Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alldenstund, enligt de Allmänna Papperen, 10 proCents skilnad är emellan Bancooch 3 proCents-Sedlen; så kunna de L.åntagare, hvilkas Lån äro förfallne med 90 proCent, fullgöra sin Liqvide3 men samma rättighet är icke tillagd den Låntagare, hvais Län hädanefter förfaller och Directionen kan icke tillåta honom att qvitta Gäld emot Gäld, ehuru han äfven åbe - 6q6 Den g o December. ropar 4 Cap. 7 §. Ufsöknings Balken. Denne Låntagare betalar ej sitt Lån, Directionen Lagsöker honom, Landshöfdingen förvisar till. laga Domstol , och Domaren finner icke Riksens Högiofl. Ständers Förordnande kunna i Utslaget åberopas, utan dömmer Directionen att tvärt emot Riksens Högiofl. Ständers Förordnande godkanna Liqviden, åberopande Lagen, som icke på sätt Regerings-Formen föreskrifver blifvit ändrad. Den 15 sistlidne December var tillståndet i Götha Canais Discont som foijer: Utelöpande Assignationer 723,692: 46. 2* 3 proCents-Sedlar — 1,178,200: Skuld på Afskrifnings-räkn. 1,475,365: — —■ Till Banquen för Creditiv 1,500,000: • Summa Skuld 4 877,257: 46. 2. Deremot utestående Fordringar 3,856.267 R:dr samt utbetalte Förskotter pä Canal-Arbetet ir å 1200,000 R.-dr. Denna senare Summan, hvilken till sin realitet förutsätter att antin ren Banquen, Actie-Ägare eller någon annan inb.talar detta Fö skott, kan intilldess sådan inbetalning eller godkänd borgen blifvit ingifven, icke anses såsom tillgång. På denna grund uppkommer en brist i Canal-Disconten stor 1,020990 R:dr 46 sk. 2 r. Sådant är Calculens Resultat, om alla Fordringar vöre säkra och ingen afbetalning finge ske med Discont papper.
På samma sida yttras vidare: "Så snart Grefve Cronstedt återvändt, öfverenskom Officers-corpsen före afmarschen från stället med handslag: att vid Sarvikka ovilkorligen stå till sista man, hvilken befallning de än kunde erhålla om återtåg." I sanning en vacker krigstukt och lydnad! Det är då besynnerligt, att de icke stå der vid Sarvikka ännu? men handslag betyda icke alltid mycket. Vid Lappo-affairen omtalas en C. M. v. Fieandt, som utan ordres ja utan tillstånd, skall hafva med sin Pluton bortgått ur reserven för att göra underverk, som i alla fall blifvit en följd af hufvudstridens utgång. Om man nu skulle tillåta sig tro allt detta, så var i sanning disciplinen och krigslydnaden i rätt bedröfligt skick vid denna Brigad. I öfrigt, men med undantag af Författarens radoterie om manövern och den falska rapporten, är hans berättelse om Lappo-affairen den närmast med sanningen öfverensstämmande af alla hans berättelser. Men i manövern ville Herr Holm att Adlercreutz skulle begå samma fel som Ryssarne vid Sikajocki, och blottställa sig för samma följd. Men hvad som skulle förmått General Adlercreutz att äfven om denna affaire afgifva en falsk rapport, såsom Författaren låter påskina eller åtminstone sätter i fråga, är svårt att begripa. Att en anförare under striden, som ännu väger oafgjord, skulle bortsända en half Brigad, för nöjet att få skrifva en osanning, derom lärer Författaren knappt kunna öfvertyga de enfaldigaste. Deremot afviker Författarens berättelse i allt för många delar, om affairen vid Alavo, från rätta förhållandet. Dertill är också en naturlig orsak, ty stridsfältet var här af beskaffenhet, att icke kunna öfverskådas af ögonvittnet, annorlunda, än inom skotthåll.
