Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf har den menliga följd inträffat, att den fattigaste Folk-classen, som vanligen har sitt hem - vist i de på Malmarne belägne sämre husen af träd, emedan hyrorna der äro lägre, oell icke kan utan mycken kostnad förskaffa sig beqvämare rum, sammanpackar sig i trånga boningar, så att stundom i ett enda runi finnas flere hushåll, hvilket måste förorsaka osundhet och sjukdomar. Till denna olägenhets afhjelpaude synes det nödigt vidtaga sammanverkande åtgärder för byggnadsföretags befordrande. I detta afseende bär jag redan i underdånighet föreslagit införandet af en friare täfl-i i Byggmästareoch Murmästare-yrkets utöfning, som nu inom Hufvudstaden, med få undantag, är underkastad de allmänna Skrå-författningarnas tvång. Till ändamålets vinnande skulle olvifvelaktigt äfven bidraga, om skattefrihet under några år , beviljades för nybyggnader. Såsom skadligt inverkande på Stadens sundhet, kan med skäl anmärkas uppgrundningen af Clara Sjö, de på elt och annat ställe inom broarne befintliga Rerservoirer för orenlighet, husens allt för täta sammanbyggnad och trånga gator i den inre delen af Staden inom Broarne, äfvensom Gatornas i allmänhet mindre goda beskaffenhet. Den första af dessa olägenheter skall upphöra genom den äfven i flera andra afseenden så nyttiga uppmuddring och upprensning, som i nämnde Sjö redan blifvit företagen och kommer alt skyndsamt fullbordas medelst ett större Mudderverk med Ång-Maschin, som Staden nyligen inköpt. Till Keservoirernas afskaffande och förflyttande, samt i allmänhet till förbättring i denna del af Sundhets-Policen, hafva åtskilige försök blifvit gjorde, hvilkas framgång dock i hög grad försväras af Hufvudstadens stora vidsträckthet, som vålfar att de kostnader, hvilka erfordras för att i detta fall åstadkomma fullt nöjaktiga resultater, på det hela öfverstiga den jemförelsevis ringa befolkningens vilja eller förmåga.
Diverse Personer, som ej höra till viss näring . Ärter. Tr. Tr. Tr. Efter 2:dra Art. (S. w - —, ^ co Lr ^ to 00 OJ o ££ - C75 to co4 u to 056 U5 to to OJ-C Clerecie-Statens underhåll, Kostnad för Rustning och Rotering. KONGL. MAJ:TS Befallnings h eif v ci näes n l i KRONOBERGS LÄN tili KONGL. MAJ:T i underdånighet afgifne FEM-ÅRS-BERÄTTELSE för Åren 182T, 1828, 1829, 1830 och 1831. Tryckt hos H. G. Nordström, 1833. i:o. Landets Allmänna beskaffenhet. H ironi åberopas, hvad den år 1828 afgifne underdåniga berättelse hufv-u dsak ligen innehåller, med det tillägg, att odlingshågen, särdeles inom vissa trakter af Länet, betydligen tilltagit. Flera smärre Sjöar och Mossar hafva blifvit på enskild bekostnad uttappade och odlade. Länets Kongl. Hushållnings-Sällskap har hvarje år haft tillfälle utdela många belöningar åt Torpare och Soldater för berömlig odlingsflit, stenbrytning och trädplantering. Sedan Länets Kongl. Hushållnings-Sällskap beslutat undersökning om Sjön Asnens afvägning och sänkning till oberäknelig nytta för omkringliggande Socknar, hvilkas ägor skulle derigenom blifva odlingsbara till hundradelals Tunneland, härpå min begäran, hos Stor-Amiral-Embetets Tredje Afdelning om förordnande för en Vetenskapsman till denna undersöknings verkställighet, Capitainen och Riddaren von Sydow dertill blifvit utsedd, och under Sommaren går i befattning med detta uppdrag. Landet erbjuder icke synnerliga naturförmåner, men genom en förbättrad brukning af den svaga jorden samt i följd af den idoghet och sparsamhet, som i allmänhet utmärker Småländningen, bör ännu mycket vara, att hoppas för denna Landsorts förkofran. 2:0. Innevånare.
