Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D e ämnen, hvilka äro ägnade att ingå i vår k r o p p för att nybilda eller ersätta dess beståndsdelar, kalla vi med ett gemensamt namn näringsämnen. V i måste d o c k lägga märke till, att dessa näringsämnen endast undantagsvis förekomma i rent tillstånd i naturen; vanligen anskaffa vi d e m åt oss i de näringsmedel eller lifsmedel, som vi tillhandla oss. M e n dessa näringsmedel innehålla merändels jämte sjelfva näringsämnena beståndsdelar, som antingen icke omedelbart bidraga till vår näring, eller som rent af äro odugliga för densamma, hvarför vi måste afiägsna dem, Dessutom f ö r e - komma äfven i de dyrbaraste oeh på näringsämnen rikaste näringsmedel själfva näringsämnena aldrig i sådant skick, att v i omedelbart kunna tillgodogöra oss dem, utan vi måste först underkasta d e m en föregående beredning, innan vi kunna förtära d e m. Näringsämnena utgöras af ägghviteämnen (hönsägghvita, ostämne, ' fibrin i köttet, legumin i ärter o c h bönor m. m), kväfvefria extraktivämnen eller s. k. kolhydrat (stärkelse o c h socker), fettarter (fast djurfett, såsom talg, ister; feta oljor, såsom oliveolja, mandelolja o. s. v.) limämnen (i ben, bindväf o c h senor), salter (koksalt, kötto c h blodsalter) o c h slutligen vatten samt, o m man så vill, äfven ren luft, o m hvars stora betydelse för vårt välbefinnande vi redan yttrat oss. Till dessa de egentliga nä- ringsämnena k o m m e r ytterligare en grupp ämnen, hvilka icke bidraga till den egentliga nä- ringen af kroppen, men väl förhöja njutningen af näringsämnena o c h därjämte skänka oss en nervretning af upplifvande o c h muntrande slag, hvarför dessa ämnen också erhållit namn af njutningsämnen.
Griper hennes händer). Men Leonora – käraste Leonora. Så måste ju ... Då älskar ni mig ju! LEONORA (skakar på hufvudet). Nej. Jag kunde kanske, när jag var mycket ung, ha kommit att älska er, om ni i stället för att ni så ifrigt berättade om er expedition till Västindien och så viktigt häntydde på edra amouretter på S:t Thomas, i stället hade berättat mig, att mina ögon voro mera uttrycksfulla än kreolskornas, min fot mindre, mitt skratt klarare. Men jag pretenderade det icke – medvetet – och ni glömde bort det – omedvetet. Och så kom Hans, som jag redan har sagt er. Han fann mig förtjusande, och jag fann honom förtjusande, som sade det. MAX. Och det kallar ni kärlek? LEONORA. Ja. En ung flicka ser en gud i den man, som först uppenbarar för henne själf hennes eget väsen. Och – om det från början blott var förälskelse, så blef det kärlek. Vi växte så innerligt ihop, som blott makar kunna det, när de ha barn. Och vi upptäckte, att mellan oss fanns icke blott den ömsesidiga förtjusningen utan också sympati. Men det är öfverflödigt att förklara er allt detta. Har icke er egen erfarenhet lärt er, Max, att kvinnan älskar blott den man, som har förstått att vinna henne? MAX (tankfullt). Alltså är det er mening att säga, att om jag, när ni var aderton år och jag tjugutre, i stället för att ge mig till att bli högtidlig och börja på att kalla er för »fröken» och öfverlägset tala om Västindien. LEONORA. Och västindianskorna MAX. Och västindianskorna. Att om jag då hade tagit er i famn, hvilket gud skall veta, jag hade den innerligaste lust till, så ... så ... LEONORA. Det är troligt, Max. Sådan är kvinnan. Men nu ha vi talat nog om detta. (Vill ringa efter ljus.) MAX. Nej, håll! Låt mig först få säga er en sak – nu i mörkret. Den gången då för tio år sedan – då ni hette fröken Leonora och för första gången tittade ut i världen med edra förväntningsfulla, tankfulla ögon, då ... A, Leonora – jag vågade icke!
