Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På detta sätt skall den inom ganska få år, måhända inom 10 år, linnas antagen i alla skolor, men ett villkor derför är, ali det under liden göres möjligt för de äldre lärare, som finnas inom skolverket och icke pä äldre är kunna åtaga sig att läsa efter den ambulatoriska metoden ett helt ämne genom alla klasser, då de kanske under 15 eller 20 år varit vane, att inom en bestämd klass blott läsa en mindre del af vissa ämnen, alt dermed fortfara. Deruti, mine Hrr! ligger just svårigheten alt införa den nya metoden, och befaller man dess införande, sä befaller man också lärarne att undervisa efter en metod, helt och hållet olika med den, som de vant sig vid under en längre tjenstgöring vid läroverket; men derföre vore det nyttigt, om det funnes medel alt kunna användas, der ephorus och skollärarnc vilja föra in den nya metoden, för att med nya lärare suppleera de gamla, som icke kunna åtaga sig alt föreläsa ett hell ämne frän början till slut, d. v. s. ifrån den lägsta klassen t. o. m. den högsta, der ynglingarne beredas alt gä lill akademien. Så tänker jag om metoden. Jag skulle hälla för litel af honom och känna honom för litet, om jag yrkade att den skulle anbefallas; del går icke an; den hund man drager lill skogen, biter icke mänga djur. Det fordras frihet för att utföra hvilket lärosätt sorn helst, om det skulle bära frukt; men för min del bifaller jag anslaget på de skäl som Hr von Hartmansdorff anfört. Hr Lagerhjelm: Sedan jag sist hade ordet, har ordf. i StalslJlsk. bestämdt förklarat, alt icke meningen vore att annorlunda än pä öfvertygelsens väg tillvägabringa den reform som är ifråga, oell dermed är jag nöjd. Sedermera hafva äfven 2:ne talare, hvilka äro ganska ifriga för det nya skolsystemets antagande, förklarat, alt de för sin del icke önskade annat, än att K.
Och den konungagunst, som så hastigt förvärfvats, skulle oatbrutet fortfara, ända tills döden gjorde ett slut på vänskapen mellan dessa båda likstämda naturer. De samtida åsyna vitnena voro allt annat än blida. i sina omdömen om detta gunstlingsskap. Kammarherren grefve Adolf Hamilton kallar Armfelt för » en ny Sejanus, uppväxt vid den möderne Tiberii sida, » och förklarar, att hans » vackra figur, rödlätta ansigte och öppna uppsyn dolde den ofantligaste ärelystnad under ett gladt och otvunget umgängessätt ». Nästan ännu hårdare är den gamle statsmannen Fersen, som tecknar Armfelts karaktär med följande ord: » denne gunstling, som med ett dåligt hjerta, en oförskämdhet utan allt återhåll och en djup okunnighet förenade ett naturligt förstånd och hela lågheten hos en smickrare, studerande alla sin herres svagheter - och tillegnande sig dem ». Icke ens Armfelts eljest så allmänt prisade skönhet och älskvärda umgängessätt vill Fersen erkänna, utan skrifver: » baron Armfelt, tjock om lifvet, utan hållning och behag ». Den klassiskabildningens allvarlige representant vid Gustaf den tredjes hof, Adlerbeth, ger följande bild af Armfelt under hans ungdomsår: » vacker, glädtig, begifveri på nöjen och uppfinnare af nya, kitslig, fåfäng och ostadig, men af godt hufvud och begrepp, när han orkade använda det, till-tagsen, vårdslös, vällustig, slösaktig, om ättlig af pennin gar, emedan han egde omättliga behof ». Och Gustaf den tredjes svägerska, hertiginnan af Södermanland, klandrar i sin dagbok så tidigt som i juni 1782 skarpt den unge gunstlingens öfvermod och anmärker, att han redan nu börjat taga en beskyddarton såsom förklarad » favorit ». Ganska riktigt skrifver emellertid samma spirituela och ovanligt frimodiga furstinna i sin dagbok 1783: » En förklarad gunstling är icke älskad i något land: det är nästan en olycka att vara en konungs gunstling; det medför hat, och man undgår ej smädliga beskyllningar.
