Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
UtfTottet bär lifväl infett nöbwänbigbeten att ytterligare fortgå på benna träg. görrSben för (SaoallerietS beväring äro ntinbre futltai lige, ocb broab beraf finnes minbre använbbart, mafle ut UtrebningésSepartementet bär uppgifvits fors bra 99i,°ot> 9l:br. Drfafen, hvarföre befe görråbcrS tillftånb nu göra ett betpbligt anflag nöbmänbigt ligger beri, att be feban filia frig beftnteligc, bå ej eller ofverflöbigt förfebbe fövråb, fmåningom blifroit tiHitabe för uppfättanbet ocb unberbSUet af SKegementcrncS ocb 23eroäringSmanfFapetS fapotter ocb UtrebningSsperfeblar, äfvenfom af SBcmäringenS mtmberin* gar, utan att bc årliga anflagcn, mebtagnc till flörre belen för bc roärfvabe Siegeuicnterueé bebofver, lemnat tillgång för återcompletteranbet af l;vab fålunba uttagitS. 23etänf<uiben, 9?:o 255. XIII 3 föifta rumitiet ftar litt anffaffanbet of fapotter inuiibcriiigar, remtygS* od) Utrebtiingö*perfeblar för ett dag af ä3emäring&2ftanfFapet, Jproab i benna mäg ytterligare fan erforbraö, fyneS funna uppffjutaö, lifafout be för S£alt
11 om gäldandet af denna skuld, hvilken, genom erhållna kontanta medel och koppar, vid 1840 och 1841 årens Riksdag befunnits utgöra 47,755 R:dr 45 sk. 7 r:sl., med så val sistnämnde som 1844 och 1845 årens riksmöten utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar och beslut, blef, enligt Kongl. Maj:ts, i nådigt Bref af den 17 Juni 1845 meddeldta befallning, så stor andel af ofvanberörda förskottssumma till Rikets Ständers Bank återbetald, att deraf endast återstod ett belopp af 23,755 R:dr 45 sk. 7 r:st. Då Kongl. Maj.t härefter uti en under den 12 November 1847 till Rikets Ständer aflåten proposition, rörande medels anskaffande för Myntverkets förflyttning och ordnande på annan för detsamma lämplig ansedd lokal, ibland annat, föreslog att nämnde verk måtte befrias från skyldigheten att till Rikets Ständers Bank erlägga sistberörde belopp, hvilket då ännu var, såsom oguldet, i räkenskaperne balanceradt, anmälde Rikets Ständer, till svar härå, uti underdånig skrifvelse den 25 Juli 1848, att denna fråga hos dem förfallit; men att, enär, genom åliggandet att merberörda förskott återgälda, Myntverkets Styrelse skulle sättas ur stånd att, till bestridande af nödiga utgifter för verkets flyttning och den nya lokalens inredande, använda samma verks disponibla, för dessa ändamål påräknade, tillgångar, Rikets Ständer, med hänsigt derjemte till den obestridliga fördel, som genom myntningens bedrifvande i en utvidgad lokal måste tillskyndas det allmänna, särdeles sedan, i följd af skillingssedlarnes beslutade indragning, en betydligare myntning komme att ega rum, funnit skäligt medgifva, att, vid infriandet af myntverkets återstående skuld till Banken finge anstå intill nästa riksdag, då Rikets Ständer blefve i tillfälle att rörande sättet för beloppets återgäldande vidare besluta.
Ut supra. Utdrag af Protokollet, hållet hos Hedervärda Bondeståndet, vid Lagtima Biksdagen i Stockholm, den 25 November 1850. S. D. 1 enlighet med hvad vid föregående riksdagar vanligt varit, beslöt Ståndet, att äfven under denna riksdag upplåta läktaren i dess sessionsrum för främmande åhörare, i den mån utrymmet sådant medgifver. Ut supra. In fidem A. E. Bos. Den 26 November. Från Ilöglofl. Bidderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och lade.s till handlingarne Kongl. Maj:ts å Rikssalen den 23 dennes upplästa berättelse om hvad i Riket och dess styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag. Ut supra. Prot.-Utdrag den 26 November 1850. Från Ridder skåpet och Adeln. S. D. Anmäldes hafva blifvit Ståndet delgifven Kongl. Maj:ts vid Riksdagens öppnande den 23 uti innevarande månad upplästa nådiga ”Berättelse om hvad i riket och dess styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag”. Denna nådiga berättelse skulle vid handlingarne förvaras. Ut supra. Den 28 November. Frän Hedervärda Bondeståndet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Majlis nådiga berättelse om hvad i riket och dess styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdag. Ut supra. S. D. Till ledamöter och suppleanter uti de i 28 och 36 §§ riksdags-ordningen stadgade utskott utsagos följande Ståndets ledamöter, nemligen: i E.rpeditions-utskottet. Ledamöter: Anders Ohlsson från Jemtlands län, Erik Andersson från Kopparbergs län och Olof Larsson från Gefleborgs län. Suppleanter: Nils Persson från Galmare län, Johan Nilsson från Götheborgs och Bohus län och Pehr Pehrsson från Wermlands län. S. D.
