Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom saknas ännu något utlåtande från regeringens sida öfver det af Skogs-styrelsen upprättade förslag till skogsväsendets ordnande, då likväl ett sådant utlåtande synes hafva bort förekommit till ledning för bedömandet, innan Utskottet företagit sig att behandla frågan i hela dess vidd. — Att tidpunkten för behandlingen af ett genomfördt skogslagförslag icke är väl vald, torde således af det redan sagda vara tillräckligt ådagalagdt. Men då förslaget, sådant det nu är, i alla fall kommer att framläggas till Ständernas pröfning och afgörande, vill jag i möjligaste korthet med några ord belysa de delar deraf, mot hvilka jag i alla händelser nödgas reservera mig. Att en bättre hushållning med skogarne, än den som i allmänhet hittills egt rum, är både önsklig och nödvändig, derom torde alla vara ense; men sättet och medlen att vinna detta mål är just det, hvarom tankarne äro delade. En sådan skiljaktighet i meningarna angår dock hufvudsakligast hushållningen med de enskildes skogar. De försök i lagstiftningsväg, som förr varit gjorda, i afsigt att framtvinga ett bättre hushållningssätt å privatskogarne, hafva icke i någon mån lyckats leda till det mål man afsett, och derföre måst öfvergifvas; och ju längre tiden, och med det samma, utvecklingen och upplysningen framskrider, ju mera blir äfven lagstiftning för enskildes hushållning med sin egendom på samma gång lika opraktisk som öfverflödig. Bih. till B. St. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon-Utsk. Betänkande N:o 50. Utskottéts nu framställda förslag att sätta Konungens Befallningshafvande till kontrollant öfver den enskilde medborgarens hushållningssätt med sina egande skogar (hvarom beslut fattades efter votering med en knapp röstöfvervigt) torde dock befinnas vara nätt upp det minst lyckade försöket att inkräkta pä den enskildes äganderätt.
St. vid innevar. riksdag fastställda fyllnadssumma blir fullt tillräcklig, då beyillrdsinkomsterna komma att ingå efter den nya beräkningen; men innan detta sednare inträlfar, kan omöjligen nämn - Den 3o April e. m. 3öi de summa vara tillräcklig. Jag har i de calculer, jag redan anfört, utgått från den princip, att i83o års statsreglering till inkomsterna giillde för år i835, och jag har sökt utleta, huruledes och till hvad grad den summa af 419,990 r:dr, som utgifterna i835 äro högre än i83o, kan fyllas genom större elfectiv inkomst, än hvartill statsinkomsterna år 183o beräknades. Jag har uti detta afseende framställt siffercalculer, och till annat resultat, än hvad jag haft äran anföra, tror jag ej, att man kan komma, om man vill reglera så, att debet och credit skola gå ihop på papperet; huru det kommer att slå in i verkligheten, kan man lika litet nu veta, som om summan endast blir ett förskott. Att Bevilln.Utsk. förfarit orätt i afseende på uppgiften af summorna har jag hört yttras; men då BeviIln.Utsk:s åliggande ej är att uppgifva fyllnadssummans belopp för 1835 ensamt, utan endast att efterse, huruvida, genom de extra-ordinarie och ordinarie inkomsterna, debet och credit såväl för Statscont. som Riksg.cont. under påföljande åren gå ihop, tror jag, att Bevilln.Utsk. fullgjort sin skyldighet. Man har klandrat Bevilln.Utsk. och sagt, att det ej afsett i835 års brist; men Bevil In.Utsk:s utlåt. N:o 60 torde bäst vederlägga ett slikt klander och utvisa, att Utsk. fullgjort hvad dess skyldighet varit. Att en särskild bevillntssumma för år i835 bort uppgöras har jag väl hört sägas; men Bevilln.Utsk. har utgått från den åsigt, att man borde så ställa inkomsterna, att det ena årets öfverskott skulle balancera ett annat års möjliga brist.
