Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från 1854 års början till och med förra hälften af innevarande år, hafva, i följd af felslagna skördar eller missvexter samt hagelskador, understöd beviljats; med återbetalutan åtetbetal nings-skyldighet. nings-skyldighet. till Stockholmslän, under år 1854, . 1,000: 77 Östergöthlands län, under år 1855, . 900 79 Calmar län, under år 1854, . 2,000 _ 79 Jönköpingslän, under åren 1854 och 1855, 10,491 32. — 775: 79 Kronobergslän, under åren 18 54 och 1857, 5,000 — —. De, till följd af missvexter eller hagelskador beviljade och utestående lån, derå skeende afbetalningar bereda tillgång till nya undsättningar, utgjorde vid »lutet af innevarande års förra hälft: Stals-Ulshotlets Utlåtande N:o 177. 5 Jönköpings län R:dr 666: 32. — Kronobergs län » 1,000: Östergöthlands län — Götheborgs län a 27: 2. 6. Gefleborgs län n 1,800: Wester-Norrlands län . » 8,733: 38. 11. Då erfarenheten ådagalagt, att de af Rikets Ständer under 1847 och 1848 samt följande års
Vid kavalleriet tager flankering och förposttjenst mera ryttarens och hästens enskilda förmåga i anspråk, än tjensten i skvadron; men då skicklighet i båda stridssätten för allt kavalleri är nödvän - 14 digt, och dä vapnets ringa styrka hos oss dessutom lägger ett talande skäl mot dess splittring i skilda arter med olika utbildning och användbarhet, hvarigenom det skulle blifva alltför otillräckligt, anse kommilterade: att allt kavalleri bör fortfarande vara af hufvudsakligen samma slag och utbildas till an vändbarhet i all slags tjenstgöring. Timmermännens behöflighet vid infanteriet och den stora nytta de kunna göra arméen, ehuru de ingalunda ersätta ingeniörtrupper, har redan vid frågan om infanteriets organisation blifvit framhållen. Den undervisning, sorn hittills blifvit timmermännen lemnad under befälsmötena, har visserligen icke kunnat leda tili åsyftadt ändamål, då, i de flesta fall, de enda verktygen varit vedyxan och spaden, och det enda materialet för arbetens utförande vid många mötesplatser varit jord och torf; men den läraktighet soldaten visat, del nit, hvarmed han omfattat tillfället att inhemta kunskap äfven i denna del of militäryrket, ådagalägger nogsamt hvad man, genom anskaffande af medel till ett rätt ordnande af dessa öfningar, kan vinna. — Kommitterade anse derföre: att infanteriets timmermän fortfarande böra sammandragas till befälsmötena, utan att in beräknas i den förut för dessa möten bestämda styrkan, för att öfvas enligt derför utarbetad instruktion, samt att till vederbörande chefers förfogande ställes en mindre summa årligen, att användas såväl till anskaffning och underhåll af de nödvändigaste verktygen, som ock af materialier för arbetena. Målskjutningen utgör en väsendtlig del af infanteriets öfningar. — Det förlidet år utkomna målskjutningsreglementet lägger ock all den vigt på dessa öfningar, de förtjena. Den deruti uttalade, så riktiga grundsats, att skjutfärdigheten egentligen skall i rekrytskolan utbildas, underlättas i tillämpningen, om denna skola, enligt kommitterades förslag, i allmänhet utsträckes lill tvenne års vapenöfningar.
Ankom till Exp.-Utsk. den a5 Febr. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 48, angående roteringen i Skåne. Jemlikt ankommet Protocolls-utdrag har H-edervärda Bonde-Ståndet, till följd af gjorda anmärkningar, återremitterat omförmälde Betänkande; men som de öfriga 3:ne Riks-Stånden, nemi. Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 22, Högvördige Preste-Ståndet den 16 och Vällofl. Borgare-Ståndet den 20 sisth December, detsamma godkänt; hafva Utskotten funnit återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februarii 1835. Ankom till Exp.-Utsk. d. 25 Febr. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 47, rörande ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till Inqvarterings-Ordning för städerne utom Stockholm. I följd af gjorde anmärkningar har Vällofl. Borgars-Ståndet till Utskottens handläggning återremitterat ofvanberörde Betänkande, men som detsamma blifvit bifallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 20, af Högvördige Prests-Ståndet den i5 samt af Hedervärda Bonde-Ståndet dén 18 sisth December; hafva Utskotten funnit återremissen, emot 7 5 §. Riksdags-Ordningen, icke kunna lill någon åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februarii 1835. Bihang till R. 2 Slatssamt Allm. Bestnoch Oecon.- Utshis Utlåtande N:o 55. Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Fehr. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 42, angående rättighet för skogsinnehafvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att, för skogsvextens befrämjande, vexelvis uppf reda och inhägna en tiondedel i sender af skogsmarkens hela vidd. Nämnde Betänkande, som vunnit Ilöglofl.
