Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s Bank, sorn så ganska mycket förorsakar Wår Svea Hofrätt besvär och arbete med alla banken rörtde tvistemål, jemväl tager del i Wäre Hofrätters aflöning till en summa af ett tusende daler silfvermynt årligen, om hvilken summas årliga utbetalande af banken lill detta behof R. St:s SecreteUtsk. behörig anstalt fogat. Nu som Wi vele, att denna inrättning må komma till behörig verkställighet, så gifves eder sådant till den ändan härigenom tillkänna, jemte nådig vilje och befallning, att J till de således hos eder tillökte beställningars besättande hos Oss i und. inkommen medförslag, dock på vanligt sätt, att allenast ett i sender afgifves; låtande vi ock nu bref och befallning afgå till Öfverståthållaren och Landshöfdingarne att besörja om hvad häraf på deras åtgörande ankommer. Wi anbefolle jemväl Wårt och Rikets Stats-contor att förskjuta lönerna till denna stat och förstärkning, hvilket förskott sedermera bör ersättas med hvad af berörda fond kan inflyta: och alldenstund, efter R. St:s gjorda förbehåll, denna inrättning ej längre kommer att continuera än till nästa riksdag; ty vele Wi eder härmed i nåder hafva anbefallt, att J dragen försorg, det alla nu oafgjorda så väl som hädanefter inkommande mål då måtte i möjligaste måtto finnas afgjorda, det allmänna så väl som Wåre undersåtare i gemen till förmån och fromma. Hvarmed Wi befalle eder Gud allsmäktig nådeligen. Stockholm i Rådkammarend. 21 Juli 1752. Under Hans Kongl. Maj:ts Vår aliernådigste Konungs och Herres frånvaro: A. J. PVrant*el. J. L. Ccdcrcrenlz. A. J. v. Höpken. Fabian Wrede. Gab. v. Seth. Gusf. W. Heland. 6 H. 4 a6 Den 5 Maj t. m. Att förestående afskrift är lika lydande med det i K.
Lurjungarnes antal derstädes har under ifrågavarande tid för hvarje läseår uppgått till 139, men ständigt tilltagit och utgjorde sistlidet år 152. Lärarestaten vid skolan uppbär, enligt 1849 års öfvergångsstat, ett löneanslag af 5,74-7 R:dr 44 sk. 3 r:st. Banko. En från länet hos Kongl. Majit i underdånighet gjord ansökning om skolans utvidgning till fullständigt elementar-Iäroverk har ännu icke vun - 19 nit nådigt bifall, hvaraf behofvet likväl med hvarje år starkare framträder. I socknarnes folkskolor bestrides folkundervisningen i öfverensstämmelse med Kongl. Stadgan derom af den '18 Juni '1842 och de reglementen, som, lämpade efter orternes olika förhållanden, blifvit godkända af Konsistorium i Westerås. Uti slöjder öfvas allmogens ungdom, såsom tillförene, i allmänhet endast af anhörige och grannar, men i Bjursås och Sundborns socknar fortfara de genom mindre statsbidrag, lemnade för en gång, åstadkomne undervisningsanstalter hos enskilde personer för tillverkning af åkerbruksredskap samt snickareoch smides-arbeten. Till lärarnes aflöning vid den praktiska bergsskolan i Fahlun, äfvensom till stipendier och understöd för elever, samt inköp af böcker, materialier, redskap, modeller m. m. utgår dels af Staten, dels från brukssocieteten ett sammanräknadt årligt anslag af 1 1,500 R:dr Banko. Lärotiden är bestämd till två ar, och hafva, under de till ändalupne tvänne lärokurserne, 7 ordinarie elever, deraf 6 stipendiater och 30 extra elever, hvaribland en från Norrige och en från Finnland, begagnat undervisningen. Den nästlidet Ar började kursen begagnas, utom af en ordinarie elev och stipendiat, utaf 17 extra elever och deribland af en från Finnland. Ofver ordning och sedlighet vaka uppsyningsmännen i bjarne, kyrkoråden och socknenämnderne, äfvensom, tillika med kronobetjeningen och presterskapet, i afseende på helsovården.
