrar ett akut, vätskandc eczem. 1 samband med dylika olämpliga medel bör jag också beröra frågan om s. k. skönhetsmedel (cosmetica). Dessa datera sig ända från den grå forntiden; ja, begäret att försköna sig med mer eller mindre konstlade medel är nog lika gammalt som människosläktet själft. Denna människans svaghet har också samvetsgrant eller rättare sagdt samvetslöst begagnats af åtskilliga geschäftsmakare, ofta tillhörande parfymfabrikanternas eller s. k. teknicis krets. Deras fabrikat utbjudas åt allmänheten i statliga annonser, om hvilka man i regeln kan säga, att de » lofva rundt och hålla tunt », och hvad värre är, dessa skönhetsmedel innehålla ofta nog för huden retande eller rent af farliga saker, så att de kunna inregistreras bland hudsjukdomar framkallande orsaker. Alla färger äkta o. giftfria! Rikstel. A l l m. F i l i a l: Södermalmstorg 4. A l l m. Bellmans maka. J Iland Bellmans kamrater den tid lian tjänstgjorde i tullverket fanns vågoch stämpelmästaren i packhuset Gabriel Grönlund, en mycket aktad man.
Rörande eftergift och afskrifning för 6oq R:dr B:co, som år 1825 genom inbrottsstöld förkommit utur ett, i SmåsedelsCornmissarieRummet, inora Banken befintligt skåp. Om eftergift och afskrifning för 200 R:dr B:co, utgörande värdet afen i VexelBanken är 1827 bortkommen inlöst Den i3 Mars f. m. Transportsedel, hvilken måst för andra gången infrias. Företogs till pröfning StatsUtskottets den ii sistlidne Februarii under N:o 66 afgifne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående inrättning af en Paketpost. Herr af Lundblad, Johan Fredrika uppläste följande: I afseende på det Utlåtande, StatsUtskottet afgifvit, rörande motionen om inrättandet af en Paketpost till befrämjande af en litterär och industriel communication inom Fäderneslandet, må det tillåtas mig att inför Ridderskapet och Adeln lemna de anmärkningar, hvartill nämnde Utlåtande synes mig gifva anledning. Då hvarje inrättning, som medför enskilt och allmän nytta, bör understödjas af Staten i den mån densamma deraf hämtar fördel, synes det, att då frågan är om förslag till en så beskaffad ny inrättning, detta understöd må lemnäs efter en så ändamålsenlig plan för inrättningens organisation, att Staten må af den hämta den möjligaste största fördel. Genom förfelandet af planen förfelar man den åsyftade nyttan med understödet, och den omtänksammaste hushållning med Statens medel kan lätt dervid blifva en indirect misshushåll - Den i3 Mars f. m. ia5 ning, nemligen så vida planen icke leder till inrättningens mål; och då i följd deraf äfven det minsta bidrag, som Staten i en sådan afsigt lemnat, blir en förspilld utgift. Jag instämmer fullkomligen i StatsUtskottets tanka, att Paketposten bör till en början endast afgå en gång i månaden; men jag kan ej gilla förslaget, att densamma endast bör gå under de 5 å 6 månader af året, då vattnen äro öppna och ångbåtarne färdas.
