Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betähkanden verkeligen tillstyrka en så skonsam behandling i afseende på Disconternes Debitorer, som uppfylla detta första föremål för Disconternes utredning, och tror mig alldeles icke linna den, då Utskotten, genom FilialDisconternas upphörande, indragit inom få år, der varande DiscontLån till 5 å 6 Millioner Riksdalers belopp, utan att för Låntagare derstädes öppna någon Lånetillgång att godtgöra dessa Lån. Detta förhållande är af den eftertänkeliga beskaffenhet och synes äga så vådeligt inflytande på den allmänna och enskilda välfärden, att en förändring i Utskottens Betänkanden till Gäldenärernas frälsning af allmänna Röster påkallas, och då ofta förmodas att man hämtar skäl till omdömet ifrån beräkning af egen fördel, torde jag icke sakna anledning förklara, att jag icke har någon direct nytta af hvad i detta afseende stadgas, hellst mitt namn icke finnes i någon Discont. Följderne af saknad Låneutväg för Disconternes Debitorer befarar jag framställa en ryslig tafla och då jag alldeles icke yrkar att Staten skall bereda Låneutvägar för vinglaren och den obetänksamme hushållaren, tror jag likväl att i öfverensstämmelse med dess pligt och d en allmänna nyttan sådana mesurer kunna äskas, som afböja, att icke den ordenlelige men mindre förmögne bushållaren får med dem dela lika öde, och vid nu varande all - 476 Den i5 April. männa Penningeförlägenhet och oftare på Landet inträffade utmätningsAuctioner, skall det intet blifva sällsynte händelser, att en Egendomsägare af5o,ooo R:drs synbar förmögenhet, men blott skyldig tiondedelen deraf eller 5ooo R:dr i en Discont, kan möjeligen komma på obestånd, och tvingas sälja sin Egendom till halfva värdet, men hvilket förhållande icke en gång för Capitalister i allmänhet vore förmånligt utan blott de få, hvilkas tillgångar lill Egendomshandel, kunde vara disponible. Utskotten hafva deremot pag. 28 och 29 förklarat, att betänkligheterne vid infordrade
Län: antingen att rotarne efter sin godhet måtte af Staten erhålla rotehjelp eller att Regementenas numerstvrka måtte förminskas och två rotar förenas om underhållet af en karl. Bik till R. St. 4 Sami 2 Afd. 17 Höft i * 2 Statssamt Allm. Bern.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 72. 6:0 af Jon Olsson från Gefleborgs Län: att, i nion af nu tjenstgö rande soldaters afgång, Helsinge Regementes gamla stam måtte under fredstid till halfva styrkan nedsättas, så att 2:ne rotar sammansloges för att hålla en karl, eller, alternatift, att den rote-vaeance-afgift, som ny-roterade militia;-, Länsmansoell gästgifvarehemkallshemman, i stället för utgörandet af ordinarie rotering, till Stats-Verket erlägga, måtte få qvarstanna inom Länet och socknarna till understöd i gamla ro t eri ogen; Tro af Nils Persson från Kronobergs
Utskottet, som genomgått den föreslagna utgifts-staten, har dervid icke funnit, något alt erinra och får fördenskull tillstyrka, att den äskade tillökningen, 9,000 R:dr, må beviljas. b) I sammanhang härmed har Utskottet företagit den i punkten N:o 23 af detta utlåtande uppskjutna, af enskild motionär väckta, fråga om anvisande af stipendier, å 300 R:dr hvardera årligen, för under-löjtnanter vid Artilleriet, hvilka genomgå den för dem bestämda lärokurs vid ofvannämnde läroverk; och då vistelsen å Marieberg måste anses, åtminstone för flertalet af desse officerare, medföra känbara utgifter, anser Utskottet billigheten fordra, att ett visst antal arfvoden eller stipendier för dem bestämmes, helst dylika kostnads-bidrag redan blifvit af Utskottet tillstyrkte för elever från Ingeniör-korpsen och nu äfven finnas anvisade för elever, som vid Mariebergs läroverk genomgå den för civil-ingeniörer bestämda kurs, samt sådana understöd jemväl utgå vid flottan. I fråga åter om antalet har Utskottet inhemtat, alt sedan år 1821 medeltalet af de vid läroverket samtidigt studerande Artilleri-officerare utgjort 19 årligen, men då desse officerare icke alla torde vara i behof af dylikt understöd, synes Utskottet, att, om antalet af stipendier bestämmes lill 10, detsamma i allmänhet skall blifva tillräckligt. Beloppet anser Utskottet böra fastställas lika med det, som är tillstyrkt för Ingeniör-korpscns elever, eller 300 R:dr. - Utskottet föreslår alltså, > att till 10 stipendier, ä 300 R:dr hvardera, för Artilleriofficerare, hvilka genomgå lärokursen vid Marieberg, en summa åf 3,000 R:dr R:mt må anvisas.