Såsom jag förut yttrat, anser jag att dagakarlen, om han försörjer sig med ordning, i allmänhet kan förtjena mera än handtverkaren, och om ett och annat undantag derifrån finnes, så får man dock icke deraf hemta skäl till att befria hela arbetsklassen från utgörande af proportionerlig bevilln. Ty på samma grund borde man då också yrka att alla personer tillhörande handtverksklassen, sä väl i släderne som på landet, skulle befrias från skatt, derföre att en och annan är fattig. Jag hoppas alt en hvar är öfvertygad att jag lika mycket som någon annan ömmar för arbetsklassens-ställning; men min öfvertygelse är att den genom den ifrågasatta skattefriheten skulle försämras. Frih. Raabs förslag att denna bevillms-afgifl skulle tillfalla kommunerne, kan jag icke på något sätt gilla. Afgiflerne till kommunen måste noga skiljas frän dem lill staten. Ty om en sammanblandning skedde, blefve följden att kommunen toge allt och Staten finge intet. Dessutom blefve det då husböndernes intresse att hela den tjenande klassen i kommunen mätte tillhöra dagakarlarnes antal, emedan kommunens inkomster såmedelst blefve förökade och de sjelfva derigenom befriades från allt bekymmer för sitt arbetsfolk. Huruvida samhället i längden skulle vinna derpå, torde vara tvifvelaktigt. För min del yrkar jag nu på helgden af den grundsatsen, alt en hvar medborgare må, i mån af tillgångar och förtjenst, bidraga till fyllande af Statens behof, hvadan jag också anser mig böra yrka på bibehållande af bevilln. å arbetsklassen. Frih. Cederström, Jakob: Den skillnad man bär velat Den 8 April f. m. 73 uppställa emellan handtverksklassen och den egentligen s. k. arbetsklassen, är enligt min tanke mycket oriktig. Det är nemi. indifferent huruvida arbetet användes i handtverk, lill jordbruk eller till hvad som helst. Frågan här bör inskränka sig dertill huruvida arbetsfolk bör vara underkastade bevilln. efter 2:dra artikeln i bevilln:s-förordu:n.
Knappt var det gjordt, så presenterades jag för en herre vid namn Jag blef mera förlägen deröfver än Vi försågo oss der med ett glas punsch och genombläddrade som hastigast Ack, den Trögelin, hvad har han icke upplefvat Ja, ni kan sjelfva dömma, om ni har litet tålamod; se här hvad han skrifver: under mitt vistande i verldens hufvudstad blef jag, som den mest framstående Monsieur Diderot hade den godheten att föreläsa Ett par dagar derefter blef jag af herrar Om den gamle, som under Sedan de åter kommit på benen uppstod ett litet gräl emellan I sällskap med En annan dag gjorde jag ett besök hos Liksom under mitt besök vintern Jag anmälde genast saken för polisministern En middag bjuden på bröllop till Jag borde visserligen bevara det tillika med andra Jemte mig voro till festen inbjudne Sedan Nu blef ett uppträde öfver all beskrifning, man dånade här och man dånade der, bruden likväl undantagen, som slet kronan och Naturligtvis åtskildes sällskapet strax derpå och först ett par dagar derefter fick jag veta af En skön bit Här afbröt morbror P. läsningen af dagboken och yttrade: Jag tyckte jag, att när jag för några år sedan på Dock nog härom, hör vidare hvad Trögelin upplefvat: Som jag nu hade fått nog af Paris stälde jag, i sällskap med Väl vore derföre, om man i det sköna Italien kunde en dag säga till främlingen: här finnas Drifven af min I ett nu stöter jag på tvenne karlar, hvilka bjödo mig spetsen af sina dolkar Jag kan försäkra att Framkommen till en grotta, hvarest Liksom I sällskap med en utländing, till utseende ej olik Om min förvåning var stor öfver att jag varit I anledning af ett annat äfventyr får jag göra den Då jag en dag vandrade bland ruinerna af, jag tror det var Forum Romanum, stötte jag oförmodadt på en flicka, skön som Inseende att något måste göras om ej detta lif skulle offras på På hemvägen erfor jag att det var Komne till flickans boning öfverlemnade jag henne till Endast en bjudning till Som ett rykte spridt sig att Från Från Rom begaf jag mig till Berlin, likväl under vägen gästande I pickelhufvudstaden uppehöll jag mig blott en dag, hvarunder jag lyfte hos
