Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dalli»värden i Hillel, lör ull 1liliol8 nä8l8amil!anlriida>lde 8länder meddela8, 8»inl i 8i>danl Ilän8eende, oell oller del nödi°a Ujljlojller oell ullälanden iian 8uinlliAS vederilörande dlilvil inlordrade, den 26 Oelober 1838, i leader lörordnal en Oomile, lle8läende al lvänno ^.ldeliun^ar, en lör Hillel i allmanliot oell en lör IlnlvneDladen 8er8liildl, sa !>ur denna 0omil68 lör8lniiinnda /^ldelnin^, under den 8 Inni 1839, ai^ilvil underdäni»l Ilellinltande neli Dörsla^, unAuende DalliAvärden i Dilcel, 8aml de lörllallanden nell lörlullninAur, 8oin 8^nlo8 med denna un^eluAenllel e«u sammanllanI eller der^u llalva indelande; ilvaretler Ixon^l. Na^:l8 oell 11iliel8 RammarOolleAinm, u^l^u l^udiA llelullninZ, med underdauiAl ^llrunde, den 4 8i8ll. Deeemller, 1 umnel inllommit. XonZl. Ii1aj:l vill ulll8u lill Hillel nu lör8umlude 8lunder i ljäder öiverlemna de al Lomilen lär DalliAvärd8-an8laIterna i Hillel ularlrelade DörslaA oell derlill llörunde llandlinAur, jemle I^amwar-Oolle^ii al^ilna unileidaniAU Idllalande. Oell liar I^on^l.
Riktigheten af denna princip bevisas äfven deraf, att den innefattar grunden för alla statslån, örn hvilka det nu likväl icke är någon fråga; jag har blott omnämnt dem, för att erinra 0111 den princip, som ligger till grund för sjelfva deras möjlighet. Hvad jag nu haft äran anföra, har varit föranledt deraf, att jag ansett detta tillfälle vara det sisla, då jag kunde begära att få denna utveckling af min förut yttrade åsigt befordrad till Utskottet, jemte den remitterade motionen. Den innefattar, utan rubbning i den princip för alla anslag, som tillhör den nödvändiga afvägningen Statsmagterna emellan, cn utväg att förena former med facta. Jag hemställer derföre, 0111 icke detta mitt yttrande äfven kan få åtfölja motionen till Utskottet. Uppå derom framställd proposition, blef detta Gr. Löwenhjelms anförande remitteradt till Bevilln.Utskottet i sammanhang med Frih. Sprengtporten till samma Utskott remitterade motion om fastställande af en accis å brännvin, som till Stockholm införes, till fond för byggnadsarbeten inom hufvudstaden. Gr. Lewenhaupt, Maur., uppläste följande: Om det är en skyldighet för representanten att sparsamt väcka fråga om nya och ökade anslag, blir det deremot en pligt för den , som ödet satt till målsman för vanlottade likar, att åtminstone försöka, i hvad på honom ankommer, bereda dessas välfärd och utkomst. Den omvårdnad och välvilja R. Sttr i alla tider egnat fosterlandets försvarare, hvaruppå sist förlidne Riksmöte lemnat ett ytterligare bevis genom de anslag, som då beviljades till reglerandet af indelta Armeens befaIslöner, närer hos mig den förhoppning att ej förgäfves behöfva reclamera ett uttryck af samma interesse för den Officerscorps inom Armeen, jag har äran commendera, och hvars ömmande belägenhet i löningsväg jag vördsamt anhåller att få, i all den korthet ämnets vigt för densamma möjligen medgifva-, inför R. o. Ad. andraga. Den a4 Fe bmarii.