SS Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JV? 51. Utdrag af Protokollet öfver Landtfårsvars-ärenden, hållet inför II. Konungen uti Stats-Rådet på Stockholms Slolt den 7 Februari 4856. Närvarande: ITans Excellens Justitie-Slals-Ministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes ärendena Herr Friherre Stierneld, Statsråden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou. Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Statsrådet Grefve Gyldenstolpe, föredrog vidare, efter samfälld beredning med Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Palmstjerna: 12:o. Äng. sulin Krigsoch Kammar-kollegiernas den 14 November förlidet år afgifna under Staisveikels ‘^n'8a utlåtande öfver en af Chefen för Södermanlands regemente gjord och af Gespanw. -ansl. neral-befälhafvaren uti Andra NI ili lä rdistriktet anmäld underdånig hemställan, bland Söderm'»^annal» derom, att för de Regements-korporaler och Soldater, hvilka ett eller annat gem. o. Korp. år önska att få emottaga sin aflöniogs-spanmål in natura, utgörande för hvarje 886 ^orPora* ® tunnor och för hvarje Soldat 1 tunna, sådan spanmål mätte på kronans år 1855 o. ai bekostnad för året uppköpas och dem tillhandahållas. 51 år ISofi). ] afseende på denna hemställan hafva Kollegierne i underdånighet förklarat sig finna föga lämpligt att numera, sedan genom Kongl.
H o n gaf den unga kvinnan m e d en fint solskärmens skugga tecknade sig skarp och kanstuderad, beundransvärdt detaljsäker konst, s o m tig m o t den friska gräsmattan, där omkring solgaf ypperlig relief åt den alltjämt v ä x a n d e nervoljus, idel klart, brännande solljus. Hvarje träd, sitet, s o m slutar i vansinne. E n af glanspunkm i n s t a buske, den gråa, m o s s i g a gärdesgården, terna var hennes stora replik i andra akten, utstugan på andra sidan, skogen, molnen, allt s y n - förd m e d en nästan brutal energi, s o m verkade tes så lätt, så genomskinligt, att det knappt lemalltigenom äkta och sann. Särdeles intressant är nade en s k y m t af skugga för de glödande, lodrätt det skiftande spelet i sista akten, och det skratt, nedfallande solstrålarne. hvaruti till sist vansinnet bryter ut, har en fruktansvärdt h e m s k och gripande klang. Fru Hennings v a r s o m alltid föremål för en entusiastisk hyllning och framkallades upprepade gånger. nes lif hon gör själfva sfer är mindre ock snart; böjer går Det allmänhet mannen för är rundar rätliniga att hon, det mänskliga allt in statu quo. rädda som släktet; ut på men allt Hennes hon fyller harmoniskt sträfvande honom till från egentligen hon Henmänsklighet; mänskligare. tilltagen, hon mannens kelriktning lösa. i söker A. en den och cirdet änduppehåller att bevara Törneros. Plötsligen började det gå rundt, rundt m e d svindlande fart i hans hufvud. Ett flor drogs för hans ögon, och det svartnade till midt i dagsljuset. H a n hade s v i m m a t, om h a n ej sjunkit ned på den lilla fällstolen.