Majtts Nådiga bref till Öfver-HofJägmästareEmbetet den 5 April 1808 blifvit stadgadt, att stubbelön borde erläggas vid utsyning för Prestgårdarne, emedan dessa, såsom icke varande Kronans tillhörighet, skola efter Allmänna Lagen af Församlingarna byggas, anser Her Prosten ett sådant stadgande endast kunna lämpastill de hus, Som Församlingarne bygga men ingalunda till dem, som Pastorerne eller Comministrarne sjelfve underhålla; och hemställer på sådan grund, om jcke dessa sednare böra från stubblönens erläggande Bfijj). och Elion. ZJtsJc. Betänkande)!. 353 vara befriade, då denna afgift icke af Civile och Militaire Boställs-innehafvare utgöres. 7:0 Ett af Riksdagsmannen Gustaf Olsson från Vestmanland författadt Memoria!» hvaruti äckas den förändring i afseende på utsyning å Allmänningar, att Hemman, soia äro belägna å samma trakt och inom samma Socken, så vidt möjligt är, måtte undfå utsyning å samma och närmast belägna Allmänning, samt att tiden för utsyningars verkställande måtte förflyttas till före Vinterns början, på det att den, som utsyning' erhåller, må kunna i lid upphugga Virket, och, sedan det hunnit torkas, detsamma med storrå lätthet på Vinterföret till sitt hemvist framföra. 8:0 Efter en framställning af de åtskilliga missbruk, som äro förenlige med rut gällande Skogs-Ordning, har En af Rikets Herrar, Herr Grefve Wachtmeister, Claésr yrkat en noggrann öfversigt af densamma, och utfärdandet af sådana nya Stadganden i ämnet, sorn, efter Hans Excellences tanka, tidens närvarande skick kräfver, och hvilka Hans Excellence ansett hufvudsakligen innefattas uti följande punkter, näml. 1:0 Att misshushållning med nu varande Skogar i möjligaste måtto förekomma*? 2:0 Skogsplantering befrämjas; 3:0 Att ali åverkan efter 4° Gap. 5 §.
Majit behagade nu förordna, att Högsta Domstolen borde afgifva det underdåniga yttrande öfver ifrågavarande Lagförslag, som, enligt 87 §. Regerings-Formen, Högsta Domstolen tillkommer; hvarom Note utur Protocollet skulle, med bifogande af lfandlingarne i ämnet, dit öfverlemnas. Ex Protocollo Carl M. Schönmeijr. Utdrag Bil. till K. M. Nådiga Propos. No y3. 4g Utdrag af P roto collet öfver Justitia’- Ärenden, hållet i Kongl. Maj:ts Högsta Domstolj Fredagen den zj Mars 182g. Närvara nde: Justitiae-Råden: Örbom. Ewelius. aton Rosen. Themptander. Strähle. Isberg och Grefve Hård. S. D. Sedan, på sätt Stats-Råds-Protocollet den i3 sistlidne December visar, Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af Lag-Comiténs arbetande Ledamöters afgifna underdåniga förslag till Straff-lag för den, som olofligen bortförer barn, förklarat sig finna detsamma sakna den fullständighet, som Kongl. Maj:t åsyftat och antydt, då, i anledning af ett utaf Lag-Comiten förut i ämnet afgifvet underdånigt Betänkande, detta senare blifvit till Comite'ns omarbetning återskickadt, samt derföre anbefallt Justitiae-Cancelleren, att, enligt de i Bill. till R. St. Kongl. Maj:ts Beslut den 18 September nasti, år upptagna grunder, uppgöra och lill Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma med Förslag till Lag i förevarande ämne; och Justitias-Cancelleren öfverlemna t ett af honom, i sådant afseende, författadt förslag; vid underdånig anmälan hvaraf uti Stats-Rådet, den 16 Januarii innevarande år, Kongl. Majit i Nåder förordnat, att Högsta Domstolen hörde afgifva det underdåniga yttrande öfver berörde förslag, som, enligt 87 §. RegeringsFormen, Högsta