Anna, du är himmelskt god, – englaskön! o du har intet jordiskt! Din kärlek blott! Anna, o hvad du är allt för mig! Axel till Anna. Hur intagande du var i den hvita, enkla drägten! Var alltid så klädd, Anna. Hvitt klär ej alla, men denna färg tyckes gjord för dig, du snöhvita oskuld. Sittande uti den mångfärgade blomsterverlden, så enkel, så hvit, så outsägligt skön syntes du mig en ren engel, hvars höga ödmjukhet, all jordens härlighet måste hylla! För ett ögonblick sänktes som ett flor för mina ögon; jag tog det för en sky, som kringsväfvade dig, och trodde, en sanslös minut, att du skulle sväfva upp till det land, som högt ofvan skyarne är. Vid dina knän, med dina händer uti mina händer, min mund mot din mund, vaknade jag ... såg dig ... såg mig, såg jorden – nej himmelen! Axel till Anna. Jag kan knapt vänja mig vid min lycka, så hastig, så stor, så oförtjent är den. Hvar morgon öfverraskar den mig nästan som en jordbäfning. Och jag måste väl femtio gånger nämna Annas ljufva namn, innan hjertats stormande slag stilla sig. Nu behöfver jag se Emil, och säga honom, att han är en engel. Jag skall gå till honom. Ah, just nu kommer han till mig! Axel till Anna. Hus köpt, möbler der ... hushåll i ordning ... affairer oafgjorda, lyst i dag bröllopp om åtta dar Emil! hvem är du? „Är du en engel – en Gud?“ – „Jag är ... Annas älskare!“ – „Åh för tus ... det skall du låta bli!“ – „Jag skall bli er begges vän.“ – „Du får aldrig komma i mitt hus!“ – „Jag skall det ej heller ... ej nu jag skall resa.“ – „Men du kommer igen? – „Som gift, farväl, Axel! blif Anna värdig, blif lycklig!“ Denna Emil ... och ... och jag! Anna, hvad tycker du om denna Emil? Anna till Axel. Han är bättre, ädlare än Axel, men Axel endast älskar jag
Extra Statsrcglcrings-anslag i sammanhang med Sjette Hiifviuhitcli!. A) Anslag. Arfvode åt ett biträde vid de kommunala ärendenas beredning och expedierande 1,800 För rikets ekonomiska karteverk 60,000 Skiften och afvittringar | 97,000 Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar: Till betäckande af en brist i tillgångarne för Alnarps landtbruksinstitut 50 000: — Till uppförande af nya ekonomibyggnader vid nämnda institut 50,000: — Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar: Till utdelande vid landtbruksmöten af prisbelöningar för husdjur, redskap och ladugårdsprodukter m. m Att användas till afsedda årliga täflingsmöten med l gödboskap, smör, ost, fläsk och kött uti städerna I Stockholm, Göteborg och Malmö Till inredning af den lokal i Slöjdskolans nya hus i Stockholm, som är ämnad att åt Landtbruksakademien upplåtas för utställning af landtbruks redskap och modeller Till Svenska Trädgårdsföreningen, utöfver ordinarie anslaget åt föreningens elevskola . För beredande af undervisningslokal och bostäder , åt ett ökadt antal elever vid nämnda förenings skola Till bildande af lämpliga holländerier för de Norrländska länen, samt till andra för stamholländeri styrelsens verksamhet nödiga utgifter Till befrämjande i Jemtland af en god afvel af arbetshästar 5,000: — Till förbättrande af fårafveln i Jemtland 2,500: — För åvägabringande af en förbättrad fårskötsel på ön Gotland 6,000: — Till fortsättande af de geologiska undervisningarne och utgifvande af derpå grundade kartor 60,000: — Transport 112,000: 258,800 Hör till B. St. und. Skrifvelse M 76.) (Till U. S. M 76.) Tab. Litt. A. Tabell öfver Riksstatens Sjette Hufvudtitel. Civil-De|»artemcntct. Statsråden utan Departementer: 3 k 12,000 R:dr ,
