Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon gång gör måhända bonden ett otjenligt val och biger en sämre för en bättre; och sådant är ganska förklarligt bland dea stora mängd af dessa varelser, som, liit församlade från alla orter af frihet och skilda från de naturliga afnämarne, deras anhöriga och bekanta 1 hemorterna, nu se möjligheten till frihetens återvinnande bero på sinni - pen, eller elen förbättring de under en föregående lid kunnat ådagalägga, men sorn, beklagligen, ofta visar sig föga allvarlig. Efter hvad jag trott mig erfara under daglig behandling af dylika personer, finnas ock många bland deni, bos hvilka en långvarig och hopplös frihets-förlust, stundom föranledd af icke så grofva vanarter, i förening med ett förderfvadt umgänge, alstrat en hårdnad i lynnet, en fiendtlighet mot samhälls-ordningen, “ som sedermera svårligen förmildras, och vid ringa anledning eller frestelse utbryter i nya, gröfre brott. Utom den omedelbara verkningen häraf påjj säkerheten och ordningen, måste oftare återkommande exempel af förbrytelser, naturligen, äfven hos de oförderfvade minska det afskyvärda deri, och vanan att se och umgås med stämplade förbrytare menligt verka på den moraliska känslan. Detta har emedlertid, såsom det synes, minskat hågen för begagnande af ifrågavarande utväg, och, med afseende å ortens bästa, kail jag ej annat än anse det för en lycka, ehuru det strider emot korrektions-inrättningarnes ändamål och deras behof att försprida de deT insatte i den mohn nya inkomma. Utan att tillåta mig bedömmande af de högre, allmännare grunder, som, vid nämnde inrättningars organisation härstädes, kunnat föranleda eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ett för samhället viktigt ämne, deruti eders Kongl. Maj:ts städse erfarna omsorg för sina undersåtares väl af deni tacksamt erkännes; bär jag ansett för en ovilkorlig pligt,'att icke undandölja, hvad jag härutinnan erfarit om förhållandet i det Län, hvars angelägenheter mig nådigst blifvit oinbetrodt att vårda.
— Till följd af Kongl, brefvet den 29 Augusti 1851, voro vid revisions-årets slut 43 svärdsman tillagde pensioner, ä 30 R:dr, och 149 med svärdsmedalj benådade krigsmän pensioner, å 10 R:dr årligen, att från invalidhus-fonden utgå. § 3. f. d. officerare „ under-officerare „ soldater Vid räkenskaperna hafva Revisorerne icke funnit annat att erinra, än att den fonden tilldelade fyllnad i förslagsvis beräknad ersättning för till stats-verket indragne hemmansräntor och arrenden blifvit i liufvudboken uppförd till ett belopp af 7,196 R:dr - 85 — 9 slc. 3 rst., ehuru densamma, enligt det verifikationerna bilagde sammandrag öfver influtna medel, skulle hafva utgjort endast 7,188 R:dr 6 sk. 2 rst. Vid granskning af fondens säkerhets-handlingar, befunnos desamma i behörig ordning. Enligt hvad redan är omförmäldt, har hos Revisorerne fråga uppstått angående lämpligheten af den förändrings vidtagande i afseende å ofvannämnde under Kongl. Krigskollegii förvaltning ställda fonder och kassor, att deras behållningar, som genom bemälde Kollegii försorg utlånas och göras fruktbärande, och hvilka vid 1856 års utgång uppgingo till ett sammanlagdt belopp af omkring 3,000,000 R:dr banko, kunde öfverlemnas till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för att ingå bland dess öfriga tillgångar, emot det att särskilda anslag blefve af Rikets Ständer anvisade till de föremål, för hvilka ifrågavarande kassor och fonder äro inrättade; hvarigenom bestyret med de särskilda kassornas förvaltning borde i betydlig mån förminskas, då endast bestämda årliga anslag af statsverket skulle till dem utgå. Det har ej undfallit Revisorernes uppmärksamhet, att vid de tillfällen, då denna fråga tillförene varit föremål för öfverläggningar hos Rikets Ständer och hvarvid äfven Kongl. Krigs-kollegium fått sig i ämnet yttra, olika åsigter blifvit framställde i afseende på Statens rättighet att disponera öfver kassorna och deras samlade behållningar.
Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Febr. 1863. Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om ytterligare undersökningar för bedömande af lämpligaste sträckningen ajNorra stambanan. (Stals-Utskottets Utlåtande N:o 44.) S. A. K. Under behandlingen af frågan om Norra stambanans sträckning, hafva Rikets Ständer funnit angeläget, att, innan Rikets Ständer stadga sitt omdöme i denna fråga, Bih. till B. St. Skrifvelse, N:o 43. en fullständig undersökning eger rum i afseende på möjligheten af samt kostnaden för jernvägens framdragande dels från trakten af Märsta öfver Garnsviken förbi Sigtuna samt vidare öfver Erikssund och Warpsundet till Grans socken, der linien då skulle sammanfalla med den föreslagna vägen från Stockholm öfver Stäket lill Örsundsbro, dels från trakten af Odensala till Erikssund och vidare i nyss antydda rigtning, tills linien sammanfölle med Stockholm—Örsundsbro-Iinien; och få Rikets Ständer alltså hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det E. K. Majit måtte täckas i nåder anbefalla Styrelsen för Statens jernvägsbyggnader att i afseende å berörda två sträckningar ofördröjligen låta verkställa fullständig undersökning och upprätta derpå grundade kostnadsförslag, samt att dessa förslag derefter måtte, så fort ske kan, till Rikets Ständers Siats-Utskott aflemnas; kommande de för ifrågavarande undersökning erforderliga kostnader att af Rikets Ständers Riksgälds-kontor, uppå reqvisition, utbetalas. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Febr. 1868.
Min öswertygelse i denna sak har sedermera icke af någor skäl blifwrr förändrad, och aldraminst, att ull önska extra roreringens bibehållande under fredstider, da Riksens Ständer, tvid Lenna Riksdag, redan widtagit ännu kraftigare anstalter til! förswars» »verket, sami ArmLens förökande^ och säkerligen icke underlåta, att genom tillräckeligc medels ansta» ende, sätta Regeringen i tillfälle akt göra denna Arm be i alla afseendxn anwändbar. Det wore således icke skal, alt för rn sä vin» ga tillökning, som den nu föreftagne, pä fädank sätt betunga deha hemman, som endast hafwa ätagit sig detta saur, under krig, dä det endast lärer behöf» mas, Den Z Junit. 48Z ivas, ly i fredstider är wär nu »varande Arm6e säkerligen tiliräckelig. Att della förslag skulle enligt memoria. leks föranledande, medföra misthnshällning för desta extra rotehållare, kaN jag aldeles icke filena ; ty oakladk köstnadett okl wiö elk krigs början upsälka och bekläda e» karl kari wara känbar, sä mäkle del wäl kosta ändä mera arr allid hafrva en sadan karl upsatr öch förse densamma med boställe, lön, stäpMnnderinq. skjuteningar m. »t., i likhet med de ordinarie rekarne? en längre eller kortare fredstid medför således en större ester mindre besparing, dä man är fri fran rokebingen och dä nian manligen öalculerat, att indelta soldaten, kostat roken ärligen, omkring ZZ R:r 16 H. baiico, fa följer ju döras, akt de extra rotarne bespara en sadan stimma ärligen, men den som mill beständigt hastva st» karl i beredskap, och anser sadcinr kör Mindre kostsamt, kan säkerligen fä det ända för bättre Pris, när karlen är säsötti dräng ellet torpare och icke kän kommenderas till någon tjenstgöring.
