Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid uti den såsom bilaga till Riksdagsordningen följaktiga serskilda artikel påbjudes, att Rikets Ständer å den riksdag, då Riksdagsordningen varder antagen och fastställd, må, utan den andra statsmaktens medverkan och sanktion, besluta om den nämnda indelnin - Konstilutions-Utskottets Memorial, N:o i 2. 45 gen af valdislriktcrne och hvad i öfrigt till regleringen af riksdagsmannavalen hörer, synes enahanda rätt, när ändring uti besagde reglering kunde ifrågakomma, jemväl hafva kunnat och bordt åt Riksförsamlingen öfverlcmnas, utan Konungamaktens inblandning deri. Genom den i § 8 mom. 6 stadgade census har en högst betydlig del af den jordbrukande befolkningen blifvit från rösträtt utesluten. Då man gifvit en dylik rätt åt sockenhandtverkare och sockenspelmän, endast dessa för sina yrken erlägga bevillning lill staten, borde, med vida större skäl, alla besutne arrendatorer, hvilka, åtminstone å publika hemman och lägenheter, ega en betryggad och oftast inom slägten fortgående besittningsrätt, komma i åtnjutande af enahanda förmån. Likaså synes undantaget i 12 §, i hvad det rörer underbefälet vid krigsmakten, vara mindre rättvist. Underofficerare vid indelda arméen befinna sig vanligen uti en oberoende ekonomisk ställning, och att de mera, än t. ex. Underlöjtnanter, skola missbruka den ifrågavarande rösträtten, torde ej böra befaras. För embetsoch tjenstemän samt den patenteradc bildningen, som ovilkorligen fått sig rösträtt tillförsäkrad, har, i afseende på utöfningen af denna rätt, ingen graderad skala ansetts lämplig. Endast en rå-linea eller s. k. streck åtskiljer dem i olika valafdelningar, efter rang och inkomstbelopp. Huru stor rättvisa och billighet, som häruti ligger, är svårt att afgöra.
Grundvilkoret för den konstitutionellt monarkiska samhällsformens gagnelighet, innefattas uti den fordran å densamma, att dess tvenne hufvudbeståndsdelar, Konungamakten och representationen, begge skola vara så organiserade, att de bådé hvar för sig och gemensamt förmå utveckla en i högsta möjliga måtto kraftfull verksamhet för det allmänna bästa. Den Svenska fyrdelta Nalional-representationen eger dock ej en emot denna sin vigtiga bestämmelse svarande organisation. De särskilda samhällselementer hvaraf densamma är tillformad hafva långt ifrån ej blifvit sammansmälta till någon helgjuten bild, utan utgör endast en löst hopfogad samling af de mest olikartade beståndsdelar, hvarigenom den förnuftiga uplysta folkviljan blott med yttersta svårighet kan framtränga, och derigenom en mängd enskilda intressen, på det allmännas bekostnad, äro med hvarandra invecklade i den mest förderfliga ändlösa strid. Och under det tunga, bristfälliga och af tiden utnötta riksdagsmachineriets långsamma gång kan ingenting varaktigt eller väsendtligt till samhällets bulnad af detsamma frambringas. Ty allt som inom Ständerförsamlingarne föreslås, från hvad håll det än må komma, och huru godt det ock må vara, går dock det gifna ödet till mötes att antingen våldsamt stympas eller ock i allo förstöras. Tanken söker ej 78 Den 18 December. rler det väckta ämnets djup, man blott talar deröfver, tadlar söndersliter och nekar, och gör och kan ej annat. — Och skulle än efter långvariga öfverläggningar och mångfaldiga beslut, inom församlingar, der de om saken som afhandlas häst uplysle oftast saknas, — kanske någon gäng förnuft och insigler lyckas tillkämpa sig något inflytande ä en framställd vigtig frågas lösning, blir dock alltför ofta den slutliga utgången att samhällets högsta och heligaste intressen sältas på spel under ovissa (ärningskast, och att hvad derigenom åstadkommes blir en produkt utan all inre enhet och sammanhang. Under sådana förhållanden kan Konungamakten ej från representationen erhålla det välbehöfiiga kraftiga bistånd, sorn åt densamma derifrån borde kunna erbjudas, utan mötes der tvärtom ofta af ett hämmande återhåll emot äfven de mest gagneliga samhällsfordringars upfyllelse.
