Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln. S. D. Företogs val af Fullmägtige i Rikets Ständers Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Gyldenstolpe, Adolf Fredric Nils, f. d. Statsråd, General-löjtnant, K. m. St. K. S. 0. och N. 0. Herr Lilliehöök, Carl Bertil, Kommendör-kapiten, R. S. 0. Herr Åkerman, Fredric, President, K. m. St. K. N. 0. S. D. Företogs val af Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: 256 Prof.-Utdrag den 25 Februari 1860. H. Ex. Herr Grefve Sparre, Gustaf Adolf. f. d. Justitie Stats-minister, President, R. och K. af Kongl. Maj-.ts Orden; Friherre Tersmeden, Wilhelm Fredrik, f. d. Ryttmästare, K. m. St. K. af W. 0., R. N. 0. Herr af Geijerstam, Carl, f. d. Major. S. D. Företogs val af Suppleanter till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut. dertill hafva blifvit utsedde: Herr Skogman, Carl Johan Alfred, Kapiten-löjtnant; Herr Nordensvan, Otto, Öfverste, R. S. 0. Friherre Alströmer, Carl Jonas Oscar, Expeditions-sekreterare, R. N. 0. S. D. Företogs val af Suppleanter till Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds—kontor ; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Wirsén, Axel Emil, Major, K. N. 0. Herr Adlercreutz, Axel Gustaf, Revisions-sekreterare.
Yällofl. Borgare-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterat en utaf Herr Gustafsson väckt motion derom, att den Kongl. Förordningen, den 16 Januari 1844 0111 Gesällvandringen, blifvit, i väsendtlig olikhet med Rikets Ständers underdåniga förslag, betydligen skärpt samt att den, i all sin stränghet tillämpad, måste bidraga att öka antalet af försvarslöse och häktade personer. Herr Gustafssons anmärkningar gälla hufvudsakligast ryde, 1 o:de och ii:te §§ i den nämnde Kongl. Förordningen. Uti <yde §. stadgas, att i passet bör utsättas tiden, inom hvilken Gesällen antages skola framkomma till uppgifven ort. Motionären anser det vara nästan omöjligt för en fattig Gesäll, vid företagandet af en längre resa, att på förhand bestämma tiden för framkomsten till uppgifven ort, och föreslår således, att <yde §. måtte f'å följande lydelse: ”Passet utfärdas endast för viss resa, och skall i detsamma utsättas orten, dit Gesällen vill begifva sig. Resan anträdes ofördröjligen och fortsattes, utan onödigt uppehåll till lands eller sjös, efter den resandes eget val.” Allm. Betv. och Ekon. Utsk. Betänkande, Ar:o lo. 5 io:de §. i den Kongl. Förordningen innehåller bland annat, ”Gesällen må hvarken afvika fran den utsatta vägen &c.” Ett sådant förbud synes motionären vara lika härut, som obilligt. Vidare förekommer i samma §. ”Hvar, som af Gesällen finnér sig besvärad eller förnärmad, eger att anteckna förhållandet i Gesällens pass.” Motionären anser, att orden "besvärad eller förnärmad” lenina rum till allt för många tydningar till den värnlöse vandrarens förfång, och föreslår derföre, att io:de §. måtte erhålla följande lydelse: ”Gesällen må icke genom tiggande eller pockande söka förskaffa sig mat eller herberge. Sker detta, vare Gesällen förfallen att såsom passlös behandlas.