Vid den jemförelse Revisorerne gå att meddela, hafva Revisorerne dock ansett sig böra iakttaga en beräkningsgrund, som hufvudsakligen i ett afseende skiljer sig från den, hvilken blifvit följd så väl af Banko-Fullmäktige, som vid de i föregående revisionsberättelser meddelade redogörelser för resultaten af från Hamburg skedda silfverindragningar. Det har nemligen hittills alltid varit vanligt att, vid evalvationen från HamburgerBanko till Svenskt Riksmynt af hvad för silfret betalts i förstnämnde myntslag, lägga till grund den antagna parikursen af 133^ R:dr för 100 Banko. Revisorerne anse likväl giltiga erinringar mot riktigheten af en sådan beräkningsgrund kunna göras. Liqviden af inköpt silfver kan nemligen ske antingen genom användande af vid tillfället egande behållning i Hamburg, eller genom uppköp af vexlar för ändamålet. I förra fallet är det ovedersägligt att, om det till betalning för silfret använda belopp i infy Banko i stället realiserats genom vexelförsäljning, så hade försäljningskursen bestämt den använda Hamburger-valutans värde i Riksmynt; och då silfverindragning eller vexelförsäljning endast äro olika sätt för förvandling till Svenskt mynt af en främmande valuta, så lärer väl rättast vara att en och samma beräkningsgrund i båda dessa händelser iakttages. Sker åter liqviden af indraget silfver genom uppköp härstädes samt remitterande till Hamburg af vexlar å tuff Banko, så är det uppenbarligen uppköpskursen, som angif ver hvad silfret kostat i inköp. Revisorerne anse derföre, dels att evalvationen af den främmande valutan bör verkställas efter den vid tiden för liqviden verkligen gällande kursen, dels att härtill bör väljas kursen för korta vexlar, enär liqvid för silfveruppköpen sker genast vid silfrets afsändning.
Åf 1847 års statsrevssion har blifvit dels anmärkt, att uti räkeiaskaperne från Domkapitlen i Strengnäs, Westerås, Wexiö', Lunds, Kalmar och Wisby stift enahanda ordning med inbindningen af de serskilda räkningarne under bägge revisions-åren icke blifvit iakttagen samt att fullständiga register och genom hela räkenskapsbandet fortgående paginering saknats så väl uti nämnda stifts, sorn ock uti Linköpings och Carlstads stifts räkenskaper, hvilket allt i sin mort betydligen försvårat granskningen af de många serskilda räkningarne, hvilkas antal från vissa domkapitel uppgått ända till 50 och derutöfver för året, dels ock anmäldt, att, med undantag af konsistorierne i Skara, Lund, Kalmar, Carlstad och Wisby, öfrige konsistorier underlåtit att årligen lemna redovisning för de af Rikets Ständer, enligt interimsstaterne af åren 1819 och 1833 samt sednare anordningar, till svagt lönte lärare vid elementar-läroverken anvisade anslag, hvarjemte revisionen ansett, att, för vinnande af enhet och likstämmighet, dylik redovisning borde af samtligekousistorierne alle milas, för ifrågavarande, till beloppen ganska betydliga, medel , hvilka på. dessa myndigheters reqvisitioner utanorduades. Rikets; Ständer, sorn ej mindre äro öfvertygade, att granskningen af konsIstoriern. es emellan egde rum, än ock anse: konsistorierne, ehuru isuga bestämda föreskrifter derom lära vara meddelade, ej böra undandraga sig att årligen redovisa de af revisorerne om förmälda, å konsistorierne anordnade, medel, få alltså hos E.. K. M.. 1 underd. anhålla, att formulär måtte varda, upprättade, för att Expedilions-Vtskottets Förslag tilt uncf. Skrifvelser IV ;0 ig>l. 415 tiena samtlige konsistorierne till efterrättelse vid upprättande af deras räkenskaper; förmodande Rikets Ständer, att härigenom den af behofvet påkalladeenhet och öfverensstämmelse emellan ifrågavarande räkenskaper säkrast emus.