På det att vi måtte komma ifrån denna punkt, föreslår jag, att ingen anmärkning dervid måtte göras, hvarmed alla kanske vore nöjda. Juryn kommer att bestå, förfaller punkten af sig sjelf. Skulle åter rättegången öfverflyltas till Domstolarne, tror jag, att man vore rätt väl belåten att bibehålla stad - 134 Den 37 J a n u a r i i e. m. gandet oförändradi. Jag tillstyrker således att ingen anmärkning dervid göres. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, såsom dess gemensamma tanka, antaga den af Friherre Cederström framställde ofyanherörde anmärkning. Ropades Ja och Nej. Grefve Frölich: I denna punkt har intet motiv blifvit yttradt. Jag anhåller således, att, såsom motiv att förena mig med Friherre Cederström, få nämna, det jag anser principsvidrigt att den ena Domstolen skall grunda sig på ett j^ttrande af den andra. Hvar och en Domstol bör grunda sig på egna motiver, och icke på andras. I så klara saker, som Tryckfrihetsmål, skulle jag anse detta ännu orimligare. Förhållandet är icke här sådant, eller af samma natur, som när ett omdöme icke kan fattas förr än efter inhemtad speciel kunskap af fada och omständigheter. Skall t. ex. en HofRätt dömma rörande grufvor, så behöfs del att sakkunnige män afgifva upplysningar eller vittnesmål, innan grunden för Lags tillämpning kan anses vunnen. Men här är blott fråga örn opinionen rörande ett gifvet oföränderligt factum, nemligen det åtalade uttrycket , och denna opinion bör icke \ Ja nu ari i e. m. i35 förestafvas en Domstol af en annan auctoritetj ty sådant stadgande är emot alla sunda principer. I den händelse HofRätt skulle blifva Domare i Tryckfrihetsmål, eller med andra ord, om den princip skulle upphäfvas att Juryn i Tryckfrihetsmål skall uttrycka opinionen om brottsligheten, och Domstolen blott tillämpa lagen, så att HofRätt skulle både bestämma opinionen och tillika döma; så bör den stödja en sådan opinion på sitt eget omdöme och icke kunna göra det på TryckfrihetsComiteens. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob:
Voteringen har utfallit med 62 Ja och 57 Nej; Och enär Ja således vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ,/ö-propositionen. 2:o. (Se Banko-Utskottets Memorial N:o 74.) Den, som, lika med Presteoch Borgare-Stånden, anser personalen vid Banko-fullmäktiges expedition böra utgöras af Banko-Sekreteraren, en Notarie och en Kanslist, röstar Ja, Den. det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, så kommer, enligt Ridderskapet och Adelns samt Bondeståndets beslut; sagde personal att utgöras af Banko-Sekreteraren och en Notarie, som tillika bestrider Kanslist-befattning. Voteringen har utfallit med 51 Ja och 68 Nej; Och enär Nej således vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med iVe/-propositionen. 3:o. , (Se Banko-Utskottets Memorial N:o 74.) Den, som bifaller Utskottets, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, att löneinkomsterne för Bankens embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente skola fördelas i lön och tjenstgöring s-penningar, röstar Ja; 12 Banko-Utskottets Memorial, N:o g 3. Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, hela löneinkomsten att såsom lön utgå och beräknas. Voteringen har utfallit med 89 Ja och 30 Nej; Och enär Ja således vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ,/«-propositionen. 4:o (Se Banko-Utskottets Memorial N:o 74.)
