Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag står ju midt ibland det aktningsvärda Stånd, som fordom fästade en allmän uppmuntrande uppmärksamhet vid den Svenska Argus, och sorn så ofta visat ett lika varmt interesse för alla slag af Fäderneslandets ära, den måtte nu sökas med lysande vapenbragder, eller med snillets och forskningens stilla mödor? och stolt är jag deröfver, att äga den glada visshet, att närvarande medlemmar af Rikets första Stånd icke 480 Den 19 April. blott ärft sina Förfäders namn, utan äfven sina Förfäders tänkesättJag kan således med lugn tillförsigt begifva mig till framställningen af mitt ämne. Då Riksens Ständer, år 1809, gjorde Tryckfriheten i Sverige till en grundlag , nämnde de uttryckligen, att intet hinder måtte läggas i vägen för Tidningars och periodiska skrifters utgifvande, och då, vid Riksdagen i Orebro, 1812, man insåg nödvändigheten af att sätta Regeringen i tillfälle att känna dylika skrifters utgifvare, upprepades å nyo samina liberala grundsats, att dock hvarje välkänd medborgares frihet till dylika företag icke måtte stängas eller försvåras. Skälet tili denna bestämning är äfven tydligt t Tryckfrihets förordningen, af år IX 10, angifvet, nemligen att detta är den lättaste och genaste väg att väcka allmänna uppmärksamheten och småningom sprida kunskaper och kännedom af vigtiga sanningar kring landet. Sannt är det äfven att bland en nation, der, till följe af flera sammanstötande omständigheter, hägen för intellectuel sysselsättning och ett djupare begrundande på långt när icke är allmän, der är äfven utgifvandet af Tidningar och Journaler af vigt, och såsom sådant har det äfven olver allt varit ansedt. Ty den som icke finner sig disponerad för läsningen af en bok. för denihärdigare sysselsättningen med ett större verk s använder dock gerna en Ijerdedels timma till genomögnandet af en Tidning, hvartill ännu mera - II. Dm 19 April. ra det periodiska och postdagliga framträdandet uppmuntrar.
Man får väl lof erkänna den icke annat är, än en Skola, och att ynglingar i allmänhet, som vid 16 oh 17 års ålder lemna studierna, icke i allmänhet kunnat mera inhämta, än de första grunderna i vetenskaperne; att det således varit ett fel hos tidslynnet och de politiska inrättningarne, att dessa första grunder ansetts tillräckliga. Hvad allmänt tillfälle finnes ännu i 352 Ben 25 Augusti e, m, tlag på läsning i större tactiska oell strategiska afhandjingar, hvaruti efter de sednare krigen, så förträffliga verk utkommit i Frankrike och Tyskland; och det här i Stockholm, der vi aga en KrigsVetenskapsAcademie, som väl äger ett godt förråd gamla milifairböcker, men icke medel att ens underhålla rummen att uppställa dem uti. Alla större militairverk äro naturligtvis otjenliga att begagna vid Carlberg, der egentligen endast Skolböcker fordras; men med den der lagda grund, och det småningom mer mognande förståndet, kan den vettgirige sjelf inhämta vidsträcktare rnilitaira kunskaper om honom lemnäs tillgång på goda verk; och numera lärer sådana kunskaper icke anses farliga hos det lägre befälet. Undergifvenhet och lydnad för förmän, skola alltid såsom fordom i Rom och Grekland underhållasgenom ensträng ochoblidkeligdiscipline, men när den förslappas, vare sig af veklighet, eller ett hos folket missförstådt nit, för de lydandes sanna fördel, kan den af intet ersättas, utan någon gång af fanatismen. Det Höglofl ige Utskottet, som ganska utförligt behjndlat detta ämne, slutar sitt Betänkande med att tillstyrka Riksens Ständer ingå till Kongl. Maj;t med en underdånig anhållan, att Militair y erket i hela dejf vidd och om fattning, måtte af sakkånnare undersökas, hvarefter de ock ägde yttra sig om beskaffenheten af den till militairers egentliga yrke förberedande undervisningen och till densammas fulländande, nödige militair-läroanstalter, samt att Kongl. M*j:t