Hvad åter angår den Riks-rätt, hvilken skall döma öfver sådana embetsförbrytelser, som tillvitas ledamöter af Konungens Högsta Domstol, har Utskottet med uppmärksamhet öfvervägt de skäl, hvilka kunna göras gällande för påståendet, alt åtminstone i denna Riks-rätt det juridiska elementet borde erhålla afgjord öfvervigt ConstiaitionS-Vtskottets Memorial, N:o 87. 9 Öfvervigt. Men i betraktande deraf, att nämnda element i sådan Riks rätt för det närvarande är reduceradt åtminstone till hälften af det, sorn skall finnas i den Riksrät t, som don ér Konungens Rådgifvare.: en reduction, som Utskottet eodast kunnat förklara sig så, att lagstiftaren ansett utredningen af de emot ledamöter i Konungens Högsta Domstol gjorda anklagelser, olver hvilka Riks-rätt dömer, oell hvilkas grunder äro i Regerings-Formens nu varande 101 §. uppgifna, vara af den beskaffenhet, att icke företrädesvis fordra djupare juridiska insigter, har Utskottet trott sig böra stadna vid det förslag, att pmiörmälda element må i denna Riks-rätt erhålla samma relativa styrka, som i den, hvilken dömer öfver anklagelser emot Konungens Rådgifvare. o o o Hvad beträffar sammansättningen af det i sådan Riks rätt, sorn eger döma Högsta Domstolens ledamöter, nödiga juridiska elementet, har Utskottet trott först och främst böra tillses, att de lagfarne praktiske embetsman, hvilka deruti komma att ingå, må väljas bland dem, hvilkas embets-åtgärder icke omedelbart underställas Högsta Domstolens granskning, och hvilka således med sannolikhet kunna antagas till sådan, dem ålagd befattning, medföra minsta personliga fördom för eller emot den eller de anklagade. Men derjemte har Utskottet trott lämpligt att i denna Afdelning af Domstolen förbehålla två platser åt den företrädesvis theoretiskt juridiska bildningen.
Då lossning eller lastning på flere ställen egt rum, erläggas dock skeppsumgälder endast å första lossningseller lastnings-stället, derom bevis på passet meddelas. §. 21. Skeppare vare skyldig att, på sätt Seglations-Ordningen stadgar, å märkrullan noga anteckna sitt förråd af lifsmedel, till mängd och beskaffenhet, ■vid den påföljd för uragtlåtenhet deraf, sorn högstberörde Förordning bestämmer; och må det förråd, som för besättningens behof till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, befrias från tull och andra afgifter i utlastnings-orten. Till provision må, under sådane vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvantileter Win, Bränvin, Kaffe och Risgryn, nemligen: För Fartyg, kommande från Östersjön, eller till någon hamn i Halland samt Götheborgs och Bohus, Lein från Nordsjö-orter samt Holland, England och Franska FVestersjö-hamnarne: 3 kannor Win, 2 kannor Bränvin, 2 skålpund Gaffe och 3 skålpund Risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerarnes antal; samt För Fartyg, kommande från orter utom östersjön, med undantag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus Län: 5 kannor Win, 4 kannor Bränvin , 4 skålpund Caffe och 6 skålpund Risgryn, på enahanda sätt beräknadt. Härvid bör för öfrigt iagttagas, att Win och Bränvin icke mot hvartannat utbytes, så att den, som har mindre af den ena, ej får för såd; n brist njuta ersättning af den andra varan, äfvensom att hvad af dessa och öfriga nämnde proviant-artiklar öfverstiger en Skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlaslnings-orten, skall ovilkorligen förtullas. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående Tnllpasset, med fartyget bevisligen utförda provisions-varor öfverblitvit, må vid återkomsten tullfritt disponeras. Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Vid nu förevarande tillfälle torde likväl förhållandet i detta afseende vara annorlunda. I det förslag till ny liiksdags-ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen, hvilket Eders Kongl. Majit i nåder framställde till Rikets sednast församlade Ständer, och som då hänsköts till afgörande vid nu instundande Riksdag, ingår nemligen, att den tid af tre år, hvilken för närvarande är i grundlag bestämd att förflyta mellan Rikets Ständers lagtima sammankomster, skall utbytas mot en mellantid af endast ett år; och lagtima Riksdags begynnelse är i samma förslag utsatt till den 15 Januari. I händelse af bifall till det hvilande grundlagsförslaget, kommer således nytt riksmöte att ega rum den 15 Januari 1867; och Svenska folkets vid den tiden sammanträdande ombud tillkommer att för 1868 pröfva statsverkets tillstånd och behof. Under sådana omständigheter, och då det synes vara i alla afseenden riktigast, att nu s Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. sammanträdande Ständers öfverläggningar och beslut rörande anslagsfrågor, som tillhöra den s. k. extra statsregleringen, icke sträckas in på den tid, som antagligen kommer att omfatta nya ordinarie statsregleringsperioder, så anser jag för min del i underdånighet, att de framställningar, som i omförmälda hänseende nu komma att göras till den sammanträdande Riksdagen, endast böra afse de tillfälliga behofven för år 1867. Och äfven för den händelse, som väl icke lärer böra af Kongl. Maj:t förutsättas, att det i nåder framlagda, hvilande grundlagsförslaget, vid dess slutliga behandling, ej skulle vinna Rikets Ständers samtycke, kan en sådan anordning icke medföra någon egentlig svårighet, enär det, i sådant fall, alltid ankommer på Kongl. Maj:t att göra vidare framställning till Rikets nu sammanträdande Ständer angående behof af extra anslag för tiden efter 1867 eller att vid lämplig tid sammankalla urtima Riksdag, som eger att dessa ärenden handlägga.
Men äfven om en så beskaffad delegation af en kriminallagstiftningsmakt icke må anses innefatta öfverskridande af Konungamaktens uppdrag, och om den vore så begränsad, att den icke kunde förirra sig äfven in på den egentliga kriminallagstiftningens område; så vore det dock säkerligen att önska, det denna delegerade lagstiftningsmakt måtte kunna helt och hållet umbäras i anseende till de oundvikliga oredor, som af dess användande äro att befara, och hvarom nyss ofvanföre blifvit taladt. Vid betraktande häraf har jag funnit det tillhöra min pligt att på ämnet fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet, med hemställan, huruvida det må anses lämpligt och nödigt att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, antingen om upphörande af en åt underordnade myndigheter uppdragen rätt att stadga vitén eller ansvar, eller ock i annat fall om en sådan nådig förklaring af det här anförda stadgandet i Landshöfdinge-instruktionen, att tillämpningen deraf hestämdt inskränkes till de fall, der ansvar för öfverträdelse af ekonomisk författning finnes påbudet, men kan för tillfället behöfva att förhöjas; hvarigenom äfven blir tydligt, dels att tillfälle för de underordnade myndigheterne till konstruerande af brott försvinner, och dels att uteslutande af de fall, der allmän lag stadgat ansvar, icke bemyndigar till ingripande i lagstiftningen öfver de ämnen, som till allmänna lagen höra, ehvad derom finnes ansvärsstadgande eller ej. Den för jordbruket vigtiga frågan om stängselskyldighet lärer sannolikt än en gång blifva föremål för Rikets Höglofl. Ständers öfverläggningar, i anledning af de talrika betänkligheter, som visat sig vid inhemtande af Kongl. Kamtnar-Collegii samt Länsstyrelsernas och Hushållssällskapens yttranden i detta ämne, efter det Rondeståndet gjort underdåniga föreställningar emot nådigt bifall till de öfriga Riksståndens beslut.