Vid bedömandet af dessa sistnämnda har jag ansett mig böra söka upplysning huru Öhrvall fullgjort sina åligganden såsom Magasinsförvaltare, och dervid inhemtat: att, enligt Kongl, brefvet den 5 Augusti 1855, Öhrvall blifvit ålagdt att betala en anmärkningspost för är 1831 uppgående till 782 R:dr 11 sk.; att han, på grund af anmärkningar vid 1830 och 1831 års räkenskap, är vorden, genom Kongl. Kammarrättens utslag den 16 December 1836, dömd att gälda 121 R:dr 4 sk. 9 rst.; att Magasinsdepartementet, genom resolution den 25 Maj 1842, förpligtat honom att för anmärkt felaktighet vid 1838 års räkenskap utgifva 5 R:dr 38 sk. 3 rst.; samt att Öhrvall fått sig genom Kongl, brefvet den 12 Juni 1848 ålagdt ersätta Kronan tillskyndad förlust utaf 289 R:dr 8 sk. 1 rst, Då det således icke nu är första gången, som anmärkning emot Öhrvall förekommit, och jag dessutom uti Kongl. Statskontoret inhemtat, att Öhrvall utaf det honom sednast ådömda ersättningsbelopp redan under den 7 Februari detta år inbetalt 150 R:dr banko till Hallands läns ränteri, har jag icke kunnat finna omständigheterne vara till den grad ömmande för Öhrvall, att han borde berättigas att återfå hvad han sålunda redan guldit, helst den af Stats-utskottet nu tillstyrkta eftergift dessutom, enligt min tanka, kan gifva anledning till flera likartade anspråk från andra håll och således bilda ett farligt prejudikat.» M 131. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 April 1851, kl. 10 f. m. Utlåtandei anledning af väckta motioner om löneförhöjning Högvördiga Presteslåndet har till Stats-utskottet remitterat 2:ne motioner, väckta, den ena af biskop Hallström samt den andra af prosten Melander. Bih. till B. St.
S. D. Efter föredragning af Vällofliga Borgare-Ståndets protokolls-utdrag, JM 341, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-Ståndets vid behandling af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JM 11, fattade beslut, angående stämpel å bouppteckningar, vidblef Ridderskapel och Adeln hvad förut i frågan beslutats och lade protokolls-utdraget till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Stats Utskottets Utlåtande, JM 121, i anledning af väckta motioner i fråga om grundräntornas kapitalisering, beslöt Ridderskapet och Adeln, som ogillade motiveringen till Utskottets förslag och antog i stället den motivering, som utaf Friherre af Ugglas i en vid utlåtandet fogad reservation blifvit föreslagen, att bifalla den af Utskottet tillstyrkta underdåniga skrifvelse i ämnet, endast med den förändring, att de deri förekommande orden: »hvilka ingalunda böra rubbas» uteslötos; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att samma beslut biträda. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Utlåtanden: JM 122, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de s. k. Halländska kyrkohemmanen och dels enskilda motionärers framställningar i ämnet. Utskottets i lista, 2:dra och 3:dje punkterna afgifna hemställande!! biföllos och den 4:de punkten lades till handlingarne. JM 126, i anledning af väckt motion angående frånträdande af Kronans rätt lill återlösen af de s. k Trippiska hemmanen i Halland. Återremitterades. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets Memorialer, Utlåtande och Berättelse: JM 57, i anledning af återremisserna af Utlåtandet, JM 25, i fråga om förändrad grund för utmyntningen af Svenska silfvermyntet. Bifölls. JM 38, i anledning af återremiss af Betänkandet JM 32. Lades till handlingarne.