Ar det väl möjligt att i sådant tillstånd återhämta det lugn och den besinning, som fordras för att samvetsgrann! bedöma liden för och besluta örn nedrifvandet af den samhällsbyggnad som förfäder, generation efter generation, upfört åt efterkommande, inom hvilken samtiden af vördnad, bör ät framtiden förvara forntidens minnen? När man vill uprifva grunvalarne, hvarpå Svenska samhället från uråldriga tider hvilat, om än dessa stundom varit hotade af skakningar, mäste man först hafva upfört en ny byggnad på så säker grund, alt de som äro missnöjda med den gamla, kunna tillförsäkra dem, som uti denna äro belåtna, samma trefnad, sam ma frid och välsignelse, som, ehuru med kortare afbrott, dock har gästat inom det gamla två-tusenåriga Sveriges landamären. Kan man ej detta, då måste man, ihågkommande att för Herran, som vi dock väl vilja, skall styra våra s. k. öden, är tusende år sorn en dag och en dag som tusende år, äfvensom att vilkoret för samhällets lif är endrägt och frid; under tålamod förbida den tid, då man, med förenade krafter, kan åstadkomma, just genom det inre lifvets harmoniska och konsequenta utveckling; hvad som aldrig vinnes genom tvedrägt och hat. Skulle väl Svenska folket vilja, genom antagande af detta förslag, som var blott en brandspruta för att dämpa mordbranden, upresa en minnesvård öfver sin hufvudstads vanära. Nej! Nej! detta sogliga minne lefver nog ändå, vi skola ej bidraga dertill, men vi skola under förenade böner söka bereda det sanna lifvet sådana segrar inom vårt samhälle att döden blifver derifrån utträngd så länge verlden står.
Lika med de flere Riksdagsmän, som vid denna artikel gjort anmärkningar, hafva Utskotten trott sig finna , att genom handtverks - ämbetens bibehållande på sått i denna LagUtskottits Betankandeti. 2g artikel blifvit föreslaget, skulle en del af den fordna skråformen blifva qvarstående utan någon egentelig betydelse eller function, och sålunda ej kunna hafva annan följd, än att genom näringsidkares', ehuru icke tvungna, dock af författningen föranledda och troligen derigenom bibehållna deltagande i dessa föreningar onödigtvis upptaga deras lid och öka deras utgifter^ Utskotten hafva visserligen funnit det vara ohetaget för så vål näringsidkare, som alla andra medborgare, att sinsemellan ingå föreningar i hvad ändamål som heldst, så snart icke Statens eller enskild medborgares rått derigenom för nära trådes; men Utskotten hafva derföre icke ansett föreningar, utan något bestämdt ändamål, böra blifva föremål för Författningarnes föreskrifter och anvisningar. Deremot har det förekommit Utskotten, att om å ena sidan den myndighet och pröfningsrått, som lnilat hos Handtverkeriernes Skrä-ämbeten , stundom kunnat föranleda till en nog ensidig utöfning deraf, om någon gång desse Åmbeten mera afsett egen fördel af utesluten medtäflan, ån den allmänna af handtverkeriernes förkofran, skulle deremot en öfverflyttning af ämbetenas befattning på Städernes Magistrater, med rättighet och åliggande för desse, att i första hand taga befattning med handtverkeriernes alla angelägenheter, icke allenast för mycket upptaga desse ximbets - 5q Lagutskottets Betänkan/len'.. verks åt inånga andra vigtiga göromål egnad® lid, utan ock stundom förefalla fremmande för Magistrats-personernes insigter och erfarenhet,' Pet är detta omedelbara beroende af Magistraterne, sorn flere af de Pdksdagsmän utaf Vållofl'1 BorgareStåndet, hvilka vid förslaget gjort anmärkningar, funnit så vidrigt och utmärkande så ringa förtroende till nåringsidkarnes egen in» sigt, omtanka och rättsinnighet; och åfven
Det ena originalet hade godt om penningar, och hjerta nog, att skicka deraf, gång efter gång, än smärre, än betydligare, summor till det andra; hvars flesta skrifvelser fördenskull börja med tacksägelser för hvad som bekommits, och dervid ganska ofta jemväl utsätta dettas belopp, – allt under en outtömlig fyndighet att variera uttrycket af tacksägelsen. Men i och med all denna frikostighet var Tham dock ej en blott rik beundrare. Han ansåg Thorild visserligen för ett stort och hoppgifvande snille, men tillika för en ung person full af egenkärlek, svärmerier, idealistiska griller; och sig för en faderlig Mentor, ämnad att göra hans uppfostran. Lika ymniga, som Thorilds bref äro på högtflygande satser och förslager, äro derföre Thams på inkast, tillrättavisningar, förebråelser, moraler, förmaningar. Roligt är att se, huru den eljest så stolte Thorild mottager och nedsväljer dem med den bästa möjliga mine; ehuru anmärkningarna vanligen äro epigrammatiskt tillspetsade, och moralkakorna ofta rätt ampra. Hemligheten var den, att de dock samtligen utdelades af ett alltid godt och qvickt lynne, och att Thorild, i följd häraf, ej mindre älskade än behöfde denne Mäcenas. Än roligare tager det sig ut, när Tham, den för sina antiqvariska drömmar vidtbekante, som sjelf med sin innersta varelse lefde i de sällsammaste vurmerier, hänvisar på sig, såsom på en med idel verkliga, solida, redbara ämnen sysselsatt realist, hvilken den unge förflugne naturpoeten och samhällsphilosophen borde välja till föresyn. Till Heurlin. Upsala den 20 April 1787. Dear friend! – Ditt bref har uppväckt mig. Ack! att allt i detta land skall gifva själen qvaf, slummer, död! Och just det, som borde vara det mest upplifvande och stora! – Man kommer öfver vackra höjder och fält till denna föraktliga staden, som blifvit vräkt i en håla.
