Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om den äskade friheten till export af Tackjern någonsin skulle kunna med rättvisa och gagn för det hela förenas, så skulle det först inträffa, sedan Rikets Ständer och Kongl. Maj:t bifallit det framställda förslaget till smides-handteringens frigörande, och sedan de för densamma föreslagna öfvergångs-perioder tiiländalupit. Först då, sedan den Svenska jern-handteringen erhållit full och oinskränkt frihet att ernå all den höjd af utveckling, hvaraf den vore mäglig, och när tackjerns-lillverkaren kunde visa, att, oaktadt sålunda mångdubbelt ökad consumtion inom Riket, han likväl saknade full afsättning af sin vara, till ett pris, som ersatte hans nedlagde kostnader och derutöfver lemnade en skälig vinst, vid sådant förhållande och ej förr vore det som tillfälle tili export borde beredas, men äfven då med en nödig försigtighet, så att beståndet af denna Sveriges mest vigtiga och mest naturliga fabrication ej måtte rubbas. —• På grund af desse skäl hade Utskottet afstyrkt upphäfvandet af förbudet att ulfcra Tackjern, hvilken åsigt äfven af Rikets sednast församlade Ständer godkändes. Då sedermera förändrade förhållanden inträffat i så måtto, att tackjerns-tillverkningen de sistförflutne åren inom Bergslagerne uppdrifvits till den höjd, att priserne derå betydligt fallit, enär motsvarande afsättning i följd af missgynnande conjuncturer för jern-exporten icke varit att påräkna, hade sådant föranledt åtskillige Riksdags-Fullmägtige inom Hedervärda Bonde-ståndet, nemligen Anders Ericsson, Anders Johansson och Petter Pehrnsson för Wermlands och Örebro Läns Tackjerns-Bergslager, samt Lars Boéthius och Anders Jansson för Wesler-Bergslagen i Stora Kopparbergs
Emedlertid anhåller jag, att få fästa It. o. Ad:ns uppmärksamhet derpå, att det väl måtte vara en statsregleringsfråga, huru vissa Statens inkomster skola bestämmas och beräknas, antingen de skola utgå på sätt hitintills varit vanligt och efter årlig markegång bestämmas, eller om de skola förvandlas till en fix penningeränta. 1 afseende på de här gjorda anmärkmne derom, att voterings-proposm, sådan den blifvit uppställd, innefattar alla Statens räntor, ehuru derifrån bordt undantagas Presterskapets indelningar, ber jag att få erinra, att det är tvänne särskildta frågor, att bestämma, huru räntorna skola utgöras, och huru indelningarne skola disponeras. En värd talare har erinrat om sättet för detta ärendes behandling vid 1840 års riksdag och huruledes Utsk. då åtskiljde frågan om indelningarnes indragning från frågan om räntornas utgörande efter markegångspris, hvilken sednare fråga den värde talaren förmenar just vara den som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Härvid ber jag att få erinra, hurusom vid 1840 års riksdag fråga icke förevar om någon förändring i räntorne; tvertom förklarade Utsk. då, att frågan om räntornas förvandling ganska väl kunde uppskjutas, och de andra frågorne, oberoende deraf, afgöras, och denna fråga förekom icke heller till pröfning. Då förevar endast frågan, huruvida indelningarne skulle till Statsverket indragas, hvarom handlas i 20 och 23 proposme i den riks - Den 23 Sep t em lier f. m. 369 riksdagens StatsUtsk:s betänk, och hvilken fråga afliandlas längre fram i det nu föredragna betänk. Sedermera föreslog Utsk. förän drade stadganden ang:de lösen af räntorne hvilket äfvenledes är en fråga, som förekommer längre fram så väl i dåvande StalsUtsk:s betänk, som det nuvar:des.