Att man, med afs:de å den inkomst, hvilken genom denna införsels-tull tillflyter statskassan, hyser åtskilliga betänkligheter att densamma borttaga, kan jag icke förundra mig öfver; men anser dock, att man dervid icke bör förbise, att tull-uppbördens storlek likväl egentl. beror på den större oller mindre liflighet en af export och import i sin helhet. Slutligen återstår mig endast att tillägga, att det skäl, Hr Fåhraeus åberopat för bibehållande af införsels-tullen å artikeln »Saltad sill», att nemi. denna artikel, af uppgifven anledning, tillsvidare icke borde från tull befrias, icke eger sin tillämpning å den nu förev:de artikeln Salt. Hr Fåhreeus: Hvad jag nyss hade äran anföra i frågan om »Saltad sill”, har i vissa delar sin tillämplighet äfven på artikeln »Salt.» Tullafgiften derå har i sednare tid blifvit betydligt nedsatt, och är nu så ringa att den i detaljhandeln icke kan på priset utöfva något märkligt inflytande. Likväl uppgår den årliga tull-inkomsten för denna artikel till omkring 180,000 rdr. Mitt vördsamma tillstyrkande är alltså, att äfven i denna punkt Utsk:ts förslag må godkännas. Hr von Ehrenheim: Jag har redan erkänt att denna artikel är en kassa-artikel; men på samma gång likväl ansett mig böra erinra, att, om äfven, på sätt den siste talaren upplyst, densamma inbringar 180,000 rdr, tull-uppbördens belopp dock i sin helhet allt för mycket beror på rörelsens liflighet, för att till och med nämnda, i och för sig ganska betjriiga, summa skulle hafva någon väsendtlig inverkan på ifrågav:de uppbörd. Om man ock antager, att denna tull icke så synnerligen mycket inverkar på de särskilda varuprisen för den fattigare delen af befolkningen, så bör man dock ihågkomma att det icke är uti så obetydliga qvantiteter, som jordbrukaren måste köpa denna artikel. Utgående från den åsigt att tulluppbörden framför allt bör vara rättvis, yrkar jag fortfarande på tullfrihet för artikeln Salt. Frih. Hermelin, Carl Samuel:
N:o 50. för Skara. Carl Hasselrot. L. s. N:o 51. för Skeninge. J. Öhrström. N:o 53. för Askersund. G. O. Sundblad. L. S. N:o 54. för Philipstad. N:o 56. för Kongelf. G. O. Sundblad. L. S. N:o 59. för Thorshälla. Carl J. Stolpe. L. S. N:o 62. för Öregrund. J. W. Gezelius. N:o 65. för Lindesberg. Oskar Schenström. N:o 68. för Sköfde. S. G. Wetterberi N:o 57. för Engelholm. S. Österberg. L. S. N:o 60. för Enköping. L. R. Kistner. N:o 63. för Södertelje. E. U. Stenqvist. N:o 66. för Ulricehamn. G. L Stenberg. N:o 69. för Mariefred. Fr. Leopold Nygren. l. s. N:o 43. för Piteå. G. I. Stenberg. N:o 46. för Lidköping. C. G. Fridstedt. L. S. N:-o 49. för Marstrand. P. Bers. N:o 52. för Nora. And. Wedberg. L. s. N:o 55. för Wimmerby. Carl G. Maechel. N:o 58. för Strengnäs. L. R. Kistner. N:o 61. för Sigtuna. N:o 64. för Norrtelje. .). W. Gezelius. l. s. N:o 67. för Hjo. S. G. Wetterberg. N:o 70. för Fahlköping. C. G. Rydin. L. S. 9M£ öbagås5öcflut 1854, 73 N:o 71. för Alingsås. Carl Hasselrot. l. s. N;o 72. för Laholm, F. Rooth. L. S. N:o 73. för Trosa. G, O. Sundblad.
Ständer vid i8i5 års Urtima Riksdag, icke åla - Stats.-Utskottets Betänkanden. i5i git sig att ansvara för större belopp af Commerce-Rådet Sederholms hos Franska Regeringen egde fordran, än som kunde belöpa på dem af bans arfvingar, som voro i Sverige boende och Svenska undersåtare; i öfverensstämmelse hvarmed och de af hans arfvingar, som äro Ryske undersåtare blifvit genom Kongl. Maj:ts ofvanåberopade Nådiga beslut den 19 Febr. 1817, från delagtighet i ersättningsbeloppet uteslutne, anser Stats-Utskottet vid detta förhållande skäl ej vara för handen, att tillstyrka den begärde ersättningen, för de andelar af Commerce-Rådet Sederholms hos Franska Regeringen egande omförmälde fordran, hvilka såsom af Svenska Staten icke öfvertagne eller å densamma öfverlåtne, ännu lära innehafvas af hans i Finland bosatte arfvingar. Hvilket Riksens Höglofl. Ständers beprÖfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 22 Febr. i8a3. t 5a Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom den ix Mars 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af den 25 sistledne Januarii och på Konungens Befallningshafvandes i Götheborgs och Bohus Lån hos Kongl. Maj:ts gjorde underdåniga hemställan, angående afskrifning i Landt-Rånteriets Räkenskaper af åtskillige för Åren 1799? Sedan, uppå anmälan af Regements-Skrifvaren vid Bohus-Läns Regemente, Fält-Kammereraren O.