Då Utskotlet härmed går att för Rikets Ständer framlägga de åsigter, som, vid behandling af frågan angående grunderna och sättet för tullbevillningens utgörande, hos Utskottet gjort sig gällande, har Utskottet att tillika redogöra för innehållet af de angående detta ämne i grundlagsenlig ordning till Utskottet öfverlemnade framställningar, nemligen dels Kongl. Maj.is nådiga skrifvelse af den 1 sistlidne Februari, angående de transatlantiska tull—lindlingarnes upphäfvande, dels ock flera inom Riksstånden väckta motioner och afgifna yttranden; och vill Utskottet i den ordning, som af ämnets beskaffenhet påkallas, öfver dessa framställningar sitt utlåtande afgifva. Herr Friherre Cederström, R„ Herr K. A. Almgren och Nils Strindlund från Wester-Norrlands län hafva, hvar inom sitt Riksstånd, föreslagit, ätt nu gällande tulltaxa mätte oförändrad bibehållas; och i nära öfverensstämmelse dermed är äfven inom Högvördiga Presteståndel af Herr Doktor Sandberg yrkadt, att tulltaxan måtte i det närmaste lemnäs oförändrad intill nästa riksdag. Till stöd för denna mening är anfördt, hurusom, oberäknad! den förlängning af riksdagarne och förhöjning i riksdagskostnaderna, som genom tulltaxans omarbetning vid hvarje riksmöte förorsakades, den vida större olägenhet deraf uppkomme, att handeln och öfriga näringar, hvilkas bestånd och trefnad i mer eller mindre man vern af tullhestämmelserna beroende, förlamades af den osäkerhet, som ständiga växlingar i tull-lagstiftningen åstadkommo. Nu gällande tulltaxa hade dessutom icke mera än 2 år tillämpats och verkningarne af densamma kunde följaktligen icke med någon säkerhet bedömmas; hvartill ock slutligen komme, att Bevillnings-Utskottet icke vore i tillfälle att åt det vidlyftiga och grannlaga tull-lagstiftningsarbetet egna den tid, sorn för införskaffande af alla nödiga upplysningar, rörande inoch utländska priser samt produktionsoch handelsförhållanden, oundgängligen erfordrades.
Vid pröfningen af denna fråga och beträffande först de förslag, som afse en förändrad reglering för framtiden af anslaget för Kongl. Majits hofhållning, Bih. lill R. Sl. Prot. 1862 & 1863. i Sami. 1 Afd. 22 Hafi. 3 18 Slals-Ulskottets Utlåtande N:o SS. har Utskottet funnit betänkligt nämnda förslag understödja. För bestämmande af det belopp, hvartill nämnda anslag kan böra för framtiden fastställas, för att motsvara behofvet, saknas nemligen i den Kongl. Propositionen de upplysningar, »om, beroende af de meddelanden, Kongl. Maj:t kan finna för godt låta lemna, innefatta den enda säkra ledning för omdömet; hvartill dessutom kommer, att Departements-chefen uti sitt anförande till Stats-Råds-protokollet yttrat, att det hvarken vore nödigt eller lämpligt att nu bestämma den permanenta tillökning i detta anslag, som möjligen kan blifva för framtiden behöflig. En annan omständighet, som jemväl synes utgöra hinder för vidtagande af någon förändrad reglering af hofhållningsanslaget, har Utskottet funnit deri att Bonde-Ståndet redan bifallit Utskottets förut gjorda hemställan, att samma anslag måtte äfven för nästa statsregleringsperiod bibehållas vid sitt nuvarande belopp. I öfrigt torde icke eller böra förbises, att, såsom åtminstone en af inotionärerne förutsatt, vid en sådan reglering afseende måste fästas på det bidrag till hofhållningen, som Kongl. Majit kan finna för godt att äska från brödrariket; och då hinder för en framställning i detta hänseende till Norriges Storthing för det närvarande möta, synes det så mycket olämpligare att nu vidtaga den ifrågasatta bestämmelsen, som densamma icke kan vara med något vilkor eller förbehåll förenad; och Utskottet får på dessa skäl afstyrka bifall till hvad motionärerne härutinnan föreslagit.