Kronprinsens sistlidit år verkställde utrikes resa, Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephinas ankomst till Riket och Hufvudstaden, uppsättandet af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens nya etablissement, inredningen af de rum i Kongl. Slottet, hvilka af Hans Kongl. Höghet och Pess blifvande Höga Gemål komma att bebos, samt slutligen de kostnader, hvilka i anledning af den höga förmälningsacten på vanligt sätt erfordras. Till följd häraf och under ovisshet om den, i nyssnämnde afseenden erforderlige summans belopp, får jag äran vördsamt hemställa, om icke StatsUtskottet kunde anmodas, att, efter, genom HofCanzlers Embetet sökt och vunnen underrättelse om beloppet af de ifrågastäldte medlen, föreslå och uppgifva den summa, sorn dertill erfordras, samt anvisa de medel hvilka till ifrågavarande ändamål må kunna användas. Grefve von Platen, Baltzar Bogislans: fgf Då Sveriges och Norriges förening är dan Ben 24 Februarii, grundval hvarpå Scandinaviens välgång och trefnad bvilar, så synes ock intet för oss vara 6å angelägit, som att stärka och fullborda denna i en lycklig stund af vår store Konung grundlagda förening, hvilken till en början ofullkomlig, i anseende till den långa söndring, sorn i århundraden bland brödrafolken ägt rum, det bör bli vårt ömsesidiga och iinga bemödande att på allt sätt stärka och fullborda. Detta sker bäst, då med broderlig välvilja vi göra hvarandra delagtige af de förmåner Och rättigheter vi sjelfve äga, utan att så noga räkna om vi erhålla eller erhållit fullgod vedergällning, och hvilkendera är den vinnande eller förlorande, sedan det ej är möjligt att en af oss kan vinna och Scandinavien förlora. Undtr sådana åsigter är det, sorn jag i dag uppstår, för att begagna min Riksdagsmannarätt, medelst framställande af en motion för Höglofl.
Fordringar för lån, meddelade under längre tid oell för vissa bestämda ändamål. vid vid 1860 års slut. 1861 års slut. a) Byggnadslån: Till Upsala Akademi, å 75,000 R:dr, för bibliotheksbyggnaden vid denna Akademi, emot 2 procents årlig kapitalafbetalning och 3 procents ränta; ut betaldt under åren 1824 och 1825 30,000: — 28,500: — » Carlstads stifts Domkapitel, å 12,000 R:dr, för utvidgning af läroverken inom nämnde stad, emot 3 procents årlig kapitalafbetalning och 3 procents ränta; utbetaldt år 1841 6,407: 18. 5,879: 40. » staden Jönköping, å 120,000 R:dr, för uppförande af ny byggnad åt dervarande elementar-läroverk, emot årlig inbetalningsskyldighet af 5 procent å lånesumman sedan detta är 1861 utbetalda lån innehafts under 5 års tid; kommande räntan att beräknas efter 4 procent — 120,000: — » Hernösands stadsoch Hernö landtförsamling, å 60,000 R:dr, för fullbordande af nya stiftskyrkan i Hernösand, emot årlig återbetalning efter 1850 års slut af 5 procent utaf lånets hela kapitalbelopp; utbetaldt år 1845 30,000: — 27,000: — Transport: 66,407: 18. 181,379: 40. — 21 — Transport: 66,407: 18. till Christinehamns stadsoch Warnums landtförsamling, å 37,500 R:dr, för uppbyggande af ny kyrka i Christinehamn, emot 3 procents ränta och årlig afbetalning af 2 procent å den under åren 1849 och 1854 lyftade lånesumman, 30,853: 64. » staden Lidköping, å 24,000 R:dr, för ny kyrkas uppbyggande inom nämnde stad; å hvilket låns belopp skall, före hvarje års slut, återbetalas 6 procent, deraf 4 procents ränta beräknas å kapitalåterstoden; utbetaldt år 1851 19,574: 62.