Jag borde äfven göra afseende på den utländska skuld genom hypolhekscassan, som är allmänt känd och som hr upptagen lill 3,C00,000 r:dr silfv.sp. Jag har derigenom kommit till den siffra af 17j million, som uti min motion uppgifves. Sjelf misstroende dessa uppgifter, derföre alt jag visste, det Comm.collegii beräkningar, ehuru med förtjenst uppgjorde, icke kunde vara tili siffran pålitlige, har jag vidare yttrat, alt, ”utan att kunna erkänna dessa siffrors fullt bevisande kraft”, jaglikväl derutaf mäste leda mig till den slutsatsen, att en betydlig tullförsnillning äger rum. Någonting annat bar jag ej sökt bevisa, och långt ifrån att deruti vederlägga mig, bar Hr Rosenblad sjelf täckts antyda, att den siffran hvarmed min beräkning slutades, nemligen 17 millioner, troligen icke vore mycket för hög. Milt misstag i detta fall synes således icke vara betydligt. Hr Rosenblad har äfven i ett annat fall gifvit mig an - 57C Den 26 Augusti. lcdn. att tro, det han ej genomläst min motion. 1 fråga om crcditup|)laget har han talat om oriktigheten att förbjuda creditupplag af socker och caffe. Uti min motion yrkas icke förbud af creditupplag hvarken för socker eller caffe. Jag har tvertom vidlyftigt anfört motiverna, hvarföre jag ansett att sockerhandeln hurde särskildt skyddas, och äfven för caffe är undantag gjort. De vigtigasle anmärkmr emot min motion hafva blifvit gjorda af den förste värde talaren, som indelat sina anmärkmr i tre delar. Den första angår olämpligheten af att förhöja tullagifter. Jag ber då att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag icke yrkat förhöjning af tull på någon enda artikel, med undantag af fina stålarbeten. Jag tror således, att äfven denna anmärka, går på sidan om mitt förslag. Huruvida creditupplag bör bibehållas eller ej, är den andra vigtiga frågan.
Klädesfabrik härstädes, dermed ett Färgeri är förenadt, tillverkades år 1841: 14,8l9f aln. kläde, 3,315 aln. sängfiltar, 1,788| aln. hästfiltar, 41,560 aln. vadmal, beredde till boy, alltsammans i värde till 88,938 R:dr 26 sk. B:ko. Arbetspersonalen uppgick samma år till 117 personer. Annestorps Jabrik i Lindome socken, bestående af ett mekaniskt bomullsspinneri med 28 stolar, sysselsätter 19 äldre och 81 minderåriga barn. Tillverkningen har uppgått till 180,000 U, i värde ansedde till 60,000 R:dr Banko. Pappersbruk finnas 2:ne, hvilka verk drifvas i mindre skala. Årliga tillverkningen af finare och gröfre skrifsamt tryck-, kardusoch gråpapper beräknas lill 6,000 ris, med ett ungefärligt värde af 14,000 R:dr Banko. Af de 6 i Länet befintliga Tegelbruk är det betydligaste Stensjö, hvarest tillverkningsbeloppet årligen stigit, i följd af teglets afsättlighet, synnerligast till Skånska släderne. Af Lädergarfverier finnas flera å landet, men utan någon betydenhet. Binäringar. Jagten är ringa; orrar, rapphöns och harar finnas, äfvensom ett och annat rådjur å de större egendomarne. Fisket i saltsjön idkas ej med den fördel, det kunde, hvartill orsaken måhända är den långgrunda kusten, som nödgar strandboarne att nyttja iner platta och lätta båtar, dermed de ej våga sig långt ut i öppna sjön. År 1839 bildades i Halmstad ett fiskeribolag, som bedref fisket med dervid vana personer från Blekinge, men bolaget upplöstes redan påföljande året; dock hade det den fördel med sig, att strandboarne häromkring lärde sig bättre förstå att idka fiske. De vanliga fiskslagen äro torsk, koljor, hvittling, varf, flundror, tunga och äfven hummer. Blott ett enda fiskeläge finnes i Länet, i Träslöfs socken nära Warberg.
