Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På den senare anmärkningen svaras: alt inrikes lånerörelsen till näringarnes gagn kau småningom vida mera utsträckas, utan rubbning, af förhållandet emellan silfvercassan och sedelstocken, pin silfvercassan sjelf under tiden göres fruktbärande och växer med ränta på ränta, än om den, såsom Utskottet föreslagit, blott växer genom simpel capitalökning ulan ränta. Detta inses lätt vid jemförelse af de anförde atlie capitalväxt-scrierne, af hvilka synes, att man i förra fallet förvärfva t på a 5 år en ökning i silfvercassan af 1,527,000 R:dr Hain b. Banco, i senare fallet blott 800,000, sorn utgör föga mer än hälften, samt att man vid Sotde »reis utgång, du årliga afbetalningarne å Stals-Werkels skuld upphöra, förvärfva!, i förra fallet en ökning i silfverfonden af 6,699,000 R:dr flam b. Banco, i senare fallet blott 1,600,000 P»:dr, som icke utgör fullt fjerdedelen af förra summan. Om man på delta sätt ville i räntebärande utrikes fondpapper efterhand insätta icke allenast årliga aibetalningarne å Stats-Werkets skuld till Banken, utan äfven årliga räntorna å samma skuld, så skulle derigenom småningom beted as en ändå vida betydligare årlig tillväxt i Bankens silfvercassa, till grund för en fortgående ökning i Bankens utlåningar och rörelsecapitalels naturliga förökning i moa af näringarnes behof, och hvarigenom så betydande fördelar kunde af realisationen härflyta, att äfven de, som hysa största farhågorne för densamma, skulle lugnas. Om denna plan följd es, skulle förhållandena blifva som följer: Vid första årets slut 2 procents afbetalning å /\/\oo,ooo Banco , . R:dr 88,000 4 procents ränta .. 176,000 Summa 264,000 ll:dr B:co som, å 128 sk. curs, gör 99,000 R:dr ITamb.
Hvarföre hon sitter der, ... derföre att hon ej kan vara annorstädes hon är, der hennes hjerta är, vid sina barns graf. Sorgen öfver dem har gjort hennes ögons och hennes förstånds ljus skumma. Hon märkte ej hur höstlöfven falla omkring henne, hon kände ej då vårvindar smälta snön på grafven; men alla dagar går hon dit, och sommarens hetta och vinterns köld finner henne der lika stilla, lika känslolös. Ingen som känner henne talar till henne, och hon talar till ingen. Hon har dock ett mål, hon väntar, hvad, ... döden! Under långa år har hon sett grafvar omkring sig öppnas, och i tyst och fredligt sköte emottaga jordens trötte vandrare, men ännu sitter hon en död, bland de döde och väntar. Hälsning till er, milda vindar, som bortsmälten vintersnön; hälsning till dig, granna vårsol, som tränger med värma och lif ner i grafvarnes mull! från de dödas hem, från den tysta kyrkogården, har jag i dag helsat lifvet. Jag älskar dessa fredliga ställen, der det klappande oroliga hjertat, der allt kommer till ro. Sjelf kännande inom ett bröst, som tiden ej ännu hunnit härda, den rörliga fången, som, än i smärta, än i glädje, slår så oroliga och häftiga slag, gör det mig godt att bland de hvilande hjertan, tänka mitt, en dag. Lärkorna sjöngo, i den klara luften, öfver träden vid Tvillingarnes graf. Vid grafven satt modren som förr, på stenen tyst och orörlig. Öfver kyrkogården for en susande vind, jag såg en rysning gå öfver hennes kropp. Jag närmade mig henne, hon lutade hufvudet mot en af lindarne vid grafven, och log stilla. Jag såg med glädje, att äfven hennes pröfvotid var slut ... att hon ej väntade mera! Vårblommor sköna, nu då Majsolen kallar er upp ur den föryngrade jorden, betäcken och kläden i härlighet den graf, som ej mer af bittra moderstårar vattnas! Majblommor sköna, milda vårgrönska, växen öfver kullen ”Som ärret växer öfver slutna sår!” TEGNÉR. FÖRHOPPNINGAR. FÖRHOPPNINGAR.
