Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln bifalla, att ett bidrag af 100,000 R:dr B:co nu genast lemnäs Götha Canal-arbetet, under förbehåll, att sättet och vilkoren för detta bidrags meddelande blifva föremål för serskild öfverläggning. Jag behöfver icke återupprepa, huru bestämd jag är för bifall till Utskottens Utlåtande, men då jag afser tidsbesparing, har jag till vinnaude deraf velat vördsamt uppgifva detta förslag. Ropen om proposition förnyades. Herr Rosenblad'3 Bernhard: Jag skulle icke vidare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om jag icke ansåg mig skyldig att upplysa en omständighet. Man har satt i fråga, att Canalens tillgångar redan äro pantförskrifna. Jag känner icke, om den skuldsedel CanalBoIaget utgaf för Disconträttigheten, numera är gällande, sedan Discontens skuld blifvit dels betald, dels afskriven, men jag vet, att denna pantförskrifning endast hade afseende på Bolagets fastigheter, och att tillgångar dessutom linnas, som icke äro deri upptagna, äfvensom att den brist, som möjligen skulle kunna upp - Den i3 April. stä i ersättningen för det ifrågavarande förskottet, på intet sätt motsvarar den ökade kostnad, som skall blifva en följd deraf, att arbetet nu måste nedläggas. Jag skulle för öfrigt icke instämma i den af Herr Hjerta föreslagne ContraProposition, i afseende på tillägget rörande låns upptagande på 3-procents-räkningen, om jag icke visste, att RiksgäldsContoiret för närvarande äger tillräcklige medel under händer; att der finnes en behållning, som den 4 April uppgick till 127,000 R:dr på Räkningen N:o 1 och 7000 R:dr på Räkningen N:o3, och att denna tiden inflyter hela Bevillningen för året, så att der finnes full tillgång hela sommaren igenom, utan att man behöfver begagna någon 3-procents upplåning, hvarföre rättighetens dertill öfverflödiga omnämnande icke medför någon elak verkan.
När fadern kom in, var det som om hon krympt ihop igen till sitt skolflicksintet. Efter qvällsmaten grepo herrarne åter till sina långpipor; men toddarne voro icke längre med och samtalet gick ännu trögare än förut. Luddes ögon blefvo smala som en liten strimma och till sist slötos de helt; Ludde sof, med hakan mot bröstet, leende mun och pipan i handen, alldeles på samma sätt som när han var vaken. Han såg ut som ett mätt och sömnigt barn, som gläder sig stilla öfver att inte behöfva gå och lägga sig. Ludde kunde inte annat än le; han hade ju alltid varit mammas snälle gosse. Men Malvina var arg. Hon skulle velat ge honom en sinkadus, så att han spratt upp ur sömnen och drog in den leende minen som en felhissad flagg, hon skulle velat gråta af förtrytelse öfver en sådan menniska, men hon kunde icke göra någotdera. Hennes far satt der lugn och trygg, drog bloss ur sin pipa och följde ringarne med ögonen som om han varit ensam i rummet och som om Luddes troskyldiga sömn inte vore det ringaste att harmas öfver. Malvina reste sig med någon tvärhet, gick in i ett mörkt rum, dit dörren stod öppen och kastade sig hufvudstupa på en soffa i förtviflan öfver denna verldens jemmerfullhet. – Der somnade också hon. En timmes tid derefter hörde hon skrapande med fötter ute i hvardagsrummet. Hon spratt upp i sittande ställning och strök håret från öronen. Hon hade något svårt att komma på det klara med hvar hon befann sig. Så hörde hon en godlynt röst säga liksom genom ett leende: »Men jag skulle ju säga godnatt åt fröken.» Hon gick genast ut. Man skulle verkligen inte behandla henne som ett barn, hvilket går och lägger sig förrän de store och som inte kan hålla sig uppe. Hon kom ut i dörren, blinkande med ögonen emot ljuset och med purrigt hår. »Godnatt, fröken», sade Ludde och räckte henne handen med en sirlig bugning. »Tackar för en utmärkt angenäm afton. Jag hoppas att vi träffas oftare.» Några dar förgingo utan att Malvina såg en mensklig varelse mer än sin far och tjenstefolket på gården.