Söta mamma, hvad har den snälle gossen gjort (Fru Stålberg vill gifva ett häftigt svar, men häjIvar, stig genast upp! Det förvånar mig, att du das af Helge, som bedjande lägger sin hand på hennes axel.) SETH (kommer ifrig). Jag kunde omöjligt få reda på näsduken. ESTER. jag i skärpet, jag fick se den just som du gått. Men nu skall du till ersättning för ditt besvär få Näsduken ack, förlåt, snälle Seth, den hade dansa en sväng med mig. (Springer upp och tar Seths hand.) Snälla mamma, spela en vals! Jag är verkfå blodet i hastigare omlopp. ligen så utfrusen, att jag blir sjuk, om jag inte kan FRU STÅLBERG. Gå då genast upp på ditt rum och lägg dig, så blir du nog varm. Jag ställer infe till dans så här dags på kvällen dagen före julafton. ESTER (böjer sitt hufvud med ända ned till golfvet). God natt, mitt herrskap, allesamman! (Går.) HELGE (lifligt). Nå, är hon inte förtjusande? (Lång tystnad.) HELGE (otåligt). tagande? Mamma! Elin! Ä' ni stumma! Är hon inte in(Återigen lång tystnad.) IVAR (knuffar Seth. Halfhögt). ter näsduken! Det var mig hon bad, för hon såg på mig. SETH (högljudt). Åh, nu ljuger du, för hon nickade åt mig. IVAR (sakta, generad). Tyst då, dumma pojke, tyst! SETH (mumlar förargad). Den där Ivar är då alltid så inbilsk! (Åter lång paus.) AGDA (halfhögt till Elin). Ack, Elin, om du ville hjälpa mig i morgon och Hvad skulle du göra dig till för och springa ef en undergifven min och niger försöka lägga mitt hår som Esters. Det skulle visst kläda mig mycket bättre än att ha det så här slätt och tillbakastruket. ELIN (högt och skarpt). att jag gör. Nej, min kära Agda, det kan visst inte hända, Jag skulle skämmas att ha en syster, som vore så tillstökad. Såg inte hennes hårklädsel alldeles befängd ut, Sven?
Delta sätt att liqvidera öfverskoltsoch till — skotts-räntorna lörtfor intill sednare tider, ulan annan förändring, än att räntorna efter 1776 års mynt-evalvation utgingo med trenne daler på riksdalern; men då kostnaden för en båtsmans utrustning och underhåll vid indelnings-tiden uppgick till omkring 24 daler och räntan således från början nära motsvarade rustnings-kostnaden, hvarföre det ock var jordegaren likgiltigt, om han, i stället alt betala öfverskofls-ränta, utgjorde denna ränta motsvarande effektiv rustning, har likväl sedermera, i följd af tid efter annan inträffade mynt-försämringar, räntornas värde beij dligt sjunkit och derigenom både större och tillika ganska ojemn tunga uppstått lör de hem nian, som mäste bestrida den utöfver deras bestämda rustnings-dalertai belöpande rustnings-kostnad, utan annan ersättning än del kontanta bidrag, som de tillskottgifvande hemmanen erlade. 1 anledning häraf anhöllo Riksdags-fullmäktige från Blekinge län vid 1809 års riksdag, att de s. k. öfverskotts-räntorna mätte utgöras med sådana persedlar och varor, sorn, enligt 1685 års kontrakt, indelningsbåtsmännen i länet bestås. Framställning i samma syftning förnyades äfven vid 1810 års riksmöte; och genom Nådigt Bref till Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium den 26 April 1814 förklarade Kongl. Majit den sökta rättelsen i Blekingska indelningen vara af rättvisa påkallad, hvadau Kongl. Maj:t varit betänkt på sättet alt återföra ortens indelnings-verk och båtsmans-kontrakt till deras hufvudgrunder och rätta tillämpning, för hvilket ändamål och för att i nämnde indelning således återföra en jemnhet, derförutan stam-hemmanen skulle råka i fullkomlig vanmakt, under det lillskott-gifvarue, eller de, som erlade reserveller öfverskotts-räntor, njöto en hvarken genom privilegier, kontrakt eller sakens beskaffenhet föranledd lindring, Kongl.