N:o 383- Angående föreslagne ändringar uti Concours-Lagen af den 13 Julii 1818- N-o 334. Angående föreslagen ändring i 24 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii i8<S om Inteckning i fast Egendom. Föredrogs å cyo och bifölls Banco-Utskottets den 2 dennes under N:o 90 aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, angående en Commissarie-tjensts uppförande på Bankens Stat, till fyllnad i det fastställda antalet af Bankens Commissarier. Företogs till pröfning Constifufions.Utskottets den 13 sistiedne October under N:o 62 aflåtne, samt den 17 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med föreslå, ende af tillägg i 98 §. Regerings-Formen och 63 §. Riksdags-Ordningen. I sammanhang härmed företogs äfven till pröfning Constitutions Utskottets den iy sistiedne November under N:o 73 aflåtne, samt den 19 derpåföljds eftermiddagen på bordet lagde, Memorial , angående för/dag till ett ytterligare til - Den 6 December f m. 363 lägg i 98 §• Regcrings-Formen och 63 §. Riks dags-Oidningen. Friherre Cederström Jacob’. Hvad det sednast upplästa Momentet beträffar, att Bancooch Riksgälds-Fullmäktige, då Vacance mellan Riksdagaine inträffar, skola handla med Riksens Ständers rätt, har jag deremot intet att invända; men den punkt, der det föreslås, att om Justitire-Ombudsman dör under Riksdag, Ständerne ganast skola i det ordinarie embetet insätta den valde Suppleanten, kan jag ej godkänna. Det skulle vara en inskränkning af Riksens Ständers fria valrättighet. Af samma skäl kunde man stadga, att Ständerne vid en ny Riksdag skulle åter välja den gamla Ombudsmannen. Jag förutsätter, att Ständerne 2tne månader efter första valet ej hafva förtroende till samma person, ej om honom hafva samma opinion, och jag påstår, att Ständernes valrättighet bör vara fri.
&gt; 3: — MINA UTGIFNINGSDAGAR: HVARJE ONSDAG OCH LÖRDAG. LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. JÄGERSTRÖM. D E N 25 MARS 1899. REDAKTIONSSEKR. : JOHAN NORDLING. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. Essen, född Gyldenstolpe, som hon åtföljde till Tyskland såsom lärarinna för några unga släktingar. Vistelsen i Tyskland gaf henne rikt tillfälle att utvidga sina språkstudier, o c h ännu under sina senaste lefnadsår uttryckte hon sig m e d ledighet o c h behag på det främmande språket. Efter återkomsten till fosterlandet blef hon en eftersökt lärarinna och innehade för kortare tid ett par platser, tills h o n snart nog fästes vid det hem, hvarest hon såsom medlem af familjen kvarstannade mer än fyratio år. D e t var på det natursköna Röfors, i Västmanland, där hon blef lärarinna för friherrinnan Sparres enda dotter och, sedan denna vid tidiga år firat sitt bröllop med brukspatron Richard Ehrenborg, förblef såsom vän o c h sällskap hos den ensamma modern, tills efter några år en n y generation af uppväxande barnbarn t o g hennes pedagogiska gåfvor i anspråk. Ehrenborgar o c h Spärrar blefvo från denna tid de familjer, åt hvilka hon m e d hängifven kärlek ägnade sig, dels på Röfors, dels på Wedevåg o c h dels på Kråk, Ehrenborgska godset v i d Vetterns strand. Och hvad hon för alla dessa unga varit, därom vittnar bäst den tillgifvenhet, hvarmed de intill hennes sista stund hängde fast v i d » tant Mina ». Under denna långa tid hade hon, så att säga, vuxit sig in i alla förhållanden och blifvit så ett m e d äldre o c h yngre, att någon skiljsmässa aldrig å någondera sidan k o m i I V Å R RÖRLIGA T I D, då jämte det fråga.
