Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland riksg.-kont:s skulder finnas, såsom jag har all anledn. att förmoda, inberäknade äfven sådana utgifter, hvilka betalas med de under nästa år och möjligen äfven under 1850 inflytande bevillningsmedel och då borde en sådan summa äfven blifvit upptagen ibland inkomsterne. Jag vill exempelvis nämna en sådan post, uppgående till nära ^ million, som icke blifvit upptagen, nemi. R. St:s anslag till Strömsholms kanalverk. Detta anslag utgår med nära \ million om året och kommer i år icke att betunga kassan med högre belopp, oaktadt det uppföres i kontorets böcker såsom en skuld. Då nu emellertid kontorets böcker icke äro så förda, att man kan bestämdt kontrollera deras uppställning, så är det ett äfventyrlig! företag att göra upp kontorets ställning för de kommande åren utan en alltför noggran kännedom om dels Regeringens planer för företag under dessa år och behofven derför, dels af kontorets tillgångar under dessa är. Denna kännedom måste man ovillkorligen hafva, för att kunna göra upp en så beskaffad kalkyl, som nu blifvit framlaggd. Hvad åter beträffar den närvar, frågan, så är sannerligen kontorets ställning för närvar, icke sådan, att kontoret ovilkorligen behöfver genast anlita bankovinsten. Jag vädjar till Hr Frilen och ordf:n i riksg.-kont., som nu ifrar för att banko - Den 12 Februari f. m. 411 vinsten vid böl jan af året skall aflemnas, huruvida icke den opinion ibland fullmäktige är rådande, att kontoret reder sig under det löpande året med de tillgångar som finnas. Betalningarne äro icke så pressanta, att kontoret icke kan hjelpa sig med det lilla kredjtivet och de tillgångar, som ifrån banken sedermera under året inflyta. Det finnes visserligen en tidpunkt under året, då ställningen af kontoret är mycket kritisk, nemi. de månader, då kontoret icke får påräkna de från banken anvisade medlen, men icke anser jagkontorets ställning vara sådan, att icke kontoret skulle kunna honorera de utgifter som R. St. derpå redan anvisat och derjemte bestrida riksdagskostnaderna.
Beträffande de mindre förmånliga verkningar i sådant afseende, som nu vore att förmoda af Högloft. Stats-Utskottets föreslagna upplåningssysterne, i läll detsamma vunne framgång, tror Banco-Utskottet sig med full öfvertygelse kunna åberopa.de flera, vid Höglofl. Stats-Utskottets Betänkande bifogade särskilda yttranden. X Bankens redan stadgade förtroende; i egna - Dfn 5 Juli. 131 na betydliga tillgångar; i vidden af dess^ rörelse. ligger detta Verks styrka, alt befordra återställandet af en till allmän och enskild fordel varsamt ledande ordning i penningeväsendet: Deruti, satnt uti Bankens eget interesse, att pä allt möjeligt sätt befordra allmänt och enskildt val , såsom en säker grund för dess egen trefnad och förkofran , ligger afven den säkraste borgen, att Banken, pä fördelaktigare vilkor än någon annan Båne-Inrättning, kan meddela de biträden , sorn idoge Medborgare för sina yrkens bestånd hafva af nöden. Banco - Utskottet hyser lika med Högloft. Stats-Utskottet den öfvertygelse, att Sedel-stockens indragning mäste med yttersta försigtighet, och med sä afmatta steg utföras, att, dä man ä ena sidan alltid nalkas mälet, likväl ä den andra, ej mä uppkomma någon våldsam skakning för Näringarna, någon våda för Medborgares välfärd, eller ens någon utsigt till vinst för Capitalisten att skrinlägga dess Sedlar, i väntan på deras hastiga förbättring till Silfvervärde. Banco-Utskottet ingår af sådan anledning fullkomligt uti den af Höglofl.