Sedermera hade samma belopp ånyo Riksgäldskontoret påförts, genom ett å liqviden angående 1846 års brister och öfverskott tillagdt »novo conto», enligt hvilket denna summa innefattades uti det ersättningsbelopp, som Statskontoret, på grund af sistnämnde Stats-Utskottets Utlåtande, J/i 6i. 13 liqvid, affordrade Riksgäldskontoret. Häremot erinrade Fullmäktige åter, att Riksgäldskontoret, lika litet i det vid 1847 och 1848 års Riksdag utfärdade Reglemente, som i det vid aflemnandet af 1845 års öfverskotts-liqvid gällande Reglementet, fått sig ålagdt ersätta Statskontoret skillnaden emellan de behållna öfverskotten och derå anvisade utgifter; hvadan och då någon särskild föreskrift rörande det ifrågavarande beloppets godtgörande icke blifvit af Rikets Ständer, Fullmäktige meddelad, samma belopp likaledes af Fullmäktige afdrogs vid anordnandet af den, såsom Statskontorets fordran, enligt 1846 års öfverskottsliqvid, från Riksgäldskontoret reqvirerade summa. Under yttrande, att Fullmäktige härvid, enligt Revisorernes åsigt, riktigt förfarit, hafva Revisorerne till Rikets nu församlade Ständers bepröfvande hänskjutit på hvad sätt det i Statskontorets räkenskaper ännu balanserade beloppet skall komma att godtgöras. Utskottet, som delar Revisorernes åsigt angående Fullmäktiges förfarande, har ansett sig, i sammanhang härmed, jemväl böra yttra sig öfver den i Kongl. Maj:ts proposition om Statsverkets tillstånd och behof, sid. 86, förekommande framställning rörande Statsverkets godtgörande för ifrågavarande belopp; och då Rikets Ständers år 1847 församlade
Till besvarande häraf få Utskotten upprepa och ytterligare förklara, att då Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att Staten skulle träda emellan Disconternes Borgenärer och Gäldenärerj har sådant skett, icke för att upprätthålla Discont!!olagen, utan för att genom denna såsom enda utvägen afböja de allmänna olyckor, sorn af Disconternes iråkade obestånd i annat fall skulle uppkomma, och hvaribland den belägenhet, hvaruti DiscontGäldenärerne skulle komma att försättas, i synnerhet hos förenade Utskotten kommit i betraktande. Det oaktadt tinner man äfven nu, i de upplysningarom Canalen, som lemnäs, en beräkning uppgjord på den förlust, som för Bolaget uppkommit genom fråntagen Discontvinst, utan att uppmärksamheten fästats dervid , att denna förlust blifvit till fullo liqviderad genom de 3oo,ooo R:drs Lånebiträden, hvilka årligen blifvit till Bolaget öfverlemnade. Dessutom framställdes till Bolaget vid 1817 års Riksdag den fråga, huruvida Bolaget kunde 73 Den 26 Mars f. m. fullgöra sine åligganden, och denna fråga besvarades nekande. Grefve von Plåtens anförande 1815, som utvecklar Götha Canals förhållande till Wanås Fästning och Canalens inverkan på försvaret, anhåller jag att alldeles få förbigå, under hänvisande till hvad jag 1818 tog mig friheten yttra i detta hänseende. I berörde yttrande säger samma Talare, att allmänna arbeten äro nyttiga, äfven om de blott hafva ostentation till föremål. Jag tog mig då redan friheten att söka vederlägga en sådan mening. Grefve von Platen erkände då, alt Bolaget var på obestånd, om ej hjelp blef detlemnadt, och påstod, att företagets fortsättande ej kunde kosta mera än 6^ millioner. Jag frågar, om Rikets Ständer uraktlåtit något, för alt främja Canalens och Bolagets bästa. Voro ej anspråken oerhörda, att Rikets Ständer utom lånebiträden af 3oo,ooo R:dr, äfven skulle ersätta den förlorade Discontvinsten? Jag frågar, huru det är möjligt att fortsättande biträda slika fordringar? Bolaget har fått allt hvad det begärt.