För detta ändamål bar äfven från Verkets början varit förord»adt, att alltid en Fullmägtig från Banken bör vara vid de allmänna Directionsmöten närvarande, att en Revisor från Banken bör deltaga i de årliga Revisionerna, samt att Berättelser om Canalarbetet och Verkets Den 2i Juli fm. 1029 ställning under och mellan Riksdagarna böra tili BancoStyrelsen inlemnas. Vid de allmänna Directionsmöten, der Bankens Fullmägtig alltid är närvarande, uppgöras de års berättelser och förslag, hvilka endast en gång om året möjligen kunna författas. Sedan dessa blifvit för Konungen i underdånighet uppvisade och efter Dess höga pröfning Nådigst gillade, befordras de till trycket, för att meddelas alla vederbörande och hela allmänheten’, hvarförutan Berättelserna och Protocollen vid Bolagsstämmorna alltid tryckas och utdelas. BancoStyrelsen kan således icke sakna underrättelser om hvad som företages; och vågar jag för min del tro, att dess uppsigt och granskningsrätt egentligen bör stadna vid det financiella af Canal-Verket och dervid använda kostnader, samtåtmindstone ej böra utsträckas längre än till rättigheten att anmäla, om någon afvikelse blifvit gjord från den af Kongl. Maj:t fastställda arbetsplanen, eller om de vilkor icke blifvit uppfyllde, emot hvilka Bankens biträde för Canalen erhålles. Då Höglofl. Utskotten efter Hera månaders granskning, oaktadt alla kringsväfvande rykten, ej sett sig föranledde att göra mer än en enda anmärkning, och denna mer angår Directeurerna personligen och deras hafda opinion, än sjelfva saken, så sy - Den 22 Juli f. m. nes dess besparande mindre nödvändigt. Men i denna afgöiande tidepunkt är ]ag pligtig att iakttaga ej endast min utan ock andras rätt, samt att för Riksons liöwlofl. Ständer Och allmänheten framlägga alla upplysningar rörande det anmärkta. Utom hvad redan i sjelfva Utskotten till
Man känner att privatbankernes delägare erhållit stor vinst på sina insatser. Skulle nu privatbankernes monopolium ännu längre fortfara, så skulle motviljan emot dem blifva ännu större, och slutligen kan det gå derhän, att man fördömmer dem blott och bart det före, att man ej får dela den stora vinsten. Om deremot en lag stiftades, som medgåfve nya privatbankers inrättande, så blefve denna stora vinsten delad på flera händer, och de fördelar, som de nuvar. privatbankerme medlöra för de orter, hvarest de äro stiftade, meddelas åt hela Riket. Efter den lilla erfarenhet, som jag har vunnit, anser jag privatbankernes följder vara högst välgörande och önskar att hela landet må deraf komma i åtnjutande. Att nu utan vidare bepröfvande afslå Utsk:ns förslag, anser jag vara grundlagsvidrigt, oförsigtigt och onödigt, alldenstund 56 $:n Riksd.Ordn. berättigar oss att antaga detta förslag Dan ib Februari f. m. 4*3 nied de förändringar, vi kunna anse behöfliga. — Man har anfört, alt, 0111 flere bankinrättningar uppstode, dessa skulle sätta de nuvar. i våda. Jag skulle tala alltför egennyttigt, om jag biträdde en sådan mening. Visserligen rnedgifves, att de nuvar. privatbankerne kanske derigenom få vidkännas den negativa förlusten, att ej hafva så stor vinst, som de hittills haft; men jag tror att de kunna ganska väl bestå med en något mindre, om det blir en förnuftig och klok lagstiftning. Till följe häraf kan jag icke biträda vidare uppskof med en ordentlig lagstiftning för privatbankerna, utan önskar att den måtte, ju förr dess hellre, komma till stånd. Hr Stråle: Då fråga blifvit väckt derom, huruvida någon lagstiftning i detta ämne skall äga rum eller ej, bör i min tanke denna fråga först förekomma till afgörande; jag kan således ej bestrida detta, utan instämmer tvertom deruti, sedan denna fråga blifvit väckt. Det kan likväl ej vara min åsigt, då jag redan yttrat att en lagstiftning vore nödvändig, ej allenast för nuvar., ulan äfven för framdeles blifvande banker, att icke någon lag nu skulle antagas.