Dylta svafvelbruk anslagna allmänningar, innefattar Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Stats-Utskottets-Utlåtande N:o 202. 162 §, angående anslaget till National-musei-byggnaden, innefattar Rikets Ständers beslut i enlighet med Stats-Utskottets Utlåtande N:o 180 och Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 221. Stockholm den 26 Oktober 1860. FÖRSLAG till nedanstående §§ i det nya REGLEMENTET för ltlKSGÄLDS-KONTOUET. § 73. Den lånesumma af Tvåhundratretiotvåtusen fyrahundratretiosex R:dr 32 öre, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade för inlösande af de med landsliöfdinge-beställningarne i åtskilliga län åk förenade ackorder, kommer, med iakttagande af den, såsom här nedan förmäles, inedgifna nedsättningen uti Landshöfdingarnes i Wermlands och Calmar län ackords-amorterings-bidrag, att, jemlikt de för sagde län af Kongl. Stats-kontoret utgifna 151 obligationer å 1000 R:dr Banko hvardera, fortfarande liqvideras på det sätt: att, sedan utaf den för hvarje landshöfdinge-beställning, dervid ackord varit fästadt, anslagna lön, sex procent årligen å det ersatta ackords-beloppet, genom Kongl. Stats-kontorets försorg, Stats-TJtshottets Memorial N:» 225. 3 innehållits, inbetalas den sålunda för hvarje år innehållna summan till Riksgäldskontoret eller dess ordres, inom den 1 Juli nästpåföljande är. Härigenom godtgöres den för det lyftade oguldna lånekapitalet. till sist förflutna årets slut. upplupna ränta efter fyra procent årligen, och infrias sä mänga af ofvanberörde obligationer, enligt deras nummer-ordning, som det efter ränteliqviden uppkomna öfverskottet medgifver.
Är Wallins största vetenskapliga afhandling. Bemerkungen über die Sprache der Beduinen. I Zeitschrift d. Deut. morg. Ges. Band. 12. S. E. Georg August Wallins rese-anteckningar. Afdelningen. Långt in på sommaren nödgades jag ligga hemma och vänta på lägenhet till Tyskland. Så stor ock min fröjd var att träffa min scheikh Tantavi och med honom och hans reskamrat De Maison tillbringa de sista 10 dagarne af min långa väntan, kunde dock allt detta ej stilla min oro och otålighet att komma på väg. Denna otålighet minskade äfven till någon del det nöje och den nytta jag annars haft af scheikhens besök hos oss. Han var glad och munter som vanligt och gjorde sig derigenom hos oss, liksom annorstädes, omtyckt af alla. Sjelf tyckte han om vår stad, vårt folk och vårt klimat, hvari han fann likhet med sitt eget lands, och lofvade att det ej skulle bli sista gången han besökte oss. Några dagar före min afresa begaf De Maison sig ut på en liten lustfärd i Finland, under hvilken han tänkte besöka Tammerfors, Tavastehus och möjligen några andra städer och ställen. Ändtligen den 28 juli, sedan den alltid långa skeppartimman en hel vecka blifvit förhalad från ena dagen till den andra, gick jag om aftonen om bord, följd af de mina och af scheikhen, som på Europeiskt vis med ett handslag och en kyss från sina skäggbuskiga läppar, men med sin Arabiska helsning, var den sista som från vår strand önskade mig lycklig resa. Jag kan ej undgå att nämna, det min koran, som jag behållit framme till reslektyr, jemte några andra lösa saker, bland dem min väl fullpackade snusburk, blefvo glömda hemma, hvilket jag ansåg som ett dåligt omen. Den 14 dagar långa resans öfver Östersjön besvärligheter ersattes hos mig af nöjet att vara på sjön, och det var sällan den förekom mig för lång. Fredagen den 11 augusti kommo vi ändtligen fram till Travemünde, ett fridfullt vackert badställe med fri utsigt uppåt Östersjön och åt de vackra bördiga Mecklenburgska och Holsteinska stränderna.