B:ko årligen, under förbehåll alt han besörjer alla de till samma syssla hörande göromål; samt att under tiden 3:dje Bokhållaren må åtnjuta allenast 666 R:dr 32 sk. årligen, samt den nu i stat upptagna Kontorsskrifvare-tjenst förblifva obesatt. Genom besparing af icke allenast löneskillnaden för 3:dje Bokhållaren 133: 16.— utan äfven Konlorsskrifvare-lönen 400: skulle den tillfälliga förhöjningen i Låne-kontorets ulgifts-slat endast utgöra 248: 42. 8. Sem nuvarande innehafvaren af Banko-Ombuds-befattningen vid Låne-kontoret i Götheborg, G. E. Ferlin, alltsedan år 1834 och sålunda under en tid af tjugu år med nit Banko-Utskottets Memorial, N:o 67. 17 nit och skicklighet bestridt nämnde befattning, hafva Fullmäktige, efter hvad Utskottet här ofvan andragit, hos Utskottet hemställt, att han måtte uppflyttas i Kommissarie tjenstegrad; Och enär Banko-Ombudet Ferlin, som, till följd af Banko-Reglementets föreskrift i B mom. af 97 § den 30 Januari 1849 uppflyttades i Itamereraregrad, enligt livad Fullmäktige förmält, otvifvelaktigt skulle, derest han qvarblifvit i tjenstgöring inom det egentliga Banko-verket, långt för detta hafva uppnått Kommissariegraden; får Utskottet, under åberopande af de skäl, Fullmäktige i öfrigt anfört till stöd för nämnde hemställan, hos Rikets Ständer tillstyrka 10:o att Banko-Ombudet Ferlin må till Kommissarie-tjenstegraden hänföras. Angående Läne-liontorel i Malmö. De från Låne-Kontoret i Malmö för närvarande utgående löner och arfvoden, Banko-Ombudets deruti inbegripne, utgöra:’ Enligt 97 § mom. 1 Litt. B i Banko-Reglementet 4,816: Missräkningspenningar till Kamereraren 100:
Vill man, att de enskilde skola deltaga i jernvägarnes anläggning, tror jag, att man bör bestämma ett maximum, hvaröfver, och ett mini - 176 Den 22 September e m mura, hvarunder teckningen icke må gå, samt all delta minimum bör sättas så lågt, att det blir en möjlighet att få banan utförd. Under sådana förhållanden tror jag, alt man kunde få stadgandet om de enskildes deltagande i jernvägs-kostnaderne gällande i verkligheten; nu åter anser jag, att det endast kommer att slå på papperet. Jag skulle äfven tro, att hvad i förmiddagens plenum yttrades, ang:de de enskildes inflytande j>å förvaltningen, icke är oriktigt; ty skola de enskilde betala en del af anläggningskostnaden, så böra de väl äfven ega rätt att, åtminstone genom något ombud, deltaga i styrelsen och förvaltningen. Dessa grundsatser i förslaget äro för öfrigt stridande mot hvad som redan blifvit beslutadt, och, ehuru detta förslag visserligen är af ingen betydenhet, tror jag dock att det icke skall göra någon nytta. Jag har hört, att detta förslag med fördel blifvit tillämpadt på större byggnadsföretag i en af våra vackraste släder, och jag tror också, alt det inom ett så inskränkt område, som en stad eller kommun, är ganska användbart; men ingalunda i större skala, och det är derföre, som jag satt mig emot detsamma. Jag återuprepar hvad jag på f. m. trodde mig finna, eller att R. o. Ad., till större delen åtminstone, är benäget för delta förslag, och jag måste således foga mig deruti; men jag biträder sällan förslag, hvilka jag anser vara opraktiska, och detta är, efter min öfvertygelse, så beskaffad!, hvarföre jag också afstyrker det. Jag anhåller fördenskull, att punkten målte bifallas sådan den är, men Hr Rildts förslag deremot afslås.
Officers-korpsen samlades i löfsaln, der en grekisk prest, i sin långa asiatiska drägt, förrättade gudstjensten; sedan bestänktes alla närvarande, jemte de förbi defilerande trupperna med vatten ur ett silfverfat, hvars starka förgyllning glimmade som eld mot solen. Det efter hand kommande finska kyrkfolket stod på afstånd och såg på detta för dem alldeles märkvärdiga uppträde. Nu ljöd sammanringningen till deras egen gudstjenst och alla skyndade sig dit. Militären skingrades äfven; snart skulle man ansett allt för en dröm, om ej träden stått qvar. När Nordenskans med fru och dotter, äfven begåfvo sig till kyrkan, sågo de löfträd framför hvarje dörr der någon ryss bodde. De firade sin pingst: «Löf-hyddornas högtid.» Middagsgästerna bestodo af pastorn med dess fru och ett par äldre herrar possessionater, som Nordenskans träffat i kyrkan, äfvensom de båda löjtnanterna. Samtalet vände sig omkring den ståtliga paraden, de vackra hästarna och brunsdrickningen vid landtmätarbostället, dit öfversten anländt dagen förut. «Är hans fru och svägerska äfven komna?» med denna fråga adresserade pastorskan sig till Feodor, hennes vis-à-vis vid bordet. Han låtsade icke höra frågan. Hon vände sig då till Schalinsky, grannen till venster: «Det är oss alldeles obekant,» försäkrade han, och antog en högst förvånad min. «Han sjelf såg ganska hygglig ut, och förde sig bra, men hurudan är frun? Hon skall, efter hvad jag hört sägas, tala temligen god svenska.» Dessa ord voro så bestämdt riktade till Feodor, att han ej kunde undvika att svara och detta skedde med en viss tonvigt: «Jag har icke den äran att känna vår öfverstes fru eller någon af hans familj.» «Umgås löjtnanterna icke i hans hus?» frågade prestfrun förundrad. Feodor var ifrigt sysselsatt med sin vackra granne, för att höra — på annat öra. Schalinsky tog en egen min, men svarade sedan skämtande: «Hvad ha vi subalterner för anspråk att närmare umgås i chefens hus.