Den, som kan vara en utmärkt skicklig jurist, är icke alltid derföre en skicklig administratör, och sådana böra de vara, som med Regeringsärenden skola sig befatta. Dessutom har Utsk. trott, att genom en sådan inympning på Högsta Domstolen skulle dess verksamhet blifva förändrad, och man har derföre ansett det riktigare att på något annat sätt gå tillväga. Några ledamöter bade föreställt sig, att man skulle helt och hållet ifrån Regeringen kunna skilja dessa ärenden och öfverlemna dera åt Kollegierna, som skulle alldeles omskapas, eller en Bureau för hvarje Departement inrättas, der sådana frågor skulle afgöras. Detta sätt att gå tillväga, hvars förtjenster jag ingalunda vill bestrida, skulle dock medföra en alltför stor omstöpning af närvar:de förhållanden, och dessutom vara förenad med alltför dryga kostnader, hvarföre Utsk. ansåg sig icke böra fästa sig dervid. Utsk. har jemväl förehaft ett förslag, på grund af gjord motion, att förstärka antalet af StatsRädets ledamöter, på sätt Hrr Stjerngranat och von Hartmansdorff äfvenväl förordat; men Utsk. har ansett, att det egentliga ändamålet med denna inrättning, eller att befria Konungen ifrån deltagande i alla dessa besvärsmål och all denna detaljgranskning, härigenom ingalunda skulle vinnas, enär Konungen fortfarande, likasom hittills, vore skyldig att öfvervara behandlingen af sådana mål. Det har dä icke återstått för Utsk. något annat, än att åt en serskild auktoritet öfverlemna dessa mål, hvilket uti nu förevande Betänk, blifvit föreslaget. Mot detsamma hafva ganska skarpa anmärkn:r blifvit rigtade, men den hufvudsakligaste har likväl varit den, att genom en sådan RegeringsRätt skulle den dömande myndigheten i administrativa mål skiljas ifrån den lagstiftande. Jag underskattar ingalunda vigten af detta skäl, och jag erkänner villigt, att det inom Utsk. verkligen gjorde mig tveksam. Jag ansåg det nemi. vara nödvändigt, att den makt, som ensam har rättighet att stifta lagar uti ekonomiskt afseende, äfven skulle vara den makt, som genom tillämpningen af dessa lagar skulle vinna erfarenhet om hurudana de verkligen voro.
Den enda afvikelse, som jag anser härvid böra ega rum, är, att Riks-Arkivarien, med afseende å den vigtiga och ansvarsfulla befattning han såsom Chef för Riks-Arkivet innehar, bör tilläggas något högre aflöning än den motsvarande Expeditions-Sekreteraregraden inom Kansliet, eller 5,000 R:dr Rmt. Med antagande häraf, äfvensom att Aktuarierna erhålla lika lön med Protokolls-Sekrelerarne, förste Amanuenserna med Kanslister, andre Amanuensen med Kopister, samt Yaktmästarne, endast med någon nedsättning för den yngste, lika med Yaktmästarne i Kansli-expeditionerna, blefve lönelillökningen för Riks-Arkivet 8,875 R:dr Riksmynt, enligt följande fördelning: - R:dr R:mt, R:dr R:mt. R:dr R Riks-Arkivarien . Bih. till II St. M 7 lill Kongl. Maj:l$ Nåd. LöntförhnjJemväl för Kongl. Bibliothekels tjenstemän, hvilka tillhöra Eders Kongl. ^Bibliuthetiel'Majds Kansli, torde de för Kansliets öfrige tjenstemän i motsvarande grader föreslagna löner böra bestämmas, endast med de undantag, att Kongl. Bibliolhekarien, som är alt närmast jemföra med Riks-Arkivarien, tillägges lika lön med denne, samt alt lönen för Andre Amanuensen, nu uppgående till nära lika belopp med Kanslistlön, synes kunna bestämmas till 1,500 R:dr, eller något lägre än den för Kanslisterna föreslagna. Med iakttagande häraf, samt att Vice Bibliothekarien erhåller lika lön med Protokolls-Sekreterare, och Förste Amanuensen med Kanslist, kommer det till löneförbättringar för Bibliothekets tjenstemän och vaktbetjente afsedda belopp att utgöra 4,802 Rdr 50 öre Riksmynt, enligt följande beräkning: R:dr R:mt. R:dr R:mt. R:dr R:mt. Kongl.
