Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot antagande af delta förslag anser Utskottet vara tillfyllest att anföra: att, då samma person kan skiftevis uppehålla sig på serskilda orter, det stundom är nog svårt att afgöra, under hvilken Domstol han må rätteligen anses hafva sitt hemvist, hvadan ett af annan Domstol i detta hänseende begånget misstag icke skäligen borde medföra det ansvar och den högst äfventyrliga ersättningsskyldighet, Motionairen föreslagit; alt om den utnämnde förmyndaren icke finge tillträda förvaltningen af myndlingens egendom, förr än han för Domaren, som honom förordnat, företett bevis deröfver, att Domaren i hemorten fått del af förordnandet: eller om den Domstol, som borde utfärda förordnandet, nödsakades att dröja dermed till dess den hunnit få full laglig visshet om förmyndarens rätta boningsort: kunde pupillen emedlertid förblifva i saknad af förmyndare vård, samt dess rättigheter försittas i brist af bevakning, och många andra olägenheter uppstå; att om det än kunde åstadkommas, hvad Utskottet icke förmodar, att hvar och en af Domstol tillsatt förmyndare blefve såsom sådan känd af Domstol i orten, der han bor, föga vore härmed vunnet, dels emedan upplysning ändock oftast komma att saknas, angående beloppet, hvarföre han ansvarade, helst detta sällan är utredt, när förmyndare-förordnandet sker, och, i allt fall, kan när som helst ökas genom tillkomne tillgångar, deder ega lika förmonsrätt med de först emottagne, dels ock derföre, att man, på grund af slägtförhållande, och i följd af lagens bestämda bud, kan innehafva förmynderskap, utan att vara af någon Domstol till förmyndare förordnad. Enär således det föreslagna lagstadgandet ingalunda skulle uppfylla sitt ändamål, men deremot kunna skada de omyndige, och på Domaren, hvälfva ett obilligt ansvar, finner Utskottet sig icke böra å motionen tillstyrka bifall. Stockholm den 23 Maji 1834- Bihang till R. N:o N:o ?4. Ankom till Exp.-Utsk. den 3i Maji.
Förteckning öfver det Befäl, som på stället anmälde •sig att qvarstadna i Svensk tjenst, men deremot directe hos sin dåvarande Chef, General-Majoren von Norrman tillkännagifvit sin önskan, att i Svensk tjenst qvatblifva och af honom erhållit det svar, att Friherren af sådan anledning blifvit afförd utur Regementets Rullor. Vid sådant förhållande och ehuru Friherre Sparre icke lemnat sin vid f. d. Drottningens I.if-Regemente, enligt Nådig Resolution den 31 Januarii 1815, innehafde Stabs-Fändriks-beställning, emot förbehåll eller försäkran om erhållande härstädes af enahanda löne-vilkor, och så - 456 Underdåniga Skrifvelse^ ledes icke eller derå egt göra anspråk, synes han dock hafva kunnat påräkna ett Subaltern-Officers Expectance-arfvode, om han genast anmält sig dertill, vid entledigandet från tjensten i Pommern, eller åtminstone då han den 15 April 1817 undfick Nådigt förordnande, att vara Fän^ drik vid Smålands Regementes Infanteri-Bataillon; men då Friherren först nu, sedan han , ett och ett halft år, varit i åtnjutande af lön på Stat, vackt fråga om Expectance-lön för en längre tid tillbaka, kunna Riksens Ständer destomindre be-1 vilja det sökta Expectance-arfvodets utbetalning för den förflutna tiden, som den rätt, Sökanden dertill möjligen kunnat ega, jemväl gått förlorad genom hans försummelse, att, inom den, i Konglj Kungörelsen den g December 1813, stadgade prssscrjptions-tid, sina förmenta anspråk gällande göra; hvilket, till svar å E. K. Mits Nådiga Remiss, Riksens Ständer fa i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc - UnderjlS.niga Skrifvelser.