Jag kan således icke annat än anhålla om återrcmiss af detta betänk., på det att Statsllisk. må sättas i tillfälle att närmare underrätta sig om förhållandet, och, efter derom tagen kännedom, i saken vidare yttranden meddela. Hr Lefrén, Joh. Pehr: Då jag har äran vara Chef för det ena af de embetsverk, mot hvilka anmärkn.-ne blifvit ställda, torde R. o. Ad. finna att jag är jäfvig all deltaga i beslutet. Jag anser mig äfven jäfvig att yitra mig i saken till afstyrkande utaf hvad Utsk. här föreslagit, ty jag skulle då framställa yttranden i en sak, som rörer mig sjelf och mina embetsbroder, men jag anser mig icke förhindrad af jäf, att nplysa om verkliga förhållandet, och att säga några ord till mill och det embetsverks försvar, som jag har den äran alt styra. K. M:s nåd. bref, som anbefaller embetsverken i allmänhet alt icke reqvirera dessa anslag, annat än i mån af behof, har af Krigs-colhm blifvit efterföljdt sä noga, som colhm trott del vara förenligt med verkets drift och med förhållanderna, sedda i sammanhang. Delta verk har att årligen använda och redovisa, i ordinarie medel, något öfver 2,700,000 r:dr, och i extraordinarie medel, 980,000 r:dr; summa i rundt tal, omkring 3,700,000. Dessa anslag äro delade på flera afdelningar, men colhm har en gemensam kassa i Banken, på hvilken colhm, efter behof anordnar, och just denna gemensamhet för samtliga afdelningarne i kassan, gör att det blir möjligt för colhm att efterkomma den nåd. befallning, som nyss är nämnd. Låtom oss tillse, huru colhm lyckats att efterkomma densamma. Colhm har af det extra anslag, som nu är i fråga för åren 1848, 1849 och 1850, icke reqvirerat något under året 1848, icke heller under 1849, och först ingått med reqvisition i September år 1850, således mot slutet af det tredje anslagsåret.
Han vill bara ha' frid, så får verlden gå i kull! Hm! Jag vet det jag! Men det var bara ett inte! Har ni inte hört hvad som hände hos mjölnarns i dag middags? MARGARETHA. Nej, kära Helvig, jag hör aldrig något, och jag har så mycket att tänka på sjelf. HELVIG. Ja, si sjelf. Det är det! Men den som inte 81 har något sjelf, den får lof att tänka på andra, den! Och ni sitter här och vet inte att mjölnarns Andreas mördat sin gamla mor? JACQUES vaknar. Mördat? Har han mördat? Hur gick det till? Berätta gamla Helvig! Berätta! Har inte Margaretha något att fägna Helvig med? MARGARETHA. Jo, kära vänner, jag skall gå in efter, så får jag kasta ett öga på gossen. HELVIG. Då väntar jag tills I kommer åter. MARGARETHA. Vänta inte på mig, Helvig, jag vill inte höra pa sådana ohyggliga saker, för jag får inte sofva om natten. HELVIG. Som I vill, fru Margaretha, hvar och en tänker på sig, det är som jag säger. Till Jacques: I har ett våp till hustru. JACQUES. Hvad nu! Talar I illa om min hustru? Död och pina: hon ett våp? Ett känsligt sinne har hon; men i nöd och fara skullen I se: der står hon bättre bi än I och jag. HELVIG. Hå-hå, ja-ja. Ålderman vet, att gamla Anna, mjölnarns Anders' mor, hade samlat en styfver som hon inte unnte sin son; utan hon låg och höll på den! Ja! Men Anders gick dräng och släpte som man får, när man är dräng! Gillets Hemlighet. Fortare! HELVIG. Så gick han sta' och försåg sig på en flicka. Och så ville han gifta sig... JACQUES. Mera! Mera! HELVIG. Och det kunde han inte få. JACQUES. Och så gick han och knäppte gumman? HELVIG. Hå! hå! inte så fört! JACQUES. Han »gaf» henne något då? HELVIG.