» Får jag gå och titta pä dansen hos Måns Nils i k v ä l l? » bad han brådskande. » Jag säger till far, att jag fått lof af moster. » Det klack till i Karna: » Ä r det dans hos Måns Nils? » frågade hon. » Ja, det talte Ola Nils om for Per Pers frågar, och de komma också dit, » sade pysen med ögonen på moster Karna. Hon teg. Han grep raskt efter ' beredskapsmaten '; » Nu går jag, » skrek han och satte i väg, utan att vänta på svar En längre följetong, " Striden om hjärtan " dan förvaras i Dantes hus i Firenze. På samma tribun mottages äfven allt, som i Sverige skrifvits och målats, rörande Beatrice, och borde det vara den svenska damkomitén i Stockholm, som skulle öfverlemna dessa alster till komitén i Firenze. » I Göteborg föreslår Grefve de Gubernatis bildandet af en underkomité af 6 damer med samma syfte som stockholmskomitén. Samma önskningar, som expositionens president uttrycker beträffande svenskorna, nämligen att de måtte intressera sig för expositionen oeh de sympatiska festerna och i stort antal i maj månad styra kosan till Firenze, gälla äfven deras systrar på andra sidan riksgränsen, och för att visa, hur välkomna de skola helsas i Italien, utlofvas det största möjliga tillmötesgående i pris på järnvägarne i Italien. » Maj månad är i Firenze härlig, » säger grefve de Gubernatis, och han hoppas, att » la meilleure moitie de la Suéde » skall skynda sig begagna detta tillfälle att besöka eller återse denna minnesrika stad. Skulle våra ärade läsarinnor på något sätt Smånotiser från kvinnovärlden. Lagutskottet har a / styrkt den af hr Borg väckta motionen, att kvinnans lägsta äktenskapsålder skulle flyttas från 15 till 21 år. Utskottet har meddelat en statistik öfver antalet kvinnor, som ingått äktenskap i en ålder af mellan 15 och 21 år. Det visar sig af denna, att endast i medeltal 14 ti 15 femtonåriga och 60 sextonåriga flickor om året ingå äktenskap. För sjuttonåringarna och de högre åldersklasserna stiger antalet med flere hundratal för hvarje åldersklass.
Hans Akesson, Pahl Svensson, i Björkered. Å samtlige utsocknehemmansägares vägnar uti Renneslöfs, Ybys, Laholms, Knäreds och Weinges församlingar, enligt fullmakt: A. Gyllensköld. För mina utsockne frälsehemman i Getinge och Räfvinge socknar: Gust. Brummer. För mina utsockne frälsehemman i Harplinge, Qvibille, Slättåckra och Thorups socknar: J. G. Ehrencrona, Å samtlige utsockne hemmansägares vägnar uti Slättåckra och Qvibille socknar, undertecknar: Jöns Andersson i Qvibille Slussgård, med hand i pennan. Johannes Olsson i Skoby. Jöns Magnusson i Gillarp. Johannes Gunnarsson i yttre Maa. Sven Mårtensson i Måå Kullagård. Anders Davidsson i Lya. Å samtlige utsockne-hemm.ansägares vägnar i Harplinge och Steninge socknar: Anders Paulsson i Nortorp. Bengt Bengtsson i Harplinge. Å samtlige utsockne hemmansägares vägnar i Thorups och Kinnareds socknar: Joh. Höckert i Gadhult. Erik Johansson i Åmått. För samtlige utsockne hemmansägares vägnar i Räfvinge och Getinge socknar: Joh. Hallengren i Fälle. Anders Nilsson i Uppnora. Johannes Bengtsson i Skattegård. Den 7 Mars e. m. För samtlige utsockne frälsehemmanen uti Snöstorps och Trönninge socknar: Johannes Nannesson i Fyllinge. Bengt Nilsson i Påarp. För samtlige utsockne frälsehemmanen uti Enslöfs pastorat: J. E. IFirén j N:o 3, Enslöf. P. il/. Larsson i Wreninge. Lars Jonsson i Hylte. Anders Svensson i Hertered. Johannes Pehrsson i Munkebohl. Olaus Carlsson i Spånstad. Pehr Nilsson i Hertered. Bilaga Litt. B. Till L!ikels Llöglojl. Stander.' Allt sedan R.