Mits och Kronans både värdighet och fördel blifvit mindre val iakttagna, i fall man bestämt sig för det 3:dje af mig upgifna alternativet, eller att söka nedpruta summan under hvad som blifvit begärdt, helst det härigenom ganska väl kunnat hända, att, i fall Gr. Sparre ej medgifvit en sådan prutning, postverket gått i mistning af de ifrågavide vigtiga machinerna. Då slutligen skillnaden emellan den af Poststyrelsen tillstyrkta summan och den af K. M. beviljade icke var större än 4000 rdr, kan jag icke finna att det ifrågavide beslutet varit af klandervärd beskaffenhet. Sedan jag nu i korthet vidrört de af Utsk. angifna punkterna och, efter mitt förmenande, visat dels att de äro af en underordnad beskaffenhet och dels att omständigheterna åtminstone icke med. någon visshet antyda, att något förbiseende af Rikets sannskyldiga nytta egt rum, så öfverlemnar jag med lugn till R. o. Ad. att besluta i frågan, öfvertygad, att detta beslut kommer att grunda sig på rättvisa och billighet. H. Exc. Hr Frih. Manderström, Ludvig: I likhet med Hr Chefen för FinansDepartitet, hvilken nyss yttrat sig, får äfven jag börja med att förklara, det jag för min del icke finner den ringaste anleda, till missnöje eller klagan öfver det sätt, på hvilket Konst.Utsk. gått till väga i den punkt, som mera personligen rörer Ä2 Den 10 Mars f. m. mig, nemi. den andra. Tvärtom vill jag upriktigt erkänna, att det synes mig, som om Utsk:t, dä det utgått från den synpunkt, som grundat anmärkn., framställt den så lindrigt som möjligt. Konst.* litsle, anser nemi., att anställandet af tvenne, i Meni. till namnen upgifne Norrmän, såsom tjenstemän i UtrikesDepitet, icke skulle stå i öfverensstämmelse med andan af föreskriften i 28 § R.F. Hvad mig beträffar, får jag bekänna, att, i händelse anmärkn. verkligen vore grundad, skulle jag anse åtgärden snarare stå i strid emot bokstafven än emot andan af den åberopade § n.
Har landbo, som afflyttar, ej betalt lega, eller den utskyld eller ränta af hemmanet, som till Kronan eller annan ränteegare utgå bör, och hva/före landbon svara skall, eller häftar han för husröta eller vanhäfd, eller för vanvård eller förskingring af kreatur, redskap eller annat, som jordegaren honom till hemmanets bruk lemnat, håfve jordegaren våld qvarhålla hans gods, som å hemmanet finnes, intill dess han rätt för sig gjort. Stockholm den 27 April 1840. Reservationer. Af Herr Ekholm: ”Då icke någon motionär föreslagit ett så heskaffadt tillägg till 16 Gapitlet Jorda-Balken, som 6 Cap. 29 § Nya Lag-Förslaget innehåller, och Lag-Utskottet, enligt Grundlagens tydliga bestämmelser, icke har rättighet att af eget bevåg föreslå några nya tillägg, om de än skulle föranledas af de ändringar, man i behörig ordning sig företagit, kan jag, ehuru delande respective Utskottets åsigt örn nyttan af ifrågavarande från Nya Lag-Förslaget hemtade stadgande, hvilket, enligt min tanka, efter aualogie redan eger full tillämplighet, likväl icke tillstyrka positiva införandet deraf, hvarigenom i min tanke gränsen för Utskottets verksamhet öfverskrides.” Af Herr Halling, som instämt med Herr Ekholm. Af Herr von Röök, G.: ”Då jag närmare eftertänkt om den öfverläggning, som förevarit den 27 denne månad, angående Herr Justitias-Om - 4 Lag-Utskotlets Betänkande, N\o 40. budsmannens förslag i sin afgifne Berättelse för åi’en 1838 och 1839, rörande förändrande af 16 Capitlet 7 § Jorda-Balken om landbo, som rymmer bort från emottaget hemmans-bruk inom stemmotid och upphäfvande till efterlefnad af 8 § i samma Capitel och Balk, så har jag funnit och är fullkomligt öfvertygad derom, att Höglofl.