Jag delar deras åsigter, som påstå, att Privat-Bankerna icke i beskattnings-hänseende blifvit så behandlade, som rättvisan kräfver. Hafva dessa Privat-Banker uträttat något skadligt för landet, så medgifver jag visserligen, att den, som gjort skada, den bör straffas, men jag frågar en hvar, om Privat-Bankerne verkligen gjort någon skada på landet. Hade de det gjort, så hade man väl icke lemnat dem ny octroy, såsom de fått. Jag tror, att R. St:r icke varit i tillfälle, att lemna förslag åt de näringsgrenar, som af Privat-Bankerne fått detta förslag. Den höga proc., som föreg:de R. St:r ålagt Privat-Bankerne för deras utdelning synes vara skäl att nedsätta, så mycket mer, som den är högre än andra associationer betala. Det Den 27 Maj e. m. 431 är gifven sak, att om sådane beskattningslagar införas, så lägger det hinder i vägen för dylika associationer, och ett fattigt land, såsom Sverige, är just i behof af associationer, om dess krafter ■ skola väckas till verksamhet. För min del skulle jag önska, att bevilln:n beräknades efter 6 proc., deras utdelning må gå till högre eller mindre belopp. Hr Printzensköld: Afven jag delar den åsigten, alt de enskilda Bankerna äro alltför hårdt beskattade, genom det i sednare tider gjorda stadgandet, att de skola erlägga 15 proc. af den behållning, som öfverstiger 6 proc. af kapitalet, men då de i sjelfva verket äro penninge-austalter, så tror jag icke, att de kunna lämpligen hänföras under 2:dra mom. af stadgandet, ronde aklie-bolag, der R. o. Ad. beslutat, att bevilln. skall af sådana bolag utgå med 5 proc. af utdelningen, utan är det min öfvertygelse, att Irsta mom. borde qvarstå, likväl med en sådan förändring, att bevilln. endast skall erläggas med 5 proc. af Bankernas ärliga behållning. Hr von Hartmansdorff: Jag bör Privat-Bankerna kallas BanAar.
T] t dr. d. 13 Sept. 18 3$- 3^3 S. D. Föredrogs Stats-TJtskottets Memorial IST:o 255, med förslag lill sammanjemkning och voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande manlals-penningarnes beräkning; Ståndet yidblef silt fattade beslut och gillade volerings-propositionen. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-TJtskottets Memorial, med begäran om bestämdt Utlåtande af Högiollige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Presle-Ståndet, i fråga om Utskottets skyldighet att upptaga väckte motioner om Riksdagens prorogerande; Ståndet, söm lagt Memorialet N/o 113 till handlingarne, ansåg ifrågavarande motioner ej höra till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltets behandling. S. D.
Stats-kontoret afgifna räkning, deruti, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 19 Maj 1848, ifrågakomne aflöningsmedel redovisats, äfvensom att Kongl. Sundhetskollegii hufvudböcker i sjelfva verket innehöllo ett så beskaffadt konto, sorn Revisorerne omnämnt, ehuru under annan rubrik, nemligen den af stats-anslag, hvilket konto tydligen utvisade de penninge-transaktioner, som under hvarje år emellan Kongl. Stats-kontoret och Kongl. Sundhets-kollegium egt rum, får Utskottet hemställa, alt Revisorernes ifrågavarande anmärkning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 22. (Rev.-bpr. pag. 60. Förkl. pag. 249.) Vid granskningen af Pharmaceutiska institutets räkenskaper hafva Revisorerne anmärkt, att i 1848 års kassa-räkning utgiften för liqviderande af en räkning å 6 R:dr 37 sk. 6 r:st. riksgälds blifvit utförd med samma belopp i bankomynt och att i kassa-räkningen för år 1849 på enahanda sätt upptoges en post å 9 R:dr Banko i stället för samma summa i riksgäldsmynt. Som i den underdåniga förklaringen Kongl. Sundhets-kollegium anmält, att i följd af Revisorernes berörde anmärkning, som befunnits grundad, redogöraren blifvit försländigad, att, för obehörigen afförde 5 R:dr 12 sk. 6 r:st., Pharmaceutiska institutet godtgöra medelst beloppets uppdebitering under observationstitel uti först afgifvaride årsräkning, får Utskottet tillstyrka, att ifrågavarande anmärkning icke må till någon vidare åtgärd föranleda. 14 Ståls-Utskottets Utlåtande, JYg 21. Veterinär-Inrättningen i Skara. § 23. (Rev.-ber. pag. 61.