LagUtskottet har ansett det föreslagna upphäfvandet af 6 § i Ridderskapet och Adelns privilegier af den 16 Oktober 1723, samt af 8 och 9 mom. i 8 kap. 2 § Rättegångs-balken, hvilka lagrum, efter Utskottets åsigt, skulle vara grundade endast på stånds-prauogativcr, påkaliadt af nuvarande samhällsskick. Mig synes deremot som nyssnämnde § i Ridderskapet och Adelns privilegier och derifrån härflytande stadganden i Rättegångs-balken, äfven om deruti innefattas några företrädesrättigheter för Ridderskapet och Adeln, hvilket dock numera kan vara tvifvel underkastadt, i allt fall hafva det sammanhang med beslående statsformer, att samhällsskicket ännu och så länge dessa former äro oförändrade, fordrar bibehållandet af samma stadganden, hvilka i sina hufvudsakligaste delar tyckas nästan ovilkorligen följa af det sätt, hvarpå Ridderskapet och Adelns gruudlagsenliga representationsrätt utöfvas. Man må hysa hvilken åsigt, som helst, om en statsinstitution, — det lärer likväl icke bestridas, att densamma, så länge den finnes, bör hållas i helgd, och alla anledningar till dess nedsättande eller förringande på det sorgfälligaste undvikas. Detta har, efter min tanke, Utskottet förbisett. Uti 18 § Riksdagsordningen stadgas, att, “till riksdagsman må ej i något stånd godkännas en person, som icke upphunnit 25 års ålder; ej den, som, fastän äldre, står under förmynderskap, ej den, som, efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke, på sätt lag förmår, visa gitter, att han från sina borgenärers kraf fri är; icke eller den, hvilken laga kraftvunnen dom förklarat ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller för något nesligt brott till straff skyldig." Såsom följd häraf erfordras en kontroll, derå att representationsrätten icke varder utöfvad af andra, än dertill berättigade personer, och en sådan kontroll förefinnes, hvad Preste-, Bor Bih. till R. St.
Han rodde med kraftiga årtag och hon såg på helt intresserad, ty äfven detta var något nytt för henne. Under återfärden bytte de ej många ord. » Tänk, om vi nu komma för sent till tåget? » sade han skälmaktigt, då de lagt i land. » Det vore ju också något oförmodadt och ett nytt uppslag — ett litet öde, så att säga? Ah, nu fick jag en idé! Skola vi hjelpa ödet litet genom att inte göra oss någon brådska? Tänk, en lång, härlig roddtur i eftermiddag också? — i solnedgången? » Nej, tant väntar oss ju vid bangården i qväll! » Hon gick sä fort, att han måste ta ut stegen för att hinna med. Men han såg ieke alls glad ut, då han fann, att de, trots hans brist på god vilja, hunnit fram till stationen i rattan tid. (Forts.) Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Ur pressen. Sömmerskorna i Newyork börja organisera sig till en förening för att erhålla bättre lön genom att om möjligt träda i omedelbar förbindelse med kunderna. I Newyork finnas omkring 25,000 arbetande qvinnor, som äro medlemmar af åtskilliga fackföreningar. Rörelsen har utgått från arbeterskorna sjelfva, men den stödes af utomstående menniskovänliga qvinnor, af hvilka åtskilliga höra till stadens förnämsta familjer. Hvad som kan uppnås genom en simtur. En ung irländsk flicka företog förra hösten en simtur under ganska egna omständigheter. Hon försökte förmå en fiskare på det ställe, der hon bor, att bli » goodteinplare ». Denne lofvade att göra, hvad hon begärde, förutsatt att hon ville åtaga sig att simma öfver viken mellan Blackrock och Port Ballantue, ett afstånd af ungefär en fjerdingsväg. Den unga flickan gick in på hans förslag och fullbordade simturen på 33 minuter. Följden blef, att fiskaren anlade blå bandet och underskref måttlighetslöftet. Efterfrågan efter qvinnoarbete. Från Los Angelos, Sydkalifornien, skrifves till » The Womans Journal », att der råder stark efterfrågan efter qvinlig hjelp, i synnerhet för hushållsgöromål.