Den 20 Julii. rörande Recognitions-skogarnes upplåtande och försäljning till skatte, i stället för orden: vederbörande Collegier må införas orden: vederbörande EmbetsVerk; samt uti den föreslagne Redactions-förändringen till förtydligande af 3 §. 2 Morn. af Reglementet för Fullmäktige j RiksgdldsContoiret, i afseende på utredningen af FilialDisconterne; uti Högloflige Ridderskapefs och Adelns beslut, om anslag af medel till lö-: ner för Ledamöternc i den Comité, som skall utarbeta förslag till öfverflödiga Embetens och Tjensters indragning och en förbättrad arbetsjnethod; samt uti Hedervärda BondeStåndets, angående PensionsStats reglerande för Högstsalig Hennes Maj:ts EnkeDrottningens Hofstat, 5) Vägran, att till pröfning upptaga Särskilta Utskottets Betänkande, i anledning af gjordt förslag till de Norrländska Länens sam^ manslående, samt att instämma i Hedervärda BondeStåndets inbjudning, angående medels anslående till tryckning af Särskilta Utskottets Utlåtanden, angående en föreslagen reglering af Statens Embeten och Tjenster, jemte de hos RiksStånden dervid gjorda anmärkningar. 6) Läggande till Handlingarne af BancoUtskottets Utlåtande, angående afbetalning i silfver på Bankens fastighetslån. 7) Beslut: att de Utskottens Secreterare och Cancellister tillkommande sluteliga arfvoden och tracfamenten icke må till dem utbetalas, förr än genom RiddarhusSecreterarens qvitto Den 20 Julli. 377 intygas, att Utskottens Protocoller och Handlingar blifvit ordentligen inbundne, och till Riddarhus-Archivet aflemnade. 8) Anmodan till StatsUtskotfet, att inkomma med förslag till arfvode lör en Extra Cancellist i Särskilta Utskottet. 9) Inbjudning till Respective MedStånden, att genom underdånig skrifvelse till Kongl.
Kronan tillhöriga, försålda effecter, må till näst skeende Stals-reglering, såsom tillgång, reserveras, och att Rikets Ständer således skola i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit må anbefalla vederbörande, att för nämnde medel till Rikets Ständer afgifva redovisning; Öfriga delar af utlåtandet, JNT:o 54: Biföilos. S. D. Föredregos ånyo Siats-Utskottets utlåtanden: N:o 55, i anledning af väckt fråga om afskrifning af Majoren C. // eims’s skuld till den fordna spinnoch correclions-inrättnineen j Stock A O holm: Bifölls-, N:o 56, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse, angående ersättning till Elfkarleby gästgifveri-heminan i Upsala Län för förlorad mark, i följd af en väganläggning: Bifölls-, N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtande till Solna församling af en Carlbergs Kungsgård tillhörande jordrymd: Bifölls; N:o 58, i anledning af väckt motion 0111 förändring af grunderne för fyroch båk-afgifternes erläggande: Bifölls; N:o 59, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse, angående nedsättning af arrende-afgiften för Motala krono-fiske och mjölnqvarn: Prot.-Utdrag, den 27 November 1844- 355 Bifölls, med den förändring, att uttrycket: i laggildt skick, utbytes emot detta: i fallgodt skick; och N:o 60, i anledning af väckt fråga om infriande eller afskrifning af Kongl. Krigs-Coliegii Artilleri-Afdelnings skulder i och för inköp af Mariebergs egendom: Första framställningen bifölls; hvaremot det sednare tillstyrkandet, med gillande af Herr Norins afgifna reservation, afs/ogs. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. y. Lagerheim, I 494 7)12 September f. m, Freclagen den 12 September. Plenum klockan g förmiddagen. Fortsattes pröfningen af Statsoch BancoUtskoftens den sg sistlidne Augusti under N.o 5o afgifne samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, samt de dervid såsom Bilagor fogade "sårskilfe Utlåtanden , rörande Rikets Penningevåsende och de dermed gemenskap ägande ämnen. i i:te punkten» Får fa. Jior Junima, forn desfa af Rikets Stander till utbetalning fran RiksgåldsContoiret fajlfallande anjlag, kunna komma att 6 fverjliga den tillgäng, hvilken öfverjkottet af Bankens tillgångar lernnart åfv erif om får hvad, forn uti betalningstillgångar hos RiksgäldsContoiret kan brijla, dd Kongl. Magt äjkar att lyfta medel af det få kallade mindre Creditivet; må RiksgåldsCuntoiret äga, att upptaga lån, mot obligationer till Jedelhaf varén, uppå valeurer af 5oo, 25o och iså R',dr B-.co, Jlällde att af RiksgåldsCoritoiret inlåjäs vid anfordran, jemte ränta efter 5 procent om åref, med förbehållen' rättighet får RiksgäldsContoiret, att, genom allmän kungårelfe, uppjaga obligationer ne till betalning ä vifs dag 3 Den 12 September /, m. / 495 månader derefter, ifrån hvilken tids förlopp rånte beräkningen upphörer. Herr Treffenberg, Curry Gabriel, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o j.) Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm :
Så ha hans egna tårekällor sinat, VID LATERANEN. Allt har förhärjats under ödets Blolt ett är öfrigt, smärtans majestät. (UR SÅNGER OCH BILDER AF C. F ör Som HYLIN &amp; C 2 2 fjät, FABRIKSAKTIEBOLAG KONGL. HOFLEVERÄNTOR den, som känt, ej något hvardagskyal, Men någon sorg, som helgar eller krossar, Men här, men här i häfdens perspektiv ej kan lättas genom glam och tal, Ett enskildt hjärtas gömda kval förtonar, Och hvilkens börda tidsfördrif UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: Viol, Han smälter samman med det flyddas lif, ej lossar, En sträng, men skön musik hans bröst försonar: En vallfartsort, en älskad helgedom. O, h ö r de underbara toners gång, prisbelönta 8 Där finns en punkt, dit dagens larm ej når, Och Aftonrodnans 18QJ års m. f l. utställning med Försäljes i våra butiker RE£ERING; SG:AT&amp;N — YESTERLÅNGG:ATAN 1 0 A. T. A. T. 2497. samt färg Hos alla finare Par / ymhandla ?ide i riket. Betäcker slätten, vesper / ringning fjudar, helst när dagen ned till hvila går, Och fjärran vinkande Sabinerberg Det platsen är vid stilla Latera nen, Som dagen domnar. vid Syren M. FL. G U L D M E D A L J En andekör, Campagnans sorgesång 1 Men dit han gärna länkar pilgrimsbanen Heliotrope, THEA-ROS-PARFYM För honom är det stränga, sorgsna Rom Och Hyacinthe, Ur aftondimman höja blåa skrudar: blickar med en jättestor fasad Så ser hans själ i vemods På jätteöknen kring en jättestad. Ur fjärran vinka hoppets blåa berg.
Alt verka lill brottslingens förbättring genom icke diffamerande straff, tror jag således vara alldeles fruktlöst; ty i alla händelser blir det endast den förbättring, brottslingen visar i sin hemort, som derstädes gör honom tåld, och kommer hans omgifning att förgäta det sira (T han undergått. Jag har sjelf härpå sett elt talande exempel. Jag bodde för några år tillbaka några månader pä landet. Der fans en arbetskarl, som hade för stöld blifvit struffad med spö. flan var en arbetsam och slöjdskicklig man och tåldes derföre inom församlingen, utan att man förebrådde honom det straff, som han undergått. Förbättringen visade sig likväl hos honom vara af samma art, som hos de flesta andra brottslingar. I 6 år förtjenade han sin bergning på ärligt siitt, men efter hvad mig nu är af tillförlitlig hand berättadt, har han återfallit till brottslighet. Det är besynnerligt, att vissa talare, som förorda den nya strafflagen, likväl måste erkänna, att den gamla har uppfyllt sin bestämmelse, att våra straff hafva varit afskräckande, och att de icke utgjort något hinder för brottslingen att återgå till samhället. När så är förhållandet, så synes det mig, sorn detta skulle vara ett ganska gilltigt skäl, alt icke så hastigt förkasta hvad man har. Likaledes har en värd talare sagt, att vattenoch bröd-straffet har genom flatheten vid dess verkställande sjunkit i opinionen, hvilket, efter hans mening, skulle utgöra ett skäl för dess förkastande. Han lärer likväl icke kunna undgå att medgifva, det händelsen blir enahanda med alla lagar och föreskrifter af hvad beskaffenhet som helst, i fall de icke efterlefvas, äfvensom att verksamheten hos hvarje straff, det må vara aldrig så ändamålsenligt, helt och hållet beror på sältet, huru det tillämpas. Glömmes lagen, så anser man den vara af noll och intet värde, men icke ligger 228 Den 28 April. orsaken härtill hos sjelfva lagen, felet skall sökas hos lagens väktare, och icke annorstädes. I afseende på suspensionsstraffet har Hr Gunther, i likhet med Lagcomiteen, ansett detta slags bestraffning nedsätta tjenslemännens anseende.