Hvad skulle vi väl vinna på ombytet? En talare har nemi. yttrat: Jag ser mig omkring och finnér icke några bättre personer att sätta i stället. En annan har sagt, att vi icke skulle vinna ett öre på bytet. D c il 26 Maj c. m. Om det förra vore sannt, så är det i sanning icke till fördel för nuvarande administration, som det kunde anföras, att befordringssystemet varit sådant, att inga dugliga personer funnes på de närmaste platserna, hvilka kunde fylla de ledigblifna högsta. Jag tror, att detta icke skulle vara bland de minsta skäl till klander mot Styrelsen. Jag sträcker min grannlagenhet för långt för att vilja svara på Hr v. Hartmansdorffs uppgift, alt bytet icke vore värdi ett öres mellangift. Den kan vara sann; men jag vill icke ens inom min tanke urskilja, från hvilket rådgifvare-ombyte talaren kunnat äga anledning hemta exemplet i denna del. Jag har icke något att i saken vidare tillagga, och jag skulle icke uppehållit med hvad jag sagt, om jag icke ansett min pligt vara att inför denna aktningsvärda och nu talrikare, än på förmiddagen, närvarande samling påminna 0111 hvad jag sagt, för att icke än ytterligare beskyllas för helt annat. Jag härmed flit varit undfallande, emedan jag ansett tiden ännu icke vara inne, då jag bör yttra mig mera bestämdt. Jag slutar med den förklaring, att jag tror, det nationen gerna gifver, och tar sig nära för att kunna det, åt personer, till hvilka den har förtroende, väl vetande, alt de lemnade medlen snart återgäldas nationen genom det nyttiga sätt, på hvilket de då för henne användas. Men har man icke förtroende för administrationen, så lemnar man ägaren hvarenda skilling, särdeles då man, såsom jag, anser ett vägrande å denna väg vara det enda egentliga och verksamma medel för att visa, att förtroende för Styrelsen icke linnes i landet. Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må åtfölja till Utsk., enär jag förmodar, att deras yttranden, som förorsakat dem, komma att blifva återremissen följaktiga. Frih. Boye:
Ömtålig om sitt eget oberoende, behandlar han väl sina tjenare och barn. I allmänhet kan ett osedligt och lastbart lefnadssätt sägas vara främmande för detta folk. Man har förebrått det obenägenhet för sträfsamt arbete; men man har dervid förbisett, att, om Jemtlänningen i naturlig följd af sitt lugna väsende gerna öfverlemnar sig åt maklig sysselsättning under vissa årstider, då jordbruket icke tager hans krafter starkare i anspråk, så är han deremot lika outtröttlig som någon annan landsortsbefolkning under såningsoch skördetiderna, då arbetena här mera än annorstädes hopa sig öfver hvarandra. Och jag har varit i tillfälle att af upplysta arbetsgifvare erfara, att Jemtländske arbetaren, föga böjd för afvikelse från gamla arbetsvanor, likväl, sedan nya blifvit införde, med lätthet läinpat sig derefter och hvarken i kraft eller ihärdighet eftergifvit från andra orter införskrifna mycket berömda arbetare. Med ett ord: i Jemtlänningens karakter och vanor förekommer intet anmärkningsvärdt, som nöjaktigt kan förklara de ofta inträffande sjelfmorden, om icke såsom förklaringsgrund må kunna antagas en sinnets vekhet, som betager förmågan att bära jemförelsevis ringa tillfälliga motgångar, ehuru Jemtlänningen, å andra sidan, visat sig med stor försakelse kunna uthärda den nöd, som fordom ofta hemsökte landet och hänvisade folket till det numera endast såsom tradition bekanta barkbrödet. Måhända skall den, som tillfälligtvis besökt Jemtlands enda stad eller af företeelserna under torgdagar och vid marknadstillfällen derstädes tror sig kunna bedöma folkets vanor, vilja ifrågasätta riktigheten af det vitsord om nykterhet, som jag ansett mig kunna uttala. Men de undantag, som vid sådana tillfällen och i afseende å stadens arbetarebefolkning förekomma, bevisa, enligt min tanke, intet emot landets befolkning, om icke det att ovanan vid starka drycker i hemmen — inom hela Jemtland finnes, utom Ostersund, intet utminuteringseller utskänkningsställe för hela året medgifvet — alstrar ringare förmåga att tåla spirituosa, då sådane tillfälligtvis förbrukas.
Man säger, att när privatbanker uppstå, skall det blifva nödvändigt att minska Bankens rörelse. Om privatbankerna fonderas på silfver, är satsen vilkorligt sann, och då må Banken gerna indraga sin rörelse; roen så länge privatbankerna icke hafva egen metallisk fond, utan deras sedlar inlösas med brcosedlar, måste det stå fast, att bicosedeln utgör regulatorn för de andra, och att man genom borttagande af Bankens sedlar undergräfver privatbankerna. Dessutom, örn det medgifves, att nuvarande rörelsecapita 1 ingalunda är för stort i proportion till utlagornas storlek, och man tillika förutsätter, att utskylderna icke få betalas med privatbankers sedlar; hvad gör roan väl, då man indrager btcosedlarna? Jo, en orättvis tryckning på möjligheten att erlägga utlagorna, en fördubbling af skatterna; ty olika värde har myntet, då sedelstocken är stor eller liten. Hr af Ekenstam, Isr.: Då min ringa personlighet ej ger mig anledning till hopp, att jag genom upprepande af de skäl, som af andra ledamöter redan blifvit anförda, skulle kunna gifva någon större kraft deråt, skall jag inskränka mig till upptagande af sådana anmärkningar, som jag funnit antingen svagt eller alldeles icke förut vederlagda. Frih. Boye har yrkat uteslutande af det morn., som angår upptagande af lån mot Bankens egna obligationer, eller dervid gjort ett tillägg, som synes alldeles motverkande ändamålet; ty när den ifrågavar. utvägen begagnas, måste det vara för att indraga sedlar, som man icke vill hafva i luckan, men om roan gör lånen i silfver, åstadkommes en större efterfrågan deraf och således en starkare påkänning i luckan, hvilket just var det, man ville förekomma. Hr v. Troils förslag till ändring af 1 morn., ang:de pantsättning af Bankens fastighfitsiiäteckningar, enligt hvilket förslag dessa inteckningar skulle utbytas mot Itiksg.eontls obligationer, synes mig Hr Lagerhjelm hafva tillräckligen vederlagt med den erinran, att Riksg.eont. redan är nog generadt afsina utelöpande obligationer.