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 6. att på de ställen, der skjutsningen vore upplåten på entreprenad, legan skulle, så länge de då upprättade entreprenad-kontrakten fortfore, utgöra i stad 1 R:dr 20 öre och på landet 1 R:dr; att, vid utrop på auktion för nya skjuts-entreprenaders inrättande, sistnämnda belopp, 1 R:dr 20 öre i stad och 1 R:dr på landet, likaledes bestämdes såsom den lega, som entreprenör erhölle rättighet att. af de resande uppbära; men att då mera än ett anbud gjordes, denna utropssumma kunde nedsättas med 10 öre, och om vidare flera täflade, med ytterligare 10 öre, hvarunder någon nedsättning icke finge ega rum; att de skjutsskyldige, som icke med öfriga skjutslaget deltoge i öfverenskommelse om entreprenad, skulle sjelfve bestrida den dem åliggande skjutsning i vanlig tur, och derför åtnjuta den här ofvan omförmälda lega af 1 R:dr i stad och 80 öre på landet; hvaremot skilnaden emellan denna lega och det högre legobelopp, som vid stationen erlades, skulle för den af bemälde skjutsskyldige utgjorda skjutsen tillfalla entreprenören; hvarjemte i sammanhang dermed och i ändamål att bereda lättnad för åvägabringandet af entreprenader för skjutsningsbestyret, Kongl. Majit i särskildt
M:s nåd. skrifvelse till R. St., ang:de tillökning af lånebidraget till Manuf. disconten, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. K. M:s ofvannämnda nåd. skrifvelse. Hr af Billbergh: Jag förnyar min anhållan, att Hr Oxehufvuds reservation må varda contrapropos. Jag har visst hört, att fråga varit om antagande till contrapropos. af K. M:s proposm; men jag tror icke, att denna fråga ännu blifvit afgjord. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att, uppå af H. Ex. i vederbörlig ordning gjord propos., beslut af R. o. Ad. blifvit fattadt, att contraproposm skulle innehålla bifall till K. M:s nåd. skrifvelse i ämnet. Dervid hade vid tillfället ingen erinran blifvit gjord eller votering begärd, hvarföre ock beslutet icke kunde af någon upprifvas. Den nyss upplästa voter:spropos:n blef derefter af R. o. Åd. godkänd. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 17. Nej — 19. Hr Hjärne: Jag ber att få min reservation emot det fattade beslutet i prot. antecknad. Jag anser nemi., att den elfect, som visat sig af det creditiv, som hittills funnits till näringarnas understöd, innefattar bevis derför, att någon tillökning i detta creditiv icke behöfves för fabrikernas befrämjande. Jag anser altså, att man icke bort bevilja ytterligare creditiv till ett ändamål, som kan vinnas utan denna statens uppoffring, då så många behof finnas, för hvilka medel icke äro att tillgå. Hr Dalman: Då R. o. Ad. fattade sitt beslut om silfverutvcxlingen, beslöts jemväl, att intet ytterligare crcditiv på Banken måtte beviljas. Jag anser det nu tagna beslutet bestämdt strida emot det förra och reserverar mig altså deremot. Den S Januari. StatsUtskrs d. 3 dennes på bordet lagda berättelse