Motionären har sagt, att den aflidnes bo blifvit afträdt till borgenärernes förnöjande, hvilket fullkomligt bevisar, att mannen icke efterlemnat några 196 Den 9 December e. m. mede! till enkan. Händelsevis har jag blifvit syssloman i aflidne StatsRådet af Wingårds konkurs, och i denna min egenskap kan jag intyga sanningsenligheten af motionärens upgifter, och att sterbhusets tillgångar äro så ringa, att om än enkan skulle hos K. M. vinna den af henne hos Svea HofRätt sökte, men der afslagna boskillnadsförmån, blir det belopp, som derigenom skulle henne tillfalla, så ringa, att det i fråga om understöd åt henne af allmänna medel ingalunda bör tagas i betraktande. Öfvergår man nu till de egentliga skälen för pensionens beviljande, som bland annat är, att mannen länge varit i Statens tjenst utan att kunna förvärfva någon förmögenhet, så är just detta skäl uti förevrde fall för handen. Under en lång följd af år i Statens tjenst upflyttades aflidne af Wingård slutligen till ett af de högsta embetena. Han atled utan att efterlemna någon förmögenhet, och så vida man antager den principen, att förtjente embetsmäns enkor böra vara berättigade till pension, när deras männer lemna dem i fattigdom, så lärer väl denna princip böra tillämpas på enkefru af Wingård. Jag anhåller således, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:s framställning, ville bevilja henne en pension. Återstår då att bestämma beloppet af denne pension. Jag tror, att hennes anspråk äro inga och hennes förhoppningar ringa, men hoppas dock, att det belopp jag föreslår icke skall af R. o. Ad. anses öfverdrifvet nemi. 500 Rdr Rmt, och jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte bevilja detta belopp till den i ganska torftiga omständigheter stadda enkan. Gr. Lagerbjelke: Om den här så mycket omtalade principen, att frågor om pensioner böra framställas af Regeringen, så vida de skola kunna bifallas af R. St:r, någonsin skall anses giltig, är det vä! i fråga om pensioner till enkor efter Statens högste embetsman.
O beroende af itg gången .af denna fråga har emellertid ett annat narstiiende falt 6: ppnats för främj andet af sj älfva gr~-tnclfr&amp;gaii, en förbättrad sj ukvårcl på landsbygden, i det a t t f r å n tverine provinsiallalwe inkom be garan om iippl.ysningar, hwuvida och i hvad må11 Förbnnclet kunde anskaffa sköterskor, lämpliga för landsbygden, sarslrildt med afseende på sjiilivården vid epidemisla sj~~liclomar, hvillra sköterskor sliulle anställas i kommiuiern as t j anst. Det intresse Iivarmed detta nya iippslag o~nfattades af ' Förbimdets sj~&amp;v&amp;rdskoinite yttrade sig p&amp; flera sätt, icke minst genom en o1nfattanc1.e korrespondens ocli personliga besök af komiteris nzeclleinmar i iitlandet, Ilvarest flerstädes denna forin ilf sjukvården nått en kraftig utbildning. Till Atelse begärdes och erhölls iifven att vid det nya epidemis,j~~khuset i hufvuclstaden, af Förbundet relrominenderacle sköterslwr därstädes Lme inlieinta speciel. liiliidia~? om der en mhnads ticl s l r ~ ~ l l f&amp; hvad vid vårclei~ af smittosan-inia sjillrdomar ar a t t iakttaga, hvarjainte Förbiinclets sjiiEvslrclsliirarinna i allmän halsooch sjnkvård meclclelecle en kortare knrs. Flem sj uksliöterskor hafva begagnat sig af detta genom Förbimdets bemedling öppnade tillfälle till ytterligare utbildning, och förfrågningar aiigiiende s. k. epiden-iislröterslror in-. komma i allt större antal. Snstallning för dessa, i epidemisj &amp; vård siirskilclt utbildade sköterskor, h ar afven kunnat anskaffas, s&amp;som distrikts sköter sko^: i ett af v k a laii på vestki-tsten.
Du känner alla våra svagheter, m e n du känner äfven vår styrka, o c h du vet, att den finns i vårt hjärta i Du har visat, huru kärleken ofta varit en mans frälsning, o c h huru, när hans blindhet eller hårdhet • dödat kärlekslifvet » hos en kvinna, han för sig själf uttorkat lifvets yppersta kraftkälla. I det nya rike, hvars store siare du är, har du icke gifvit samma plats åt tron o c h hoppet, som de äga i det rike, hvars sol dalar. F ö r dig äro tviflet o c h sorgen större än tron o c h hoppet, m e n äfven för dig är fortfarande kärleken störst. Och det är framför allt därför jag å kvinnornas vägnar tackar dig, tackar dig, för att du hos kvinnan älskat o c h besjungit hennes kärlek, medan du lärt henne ett nytt o c h större sätt att älska! När du s o m yngling uttalade det stolta beslutet, att du ville nå det största af allt, anade du kanske redan, livad detta är, o c h nu vet du det, sedan du nått det. Det största af allt är att gifva världen nya ideal, att se dem spira i samtiden, men icke hinna upplefva deras fulla förverkligande. I dina stilla stunder under dessa festveckor har du — som sagt, att den ensamme är den starkaste — helt visst tröstat dig m e d att Europas jubel icke betyder, att mänskligheten redan nått upp till dina tankars högt belägna vidder. Och — sedan jag nu tackat dig å de svenska kvinnornas vägnar för hvad du gifvit oss alla — så vill jag för egen del tacka dig, emedan du ännu, ehuru ombrusad af folkens hyllning, är den i m y c k e t oförstådde, den enastående och därför — alltjämt — den starkaste! Ella Rot. * _ Än en gång kvinnorna och försvaret. Herr Redaktör! (d u n s n u m m e r för den 25 mars innehåller uny der rubriken » Frid på jorden » en varmhjärtad artikel i fredsfrågan. Jag delar f ö r t s åsikt, att krigets afskaffande är önskvärdt o c h att utvecklingen synes peka därhän.