Hur annorlunda gick det dock ej 1 Den hade en ödesdiger följd, denna lögn. Mig höll den på att betaga tron på allt och alla, och den gjorde mig till en tid så bitter och stygg. Nu är jag gammal och har lärt, att det är få- fängt söka fullkomlighet här på jorden. Mycket stort och skönt och godt finnes, men fullkomligheten måste sökas högre upp. Där finns den. Min ljusa vårdröm och lögnen, som skingrade den, kanske är det eder det genom min själ ljudande ångestskriet gäller. Ja, eder och allt mörker, all lögn i världen. Alla fagra drömmar, all ljus glad tro, som förkväfves i vårtid, och lämna hjärtan C HOPIN NÅGRA ANLEDNING HANS SLUT FRÅN H O C H K V I N N O R N A. ERINRINGAR MED AF 50-ÅRSDAGEN AF DÖD. F Ö R E G. N:R. ANS konstnärsskap imponerade på henne, som äfven var musikalisk och ägde en viss kompositionstalang. Sålunda blef den gemensamma konsten till ett föreningsband mellan deras hjärtan. Då Maria i sällskap med sin mor begaf sig till Marienbad, följde Chopin henne dit; dock förblef den gamla grefvinnan i okunnighet o m hans bevekelsegrund härtill. Hon såg i deras närmande till hvarandra endast en fortsättning af barndomsbekantskapen och skulle aldrig kunnat komma på den tanken, att en konstnär af borgerlig härkomst lyfte sina ögon till hennes dotter. Chopin fäste sig ej det ringaste vid bördsskillnaden; hans inre stod i eld och lågor, och till hans outsägliga glädje besvarade Maria hans kärlek. Men då han vid ett tillfälle röjde för henne sin brinnande önskan att göra henne till sin maka, svarade hon, att hon aldrig kunde tillhöra honom, enär hennes föräldrar ej skulle samtycka till deras förening. För andra gången seende sina heligaste känslor göras till föremål fpr svek, drog sig Chopin djupt sårad tillbaka till Paris och måste snart höra, att hans älskade gift sig med en grefve Sharbek.
Justerades pIeni~prot:n för den 2g sist!. December f. och e. m. samt den 3o Dec. f. och e. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 27 Januari 18/J r. Plenum kl. io f. m. Undert. R id d. Se c r e t.: Innan jag till justering uppläser prot.utdr. rörrde R. o. Ad:s beslut öfver Bevilln.Utskss utlåt. K:o 36, ang:de stämmoböterna, anser jag mig skyldig anmäla att vid uppsättningen af prot.utdr. den felaktighet förekommit, alt då R. o. Ad. beslutat att icke antaga Utskts utlåt. Nto 36, utan fattat ett annat beslut i hufvudsaken, har R. o. Ad icke utlåtit sig derom, huruvida formen folden underd. framställningen till K. M. skulle blifva sådan som Utsk. föreslagit. Utsk. har nemi. tillstyrkt, att R. St. skulle hos K. AI. i underd. anhålla, det täcktes K. M. utfärda en förordning, hvarigenom bestämmes &c.; och sedermera ali R. St. skulle anhålla, att uti den om stämmoböter blifvande förordningen måtte blifva stadgadt angtde böternas fördelning. Då under discussionen ingen invändning gjordes mot det af Utsk. föreslagna sättet att expediera beslutet om stämmoböterna, fattade jag visserligen alt R. o. Adis mening vore att beslutet skulle i den af Utsk. föreslagna form till K. M. afgå ; men då intet beslut derom är faltadt af R. o. Ad., har jag ansett mig i nämnda hänseende böra anhålla om Pi. p. Ad:s föreskrift, innan jag till justering uppläser prot.utdraget. R. o. Ad. beslöt, på sätt Bevilln.Utsk. i dess utlåt. N:o 36 föreslagit, att formen för beslutet skulle blifva sådan, att R. St. i und. skrifvelse till K. M. skola anhålla, det K.