Beträffande förtullningen af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån komna fartyg, skall iakttagas: l:o att, derest fartyget alldeles förolyckats eller så skadats, att varorna icke kunna, för befordrande till destinations-orten, åter intagas, eller om dessa till Större eller mindre del finnas så sköskadade, att de till vidare försändning icke utan äfventyr kunna användas, godsegare eller dess ombud må ega att godset i den stapelstad, dit det beqvämligast må kunna föras, eller, om dess beskaffenhet icke medgifver sådan transport, å landet i slrandnings-orten, efter föregången kungörelse, genom offentlig auktion i vederbörlig ordning låta försälja; 2:o att för detta ändamål laga besigtning å godset, så fort ske kan, bör anställas, då strandningen skett inom stads område, af Magistratsperson, och i annat fall af Kronofogden i orten eller annan behörig Kronobetjent, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, och i närvaro af vederbörande Tullkammare-föreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtnings-åtgärden kontrollera, och, om fog till anmärkning icke förekommer, å besigtnings-instrumentet, som ej edsvurne förrättningsmän äro pligtige att, der så äskas, med ed fästa, anteckna sitt godkännande; 3:o att minst en månads tid må bestämmas för auktionens hållande, efter derom af Kongl. Majrts Befallningshafvande i länet utfärdad kungörelse; dock, om någon vara befinnes så skadad, att, utan äfventyr af dess förderfvande, något längre uppskof med försäljningen icke kan ega rum, må denna, så snart kungörelse derom i strandningsortens och närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-instrumentet, vid slik händelse, meddelas intyg så G08 Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
IV:o 14. smittosamma sjukdomar, hafva Motionairerne yrkat, att den allmogen i Marks, Wedens, Bollebygds, Ås, Gäseneds, Kinds och Redevägs Härader samt städerne Borås och Ulricehamn medgifne rättighet lill gårdfarihandels idkande måtte i allo upphäfvas. I ämnet hafva inom Val lo fl, Borgare-Ståndet sig yttrat: 1:0 Herr Rydin, hvilken icke kunnat inse, att gårdfariliandeln grundar sig på privilegier, utan skall den bestå endast i döfvande af den rättighet, som hvarje Svensk medborgare eger, alt fritt afyttra sina slöjdealsler. Om missbruk egde rum, borde de förekom mas, men skäl borde deraf icke hemtas att qväfva industrien i en landsort, hvilken deraf vinner sin utkomst. Beträffande städerne Borås och Ulricehamn egde desse, så vidt talaren bade sig bekant, icke några företrädesrättigheter framför öfrige Svenska städer. 2:0 Herr Leffler, sorn anmärkt att frågan borde åtskiljas i tyå delar, deraf den ena afsåge den åt städerne Ulricehamn och Borås upplåtne frihet att utskicka handelsdrängar, och den andra allmogens handelsrättigheter, Den förra borde afskaffas, sedan alla föreskrifter mot missbruken dermed visat sig overksamma; hvaremot allmogens rättigheter icke borde indragas, om icke all slags härmed jemförlig handel inom andra provincer skulle upphöra, 3:o Herr Rubin, som fästat uppmärksamhet derå, att handlande i förenämnde städer skola ega att nedsätta sig i andra städer, utan åliggande alt deltaga i borgerliga .utskylder. Till Hedery, Bonde-Ståndet har Riksdagsfullraägtigen Anders Danielsson den 21 och 21\ nasti. April iogifvit två serskilda memorial, deri han, med åberopande af enahanda skäl, som i föregående Riksdagars Protocoll, vid frågans behandling, finnas upptagne för handelsfrihetens bibehållande, yrkat dess ytterligare fortfarande.