Då sinittosainina sjiikclomnr förekommit iiro vi jii iiimera, tvungna att] &amp; ta desinficera &amp; a bostäder, och dessa åtgärder lia redan börjat ingå i det alliniinnii~ medvetandet, men annii torde man ej till fullo hafva insett hvilkeii fördel ' son1 skiille eriias. om nian äfveii i vanliga fall iäte rengöra sina sängkläder, inattor m. ni. p % ett sätt, soin gjorde dein fiillstaiidigt fria f r h dam; sinuts och alla slags smittainiien. ' Hittills Ila vi Iiär i Sverige icke vetat af något sätt att i detta afseende fullstiiiidigt tillgodose hygienens ökade ansprak; Blen Iiel t nyligen liar för allinaiilieteii framtraclt en anstalt, soi-n kan racka oss en lijiilpsain Iland: vi mena det nybildade aktiebolaget Pcwasiticida i Stockliolin. De flesta af denna tidskrifts läsare Ila iitaii tvifvel Iiört bolagets namn, inen säkert lia icke alla gjort sig reda för, livad detta bolag e.gentligeii Kr för något. Man liar kanske klart för sig, att det ar en anstalt, soin inan liar att tillgå, om iiagot så obehagligt som vaggoliyra eller mal skulle innästla sig i våra bostäder, inen oni inaii genom en noggrann skötsel af sitt hein hittills varit förskonad från dessa skadedjur, så tänker man ej vidare pk, att nian kan beliöfm bolagets tjänst. Och dock är ju iifven det bäst vårdade liem e j all\ deles säkert för dessa inkräktare. De kunna komma iii med en nyköpt möbel eller lura på oss i den våning hvari vi inflytta, ja pk inånga andra sätt.
I öfrigt gälle Regerings-Formens och Riksdags-Ordtungens föreskrifter om Riksens Ständer till Riksförsamlingens första Comtihitions-UtskotteU Memorial, N:o 2. 45 första sammanträde; meri då erliålle Vållagen och RegeringsJdormens föreskrifter om Riksförsamlingen full gällande kraft, hvarvid likväl iakttages, att den Justitie-Ombudsman och de Fullmäktige, som Riksens Ständer sist valt, fortfara med sin befattning, till dess Riksförsamlingen deras efterträdare utsett. Denna. § bl ifve vid den Riksdag, då Riksförsamlingen första gången sammanträder, utur Regerings-Formen utesluten. § 145. Vid den Riksdag dä Konungen till Vallagen ochRegerings-Formens stadgan den om Riksförsamlingen samtycke gifvit, utnämne Riksens Ständer, ståndsvis, Fyratiofem ledamöter af hvarje Stånd till en Nämnd, hvilken skall utse Sjuttio, fem Svenska män, med de i 48 § omförmälda egenskaper, att, dåi Riksf örsamlingen f örsta gången sammanträder, bilda dess /Indra Kammare. Af nämnda antal utses först Tjugufem, hvilka äga bibehådia sina platser till slutet af den tredje bland de lagtima Riksdagar, vid hvilka Riksförsamlingen utöfvar det kall, denna Regerings-Form den uppdrager. Dernäst utses de Tjugufem, som böra afgå. vid slutet af den Andra, och sist lika många, som afgå vid slutet af den Första bland omförmälda Riksdagar. För hvar och en af de valde utfärdas derefter och undertecknas af den främsta i Nämnden närvarande ledamoten af hvarje Stånd en såi lydande Fullmakt: ’'Vid i dag anstäldt val har Riksens Ständers Nämnd ”utsett N. N. att, dä lagtima Riksdagen är öppnas, uti ”Riksförsamlingens Andra Kammare taga säte och stämma, ”som han äger bibehålla till slutet af samma (den år sam’’manträdande lagtima) Riksdag, hvarå, detta länder till bevis ”och fullmakt. ”N. N. — dA Ny §. Bik. till 11. Och vare sådan Full mag t sä gild, som vore den af Riksförsamlingens Första Kammare enligt f8 § utfärdad.