Man har sagt, att bifall till Utsk:s förslag skulle göra inrättningarnas uppkomst overkställbar. Jag är af alldeles motsatt tanka; och BondeSt:s föreskrift om 5 proc:s innehållande af alla utgifvande lån synes mig vida mer betungande än Utsk:s förslag, som blott säger, att den, som vill ingå i delaktighet af hypoteksförening, skall lemna inteckning till | af egendomens värde, men får derigenom creditivrätt på inrättningen att draga till beloppet af hälften utaf nämnde värde. Den olägenhet, som uppkommer af den föreslagna öfverinteckningen, att nemi. en sednare inteckning endast har säkerhet i de sednaste ■§• af egendomens värde, är visserligen sann; men om man erinrar sig, att säkerheten nu lemnäs för capital och 3 års ränta till 6 proc., d. v. s. för 118 proc., och 3o8 Den 27 A,[)ril e. tn. deremot att någon vidare säkerhet för räntan icke enligt Utsk:s förslag ifrågakommer, så utgör skillnaden i säkerheten 7 proc.; och jag hemställer, hvilket som är lättast för en skuldsatt jordbrukare, antingen att contant afstå 5 proc., eller lemna inteckning för 7. Jag tror, att få skola under» kasta sig det förra BondeSt:s beslut leder i öfrigt till en större statens inblandning i företaget, än som behöfves Jag tror, att man i allmänhet bör undvika statens inblandning i enskilda affärer; och om äfven Riksg.contrs garanti är nödig, tror jag likväl, att den kan lemnäs utan inledande af ett onödigt trassel emellan Riksg cont. och föreningen. Jag fortfar derföre att yrka bifall till Utskrs förslag. Åtminstone anser jag Utsk:s grundsatser örn sättet att för hypotheksföreningqr bilda en reservfond ofelbart riktiga, samt att de altså omsider komma att göra sig gällande. Beloppet är en särskild sak, hvarom tankarna äro delade; men då R o. Ad. nu nedsatt minimivärdet till 2000 r:dr, tror jag, att försigtigheten fordrar, att man icke i annan eftergift går längre än Utsk.
Bifölls. §:n 19. Frih. Tersmeden: Ulskm hafva föreslagit att 8 proc. skall beräknas på bankens sedlar, när densamma kommer på obestånd. Den 16 September e. m. 55 Jag kan icke. inse hvartill ett sådant stadgande skall tjena. Det skulle kunna hända, att banken korarae i konkurstillstånd, och när dess sedlar då icke kunna inlösas förr än utredning skett, så skola de, såsom löpande med 8 proc., blifva ganska begärliga papper för kapitalisterna att upköpa, i synnerhet som jag icke kan tänka mig möjligheten af en sådan konkurs, der icke hvar och en får ut sin rätt. Jag skulle således tro, att då uti andra konkurser icke någon högre ränta än den lagliga beräknas, det vore alldeles tillräckligt, om de ifrågavar:de sedlarne löpa med 6 proc. Gr. Lagerbjelke: För min del anser äfven jag, att en så hög. ränta, som Utsk:n föreslagit, icke kan bifallas. Då det icke beror på banken alt fä förr inlösa sina sedlar, äfven om utredning försiggått, än prescriptionstiden förflutit, skulle en kapitalist, som tillhandlar sig bankens sedlar, under tiden få tillgodo-beräkna sig icke mindre än 8 proc. Frih. Tersmeden har visserligen föreslagit att man borde nedsätta dessa 8 proc. till 6, men då jag icke kan inse, hvarföre man vid detta tillfälle skall böja räntan utöfver den lagliga eller 6 proc. med bevillnings-afdrag, anhåller jag vördsamt att, i stället för 8 proc., måtte införas högsta lagliga ränta. Hr Aminoff: Vid föredragningen af en föreg:de § har R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Utskms förslag, beslutat, att, då gäldenär icke pä dagen infriar sin skuld till dianken, skall han derföre betala f proc. i månaden, tills liqvid följer. Slånne icke gäldenär till banken är att anses lika med bankens skuld till enskild man? Och jag kan icke finna, hvarföre den ene skall hafva bättre rätt än den andre.
Den 11 Jnlii. 23 r koinme att lemna så stort öfverskott, sorn sva-’ rade emot den ränta reparationsrfonden skulle komma att få till godo, så att, då Högloflig Ridderskapet och Adeln säkerligen ej skulle vilja låta den redan upphörda afgiften till Protocollstrycknings-fonden vidare fortfara för att gälda en sådan ränta, densamma till det hilt. vudsakligaste skulle komma att åter afskrifvas, har Utskottet, i anledning af RiddarhusKammererarens hemställan låtit alsima räkenskaperne, utan iakttagande af någon ränteb.eräkning fonderne emellan r och lår i stället till Högloflige Ridderskapet och Ad In hemställa , om icke det öfverskott, sorn å Pro*o:ollstrycknings~fonden sluteligen kan uppkomma, bor tillslås reparationsfonden, såsom någon ersättning för hvad densamma uti räntor å dc till Protoco-isttyckningen meddeldte förskott sålunda förlorat. Enligt capital-räkningen öfver reparationsfonden, hafva afgifterne till Riddarhusets reparation de förflutne 5 åren utgjordt tillsammans 6,414 R:dr 24 sk., hvarifrån afgått afkortning 6 R dr samt uppbo rd s pro v isian och remisslage 44 R:dr 19 sk3 r:st. De redan bestridde utgifterne till reparationen utgöra deremot en sammanräknad summa af 10,340 R:dr 30 sk. 4 rist, samt förlust uti interessen å upptagne lån 625 R;dr 7 sk. 9 rist, så att rcparations-fondens skuld den 1 Maj detta år utgjorde 5,161 R:dr 34 skH r:st, hvaremot balancerade tillgångar och fordringar samma dag belöpte sig till 692 R;dr 4 sk. $ r;st. 232 Den 11 Juliu Bancoj hvaribland dock befinnes 132 R:clr 5 sk. 2 r:st influtne medel för år 1S17- Hvilket förhållande Utskottet trott sig böra inför Högloflige Riddarskapet och Adeln uppgifva.