De hade sutit samman en vinterkväll framför brasan i Bengts studentrum inne i Lund, i melankoliskt och pausrikt samtal om det, som då låg dem begge så tungt på hjertat. Då hade Bengt sagt, stillsamt och en smula torrt humoristiskt, såsom hans vana var: «Man ska inte ta sig det för när. Jag vet inte, hvarför du tar det så hårdt. Jag tänker som så: vår tur kommer också en gång.» Som han nu satt der, såg han inte ut att vidare hoppas, att äfven hans tur en gång skulle komma, – mediterade Truls. Alla de gamla minnena vaknade ännu en gång upp i Truls vid åsynen af Bengt och systern. Men den stämning, de affödde, var en helt annan än tillförene. Han kände icke längre den försmådde älskarens skam och sveda; bara ett enda stort oupplöst obehag. Tanken på de många sentimentala förtroenden, som han vexlat med Bengt, äcklade honom; och ju längre han betraktade den unga flickan, från hvilken åren redan borttagit all den knoppartade friskhet, hvarmed hon verkat på honom, ju mer sporde han sig, om han också verkligen älskat denna kropp, och ju mer måste han ge ödet rätt, hvilket förhindrat en stor, ohjelplig, lifslång dumhet. Och när denna känslostämning slog om och visade andra sidan, erfor han för den andra unga flicka, som satt der tätt invid honom, något som var så starkt, att han icke längre gat tvifla. Starkt och sammansatt; tacksamhet, glädje, stolthet, lifslust. Han gat ej heller lägga döljsmål på sina känslor för henne: han visade henne öppet alla de små uppmärksamheter, medels hvilka mannen isolerar för sig den ena och enda kvinna, som han vill ha. Och detta, ehuru icke längre bara ett par ögon höllo vakt, nemligen Boels spotska och blanka bruna: Truls visste, att Bengts syster redan från första ögonblicket af deras ankomst medels en instinkt, som kvinnorna i dylika fall ega, – ett spårsinne, luktsinne, som är obestickligt, – hade en medveten förnimmelse af att han och denna andra unga flicka, hade något sig emellan.
Äfven möjligheten att för skjuts-skyldige kunna lätta en jemförelsevis tyngre börda af skjutsningen, äfvensom saknad utsigt för orten till vinnande af andra lättade kommunikationsmedel må dervid skäligen afses. För att vinna ändamålet på det minst kostsamma sätt, anser jag för öfrigt företrädesvis lämpligt, att den enskilda företagsamheten genom Statens medverkan framkallas, sålunda, att diligenseller forvagnsinrättningar kunde för befordran af resande, poster och paketer å vissa väglinier anordnas, med årliga understöd af Postverket och, på grund af vederbörliga kontraktcr, ställas under detta verks inseende och kontroll. Det kan icke lida något tvifvel, att ju genom po8tbefordringetis förbindelse med skjutsen för resande, och med den anordning tillika, att vid skjutsstationerna breflådor för orekommenderade brefs emottagande blefve tillgänglige, den effektiva kostnaden för ifrågavarande anstalt skulle efter hand minskas, under det postintägten genom den lättade brefbefordringen ökades. Af hvad sålunda anfördt blifvit, föranledes jag till den vördsamma hemställan, att Rikets Ständer ville, uti allålande underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla: a) att förnyade föreskrifter måtte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelas om vidtagande af de åtgärder, som i den Sammans.
Formulären för skuldebrefven samt beskaffenheten af bevisen för Bancolån äro detaille-omständigheter, hvilka Utskottet ansett icke vara föremål för de Allmänna Grunderne för lånens utgifvande, utan böra ankomma på Fullmägtige att meddela. Utskottet hänvisar i öfrigt till den förändrade redaction i:a Puncten af Utskottets förra förslag erhållit. Vid 2:dra Puncten är anmärkt: att dels af Egendomens Taxeringsvärde vore för lågt belopp såsom Maximum för lån, Rtan att minst hälften eller eller §• af värdet borde Lunna erhållas, dels ock att 1829 eller sista årets Taxeringsvärde, såsom tillförlitligare, borde tagas till grund för beräkningen, äfven på det låntagarne måtte kunna undvika, att hos K. M:ts Bef:h:de begära bevis öfver de af flere års Pröfnings-Committe'er åsatte Egendomsvärden: att lånen borde nedsätta; till \ af värdet: « att Beta n kander], N:o 4t5.