Exc. Hr Gr. och Landtm, att, i afseende å 19:de §:n, deri branvinstillverkuingsafgiften blifvit föreslagen att utgå med 60 öre pr kanna, yrkats dels bifall till §:n och dels bifall dertill med den förändring, att nämnde afgift skulle, i öfverensstämmelse med K. M:s Propos., bestämmas till 75 öre per kanna; hvaruppå och efter det framställd propos. å bifall till Utslcts förslag blifvit med nej besvarad, propos. å bifall till §.n med ofvanberörde förändring gjordes och besvarades med ja. §. 20. Den 28 Mera e. m. Hr Hjärne: Denna § tarfvar någon förändring, till följe af H. o. Ad:s förut fattade beslut i afs:de å ordet lermin. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Då R. o. Ad. redan genom ett generelt beslut öfverlåtit åt det Sammansatta Ut.sk:t att vidtaga de redaktionsförändringär, som blifva nödvändiga till toije af de särskilda beslut, St:t i afs. å detta Betule fattat och kommer att fatta, tror jag att man kan med all trygghet nu bilalla denna § och öfverlåta redaktionsbestyret äfven i afs. derå åt Utsk:t, savida ett sådant nemi. behöfves. g bifölls. § 21. Äfven denna § godkändes. § 22. Gr. af Ugglas: I denna g har Utsk:t i mom. 1 föreslagit en förändring, då Utsk:t tillstyrkt att %o utöfver det belopp, hvartill bränvinsbrännare anmält sig, må at honom tå tillverkas mot samma afgift, som är bestämd för det öfriga. Det är visserligen sannt, att bränvinsbrännaren icke kan på kannan beräkna det qvantum bränvin han kan få af sin mäsk, men så stor skilnad, som här är af Utsk:t antagen, kan väl icke komma att upsla.
Borgare-Ståndet och hedervärda Bonde-Ståndet att med de öfriga Riksstånden sig förena om godkännande af de förslag, Utskottet afgifvit till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse och till § i Riksdagsbeslutet, angående granskning af de i Statsrådet förda protokoll, dels, för den händelse inbjudningen icke antoges, förslag till voteringspropositioner för frågans afgörande genom votering i Förstärkt Expeditionsutskott, har blifvit återremitteradt af höglofl. Ridd. och Adeln, på grund, hufvudsakligen, af gjorda anmärkningar, att Utskottet, bordt, i stället att föreslå votering i Förstärkt Expeditions-Utskott, hafva, med anledning af stadgandet i första delen af 73 § Riksdags-Ordningen, sökt sammanjemka de skiljaktiga meningar, som i afseende å ofvanberörde förslag till underdånig skrifvelse och till § i Riksdagsbeslutet inom Riksstånden sig yppat, samt af högv. Preste-Ståndet, inom hvilket hufvudsakligast är vordet anmärkt, att, derest frågan skulle slitas genom votering i förstärkt Utskott, hade sådant bordt ske genom Konstitutionsoch icke genom ExpeditionsUtskottets tillgörande. Borgareoch Bonde-Stånden hafva, med afslag å den gjorda inbjudningen, godkänt de föreslagna voteringspropositionerne.
Jönköping den sr Augusti rörs för äerr kalrl, Ryrkieher de - ro45 Den 21 Zebruarir. de i Ulfsbäck', att njuta een Engh hwilken Nlsckaren dersammastädes will sigh tillwälla, till des; Engen honom ifrä opä äaredzting Laglig n wunncn warder— Och kia deua öpua. L)rcf finnes dlo l oswanstäende rubrique i Archiivet, enligt härhos bifogade ajftrift. Om ock en sä beskaffad Donation till Markaryds Prestegård» som uti der Wällofl. Borgare-Ständet bnsivit anmär t, skulle meckeligen aga rum; sa lärer någon iräga om L erka else deraf nu mera icke L något afseende böra eller kunna upsta Den un Högstsalig Konung Oxni, XI:s tid anstald? Reduktion sträckte fig icke till anora Krös nans Gods och lägenheter, än som efter 1632 blift wik frän Kronan obä inerade och till private donerade, och dä war om den sä kallade Ulfsbäcks Kongsgard icke eiler någon sräga. Om nu, en ännu längre Utsträckt reduc'ionsprinci e stickle widtagas, sä skulle den unna lampas till Egendomar, som ända uti Hedenhös tillhört Kronan, ehruu de nu n ed ali Lrglig priwate Egendoms ratt af andre än Kronan beicktjaS. Riksens Högloft. Ständer lära alisa benäget läckas finna, akt Stais fttskorlet hmarken bordt eller kunnat sträcka sist ustätande eller ärgärd till andra Lägenheter, an sädane, som enligt wederbörandes Äpgister, utgöra Kronans egenteliga Domainer med der - Den 21 Abruarn. 1047 dertill hörande och af samma egenskap warande tillböriabeter. Stockholm den r? Pä Högl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prelin Ständ. Ledamdnrk wägnar Ledamöters wägnar Llses kleming. lii. Weideman. Pä Wallof!.