Ja, Rätt mången skall din lott afundas dig Att ha fått stupa för ditt fosterland, Och vid din graf jag gjuta skall en tår Af sorg och saknad öfver den jag älskat, Af glädje och af stolthet öfver den Som högre skattade sitt Hellas' ära Än smekningar utaf en stackars flicka. Men skulle Gudarne beskära dig Att lefva öfver segerns sälla dag, Då kan min fader icke längre neka Att ge min hand åt dig, den unge hjelten. KALLIMAKOS. Hermione, vill du uppmana mig Att kasta bort det lif, som dig tillhör? Och hvad nu faran för vårt fosterland Beträffar, tror jag att hon vuxit har Uti ditt lilla hufvud blott till så Orimlig höjd... HERMIONE (med ingifvelse). Ack nej! Tror du ej mig, Så tro de höge Gudars vink. Se! Se, Hur solen blodröd ned i hafvet går Bak Salamis, som fjerran uti vester Med ethern smälter samman till en rand. Se, himlen uti lågor står och Phoibos, Guldlockig Gud, brandfacklan kastar ut, Som tända skall det stora offret, Hellas, 45 Att blidka stränge Gudar, som förtörnats Att se hur Hellas' folk, de eviges Utvalde gunstlingar, sin frihet sälja. Nu sköt han sista gyllne pilen ut Emot egiden som Athena bär Uti sin hand der på Akropolis. Se, hur Gorgonerhufvudet förfärligt Emot den vrider sina bistra drag Och skakar ormarne kring hufvudet! Nu Hellas' sol gick ned i blod. Förfärligt! Jag anar hvad nu följa skall. Ser du I norr den svarta fläcken? Snabbt nu stiger Han upp, han blir ett moln, det växer till Och släcker stjernorna hvar efter annan. Snart ligger hela staden uti mörker. Det är barbaren som sig störtar ned Från bergen nordanfrån och med sin natt Betäcker Hellas' sköna land och släcker Det ljus, som från dess härd i sekler spridts Till fjerrbelägna folk. Men vid dess fall, Då det går upp i lågor, gnistor kastar Det rundt kring jordens krets och väcker upp Till nytt lif slägten, som ännu ej njutit
På sätt Lag-Committen föreslagit, verkstäldt med afbrott, eller fem dagar i sönder, med lika långt uppehåll, skulle det troligen såsom straffmedel skärpas, utan att medföra några vådor för den straffades lif eller helsa. Att missbruk hittills ägt rum vid verkställandet af detta straff, bevisar endast, att fångvården deråt icke lemnat nödig uppmärksamhet. Om de undanrödjas, hvilket är lätt, skall straffet återtaga samma afskräckande egenskap , det fordom haft. För att vinna ändamålet vore tillräckligt, att fången vid sin ankomst till fängelset ikläddes fångdrägt. och inneslötes i ransakningscell med dubbla lås, hvilka endast af fångvaktmästare och vaktkarl gemensamt borde få öppnas, då fången emottoge sin kost. 24 Ilur till Lag-Utskottets Betänkande, N'.o <)3' Den vanära, hvilken alltid åtföljer nesliga brott, är i den gamla gtrafflagen formligen declarerad, såsom ärans förlust o. s. v. Lagstift ninsen kan väl borttaga den, ja! den kan förklara skymfen genom straffet utplånad; men det allmänna tänkesättet dämmer icke sd. I sjelfva Amerika anses ensamhetsfängelse förenadt med samma skymf, som tukthusstraff i andra länder, och om än fången vid utgåendet ur cellen bär på sin ficka certificatet om sin ära, så skall i vårt land, der han icke kan lefva okänd, hans vanära icke så lätt glömmas. Det djupa såret läkas ej utan ärr, och det är endast efter långvariga pröfningar i umgänge med menniskor brottslingen i opinionen vinner förlåtelse. Derigenom att lagförslaget borttagit detta tillägg vid straffet för de nesligaste brott, men på visst sätt bibehållit det under form af ovärdighet att ”i allmänt värf brukas5’ för vissa, jemförelsevis mindre förseelser, hvilka icke äro af så neslig beskaffenhet, inträffar vid de senares bestraffning en verklig orättvisa. Jag anser, lika med Professor Schlyter , 2 1 §. af a Cap. Strafflagen böra uteslutas ur Criminal-lagen.