Efter den erfarenhet jag äger, hafva genom sådant många tjufband uppstått. Det är icke ovanligt, att när en tjuf sättes å fri fot, en an - 42 Den 25 Augusti f, m. nan erbjuder sig att antaga honom i sin tjenst, och de vådliga följderne deraf torde icke af någon kunna betviflas, Men å en annan sida tyckes det äfven vara betänkligt, att neka någon att söka sin försörjning, hvar helst han behagar. Jag skulle derföre tro, att man valde en medelväg, om man stadgade, att den, som efter utståndet straff utginge ur fängelse, icke finge genast derpå eller inom det forsta året taga tjenst hos vanfregdad person, men att han, sedan ett år förflutit, kunde fritt välja husbonde. Det förslag jag, i anledning af Friherre Skjöldebrands och Herr Grjpenstedts motioner, tog mig friheten väcka, innehöll ibland annat, att då en för stöld straffad person, efter viss tid visat tecken till bättring och skickat sig väl, han måtte åter kunna inträda i enahanda rättigheter som andra medborgare. Lagutskottet har likväl nu förklarat, att sådant skulle falla af sig sjelft. Men förhållandet är dock icke sådant för närvarande; ty personer, som lidit kroppsstraff för stöld och dylika brott, kunna icke bära vittne eller inträda i Kronans tjenst m. m. Grefve von Schwerin: Vid hvad Herr Ehrenborg anfört, i afseende på den extra judiciela bestraffningen, att nemligen, i händelse uti förslaget tillädes ordet vanfrågdade, densamma då skulle kunna antagas, anser jag mig böra fästa LagUtskottets uppmärksamhet derå, att det icke bör få vara Domaren som dömer till en extra judiciel bestraffning, utan den eller de personer, hvilka anfv ura för den ifråga va* Den 25 Augusti f. m. n rande arrestanten, som må kunna med Domarens tillstånd använda husagan. Jag tror det vara vådligt, att Domstolen må få använda annan correctionel kraft, änden, som ligger i penninge-viten eller hårdare fängelse. Herr Ehrenborg har äfven yttrat sig öfver frågan, huruvida en för stöld straffad person kunde få hos en dylik person taga tjenst.
Visserligen kan man till Den 28 Mars f. m. 473 sin ursäkt förebära, att vi redan äro inne på samma bana; men det är åtminstone bättre att lefva under en gammal dålig lag, än att stifta en annan, som är ändå sämre; ty mot en sådan måste jag protestera, och kan således icke ingå på ifrågavarande förslag, med den godtyckliga ■ taxering af bevillningsprocm som är föreslagen af Utsk. Jag skulle önska, att man kunde få bort hela den graverande skalan, och fastställa ett minimum, det må nu blifva 200 Rdr, hvilket vore R. o. Ad. värdigast, eller mera, ehuru jag vet att ett annat Stånd, nemi. BondeSt. satt det till 300 Rdr. Jag inskränker f. n. mina önskningar härtill, enär jag icke har någon förhoppning om att vinna framgång för mina satser. Vi hafva börjat att bygga på en usel grund och vi kunna derföre icke hoppas på att få något annat än ett dåligt hus; men låtom oss då åtminstone bibehålla det gamla rucklet och icke sätta nya lappar derpå. Jag förenar mig med Gr. Ugglas i yrkandet om afslag å Utsk:s hemställan och bibehållande af den gamla §. Hr von Troil: Jag är af alla de föregående talarne förekommen. Afven jag har med glädje erfarit att Bevilln.Utsk:s Ordf. för sin del underkänt det bevis på konservatift reformerande förmåga, hvarom Utsk:s förslag bär vittne, och hvars olämplighet blifvit af en reservant, Nils Larsson, på ett särdeles klart och öfvertygande sätt framlagd. Jag behöfver icke vidare yttra mig, utan anhåller att, med afslag å denna del af Betänk., den gamla § måtte i författningen bibehållas, med den förändring blott, att hvad som der står utfördt i Bko måtte förvandlas till Rmt. Hr Hjärne: Jag ber att till hvad de föregående talarne ytt rat få lägga den anmärkning, att Utsk. under sitt arbete ganska konseqvent fullföljt den åsigt, att icke med ledning af några egentliga grundsatser göra det ena stadgandet öfverensstämmande med det andra.