Handlingar och upplysningar rörande Banker i andra Länder; och i anledning af väckt Motion, att Utskottet måtte till Rikets Ständer inkomma med upplysningar, så väl rörande Bankens närvarande ställning, som fordna Författningars och åtgärders verkningar, i anseende till Penningeoch Credit-rörelsen, samt vid samma tillfälle yttra sig angående de olika förhållanden, som i andra Länders Bankrörelse förefinnas; och Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: Angående den gamla Psalmbokens af 3. 5 * 388 Den ag Maji. lysande från bruk och nyttjande vid den offentliga Gudstjensten. 10:0 Läggande till Handlingarne af följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets: Angående Utskottets behörighet att upptaga gjorde Motioner om ändringar och tillägg uti JustitiaeOmbudsmannensInstruction; med Utlåtande om Grundlags-stridigheten eller enligheten af en fråga, hvarå af Ridderskapet och Adeln yrkad proposition vägrats; öfver tvenne anmärknings-anledningar emot rådgifvande åtgärden, i afseende på den nya RiddarhusOrdningen; angående verkställd granskning af JustitiaeOmbudsmannens Diarier och Registratur; rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning, i fråga om Herr GeneralMajoren m. m. Friherre von Scbulzenheims befrielse från yrkad accords-ersättning; och angående samma Utskotts anledning till anmärkning vid gjord disposition å Militiae BoställsCassan, för inköpandet af ett Boställshus. StatsUtskottets: Angående sökt befrielse från Tiondes utgörande för Aluntillverkningen vid Lowers Bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vid Degerhamns lastageplats; i fråga om inköp för Statens räkning af Landsorts och Korsö fyrbåkar; angående den Förste Kam - Den 29 Maji. 389 marMusicus B. Crusell tillagde pension; i frågan om Stipendier för Officerare till bevistande af krig utrikes; och angående ett Lunds Academi frånhändt Tionde-anslag. B ancoUt skottets: Angående Revision vid LåneContoren i Götheborg och Malmö. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets :
På grund af hvilket allt och efter anställd jemnförelse mellan uppställningen af HofRältens ifrågavarande Utslag och Lagens föreskrifter i 24 Cap. 3 §. RättegångsBalken, förklaranderne förmält sig hysa den underdåniga förväntan, att jag mätte förklaras hafva saknat fog till anmärkning äfven i denna del al målet. Efter erhållen del af denna förklaring har jag, uti underdåniga slutpåståenden, afgifne den 27 Februari sistlidna år, till vederläggning af hvad å svarande sidan i afseende på första anmärkningspunkten eller frågan rörande tillämplighet af 1777 års Kongl. Bref i mål angående Majestätsbrott, begånget i tryckt skrifl, blifvit anfört, i underdånighet andragit och påmint: alt om man, såsom sig borde, urskiljde hvad som i 1777 års Kongl. Bref utmärker det brott, hvarom der handlas, och de skäl eller bevekelsegrunder, hvilka föranledt detta stadgande, samt toge i betraktande att i afseen - 94 R' St. Just.