Utskottet har nemligen anmärkt, att, ehuru det är af den mest magtpåliggande vigt, att icke allenast beloppet af hvad den omyndiga eger, varder genom räkningen till ziffran bestämdt utredt, utan äfven uppgift lemnad uppå hvem, som innehafver hans medel, och att den säkerhet, som för omyndigs medel hlifvit ställd, behörigen granskas, någon föreskrift likväl ej influtit i förslaget om skyldighet för förmyndarne att för denna säkerhet redogöra; att, oansedt påbudet om förmyndare-räkningens ingifvande till Rätten i vissa fall skall ofta blifva overksamt, derest Rätten ej erhåller kännedom, om myndlingen eger fränder, som kunna räkningen granska, om förmyndaren tillställt dessa räkning, och om de vägrat att den granska, samt om det förhållande således inträffat, då räkningen hör till Rätten inlemnas, förslaget dock ej innefattar något stadgande, som sätter Domaren i tillfälle alt controllera, om förmyndaren fullgjort den honom ålagda treåriga redogörelsen för fränder, eller när samma redogörelse bör hos Rätten ingifvas; samt att Rättens i gällande lag bestämda pligt att, derest anmärkning skulle af fränder eller Gode Män göras .emot förmyndarens förvaltning, tillse, alt den omyndige rätt sker, blifvit utan uppgifven orsak förändrad till en blott skyldighet att pröfva, huruvida annan förmyndare förordnas bör, hvilken förändring destomindre torde, enligt Utskottets tanka, kunna anses i allo ändamålsenlig, som i de flesta fall sannolikt rättelse kan vinnas, utan att anmärkte felaktigheten hvarken hör eller behöfver föranleda till annan förmyndares tillsättande, derigenom tilläfventyrs verklig skada och olägenhet skulle tillskyndas den omyndige. Omförmäkla Nådiga Förslag innefattar således, enligt
Maj innevarande år, efter det direktionen för tecknologiska institutet blifvit hörd, i underdånighet anfört: att då akademien för de fria konsterna re<bm, för enahanda eller mycket närslägtade undervisningsämnen med dem, sorn 45 i slöjdföreningens skola ifrågakomma, har åtskillige lärare anställde, som med en jemförelsevis ringa förhöjning i lönevillkor, torde kunna åtaga sig flere grenar af den undervisning, för hvilken berörde statsanslag vore begärdt och nya lärare dessutom kunde på enahanda villkor, som nu blifvit föreslagne, antagas samt nämnde akademis numera tillökta lärosalar medgåfve emottagandet af det uppgifna antalet elever af handlverksklasserna, och undervisningen, jemte kontrollen Öfver dess gång och lärarnes verksamhet, åtminstone lika lätt och ändamålsenligt kunde anordnas vid en offentlig statens inrättning, som vid en skola, föranstaltad af en förening af enskilde personer, som när som helst kunde ur föreningen afgå, hade tecknologiska institutets direktion ansett att en, med den af af slöjdlöreningen afsedde, fullt lika ändamålsenlig, undervisning för yngre personer, som ingått eller snart ämnade ingå i handtverkerier och slöjder, borde med betydligt mindre kostnad för staten kunna vid bemälde akademi åstadkommas, helst af handtverkslärlingar och gesäller, såsom i allmänhet under söknedagarne på verkstäderne sysselsatte, endast ett obetydligt antal vore att, med undantag af de sena aftontimmarne, påräkna som elever vid dessa dagars undervisning; hvarjemte kollegium för egen del yttrat, att en hufvudsaklig betänklighet mötte derigenom att slöjdföreningen och dess skola när som helst kunde upplösas, och statsverket alltså svårligen beredas full säkerhet, att anvisade bidrag komme att behörigen användas, äfvensom utväg saknades, att i motsatt fall hos vederbörande utkräfva an svarsoch ersättningsskyldighet, hvadan kollegium funne sig icke ega anledning, att till den gjorda ansökningen i underdånighet tillstyrka nådigt bifall; upplysande kollegium tillika att de under dess förvaltning ställde medel, som skulle kunna ifrågakomma att till det sökta understödet användas, icke lemna tillgång till ett anslag af det belopp, nu blifvit i underdånighet begärdt.