Sparre roedgifvit, det några så beskaffade rörelser inom detta land, hvarigenom en lagförändring om bördsrätten på landet skulle kunna med tvång lillvägaliringas, icke äro alt befara. Hans ord föllo emedlertid i en sådan syftning, enär Hr Gr:n omtalat huruledes motståndet mot borttagandet af den ena bördsrätten skulle hafva till följd, alt både den och den andra omsider skulle blifva bortsopade, och då jag icke kan föreställa mig möjligheten af en sådan bortsopning annorlunda än genom dylika rörelser, som dem jag omförmält, så tror jag ingalunda, det min förklaring af Hr Gr:ns ord varit oriktig. Jag eger för öfrigt ingen rätt, att beklaga mig öfver, det Gr:n icke kan dela mina åsigter. Emedlertid tillåter jag mig hemställa till Gr:ns begrundande, om deruti icke ligger någon rättsgrund, alt, om en viderboende eller en nabo, aldrig så gerna vill åtkomma sin grannes hus och om han har aldrig sä goda skäl dertill, sådant likväl för honom blir omöjligt, så länge huset förblir inom slägten, huru många köp derom som inom densamma än må slutas eller huru många bördst vister som der om huset må upkomma? Visar ej detta på det tydligaste, alt lagstiftaren ansett släktförhållandet böra, i fråga om lösning eller börd af hus och tomt i staden, ega företräde framför hvarje annan omständighet, som till en sådan lösningsrätt bör föranleda? Och huru kan man då påstå, att ett stadgande som sprungit up ur sjelfva naturens lag, enl. hvilken den fördel man sjelf eger alltid anses böra heldre öfvergå på någon anförvandt än på den, som är alldeles oskyld, för sig saknar rättsgrund?
Inorn motionstiden har en värd Ledamot hos oss begårdt, att en del af Sveriges Cavallen bör sitta af; och nu begår en annan värd Ledamot, att ett redan afsuttet Cavallen må sitta upp; men då proportionen emellan Cavallen och Infanteri dock år en fråga af natur att egentligen tillhöra Rikets Högste MilitaireBefålhafvare, så tror jag att vi göra bäst att öfverlemna densamma till vår Konungs afgörande , sorn visserligen förstår den frågan båttre ån vi. Jag instämmer alltså i Herr Nordersankars yttrande; likväl med det förbehåll, hvarom Herr Rothlieb påmint, och hvari han har mycket rått, nemligen, att der contract existerar, mellan Kronan och Rusthållare, der kan rubbning icke göras, utan i följe af båda contrahenternes fria medgifvande. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt~ Marskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och /.deln för godt, att så vål Friherre Sparres o'.vannåmnde Memorial, som de af åtskilige Ledamöter, i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Stats-samt Allmänna Besvårsoch OeqonomieUtskotten remittera. Föredrogs å n.yo Herr Haijs, Albrecht, d. 3 dennes förmiddagen på bordet lagde Memo - Den 7 Martil. 5i5 rial, angående inrättande af private LäneBanker samt premier till uppmuntran för Slöjderne och Boskapsskötseln. Herr von Heijne, Georgy anförde skrifteligen : (Se Bilagan N:o 7.) Herr Silfverberg, Magnus Diedric, hade inlemnat följande, som upplästes: (Se Bilagan N.o 8.) Herr Tham, Wollrath: I anledning af Herr von Heijne* yttrande, ber jag att få nämna, det jag vål ej kan bedöma, huruvida Rotehållare i allmänhet skulle önska att se någon del a£ Indeldta Arméen indragen. Men hvad Rotehållarne inom Skaraborgs
Dito Dito örn Berättelsers infordrande från Rikets Randshöf* 1815 d. 15 Augusti i underdånighet anmäldte. 1815 d. 25 Juli! 1 underdånighet anmäldt; Och har Kongl. Maj:t anbefallt KammarCollegiuin att besörja om ArrendeAuctions förrättande derå , på sätt Författningarne stadga och Riksens Ständer fö. reskrifvit. 1816 d. 24 Jan. i underd. anmäld; och Imstruction i afseende härå for OfverDirecteu* ren Rönbeck utfärdade X815 d. 15 Augusti i underdånighet anmäld och nödig anstalt derom vidtagen. jfustititsOmbudsm. EmbrtsBerdtteher. 409 (lingar om Landets nilsland och hushållning. 13:0 D II Aug. D:o D o om anläggning af Svanshamrar och Slärripelverk samt HallRätternes indtagning. 14:0. D. 17 Aug. D:o D:o Om en skyn 1- satnmare Postgång inom Piket samt emellan Stockholm och Christiania. X afseende på förra frågan om Svanshami ars anläggning har Kgl. Majit , med bifall till Riksens Ständers häri »rinnan gjorda hemstal» lan, anbefallt genom Nådigt Bref af den 23 April 1816 BergsCol» legium att allmän Kun» görelse härom utfärda. 1816 d. 10 Sept. I underdånighet snmäld. Kongl. Majrt har förordnat , att, enär tillfälle gifves, Postförings-skyl» digheten hör öfverflyttas på närmare intill Landsvägen belägne Hemman , samt i afseende på sednare frågan förklarat, att, innan den af Riksens Ständer blifvit väckt, dubbel Postgång emelan Sverige och Norrige, redan blifvit på Kongl. Majtts Nådiga befallning reglerad. 410 Justitia Ombudsm. EmbetsBerättelser* 15:0- D. 4 Sept.