Nio 51, rörande väckt fråga om Gästgifvaregårdars anläggande å Wermdön; och 6? Fröt, Utdrag den 12 Februarii 182g.' N:o 52, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Ordinarie Domare, att af egne medel ersätta alla de resekostnader, hans "Vicarius, i och för sitt förordnande, får vidkännas utom Domsagans gränsor. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Betänkande, N:o 37, angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlskrona Stads Fattigvårds-inrättning hittills åtnjutit, samt om tillökning deri. S. D. Föredrogos å nyo och bi föllos LagUtskottets Betänkanden : N:o 15, i anledning af Herr Professoren Gräsänders Motion, om angelägenheten af en lag, som bestämmer i hvad förhållande Pastorer och Kyrkovärdar, eller andra förvaltare af Kyrkooch Fattig-Cassor böra ansvara för yppad Cassabrist. N:o 17, öfver Johannes Svenssons från Jönköpings Fän Motion, om afskaffande af den i 48 och 4g Cap. MissgärningsBalken, föreskrifna Urtjufva-ed; och N:o 18, öfver Herr G. af Sillens Motioner, om afskaffande af klämtning vid andra tillfällen, än då eldsvåda inträffar, samt om inskränkning i nu brukliga ringningar. Prot. Utdrag den 12 Fcbruarii 1829. 63 S. D. Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, af den 22 sistlidne Januarii, med förslag till förnyad Insiruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Statsverket, blef, jemte de, i au. ledning deraf, inom Ståndet gjotda skriftliga och muntliga anföranden, remitterad till Stats. Utskottet. S. D.
I anledning af hvad sålunda förekommit samt med hufvudsakligen fästadt afseende derå, att Förste KammarMusicus, Directeuren Crusell redan år 1818, med Högstsalig Konung Carl XIII:s vilja, erhållit försäkran om pension, samt andre högstbemälte Konungs Pensionärer vid den år 1818 verkställde Pensionsreglcring blifvit å Allmänna IndragningsStaten uppförde io4 Stats-Ut skottets tiJl sina pensioners åtnjutande, får Utskottet hemställa: att den bemälte Crusell i Nåder tillagde pension äfvenledes må uppföras på Allmänna Indragningsstaten, att utgå från den tid, Crusell lemnar sin nu innehafvande befattning och lön vid Kongl. HofCupellet och samma pension efter hans frånfälle tillfalla hans nuvarande hustru, derest hon honom öfverlefver, dock att i den händelse innandess något understöd eller anslag för Kongl. Theatrarne i Hufvudstaden af Statens medel beviljas, merberörde pension deribland inbegripes och från Indragningsstaten afföres. Tvenne Ledamöters serskilda yttranden varda härjemte bilagde. Den ig Januarii 182g. Reservat ion er: Af Herr Lagman Ståhle: Innan med full visshet kändt är hvad tillgång som kan förefinnas för behofvens fyllande, anser jag det vara för tidigt, att anvisa anslag af medel och till dess tror jag för mindel, att pröfningen af frågan om Crusells pension bör kunna hvila. Herr CommercePiådet Santesson■■ Den åsigt jag framställt i frågan om understöd till Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning och som finues Höglofl. Utskottets derom afgifne Utlåtande bifogad, åberopar jag ock nu, i afseende på merberörde pension för Förste KammarMusieus Crusell. Memorial, rörande verkställigheten af den beslutade tryckningen af Lantlshöfdingarnes Betänkande n. i o5 senast inkoimie så kallade Fern års Berättelser. (Rgs.-A.) Sedan, enligt till Utskottet ankomne ProtocoIlsUtdrag, samtliga resp.