Majit för valleiiaftappningars och odlings-företags befrämjande föreslagna summa, 300,000 B:dr R ml, mätte ökas med 200.000 Pi:dr samina mynt. 2:o Danie/ Danielsson från Jönköpings län, sorn för ilen händelse Rikets Ständer icke skulle finna skill att anvisa särskilda statsbidrag för 2ne föreslagna, här nedan omförmälda, större vattenaftappnings-arbelen inom sagde län, hemställt, ali det vanliga anslaget för sänka trakters utdikande och sjösänkningar til! beredande af odlings-företag mätte böjas till 300.000 R:dr B:ko. 3:o. Anders Mackström från Norrbottens län, hvars motion — deruti öfrige Riksdags-fullmäklige från nämnde län och samtlige Riksdngs-fullmäktige från Westerbottens län samt Andeis Eriksson från Elfsborgs, Gustuf Larsson frän Stockholms, Nils Seensson från Blekinge, och Liss Lars Olsson, buller Sven Ersson, Johan Andersson, samt Erik Andersson från Stora Kopparbergs län instämt -— innefattar det förslag, att Rikets Ständer mätte ''förböja det af Kongl. Majit föreslagna belopp för jordbruksnäringen till 300,000 R.dr R:mt årligen lill nästa riksdag, och att deraf minst J:del ”måtte få användas såsom anslag ulan äterbelalnings-skyldighel,” 4:o. Lars Geselius från Stora Kopparbergs län, af hvilken föreslagits, alt lill beredande af statsbidrag för aftappning af sjöar, mossar, kärr och kallkällor inom delta län, den i Kongl. Majus
Prop. om Statsverk. 1850. 83 Transport rdr 4,600: Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, jemväl måtte medgifva, att Revisorn J. G. Nyström, hvilken vid Magasins-Direktionens upplösning vid verket egde Kammarskrifvare-tjenst, men af Kammar-rätten lörordnades till Revisor i förenämnde kontor med enahanda lön som varit för Revisorerne i Magasins—Direktionen bestämd, och dermed fortfor intilldess Kontoret upphörde, samt således i detta hänseende befunnit sig i enahanda förhållande, som Törneman, må i stället för honom tillagdt expektansarfvode såsom Kammarskrifvare, åtnjuta den aflöning såsom Revisor, hvilken han innehade då göromålen med magasinsfondens utredning för honom upphörde, utgörande, utan spannmålsförhöjning, 497 rdr 8 sk., och således uti berörde, till Revisor Nyström nu utgående arfode uppföra en tillökning af 270: 24. — Sedan den serskilda ränta, som under benämning af Fahlu Kungsgårdshjelp utgjorts af vissa hemman inom Kopparbergs, Näsgårds och Säthers fögderier af Stora Kopparbergs Län, numera mot upphörande af derför medgifven lindring i bevillningen, blifvit afskaffad, lära de nuvarande Länsoch Fjerdingsman, samt Färjekarlar, Gästgifvare och Nämndemän inom berörde Län, hvilka, före upphörandet af ifrågavarande serskilda ränta, sina befattningar innehaft och af anslagen å samma utskyld varit i åtnjutande, böra, för den minskning i påräknade löneförmåner, som de genom meranämnde räntas försvinnande fått vidkännas å allmänna Indragningsstaten undfå motsvarande ersättning, hvilken likväl med undantag endast för Länsmännen, så vidt ifrågavarande anslag tagits i beräkning, vid bestämmandet af den år 1844 dem beviljade lönetillökning, skulle komma att, i mån af ersättningstagarnes afgång indragas; och anser Kongl. Maj:t denna ersättning, som bör utgå efter markegång, kunna förslagsvis beräknas till rdr 190:
Under de snart 190 år, som sedermera förflutit, har Sveriges behof i postväg visserligen ingalunda i mindre mån stigit, än under den nära lika tiderymd.som skiljer K. Christoffers Landslag, och den första Svenska Postinrättning, som då ansågs påkallad af Inrikes rörelsens ändrade förhållanden, och likväl är det sedan i645 endast partiella förbättringar vårt PostVerk erhållit. Under K. Carl XI fulländades organisationen af denna förvaltningsgren, dock med bibehållande af förut antagna, 0 Den 21 januari!. i5g för tidehvarfvet visserligen ändamålsenliga, O o ” grunder. K. Carl XII, hvars jättesjäl midt under häftigaste lågan af ett krig, i dess innersta hotande Rikets sjelfbestånd, icke hindrades att uttänka planer för en reorganisation af den inre Styrelsen, utgaf under deri jorde Februarii 1718 ett påbud om inrättandet af en 5-dubbel post, som förenande brefoch farposterne skulle hafva gifvit inrikes rörelsen en lättnad, den ännu 110 är senare måste sakna. Men efter hjeltens död blef det dagens ordning att förkasta allt, livad dess senare regeringsår för landets styrelse framkallat, och den nya Postinrättningen blef således inställd, utan att man äger spår, att den ens erhållit äran af en granskning. Under påföljande såkallade frihetstid, voro enskilta intressena de, som hufvudsakligen drogo fördel af de förändringar Svenska industriens femtiotreåriga framsteg gåfvo Postverket. Under denna tid — då man vid sjelfva Riksdags-öfverläggningarne kallade embeten i Staten för egendom — började också Postmästaretjensterne blifva ett slags arf, och de så ryktbara gamla bruken vunno häfd. Mot slutet af K. Gustaf d. III:s regering förekom frågan om Postväsendets förbättring, och en Commité nedsattes till detta ändamål, men dels vigtigare inträffande frågor, dels måhända denna Commites mindre lyckliga val af rådgifvare för den tillämnade planens utarbetande, bragte hela frågan Den 21 Ja nu ari i. alt afstadna.
Med motionären har Herr Ridderstad förenat sig. 2:o) inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Johannes Magnus Lundahl från Skaraborgs län anfört: att, med anledning af de allmänt kända misshandlingar, som skolungdomen på de sednare åren, vid ett par läroverk inom Riket, fått vidkännas, och då, enligt motionärens förmenande, ingen lag finnes, som lemnar tillräckligt skydd åt de ofta späda varelser, hvilka kunna blifva utsatte för en omild lärares hämdlystnad, samt dertil kommer att spöstraff och husaga redan blifvit, och prygeloch daggstraffen sannolikt snart blifva afskaffade, har tiden synts honom vara inne att föreslå: det Rikets Ständer ville för sin del besluta en allmän författning, som icke allenast förbjöde strängare kroppsagas användande inom högre och lägre läroverk, utan jemväl stadgade lämpligt straff å den lärare, som bröte emot ett slikt förbud, äfvensom att den, som andra eller tredje gången beginge sådan förbrytelse, skulle förklaras obehörig att vidare begagnas såsom lärare vid någon offentlig läroanstalt. Med motionären hafva förenat sig Johan Pehrsson från Upsala, Matts Pehrsson och R. /. Isoz från Stockholms, Erik Magnus Falk från Skaraborgs, Johan Pettersson från Kronobergs, Carl Anders Larsson från Östergötlands och Georg Nyqvist från Wermlands län, jemte åtskilliga andra af Ståndets ledamöter. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 29.