Men jag undrar, hur länge han sjelf skall kunna känna sig tillfredsställd af allt detta munväder, denna onyttiga tillvaro, denna själsdödande sysslolöshet. De gå alla och gapa efter »motiv», i stället för att, som andra menniskor, hugga tag i verkliga lifvet med kamp och slit. De anse det tarfligt. Men hvar skall då oberoendet, hvar skola penningarne komma ifrån? De prata så mycket, att de alldeles glömma bort, att den alldagligaste handlings, som leder mot ett resultat, är mera värd än alla klyftigheter, som födas och dö mellan matbordet och cigarren. Det har kommit ro i mitt sinne, ett stilla, tryggt lugn. Jag ser, att jag icke bör afundas dem, som bo häruppe. Och jag ser, hvilken stor rikedom, jag har i det, att icke blygas öfver att vara fattig, att lefva tarfligt, att bo i ett naket, fult kyffe. Med ett ord: jag ser, att om jag än icke har snille, så fins det en kraft i min karaktär, med hvilken jag bör kunna slå mig fram, dit jag vill. Jag har seghet och originalitet nog, att icke spårlöst gå ur tiden. Men jag vill icke låta urhålka mig af sällskapslifvets svarf. Det är något annat, jag vill. Stockholm den 19 Jan. 86. Kära gamla bok. Jag kan liksom vara rädd för dig långa tider, och så kommer den tid igen, då min ensamhet drifver mig att skrifva till dig och då jag plockar bort alla taggar ur mitt sinne och gömmer dem mellan dina blad. Min rädsla kommer af en underlig tankegång, en motsägelse. Jag känner det, som om jag en gång skulle stöta på en menniska, mot hvilken jag kunde vara fullt öppen, och som skulle stå mig så nära, att jag kunde räcka fram detta protokoll öfver mina egne dumheter och säga: läs. Men denna min förkänsla har ingenting af erotik. Bästa beviset derpå är, att jag lika litet kan tro derpå som frigöra mig derifrån, ty den som är underkastad Eros’ makt, den kan tro. Jag har aldrig kunnat det. Aldrig! Det är egendomligt.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om belåning af colonialvaror vid Handelsock Närings-Disconten i Götheborg. Ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet, har Utskottet, den 24 sistlidne Februari, fått emottaga en af Herr O. Wijk väckt motion, att, på det Handels-Disconten i Götheborg, hvilken nu endast till en del skulle motsvara det med densamma åsyftade ändamål, eller den större rörelsens underlättande, mätte blifva för det allmänna mera gagnelig, och, enär handeln på mera aflägsna länder, såsom Ostoch West-Indien samt Norra och Södra America, vore i behof af den uppmuntran, att de från dessa länder införde producter finge till ett måttligt värde belånas, samt Banken af en sådan belåning skulle hemta en betydlig räntevinst, under vida större säkerhet för capitalet, än den, Banken nu hade för lån å blotta namn, belåning af varor hädanefter måtte vid Götheborgs Handels-Discont medgifvas, under de villkor, sorn för en sådan belåning kunde blifva stadgade. I öfverensstämmelse med hvad Banco-Utskottet vid sistförflutne Riksdag, uti dess då afgifne Betänkande N:o 6, angående en, äfvenledes af Herr Wijk, väckt motion af enahanda syftning med den ifrågavarande, yttrat, anser Ulskottet, dels att, enär colonial-varor, såsom socker, caffe, m. fl. nederlags-varor, äro icke allenast till priset i betydlig mon föränderlige, utan äfven lätt underkastade försämring, Banken icke skulle vinna nödig säkerhet genom hypothek af så beskaffade varor, dels att Banken, som borde„erbjuda enahanda förmoner åt Rikets serskilda orter, dessutom ej kunde blifva i tillfälle tillse, att de för en sådan belåning nödige controller med erforderlig noggranhet verksläldes; på grund hvaraf Utskottet alltså får hos Rikets Höglofl. Ständer afstyrka bifall till ifrågavarande motion. Stockholm den g Juli 1840. Bili. till R. St.