Friherre Cederström, Jacob: Som Inrättningen af Jury vid sista Riksdag icke var innom Riket känd och man således fruktade att detta Rättegångssätt möjligen skulle kunna bereda missnöje hos Nationen, tillstyrkte, i anledning af derom väckt Motion, ConstitutionsUtskottet att det matte vara Riksens Ständer öppet, att vid denna Riksdag, i händelse de sä för godt funne, kunna samma Inrättning afskaffa och den förut fastställde Rättegångsordningen äter införa. Då nu likväl, genom Ridderskapets och Adelns angående åtskilige Momenter i Tryckfrihetsförordningen fattade beslut, Inrättningen af Jury redan blifvit bibehållen, återstår för Ridderskapet och Adelnatt uppskjuta pröfningen af ifrågavarande Förslag till nästa Riksdag. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Jag instämmer med Friherre Cederström i hans uppgift af det Historiska förhållandet. Jag vill alle. nast erindra att denna fråga nu mera icke kan vara öppen, sedan Jury är antagen; den kan icke ens hållas öppen genom något Stånds beslut, utan endast genom ny Motion hos ConstitutionsUtskottet. Friherré Cederström förenade sig med Herr Silfverstolpe. Dén 14 Martti. 475 Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, o n icke, sedan Ridderskapet och Adeln redin bifallit åtskilliga Momenteri TryckfrihetsFöros dningen, hvilka angingo Inrättningen al Jury, Irågan om dess anskaffande så«? ledes nu mera måtte komma att förfalla. Bifölls. Herr Grefven och Landt Marskalken ti 11 - kännagaf, att ConstitutionsUtskottets åtgärd under sistledne Riksdag, vid Förslaget till en förbättrad NationalRepresentation, inhämtas af Utskottets, under den 10 Julii 1815 till Riksens Ständer derom afgifna Betänkande, hvilket innehöll att Utskottet, i saknad af nödiga Statistiska upplysningar, icke kunnat vid detta ämne meddela någon handläggning. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Hr G ripensledt: Då detta är den första punkten, der II. o. Ad:s beslut, såsom afvikande från de öfriga Stundens, skulle föranleda till votering i förstärkta SlatsUtsk.; så får jag hemställa, om icke R. o. Ad., då ärendet icke är af särdeles stor vigt, skulle, till vinnande af en skyndsammare behandling, kunna afstå från dess uttryckta önskan, hvarigenom voter:s-propos:n komme att förfalla. På detta sätt kan R. o. Ad. med sin röst minska antalet af de många votei:s-propos:na i detta betänk, med öfver 60 st.; och som denna är den första, anhåller jag att R. o. Ad. i afseende derå måtte afstå från sin mening. Inbjudningen antogs, hvarigenom 1 voter:s-propos:n ansågs komma att förfalla. 4 och 5 punkterna af de speciella anmärkningarna. R. o. Ad. fann de i dessa punkter omförmälöa hugor komma att förfalla, 6 punkten af de speciella anmärkningarna. Hr Frih. o. Landtm, lat uppläsa en från BorgareSl:s secreterare ankommen underrättelse, af innehåll, att 2 voter:s-propos:n af nämnda Stånd ansetts förfalla, då Ståndet frånträdt den särskilda mening, som förauledt samma vo ter:s-pr oposition. I anledning häraf fann äfven R. o. Ad. 2 voter:s-propos:n komma alt förfalla. Utsk:s inbjudning till R. o. Ad. att frånträda alla de beslut, hvarigenom Ståndet ensamt stadgat borttagande af de utaf Utsk. föreslagna utförselsa fgifter. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig böra fästa Ståndets uppmärksamhet deruppå, att utom de af Utsk. i denna punkt uppräknade voterts-propostr, vore det ännu en, nemi, den 23i, hvarvid enahanda förhållande ägde rum. Frih. Hamilton, Hugo:
Att sådant sker ej blott utan all nytta, utan äfven tili hinder för en klar framställning af de nödiga tillgångarne, är en mening, derom alla, hvilka i denna fråga sig yttrat, varit ense; och då härtill kommer, att de orörliga tillgångarne ändock icke allmänt utan blott till en del redogörelser, ofta der ganska ofullständigt upptagas, hvadan största delen af dessa statsverkets och andra verks och inrättningars tillhörigheter aldrig uti rikshufvudboken synas, så hafva Rikets Ständer, utan att derföre bestrida nödvändigheten af desammas vederbörliga upptecknande i persedel-redogörelser o. s. v., ansett att, värden å fastigheter samt vissa inventarier och materialier, som icke kunna till rörliga tillgångar räknas, böra från alla allmänna verks redogörelser öfver sistnämnda tillgångar uteslutas. C.) Frågan om hvilken