Äfven om krig staterna emellan uppkomma, synes deras gemensamma fördel fordra, att sådant, med vissa undantag, icke förorsakar någon rubbning i medborgarnas inbördes skyldigheter att uppfylla sina,' på grund af gällande lagar, ingångna förbindelser. En af de uoo Den 18 Maj. sakraste grundvalarna för det allm. förtroendet till lagarnas skydd består just i öfvertygelsen om dessa lagars oberoende af tillfälliga omständigheter. Deremot lärer svårligen någonting mera menligt för både den allm. och enskilda crediten låta tänka sig, än godkännandet af den grundsats, alt de lagar, som äro stiftade för att vidmagthålla denna credit, skola när som helst kunna i mer eller mindre mån rubbas och förändras. — Beträffande LagUtsk:s nu bestridda behörighet att befatta sig med den af mig väckta fråga, så synes det väl icke skäligen kunna på fullt allvar påstås, att LagUtsk. skulle vara obehörigt att behandla ett ärende, som angår en ny lags stiftande i den ordning, 87 § Reg.F. utstakar. De förberedande åtgärderna, för att från R. St:s sida tillvägabringa en und. framställning härom, lära icke heller, utan åsidosättande af de i grundlagarna stadgade former, kunna uppdragas åt något annat Utsk. än LagUtsk. Det har också varit detta Utsk., men ingalunda Oecon.- Utsk., ehuru man nu velat dit remittera min motion, hvilket handlagt den vid föregående riksdagar väckta frågan om en allm. granskning och omarbetning af 1734 års lag. Hade R. St. ansett vexellagen såsom en oeconomisk författning, borde visserligen en sådan framställning, som jag föreslagit, beredas af sistnämnde Utsk.; men då just motsatsen häraf inträffat, enär alla 4 RiksSttn enstämmigt delat den åsigt, att författningen, ang:de ej mindre den utrikes än den inrikes vexelrörelsen, vore af civillags natur, så synes LagUtsk., som förut behandlat detta ämne, häraf hafva fått ett ytterligare skäl att till behandling upptaga den af mig, i öfverensstämmelse med R. St:s sålunda redan fattade beslut, gjorda framställning.
Högstberörde Nådiga Skrifvelse utvisar, hurusom, till afhjelpande af den olika fördelningen af roteringsbesväret vid Westerbottens Regemente, och af den olägenhet, att åtskilliga rotar äro vidt spridde från hvarandra, fråga om en jemnkning ro tärne emellan, dervid skattlagde nyhemman borde från extra roteringen befrias och, lill de gamla rotarnes biträde, i ordinarie knektehållet indelas, blifvit vid 1818 års Riksdag väckt och jemväl sedermera vid de 2:ne påföljde Riksdagarne utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, samt föranledt till underdåniga sluifvelser i ämnet, i följd hvaraf åtgärder och beslut å Kongl. Majlis sida blifvit vidtagne; och inhemtas härvid hufvudsakligen, att sedan Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 8 Mars i83o, dels förklarat, att de funno, det undersökning om rotarnes beskaffenhet och förmoner borde föregå tilldelningen af det understöd, genom nyhemmannens inrotering, hvartill svaga rotar kunde finnas berättigade, och att icke någon viss del af nybyggena, men alla sådana utan undantag borde användas till förstärkning af Westerbottens Regementes ordinarie rotering; dels, på sådan grund, förnyat förut gjord anhållan om en definitiv rote-jemnknings skyndsamma företagande, samt om tillförordnande af en Commission, hvaraf åtminstone hälften borde utses bland ortens jordbrukare, och hvilken skulle med instruetion förses; dels ock såsom understöd åt Rotehållarne anslagit den af nyhemman i Westerbottens och Norrbottens Län under påföljande år inflytande rote - Bih. till R. St.