Maj-t bifallit den förestagne förhöjningen i Postlegan, hwilken fran innewarande ars början betalas den Ordinarie med dubbelt mot hwad 1321 ars Kongl. Kungörelse utsätter och den för Extra Poster a alla »vägar med Atta stillmgar milen, eller lika med Krono Skjutslega!»; sä ock enär denna förhöjning i betvdelig mohn och pä förslag med minst ra-oos Riksdaler ökar Post-Werkets ärliga utgift, wille Kongl. Mai:t hära hafwa fästat Riksens StänderS Stats-Utffotts uppmärksamhet, pä det kostnaden matte blifva ä behörig Stat uppförd; derjerme och dä i anledning af Canhli-Styrelsens och Ofver Post-Dir.ctivnens underdänlga tillkännagifwande af oinöiligheten at erhälla Postilloner för det nu bestådda Tractamentet af iS stilling om dagen, Kongl. Majit lärer finna Sig föranläten at öka detta Traktamente, borde följakteligen en Summa pä förslag ä samma Stat ansläs I anledning häraf har Utskottet ansett lika vundgangkligl, att till den förhöjde Postförareaflönsngen pä Stat ansläs 12200 Riksdaler, four ock att till förbättrande af Postillonernes Traktamenten bewiljas en Summa pä förslag af ^22 Den rz Juni». Lis Riksdaler eller tillsammans rsooo N:dr, som komma at af Postmedlen utgå och ä Andra Hufwud-Tituln upföras; hwilket Riksens Högloft. Ständers ompröfwande wördsamligen underställes. Orebro den is Junit 1812. Pä Höglofl. Ridd. och Pä Högw. Preste-StänAdelns Ledan».»vägnar, dets Ledam. vägnar, Larl IKörner. 6ust. helurra^r. Pä Wallojl. BorgarePä Hederw. Bonde-.
» Han jagar då, » säger Tacitus, » den brottsliga makan ut ur byn, naken och med afklippt hår, och hvarken genom skönhet, ungdom eller rikedom finner en sådan kvinna en man! » Hos våra nordbor på Island gick man under forntiden så långt i fördomsfrihet, att man till och med medgaf kvinnan rätt att själf fordra skiljsmässa. La gens motiv är särskildt att lägga märke till. » I n g e n », säger nämligen den isländska lagboken, » är förpliktad att dela sin tillvaro med en annan mot sin egen vilja! » Kvinnan betraktades nämligen bland germanerna liksom mannen som en individ, och det är egendomligt för den germanska kulturen och det germanska skaplynnet att i allt öfverordna individen öfver samhället, hvaremot den österländska kulturen och den österländska andan så mycket som möjligt söker befrämja det helas välfärd äfven med uppoffring af den enskildes lycka. Den germanska andan är individualistisk, den grekisk-romerska, som mottog sina viktigaste strömningar från Orienten, var socialistisk. Den förstnämnda såg i kvinnan liksom i mannen individen, den senare såg i kvinnan endast ett redskap till samhällets upprätthållelse och ökande. Det är denna högre och sannare uppfattning af kvinnan, som karaktäriserar hela den germanska kulturen, ur hvilken kvinnans emancipation framsprungit. I den mån den grekisk-romerska kulturen höjde sig under medeltiden, förbättrades kvinnans ställning bland de kristna folken; särskildt sökte lagens handhafvare att skydda kvinnornas intressen. Under inflytande af den grekisk-romerska ' kulturen, som vann insteg bland germanerna med kristen* Af de fyra sönerna är den äldste filosofie doktor och chef för den välkända bokförläggarefirman Fahlcrantz &amp; C:o, den andre framstående landskapsmålare, den tredje skolman och den yngste länsnotarie i Södermanlands län samt rådman i Nykö- ping, hvarjämte han helt nyligen innehade första förslagsrummet till borgmästaretjänsten i sin födelsestad. f I Irlands kanoniska lagbok, som tillskrifves den helige Patrick, läses följande: Non licet viro dimittere uxorem, nisi ob causam fornicationis&gt;.