SlatsUtsk. har deremot förmenat att en del af riksg:s-konl:s tomt icke vore för riksg:s-kont. af någon verklig nytta, och då deremot Stockholms stads förskönande samt dess innevånares beqvämlighet skulle mycket befordras genom afyttrande af denna del af tomten, har StatsUtsk. för sin del trott, att det vore dess skyldighet alt tillstyrka R. St. att lemna denna del af tomten. Hvad beträffar stängningen och tomtens prydande, så hade visserligen StatsUtsk. för sin del kunnat tillstyrka en sådan åtgärd, som den Hr Rääf i sin reservation föreslagit, om icke StalsUlsk. varit af den innerliga öfvertygelsen att mer än 27 alnars bredd af denna tomt icke någonsin kan komma att för riksg:skont. erfordras. Då frågan första gången hos StatsUtsk. förevar, tvekade ganska många af dess ledamöter huruvida man borde bortskänka en så väl belägen tomt. Följden blef att samtlige StatsUtsk:s medlemmar begåfvo sig ned på platsen för att betrakta densamma. Med undantag af de båda reservanterna tror jag icke alt det fanns någon enda ledamot inom StatsUtsk., som icke efter att hafva besett tomten instämde deruti att den ifrågavar. delen af tomten ej kunde för riksg:s-kont. vara af någon nytta. Deremot ansåg något hvar att det skulle vara både för stadens prydlighet och nytta af väsendtlig vigt om staden kom i besittning af den ifrågavar. tomten, och då staden vill åtaga sig att omkring densamma uppföra mur med dertill hörande jernstaket, så torde en hvar finna att den ifrågavar. platsen verkligen måste vara för Stockholms stad af nytta; ty eljest skulle väl icke staden vilja åtaga sig en sådan kostnad som den för uppförande af nämnde mur och staket och den i samband dermed stående kaj, som blir ganska dyrbar. Det har förvånat mången att StatsUtsk., som afstyrkt bifall till en K. propos. om Hof-jagt-varfvets afyttrande, nu deremot har tillstyrkt R. St. alt afträda en del af Statens tomt.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Fir Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag reserverar mig deremot, att Hr Landtm, ånyo framställt propos., sedan Hr. Landtm, redan engång förklarade huru Hr Landtm, uppfattat R. o. Ad:s svar, och emot det sätt, hvarpå Hr Landtm, nu gått till väga att bryta ett redan af R. o Ad. fattadt beslut; och anhåller jag, att denna min reservation må blifva uti prot. förvarad. Frih. Tersmeden: Jag kan ej neka, att det är med högsta förundran, som jag hört Hr Landtm, ånyo framställa propos , sedan den redan en gång blifvit framställd och besvarad ; och nu begär jag voteriug. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att förmodligen ett misstag vore begånget af honom, som trodde sig hafva förklarat den första propos:n vara med ja besvarad, men måhända i stället hade sagt nej, d. v. s., det ena ordet för det andra; Ilr Landtnäs mening hade icke varit att ånyo framställa en propos., som redan förut varit på afgörande sätt besvarad, men vid detta tillfälle hade han, af Hr von HartmansdorfFs begäran om votering, sedan Hr Landtm, trodde sig hafva förklarat den mening öfvervägande, för hvilken Hr von Hartmansdorff yttrat sig, blifvit uppmärksam deruppå, att Hr Landtm:s ord, vid förklarandet huru propos:n blifvit besvarad, måtte hafva fallit på ett sätt, sorn varit alldeles stridande emot hans afsigt; af denna orsak, och då han ofrivilligt begått ett misstag, hade han icke ansett sig böra tveka att förnya den propos., han framställt. Nu, sedan votering blifvit begärd, återstode endast att bestämma voter:s-propos:n ; hemställande Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade antaga bifall å Utsk:s förslag till ja-propos., samt afslag å detsamma till nej-proposition. Ropades ja. Frih. Nauckhoff:
M:ts Propos. Frih. von Schulzenheim, David: 1 det slut, hvari StatsUtsk:t stannat i den nu föredragna punkten, hvilken innehåller ett afstyrkaride af K. M:ts Propos. angående den i Fahlun inrättade Bergsskolas förflyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet, kan jag f. m. d. icke instämma, utan får, i likhet med en föregående värd talare, anhålla om afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos. Som min öfvertygelse i denna fråga efter 6 års betänketid är väl rotfä stad, ber jag att få göra några tillägg till de hufvudskäl, Kr Nordenfalk förut framställt, till hvilka jag för öfrigt endast vill hänvisa för att bespara R. o. Ad. att åhöra upprepande af samma skäl. Innan Utsk:t kommit till det slut, hvari Utsk:t stadnat, har det naturligtvis måst upptaga de utlåtanden, som afgifvits af såväl Kongl. Kommers-Coll. som Brukssocieteten och Föreståndaren för Fahlu Bergsskola. Oaktadt alla dessa utlåtanden varit tillstyrkande, har dock Utskits hemställan blifvit afstyrkande. Om vi då sammanfatta hvad nämnde myndigheter anfört, så finna vi, att i medeltal 20 lärjungar årligen bevistat Fahlu Bergsskola, att många flera sökt inträde derstädes, ulan att kunna erhålla plats, samt att af dessa 20 lärjungar endast en egnat sig åt kopparhandteringen och de öfriga åt jernbandteringen. Nu finnes i Fahlun endast kopparhytlor och en koppargrufva, som är till stor del instörtad, det finnes inga större samlingar, inga vetenskapsmän, och, det värsta af allt, studierna vid denna praktiska skola äro fria. Huru det går med fri läsning det känner man väl, den som har lust går framåt, och den, som icke har lust, får icke mycken nytta af undervisningen, och för öfrigt torde det vara en känd sak, att de nöjen, som nu erbjudas bergseleverna i Fahlun, äro fullt ut lika tidsödande som de skulle blifva, om Bergsskolan blefve förflyttad till hufvudstaden.