Björnstjerna omnämnt, har Sölfvitsborgs stad på egen bekostnad gjort betydliga förbättringar af dess hamn. I anledn. af den anmärkn., att derigenom, att Bornholm ligger så nära Sölfvitsborg, lurendrejeri vore att befara, får jag erinra, att denna ö ligger närmare en annan stad nemi. Ystad, hvilken är stapelstad, och alt afståndet emellan denna stad och ön icke är längre än emellan Christianstad och Ahus. Härförulan skulle jag tro, att då en tullbevakning kommer att i staden inrättas, säkerheten emot lurendrejeri bör vara större, än när ingen sådan bevakning finnes, och i alla fall, enär lurendrejaren icke respekterar bestående författningar, är det väl gifvet, att han har lättare att begå tullförsnillning på den utan bevakning lemnade öpna kusten, än om Sölfvitsborg förses med stapelfrihet och en ständig tullbevakning. I öfrigt åberopar jag Hr Ekenstens yttrande. i H. ‘ 26 Den 13 Mars. Hr Printzensköld, Carl: Sedan flere riksdagar tillbaka liar det blifvit en sed, oell är det olyckligtvis ännu, alt sedan korporationer eller enskilde personer vändt sig till konungamakten med ansökningar om erhållande af hvarjehanda fördelar, men desse ansökningar blifvit afslagne, så vända de sig lill R. St. för att af dem få beviljadl, hvad Konungen funnit Sig icke kunna bifalla. Så är här förhållandet. Sedan staden Sölfvesborg på den, enl. min åsigt, enda lämpliga och jemväl lagliga vägen sökt den förmån, hvarom här är fråga, och Konungen, efter vederbörande auktoriteters börande, hvilka hvar i sin ordning meddelat Kolningen sin åsigt af saken, grundad på de skäl, som hvar och en ansett mest talande, så bar K. M. i ämnet fattat sitt beslut, som innefattar afslag å ansökningen.
Med stöd af allt detta och då, änskönt under revisionsåret det nya portot icke varit tillämpadt samt bestämd ledning för bedömande af dettas inverkan på Telegrafverkets ställning sålunda saknas, Revisorerne likväl befara att en sådan inverkan kommer att göra besparingar ännu nödvändigare, hafva Revisorerne trott sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att sådana förfoganden vidtagas, som kunna för Telegrafverket åstadkomma ett bättre resultat. Optiska Telegraf-inrättningen. Dess räkenskaper, hvilkas granskning såväl i Kongl. Kammar-rätten som ock hos Revisorerne försiggått utan anmärkning, innehålla följande uppgifter, rörande inkomster och utgifter; Bilaga JAtt. N till 1860 års revisions-lerättelse, angående stats-verket, sid 100. Uppgift å behållning eller brist vid samtlige Elektriska Telegraf-stationer år 1858. Stockholms norra Telegraf-station Dito södra dito Upsala Telegraf-station Westerås dito Orebro dito Mariestads dito Lidköpings dito Uddevalla dito Wenersborgs dito Götheborgs dito Warbergs dito Halmstads dito Helsingborgs dito Landskrona dito Lunds dito Malmö dito Ystads dito Christianstads dito Carlshamns dito Carlskrona dito Kalmar dito Oscarshamns dito Westerviks dito Linköpings dito Söderköpings dito Norrköpings dito Nyköpings dito Södertelje dito Grislehamns dito Gefle dito Söderhamns dito Hudiksvalls dito Sundsvalls dito Hernösands dito Motala dito Wadstena dito Jönköpings dito Wexiö dito Arboga dito Christinehamns dito Carlstads dito t» % Örnsköldsviks dito Nordmalings dito Umeå dito Skellefteå dito Piteå dito Luleå T» ° * dito Kanea dito Nederkalix dito Haparanda dito Alingsås dito Borås dito Ulricehamns dito Grenna dito Askersunds dito Skara dito Köpings dito Åtvidabergs dito Sölvesborgs dito Trelleborgs dito Engelholms dito Mariefreds dito Strengnäs dito Eskilstuna dito o Amais dito Enköpings dito Dalarö dito Behållning. Balans från år 1857: Uppbörd: Anslag af postraedlen 10,468: 66.