Men som Ridderffapet och Adeln tillika med sine re^ecrive Med-Ständer, MZ Den 19 Iunir. nu för fä dagar'sedan antagit för Ost och efterkommande en ny Regerings - vorm, som genom trycket redan bordt want Allmänheten meddelad, om icke owanliga hinder mellankomma: hwilken Regerings form troligen wid första päsecndet och jemförandet af den förra, isamman, hang med Säkerhetsctcn, högeligen utaf Allmänheten kan i likhet anses; 'sä täcktes Rldderskapct och Adeln ursäkta, at jag af oföränderlig wälmenmg, fastän ofullkomligt dristar ödmjukast påminna Ridderffapet och Adeln om nödwändigheten at läka wära fränwarande Medborgare fä de högst oumgängliga uplysningar, som grundlagt xr^ncjpcn til den npa Regeringsformen och troligen päffyndadt dest antagande af Ridderffapet och Adeln. Enda medlen härtil tror jag, är at genast til tryckning befordra ej allenast Regerings formen, utan ock de i-exxective Herrars och Mäns Betänkanden uti con8titution8 Utffottet, hwilka til Riksens Ständers pienot åtföljde nystnämnde af dem den 2 Junit projscterLkle samt genast hos Ridderffapet och Adeln upläste ^.ct! Det wore än mer uplysande, om jämte förutnämnde Betänkanden, de I)ictumink som tvär dä »varande wärda Ledamot, nu warande Stats-Rädet /cälerdetli uti twänne wära ylen-r sedermera afgaf, äfwen uti suits med de delar af Betänkandet, som blott rörer Regerings-formen nu blefwe tryckte, pä det at när Regerings-formen genom trycket göres allmännelig, en och hwar kan hafwa tilgäng at fä köpa oftanämnde Handlingar, säsom högst nödwändige Bilagor til Regerings - för. nion. Det De» 19 Iunir.
Andra punkten af Utskottets förslag innefattar icke något nytt lagbud, utan allenast ett, efter Utskottets omdöme, behöfiigt och nyttigt förtydligande af första punkten, gifvet i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad redan för det närvarande är stadgadt. Beträffande de gjorda framställningarne emot 3:dje punkten, förekom att, om man än vill anse böter såsom skuld till Staten, de { allt fall1 utgöra eli. så egen art deraf, att man från lagstiftningen omskuldfordran, i 4 Lag-U skotteis Utlåtande N:o 177, allmänhet icke lärer hunna hemta något synnerligt stöd för den mening, att böter bora uttagas ur förbrytarens sterbhus. Sålunda instämmer det t. ex. med Lagens bud, och med den tolkning Högsta Domaremagten deråt gifvit, att, vid conflict med borgenärs betalningsrätt, böterne alltid måste vika; att följaktligen inteckning i den pliktfälldes fasla egendom, till säkerhet för böter, icke bör eller får meddelas; och att, änskönt bevakning af böter i concurs icke skett, de likafullt skola gäldas, eller ock böra förvandlas i motsvarande kroppsplikt. Äfven i andra hänseenden skilja sig böter från skuld i allmänhet, och frågan, huruvida de kunna sägas utgöra skuld, innefattar följaktligen, eftei Utskottets tanka, en tvist snarare om benämning, än om sak. Men ostridigt måste det deremot erkännas, att böter utgöra bestraffning; och detta begrepp lemnar således en säker utgångspunkt för undersökningen af ämnet. Hvarföre nu denna,.mera än andra straffarter, skulle påkalla eller medgifva verkställighet efter förbrytarens död, synes Utskottet ej kunna nöjaktigt förklaras.
Wid betraktande af deste Memorialers innehall , har det ej undfallit Iltkottets uppmärksamhet dea föga uppmuntran till Skogshushållning, fem en bunden och twingad Näring meorörer; men dc. rmte att detsamma tillkomma genom gamla Forralt NlN - r«78 Den z Julii. ningar, (.'stade wfd Bruksoch Smidesnärftgcn, och wärdet af dessa ^endomar, som dessutom ej skulle kunna tillmura, och nu röra ägande rätten, hwara köp och salu af desse egendomar grundaö, och hwara äswen säkerheten för Län i Riksens Siande» § Banque beror; derigenom Utstottet icke anser sig tillständigt, att inga i pröfning af hiva!) i Memorialen rörer fragan, som ar wäckt om rättighet att sälja Kohl annorstädes an till de Priviligerade Bruken; och i anseende tili yrkandet om betalningen af Kohlen, anser lftstottet den kohlsäljande Allmogen aga tillfälle till rättelse uti sin rättwisa fordran om betalning efter gangbart pris, da, enligt Förfaltninaarne, Landshöfdingen med Bergmästaren upprätta Taxor för Kohlen, och uti de orter, der sådant manligen ej ster, ager kohlsäljande Allmogen att wid de räkningar, som med dem uppställas om Kohlbetalning, hwilka, sedan Kohlförseln är stutad, afgöras, dcrwid göra sina anmärkningar, i jemförelse med gangbara priser, och i bristande öfwer» enSkommelse göra sina pastaender