Ruttna ej De roäljattDe fig om roalfättet förena, roarDe Denna fråga genom allmän omröftning afgjorD, froarroiD, lifafom roiD roal af Slectorer, röfterne efter antalet af De närroaranDe beräfttaS; ^roilfet röflningöfätt äfroen roiD alla tillfällen inom ^apertng&Sommttteen (Pall ega runi. ©å perfotter (Pola ut* trämnaö, roarDe, Då robertte för flere liba utfalla, ett utlottaD; och böra Defe omröfPningar alltiD roerffPällaé meD flutna feDlar. §. 125. 3 ©torf(jolm mäijer borgerjPapet £aperingSmän efter manligheten, och på Det ^aperingSmän af DvtDDerfPap och 2lDel famt $kefle*©tånDet roiD c yS ^dperingS»£ommitteenS fammanträbe ej må fafnas, anmoöar 6fwer»Ståtf)åf» laven fKibbarljuS*©trectionen odj Stocholms Stabs Conftftorium, att, Ijwar på fitt [tälle, falla be inom Staben boenbe Sebamöter af befa Stånb, att å vDif? bag fammanträba odj §aperingömanna*wal förvätta; ffolanbe af befe roal» förrättningar ttbig bet lemnäs £>fmer*Ståtljållaren, för att tr»ib $aperingS»€om* mittéenS förfta fammanträbe, bå be titfebbe Cebamötevne böra orotlforligen till? ftäbeöfomma, funna €ommitte'en mebbelaS. §• 126- (£j må unbev påftåenbe
I h t siiges, att af de ioz,ooo aktie-egarne i detta siillskap 9ro 16,000 danier. Fc~.ie-hrishrlll~sk~l (~r. I Hoston hiin; is ' flcra ferichush3.llsoch husflitsskolor, i hrilka unga flickor iinilcr soiiiniarlof \ .ct undervisas i hushbllsgöro~nfil och handarbeten. San FrancisRo. En qviiilig arl~etareförening har bildat sig i ii5innda stad med uppgift att tillverka kliider, grunda tv.ïttinr8tmiiigar, restaurationer, enklnre matstallen samt läsesalonger. Aktiekapitalei Br ioo,ooo (lollars och hvar aktie lyder B i dollar. I Ilfhphis, i ' l ' eiiiiessee, höjdes för tio Br sedan lirarinnornas 1611 till saninin belopp soiii Iiirarnes - och den dag i dag är finnas endast IRrarinnor i stadens all.1 oftentliga skolor. Q-oirrlig jrrrisdoktor. VYrdiglieten af Juris utriusque doktor har vid Smits college i Norihampton gifvits at Miss Amdia B. Ehvnrds. Hon anses vara den första qvinna, som kreerats till juris doktor. Den n r ~ ~ c r ~ a i~ntio~~elln ~ ~ s k a ~yhfcrhctsfurc~~i~~gt~~ (national Woman ' s Christian Temperance Union *) räknar f. n. zoo,ooo niedlemrnar, fördelade 118 omkring io,ooo lokalföreningar i alla unionens sinter. I " öreningens ordförande är Miss farrrcs E. 1Villnrd och dess tidning bär naninet &gt;Union Signal *. F a r p d Mnirrgs~~tgifr~ersRn.