Landtm, i della afseende: men nu är riksdagen ännu icke öppnad, och först derefter, och sedan Utsktn blifvit organiserade, kan Ståndet, om det anser Landtm, icke hafva rätt uppfattat en fråga, yrka en af honom vägrad propos., hvarefter frågan hänvises till Const.Utsk. och hvilar till dess Utsk. yttrat sig. Men huru vill man nu förfara? Man vill förmodligen icke paralysera riksdagen; men sådan kunde följden blifva af denna frågas fullföljande, att, sedan Konungen öppnat riksdagen, Utsk:n icke kunde med ledamöter af R. o. Ad. blifva försedde, då det likväl, enligt grundlagen, skall vara verkstäldt inom åtta 24 Den ao Januari. dagar derefter, och sådant allt derföre, att R. o. Ad. ej ville verkställa de ifrågaställda valen, enl. Ridd.Ordnts föreskrift i dess 18 §. Frih. Det, hvarföre jag begärt ordet, är egentligen för att uttrycka en önskan, att jag matte hafva missförstått Gr. Horns yttrande; en önskan, som, om dm gällde blott mig, jag skulle qväfva, men, som jag tror, har Hr Grefvens yttrande af flere ledamöter blifvit uppfattadt på samma sätt som af mig, och om jag rätt fattade det, så rycker han åt ena sidan afgörande rätten och bryter den allmänna ordningen, då han begär att Ståndet skall afhälla sig från bänkm:svalet, om icke Ståndet får detsamma efter sin önskan. Detta vore att bryta ordningen, och jag tror icke, att det kan vara Gr. Horns afsigt, då jag icke förnummit, att han förut haft sådana afsigter, men jag begär, att detta yttrande måtte förklaras ; ty jag frågar, hvart ordningen skulle taga vägen, om vi ej förfara efter lag, utan förklara, att vi ej vilja deltaga i valet, derföre att vi ej få det sådant vi begärt. För öfrigt förenar jag mig med Frih. Cederström i dess sista anförande. Frih. Sprengtporten:
Samma skäl, som legat till grund för Gottlands fritagande från allmänna sjöbeväringen, nemligen: nödvändigheten att i en aflägsen provins bibehålla den styrka, som åtminstone kan förhindra en fiendtlig ströf-corps att intränga, anser jag äfven böra tillämpas för Umeå och Piteå läns kustsocknar, hvilkas beväringsmanskap, utgörande 1,500 å 1,600 man, således borde undantagas från allmänna sjöbeväringen.» »Under åberopande af hvad jag nu haft nåden anföra, får jag således i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. Maj:t täcktes i nåder föreslå rikets nästsammanlrädande ständer följande förändrade grunder för sjöbeväringens utgörande i krigstid, nemligen: l:o »Skyldigheten att till rikets försvar ingå i sjöbeväringen skall hädanefter åligga: a) sjökaptener och styrmän af handelsflottan samt machinister å privates ångfartyg, äfvensom allt det sjöfolk, som å sjömanshusen eller uti magistraternas rullor är inskrifvet; b) invånare af mankön uti de socknar, till hvilka antingen hafvet omedelbart gränsar eller som äro belägne i skärgårdarne, äfvensom hela Blekinges och Vester-Norrlands län samt Södermöre fögderi af Calmar Län, likaledes alla uti mom. a icke nämnde invånare uti de sjöstäder, hvilka i närlagde förteckning äro upptagne»; 2:o »Sjökaptener användas under krig till tjenstgöring å Kongl, flottans fartyg, dels såsom kaptenlöjtnanter, dels såsom premieroch sekundlöjtnanter, samt styrmän, dels i lägsta oflicersgraden, dels såsom officerare; äfvensom machinister såsom öfveroch undermachiuister, allt efter hvars och ens skicklighet och egande praktiska erfarenhet samt med åtnjutande af aflöning med flera förmåner för den grad, som utöfvas»; 3:o »Skyldigheten att under krig deltaga i fäderneslandets försvar till sjös, fortfar från fyllda 20 års ålder för de i lista punkten mom. a nämnda personer, till fyllda 30 års ålder, samt för dem, som upptagas uti mom. b under de år, som beväringsskvldigheten åligger landt-beväringen, enligt de för densamma gällande författningar;» »4:o