Likaledes, dä Advokalfiskalen fortfaiande behöfde alt, likasom hit tills under en längre lid egt rum emot årligen af Eders Kongl. Maj:t beviljadt arfvode, ega (ill sitt biträde, utom Kanslisten vid Advokatflskals-kontoret, en person med uppdrag att på eget ansvar handlägga vissa ärender, sotn nämnde Kanslist icke kunde medhinna jemte sina åligganden alt föra Kontorets diarium och annolationsböcker, ordna handlingar och bestrida all i Kontoret förefallande renskrifning. har Kollegium funnit angeläget, att ytterligare en Kanslist i Advokat-Fiskals-konloret blifver på stat uppförd; och enär uti de tre Provins-kontoren Kammarskrifvarnes antal, 2 i hvarje kontor, måst under mer än 14 års tid, förstärkas med dylika tjenstemän, tillförordnade mot särskilda, årligen anvisade arfvoden samt erfarenheten visat, att de på kontoren beroende många och vigtiga ärenden, hvaraf flera påkalla ganska tidsödande undersökningar i jordeböcker och andra handlingar, icke kunna med behörig reda, ordning och skyndsamhet handläggas utan biträde af flera tjenstemän än nu finnas å stat uppförde, har Kollegium i underdånighet hemställt, att en tredje Kammarskrifvare på stat måtte i hvartdera Provius-kontoret anställas.® Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:tu Kåd. Prop. N:o l} om Statsverket 1856.
"alla dagar är Nazarenarn hos dig". Men gubbarne tröstade mig med att de voro qvinnor, således utan vett och förstånd. I allmänhet var här i dag stor rörelse, isynnerhet af qvinnor; de samlade sig mycket omkring der vi suto och hörde på vårt samtal, snusade ur min dosa och nöso. De skratta nästan aldrig åt mitt tal, åtminstone har jag nästan aldrig märkt det. Men väl titta de alla med stora ögon på mig. Sheikherne bjödo mig den ena ett bröd eller liten kringla, den andra några torkade dadlar, och jag fann mig öfverhufvud särdeles trefligt och väl ibland dem. När jag gick bort bådo de mig komma i morgon igen med Alfija, så skulle de lära mig Arabiska. På eftermiddagen gick jag igen der förbi och träffade ut för den unge ifrige proselytmakaren, som åter ansatte mig häftigt och bland annat hade oförsyntheten säga, att de otrogne evigt skulle bli i elden. Vädret var fult och det regnade, ty regntiden är inne. Jag satt sedan hemma hela aftonen och rökte oupphörligen af den nya provision tobak jag åter köpte för 2 1/2 piaster. Gick om morgonen med Alfija i fickan upp till moskén. Under vägen fick jag ett störtregn öfver mig, som gjorde mig något våt. Jag hann dock undan den värsta skuren upp till moskén, der jag träffade sheikh Ibrahim, jemte några andra som i Liwan sökt sig skydd mot regnet. Jag satte mig äfven der på mina fötter, men snart började det drypa så starkt genom taket, att vi måste fly till andra sidan på en stenbänk, som stod under bättre tak. Der suto vi hopkrumpna och fröso litet, då äfven de andra scheikherne kommo dit. Ibrahim, den enda bland dem som kunde se, betraktade Alfija noga, prisade mycket trycket och tyckte mycket om den. Sedan packade vi oss alla i babaddo'a och pratade der litet, då de blefvo kallade att läsa vid en graf af 2 matronor, som sågo ganska ärevördiga och rika ut. De voro i allmänhet i dag mycket upptagna, så att jag ej hade mycket gagn af dem.