Med hänseende till den vidare fortsättningen och sammanbindandet af de, från denna stambanas norra ändpunkt vid Falköping till sjön Stråken, samt, i söder, från Malmö tili Finjasjön dels fullbordade och dels påbörjade bandelar, hafva de inom Riks-Stånden yttrade skiljaktige meningar varit delade hufvudsakligen emellan förordande af Jernvägs kommittéens, utaf Kongl Majit godkända och lill Rikets Ständers pröfning framlagda, förslag, å ena sidan, samt yrkande å andra sidan att, med bibehållande af hanans riktning i enlighet med nämnda förslag från sjön Stråken genom Jönköping till Tenhult, densamma från sistnämnda puukt icke måtte erhålla den af Kongl. Majit föreslagna östliga riktningen öfver Nässjö, Stals-Utskottets Utlåtande M 86. I!) utan i stället fortsättas mera rakt söderut från Tenhult till Götaströms bruk och vidare utefter Lagaå-dalen förbi Wernamo och Ljungby till Finjasjön.
Godkännande af Sta's.Utskot!e's betänkanden, angående: 1:0 Statsrcgleringen samt project till Riksstat; 2:0 Pro'estoren korssell förstag till ut» widgande af Carlbergs KrigsAcademie; z:o medel till fiskfängstens förbältrgnde i Catiegalk; och 4:0 wäckt fräga om Casterne byggnader i Carlscrona. Gillande af Ståls Utskottets betänkande, rörande comrvll ä mantalsskrifningarne; i följe hwar, af till Beivillnings Utskoltet öfwerlemnades, at tillse , der nödige medel till nämnde behof blifwa atk tillgå. Antagande af Lag-Utskottets yttrande, rörande boupteckningars granskande och ingiswande förseglade ii!l domstolarne. Bifall till Banco.-Utskottets utlätande, om Bancowerkeis tillständ och sörwaltning. Ä.erre - L7? Den 8 Augusti Äkerremist till Stats-Utffokt-t af dest beläna tande, rörande Riksgälds Contoirets utländska gäld, Af den 18 Julii. Gillande af Stats-Utsköltrts betänkande, angående: 1:0 pension för Eontoirsskrifwaren 8aastalst» 2:0 gamla och söndriga Bancosamt Riks» säldssedlars emottagande i ypbörden; g.o Grefwe I.ö>venkjelmtz motion, rörande exspeckance lönerne vch accords.crsättningarne för Officcrarne wid för detta östgötha Eavallerie - Regemente och Adelsfanan, kika med vem wid Lifgardet till Häst; 4:0 Lric kaullons frän Elfsborgs län motion, rörande Discont-astianationers emottagande i upbörden; sto statteköp ä ölstorps Kronosäteri i Skaraborgs l in' 6:o yrkad befrielse för Bergslagerns frän roche tackjerns-afglftens erläggande.
Propositionen (örekommande ovilkorbga bestämmelse af st ra Ilar be te på lifstid till blott alternativ. Dessa ändringsförslag hafva blifvit till alla delar ogillade af Preste-Ståndet, som antagit förevarande §§ sådana de äro uppställda i den nådiga Propositionen. Enahanda beslut har Ridderskapet och Adeln fattat beträffande 5, 10 och 11 §§, hvarjemte detta Stånd bifallit 4 och 38 §§ med ändring i den förra af orden »sex» och »två» till »åtta» och »fyra» samt i första meningen af 38 § af ordet »fyra» till »sex»; men då Borgareoch Bonde-Stånden i allo godkänt Utskottets till samtliga dessa §§ afgifna förslag samt af Utskottet här införda straffnedsättningar endast äro konseqvenser af straffnedsättningen vid 3 §, som Utskottet ansett sig böra vidhålla, får Utskottet hemställa, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet måtte, med frångående hvartdera Ståndet af hvad det beslutat rörande ifrågavarande 4, 5, 10, 11 och 38 §§, om deras antagande i oförändradt skick sig med Borgareoch Bonde-Stånden förena. 45 §. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva antagit för denna § den lydelse, sorn förekommer i Kongl. Maj:ts Proposition, hvarifrån Utskottets förslag härutinnan skiljer sig deri, att Utskottet föreslagit den ytterligare inskränkning i åklagarens rätt till åtal, att sådant ej finge af honom utan angifvelse af målseganden anställas för emot skyldeman i rätt uppstigande led utöfvad misshandel af beskaffenhet, som omförmäles i 12 och 13 §§, eller för ringare misshandel, föröfvad under sabbat.