Riksgäids-kontoret kan å nämnde orter hafva att aflåta, samt att detta silfver, som må inräknas i den metalliska kassa, hvarå Banken eger utgifva sedlar, må, så länge Banko-fullmäktige anse sådant lämpligt, hos Bankens hus i Hamburg oell Altona qvarstå, med skyldighet för Riksgäids-kontoret att vid försäljningen godtgöra Banken den kostnad, som Banken, för silfrets öfverförande från nämnde ställen till Stockholm sommartiden, per medium får betala. Öfver denna motion har Utskottet ansett sig böra inhemta tillåtande af Bankofullmäktige, hvilka, i följd deraf, anfört, att då, enligt förslaget, Riksgäids-kontoret skulle, när som helst, ega att, till en på förhand fastställd fix kurs, till Banken försälja det silfver, Riksgäids-kontoret kunde i Hamburg och Altona hafva att aflåta, eller, med audra ord, att från sina till Bankens hus i nämnde städer öfverföra den andef af derstädes efter liand uppstående behållningar, sorn Riksgäids-kontoret icke kunde med fördel tillgodogöra sig genom att derå till högre kurs, än den för silfverförsäljningen till Banken bestämda, draga vexiar; men nästa sommar sannolikt komrne ait förflyta innan Fullmäktige ännu hunnit verkställa nödig indragning af den, genom det för Svenska Statens räkning i Hamburg upptagna och till Fullmäktiges disposition ställda lån, uppkomna eller uppkommande tillgång på silfver, så skulle införskaffande af det silfver, Banken under detta år af Riksgäids-kontoret inköpte, ej kunna ske förr än mot hösten, då såväl assurance-premier som fraktkostnader vanligen uppstegrades. Enär nu motionen förutsatte, att Riksgäids-kontoret borde godtgöra Banken endast den kostnad, som Banko-UtsMtets Utlåtande S:o 87.
Jag gillar likväl icke derföre den åsigt, sora af den föreg:de talaren blifvit framställd, att Const.Utsk. skulle hafva oriktigt förfarit deruti, alt det åter framkommit med ett förslag, sora vid denna Riksdag redan en gång blifvit förkastadt. Skälet hvarföre det blifvit ogilladt kan ju hafva varit det, att man funnit det vara behäftadt med redaktionsfel, hvilket jag äfven denna gång anser vara händelsen, och det ett fel af ganska betänklig ari. Der står nemi: ”Efter Rikets och 120 Den 10 Juni. ”Stats-verkels tillstånd och behof läte Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de "ordinarie inkomsterna. Dessa behof böra genom bevillningar "fyllas.” Om man antager denna redaktion, så skulle, enär Grundlagen skall efter ordalydelsen tolkas, R. St. härmed hafva afsagt sig rättigheten alt afslå något utaf hvad Konungen föreslagit, och vara pliglige att genom bevillning fylla alla de behof Konungen upgifvit, ty i detta fall ligger ett bestämdt påbud uti de orden: ”dessa behof böra genom bevillningar fyllas." Således kunde R. St. icke bevilja något mindre än hvad Konungen i Sin Propos. begärt, enär Grundlagen bjuder dem att bevilja allt. Jag kan icke föreställa mig att sådant kunnat hafva varit Consl.Utsk:s mening, men besynnerligt är det likväl att ifrån detta Utsk. har kunnat komma ett förslag af sådan beskaffenhet, alt R. St. derigenom skulle betagas rättigheten att bevilja mindre än allt hvad Konungen föreslagit. Ehuru jag gillar förslagets syftning får jag derföre hemställa, alt R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att sednare delen af förslaget bör få följande lydelse: "Konungens framställ ning härom bör åtföljas af förslag, rör:de sältet huru dessa behof må kunna genom bevillningar fyllas." Om redaktionen blir sådaD, så ligger det icke vidare i sjelfva stadgandet någon förpligtelse för R.
N:o 106, i anledning af väckt motion om låneunderstöd till Kyrkobyggnad i Ullerfvads Församling af Skara stift, bifölls; N:o 107, i anledning af väckt motion om bidrag af allmänna medel till kyrkobyggnad i Kongsbacka. bifölls; N:o 108, i anledning af väckt motion om låneunderstöd till Skolbyggnad j Luleå bifölls; S. D. Efter skedd föredragning bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 82, i anledning af eli å f. d. Ryttmästaren F. A. Björkenstams vägnar framställt ackords anbud. 444 Prot.-Utdrag den 30 Maj i860. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 88, i anledning af väckt motion i fråga om rättighet till fri försäljning å landet af hembrygdt öl och svagdricka; Betänkandet återremitterades med förklarande att Ståndet för sin del ansåg, att hembrygd af öl och svagdricka, äfvensom försäljning deraf, utan anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller annan myndighet borde varda på landel tillåten; N:o 89, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser, huru kostnad vid laga skifte skall af boställe utgå; Bifölls. N:o 90, i anledning af väckta motioner om ordnande af militär-undervis ningen i Riket samt om införande af passande krigsöfningar vid Rikets alla offent liga undervisnings-anstalter; Bifölls. N:o 91, i anledning af väckt motion om utgifvande af ett Sammandrag utaf gällande författningar, rörande Rusthållares åligganden samt deras och manskapets vid indelta Kavalleriet ömsesidiga rättigheter och skyldigheter och om planpenningars utgörande för Kavalleri-torpen. Bifölls. Memorial N:o 92, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 29. Lades till handlingarna. S. D.