Konung Carl den XI:s utmärkta nit för Kyrkan och Religionen insåg, att den sista upplagan af Luthers hand icke blifvit nyttjad, oaktadt den i alla afseenden förtjente det, samt förordnade derföre en Commission af tre andelige under Biskoppen i Strengnäs Doctor Eric Benzelii Prsesidum, som skulle, på grund af sistnämnde Lutherska Bibel-upplaga, företaga ändringar, samt förevisa sitt arbete tili pröfning af ErkeBiskoppen och Theologiska Faculteten i Upsala, fa äfven af 5o sammanträdande Biskopar och Präster, om så äskades j detta arbete blef fär - Den 21 J a n u a r i i. *35 digt 16p3, och ej mindre samma år, än j6q5 uf flere Biskoppar i Upsala granskadt> dock öfverlefde Konungen ej tryckningen. Men under hans Son Konung Carl den XII hlef Verket genom en Commission fullbordadt med någon förändring i Konung Gustaf den I:s Edition, och utkom Konung Carl den XII:s Bibel in folio år 1703, äfvensom år 1709 in qvarto. Efter denna tidpunkt lär Bibeltrycks-Korntunnan ej till dess förut bestämda ändamål blifvit helt och hållit begagnad, utan fördelad till upplag af andeliga skrifter, samt till förmon för Wadstena Krigsmanshus och Skolor m. m.; en Bibel-upplaga i stor octav blef år 1729 föranstaltad, särdeles för fattige och troligen genom GeneralMajor Hjelms Testamente, ifrån hvilken tid den Heliga Skrift bland allmänheten blifvit mera kringspridd. Likaledes påkostade Kyrkoherden Båld år 1740 en upplaga af nya Testamentet, som, lian utdelade i sin Församling på Wermdön.
Bör ej detta om något sjungas litet dröjande? Nu for det af i allegro ooh fick deraf en banal anstrykning. De älskande njuta ju af hvarjesekund, söka derför förläng » mötets ljufligbet s&amp; länge som möjligt » ja ursprnngligen ropar Julia Romeo tillbaka, sjunger en Rusande ohansonette om en liten fogel m. m.y hvilket allt de svenska kapellmttstarne ej till&amp;ta den stackars Julia. Dessa herrar borde dä ätminstone ej päskynda det lilla som ftr qvar, som verkligen ooksä bör långt mer ritarderas, kadenseras, ftn hr Hennebergs lifliga lilla pinne nu vill tillstädja. Deremot kan gerna åtskilligt i tredje akten löpa undan fortare, men Julias dröm för ej tas i marsoh-takt, ehuru den lustigt nog fortissimo ooh alla marcia ej skulle vara oäfven för Vaktparaden, hvilken celebra musikaliska stormagt i vårt samhälle snart nog lär skola söka gå i takt efter den berömda visan: » Ack Herman, Herman, vänd om igeni » Som trogen och minnesgod opera-referent bör jag ej hem * lighålla 6: e akten till denna opera, ehuru tid och omständigheter, den om 10 öre parlerande vaktmästaren m. m. orsakade att jag endast medhann böljan. Ridån gick upp för en donna, som i tempo vivace sneddade öfver scenen. Derpå kommo flera s. k. kroppsarbetare och böljade dissekera grafvarnes anatomi. Märkliga saker kommo nu i dagen uti natten. Skön Julias sömn var grundad på stora bookar, som drogos fram och dängdes i en vrå, en (djefvul?