Maj:ts proposition upptoge, borde den deruti uppgifna årliga maximisumma af 9,000,000 R:dr jemväl i samma förhållande minskas, helst, i annat fall, Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, angående beloppet af både de för meranämnde företag anslagna medel och den förestående upplåningen komme att kringgås; samt att, i betraktande af den nuvarande allmänna penninge-ställningen och räntans i de flesta länder till ovanlig höjd stegrade belopp, det syntes i ekonomiskt och financielt hänseende välbetänkt, att för närvarande icke föranleda större upplåning, än behofvet egentligen fordrade. Till besvarande af de erhållna återremisserna, för Stats-Utskottet erinra, hurusom Rikets Ständer, uti sin, angående anvisandet af de för Statens jernvägs-byggnader eller stambanornas anläggning under innevarande riksdag beviljade anslag, aflåtna underdåniga skrifvelse af den 16 nästlidne September, förbehållit sig att »i afseende på sättet och ordningen för dessa medels utbetalning meddela närmare föreskrifter. » Rikets Ständer kunna således ingalunda anses vara, genom sina förut rörande ifrågavarande anslags belopp fattade beslut, förhindrade att afgöra och bestämma i hvilken ordning eller i hvad mån den beviljade anslags-summan skall ut - Ståts-UtskottetsMemorial M 15ft. 3 betalas. Enligt hvad Utskottet i det återremitterade Utlåtandet förklarat, har Utskottet ansett sig böra framställa det förslag, hvarom nu ur fråga, på det att, genom ett visst på förhand angifvet belopp, hvilket de under hvartdera af åren 1858 och 1859 förestående utbetalningarne utaf meranämnde anslag icke skulle få öfverstiga. Fullmäktige
Domstolens fleste l.edgmöter dels gäldenär, — bvars eg^-rd»"! blifvit till borgenärer i gsträctd, ej gnnarlunda börg frän besättning varg Iri, än intilldess sädan slutlig dom i (loncursen fallit, att bestämdt blifvit, buru vidg ds bsvskade fordringarne vunnit fastställelse till betalning ocli derigenom -visat sig, i bvgd man de kunna med gfträdde tillgänggr gäldgs; skolgnde gäldenär jemväl vara /öozrg'/. Mzr/ r^ /v^rr/f^zr /'z o/-o^z'rzozz, 6g.
Mannerstedt förebar sin ovana under de senare åren att dansa; men egentliga orsaken var, att han fruktade göra sin drägt, och derigenom sig sjelf, till ett åtlöje för de hjertlösa åskådarne, hvilka troligen skulle hafva känt en viss, oemotståndlig retning i läpparne, vid åsynen af de något korta benkläderna och den snäfva fracken. Men att hafva en annan vilja än kommerserådets, dugde icke, då man hvarje lördag emottag sin trea banko, och dessutom var inbjuden till alla söndagsmiddagar. ”Han skall dansa, min vän,” återtog grossören med sin blidaste ton, ehuru med ett uttryck, som icke tålde invändningar; men då han varseblef, att Mannerstedt hade den oerhörda djerfheten att, med en förnyad höflig bugning och ett icke omärkligt skakande på hufvudet, bereda sig till ett nytt nekande, ropade kommerserådet hastigt på sin dotter, hvilken just nu slutade valsen med kaptenen. Rosa kom vänlig och glad till sin far, då denne yttrade: ”Hvilken dans är du ledig härnäst?” Rosa besinnade sig litet. ”Femte valsen, pappa lilla,” svarade hon. ”Godt,” yttrade kommerserådet; ”herr Mannerstedt bjuder upp dig till den. – Och härvid gick den dryge mannen vidare, utan att bevärdiga ynglingens lågande kinder och nedslagna öga med en enda blick.