De äro uppfylla af gamla, nu till en del förlegade ordspråk, af barnsliga allusioner på brudens och brudgummens namn, till och med af då brukliga och ännu ej alldeles aflagda svordomar, som lätt halkade förbi under gästabudsglädjen. Vissa talesätt återkomma oftare, såsom att tärnorna liknas vid »iordgudinnor», att Venus för bruden »i fägring som i dygder villigst vijker» och »at the, som två i dagh», snart »läre vara trij». I allmänhet är poeten känd för att vara »maaklöös plump» och ha en »stoor truut». Flickorna äro rädda när han kommer med sina gåtor, och han måste på förhand ursäkta sig att »När iag then sätter vijte34, Så vet iag (fast thet lijte) Lell både kaas35 ok huut». Ingen af gåtorna förtjenar att här citeras. Men hvad skulle ett sällskap i vår tid säga om man läste upp för det verser som dessa om det äkta ståndets lycka?: »Hon bädder sengen med Ok vermer henne sielff. Tänck hvad för hugnad thet, När hennes svanduun-blööt ok sniö-hvijt armar liggia I örnegotes rum! Tå höfver man ey tiggia Olofligh kiärleckz-leek. Hon vil hvad kiärstan vil. Hon rettar honom tit ok retar ok ther til At hvila. Gifftans frucht seer man, när vaggan rultar, Och två, tree små på rad kring stool ok benckiar tultar. Hvem frögdas icke tå, när barnen stamla 'far'?» Och vår förvåning stiger, när vi besinna att dylika breda skildringar ej kunde dölja sig under qvickhetens larv. Någongång försöker dock Johansson vara qvick som t. ex.: »Sophia sitter tyst, Män troen thet ingalunda. Lell låss hon stundom blunda, På thet hon må blij kyst. Iempt henne Ingeborg, Som kalffskin gaff ok fekk en korg.
Skrifvelse, X 1. s 326—328. — öfver dito dito för år 1822, II s 479 — 543 , jemte någre Revisorers särskilda Meningar, II s 543, 544» och en inom Adelil gjord anmärkning, remitt. till StatsUtskottet, II s 1127, ii4i, 1142, n49» 1168, i3oq. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 263 — 280, bif. af PresteStåndet, IX s 74, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 84» bif. af BondeStåndet, IX s 86, återrem. af Adeln , IX s 99. Skrifvelse, X i. Revisorernes öfver RiksgäldsVerket Berättelse för år 1820, II s 761—780, remitt. till StatsUtskottet, II s 1128. 1127, 1129, 1137. •—• öfver dito dito för år 1822, II s 370 ■—445, remitt. till StatsUtskottet, II s 1127, i 14 i - Utskottets Utlåtande, IV 3. s 10 — hg, bif. af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, IX s 86, af Adeln, IX s 88, af BorgareStåndet, IX s g i. Underd. Skrifvelse , X 1. s 33^ — 334- RiksdagsBeslutet, §. 1 g, *—• öfver Banco Verket Berättelse.
I stället för att man genom ett större rörelsecapital tror sig kunna nedsätta räntan, tror jag, att detta ändamål just derigenom skulle motverkas; ty genom större rörelsecapital lättas lånetillgångarna och ökas således skuldsättningen, genom större skuldsättning förminskas erediten, och genom minskad credit höjes räntan för de lånebehöfvande. Således tror jag, alt man misstager sig, då man på detta sätt vill befordra räntans nedsättning. Hr Lefre'n tror, att man bör göra afseende på det understöd, som det betryckta jordbruket väntar af statsmagterna. Jag skulle tro, att R. St. icke i denna sak böra åtaga sig ansvaret. Man vet alltför väl, alt ända sedan år 1809 har Regeringen uteslutande disponerat R. St. och uträttat, hvad hon velat. Det har icke hindrat, att när någon mesur, som Regeringen sjelf vidtagit, misslyckats, skulden blifvit skjuten på R. St. Sådan skulle äfven här följden blifva, om lånet hade menliga följder. Regeringen skulle genast skjuta skulden på Ständerna. Emedlertid torde man säga, att det factum alltid återstår, att jordbruket är skuldsatt, oell att man bör göra afseende på alla de personliga existenser, som bero af denna frågas utgång. Detta medger afven jag. Jag är blott oense om sättet att lätta jordbrukets betryck och tror ej, att man genom detta lån lyckas deri. Till en början är här blott fråga om skuldens omsättning. Egendomarna komma således icke att producera mera än förut; de komma att fortfarande betala sina 6 proc. och erhålla således intet förlagscapital. Äfven om jag medgifver, att följden af lånet skulle blifva en ökad landtmannaprodUCtion, så tror jag, att det för närvar, vöre mera skadligt än gagneligt för jordbruket. Jag tror nemi., att jordbruket för närvar, behöfver mera förtärande än producerande personer. Det är afsättningen, som egentligen bör 96 Den 3 Februari f. m. befordras, och den vinnes mindre genom jordbrukets directa, än genom dess indirectn understödjande. Frih. Rantzou har redan omtalat nyttan af inrikes vexlar. Jag har yrkat ett fritt handelssystem.