S D. Borgare-Ståndet, som vid pröfning den 17 dennes af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVS 119, i anledning af väckta motioner om ändring i förfallningarne angående handelsoch näringsrätt, godkänt 9:de punkten bland de föreslagna vilkoret) för handels idkande med. utbyte af orden »på minst en mils afstånd ifrån starf»'.mot ordet »der», beslöt nu vänligen inbjuda Högvördiga Presle-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet att i förstomförmälda beslut sig förena. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Stats-Utskottets Utlåtande: JVS 115, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Central-hospitals område; och Memorial, JVS 116, angående utbetalning af återstoden utaf de för innevarande år anvisade medel till fortsättande af arbetena å södra stambanan. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll den 3 dennes, innefattande, bland annat, dels nämnda Riks—Stånds beslut, i anledning af 35:dje punkten i Stats-Utskottels Utlåtande, JVS 99, angående regleringen af utgifterna under Riks—statens sjette Hufvudtitel, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut, sig förena. Inbjudningen antogs, och Protokolls-utdraget lades till handlingarne.
Men då sedelutgifvande banker kunna, i händelse af tillfälligt behof för sedelinlösen, med vederbörligt tillstånd få, äfven utan bankens upphörande och utredning, taga grundfondshypotheken i anspråk, finnes deremot intet skäl för ett dylikt medgifvande åt banker utan egen sedelutgifning, utan böra de af dem deponerade säkerheter ovilkorligen reserveras åt fordringsegarne, för den händelse, att vid en utredning andra tillgångar till dessas fulla förnöjande saknas. Af denna anledning har Utskottet äfven, ehuru uppställande samma fordringar för antagligheten af värdepapper till grundfondshypothek, som i afseende pä sedelutgifvande banker, ansett obehöfligt att föreskrifva huru stor del af hypotheken bör utgöras af obligationer, utan lemnat fritt åt bolaget, att efter godtfinnande bestämma proportionen emellan sådana och intecknade förbindelser. För öfrigt har Utskottet för nu ifrågavarande banker föreslagit å ena sidan hufvudsakligen enahanda reglementariska och kontroll-stadganden, som för banker med sedelutgifningsrätt, och å den andra sådana bestämmelser i aktiebolags-lagen, som med den begränsade ansvarigheten sammanhänga. Skälen, hvarföre Utskottet anser någon pröfning af Kongl. Majit, huruvida bankinrättning må vara för landet nyttig eller icke, i afseende på banker utan sedelutgifningsrätt ej böra utöfvas, torde framgå af den i det föregående antydda åsigt, att detta slags banker närmast äro hänförliga till andra aktiebolag med begränsad ansvarighet, vid hvilkas oktrojerande sådan pröfning icke ifrågakommer. Till förebyggande af möjligheten att i form af depositionsbevis åstadkomma kreditpapper af samma beskaffenhet som banksedlar, föreslår Utskottet, att löpande förbindelser icke få af här ifrågavarande banker utfärdas, ställda att betalas vid anfordran eller å lägre belopp än 500 R:dr.
I 1734 års lagsamling ur Byggn.b:n den, som nästan ensam upptager stadganden om ekonomiska frågor; och åtminstone enligt den tolkning, som hittills gjort sig gällande, äro de ämnen, hvarom Byggn.b:n handlar, de enda dylika, till hvilka §:n 87 i Reg.Ftn anses lämplig, medan de öfriga anses röra Rikets allmänna hushållning, och tillböra §:n 8g. Man tänkte sig ej 1734 denna fördelning, men nu är den i vårt statsskick en lmfvudprincip, och begge 1840 års lagstiftande Statsmakter böra således vara ense om att så föranstalta, att den förändrade gränslinie, som nya Byggn.b:ns omfång skall bilda, blifver utstakad, ej efter det tillfälliga förhållande, att en del förut varit stadgadt i en lagbalk, och en annan del i en lill allmän efterrättelse gällande författning, utan efter så allmänt insedda förnuftsgrunder soin möjligt. Då nya lagförslaget pröfvas i detta afseende, finner man det vara vida fullkomligare än det ganda; man märker håde i resultater och motiver, att en philosophisk undersökning om hvad som bör innefattas under civil-lag, och under ekonomisk författnings-class, har blifvit af författaren verkställd. Jag förmodar, att en sådan åsigt äfven gör sig gällande inom LagUtsk., och hoppas, att, när betänk, återkommer, ifall Hr Sandelhjelms motion i hufvudsaken bifalles, få tillfälle jemföra begge lagarna, i afseende på de ämnen, hvilka i den nya äro flyttade från civil-lagens gebit till den ekonomiska. Men ett det vigtigaste ämne af alla är flyttadt från ekonomiska författningens gebit till civil-lagens; i detta Lagcomiteens förslag handlar nemi. cap. 4 0111 skifte, och är väsendtligen enahanda med 1827 års skiftesstadga.