Tvenne färgeriet Örnström i Kisa, och stora Bräng i Sund* socken, vid hvilket sednare ställe ett pottaske-bruk af mindre betydenhet äfven nyligen är anlagdt, äga hvardera tvenne arbetare, hvilkas ! hvilkas årliga förtjenst för färgade varor, uppgår till omkring 200 r ..hh* i öfrigt tillverkningsbeloppet vid de förut inom länet beI ige fabriker och inrättningar obetydligt afviker ifrån hvad förut er°m blifvit uppgifvit, samt Eder Kongl. Majrts och Rikets Komnierse-Kollegium, som derom erhållit spesifike Berättelser, lärer de Sarnnnas innehåll hos Eder Kongl. Majit anmäla, synes öfverflödigt något derom nu anföra. Med Binäringarne hafva inga andra förändringar skett, än att alpeter-tillverkningen ärligen minskas, så att den sistlidet år i832 i länet endast uppgått till nära 761 Lispund, samt att den förhäst som Memmings och Bråbo Härader haft medelst föror emellan norrköping och lastageplatsen vid Norsholm, nu mera, sedan Gö1a kanal blifvit fullbordad, till det mesta upphört. Örn således den^ för Sverige vigtiga tilldragelse, för dessa orter vållat förlust af ^ tillfällig och förr icke påräknad vinst, är jag dock öfvertygad att skall hafva ett välgörande inflytande på hela länet. Eders ,°ögl. Majit täcktes sjelf jemte den Kongl. Familjen, den 26 Sept. &,stlidet år, bevista kanalens öppnande, och denna dag, dä målet för ![°ra uppoffringar och mer än 20-åriga bemödanden var hunnit, i i kommande sekler intaga ett märkvärdigt rum bland Sveriges lerner. Ännu har väl icke kanalens nytta hunnit att af erfarenheten bannas, men till upplysning för dem som betvifla den, må anföras, . ^ från den 26 September till första dagarna af December förlidet hafva till och från Östersjön blifvit på kanalen transporterade, salt r —“ —> * w*plankor, 71 tal 2'70 diverse köpmans-gods; 124 SM. pottaska och 600 SM. jyjern.