Jag kommer nu till slutet af detta betänk., som Ilr Lagerhjelm påstår skall innefatta tvenne morn., nemi. en inbjudning till två Stånd att foga sig efter de öfriga, och Utskis hemställan alt, i händelse inbjudningen icke antages, frågan må enl. 75 § Riksd.Ordn. förfalla. I händelse den 75 § Riksd.Ordn. här vöre i något afseende tillämplig, sä hade väl Utsk. icke underlåtit att åberopa densamma, i st. f. att Utsk. nu helt simpelt förklarat sig anse frågan hafva förfallit, i händelse inbjudningen icke antages. Man äger ingen laglig rättighet alt tillstyrka RiksStrn alt frångå sina beslut och instämma med andra Stånd uti ett ämne sådant som detta. Stånden äga blott rättighet att vid förslagets detaljer göra anmärkn:r, hvilka man tagit sig friheten alt genom förändrade termer göra till gemensam tanka om oantaglighet. och flera andra fraser, såsom om icke nyttigt, icke nödigt m. m., som man finner i grundlagen ålagt Utsk. tillse, men hvilka icke här äro tillämpliga, och om man är ärlig, så måste man medgifva, att man med dessa fraser åsyftar, att på sidan om grundlagen vid första riksdagen afslå en grundlagsfråga. Om sedan två Stånd hafva afslagit och två Stånd bifallit ett betänk., den 75 § icke kan användas, och frågan således icke förfalla, så får ingen inbjudning lagligen ske till tvenne Stånd att frångå deras beslut, ulan Utsk. har dä ingen annan rättighet, än att anmäla frågan, att tvenne Stånd varit oberättigade att såsom gemensam tanka framställa afslag; ty man får icke på det sättet afslå grundlagsförslag, och propositionen, då beslut få fattas, heter : lista alternativet bifall, 2alra alternativet afslag, men icke genom gemensam tanka om oantaglighet.
Majit borde äga att efter omständigheterna i Nåder förordna; härigenom liar Utskottet ej lagt band på den frihet, som vid oförutsedda händelser bor äga rum, utan endast genom generella reglor velat utstaka sådana gränsor som äro lika nödvändiga för ordning sorn för controll. Det är ur denna synpunkt som Utskottet skulle önska, att dess Betänkande blef betraktadt, och det är med förutsättande deraf, som Utskottet, till svar å de remitterade anmärkningarna, får afgifva följande förklaring: Hvad således angår de af Herr Öfverste» I/ieutenanten Friherre Dagerbjelke gjorda påminnelser, så tror Utskottet, att de, sorn i usta punkten finnas upptagna, tillräckligen skola vara vederlagda, genom hvad i Utskottets Betänkande finnes föreslaget: att vid särskildta tillfällen, hvaribland de af Herr Friherren och ÖfversteUieutenanten ornförmälte ostridigt böra räknas , det endast bör tillkomma Kongl. Maj:t att efter Eget Nådigt godtfinnande vidtaga de anstalter, som omständigheterna påkalla; och är Utskottets föreslagna stadgande i detta fall, långt ifrån att vara 913 Den 7 Juli vara ^vilkorligt, helt och hållet vilkorligt oell beroende af Högsta Magtens vidtagande åtgärder. Vidkommande den uti 2 punkten gjorda anmärkning, att Leverantören borde befrias ifrån borgens posterande , emedan han ej kunde åläggas denna skyldighet för en persedel, som annu ej tillhör Kronan, Sa får Utskottet endast anföra, att det ej är för de persedlar, hvilka till Kronan skola aflemna®, utan för Uppfyllandet af den med Kronan Ingångna förbindelse, som borgen bör ställas; och då det ofta är af högsta vigt att ett sådant åtagande med noggrannhet fullgo* res, anser Utskottet sig ej aga skäl att rygga sitt tillstyrkande i denna del; utan bör sådan bor* gen äga rum, så val vid förseglade anbud, Sorn. vid auetions-inrop, hvarförutan Leverantören bör förbindas till 6 proCents vite af den för bristande levyrants belöpande betalning i och dessutom ersätta den drygare kostnad , som genom ny upphandling af varan kan förorsakas.