Sdn fumrnan of gaftigbeterne* tapering*märbe unberftiger ben i minimi.tariffen utfalla mtnfta märbe»fumma för Sdnet, bet* ocf, beräji mdrbe £ bu*i@tab blif* mit befidmbt till Idgre belopp do bet, ^martill betfamma md i allmdnt inbemfft §3ranbfiob*»23elag mara förfdfrabt, ecb 3:0. att upptaga ecb afgöra fdbanc anmdrfningar, forn mib re» öifton af rdfenffaperne, funna förefomma emot bebitering, uppbörb ocb rebomiöning af 23emianing*meblen. ftrt. iv. 5. §. 150—152. 79 gör öfrige ioff foges, ote g>röfningS»£ommiffeer cj må befmdros meb förlloringtf ofgifroonbe i Soyeringöfrågor, aton ott öfmer ontndrfnin* gor 0$ befrodr i befjo ämnen pttranben oc& förfloringor böra, efter om» jlänbigbeterna, afgifmaS of kronans ombttb i Sänet, forn trarit rnib ^röf» mngS»(£ommitteen ndrwaranbe od) of ben enflilbe bwarö rdtt dr i fråga. §. »50. j?ongl. J?ommar»9täftenS Utflog ener Stefofutioner, bå be innebdtta befrielfe ifrån etter nebfdttning uti SSeroittning, (fola FofinabSfritt rnebbe* las ben flaganbe; ocp måga befroär öfmer i?ommor.9iättenS dtgärber IjoS J?ongl.
De anhöllo då, ”att Lag-comite'ens ledamöter, eller, derest hinder för dem skulle möta, andre skicklige personer måtte ofördröjligen lörordnas, att författa och i god tid innan nästa lagtima riksdag från trycket utgifva en sammandragen och lätt öfverskådlig framställning af de så väl till allmän civilsom criminal-lag afgifna förslagens plan samt allmänna grundsatser, med hän - Den aa A prål. visning till de i lagförslaget upptagna motiv, jemte uppgift oell jemförelse af de väsendtligaste skiljaklighelerna emellan den nu gällande lagens stadganden oell dem, som till antagande äro föreslagna; hvarvid i 1834- års lag befintliga föreskrifter, som comiteen ansett vara af ekomisk beskaffenhet och derföre utur förslaget uteslutit, lionie tydligt utmärkas, med förslag lill stadganden härutinnan, tjenliga jemväl att, om så nödigt pröfvas, i Lag-comite'ens förslag införas; äfvensom anvisning borde lemnäs, hvarest i den föreslagna criminial-lagen de ansvarsbestämmelser igenfinnas, som från civil-lagförslaget äro uteslutna, så alt denna framställning under fortgången af 11. Sits gransknings-arbete, ehvad det kommer att å en eller flera riksdagar försiggå, måtte kunna tjena till ledning och rättelse. Det synes häraf, att Ständernes begäran egentligen gick ut på, icke att uti den nya Lag-comiteens arbete få ett, snart sagdt, lika vidlyftigt lagverk, som det hvaröfver lableauen skulle upprättas, ej heller att få veta den nya Lag-comite'ens ledamöters opinioner om den gamla comiteens förslag, utan endast att få detta till sina hufvudstycken så classificeradt, att de hvar för sig kunde antagas med de derunder subsumerade detaljerna. Det hade således, efter min tanke, legat i Regeringens makt och måhända äfven inom dess åliggande, att, ifall den velat hafva saken fram vid denna riksdag, tillförbinda Lag-comite'ens ledamöter att följa den föreskrift, som R. St. lemna.