LEENA-KAJSA. Är det så du är din man underdånig? Är det på sådant sätt du ärar honom som din herre och man? ANNA-MAJA. Voro vi inte nyss här alla vittne till att du gafs i Ristos beskydd för att vara bunden till honom all din lefnads tid? LEENA-KAJSA. Och för att i allt skicka dig så, att du måtte täckas din man. RISTO. "Att du måtte täckas din man." Alldeles rätt, så ljöd prestens ord. ANNA-MAJA. Och nu vid första motgång är du strax färdig att skiljas vid honom, för hvars skull du är skapad RISTO. "ty qvinnan är skapad för mannens skull och inte mannen för qvinnans". Det läste också presten i psalmboken. ANNA-MAJA. är du färdig att skiljas vid honom, för hvars skull du är skapad, för att följa den onde andens lockelser och ditt eget köttsliga sinne. Ve, detta förderfvelsens djup, vid hvars rand du står, stackars menniskobarn. JOHANNA. Kanske ni ha rätt. Jag kom inte att tänka på det. Gode Gud, hvad skall jag göra? LEENA-KAJSA. Bed din man om förlåtelse och bed honom ha öfverseende med din svaghet, kommande ihåg att han är begåfvad med en starkare karakter och större visdom. RISTO. Ja det skall jag nog komma ihåg. Och att det tillkommer mig att styra och leda hustru min till mitt bästa. Allt det där sades vid vigseln. Jag hyser därför inte heller något onödigt groll, utan är färdig att skänka Johanna min förlåtelse. LAURA. Hör ni, så godsint han är. Inte ett enda ondt ord om allt der här. KATRI. Det skulle inte mången man ha gjort i Ristos ställe. Johanna kan tacka sin lycka. VAPPU. Kom nu härifrån, Johanna. Du skall få bo hos mig till en början. JOHANNA. Jag kan inte skiljas vid min man. Det skulle ju vara en stor synd. VAPPU. Ja, tänk hvad det skulle vara. Synd? Att rätta ett misstag, som man märker sig ha begått. Jag gitter inte höra. JOHANNA.
Riksdag förklarades att tryckfrihets-lagen skulle vara grundlag, och under fortgången af samma Riksdag biet' år 1810 den första tryckfrihets-ordning utfärdad. Vid 1812 års Riksdag upbäfdes dock denna Tryckfrihets-förordn. och i annan ordning, än den 1809 års Ständer stadgat för grundlags stiftande eller förändring, b 1 ef nu gällande Tryckfrihets-förordn. antagen. Jag var då mycket ung, så ung, att jag omöjligen kunde hafva reda på hvad vid denna Riksdag sig tilldrog, än mindre dervid äga någon röst; men då jag genomgått R. o. Adis prot. för nämnde tid, har jag ej biand dem, som då sökte uprätthålla Tryckfrihets-förordmns grundlagliga helgd, igenfunnit namnen på någon af do gamle män, som här i dag yttrat sig. Att enl. den nuvaride ordningen för vidtagande af förändrin gar i grundlagen, det icke lätteligen låter sig göra att åstadkomma några ändamålsenliga förändringar i tryckfrihets-lagen, det har erfarenheten tillfyllest ådagalagt. Jag vill icke gå långt tillbaka i undersökningen härom, utan blott påminna derom att vid 1840 års Riksdag, då en af de talare, som nu i ämnet yttrat sig, var Ordfide i Const.Utsk., framlade nämnde Utsk. 13 förslag till förändringar i grundlagen; man bör väl förmoda att åtminstone förbemälde talare ansåg alla dessa 13 förslag ändamålsenliga, emedan de beslutades under hans ordförandeskap och utan att han emot något af dem sig reserverat; dock blefvo vid efterföljande Riksdag icke flere än fyra af dem godkända. Vid 1844 ån riksmöte förekom endast ett förslag till ändring i grundlagen, och detta förslag, väckt genom en K. Propos., tycktes vara af en temligen oskyldig beskaffenhet. Det åsyftade nemi. att betrygga utländsk författares äganderätt till sina skrifter medelst förekommande af eftertryck, dock blott för den händelse att författaren tillhörde sådant Iand, der enahanda skydd tillkom Svenska författare. Rörslaget syntes således vara grundadt på billighet och rättvisa, men icke desto mindre föll det vid påföljde Riksdag.