af de under statsmedlen innefattande fonderne borde uti rikshufvudbokens kapital-konto intagas, har statskontoret, uti sitt underd. utlåtande angående 1845 års statsrevisions-berättelse, först väckt, i det nämnda verk uttryckt sin tanka, att, då för kapital-räkningens formerande måste undantagas, någon af ifrågavarande fonder, med hvilken alla de öfriga hade sina årsliqvider uppgjorda, detta naturligtvis blefve den så kallade statsreglerings-fonden, innefattande de egentliga, till ordinarie statsreglering hörande, statsmedlen; deremot 1847 års revisorer bland annat förklarat, att. då grundfonden utgjorde det egentliga förlags-kapifalet, hvilket till statsverkets inkomster och utgifter förhölle sig på samma sätt, som uti den enskilda bokföringen, kapital-räkningen till vinst och förlust, så borde ovilkorligen riks-hufvudbokens kapital-konto just åt grundfonden inrymmas, men icke åt ordinarie statsreglerings - fonden, hvilken, ursprungligen utgörande 396 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Beträffande åter det utaf hr Bråkenhjelm framställda förslag om nedsättning uti den utsockne frälsehemmanen i Halland i följd af Rikets Ständers beslut vid 1847 och 1848 årens riksdag ålagde rotevakans-afgift; så och ehuru Utskottet på grund af den utredning i ämnet, som vid nästlidne riksdag, i anledning af dä väckt fråga om upphörande af sagde afgift, blifvit lemnad uti Stats-utskottets utlåtande n:o 221, icke kan frånträda den deruti uttalade åsigt, att berörde hemman borde vara ordinarie rotering underkastade, så har likväl Utskottet icke kunnat underlåta taga i betraktande, att utsockne frälsehemma' nen icke före 1847 och 1848 årens riksdag haft sig rot erin gsskyldighet ålagd, utan endast erlagt så kallade utskrifningspenningar, hvarmed fortfarits ända till år 1812, då hemmanen, efter att hafva, i följ<l af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 April 1810 och Kongl, instruktionen den 5 Februari 1811, blifvit sistnämnde år till extra rotering indelade, från utskrifningspenningarnes erläggande befriades; att utskrifningspenningarne af berörde hemman år 1811 uppgått till endast 3,964 r:dr, men deremot den nya rotevakansafgiften af samma hemman under åren 1849, dä den först började utgå, till och med 1851 i medeltal utgjort 11,161 r:dr årligen; att de Halländska hemmanen i allmänhet äro af en särdeles svag beskaffenhet, samt att, i följd af detta allt, den nya afgiften måste kännas tryckande för utsockne frälsehemmanens nuvarande innehafvare, synnerligen sorn desse med anledning af de förhållanden, som, på sätt berördt är, under en längre följd af år fortfarit, möjligen genom köp och andra afhandlingar förvärfvat sig eganderättcn till ifrågavarande hemman under förutsättning, att de varit från ordinarie rotering fria.
Deputerade icke föreställa sig, det någon deraf ville leda den mening, det Deputerade haft för afsigt väcka begrepp om personer, hvilka böra vara fredade från möjligen felaktiga omdömen, eller kasta någon oförtjent misstanka på Krigs-' administrationerna; tvärtom böra Deputerade vid detta tillfälle icke förbigå, att ehuru här och der 428 Den 5 Mars der, bland några under Administrations,Verket lydande Redogörare, enskildte Anmärkningsoch extra TJtgiftsReqvirenter, Magazinsbetjente, Transportörer, Entreprenörer och Leverantörer in. fl. åtskilliga misstag försports, de der äfven i vissa fall härledt sig fran origtiga begrepp örn Eörfattningarnes rätta tillämpning, samt ehuru jemväl en del special-redogörelser saknat den ordning, sorn kunnat undanrödja flera betänkligheter och tvifvel, och synbarligen ledt till första och största besväret vid Commissariaten, derRökslut och Afräkniugar skolat göras, har likväl oväger(igen hushållningen vid KrigsEörvaltnings-Verken, i allmänhet, med nit blif vit handhafd, och en ospard möda använd mot en under förra kriget hastigt tilltagande dyrhet, i anseende till brist på förnödenheter eller missräknade tillgångar och i tid före kriget icke, påtänkte utvägar, I synnerhet förtjenar att, i fråga om ett jioggrannt Redogörelse-sätt, nämnas Kongl. KrigsDepartementets 3:dje Division, sorn sedermera blifvit kallad Krigs Förvaltningen och Kongl. Commitéen till utredande af Krigs-Förvaltnings-ä'-' renderna, samt Vestra Arméens Högra Flygels. Cotnmissariat.