Vidare förekom hvad Utsk. föreslagit i afseende på utförselstariffen, och sedan dervid först Utsk:s afstyrkande yttrande i frågä om obetingad tillämpning af grundsatsen om tullfrihet vid utförsel, blifvit lagdt till handlingarne, företogos till pröfning de i afseende på nedannämnde artiklar afgifne förslag. Bark, ek Utsk:s förslag bifölls. Ben, oarbelade, krossade samt förmälde eller s. k. benmjöl. Utsk:s härom afgifne förslag förordades af åtskilliga ledamöter, hvaremot andra talare yrkade alt nu stadgade utförsels-tull måtte bibehållas; och då, efter framstälde med blandade Ja och Nej besvarade proposrr, först till bifall å Utsk:s förslag och sedan till bibehållande af nu stadgade utförsels-tull, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg den sednare proposm besvarad med öfvervägande Ja, begärdes votering. Uplästes till justering och godkändes en sålydande voter:spropos. : Den, som bifaller Bevilln:s-Utsk:s förslag, att ”Ben, oarbetade, krossade samt förmalde eller s. k. benmjöl” må erhålla tullfrihet vid utförsel, löstalja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser B. o. Ad. den för nämnde artikel nu stadgade utförsels-tull af 3 sk. pr LT& böra bibehållas. 7* 100 Den 15 Maj. Vid voteringens slut, befunnes rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 20. Nej — 44. Bly, onrbetadt, Dref och Drefmat samt Hudar och Skinn, oberedda. De af Utsk. i afseende å dessa artiklar afgifne förslag biföllos. Hummer. Sedan en ledamot yrkat, att nu stadgade införsels-tull å denna artikel matte bibehållas, men en annan förordat Utsk:s förslag, blef propos. till bifall å Ulsk:s förslag framstäld och besvarad med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande.
Skulle nu fortsättandet och afslutandet af arbetena å jernvägen uppskjutas under den förlängda tiden för kanalbyggnadens fullbordande, eller intill 1859 års slut, komme sannolikt under denna mellantid de redan verkställda arbetena att förfalla och förstöras, samt derpå använda betydliga kostnader alltså kunna anses till största delen förspillda. Yid beviljandet af det lån utaf Statens medel, som redan an vändis för ifrågavarande jern vägsanläggning, har detta företags fördelaktighet både i allmänt och enskildt hänseende blifvit af Kongl. Majit erkänd och vitsordad, hvarjemte Kongl. Majit, i Sin lill Rikets Ständer om samma företag nu a flåt n a nådiga skrifvelse, omförmält den nytta denna jernväg komme att medföra för ortens transportrörelse samt det allmänna gagnet deraf, att Norbergs rika malmtillgångar genom densamma kunde blifva spridda åt flera delar af riket. Utskottet anser sig härvid tillika böra erinra, hurusom fråga om statsbidrag för en förbättrad eller underlättad kommunikation från Norbergs grufvor till de vattendrag, hvilka sammanbindas genom Strömsholms kanal, äfven vid föregående Riksdagar varit väckt; och har för detta ändamål då föreslagits, att anlägga en kanal mellan Åmänningen och den närmare dessa grufvor belägna sjön Snyten, derför ett statsanslag, utan återbetalnings-skyldighet, af 64,000 R:dr blifvit begärdt samt af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen jemväl förordadt, med hänsigt till den sålunda föreslagna kommunikationens väsendtliga vigt för nämnde bergslags bestånd och förkofran. De officiela uppgifter, jemte öfriga upplysningar, som under behandlingen af förevarande ärende blifvit Utskottet meddelade, hafva ytterligare å.dagalaggt nyttan och behöfligheten af en sådan oafbruten och vida mera ändamålsenlig Stats-Utikottets Utlåtande, N:o 303. 0 ändamålsenlig kommunikation från medelpunkten af denna bergslag till Strömsholms kanal-led, som den jernväg, om hvars fullbordande nu är fråga, kommer att bereda.