Skälen till denna förändring har jag äfven tagit mig friheten att anföra. Frih. Raab har missförstått mitt yttrande, då Frihm trott, att jag ansett det vara mest fördelaktigt, om dagsverksräntan förvandlades i persedlar. Jag har redan förut yttrat, att jag för egen del helst sett om dagsverksräntan, i öfverensstämmelse med K. M:s Propos. blifvit, som sådan, bibehållen, men att den nu föreslagna förvandlingen är ett medgifvande åt BondeSt., hvars ledamöter helst önskat denna räntas förvandling i penningar, men då detta icke kunde ske, förklarade sig föredraga förvandlingen i persedlar framföre dagsverkenas oförändrade bibehållande. Jag talar nu endast om de ledamöter af BondeSt., som voro på afdelningen tjenstgörande då frågan der först handlades. Här har blifvit yttrat af Frih. Raab, att den proportion jag upgifvit i afseende på stegring dels å dagsverken och dels å andra persedlar, skulle blifva belt olika, om man tog till grund för beräkningen en tid af 30 år ifrån och med år 1824, i st. f. att jag dervid begagnat en tidrymd af 40 år ifrån och med år 1814. Jag erkänner, att olika förhållanden derigenom skulle upstå, men den värde Frihm behagade finna af tabellen, att spanmålen under alla de decennier, som tabellen omfattar, icke tinder något år stått så lågt som under decennium 1814—1824. Jag för min del tror, att om man vill upställa en kalkyl, som skall lända till uplysning för Ståndet i detta fall, så är nödvändigt att gå så långt som möjligt tillbaka. Tager man alltför kort tid till grund för beräkningen, så blifva resultalerna falska. Ju längre denna tid kan utsträckas, ju säkrare blifva de. Utsk. hade önskat att kunna framlägga beräkningen för ändå längre tid tillbaka än år 1814, men dertill fattades inom Utsk. behöfliga materialier. Utsk. har således måst inskränka sig till dessa sista 40 år, och jag tror, att detta bäst bevisar, huru samvetsgrant Utsk. har dervid velat tillvägagå.
Likaså äro flera af de nuvarande brännerier, som äro försedda med mindre pistoriska apparater, anlagda på att kunna från den 4 Jan. 4849 endast begagnas halfva dygnet, eller också hela dygnet hvarannan dag med 200 potters pistoriska apparaters fulla afverkningsförmåga, och följaktligen på en medeltillverknipg af endast 600 ä 800 potter dagligen. Föreskriften om 4500 potters medeltillverkning dagligen oafbrutet under en längre tid skullederföre för dessa vara detsamma sorn ett direkt förbud, hvarvid egarne, sorn trott sig fullgöra hvad lagen kunde fordra genom att inrätta deras apparater för 200 potter, skulle komma att förlora en del af det kapital, som blifvit nedlagdt i deras brännerier, i förlitande på, att en större afverkning icke skulle påbjudas, än den, hvilken lagen afden 4 Aug. 4845 antages medgifva, och såsom det äfven varit praktiseradt. Härvid måste emellertid märkas att man vid bestämmande af ett minimum för tilllåtna brännerier, för att dymedelst bringa denna rörelse till ett fabriksmässigt bedrifvande, måste antagas hafva tänkt sig, att den skattelagda rymden borde begagnas hela dygnet, hvilket kan slutas så väl af sjelfva lagstadgandena, som af skattebestämmelserna, som fastställa afgiften per dygn och endast för de timmar, som öfverskjuta dygnet, fastställa afgiften per timma; ty, förstådd på annat sätt, skulle bestämmelsen om be^ sagde minimum sakna all betydelse.