I anledning af den siste värde Talarens yttrande, torde jag få fästa upmärksamheten derpå, att i i:sta Mom. af den nya redactionen omnämnes helt enkelt ”StatsRådets Ledamot, ” men att i den gamla redactionen StatsRådets Medlemmar finnas specificerade. Då'man för öfrigt icke antagit de nya redactionerne af 106 och 107 §§. RegeringsFormen, anser jag den ifrågavarande redaclionsförändringen icke eller kunna antagas, och anhåller om proposition till afslag derå. Anmältes och emottogs Herr HofCanzleren m. m. David von Schulzenheim, hvilken, å Kongl. Majlis Höga vägnar, allein - Den aG Febmarit f. m. naile Ivaline Kongl. Majrts Nådiga Propositioner: 1:0 Af den i3 dennes, i afseende på undsättningsskuldernes liqviderande i Skaraborgs Län. 2:0 Af den 21 i denne månad, i afseende på Ekskogarne i Riket; samt tvenne Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelser, 1:0 Af den i3 dennes, angående förslag till förnyad Taxa för Tullafgifterne å inkommande och utgående varor; 2:0 Af den 2t i denne mångd, angående regleringen af Båtsmanshållet för Städerne i Riket. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herr HofCanzleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser skulle med första varda inför Ridderskapet och Adeln föredragne. Sedan Herr HofCanzleren blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, anmälte sig Herr Tham,j Wolrath: Den nya redactionen till 2g §.
Då detta förslag innehåller ett stadgande, som egentligen rör Riksg:sKont:s Fullmäktige, och det icke på denna frågas behandling eller utgång kan ligga någon särdeles vigt på de ordalag, som finnas i det underd. skrifvelseförslaget, skulle jag likväl tro, att i en sådan skrifvelse som denna böra endast i korthet uptagas motiverne och sjelfva beslutet, men motiverne, som legat till grund för siffrorna, helt och hållet uteslutas, ty de blifva vilseledande. I afside på räntans bestämmande å det 28 Den 15 Jannar! lån, som skulle beviljas till Gdle-Dala aktiebolaget, har litsle, ingått i åtskilliga resonnemangér. Utsk. har sagt, att det icke skulle blifva någon förlust för Statsverket, om räntan bestämdes till 5-| proc. Detta återfinnes å sid. 6 i StatsUtskrs Utlåt. Då nu detta intages i skrifvelseförslaget, och deri icke finnas några indragna rader, utan allt, som derom förekommer, återfinnes i sjelfva stycket, skulle man kunna tro, att K. St:r gjort dessa motiver till vilkor för beslutet. Detta är icke meningen, hvarföre jag anhåller att följande d sidan 6 förekommande stycke måtte utgå: Men som Rikets sednast församlade Ständer, vid bestämmandet af det utaf dem beroende låneunderstödets belopp och fastställandet af de derföre föreskrifna, särdeles lindriga betalningsvilkoren, redan pröfvat och afgjort frågan om den upoffring, det allmänna bör underkasta sig för detta företags utförande; så och enär den omständigheten att samma företag, enligt hvad sedermera visat sig, kommer att medföra vida högre kostnad, än vid statsbidragets begärande och beviljande beräknades, på grund af det dessförinnan upgjorda kostnadsförslag, lika litet vid förevrde, som vid andra med statsanslag eller lån understödda, fastän genom enskild försorg och för enskild räkning verkställda arbeten, bort föranleda till ökandet af det för samma företags utförande, under då bestämda återbetalningsvilkor, beviljade understöd utaf allmänna medel, hafva R.