Hvad nu först angår anmärkningen om nödvändigheten, att bibehålla dubbel tjenstårsberäkning för Lärare vid Skol-Verket, får, till vederläggning häraf, Utskottet vördsamt åberopa hvad i dess förra Betänkande i detta afseende finnes anfördt, jemte det yttrande i ämnet, som Kongl. Läroverks-Comitéen afgifvit, till innehållet upplaget i Contracts-Prosten Lignells nation. — De vådor för Läroverken man vill förespegla såsom följder af dubbla årsberäkningens afskaffande anser Utskottet öfverdrifna, i synnerhet så länge det företräde i befordringsrätt qvarstår, som af den föreslagne högre årsberäkningen måste följa, i förening med den öfvervigt Skol-Lärare böra kunna vinna genom iärdomsmeriler. Det torde dessutom vara hög tid, att förändrade grunder för presterlig befordran blifva gällande, så vida man från tjenstgöring i församlingen ej åsyftar att afhålla alla yngre Prestman af högre eller utmärkt skicklighet och till biträde vid Bih. till R. St. Prot. tS34- 8 Sami. a 21.-st a Häftet. 'Allm. Be sv.- och Oecon.-Utsk. Pastoralvården, med dess allt mera utvidgade, mångfaldige och maktpåliggande omsorger, dem en mängd Pastorer, så i anseende lill aftagande krafter, som församlingarnes vidd och folkrikhet, måste anförtro Adjiiucterne, endast erhålla sådane, som, efter inträde i Prest-Embetet, icke kunna åtkomma någon af de med högre årsberäkning försedda Ijenster och förty, äfven under de mest hopplösa utsigter, intvingas på AdjunetSvägen.
Ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda betänk. N:o 38 med förslag lill förändringar i 3:dje och 4^e artiklarna af bevillncsförordningen. Vid följande punkter af detta betänk., som på begäran af Hr af Billbergh, Joli. Peter, punktvis föredrogs, blefvo anmärkntr gjorda. 46 § 1 mom. Hr af Billbergh: Här är fråga om uppgifter till mantalsoch skattskrifningen, och det gamla stadgandet lydde sålunda: ”bör ett af vederbörande pastor undertecknadt utdrag af husförhörsboken, till nödig upplysning vid mantalsoch skattskrifningen, företes.” Nu har Bevilln.Utsk. dervid föreslagit den förändring, att sådant bör ske, ”såvida icke lian eller den person, som dess ställe företräder, arvid förlättningstillfället närvarande.” Jag hemställer, hvad det kan verka lill förändring af det gamla stadgandet, om presten är närvar, eller icke, då det icke är tänkbart, alt han ur minnet skall kunna uppgifva, hvilka personer varit tillstädes vid husförhören. Dessutom har Bevilln.Utsk. förbisett, att delta stadgande endast är ett upprepande af uppbördsförfatlningarnas föreskrift om hvad som skall iakttagas vid mantalsoch skattskrifning. 1812 års författning öfverensstämmer med det förra stadgandet, hvarföre den här föreslagna förändringen skulle komma att stå i strid med författningarna ang:de den ordinarie uppbörden, hvartill bevilln. endast är ett accessorium. Jag skulle således tro, att det ur ingen synpunkt går an att ändra, hvad förut är stadgadt i den vägen, isynnerhet som det vore att försvaga och icke att öka controllerna. Jag anhåller derföre, helst jag tager för gifvet att detta betänk, blir återremitterad!, alt Bevilln.- Utsk. måtte frångå det i denna 5 gjorda tillägg. 49 S Hr af Billbergh:
len, befriade till namnet, men icke till gagnet, äro nu de jure et facto frisagda, så att nu är Sveriges Rike vordet ett fritt land och med ett fritt folk! ingen Svensk Konung har tillförene så mycket genomfört till rikets välfärd och gagn som Konung Magnus Eriksson, min medherre och fader... MAGNUS lyfter handen igen varnande. ERIK fortfar. Adel, Klerker och Menige från stad och land, frid, välstånd och framgång; och hafdaböckerna skola en gång minnas vår konungslige fader som fridsäll och vänsäll, årsäll och segersäll! Segersäll äfven, land är åter vårt som det varit sedan Erik Helig kommit samman att fira, med lofsång, bön och åkallan. Ger ett tecken med handen. RYSKA FÅNGAR i kedjor, med Mongoler, Tartarer, Kalmucker tåga fram. dem Knektar med Ryska fanor och fälttecken. MAGNUS till knektarne. Efter Och nu förestår en ny tid af endrägt och ty han har slagit den vilde Ryssen i öster, och Finoch Torkel Knutsson. Det ar denna seger vi i dag Lös fångarne! Knektarne dröja. FOLKUNGA-SAGAN. Lös fångarne! Segraren tillhör ädelmod, och då fred nu är sluten, blifva dessa främlingar våra gäster. fram; på knä för Magnus. PORSE farligt folkefärd! Konung och Herre, löser icke fångarne; det är BISKOP STYRBJÖRN reser sig. Löser icke fångarne, Konung; I frestar Gud. BRIGITTA reser sig som för att tala; men lägger ett finger på sin mun och sätter sig. ERIK reser sig. råd! Gud som straffar allt, håller mest efter öfverTy det är fara släppa lös trollkarlar och hexare med onda ögat... Fader, kära hjärtans, täckes höra de herrars mod, och det är icke kristlig ödmjukhet trotsa faran. MAGNUS. hjärtas röst och handlar därefter. Löser fångarne! Fångarne lösas. Råd hör jag gärna, men hellre hör jag mitt seger gifvit hafver, icke blott öfver våra fiender, utan äfven öfver våra hårda sinnen.
Då skyldigheten att anskaffa, underhålla och fortskaffa den för cavalleri-regernentena nödiga tross sedan äldre tider tillbaka innefattats bland de med rustningsbesväret förenade åligganden, i och för hvilkas fullgörande rusthållarne icke allenast åtnjuta eftergift af egna räntor, ulan ock flerestädes fått sig såsom ersättning anvisade serskilde augments-räntor, samt dertill kommer, dels att den af Rikets sednast församlade Ständer medgifne befrielse från möles-passevolance-afgiftens erläggande tillskyndat rusthållarne, hvilka genom formliga med Kronan ingångne contract varit till sistnämnde afgifts utgörande förpligtade, en högst väsendtlig lindring i de på deras hemman belöpande ornera, dels ock att det af motionären framställde förslag om tross-passevolance-afgiftens upphörande vid cavalleri-regementena icke skulle kunna till verkställighet bringas, utan anvisande af serskildt stats-anslag för de kostnader, till hvilkas bestridande samma afgift varit påräknad, hvadan följaktligen den åsyftade fördelen för rusthållarne komme att ega rum på andre skattskyldiges bekostnad, bar Utskottet, på dessa skäl, funnit sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till det af Anders åndersson väckte ifrågavarande förslag. Stockholm den 22 November 1844. Ank. till Exp.-Ut6k. den 24 Nov., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af vacht fråga om utbekommande af ytterligare begrafningshjelp efter aflidne Landt-räntmästaren J. F. Alm. (Rgs-Afd.) Genom remiss af den 17 sisllidne September, har Kongl. Majit, för den åtgärd, omständigheterna kunde finnas föranleda, till Stats-Ulskottet i Slati-Ulskottels Utlåtande, N’,o 86. 23 Nåder öfverlemna! en från Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Westerås Län inkommen underdånig skrifvelse, med anmälandet af förre Landt-räntmästarens i nämnde Län, Kongl.