I fråga åter om inskränkning af utaniäsningen af katechesen har Utskottet af de hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hällne öfverläggningar i ämnet inhemtat, att ett större antal ledamöter i nämnda Riks-Slånd uttalat sig för den mening att något borde åtgöras till minskande af den efter deras åsigt öfverdrifna och derigenom skadliga utanläsning, som vid kristendoms-undervisningen skulle ega rum. Såväl af dessa yttranden, som af det beslut Bonde-Ståndet i ämnet fattat, har Utskottet funnit sig böra antaga att utaniäsningen mångenstädes blifvit bedrifven på 4 Allm. Besvärsoch Ekonomi-i'tskotlets Utlåtande J>s 145. ett stitt, som ej kan gillas, ulan fasthellre påkallar rättelse. Men om meningarne härutinnan inom de nyssnämnda tre Riks-Stånden varit mestadels eniga, så hafva de likväl ej visat lika sammanhållighet i fråga om den väg, hvarpå en bättre läromethod skulle lättast införas. Också har endast ett af de ifrågavarande Riks-Stånden härutinnan bestämdt uttalat sin mening, men då samma Stånds inbjudning till de öfriga, att i dess beslut instämma, icke blifvit antagen, torde beslutet icke i allo öfverensstämma med dessa Stånds mening.
Hr Frih. o. Landtm, har genom sin i denna sak meddelta förklaring afskurit mig utvägen alt yttra mig öfver de hos mig uppkomna betänkligheter rör:de lagligheten af hvad inom RiksSltn i förevar, hänseende sig tilldragit, och hvartill jag enligt 5o §:n Riksd.Ordn. 4G Den 9 Januari f. m. lior mig vara lagligen berättigad; men då jag deremot icke anser mig t il is trind i g t alt i delta fall ingå tili en disenssion mot Hr Frih o. Landtm., så anhåller jag blott få tillkännagifva, det jag, i strid med den af Frih. Cederström för denna fråga åberopade praxis, anser Exped.Utsk. hafva emot formerna och således olagligen förfarit, då det till förnyad handläggning upptog detta ämne, innan det i samtliga Stånden blifvit behandladl; och är jag af denna oformlighet hindrad all deltaga uti votering om antagande af förra eller sednare förslaget, på ett eller annat sätt jeinkadt och rältadt. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christian: Sedan Hr Frih. o. Landtm, nyss förklarat vidare discussion icke kunna ägarinn äfver annat än frågan om contra-proposm, så är jag icke mindre än öfrige värde talare deraf förhindrad att inlåta mig i yttrande rörrde sjelfva saken; men då, efter det votering begärdes, upplyst blifvit, alt löparen icke passerat samtliga Stånden, så vågar jag till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ail. hemställa, huruvida icke med afgörandet af den ifrågaställa propostn kunde få anstå intilldess första löparen på raka vägen hunnit tillryggalägga sin utstakade bana. Gr. af Ugglas: Då Hr von Hartmansdorff nyss begärde, att de talare, som voro ense om contra-proposm, ville sammanfatta förslaget dertill så att man kunde få höra det i sitt sammanhang; .så har jag sökt efterkomma denna önskan, och anhåller att få uppläsa detta förslag, hvilket ly • der sålunda : "R. St. hysa den öfvertygelse, att om E. K.
LEENA-KAJSA. Bry er inte om det nu. Skynda er bara hit och hjelp mig, för jag kan inte ensam få henne någon hvart. TOPPO. Vi ska lyfta tillsammans. Det ska vi. JOHANNA. Bort, bort. Gör mig inte illa. TOPPO. Nej, var inte rädd. Vi ska bara helt sakta föra er till bädden. Se så. Stackare. Månne det är hjernfeber? LEENA-KAJSA. Hvem vet det? Om Risto åtminstone vore hemma. TOPPO. Ja, säg det. Att han också skulle ge sig af just nu. Men hur kunde han ana det här? Ser ni. Det ligger en penningpung här på golfvet och den tycks minsann inte vara tom. Se där, tag den i er vård. Den kan komma väl till pass, om hon får hjernfeber. LEENA-KAJSA. Ja, minsann. Den kom som från himlen. JOHANNA. Det bränner bränner LEENA-KAJSA Spring och sök en läkare, Toppo. TOPPO. Ja, ja. Jag är ju redan alldeles nykter. Inte märks det väl mer någonting på mig? Jag skall nog hemta en läkare hit, Leena-Kajsa. Herre Gud ändå, så bedröfligt. Går. JOHANNA. Bort med kronan, bort med den, bort. Det bränner bränner bränner. Ridån faller. FEMTE AKTEN. Samma bostad. Leena-Kajsa håller på att städa rummet. Risto kommer utifrån. LEENA-KAJSA. Nå, där kommer han nu ändtligen. Gud vare lof. Vet du hvad som har händt här under tiden? RISTO. Barnen där ute på gården berättade mig det. Hvem hade kunnat ana något sådant? Hon var alldeles frisk, när jag gick hemifrån. LEENA-KAJSA. Menniskan vet ju inte när hennes stund är kommen. "I dag röd, i morgon död." Men må detta vara oss en varning, att vi inte bekymmerslöst bortkasta nådens dagar, utan noga betänka att: "som en ström vår tid förrinner; som en dröm vårt lif försvinner". RISTO. Ja, inte hade väl Johanna kunnat tänka att hon så snart skulle dö. Det är visst och sant. LEENA-KAJSA. Tyck inte illa vara.