Och när hon efter aftonbönen släckt ljuset och lagt hufvudkudden till rätta, så tag du din fjädervippa och fläkta bort från hennes läger alla oroliga och störande tankar och hviska i hennes öra: » Sof godt, tomten vakar! » Och inom några minuter somnar hon, lugnt och ljufligt som ett barn, hvars gode ande hon nyss fått vara. Ser ni, detta har jag varit med om, och därför tror jag på tomtar. Och som alla rättrogna är jag lycklig i min tro. » Men ni skulle j u lära mig en huskur? » » Ja visst skulle jag det. Min huskur är ett i våra dagar mycket eftersökt helsomedel, ty det botar — sömnlöshet. Se här, elixiret och dess användning: För nervöst lidande af alla åldrar, för missnöjda lynnen, för » missförstådda » af båda könen, som lida af sömnlöshet, ordineras: Att använda minst 1 a, 2 och i mån af behof ända till 5 å 6 timmar dagligen till den » verksamma » sysselsättningen att sprida glädje åt andra, att på ett flärdlöst och naturligt sätt vara tjänstaktig mot föräldrar och syskon, man eller hustru, samt att plocka bort törnen och tistlar från den stig, där unga och ovana eller gamla och redan trötta fötter skola gå fram. För den, som ej själf förstår att i lämpliga proportioner blanda ofvan nämnda ingredienser, tillhandahåller jag gratis mitt rika urval af specialrecept, utarbetade i samråd med erfarna oeh mångfyndiga tomtar. Detta medel är osvikligt och skall inom 14 dagar få absolut nattvakna att sofva lugnt G — 8 timmar och drömma glada, lyckliga drömmar. Så skall helsans rodnad åter färga edra kinder, er blick stråla af nyvunnen glans och er ungdomliga fägring och behag afloeka alla en gärd af beundran. 7 Men ett vilkor får jag ej förtiga. A id alla huskurer fordras, för att de skola göra verkan, att patienten tror på kurens kraft. Så måste ock en hvar, som vill använda mitt elixir, tro på det godas tomtar. Elisabet Ström. Försäkringsaktiebolaget &gt;Nornam&gt;.