Och Herrans ord skedde till Propheten Jeremia, och sade: Detta säger Herren, Israels Gud: Så säger till Juda Konung, den eder till mig sändt hafver, till att fråga mig: Si, Pharaos här, som eder till hjelp utdragen är, skall åter draga hem igen uti Egypten. Och de Chaldeer skola komma igen, och strida emot denna staden, och vinna honom, och uppbränna honom i eld. Derföre säger Herren alltså: Bedrager icke edra själar, så att I tänken: De Chaldeer draga väl sin väg; de skola intet draga sin väg. Och om I än slogen hela de Chaldeers här, som emot eder strida, och någre af dem qvare blefve såre, så skulle de ändå resa sig upp, hvar och till i sitt tjäll, och uppbränna denna staden med eld. Som nu de Chaldeers här ifrå Jerusalem afdragen var, för Pharaos härs skull, Gick Jeremia utu Jerusalem, och ville gå uti BenJamins land, till att bestyra der om några ägor ibland folket. Och då han kom uti BenJamins port, så var der en skickad för en portvaktare, benämnd Jirija, Selemja son, Hanania sons; den samme tog fatt uppå Propheten Jeremia, och sade: Du Vill falla till de Chaldeer. Jeremia sade: Det är icke sant; jag vill intet falla till de Chaldeer. Men Jirija ville intet höra honom, utan grep Jeremia, och hade honom bort till Förstarna. Och Förstarna vordo vrede uppå Jeremia, och läto slå honom, och kastade honom i fängelse, uti Jonathans, skrifvarens, hus; den samma satte de till stockmästare. Alltså gick Jeremia in uti kulona och fängelset, och låg der i långan tid. Och Konung Zedekia sände bort, och lät hemta honom, och frågade honom hemliga i sitt hus, och sade: Är ock något ord på färde af Herranom? Jeremia sade: Ja, ty du skall Konungenom i Babel i händer gifven varda.
Med ett ord, då jag ej kunnat inse någon fördel, meri väl många och betydliga olägenheter af den beslutade klysningen, och då skiljaktighet * den borgerliga och den kyrkliga kommunens yttre gränsor, huru ofta deri än må förekomma, dock höra tili undantagen, har jag ej ansett mig böra taga dessa undantag till utgångspunkt för uppställande af en allmän regel, utan behandlat dem såsom undantag uti ett deråt egnadt särskildt kapital. Pluralitetens förfarande, att i allmänna drag beskrifva gränserna för sockenstämmans befogenhet, medför visserligen fördelar, men saknar icke heller sina olägenheter. Pluraliteten har också, vid behandling af kyrkostämman, afvikit ifrån denna method. Den allmänna definitionens tolkning kräfver en skarpsinnighet hos ordföranden, hvilken icke alltid torde stå till buds, i synnerhet som den nu gällande soskenstämmo-förordningens ämnesforteckning torde ingifvit en viss vana, att i författningen söka uppgift om de specifika föremålen för stämmans verksamhet. Jag har derföre i denna del och andra dithörande bestämmelser så mycket som möjligt följt den gällande förordningen, endast med iakttagande af en, såsom jag trott, följdriktigare gruppering. 21 §. När någon, som icke är behörig att påfordra sockenstämma, hos ordföranden begär utlysande deraf, men erhåller afslag, har jag ansett nödigt, att anteckning derom i protokollet införes, hvilket icke nu torde allmänt iakttagas. Jag har också ej, i likhet med plurtliteten, funnit tillräckligt att i afseende på fatalietider för besvärs anförande, endast * 133 åberopa hvad om besvär emot sockenstämmobeslut stadgadt är, euär denna tid räknats ifrån beslutets offentliga kungörande, hvilket bär ej torde komma i fråga, utan har jag utsatt fatalietidens beräknande ifrån den dag, då afslaget meddelades. 24 §. För motiverna till skiljaktigheten ifrån pluraiiteten torde tillfyllestgörande redogörelse vara leornad under 8—11 §§■ Vid omröstningen har jag ansett öretalet kunna för vighetens skull bortkastas. 27 §.