Denna Författning, som har för syftemål att sätta Slättbyggden i Skåne i oberoende af Skogsbygden, är vidtagen på samma tid, som flere Författningar existera, hvilka sätta Sverige i oberoende af Utlänningen, nemligen af Ryssland. Jag anhåller att denna min motion må remitteras till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet. 6:0 Jag föreslår att gifta Personer må vara befriade från Bevärings-skyldighelen, och anhåller att denna Motion må till vederbörligt Utskott remitteras. Ridd. o. Ad. Prat. II. B. 53, 54. 418 Den 5 Januarii. 7:0 Jag föreslår, att Riksens Ständer, genom Vederbörande Utskott på vederbörlig Ort, begära underrättelse om hvad i afseende till de af Riksens Ständer vid sista Riksdag i underdånighet för Konungen anmälte Önskningsmål blifvit vidgjordt eller icke vidgjordt, isynnerhet hvad de serskildt nedsatta Commiteers Arbeten angår, samt i afseende på Finska Handeln; äfvensom i afseende på vidtagande anstalt till samling af allmänna Statistiska kunskaper öfver Sverige, med besynnerligt afseende på dem, som med utarbetandet af ett Förslag till en ny Representation kunna hafva gemenskap. Detta mitt Memorial torde få remitteras till Constitutionssamt StatsUtskotten, äfvensom till Oeconomieoch BesvärsUtskottet, för hvilkas Arbeten vid denna Riksdag ofvannämnde underrättelser i synnerhet äro af nöden. Lades på hordet. Friherre Funck, Thure, och Herr Anrepp, Otto Reinhold, uppropades af Herr Grefven och LandtMarskalken, men voro icke närvarande. Herr Silfverskjöld, Carl, hade inlemnat ett så lydande: Vördsamt Memorial! De Officerare af fordna Finska Arme'en, som, då Finland förlorades, qvarsladnade i Den 5 Januarii. 419 Sverige, erhöllo af Riksens Högloflige Ständer, icke allenast ersättning för utlagda TjensteAccorder, utan äfven ExspectanceLöner. Samma rättvisa vederfors äfven dc Officerare vid f. d.
Orgeln flöjtar stilla och pastoralt. Framme öfver altaret synes den heliga familjen. Ester går dit, tar ett vaxhjärta ur bröstet på sig och lägger det knäböjande ned för madonnan. I detsamma ser hon, att det hvitgula vaxet är prydt med purpurröda små blommor. Madonnan lutar sig fram med Jesusbarnet i knäet, ser på hjärtat, gör en afvärjande rörelse, skrattar lätt och säger: » Gif det åt kryddkrämaren! » Ester vaknar; hon förargar sig åt denna dröm, som börjat så vackert och slutat så dumt. Och oupphörligt under dagens lopp komma Marias ord till henne: » Gif det åt kryddkrämaren I » Men ju oftare de komma för henne, dess allvarsammare ser hon ut. Hon tänker på brors vinkar; men på något annat tänker hon ej. Det gör henne i alla fall ledsen. Far är borta till kvällen, men kommer hem tidigare än hon väntat. Han slår armen om hennes lif och för henne till soffan. Han talar om sitt lif, om deras fattigdom och deras försakelse. Och han talar om, hur litet ungdomsglädje hon haft Han talar om, hvad hon varit i hans lif, och hur hans bekymmer nu, kanske • det största han haft, är att hon skall lämnas ensam, dä han dör. Han talar om, hvilken glädje, som skulle fylla honom, om han visste att hon blefve lyckligt gift. Han talar om kryddkrämaren, om hans förträffliga egenskaper, och han talar äfven en smula om hans stora inkomster. Ännu mer talar han, och ju längre hon lyssnar, dess mörkare och mer djupt tänkande bli hennes ögon. Då de slutligen resa sig från soffan, är far lycklig, och Ester tror sig ha förstått madonnan. Den lilla gatan hade fått se bruden, magisterns fattiga Ester, som den vackre, välbärgade kryddkrämaren gift sig med. Den flickan hade allt tur hon, sade man, men så var hon också söt. Så vacker som brud, fast en smula blek.
Om beloppet hade ingått till Civilstatens pensionscassa, såsom förstärkning i dess fond, så hade verkan deraf på pensioneringen i det hela varit ringa; hvaremot det vid flera tillfällen är af nytta, att särskildta medel finnas, deraf understöd ina kunna lemnäs dels sådana civila embetsoch tjenstemän, sorn äro från delaktighet i pensionscassan uteslutne, dels enkor och barn, för hvilka särdeles bevekande omständigheter förekomma. På delta sätt vinnes ock bäst testators afsigt, att de anslagna medlen skulle hilda afskiljda räntebärande fonder, under benämning af Jonas och Paul File'ens donerade capi tal - fonder. N:o 18. 2 mom. Anmärkt!, ronde ett i handelsoch sjöfartsfonden år i83y upptaget lån för ön St. Barthelemy, under garanti af K. Svar: Något beslut om villkoren för länet fattades ej i Statsrådet. Lånet utgafs af Cpnvoj-commissariatet emot den förbindelse, som K. M. lät aflemna. Så väl ränta som bestämda afbetalningar af 5ooo r:dr hvarje halft år hafva blifvit ordentligen erlagda. Denna anmärkn.‘spunkt synes sålunda vara både öfverflödig och olämplig. N:o ar. Anmärkn. alt ersättning af lullmedlen blifvit vägrad för inqvartering af befäl oell manskap, commenderade till tullbevakning inom Malmöhus län år 1835. Svar: Dä den ifrågasatta ersättningen blifvit afslagen med tillämpning af föreskrifterna uti inqvarteringsoch tågordningarna , synes skälig anleda, till anmärkn. hafva saknats. Särskilda anmärkntr , i atiledn. af de åren i834 och >838 afslutade handelsfördrag med Ryssland. Svar: Om de af föredraganden för handelsoch financeärenden vid dessa tillfällen afgifna underd. yttranden hade blifvit fullständigt anförda, så skulle de hafva ådagalagt hans omsorg att befrämja Rikets fördel och att successive uppnå det mål, som R. St. uti deras till K.