Jag tror dock icke att denna önskan går ut på ett fullkomligt uphäfvande af bördsrätten, utan blott på missbrukens förekommande, och att man således vill inskränka bördsrätten till de fall, då man kan presumera en sådan kärlek till slägtjorden, hvarom jag förut nämnt. Nu är det visserligen sannt, att vid bestämmande af gränsen i detta fall man icke kan gå godtyckligt tillväga, utan måste updraga densamma allt efter som man anser billigheten fordra. Man bör då medgifva rättighetens åtnjutande åt den, som kan antagas hafva ett sådant motiv till anställande af talan; man bör utesluta den, hos hvilken man icke kan antaga detsamma, utan i stället vinstbegär och spekulationslusta. Utsk, ansåg, att man kunde med mesta skäl, såsom grund för anställande af bördes-anspråk, förutsätta kärlek till slägtjorden hos barn och bröstarfvingar, hos föräldrar och syskon. Det är naturligt och nästan nödvändigt, att jag skall älska den jord min fader ägt, den jord som sett mig födas. Antag om min fader mig oåtspord säljer denna egendom, eller att den vid arfskifte efter min fader fallit på min broders lott, hvilken sedan säljer den. — Det synes vara någon grund för lagens stadgande om rättigheten för mig att återköpa densamma. Ju längre jorden gått ifrån dessa leder, ju mera blir, af helt naturliga skäl, denna känsla svagare, och ju mindre skäl för lösnings-rätten. Det är sannt, på sätt en talare anmärkt, att äfven om den gått ett led längre, kan en dylik känsla förefinnas, men egendomen har då i alla fall varit länge skiljd från mig. Utsk. har icke gjort mera än borttagit ,2:ne led af bördemän, i den förmodan, att kärleken till slägtjorden vore varmast hos de närmaste. — Hr Ehrenheim har sagt, att orsaken hvarföre bördsrätten blifvit så förhatlig, vore den osäkerhet, som alltid vidlåder inköp af fastighet. Ju större antalet af bördemän är, ju större blir också denna osäkerhet. Om bördemännens antal inskränkes på föreslaget sätt, hvarigenom det i vanliga fall blir ganska ringa, kan jag utan stor svårighet göra mig på förhand underrättad, huruvida mitt köp skall blifva underkastadt bördstalan eller ej.
M. blifvit anförde deröfver, att Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, genom Irenne serskilde Utslag, af jrlen 1.4 Fehr, 2 Äng. och 19 No v. iSÖa, förklarat, att den i 2 Art. 6 §. 3 mom. af 1823 års, samt 2 Art, 3g §. af r83o Ars Bevillning®- Förordningar stadgade, men för 1828, 1829, i83o och i83i Arens utdelning å Canaloch Slussverks-BoUgeis adier icke påförda Bevillning borde Eder Kongl. Majit och Kronan lill godo beräknas, förekommit, A ena sidan, alt ofvanburörde Bevillnings-förordningar val 0vilkor ligen stadga, det Expeditions-Ulskottets Forsla" till tind. Skrifvelse N.o ef.3. Bevillning skall af alla Adie-bolag, Societeter, Verk oell allmänna Inrättningar erläggas med 5 procent af den utdelning, sorn icke öfversliger sex för hnndradet, samt med ro procent för hvad deröfver utdelas, men åter, å den andra, att Bolags-Directionen grundat sin underdåniga anhållan om befrielse ifrån den fordrade Bevillningen dels derpå, att någon Bevillning af Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolag aldrig skall blifvit eri igd , förr än den, genom nu ifrågavarande Utslag, till betalande fastställdes, dels på det förmenande, att delta Bolag icke vore af sådan egenskap, som Be v i 11 - nings-förordningarue .afse med Bolag, för hvilka Bevillning utgöras hör, enär E. K. M. och Kronan, enligt det för Bolaget den i3 Dec. 1793 i Nåder utfärdade privilegium, af Bolaget åiligen erhåller en bestämd arrendesumma, och dessutom tillgodonjnter den förmon, att dess fartyg, varor och effecler, ulan afgift, få begagna .
Och bör, vid tillämpningen af dessa stadganden, för öfrigt ej lemnäs utan uppmärksamhet, huruvida af en sedels utseende och beskaffen - Banco-Utskottets Memorial, iV:o 182. n~ ]iet skulle kunna förmodas, att elen antingen med föresats blifvit stympad, för att på ett svekfullt sätt bereda vinst genom dubbel inlösen, eller ock visar sig, att det ofullständiga skick, hvari den befinnes, blifvit endast genom tillfälliga händelser eller nötning förorsakadt; så alt, i förra falletr ett strängare, men i det senare ett lindrigare behandlingssätt må kunna ega rum. Göres åter hos Under-styrelsen eller Fullmägtige ansökning om ersättning för sådane sedlar, hvilka genom olyckshändelser blifvit till den grad stympade och skadade, att deras infriande icke kan, enligt ofvan intagne grunder, medgifvas; så att bifall eller afslag beror, icke af sjelfva sedlarnes granskning, utan på undersökning och pröfning af serskilda skäl och omständigheter,- då skola dylike ansökningar hvila till en kommande Riksdag och till Banco-Utskotlets afgörande öfverlemnas. 15:6. 'Vid inlösning af Bankens i §. uppräknade sedelslag, förfa res, enligt' Kongl. Måj:ts Nådiga Kungörelse af den 5 Mars iS36. 16io.