gällande efter in, stämmande till manliga Bergs-Tmgen, och Rätter gängens fullföljande i »vederbörlig ordning; pa delta sätt har ! alla tider tillgått, och de nu inlemnade Memorialcr innehålla ej eller något, som föranleder till påminnelse härwid, utan endast okunttighet om huru rättelse uri för lågt beräknade Kohlpriser kunna och böra erhallaSI öfrigt och om serstillde Conkracter skulle befinnas, hwilka tillägga Kohl-Wmogen någre föimoner, svin någon eller flere Bruksägare icke i sednare arén uppfyllt, hwartill Memorialerne silma anledning, synes Utskottet, att genom flika Contracts-brott ä Bruksägarnes sida, Kohl-2tl!mogenS förbindelser a andra sidan bö ra - Den z Julik. 1079 ra upphöra, och att en hwar ma derom i Laga ordning och wid »vederbörlig
Då jag icke kan förstå Rikets Ständers mening med remiss äfven lill Banco-Utskottet, af frågan om Lagstiftning för inrikets vexlar, annorlunda, än som ett åliggande för Banco-Utskottet, att yttra sig om och under hvad vilkor, eller hvilka Lag-bestämmelser, omloppet af inrikes vexlar kunde blifva för realisationens bestånd, och för penningerörelsen i allmänhet, som dermed har omedelbar gemenskap, nyttigt eller skadligt, så har jag icke kunnat deltaga i beslutet, att med ett så obestämdt yttrande, sorn nu blifvit Lag-Utskottet meddeladt, helt och hållet skilja Banco-Utskottet ifrån behandlingen af denna vigtiga fråga; hvilket jag vågar anse vara så mycket mera oformligt, sedan Utskotten redan länge behandlat frågan tillsammans, hvarföre jag föranlåtes alt häremot anmäla min Reservation, med vördsam anhållan, att den måtte Betänkandet till Rikets Ständer åtfölja;’' af Herr Hesslej som ansett någon nunimi-sumraa för inrikes vexlar icke behöfva eller böra stadgas. STOCKHOLM, Ecksteihska. Lag-Uti kottets Utlåtande N'.o 180. 1 Ankom till Exp..-Utsk. den 4 April. Utlåtande, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande lS:o 64, öfver väckta motioner, om antagande af en mera fri assigne rings rätt enskilde emellan än nu eger rum. Detta Betänkande har blifvit från samtélige Riks-Stånden till Utskottet återremilleradt, på grund af gjorde anmärkningar.: af Herr Friherre L. Boije: att elen fria assignerings-rätten varit erkänd och i lag befästad intill dess, med år 1 765, ett stryp-system inträdde, hvilket varit hardt nära alt skaka Sverige i dess grundvalar, och som icke blott låg till grund för jden thron-afsägélse Konung Adolf Fredric gjorde, utan jemväl, genom sina verkningar, föranledde ett allmänt missnöje hos nationen och afskafFande vid 1772 års iRiksdag af den makt Ständerna innehåll och missbrukat.
Utom det, att dess functioner i flere delar äro olika med dem, som tillkomma andre Banquer och hvilka, nu mera svåra att förändra, göra en stor del af dess tillgångar icke disponibla, bör man besinna, att dess fond relatift till främmande Banquers, är så obetydlig, att den snart kan tömmas och operationer med dess sedlar, efter säkra beräkningar, äfven kunna hafva Banco.Utskotteis Beiänkanden. 165 menliga påföljder; att denna Banque linnes i ett land, der icke under en tät omsättning oell liflig handels, rörelse, klingande mynt lika fort och mycket inkommer, som det går ut, utan der handelsrörelsen och derpå grundade penninge-circulationer äro tröge, hvarigenom möjligen, med hopp örn större enskild vinst, penninge - speculationer på Banquen kunna föranledas, om dess tillstånd i allo yppas, samt att i Sverige icke linnas desse rike Banquierer, som lätt kunna sammansätta sig att motverka och förekomma följden af anfall på en Banques bestånd. Icke eller lä. rer någon Banque vara strängare controll underkastad än vår. Dess förvaltning och räkenskaper öfverses och granskas tidt och ofta af Banco Utskottets ledamöter och Revisorer, hvilka, i anseende till täta Riksdagar och Revisioner, utgöra ett betydligt antal, med en beständigt omvexlande personal. De väljas på grund af Riksens Ständers förtroende, och, om ej underkastade positivt ansvar, så hafva de likväl ett moraliskt inför efterkommande Utskott och Revisorer, inför Ständer och efterverld, emedan följden af deras åtgärder förr eller sednare måste röjås, hvaremot Ständer, såsom magtegande principaler, icke en gång hafva detta moraliska ansvar, såsom handlande i egen sak och så till sägande i inassa^ Också har aldrig mot förvaltningen af Banquens ärender ech Utskotts åtgärder, varit att anmärka, hvaremot förvaltningen af Discont Inrättningarne, ehuru öpppen, ådragit sig åtal eller klander.