Då denna beräkning således ställer sig så betydligt högre än hvad Stats-Utsk:t tillförene antagit och tillstyrkt, anser äfven jag det blifva nödigt att återremittera delta Betänk., och jag tror äfven det vore nyttigt, att åtminstone några föreskrifter lernnades fullrmge i Riksgäldskontoret, så att de icke blefve tvungne att upplåna de erforderliga medlen, ulan att tillse, huruvida de vilkor, som derför kunna betingas, blifva drägliga. Det vore också högst upplysande för Stats-U(sk:t, om R. o. Åd. ville vid denna återremiss, som väl ej lärer kunna undvikas, uttala sina åsigter i detta vigtiga och grannlaga ämne. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag har också, i likhet med Frih. af Ugglas, gjort en beräkning öfver de beviljade medlen, och kommit till samma resultat som han. Summan är visserligen högst betydlig, men jag ser dock ej saken i fullt så mörka färger som Hr Akerman. Att erhålla ett utländskt lån, 320 Ö«n 13 Maj t. ni. motsvarande behofvet, tror jag visserligen ej blir omöjligt) men en hufvudsak dervid vore, enligt min tanke, att söka komma ifrån det Tyska penningeväldet, och komma in på den Engelska marknaden, som för närv:de är ganska villig att lemna lån, hvilket synes deraf, att helt nyligen både Turkiet och de konfedererade staterna i Nordamerika der erhållit sådana. Det vore derföre af största vigt, om vi kunde lyckas att få de Svenska papperen noterade på Londonerbörsen, då de äfven komme att noteras på Pariserbörsen, och således en större konkurrens blef*ve beredd. Jag anser också, att man borde heldre upptaga ett större lån på en gång, en 50 millioner eller så omkring, hvilket kunde utsläppas i flera serier, då man i alla fall kan förutse, att vid nästa riksdag nya medel blifva erforderliga för jernvägarne. Deremot borde dessa utomlands upplånade medel ej ut gå till andra än statens stambanor, och lånebidragen till öfriga banor lemnäs endast i den mån, som inom landet genom fonderade obligationer hopsamlade besparingar dertill lemnade medel.
Då till grund för omdömet i sistnämnde afseende hufvudsakligen hörer beloppet af den vid om egendomen sednast afslutadt köp erlagde köpeskillingen, bör han icke eller underlåta att taga kännedom, om, när och i hvad ordning sådant köp blifvit afslutadt, hvarigenom han utan svårighet kan komma det förhållande på spåren, som man i ofvannämnde hänsigt skulle söka att för honom fördölja. Dock inser jag icke, hvarföre Utskottet ratat det oskadliga försigtighetsmåttet att alla reverser, som vid liqvidation efter fastighets utmätning och försäljning företes, borde af -Konungens Befallningshafvande påtecknas, om och till hvad del de utur fastigheteten blifvit guldne, eller till hvad del de fortfara att endast emot gäldenärens person och öfriga egen-; dom gälla och hvarföre ej Utskottet, häldre än att förkasta detta correctif, som åtminstone kin åstadkomma någon nytta, då vanligtvis de fläste intecknade reverser vid sådana liqvidationer företes förstärkt det med någre flere, såsom t. ex. att alla intecknade reverser,’ som i concurs bevakas, borde 1 original företes och bevis derom af Domaren påtecknas: att vid liqvidation af köpeskilling för utmätt Den n Junii J. m. lil fastighet, inteckningshafvande borgenärerne, så vida de blifvit bevisligen kallade, borde, likaledes i hufvudskrift, inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förete reverserne , vid förlust af all betalningsrätt för desamma: och att, om någon inteckning , som på ofvannämnde sätt blifvit ogiltig, al innehafvaren utprånglades till utlåning, denne ej allenast skulle vidkännas den påföljd, som 4 Cap. 6 §. UtsökningsBalken bestämmer om gifven invisning ej blifver infriad, utan ock ansvara såsom för bedrägeligt förhållande.
Den föregående omständigheten att jag ej varit medlem af Constitutions-Utskottet Första Fördelning, der Utlåtandet öfver Tryckfrihets-Förordningen blifvit beredt, och den sedermera inträffade tillfälligheten af en sjukdom, som hindrat mig att äfven vid Utskottets sammanträden in pleno deltaga i öfverläggningarna och besluten, äro orsaker, hvarföre det jag nu ärnar få den äran att anföra, är oberätt.igadt till all inflytelse på Utskottets tillstyrkanden, hvilka jag dessutom blott genom berättelser känner: och jag förbehåller mig således blott att i Högl. Constitutions-Utskottets protocoll få, för min egen tillfredsställelse, följande mitt yttrande förvaradt. Till en början utbeder jag mig få nämna, det jag alltsedan före denna Riksdags början varit enskilt öfvertygad om tillvarelsen af det förslag, att begagna Grundlagarnas fullkomliga tystnad om en särskilt method för afgörandet af Constitutions-frågor till att, i händelse tonen bland Riksens Ständer skulle det medgifva, afgöra, äfven med sådana förändringar, som innebure nya frågor, Constitutions-Utskottets hvilande Betänkande öfver Tryckfrihets-Förordningen, efter den analogi som 56 § Reg.-Formen erbjuder den skicklige, inför alla deras ögon, som icke inse att denna analogi, i allt annat tillämpelig, är det, emot 81 § :s förbud, alldeles icke till förändringar af nyssnämnde beskaffenhet. Till detta ändamåls vinnande har behöfts, att det i vägen liggande förslaget om ett särskilt sätt för Constitutionella frågors behandling skulle, i fall det först företoges, icke af samteliga RiksStånden återremitteras, då, efter utarbetning och antagande af ett förbättradt förslag genast vid denna Riksdag, säkerhet i afgörandet 1 Silverstolpes anförande ingår ej i den löpande protokollstexten utan är fogat såsom bilaga till protokollet med rubriken: Mundteligt anförande af Herr Kammarherren Silverstolpe till Constitutions Utskottets Protocoll den 20 Junii 1812 (N. 3).