Man måste nu glädjas och fröjdas; ty denne din broder var död, och fick lif igen; och var borttappad, och är igenfunnen. Sade han ock till sina Lärjungar: Det var en riker man, som hade en gårdsfogda; den vardt beryktad för honom, att han förfor hans ägodelar. Då kallade han honom, och sade till honom: Hvi hörer jag sådant af dig? Gör räkenskap af ditt fögderi; ty du måste icke länger vara min fogde. Då sade fogden vid sig sjelf: Hvad skall jag göra? Ty min herre tager ifrå mig fögderiet; grafva orkar jag icke, tigga blyges jag. Nu väl, jag vet hvad jag vill göra, att, då jag varder satt af mitt fögderi, måga de anamma mig uti sin hus. Då kallade han till sig alla sins herras gäldenärar, och sade till den första: Huru mycket äst du min herra skyldig? Sade han: Hundrade tunnor oljo. Då sade han till honom: Tag ditt bref, och sätt dig snart ned, och skrif femtio. Sedan sade han till den andra: Huru mycket äst du skyldig? Sade han till honom: Hundrade pund hvete. Sade han till honom: Tag ditt bref, och skrif åttatio. Och herren prisade den orätta fogdan, att han visliga gjorde; ty denna verldenes barn äro visare än ljusens barn, uti sitt slägte. Och jag säger eder: Görer eder vänner af den orätta Mammon, på det att, när I behöfven, skola de anamma eder uti evinnerliga hyddor. Den der trogen är i det minsta, han är ock trogen i det mer är; och den i det minsta orätt är, han är ock orätt i det mer är. Ären I nu icke trogne uti den orätta Mammon; ho vill då betro eder om det sannskyldiga? Och om I ären icke trogne uti ens annars; ho vill få eder det edart är? Ingen tjenare kan tjena två herrar; ty antingen skall han hata den ena, och älska den andra; eller ock hålla sig intill den ena, och förakta den andra. I kunnen icke tjena Gudi och Mammon.
I afseende på skogsvården, husens underhåll m. m. finnas bestämda föreskrifter,. sorn tillförbinda arrendatorn att icke försämra eller vårdslösa bostället, och hvad sjelfva jordens häfd vidkommer, så ligger garantien för dess tillbörliga vidmakthållande uti arrehdelerminernas längd, hvilken är ganska betydlig, nemi. 30 år. Deraf följer, alt det mäste vara arrendatorns egel intresse alt icke vanvårda jorden, och af alla garantier är detta den säkraste. Om deremot ombytena skedde ofta, sä vore det visserligen sant, att stora olägenheter skulle uppslå, och då skulle måhända den föreslagna åtgärden vara behöflig, men under närvar, omständigheter tror jag alt man gerna kan bifalla Utskis betänk. Frill. Ridderstolpe, Fredr.: Jag önskar bifall till Utskts betänk, och kan alldeles icke instämma i Gr. Mörners åsigt, alt endast säkerheten bör vara det som berättigar till erhållande af arrende, när.det är fråga om Kronans jord. Jag anser, att bibehållandet af Kronans jord i fruktbart skick är hufvudsaken, och att det följaktligen är på skickligheten att sköta jorden som det bör bero, om den skall anförtros ät den ena eller den andra. Skulle åter såsom den nämnde talaren har föreslagit, endast säkerheten afgöra, hvem som skall få arrendet, då skulle naturligtvis arrendet af Kronans jord företrädesvis öfverlåtas ät förmögenheten och skickligheten betogs möjlighet alt komma i tillfälle att uppväga förmögenheten. Jag tror, att om detta skulle blifva u Den 5 Oclober. fallet, så skulle för mycken öfvervigt lemnäs åt rikedomen, och jag tänker, med Piron, ang:de rikedomen: Ami! si tu n’as rien — n’attends rien de personne; Les riches sont, ici bas, Ies gueux auxquets on donne. Gr. Sparre, Erik:
Min gamle heders-vän och jag drucko flitigt om med hvarandra af en flaska gammalt ypperligt vin, och ända tills minsta skymten af »gamla sängkammaren» och dess luftiga innevånare – förglömdes. Först när jag efter slutad måltid, och långa interessanta samtal derefter, skulle taga godnatt, såg jag på fruns bleka kind och darrande läppar, att hon hade haft den i lifligare åtanka än vi män. »Vi män!» upprepade den unga fru D., med ett litet hånskratt. – »Min Gud hvad de alltid stoltsera på sitt mannamod, äfven om harhjertat skulle sitta i sjelfva halsgropen, och de ej kunna andas af lutter hjertklappning och ängslan, ty medgif nu, bästa öfverste W., att, så krigsbuss ni var, och husar med sabel vid sida, och pistoler i bälte, kartusch och sabeltaska, så – kände ni eder dock rätt illa till mods, rätt obenägen att låta kommendera eder: »framåt marche!» när det ändteligen skulle bära utaf till den der horribla »gamla sängkammaren» som jag icke ville beträda med min minsta fot, fick jag än derföre alla Moguls skatter.» »Schyt!» ropades från alla håll, ty allas nyfikenhet var i hög grad spänd, att få veta huru öfversten tillbringade denna länge omordade natt. Men öfversten fortfor icke med sin berättelse, utan vände sig till fru D. så godt han det kunde, i det mörker som nu nästan totalt var för handen, ty elden i kaminen var längesedan bortdöd, och månan drog sig då och då bakom ett tjockt snömoln, för att dess emellan likväl, så mycket klarare frambryta, men nu var den gömd. »Ja, min bästa fru D.», sade öfversten med en ton som uti sig hade något ovanligt, »skall jag nu verkligen bikta mig för eder och alla dessa andra värda bekanta och vänner, så måste jag tillstå och bekänna, att jag aldrig i min lefnad hade kännt mig sämre till mods, än när jag – med raska steg, superb hållning och under skratt och skämt – följde min värd, som ånyo vägvisade mig till mitt redan kända sofrum.