Tunnor Spannmål, hvarjemte en ny Cancellist-Lön tillkommer med 326 R:dr 82 sk., derunder begripne a5 Tunnor Spannmål; och hemställer Stats-Utskottet till Riksens Ilöglofl. Ständer, omjicke denna af Kongl. Maja i Kader beslutna förändring må få i Staten iagttagas. 6:0 För öfrigt bär Siats-Utskottet ansett sig böra föreslå, att såsom Kongl. StatsContoiret, uti dess Berättelse örn Statsverkets Förvaltning och Lillatåud, hemstält, anslagit på Riks-Statens 8:.de JIufvud-Titul till döda kroppars besigtning m, m, må Lill Medicinal Staten öfverffyttas, såsom enligt sitt föremål dit egentligen hörande; och som dess 1111 varande belopp 3oo E:dr funnits för ändamålet alldeles otillräckligt, så anser Utskottet alt en tillökning deruti, svarande emot behofvet, bör beviljas samt tillstyrker derföre alt härtill må ä Stat uppföras 3ooo Rrdr, Derföxutan förekommer vid MedicinalStaten, alt om Riksens Höglofl. Ständer bifalla Utskottets, under denna dag, afgifhe särskildta yttrande öfver Herr P. Cederschöhls motion, om indragning lif de vid 1810 års Riksdag anslagne 5ooo R;dr till Stipendier, för sådane Ynglingar, sorn ämnade blifva Prester och tillika ville förskaffa sig nödige iusigter uti Läkare och Chirurgiske Velén - Stats-Utskottets Betänkanden. i ?.g<j skaperne, blifver enligt Utskottets Förslag, detta anslag minskadt till 2000 R:dr. Till medhjelpare för Provincial-Medici, vid förrättningar pro tempore, då antingen en Provincial-Medicus dör, sjuknar eller för ålder tarfvar biträde eller då biträde pröfvas nödigt, i anseende till nppkomne Farsoter, har hittills blifvit bestådt Löner för 8 sådane medhjelpare med 77
December 1827, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, må galla äfven i afseende på Säteri-, Rå- och Rörssamt Frälsehemman. Från Hedervärda BondeStändet: Af den 4> 7» Ir» f4> '9> 2I> 22> 2^ och 29 sistlidne Maji, innefattande: 1:0 Remisser till ConstitutionsUt skottet: Af Casper Wijkmans anmärknings-anledning mot de Konungens Rådgifvare, som deltagit i rådslagen år i82Ö; och af StatsUtskoltets anmälan om anmärknings-anledning emot StatsRådet och Föredraganden för Handelsoch FinanceÄrenderne. StatsUtskottet: Af RiksdagsFullmägtigen Peter Peterssons m. fl:s anförande i fråga om regleringen af RiksStatens Andra HufvudTilel; samt af Pehr Jonssons anförande, angående RiksStatens Åttonde HufvudTilel. Statsoch BancoUIskotten Af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående Landshöfdingen af Wingårds anhållan om befrielse från ersättningsansvar för de af förre LandsSecreteraren Kleman ti 11- gripne och förskingrade allmänna medel. 3 94 Den 7 September e. m. Lagutskottet : Af BancoUtskottets Memorial angående en bestämd förklaring, attLagens föreskrifter om fordringars bevakande i concurs och efter årsstämning icke må lämpas till sådane Bankens lån, för hvilka gäldenärerne undfå pantsedel. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af ett anförande om åtskilliga föreslagna förändringar i i8o5 års Kongl. Förordning om skogarne i Riket. 2:0 Återremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets: Med förslag till förändring af 15 §. Riksdagsordningen. StatsUtskottets : Om förrättad granskning af RiksgäldsContoiret, AssistanceContoiret samt f. d.