N:o 87, med voter:s-propos:r i an), af de olika beslut, Riks-Stånden fattat vid förehafvande af Utsk:ts Utlåt. N:o 80, öfver gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i ani. af Utsk:ts Betänk. N:o 57, rörande motion om förändring af K. Förordnm ang:de vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855; godkände R. o. Ad. de af Utsk:t i Mem:t föreslagne voterings-proposme. Anmäldes och bordlädes Stats-Utslcts Mern. 232, med förslag till ett stadgande uti det blifvande nya reglementet för Riksgäldskontoret. Frih. Armfelt, Magnus: Jag får anhålla att R. o. Ad. innan nästa Thorsdag, då förstärkt Lag-Utsk. skall sammanträda, ville utvälja ytterligare 6 suppleanter i detta Utsk., emedan flere af dess ledamöter redan afrest från staden och jag har anledning förmoda att ännu flere komma att göra detsamma. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till detta förslag lemnat bifall, hemställde Hr Gr. o. Landtm, att det ifrågav:de valet skulle förrättas i morgondagens plenum, hvilket jemväl bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 5 2 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 17 dennes. Föredrogs Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag N:o 170, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Gr. Snoilsky, Gustaf, begärde uppläsning af den vid skrifvelseförslaget fogade reservation, och sedan uppläsningen häraf försiggått, blef skrifvelse-förslaget, uppå anhållan af Gr. Mörner, Carl Göran, lagdt på bordet. Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag N:o 164, i ani. af K.
— Hvad deremot angar den skatt. sorn nu åtföljer ifrågavarande reglering af brännvins pannerymden, så torde det numera, och sedan fäderneslandeti flereår tillgodonjuta fredens lugn, kunna antingen alldeles eller ock åtminstone ansenligen förminskas, men i alla fall få annat nama, Jndets Joachimsson anser inskränkning af pannarymden egt rum, för att, genom besparing af spannemål, förekomma hungersnöd} men han påstår, att j mannaminne ingen hungersnöd har varit i Riket, och icke heller är att befara, sedan potate odlingen blifvit så allmän, att denna jordfrukt nästan kan anses för hälften af den arbetande folk-classens brödföda. Besv. och Ekon. TJlsk. Eetänkanden. 617 Eric Vahlsson, från Dalsland och Elfshorgs Län, yttrar: att han i högsta måtto bestrider en så obegränsad brännvinsbrännings» rättighet, som Anders joachimsson föreslagit, emedan, i hans tanke, hungersnöd deraf skall blifva en följd, uppgifvande Eric Vahlsson, att i hans hemort måsta folket, förlidet år, till en del lefva af ben och bark, hvilket till äfventyra äfven torde i år inträffa. Vice Talemannen Jon Jonsson och Nils Månsson från Malmöhus Län, med flere, hafva förklarat sig nöjda med nu gällande författning, hvilken de ansågo närmast uppfylla ändamålet, blott afgiften blifver med mera billighet beräknad, samt städernas brännvinstillverkning blifver förbjuden. Eric Bång, från Jemtland, som äfven anser nu gällande författning mest tjenlig, har tillaggt, att den, som önskade, bör ega rättighet att brännvinsbränningen sig afsäga. Anders Sandsten, fran Jönköpings Län, har anhållit, att hans Memorial i ämnet, vid sistförflutne Riksdag, äfven nu måtte komma under öfverläggning.