Tillämpningen af desse författningar är alldeles enahan - 35 da för Krono-, sorn för Skattehemman, och synas, lika ined åborätts-tvister, böra af domstol behandlas , emedan rättighet till åboskap i många fall beror på möjligheten af hemmanets klyfning , under stadgade villkor. I afseende på de i 4:de Momentet uppräknade fardags-tvister , har Utskottet funnit, att de likaledes böra anses af juridisk natur, af skäl, dels att sådane tvister, antingen de drifvas emellan Boställs-innehafvarne sjelfve eller emellan dem och sådane Arrendatorer , som af dem sjelfva antagas , kunna lika mycket ega inflytelse på löne-beräkningen, och dels, att vid sådana måls afgörande ingen annan åtgärd erfordras, än att tillämpa hvad Allmänna Lagen om Laga fardag stadgar , hvadan så beskaffade tvister , med undantag af dem , som angå Militie-Boställen , redan nu vid Domstolarne handläggas. Rörande de i 5 Mom. omnämde tvister, så har det först genom Kongl. Brefvet d. 5 Ja-s nuarii 1685 blifvit stadgadt, att förvaltningsverken skulle upptaga och afdöma alla tvistig* frågor , som kunde uppkomma om rågångar , skogsdelningar eller några andra pretenderande rättigheter uppå och inom Kronans Allmänningar* ett stadgande som föranledt, att Coliegierna nu handlägga mål af denna beskaffenhet; och lärer deras öfverflyttande till Domstols behandling icke kunna lägga minsta hinder i vägen för Administrationen, att vårda eller till nyttiga ändamål använda den Kronans egendom , sorn förut icke blif-» 36 vit till enskilda upplåten , eller som är af sådan beskaffenhet , att den af förvaltningsverken , utan förnärmande af någons lagliga rätt, kan disponeras: på hvilken grund Utskottet också tror , att de emellan Städernes innevånare uppkommande tvistiga frågor om rättighet till den åt Städerne donerade jord , böra till Domstolarne öfverflyttas. Under 4 titeln: Tvister, hvilka väl hemta sin grund frän någon allmän skyldighet, men drifva! blott enskilda emellan, såsom: 1:0
Landshöfdingen anser, jemte hvad läns-innevånarne i Westerbottens län, utom Lappmarkerne, i anseende till kreaturs födsel föreslagit, jemväl nödigt, att till besutenhet bör fordras utsäde minst af trenne tunnor korn, utom potal' hvartill efter Jemtlands ian. Christianstads län. Westmanlands län. Westerbottens län. '20 Sdrhmähsatta Lagsamt Al Im. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Bet. Östergöthlands län. Blekinge län. Jönköpings län. landels allmänna bruk räknas två tunnland åker i geometrisk vidd. Landshöfdingen förmenar äfven, att vid frågor 0111 klyfning, skogs-tillgången noga bör undersökas och komma i beräkning. Landshöfdingen anser jemväl klyfning böra, der den eger runi, åtföljas af utflyttning och instämmer i öfrigt uti hvad för innevånarne i Lappmarkerna är tillstyrkt. Sä väl Landshöfdingen som länets samtlige innevånare instämde i den önskan, att1 då i delta lärl icke finnes någon ödemark i ordets egentliga bemärkelse och hemmanen derstädes äfven äro af mycket olika beskaffenhet, likasom näringsfången skiljaktiga emellan slättland, skogslag och skärgård, de nu gällande författningar rörande hemmansklyfning måtte, såsom de tjenligaste, lä ega framgent bestånd samt således undersökning och pröfning om klyfning må hafva rum, för alt bestämma hvarje fråga derom till bifall eller afsiag, helst någon allmän föreskrift om hvad som fordrades till besutenhet icke funnes lämplig eller skulle kunna stadgas. Länets deputerade instämma enhälligt i den önskan, alt en oinskränkt hemmansklyfning efter hvarje egares godtfinnande, pä sätt hittills vanligt varit, älven hädanefter måtte varda tillåten, med afskaflhnde endast af det öfverhandtagna missbruk, att genom arrenden på längre tid upplåta betydliga delar af små hemman, såsom ledande till skattskyldig jords minskning.