R:dr till alldis Icont-fondens förstärkning, emot 3 procents ärlig ränta, 45,360: — -— » dito dito af det räntefria kreditivet å 100.000 R:dr till underlättande af Arméens ackordsreglering 18,764: 21. 4. ■ ■» det, till ersättande af förskottsvis bestridda karantänskostnader samt ytterligare utgifter för anstalter emot kolera-farsoten, begagnade belopp utaf det vid 1847 och 1848 ars riksdag anvisade mindre kreditiv , 450,000: (Tili följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, är denna kreditivfordran afskrifven i 1853 års hufvudbok.) » reqvirerade och utbetalda medel utaf det med 2,000,000 R:dr beviljade kreditivet till bestridande af 1848 års krigsrust ningskostnader 976,172: 32. 3. (Riksgälds-kontorets återstående fordran för de å sistnämnde kreditiv lyftade summor, utgörande tillsammans 1,830,000R:dr, är, enligt Rikets Ständers beslut, i 1853 års hufvudbok afskrifven med 975,737 R:dr 19 sk. 4 r:st.) » den särskilt anvisade Och från Riksgäldskontoret till hela sitt belopp, 150,000 R:dr, lyftade kreditivsumma för garnisons-förstärkningen i Stockholm under vårtiden år 1848 112,348: 24. 9. (Afskrifven i 1853 års hufvudbok, enligt Rikets Ständers härom meddelade beslut.) » under år 1853 lyftade medel utaf det vid 1850 och 1851 års riksdag å Riksgäldskontoret anvisade mindre kreditiv, nemligen: för utomordentliga åtgärder till rikets försvar
Säljes hos alla specerister i riket. Ende tillverkare: Kraft-Tva !- 5 &amp; Sidentygs-Export. ingång från Lästmakaregatan. börjar n y lärokurs den 1 nästk. okt. Prokänna spekt gra ' is. A. U n m a n, saknas Stockholm, BIBLIOTEKSGATAN 11. antagas fortfarande elever, damer och herrar i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjukdoraslära meddelas af läkare och medicine amanuenser. Fullständig undervisning i elektriska och den n y a lättoch tystgående dubbelaxlade handvibratorns användning för sjuka. I Till Direktör C. H. Liedbecks inkomna. institut f ö r UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: De utvalda sidentygerna sändas till Sverige endast d i - rekt till privatpersoner t u U - o c h fraktfritt till hemmet. NybiMadt privat HEM i vacker och hälsos a m trakt öppnas den 1 juni af undertecknad för allmänt klena personer, s o m äro i behof af sanatorievård. — Referenser: D r Olof Håkanson, Birger Jarlsgatan 19, Stockholm, B: r M a g n. Matell, Göteborg, samt extra provincialläkaren p ä platsen. KONGL. bredt, 90 ö r e till 5 kr. pr meter. W i b o m, Östermalmstorg 1. (S. T. A. pr meter. Kring det fästlist dukade middagsbordet sutto, jämte d e n gamle klädeshandlaren, Mårten o c h Elsa samt A l m a och paret Nordström; Olof hade krupit u p p i knät på mamsell • Lotta, s ö m n u v a r mindre skarp än vanligt, enär hon i strid m e d sina förra meningar, fattat e n förvånande sympati för pilten. Strid k o m m e det förvisso alltid att bli, när det unga o c h lifskraftiga ville bryta n e d skrankorna, s o m gubbålderns konservatism o c h betänksamhet resa i dess väg. Men det är ungdomens härliga företrädesrätt att efter hand kunna väcka förståelse h o s sina motståndire o c h sprida föryngringens värme också i gamla sinnen.