Utgående från denna synpunkt, trodde Utskottet, att Fullmägtige i sistnämnde Verk jemväl borde, på sätt under de senare Riksdagarne, i afseende på Banco-fullmägtige, iagttagits, förvandlas från en egentligen allenast inspecterande till en förvaltande myndighet. Enligt Utskottets afgifna och af Riks-Stånden dels redan godkända, dels nu återremitterade förslag, komma Fullmägtige också att i flerfaldiga hänseenden erhålla en ökad verkningskrets och elt ökadt Bilt. till R. St. a Stais - Utslottets Utlåtande , N‘.o 58 y. inflytande pä ärendenas behandling. Något enda fall, der Fullmägtiges hittills egande myndighet blifvit inskränkt eller minskad, kan deremot icke uppgifvas. Lika litet torde någon enda föreskrift i Utskottets förslag kunna anföras, hvarigenom de Verkets tjenstemän förut tillhörande serskilda göromål blifvit på Fullmäktige öfverflyttade. Till stöd för hvad Utskottet nu yttrat, anser Utskottet sig böra erinra, alt, då, i afseende på RiksgäldsGontoirets förvaltning, förut utfärdade Reglementen hufvudsakligen endast innehållit för Fullniäglige inskränkande eller negativa bestämmelser, hvaremot detta Verks förvaltning varit uttryckligen uppdragen ål Commissarierne,så hafva Fullmägtige numera erhållit eu bestämd rättighet att äfven i delta häseende vidtaga de åtgärder, sorn Verkets säkerhet och förmon kunna påkalla. Vidare hafva Fullmägtige blifvit befriade från den dem ålagda skyldighet att i snart sagdt livart enda förekommande mål inhemta Commissariatets yttrande.
Fougt, de öfrige Revisorerne, med fästad uppmärksamhet på i4- §■ Riksdags ordningen, som betager en Riksdagsman för Stockholms Stad Rättigheten att taga Fullmagt för annan Stad, väl ansedt det vara närmast enligt med denna grundsats, att en Borgare i Stockholm ej borde kunna väljas af annor Stad till Fullmäglig å Borgare-Stån« Banco-Utskottets Betänkanden. 67 dets vagnar vid någon förrättning, som af Rikets Ständers Representanter besörjes; men likväl, då något uttryckligt stadgande i denna del icke vore gifvet, funnit sig då icke böra eller ku<nna ogilla den företedda Fullmagten, utan endast velat anmärka förhållandet till den åtgärd, sorn Rikets Ständer vid en blifvande Riksdag tilläfventyrs för framtiden kunde finna nödig och lämplig. I enlighet med Rikets Ständers BancoRevisorers häröfver yttrade tanka , finner Banco-Utskottet, äfven för dess del, att, dä det är utom ali fräga, enligt 14 §. Riksdags-Ordningen, att en Borgare i Stockholm icke 'är valbar till Riksdags - Fullmtigtig för Städer af en lägre dass; och 70 §.
Men utom dessa varf finnas vid Länets kuster, synnerligast i Södra Möre och Stranda härader, flera andra ställen, der allmogen tid efter annan bygger eller låter bygga fartyg, vanligen af 30 till 50 lästers drägtighet. Fartygen byggas uteslutande på kravel af ek och furu. Med ett af de i trakten af Döderhultsvik nybyggda fartyg företer sig det egna förhållande, att allt det dertill använda virke blifvit i en inom Mörlunda socken, tre mil från stranden belägen skog apteradt och till den Önskade formen lösligt sammanfogadt, hvarefter fartygets söndertagna delar transporterats till stranden, der de på kort tid åter blifvit inpassade och sammanbundne. Detta försök lärer utfallit fullkomligt tillfredsställande och ledt till betydliga besparingar af arbetsoch forslingskostnader. På landet och i köpingarne i Länet ägdes år 1850 fartyg och större båtar, af 5 läster och derutöfver, till följande antal och lästetal, nemligen: Till utrikes sjöfart begagnade. Till inrikes sjöfart begagnade. Summa. Antal fartyg. Lästetal. Antal fartyg. Lästetal. Antal fartyg. Lästetal. Allmoge och landtman ägde .. Idkarne af denna handel hade för rörelsens drifvande en betjening af 21 personer och erlade tillsammans en bevillning af 237 R:dr 16 sk B:ko. I köpingarne var samma år antalet af handlande 56 samt af deras betjening 33, och bevillningen uppgick till 222 R:dr 24 sk. Endast få personer hafva enligt 1846 års Fabriksoch Handtverksordning förvärfvat sig rätt att på landet inom detta Län hålla ordentliga verkstäder, för alt, med biträde af gesäller eller lärlingar, till salu åstadkom ma handtverksvaror; de verkstäder af sådan beskaffenhet, som år 1850 funnos, voro: Glasmästare-verkstäder 1. Kakelugnsmaka re-verkstäder ... 2. Målare» ... 1. Skomakare» ... 1. Skräddare» ... 3. Antalet af så kallade Gerningsmän i nedannämnde yrken var samma år följande: Kakelugnsmakare . 2.