Enligt hvad Revisorerne inhemta!, har dock, i anledning af vederbörande redogörares hos Kongl. Statskontoret anförda besvär öfver Landshöfdinge-embetets i nämnde län resolution, den 30 December 1848, i fråga om utbetalning af skillnaden, för 10 år räknadt, mellan statsanslaget och hvad deraf blifvit från Landtränteriet utgifvet, Kongl. Statskontoret, jemlikt beslut den 22 Augusti 1849, på anförda skäl, tillagt slottet, ersättning för åren 1843 med 1848, motsvarande skillnaden mellan det belopp, som blifvit från Landtränteriet anordnadt och det slottet enligt stat ägde åtnjuta; kommande, i följd deraf, rättelse i det anmärkta förhållandet för framtiden att äga rum. v — 185 — Koiig-I. Vetenskaps-akademien. Dess räkenskaper, hvilka uti särskilda hufvudböcker lemna redovisning för anslaget till Naturhistoriska Riksmuseum samt för de till insamling och afteckning af Svenska växter m. in. anvisade medel, äro i Kongl. Kammarrätten för båda åren granskade xitan anmärkning. Nedanstående tabeller utvisa förhållandet mellan inkomster och utgifter. år 4849. l:o Naturhistoriska Riksmuseum. »ebet. år 4848. Balans från föregående året: Uppbörd: Statsanslag till aflöning 5 000: Dito till elevers underhåll Dito till samlingarnes vård och förök — Ater för ing: Värdet af inköpta naturalster och inventarier Credit. Balans från föregående året: Afskrifning: Balans till påfölj andr året: De för insamling och afteckning af Svenska växter m. m. anslagna medel. »eliet. år 4948. år 1849. Balans från föregående äret.: — Uppbörd: Statsanslag, för insamling af Svenska växter m. m 800: 800: lönefyllnad för Akademiens Astronom 200. 200: till befordrande af Akademiens fortfarande verksamhet —- 640: Af manufakturmedlen, till arfvode ät en kemist, 600: S:r 1,000: 2,240: Utgifter:
Ad. vidblef sitt förut fattade beslut och godkände voter:s-propos:n. 36 §: n. Utsk:s yttrande i anledn. af BorgareSt:s beslut att uti sisla mom. borde införas orden ”så framt delta kommer att fortfara,” gillades af R. o. Ad. Då Hr Frih. o. Landtm, skulle till Ståndet framställa om det behagade frångå sitt rör:de ordet ''fideicommiss” fattade beslut, anmälte sig Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv., och yttrade: Då jag nästan har anledn. förmoda, att R. o. Ad:s nyss fattade beslut tillkommit genom ett misstag, emedan genom detsamma man skulle alldeles gå miste om den fördel, som genom Utsk:s förslag är åsyftad, nemi. alt icke bevillningen för fideicommisset* skulle kunna åläggas på mer än ett sätt, 19 II. 4° 3i4 Den 20 Januari f. m. hvarjemte äfven genom R. o. Atles beslut bevillningen för fideicommisser skulle betydligen nedsättas; så får jag vördsamt föreslå, alt R. o. Ad. måtte frånträda delta beslut, och således låta den 25 votei :s-propos:n förfalla. Uti första mom. slår det nemi.: ”af fideicommiss af lös och fast egen dom, capital och fordringar skall, då det gifna uppgår lill 3oo r:dr i värde och derutöfver , bevilln. erläggas med sex för hundradet.” I fjerde mom. står det: ”Af fideicommissetoch arfsmedel i lös eller fast egendom, capital och fordringar, som tillfalla andra arfvingar än i rätt uppoch nedstigande led, samt syskon och deras barn, tre procent.” Förhållandet skulle således härigenom blifva del, att bevillningen under alla omständigheter nedsatles från 6 till 3 proc., hvilket likväl ej lärer vara R. o. Ad:s mening.