Hvad dernäst angår det belopp, som för framtiden bör bestämmas såsom pension för afskedstagande, till sådan förmons åtnjutande berättigade Landshöfdingar; så enär Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet, med godkännande af Utskottets förslag i Betänkandet N:o 222, ansett pensionsbeloppet böra bestämmas till 3ooo R:dr, samt Bonde-Ståndet, till grund för sådane pensioner, antagit Stats-Secreterare-lönen, sådan den efter i8r8 års Stat utgick, eller 2,346 R:dr 82 sk., utom tillökning för derunder efter 4§ R:dr tunnan beräknade 260 tunnor spanmål, lärer, då sålunda 3:ne Riksstånd redan beslulit, att pensionsbeloppet för afskedstagande Landshöfdingar skall tills vidare minst utgöra sistnämnde 2,346 R:dr 32 sk., den af BorgareStåndet framställda mening, att nämnde pension för framtiden skall bestämmas till. endast 2000 R:dr, komma att förfalla. Jemte det Utskottet, med anledning häraf, får inbjuda Bonde-Ståndet att förena sig om det beslut Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet i berörde hänseende fattat, har Utskottet tillika, i händelse denna inbjudning icke antages, skolat framställa förslag till voterings-proposition; Den, som bifaller, att, under iakttagande af de för Lands-Stats-Tjemstemännens pensionering här ofvan i allmänhet stadgade föreskrifter, beloppet af Landshöfdinge-pension må för framtiden bestämmas till 3ooo R:dr, utan beräkning af spanmål derunder, röstar Ja; Bihang till R. St. Den det ej vill» Nej; Vinner Nej, hör fortfarande och intilldess annorlunda förordnas, utan afseende på redan tillkomne eller ytterligare tillkommande löneförbättringar, Landshöfdinge-pension bestämmas efter Stats-Secreterare-Jönen enligt 1818 års Stat eller till 2,346 R:dr 3a sk., med derunder begripne 260' tunnor spanmål å 41 R:dr tunnan. Beträffande slutligen den pension, som skall tillkomma f. d.
Jag, för min del, föreslår, alt lägsta stämmobötesheloppet må vara såsom hittills, 12 sk. för skattebelopp till och med 12 r:dr, och att, då skatten öfverstiger 12 r:dr, böterne må förhöjas med en sk. för hvarje r:dr. Jag skulle önskat, att förhöjningen kunnat blifva 2 sk. såsom i städerna; men för att icke framkomma med ett tredje förslag, inskränker jag mig till att blott begära en skillings förhöjning för hvarje riksdaler. Jag anser denna progression i bötesbeloppet så mycket nödigare, som de skattskyldige, då de äro boende i främmande län, i stället för Den a3 Januari f. m. 369 för att till upphördsmötet skicka en commissionär, såsom commissionärer begagna vederbör, einbetsoch tjenstemän för deri ringa afgiften, som stämmoböterne hittills utgjort. Då lörfattningarne i detta hänseende gynna dem, anse de sig handla oklokt,'om de försummade att begagna sådana commissionärer, som samtliga Landsh.embetena i Riket. Detta är likväl ett sjefsvåld, som kan och hör förekommas, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit. Gr. Posse: Då jag begärde ordet, var det egentligen för att rälta ett misstag, bestående deruti att jag begärt återremiss i stallet för afslag. Sedermera har likväl en värd talare än vidare sökt bevisa den orättvisa kronobetjeningen komme att lida, om de erhöilo mindre andel än hittills uti bötesbeloppet. Det är nemi. gifvet, att, om den princip antages, att stämmoböterne progressivt skola förhöjat, ganska få af de personer, som hafva större skattebelopp, komme att stanna för böter. Jag är öfvertygad, att de, hvilkas skatter utgöra 5o r:dr, icke skola ådraga sig böter; och således skall, just i följd af bötermes förhöjning, inkomsterne för kronobeljeningen minskas. Man har sagt, att det är den fattige, som blir lidande; men den fattige kan alltid vid sockenstämman anmäla sig urståndsatt att utgöra skatten, för hvilken han då erhåller afskrifning.