»Det hjelper alltid på afsättningen när herr Zimmermann kommer. I fjol sålde jag inte ett enda exemplar.» William köpte ett exemplar af moderns Resebilder och de gingo vidare hän emot badhusparken. »Jo, ni är mig en fin liten fröken», sade han då de kommit utan hörhåll. Hon brast i skratt. Hon hade alltifrån början låtsat som om hon utmärkt väl kände till William Zimmermanns literära produktion. »Hvad vill ni jag skulle säga? Jag vet ju hur fåfänga herrar författare äro.» »Än sen? Hvem har bedt er fjeska för min fåfänga?» »Det roade mig nu.» »Och man ska’ göra allt hvad som roar en?» »Ja.» »Det ska’ jag komma ihåg.» De satte sig på en soffa midtför springvattnet med guldbollarne; han frågade henne om hon läst moderns bok. »Ja, naturligtvis.» »På samma sätt som ni hade läst min?» Hon skrattade; men svarade icke. »Jag köpte denhär för att ge er den; men om ni redan läst den så ...» han räckte den till hälften fram och hon tog emot den med en liten nick och ett ogeneradt, skrattsjukt ögonkast som tycktes säga: herregud, kan ni inte förstå att jag ljuger! Men ser ni jag är inte rädd för att tillstå det. William hade efterhand kommit att vänja sig till fröken Hagbergs sällskap så att han numera knappast kunde undvara det. Han skämtade sjelf deröfver: »Man kan vänja sig till det otroligaste», sade han till henne med en blick som just sade motsatsen och som hon mycket väl senterade. Hon hade nemligen också hunnit att vänja sig till hans jargong och hon uppfattade nu allt hvad han sade just på rätta sättet – »psykologiskt, inte efter orden. Hvem frågar efter orden? Orden äro till för att dölja tankarne». Detta gaf William en frihet att tumla sig med paradoxer, som han sjelf ansåg vara grunden till det välbehag han kände i hennes sällskap. Hon å sin sida blef också dag efter dag mera intresserad af denna lek med ord, detta ständiga fäktande, som fick sin spänning deraf att hon aldrig visste hvad han menade, endast att han icke menade just det, som han sade.
Actuarie i Kongl. Krig5-Coll, Tram - i«;4 Den z Julik. Lit. c. Transumt af Rongl. Brefwer till Rrigskollegium, rörande Bcklädnings-Statcrne tor Marlwade och Indelrs Infanteriet m. m. af den 6 Vcrober 1779. Beträffande de d proCent, som hittils warit R-'gements-Chefs och Regements-O.wartermästarcn bestädde för upphandlmgarne a Kläde ochBoy, och hwarom I underdånig förfrågan gjordt; sa ehuru Wi äga anledning att de samma borttaga, sedan förbemalte Embetsmäns wilker genom deras förhöjde löner blifwit ansenligen förbättrade, wele wi toch l afseende derpä arc en stor del af detze Officerare för deras innehafwande Beställningar och dermed följande förmåner erlagt accorder i Nader tillåta, att dessa proCent af nyssnämde upphandlingar mä deni bestäs sä länge de innehafwa nämde sysslor, mid de Regemcnter de nu stä, eller intill bess Wi om sältet till upphandlmgarne och Regementernes Beklädning widlaga någon annan författning. 6081^ k. 6. v. Larlsson. Rätteligen transumeradt intygar LtriUIisclc. Actuarie i K. Ärigs-Coll. Lik. v. Den z Julikioz; Lik. v. undertecknade Compagnie-Chefer wid Kongl. Majus Götha Gardes Regemente stadfäste härmedelst för oss och wäre efterträdare:
R;dr och 1000 Rfdr allt R:co, dels beslöts: ad att alla dessa sedelsorler, äfvensom redan utelöpande Transporlsedlar, inoch utvexlas, så länge de icke äro förslitne och då först afpiickas och ann ullerås; bd att de, vid utfärdandet, bokföras till nummer och datum, på sätt 1111 tillgår med transportscdlarne; c) att alla sedlar, till och med å 6 R:dr 3a sk. B:co, anses för sinå sedlar och såsom sådana bokföras; dd att åt Banco-Styrelsen öfverlemnns att, så fort sig göra låter, använda hvitt hamp-papper lill alla Bankens sedlar; och ed att ändamålsenliga stadganden härom i [reglementet intagas, och 4:0 Utskottets hemställan, att den i i83o års Banco-Reglemente meddelade föreskrift, i ändamål att befordra Koppar-skiljemyntssedlars utspridande, bör utur det nya Reglementet uteslutas, bifölls.- 7a Trot. Ut Jr. J, i Maji i33S. Från Hedervärda Bonde*StÅndlt. S. D. Nu Föredrogs till slutlig handläggning 13 ev ill n in gsUtskott et s Memorial N:o 63, i anledning af Bonde-Ståndets ålerremiss på Bevillnings-Utskollets Betänkande N:o 5;6, nied förslag till Bevilloings-summans fördelning. Ståndet fann för godt, alt gilla hvad Be villnings-Utskottet tillstyrkt, utom i hvad rörer 5:te punkten, eller frågan angående Husbehofs-brännerimedlen.
Boye icke vilja afstå från sin anhållan om votering, så önskade jag, att Hr Hegardts förslag måtte blifva contrapropos., sedan Hr Gr. o. Landtm, medelst framställd propos. utrönt, huruvida Ståndet bifaller Hr Cederschjölds förslag, hvilket troligen afslås; men skulle man önska detsammas antagande, blir det nödvändigt, att votera om contrapropos:n. Frih. Boye: I anledn. af en värd ledamot, Gr. Cronhjelms erinran får jag påminna derom, att jag icke begärt propos. på Hr v. Troils framställning, utan jag har på de af liciom anförda skäl begärt bifall till.,Utsk:s redactionsförslag. '..g får förklara, att det är just derföre, att jag uppfattat Hr Hegardts förslag riktigt, som jag icke är nöjd med detsamma; men vill han efter orden: Bankens credit, tillägga: ”och näringarnas säkerhet,” skall jag vara nöjd med förslaget. Den i5 Juli f. m. 2o5 lii* Rosenblad: Jag har icke haft tillfälle att afhöra alla de redactionsförslag som här förekommit; men jag anselHr Hegardts förslag vara så fullkomligt axiomatiskt, att jag icke anser mig kunna godkänna hvarken något mer eller mindre, än hvad det innefattar. Gr. Cronhjelm: Jemte det jag till alla delar instämmer med den siste värde talaren, får jag till den talare, som näst före honom yttrade sig, hemställa, om det kan vara hans mening att, om Bankens credit, såsom den yttersta utvägen, påfordrar silfverköp, vilja riskera Bankens credit för den fixa ide, som ligger till grund för hans åsigt. Jag linner Ilr Hegardts förslag bättre än Utsk:s, och tillstyrker således det förras antagande. Åtskilliga hördes yrka proposition. Frih. Ehrenborgh: Jag skulle önska, att Hr v. Troil, som med sin vanliga förmåga och logiska redighet vid detta tillfälle så öfvertygande talat till Frill. Boye, ville tillkännagifva, huruvida äfven han gillar Hr Hegardts förslag, derigenom jag tror, att Ilr Frih. skall blifva lugnad.