Skulle vi åter, för att få afgöra realisationsfrågan nu bifalla detaille-betänkandeme utan återremiss, så uppkommer deraf dert påföljd, att det nya systemet går förloradt,' genom den brist i öfverensstämmelse, som detaille betänkanderhe innebära; och då hafva vi snart åter en ny Riksdag, dervid man icke skall underlåta ätt, ifrån utgången, bevisa Oklokhet i systemet, och Såmedelst då genomdrifva realisationen. Det nya systerne, som Utskottens grunder föreslå, kan hafva brister; men det är dock oändelia gen mycket bättre, än realisations-systemet, Hufvudsaken ar alltså för oss, i detta ögonblick, att nu bifalla Utskottens grunder, hvarigenom också realisationen är afslagen; men dertill fordras det behandlingssätt, som också är det JDeii 14 'Julli e~ nit enda ratta, det rieml. att särskildt afgöra grunder.' ne, och särskildt detaillerne. Om, under värman af denna erindran, jag gifvit anledning att tro, det jag velat tillägga de Herrar, som begärt återretniss, någon klandervärd syftning, så ber jag härmed desse Herrar emottaga min förklaring, att sådan har icke min mening varit. Jag respecterar hvarje Ledamots rätt, och misstänker inga motiver, men begagnar också min rätt, att varna för hvad jag anser skadlidt. Jag har nu yttrat mig angående behandlings* sättet, och går att framställa min mening angående Betänkandet, Jag har redan ådagalagt, att jag anser ange** lägnast vara, att realisations-förslaget icke antages; och jag skall då inskränka mig till blott detta ämne. Men härvid måste jag erindra, att sedan berörde förslag icke blifvit af Utskotten gilladt, och alltså icke är till hela sin beskaffenhet af dem framstäldt, så blir det nödvändigt för mig, att vid min pröfning betrakta det sådant som Finance - Comitténs Betänkande hade detsamma uppgifvit. Första frågan blir då: Är Viden nu inne till en realisations .anställande. eller bur en sådan åtgärd, till en annan lägligare tid , uppskjuta$? J
Jag gör detta så mycket heldre, som det, under gifna samhällsförhållanden, för det närvarande utgör ett vigtigt problem att söka utvidga möjligheterna för de qvinnor, som i det bildade samhället förblifva ogifta, till gagnande verksamhet och medel att sig försörja. Och då aflagd maturitets-examen för anställning inom det ena eller andra bland ifrågavarande yrken torde fordras, såsom händelsen ock är för idkande af medicinska studier, tillstyrker jag äfven rätt för qvinna att aflägga maturitets-examen. Till de skäl, som blifvit anförda för dels en begränsning, dels ett närmare bestämmande af Utskottets förslag, anser jag ännu ett böra läggas. Det är enligt min tanke långt mera passande för Rikets Ständer, att i underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t uttrycka bestämda önskningar, än att hålla dessa i så sväfvande ordalag, att de möjligen kunna synas tillika innefatta önskningar örn orimligheter. Samma förfarande är ock för den åstundade sakens egen framgång långt fördelaktigare, då i motsatt fall ganska lätt antingen missförstånd om Ständernas verkliga mening kan ega rum, eller det begärda, genom sin obestämdhet och vida omfattning synes vara omöjligt att bifalla.