Skrifvelse, X 3 s 212—2i4* Armeens Befals-Expedition, om Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 182. >4 Armeens Civil-Expedilion * om Särsk. Ut» skottets Betänkande, XI s i3i. •— Befäl, om reglering af lönevilkoren föl4 indelade, StatsUtskottets Betänkande, IV 2 s 1442—- i444» bif. af BorgareStåndet, IX s 4*4» af PresteStåndet, IX s t\i3, af BondeStåndet, IX s 427> af Adeln, IX s 438» Arnell, Landshöfding, uppburit 5ooo R:dr ti il Spannemåls inköp, II s 852 — 854* StatsUtskottets Betänkande deröfver, IV 2 s J077, 1078, bil. af PresteStåndet, IX s 345, af BorgareStåndet, IX s 35o, af Adeln, IX s 366. Arosenius, C., erhållit lån till inrättande af en normal Klädesfabrik, II s 549“J—55r. Arrende-Spannmålens utgörande från Kungs» gårdar, om Konungens nåd. Utskottets Utlåtande, IV 5 s 198—‘ ig3, återremit. af Borgare-Ståndet, IX s 1129, bif. af BondeStåndet, IX S li33,afPre* steStåndet, IX s 1147 * återremit. af Adeln, IX s 1156, Förnyadt Utlåtande, IV 6 s 204—208, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3 s 257, bil* af PresteStåndet, IX. 3 s 261, af Adeln, IX 3 s 287, Underd. Skrifvelse, X 3, s 23—-26» Riksdags-Beslutet, §. 23.
Ulöfuingen af ifrågavarande handelsfrihet, som ej saknar likartade exempel inom andra län, fastän der ej grundade på särskilda privilegier, är, i anseende till de sju häradernes svaga och inskränkta samt för folkstockens underhållande otillräckliga jordbruk, ett nödvändigt vilkor för allmogens 23 bestånd och derjemte ett verksamt medel till det välstånd, som ofta visar sig både inom de orter, hvilkas invånare begagna gårdfarihandelsrättigheten, och ibland de orters invånare, som numera lemna denna rättighet obegagnad, sysselsättande sig hemma med tillverkning af väfnader och förfärdigande af andra föremål för gårdfarihandeln; och gäller detta sednare i synnerhet om det stora och folkrika Marks härad, hvarest hufvuddelen af väfnaderna tillverkas med mycken flit och en skicklighet, som förtjenar all uppmuntran. Gårdfarihandeln i och för sig sjelf, fastän underkastad äfventyr oell förluster, inbringar visserligen ännu, oberäknadt den vinst förläggare och tillverkare åtnjuta, en ungefärlig inkomst af 50 å 60,000 R:dr om året. Handtverkerier på landet. Enligt den till Kongl. Commerce-Collegium för sista året af detta qvinqvennium, eller för år 1846, ingifne Berättelse, funnos samma år på landsbygden 209 skräddare, 218 skomakare, 64 snickare, 96 smeder, 49 murare, 18 garfvare och 12 glasmästare; hvarförutan 31 personer der arbetade på egen hand i andra handtverksyrken; och begagnades af afla dessa tillhopa 451 lärlingar. Antalet af handtverkare och deras lärlingar har således under detta qvinqvennium betydligen ökats. Undantagande de betydligare binäringarne inom södra delen af länet, har det icke varit möjligt att med tillförlitlighet utröna den ungefärliga inkomst, de öfriga årligen lemnat, emedan uppgifter härom i allmänhet saknas och svårligen stå alt erhålla. Dock har väfnadsindustrien synbart tilltagit.
Min afsigt är icke att ingå i den, utom min synkrets liggande frågan, huruvida Sveriges sjöförsvar ändamålsenligare organiseras förmedelst seglande eller roende fartyg. Visserligen återgå mina minnen äfven till den tid, som Gr. Björnstjerna omnämnt, och ehuru de, hvad angår de sednare, å hvilka jag gjort tjenst, icke framstå i någon angenäm dager, vill jag dock vara opartisk. Jag ber endast att få yttra den öfvertygelsen, att R. St., om de göra anspråk på den rätt, alt så specielt bestämma anslagen och vilja utöfva densamma, i fall den tillhör dem, skola genom ett sådant tillvägagående föranleda de största olägenheter. Det är alldeles omöjligt, att någon gren af Rikets förvaltning kan ändamålsenligt ordnas, örn R. St. lägga sig uti dess detaljer, och, hvad särskildt beträffar denna, att den kan på tjenligaste sätt ordnas, om ej de till K. M:s nåd. bepröfvande öfverlemna, att efter omständigheternas kraf, till det ena eller andra vapnet, använda de medel, som af dem kunna anslås. Afven måste jag för min del anse förderfligt, att sådana frågor utgöra öfverläggningsämnen i så talrika församlingar, i hvilka väl några få personer finnas, som hafva insigt i saken, mön der den stora mängden saknar denna insigt. Jag tror, alt vi finna oss bäst dervid att öfverlemna sädane frågor åt Regeringen. Ilr Virgin: Jag hade verkligen önskat, att icke behöfva beträda fältet för försvaret af någoldera af de båda vapnen, ulan hade jag hufvudsakligen velat fästa mig vid den princip, som, med 326 Den 23 October. bestämd förkärlek för den lilla flottan, uttalar sig i Utsk:s betänk.; men då i förslberörde ämne så mycket bär blifvit taladt, så utber äfven jag mig alt också få yttra några ord. Af en värd ledamot, min granne, har, i motsats mot hvad Gr. Björnstjerna anfört, bär blifvit ytlradt, att det vore just sedan vi förlorat Finland, som vi vore i behof af en skärgårdsflotta; jag tror ej detta vara förhållandet.