Jag är ledsen att ännu en gång behöfva uppträda i denna formfråga. Här kan icke blifva fråga om att endast förkasta Utsk:s förslag, då grundlagen säger, att anmärkning skall göras, som kan sättas i stället för det af Utsk. föreslagna. Men Frill. Cederström har ganska rätt deruti, att Frih. Boye äger öppen rättighet att såsom Ståndets gemensamma tanka få förklarad den anmärkningen, att det gamla grundlagsstadgandet bör qvarstå. Detta är dock något annat än blott afslag; och hvad Frih. Boyes sednaste förslag till contrapropos:n beträffar, vill jag emot innehållet deraf blott erinra, att Utsk. skulle få ganska svårt att skilja cabinettsärender från andra mål. Måhända skulle det fordras, att talaren ville sjelf inställa sig i Utsk. för att utreda denna skillnad. Frih. Boye: Jag ämnar ej begifva mig dit, Frih. Ehrenborgh synes vilja hafva mig; men deremot vill jag begifva mig derhän, att contrapropos:n må ställas på bibehållande af den gamla grundlags-§:n alldeles oförändrad. Upplästes till justering och godkändes följande voter:spropos:n: Den, som till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkänner Constit. Utsk:s förslag till förändrad redaction af 10 § Reg.F., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Adsom sin gemensamma tanka, att io § Reg F. bör bibehållas, sådan den uti nu gällande Beg.form finnes intagen. Frih, Cederström: På de skäl, som jag förut anfört, anhåller jag att fä i prot. antecknad min reservation mot ' H ' 206 Den g October f. m. upptagande af så beskaffade anmärkningar mot Utsk:s förslag, som innefattas i den nu justerade contraproposm. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer: Ja — 9.5. Nej — 26. Gr. von Fersen, Hans:
Skall hon låta saken bero, skall hon redan då gifva sig och inrangera sig i de » lydiga föräldrarnes » led, utan att använda det medel, som af forntida vise ansetts så välgörande, att en till och med vägar det djerfva påståendet: » Den sitt ris spar, hatar sitt barn *. » Många föräldrar finnas nog, som till följd af lojhet eller en otillbörlig svaghet handla på detta sätt, men icke blir väl saken derför rätt. 315 förbättra genom att aga dem, sedan de blifvit för stora för kroppsaga. Men att åldersgränsen härvid bör vara det fjerde året, det vågar jag bestrida. Hade ni sagt åttonde eller tionde året, då skulle jag kunnat instämma med eder. I allmänhet anser jag det böra med eftertryck framhållas, att riset må sparsamt användas, men ej borttagas; och att ett så vigtigt ämne som det om barns ägande bör behandlas med stor vaksamhet. Jag törs dock icke nu låta mig föras vidare i det intressanta ämnet. A. P. Längtan. Ett stilleben efter naturen. ^ i|I) är jag om qvällarne sitter vid mitt öppna éSss! » fönster och låter blicken ila hän öfver nejden, medan den ljumma svalkande sommarluften vederqvicker mina sinnen, då kommer det öfver mig en känsla af oändligt välbehag. Är jag vaken, eller drömmer j a g. Nej, det är ingen dröm denna egendomliga tafla, så full af frid och rörlighet på en gång, så förtjusande i all sin pittoreska brokighet. Det är en ljuf verklighet. Vare sig himmelen är klar och som i går beströdd med glänsande, i olika färger skiftande reflexer från den nedgående solen, eller den är mulen och dyster och grå som i afton, så finner jag taflan förtjusande. Närmast kring mig ligger en stor bakgård, full af gammalt virke och kasserade bräder, lemningar af det Stockholm som gått. Denna bakgård bildar en trekant, begränsad af tvänne vägar, som slutligen sammanlöpa till en. Om dessa vägar ha namn, vet jag ej, men folket kallar dem gator. Besynnerliga gator utan boningshus, men om aftnarne upplysta af lyktor.