Men i nästa månad fyller han åtta och tjuge år, och då mannaåldern är inne, följer väl det rätta förståndet med.” ”Nå, hvem har förstånd, om icke Johan – jag tror icke att det endast är de tre åren, han har före Patrik, som gör att ” ”Ts, min dotter, en hustru vet icke om att någon är vettigare än hennes man, helst” – tillade hon med en kort hviskning, som jagade blodet upp på Henriettes kinder – ”helst om det varit sagdt af folk, som icke bättre vetat, att hon hellre tagit en annan än den Gud beskärt henne.” ”Det är tid att ta in, söta frun lilla!” inföll mamsell Debora; och styrande fram emellan svärmodern och sonhustrun, ryckte hon med välment häftighet till sig ett pulfver. ”Hon tar visst miste, min kära Debora! Jag, som icke ser klockan, har bättre reda på tiden – men så har jag också i all min dar gudskelof varit van vid ordning.” ”Minsann, fattas hon icke tio minuter Men det ringer – nu kommer herr Patrik!” Och några minuter sednare var sällskapet i sjukrummet förstärkt med en ung man om tjugufem år, hvilken, med den lugna och trovärdiga hjertligheten hos en person af stilla lynne och stilla vanor, trädde fram till sängen och helsade sin mor genom att kyssa hennes hand, en kärleksgärd, den han alltid visade, när han kom eller gick, eller när han tackade för maten; men man såg nog att det var hvarken mer eller mindre än gossens inöfvade bruk. ”Åh, gudskelof, icke är det någon fara med mamma – det ser jag straxt!” ”Jo, du vet visst, du, hur farligt det är!” svarade den retliga qvinnan, som nu tycktes lika mycket förtreta sig öfver sonens sjelftagna tröstegrunder som nyss öfver svärdotterns sorgbeklagelser. ”Du tror väl att jag kan lefva i evighet! Men du är van att icke tänka en hårsmån framför dig.” ”Se så der ja, skall jag nu råka illa ut för det jag önskar att mamma måtte lefva i evighet eller så länge mamma nånsin orkar och förmår – och hvarför skulle icke det bli länge: mamma har ju icke fyllt femti år ännu?”
Lagerbjelke gjort, anhåller jag tillika få fästa upmärksamheten på en omständighet, deruti jag tror Utsk. har (rädt grundlagen förnära. Sednare delen af punkten handlar om att bolaget skulle blifva befriadt frän bevillning. Enl. grundlagen skall BevillmsUtsk. behandla dylika frågor. Nu bar StatsUtsk. likväl afgjort den frågan utan att, såvidt jag har mig bekant, hafva haft något sammanträde med Bevilln.-slltsk. Jag anser således Utsk. hafva varit oberättigadt att ingå i pröfning och beslut öfver den frågan och yrkar således att sednare delen af denna punkt mätte helt och hållet uteslutas. Frih. Cederström: Då jag ogerna vill förlänga en diskussion, som jag ser icke leda till något praktiskt resultat, skall jag, af samma skäl, som Gr. Lagerbjelke, för sin del anmält, söka afhålla mig från att vederlägga hans yttrande, i dess helhet; fästandes mig blott vid den enda del deraf, hvaruti han besvarat mitt anförande, då han sade, att jag med mindre befogenhet yttrat något om progressiv beskattning. Jag hemställer om icke, derest hela den nu föredragna punkten af Utsk:s betänk, bifölies, man hade fullkomligen proecaverat sig mot hvarje progressiv beskattning; då deremot, genom ett afslag å densammas sednare morn., man icke hade gjort det. Det är blott delta, jag velat svara; sanningen deraf lärer vara för klar, att icke inses. Men hvad genmälen, som än vidare kunna göras, skall jag dock i afseende å denna punkt nu iakttaga tystnad. Ty jag märker tyvärr mer än väl, alt man fruktar det bevillningsfrihet skulle väcka missnöje mot företaget hos menigheten; det lärer af denna anledn. vara fåfängt alt bemöda sig för att få denna, i mitt tycke, ganska billiga förmän bolaget tillskyndad.