Hela anläggningskostnaden utgjorde vid afsyningen 53,260 R:dr 25 sk. 11 rst., hvartill sedermera kommit för en ytterligare anlagd hamnarm och vägar m. m. 3,444 R:dr 21 sk. 5 rst. samt inköp af ett mudderverk 2,600 R:dr B:ko. Hamnen är beräknad att, vid Wenerns vanliga vattenhöjd, hafva mer än tillräckligt djup för sådana fartyg, som kunna passera Götha och Trollhätte kanaler. Men då, enligt hvad kändt är, nämnde sjös vattenhöjd under de sednare åren högst betydligt sjunkit, samt medeltalet deraf sistlidne år, enligt mig meddelade anteckningar vid Sjötorps kanalstation, förda ifrån och med år 1819, varit betydligt lägre än någonsin under denna tidrymd förekommit och med cirka 5 fot understigit medelhöjden åren 1851, 1852 och 1853, har detta högst ovanliga förhållande, som betydligt försvårat seglationen i allmänhet på Wenern och till dess hamnar, äfven utgjort hinder för mera djupgående fartyg att uti nyss nämnda hamn inlöpa och således hittills menligt inverkat på trafiken. Det fordras likväl endast ganska ringa förändring häruti, för att den rymliga och väl utförda hamnanläggningen skall fullkomligt medföra den nytta för orten, som dermed åsyftats. En betydlig spanmålsutskeppning har dock redan under sistlidne och innevarande år blifvit åstadkommen. Ilamnafgifterne utgjorde sistlidet år, då nya taxans tillämpning vidtogs, 3,226 R:dr 40 sk. 8 rst. B:ko. Till Hjo hamnbyggnad beviljade Rikets Ständer vid 4850 års Riksdag ett anslag af 50,000 R:dr B:ko. Denna anläggning, som sistlidet år afsynades, har kostat 66,060 R:dr 4 sk. 3 rst. B:ko. Hamnafgifterne uppgingo sistlidet år till 2,951 R:dr B:ko. Att den lättnad för kommunikationen, som med berörde hamnanläggning varit afsedd, kommer att särdeles fördelaktigt inverka på staden och orten kan med tillförlitlighet slutas af den erfarenhet, som redan vunnits under den korta tid hamnen varit begagnad.
Hvarje person öfver sju år måste årligen inköpa till ett bestämdt högt pris en viss kvantitet, som dock endast fick användas till matlagning och bordet; till insaltning måste extra salt inköpas. I provinser med saliner var saltet dock billigare, men der åter gälde för att förekomma smuggling till andra orter förbud att köpa mer än ett visst kvantum. Samma kvantitet salt, som t. ex. i Artois kostade 4 livres, kunde således i Amiens kosta 62. I kustprovinserna var det förbjudet att hemta vatten ur hafvet; det kunde ju bli salt deraf! I Provences kantoner, der det fans naturligt salt, måste öfverskottet förstöras för hvart år. För att förekomma saltsmugglingar och brott mot bestämmelserna angående saltskatten var en hel armé af flera och tjugutusen personer nödvändig och stränga straff hotade. Medborgarnes hus voro hvar stund som helst utsatta för visita-tioner af brutala och föraktliga agenter, tallösa arresteringar egde rum af män, kvinnor och barn, fängelserna öfverfyldes af fångar, hvilka hoppackade som de der voro lätt blefvo ett byte för 8mittosamma sjukdomar; domstolarne, som voro aflönade af förpaktareskrået, falde sina domar på vittnesmål af agenterna, som delade bytet, och skickade årligen mellan 300 — 500personer till galererna. Saltskattens öfvervakande har gifvit anledning till en statistik med mer än talande siffror: årligen i genomsnitt 3,700 konfiskeringar i hemmen; 2,300 arresteringar af män, 1,800 af kvinnor, 6,600 af barn; beslaglag gandet på 1,100 hästar och 50 fordon; fangelserna härbärgerade i regeln 17 — 1800 straffångar, som lär ha utgjort ungefär tredjedelen af rikets vanliga straflängeantal. De moraliska följderna af alla dessa skatter och afgifter voro nära på de mest sorgliga och upprörande. Det grodde i befolkningens sinnen ett hat mot staten och ett ständigt begär att bedraga. Utefter alla konungadömets inre skrankor och barrierer pågick en ständig strid. » Af 250,000 mån, som det ålåg att uppbära de olika slagen af skatter, voro