Nåja, det gjorde ju detsamma hvad de kostade, men inte tyckte han de voro så märkvärdigt billiga, åtminstone inte dem, han gifvit. fru Eleonore. Claras örhängen föreföllo att vara fullkomligt lika, han kunde inte allt för noga granska dem, det skulle i mer än en mening varit indiskret, men de måste antingen vara oäkta eller också hade hon något maskopi med unge Skog, den odågan. Fru Clara afbröt emellertid hastigt samtalet. Hvarken Eleonore eller Henrika tycktes goutera det nya smycket. — Jag har läst Ruskin, sedan vi sist råkades, yttrade Mazère, vänd till Säfve. Du sade ju, att man ovillkorligen borde läsa honom. — Det sa’ jag inte precis, jag talade, om jag mins rätt, med häradshöfding Asker och sade, att han borde läsa Ruskin. — Det är en märkvärdig stil, du! Säfve inlät sig ej på stilfrågan, det fanns ingenting, som irriterade hans nerver till den grad som att höra Mazère resonnera litteratur, då föredrog han till och med de andras affärstal, det var åtminstone ingen humbug i det. Allra mest hade han dock föredragit att ha fått vara i fred i sitt bibliotek med legendboken, han nyss kommit öfver. Det var en verklig frestelse för honom att vända sina gäster ryggen, han längtade dit in, formligen längtade. Säfve kom in i sin hustrus toalettrum för att säga godnatt till henne. Hon stod framför spegelskåpet och redde ut sitt långa, blonda hår för natten. — Om jag begrep, hvarför Kurt inte gifter sig, sade han plötsligen, som om han fortsatt någon intim tankegång. — Hvarför skulle han göra det? sade Eleonore i det hon samlade håret i en tjock knut i nacken. Han kan verkligen aldrig få det bättre än han har det nu, med ett sådant hem som vårt, där han kan komma och gå som han behagar, och med en sådan utmärkt hushållerska som fröken Andersson. Nej, han gifter sig minsann inte. Han är just skapad till att bli en gammal ungkarl. — Han — undrar det! Han är för resten inte så gammal, inte mer än fyrtitvå år. Äldre män ha gift sig.
“Är hon sjuk?“ “Nej ... lite tandvärk, som jag ta’t till förevändning för att söka doktorn.“ “Hon vet således icke hvad ni ville honom?“ “Så är det ... Kerstin Maria är dotter af en afsigkommen bond-enka i vårt grannskap. Redan som gymnasist var jag kär i henne, och kanske hade jag icke motstått min salig fars önskan att fortsätta studierna, om jag icke lefvat i ångest att någon annan skulle fria till henne ... Jag var tjugu år och hon sjutton, då jag vågade tala med far. Det blef tvärt nej ... Han var icke man att envisas med: hade jag försökt det, skulle han ha gjort mig arflös.“ “Och hon har ändå länge varit trolofvad med er?“ “Jag friade i hemlighet och fick ja. Men som jag icke vågade ge henne ring, fästade jag henne efter vår vackra bondesed med psalmoch evangeliibok, och jag fordrade då högtidligt af henne, att, om det komme en så olycklig dag att hon icke med rent hjerta och samvete och utan blygsel kunde se mig i ögonen, hon ärligt och så visst som hon hoppades på Guds nåd skulle lemna mig boken tillbaka.“ “Det var ett strängt och farligt vilkor.“ “Kanske – men jag är sträng både i min vandel och gudsfruktan. Kanske är jag också högfärdig ... Oaktadt jag vid samma tid i det närmaste fick öfverta gårdsbruket, fortfor jag att studera, all den tid jag hade ledig. Jag ville utmärka mig i min ort, och den, som skulle dela min heder i framtiden, finge icke ha stapplat.“ “Har hon då det nu?“ “Det är det som jag icke vet, men som jag måste veta ... För att icke oroa far och mor gaf jag Kerstin Maria mitt bifall att, sedan jag hållit henne ett år i syskola inne i sta’n, få ta plats hos barons på Villeby, och der har hon nu i fyra år varit väl omtyckt och ansedd ... För fyra månader sedan dog först mor och strax derpå far. Som de visste att jag hållit kärleken trogen, så gåfvo de mig båda före sin död sitt samtycke.