Det enda, som jag ansett billigt, har varit att eftergifva Bankens prioritets-rätt, och låta den dela mark om mark med de öfriga Fordringsägarena, likväl med förutsättande, ätt äfven denna förlust borde Banken godtgötäs genom Bevillning af Bikets Ständer; hvilka, ej mindre än enskilte* på sådant sätt borde plikta för sitt förtroende till Disconterna. Den stora öfverklagade för - J175 Stalsoch Banko-Utskottens Betänkanden lägenheten i Fenninge-rörelsen är, efter min tanka, en verkan, icke af fruktan för någon Rabatt på Assignationerna och Tre-Procents Fordringarne, den alla förmodligen väntat sig, ritan af osäkerheten, om och när och till hvad värde desse Fordringar kunna bli godtgjorde* Jag har således icke heller genom bevakandet af Rankens rätt trott mig åstadkomma någon synnerlig skada för Allmänheten, annan än den, som uppkommit genom dröjsmålet, hvarföre jag ock inom Beredningen snart tystnat, sedan jag funnit, att min tanka icke instämde med pluxalitetens. Nu, då Höglofl. sammansatte Utskotten föreslagit ett Utrednings - sätt för Götha Canals/och Malmö Disconter, hvarigenom Bankens Creditiv-fordringar troligen blifva till större delen medtagne, dels genom de förmåner, som blifvit öfriga Fordringsägare beviljade, dels genom bristande tillgångar hos osäkra Gäldenärer; så uppstår en ganska vigtig fråga, huru denna förlust för Banken skall ersättas. När Rikets Uöglofl. Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag anslogo flera Millioner nya Sedlar ur Banken, och ehuru detta skedde af yttersta nöd till Rikets räddning från branten af sin undergång,' ansågo de sig likväl icke berättigade att göra det utan att gifva någon ersättning, och beviljade derföre en årlig Summa af 750,000 R:dr till detta ändamål, som ock ännu utgår af den Allmänna Bevillningen.
Då nu, i brist af en sådan förklaring, det visat sig, att denna mening i lagskipningen icke följes, och att intet hinder således gifves för godkännande af jäf, hvarigenom rättegångars och embetsförrättningars fortgång kan oberäkneligen och till största mehn för rättvisan 131 uppehållas; återstår blott den ut,viig tiil olägenhetens afhjelpande, alt ärendet blifver i egenskap af lagstiftningsfråga behandladt. Eli annan af mig i underdånighet föreslagen lagförklaring, för hvilken äfvenledes redovisas uti 1848 års embetsberättelse, nemligen till utvicklande af föreskrifterna i 18 kap. 1 § Ärfdabalken om testamentsbevakning, är ej heller beviljad; utan har jag derå fått afslag genom Nådig Skrifvelse af den 14 Februari innevarande år. I detta ämne ansåg jag mig hafva, enligt hvad ruin i nämnde berättelse upptagna underdåniga skrifvelse innehåller, ådagalagt, att stridiga domslut i tvenne alldeles enahanda frågor blifvit hos Kongl. Majit fattade. Att Kongl. Maj:ts Högste Domstol funnit denna uppgift ogrundad och uppställt skäl till dess vederläggande, inhämtas väl icke af den till mig aflåtne nådiga Skrifvelse^ men som härom förekommit uppgift i en tidning; så har jag funnit mig föranlåten att underrätta mig om förhållandet; och har jag, efter erhållen del af Högsta Domstolens den 8 Juni 1849 afgifne uuderdåniga utlåtande i ämnet, erfarit, det Högste Domstolen, för att undanrödja den anledning, jag till min underdåniga hemställan hämtat från de olika grunder, som blifvit följda i de två särskilda af mig omförmälta målen, förklarat, att ”då uti den sist eller den 17 Febr. 1847 afdömda saken, deri ”käromålet gick derpå ut att, på grund af åberopadt testamente, tillvinna ”käranderna delaktighet i besittningsrätten till åtskilliga egendomar och an”dra dermed förenade förmåner, Högste