Maj fattade beslut, att i adeligt ständ upphöja åtskilige personer: förmälande motionären, bland annat, att en fullständig ombildning af national-represcntationen vore af största behofvet påkallad; att en sådan icke kunde genomföras utan upphäfvande af Ridderskapet och Adelns sjelfskrifvenhet, hvartill erfordrades medgifvande af detta Stånd; att det motstånd, som i detta hänseende vore att förvänta, komme att vinna i styrka, om uti Ridderskapet och Adeln ytterligare upptoges flere förmögne och inflytelserika personer; att, genom upphöjande i adeligt stånd, man underhölle fördomar och konstlade samhällsbegrepp, som motverkade nationens lyftning i högre sedlig mening; samt att den eller de Stats-Råds ledamöter, som underlåtit att afstyrka ofvanberörda beslut, eller som samma beslut kontrasignera! visat sig icke inse och iakttaga Rikets sannskyldiga nytta; hvadan motionären hemställde, att Konstitutions-Utskottet mätte, i enlighet med 29 § Riksdags-Ordningen, äska StatsRåds-protokollet, angående ifrågavarande ärende, för att pröfva huruvida icke rådgifvare-åtgärden påkallade tillämpning af 107 § Regerings-Formen. Sedan Konstitutions-Utskottet äskat och fått emottaga det inför Konungen i Stats-Rådet ofvannämnde dag förda protokoll, har Utskottet tagit förevarande ärende i öfvervägande; och som Utskottet vid innevarande riksdag redan verkställt den Utskottet åliggande granskning af de i Stats-Rådet under de löre riksdagens början närmast förflutna tre åren förda protokoll och deröfver afgifvit utlåtande till Rikets Ständer, hvilka i anledning deraf fattat sina beslut, och den nu anmärkta rådgifvare-åtgärden icke är af sådan beskaffenhet, att å densamma, betraktad ensam för sig, kan grundas ett omdöme, huruvida Stats-Rädets ledamöter uti deras rådslag Bih. till B. St. Prot. 185.9 & 1860. 3 Sami. 13 Haft. 1 2 Konstitutions-TJtskottets Memorial N:o 54. om allmänna mått och steg, icke iakttagit
Då, vid pröfning häraf, hos Rikets Ständer i betraktande kommit, huruledes, med anledning af de större eldsvådor, som i sednare lider öfvergåtl åtskilliga bland Rikets släder, särskilda bidrag af allmänna medel, dels med och dels utan återbetalnings-skyldighet, beviljats för utförande af föreslagna nya lomlregleringar inom de dervid ödelagda stadsdelarne; och då likaledes förslag till en förändrad reglering af tomterna inom den 224 Expediiions-Utskottels Förslag till anderd. Skrifvelse N:o '10i. del af staden Eksjö, som någon tid efter innevarande Riksdags början afbrunnit, blifvit uppgjordt och af E. K. M:t i Nåder gilladt, samt verkställigheten af denna tomlreglering, hvarigenom den återuppbyggda stadsdelens invånare komma att betryggas mot så vidsträckt ödeläggelse vid framdeles inträffande eldsvådor, som vid den der senast utbrutna, och del uu betrvckta samhällets framlida förkofran samt utvidgade och leidel allmänna gagnande verksamhet befrämjas, enligt hvad E. K. Mits Befallningshafvande i länet jemväl vitsordat, är förenad med ganska betydliga kostnader, hafva Rikets Ständer, som lika med E. K. Mit anse de vid beviljandet af fåne-understöden för t omt-regleringarne inom de afbrända delarne af städerna Lidköping, Orebro och Jönköping, under sednasle (vänne Riksdagar stadgade vilkor äfven böra iakttagas för det tomlreglerings-lån, hvarom nu är fråga, funnit skäligt alt, för åstadkommande af en sådan reglering af gatorna och tomterna inom den i November månad sistlidet år afbrända delen af staden Eksjö, som öfverensstämmer med den af E. K.