Enskild Banks lottbref må icke uti sådan Bank belånas. §• U. Enskild Bank ege ej drifva handel med annat än guld och silfver, inoch utrikes vexlar samt allmänna räntebärande papper. §• 15. Enskild Bank må ej ega annan fastighet, än som för bankrörelsens bedrifvande är behöflig, men vare oförhindrad att inropa pantsatt-eller utmätt, så väl fäst som lös egendom, hvilken utbjudes på auktion, då Bankens rätt dervid kan vara i fråga; dock bär sådan egendom, hvarmed Banken enligt 13 § icke eger drifva handel, åter försäljas så snart del utan förlust för Banken ske kan. §. 16. Eli den revision, sorn i 6 § omförmälcs, ege Konungens Befallningshafvande eller ett af honom förordnudt ombud deltaga. §. n. Efter hvarje qvartals slut skall direktionen, i närvaro af Konungens Befallningshafvande eller hans ombud, uppgöra och Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 4. 21 sedermera ofördröjligen lill Konungen insända öfversigt af Bankens sluttning, upprullad enligt formulär, som af Finans-departementet meddelas. Konungens Befallningshafvande må derjemte, äfven under tiden mellan qvarta/s-uppgifterne, af direktionen äska upplysningar om Bankens tillslund. Likaledes skall direktionen , vara förbunden, att, när som helst, hålla Banketts räkenskaper och handlingar tillgänglige för dån undersökning, som Konungen kan finna för godt att låta anställa. Dock (å icke i något af de i denna eller nästföregående % omför malde fall enskildes förhållanden till Banken för allmänheten yppas. §• 48. Delegare i enskild Bank svaren, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af Bankens alla förbindelser, på sätt och i den ordning har nedan stadgas. §. 49. M om. 4.
Tjenstehjon, anslag till uppmuntran för . om samina ämne Tjensteman, Bankens, deras skyldighet att afsäga sig tjenstebefattningar i andra verk Svar på återremiss „ inom 3:dje tjenstegraden, 0111 löneförhöjning åt Svar på återremiss „ ersättning till dem för förlorad inkomst | genom småsedels-indragningen Svar på återremiss „ om deras rätt till lön under tjenstledighet • „ pensionering af fortfarande sjuklige . Tjujholmssundet, ang:de upprensning af . Tomtreglering i Wexiö, Amål och Kungsbacka, afskrifning af anvisade summor för Topografiska korpsen, tillökning i anslaget för „ arbeten, förskotts-medel' till fortsättning af . „ „ anslaget för . Övar på återremiss , Traktamente åt Magistrals-personer och borgare för biträde vid krorio-syuer oell förrättningar Svar på återremiss Transitooch Nederlagsrätt för Slitö hamn på Gottland Transportkostnader för Stats-Verkets bergselfelder, förhöjning i anslaget för . Trollhätte slussverks lottsedlar, angående Trooch Huldhets-eden, ändring deri . Tryckfrihets-Föror ättingen, ändringar och tillägg uti 11 mom. 1 §, rörande afleinnande af exemplar af tryckpressens alster till åtskilige Embetsverk och och allmänna Bildiotheker Trädgårds-!'öreningens i Stockholm elevskola, anslag lör Tullbevitlningen, om grunderna derför i anledning ar serskildt ulaf Borgare-Slåudet fattadt beslut i anledning af Biks-Ståndens olika beslut Omröstnings-resultat 60 1 32 1 1 40 2 JTE-S s s. .- E~'° _\;o | Sid. Riks-Ståndens Beslut. Bidd. o. Adelil. Tullbeviltningen : i anledning af ålerremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 13 o Mern. N:o 23 , i anledning af skiljaktiga beslut angående Utlåtandet N:o 27 Omröstnings-resultat Tullbomsbevakningen i Stockholm, om återinförande af Tullförfattning arne , angående husvisilationer efter olofligt infördt gods .