Detta hafva flere talare vederlagt dermed, att samma makt förmyndaren har att afhålla qvinnan från anmälan om sin önskan att blifva myndig, samma makt har han att hålla qvinnan omyndig afven om K. M:s Propos. antages. Det tredje skälet är, att det vore besvärligt för qvinnan att begära prot.-utdr. öfver sin anmälan om myndighet. Jag kan icke inse, att detta kan för henne medföra något besvär, som är värdt att tala om. De som försvara Utskis förslag hafva tillvitats att begagna fraser. Jag kan icke finna annat än att fraserne stå på deras sida, som försvara K. M:s Propos. Man har sagt, att qvinnan icke borde behandlas som en slaf utan hon borde tillerkännas menskliga rättigheter. Ar väl detta icke en fras? Kan man säga att qvinnan behandlas som en slaf, nekas menskliga rättigheter, då man medgifver henne att, när hon vill, vid en viss ålder blifva myndig. Man har äfven sagt, att den K. Proposin vore ett af de Iiberalaste K. M. någonsin afgifvit och med dessa ord vill man framställa sig såsom en ultra liberal. Jag påstår, att förfäktarne af Utskis förslag äro liberalare än försvararne af K. M:s Propos., ty det kan icke förnekas att vid jemförelse emellan 2:ne lagförslag måste det vara liberalt, som tillåter den person lagen rörer sjelf få hafva ett ord med i laget. LagUtskis förslag säger till qvinnan: Du får blifva myndig, om Du så vill, men det K. Förslaget är nog illiberalt att säga, Du skall blifva myndig antingen Du vill deteller icke. Hr Hjerta har sagt, att alla qvinnor han talat med önskat att blifva myndiga. Jag har deremot icke en sådan erfarenhet, men jag drager dock häraf icke någon slutsats om frågan i sin allmänlighet. Jag anser Utskis förslag i alla afsiden äga företräde och yrkar alltså bifall dertill. Hr Cederschiöld, Fredr. Aug.: Då den siste talaren började sin oration, hade jag ernat att upfylla hans mening, men efter afhörandet af hans definition på liberalism afstod jag derifrån.
Memorial, angående förhöjning i Post-taxan, och från Hedervärda Bonde-Ståndet, genom Protocolls Utdrag af nyssnämnde dato, ofverlemnade Jonas Jonssons från Södermanland Memorial, rörande Post-taxan$ förhöjning med 35 procent, till postförings-legans päökande , har Bevillnings-Utskottet ansett någon tillökning' i nu varande Post-taxa icke lämplig, samt att , då Postförarne i allmänhet erhållit betydliga förrnoner och rättigheter, påökning i Post-skjuts legan icke eller är billig; utan att alltså den nu varande Post - Taxan bör oförändrad bibehållas. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen understäldt. Stockholm den 1 Ju» li 1815* På Höglofl. Riddersk. På Hö-gv. Prest-Sjån och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar C ari Stellan Mörner. Olof Bjurbäck. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Nils Limnelius. Joli. Magn. Wessing, Henr. Christ. Zaar. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli. Hdgvörd. Prest-Ståndet den 2 Vällofl. Borgare-StSndet den 5 _ Hederv, Bonde-Ståwdec den 2 Riksens Höglofl. Ständer s Stats-Utskotts Betänkande, angående Löfås Silf Den 2 Juli. 36 3 Silfververk i Skedvi Socken och Kopparbergs Län. Ibland