Men om inkomsten derigenom i nödens stund förminskas, så är det enl. min åsigt, intet skäl för de allmänna inrättningarna, att åt Staten öfverlemna uppbörden, endast för att derigenom vinna en minskning i besväret. Endast kommitterade och StatslJtskis ledamöter äro, sä vidt jag vet, af den mening, att, för att slippa besväret med uppbörden, man bör, i vissa fall, efterskänka sjelfva inkomsten. Hr Akerman har omförmält, hurusom domkyrkan i Upsala icke erhåller så stor inkomst, som henne rätteligen borde tillkomma endast derföre, att hon sjelf ombesörjer indrifningen af de henne anslagna räntor. Men han har likväl icke uppgifvit, att domkyrkorådet eller den som förvalta kyrkans inkomster, vilja för att slippa denna förlust äfventyra en större genom uppbördens öfverlemnande åt kronan. Jag förnyar min anhållan om afslag såväl å Utsk:s förslag i förevar:de punkt som å Gr. Lagerbjelkes förslag. Gr. Sparre, Erik: Jag har icke begärt ordet för att besvära R. o. Ad. med uttalandet af min mening i de flere nu afgjorda punkter, hvilka jag anser böra förfalla till följd af R. o. Adis förut fattade beslut. Men vid denne punkt måste jag förklara, att, om äfven på delta rum pluralitet icke kunnat vinnas för den åsigt, att de till corpser och stater indelte räntegifvare skola skyddas mot framtida prejerier, det likväl bör kunna ske i fråga om allmänna verk och inrättningar; destoheldre som, enl. hvad den siste värde talaren yttrat, desse verk och inrättningar sällan begagna sig af uppsägningsrätten, enär de antingen bestämma ett visst lösningspris eller försälja sina räntor till enskilde, och det är således desse köpare, som förtjena på räntegifvarnes bekostnad. Jag upprepar det ännu en gång, att om icke alla till corpser ooh stater indelta räntegifvare icke kunnat befrias från omförmälde prejerier, finnes likväl icke något hinder derföre, att R. o. Ad. kan befria åtminstone en del räntegifvare från denna olägenhet, hvarföre jag anhåller om bifall till Gr. Lagerbjelkes förslag.
Elfströms embets skrifvelse af den 16:de sistl. november till herr exp. kronofogden N. E. Holmberg, hvilken skrifvelse sistl. söndag från predikostolen och nu ytterligare i socknestugan upplästes voro socknemännen, efter derom skedd vederbörlig pålysning samlade för att yttra sig huruvida de önska att antingen socknevis efter vanligheten få erlägga kronoutlagorna vid samma tillfälle som krono-tionde spannmålen inslås hvilket alltid kommer att ske före den 25:te februari hvarje år eller ock att under tillgodonjutande af vid pass en månads längre anstånd med penningeskatternas utgörande särskildt infinna sig tingslagsvis till desse afgifters liqviderande. Sedan denna fråga blifvit till socknens kronoskattskyldige framstäld yttrades allmänt den önskan att krono-uppbörds-stämman icke måtte inträffa förrän efter Gregorii marknad emedan det förmodades att hvar och en under marknaden skulle göra sig utvägar att anskaffa penningar till krono-utskylldernas liqviderande. Skulle åter uppbördsstämman icke kunna framflyttas längre än till februari eller början af mars så förklarade församlingens ledamöter sig nögde att erlägga krono-utskyllderna på samma gång som krono-tionde spannmålens lefvereras, hälst önskades likväl det förra alternativet. In fidem N. S. Edlund Uppläst och erkändt, intyga på församlingens vägnar Erik Olofsson i Österåsen Nils [bom] Svänsson i Häggista Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 27 januari 1839. § 1. Som anmält blifvit, att Pär Pärsson i Österåsen vid sistl. höste-ting, på begäran, fått afsked från nämndemans befattningen, voro nu socknemännen, efter förut skedd vederbörlig pålysning, samlade till allmän sockenstämma, för att till underdånigste följe af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse af d. 18 dec. 1823, utse och välja någon annan i hans ställe.