Jag hemställer, 0111 icke R. o. Ad. skulle vilja följa detta föredöme och antaga inbjudningien, samt att Ståndet ville på en gång afgöra alla dessa punkter. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag har, på sätt sam redan är för R. o. Ad. bekant, funnit att BorgareSt. i flera fall frångått sina yrkanden ronde votering i förstärkta StatsUtsk. öfver vissa tullbestärnmelser. Äfven har jag mig bekant, att inom PresteSt. en af dess ledamöter har önskat och föreställt sig, alt R. o. Ad. kunde åtminstone förenkla dessa voter:s-propos:r på ett eller annat vis, såsom t. ex. på sätt Frih. Hamilton föreslagit, genom desammas afgörande under form af en enda propos. Att något i detta fall kan göras, förekommer hvar och en naturligt; ty om man kastar ögat på den 4 punkten, som är den första uti serien af dessa 85, och vidare på den 5, på den 6 m. fl., så skall man finna att de angå högst obetydliga saker. Jag skulle derföre tro, att det vore nog, blott den theoretiska åsigten blefve pröfvad. Jag anser Ståndet först böra afgöra, huruvida Ståndet lili dessa 85 särskilda punkter vidblifver sitt beslut eller frångår detsamma. I sednare händelsen förfalla voteringarna. I förra händelsen eller 0111 Ståndet vidblifver sitt beslut, återstår att afgöra, huruvida dessa 85 punkter må förekomma uti en enda votering i förstärkta StatsUtsk., eller om de skola afgöras hvar för sig. Jag anhåller alt Hr Frih. o. Landtm, i öfverensstämmelse härmed behagade framställa propos., så att, i händelse Ståndet beslutar vidblifvande af dess åsigt om exporttullens borttagande, Ståndet derefter må erhålla propos. derå, huruvida det anser dessa 85 punkter böra hvar för sig eiler samfäldt underkastas votering i förstärkta SlatsUlskottet. Hr Lefre'n: Äfven jag skulle önska, alt R. o.
Här var under medeltiden en hufvudpunkt för Tysklands vigtigaste angelägenheter: här stod slutligen Luther inför Kejsarn och Riksförsamlingen. Man visar ännu i grannskapet en alm, under hvilken han hvilat sig på vägen. Byggnaden, der Riksdagen hölls, är nu förstörd, och en ful Luthersk kyrka står der i stället. Den gamla catholska Domkyrkan är deremot en af de skönaste och mäktigaste göthiska byggnader jag sett. Den är byggd af röd sandsten. Vid närmare påseende störes dock intrycket deraf, att hvalfvet ofvantill synes bredare än nedan och pelarne i samma rigtning lindrigt utåt lutande. Var det synvilla 1 eller verklighet? Jag säger såsom det föreföll mig. – I Fransosernas mordbrännarekrig 1689 förstördes Worms. Nu har denna stad, som ännu vid 30 åra-krigets slut ägde 30,000 invånare, blott 6000, som mest föda sig med åkerbruk och vinskötsel. (Här vexer det herrliga Rhenska vinet, som kallas Liebfrauenmilch.) Darmstadtska regeringen, under hvilken Worms nu lyder, synes ej egnad att bringa staden till flor igen. Rhen är här full af öar. Landet omkring, obeskrifliggen fruktbart och herrligt, förtjenar ännu sitt gamla namn af die Wonnegau (glädjebygden). Under alla krig mellan Tyskland och Frankrike har det legat i vägen och blifvit ödelagdt. En dålig styrelse har emellanåt gjort sitt till; men jag tror verkligen på sanningen af hvad en Tysk sade mig: ”detta land är omöjligt att förstöra; så stora äro dess naturliga förmåner.” – Ifrån Worms reste vi den 13de öfver det RhenBäyerska Frankenthal till Manheim, der vi åto middag och tillbragte några timmar med att beskåda staden och slottet. I staden är idel ny regelmässighet – allt blott för cirkladt och städadt – i slottet småprakt, allongeperuks-smak, ingen ting stort och ädelt. – Den mycket omtalda samlingen af gipser efter antiken syntes mig temligen fåtalig – målningsgalleriet interessantare – flere Teniers– landskaper af Ruysdal – af van Goyen. Här gjorde jag bekantskap med en mig förut obekant