Befallningshafvande ett b e h ö fl ig t antal af Landtmätare eller Justerare i Länen och städerne, och tilldele dem vissa districl, lämpade efter hvars -och ens hemvist; och vare för denna förrättning Landtmätare eller Justerare lika ansvarig, som för målkärils justering i allmänhet. Uti de städer, hvarest eller i hvilkas granskap någon Landtmätare icke är boende, må till Justerare för bränvinsbrännings-redskapens mätning och stämpling, en Magistratsperson kunna antagas. §. 16. Bränvinspannor skola vid mätningen vara försedde med löst bröst, då sådant finnes, och med hatt eller stängselskifva och rör samt öfriga tillbehör, sorn, en£ih. till R. St. Ees v,- och Eicon -U'/.sköttens Utlåtande, IV: o 5. ligt nästföljande §., äro underkastade stämpling. Pannans hela cubik-innehåll mätes med vatten eller annat flytande ämne till öfversta kant eller läckande brädd. Om hatten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning än ångröret, skall den vid mätningen påsättas, och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrynamas. Hatten, med fastsittande ångrör, skall äfven till hela sitt cubik-innehåll uppmätas, och om den innehåller mer än tvåtredjedelar af pannans rymd, öfverskottet ingå i pannerymds-beräkningen. Den fals, sorn är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverstiger i| tum. Likaså uppmätes mäskvärmare, der sådan linnes, till hela sinrymd, med afdrag af derigenom gående rör. Då pannan, som är försedd med aftappnings-rör, uppmätes, skall tappen eller vridhanen isättas, och intet afdrag för rörets innehåll ega rum. §•
1 den mon nu pågående utgifter för allmänna ändamål, såsom exempelvis till Götha CanaLByggnad, och andre dylike, korn; Banko-Utskottets Betänkanden'. me alt upphöra, men Banken ännu derefter hade något af sine reveniier odisponeradt, skulle i denna väg tilläfventyrs mera kunna uträttas till en direct och snar verkan pä folkökning och production, än med de företag, som, hembärande den åsyftade nyttan först uti en aflägsen framtid, i en rattare ordning bort förekomma, enär upplaggd behållning och tilltagen folkmängd tillsammans beredt en styrka, som tillåtit, attj utan den närvarande tidens afsaknad eller förfång, göra öfverskottet användbart för Efterkommande. En Ledamots inom Utskottet yttrade tankar, bifogas medelst serskildt Protokolls-Utdrag. Stockholm den 13 April 1818. Förslag till ändringar och tillägg i Kongl. Författningen af den 27:de September 181S, om Banko-Lån till understöd för ny 11 ige uppodlingar i Landsorterne. 1. Sådane Lån må från Banken endast be' viljas till odlande af Kärr, Mossar, Sanka och Vattensjuka ängar, samt Stenbunden och Skogbeväxt eller annan oländig Mark, men icke till upptagande af gammal ödelagd åker, eller af släta ängar, där Stenbrytning och Tothuggning icke erfordras. Odlings-lägenheten, hvartill Lån sökes, bör minst utgöra Trenne (gme) Tunneland. 2. Den, som, för verkställande af så beskaffad Odling, vill uti Banken söka Lån, anma.; le sig hos Länets Landthushållnings Sällskap, och erhålle dess förordnande för Tvänne i Landthushållningen kunnige ojäfvige män, helst af Sällskapets egne Ledamöter, som syna och beskrifva den uppgifna Odlingslägenheten. Banko-Utskottets Betänkanden. 3.
Ständers bifall till ofvannämnda Memorial N:o 7 blef det öfverlemnadt åt de sammansatta Uttkotten, att, i sammanhang med besvarandet af anmärkningaxme emot Betänkandet N:o 6, sammanjemka skiljaktigheten i ofvanförmälda stadgande, rörande forseglingskostnaden. Att åter helt och hållet upphäfva detta stadgande, dertill hafva Utskotten, enligt min öfvertygelse , icke blifvit berättigade. Hå skiljaktigheten i oftanämndr stadgande påtagligen härleder sig ifrån den skiljaktiga indelningen af bränningsterminerne , och då de Högloft. Utskotten nu till antagande föreslagit den af Högv. Preste-Ståndet beslutade indelning af dessa terminer, synes det mig hafva varit lämpligast, att Utskotten äfven föreslagit, det kostnaden för den serskilda förseglingen af redskapen borde utgöras på det sätt, som sistnämnde Stånd i sammanhang med. terminernes indelning beslutit;’' af Herr Prosten Hylander: ”Emot 45:e-,.. 55:e och 64 §§■ uti sammansatta Utskottens omarbetade Förslag till en ny bränvinsförfattning , nödgas jag afgifva min reservation., Nämnde sorn angå åtal och ansvar för o loflig bränvinsförsäljning , och vid hvilka Utskottens pluralitet ej fästat afseende på de inom Riks-Stånden dervid gjorda anmärkningar, tyckas vara af den beskaffenhet ooh syftning, att de stadganden, de innehålla, mera tjena till betryggande och befordran af lönnkrögeriet, än de i någon moa verka Bev.-j Lagsamt Allm. BeSv.- och Oecon.- Utsl:s Utlåtande JV:o 8. 5jl lill dess hämmande. En sådan Lagbestämmelse, om den ock till någon del hemtade sitt stöd från vissa antagna tlieoreliska grundreglor i Lagstiftningsväg, eger åtminstone den af erfarenheten bevista egenskap, att ej vara ändamålsenlig.