Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diarium influten otydlig anteckning ulur Preste-Ståndets Protocolls - Utdrag för den 5 Febr. detta år, hvaremot, i verkligheten, Högvördiga Ståndets beslut qvarstår, sådant det blifvit fattadt, enligt Protocolls - Utdrag af den 25 November förlidet år, der orden lyda: "Utskottets tillstyrkan, pag. 84 t att den i "Baneo-Disconten anslagna serskilda fond "af 5oo,ooo R:dr för Lån på Actier och "Documenter, utan omsättning, måtte med "den, påUpplåningar grundadeFonden,sam - 28 Banco Utskottets Memorial N.-o 17. o i. ”manslås och disponeras efter enahanda ■”grunder, som för de upplånade medlen ”blifva gällande, — ogillades ; och beslöt ”Ståndet, att ifrågavarande serskilda Fond ”skulle jörblijvUj såsom hittills_, afskiljd alltså , och enär Vidioflige Borgare-Ståndets J»''sluL , rörande den i Banco-Disconten anslagna loud af 5oo,ooo R:dr för Lån på Adier och Documenter, att dermed må för/i allas hildaneft er såsom hittills, endast under iakttagande af dess fördelning emellan Hufvud-Contoiret i Stockholm, och LånGontoiren i Götheborg och Malmö, i hufvudsaken, nemligen: att Fonden skulle förblifva, såsom hittills, för sig afskiljd, alldtdes instämmer med Högvördiga PresteSlundets åsigt, och således 2:ne Stånd stannat emot 2:ne öfver förslaget om denna Fonds sammanslående med de upplånade medlen: kommer följaktligen berörde fråga, hvarom serskildt a (g örn rulei cke ovilkorligen fordras, att, jemnlikt Riksdags - Ordningens ^5 förfalla. 1 sammanhang med hvad nu blifvit anmäldt, erfordras äfven vid nästpåföljande punkt, sorn angår fördelningen till utlåning Banco-Utskottets Memorial N.-o ist. ?g
Friherre Wirsén i I anledning af Friherre Cederströms yttrande, får jag anmärka, att Friherre Wrangel har sträckt sina comparationer af sedelstockens förminskning från år 1810$ och jag har derföre ansett det vara så godt att göra begynnelsen med uppgiften från år 1800. Hans Excellence Herr Grejvtn och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess nyss fattade beslut, ville anmoda BancoUtskottet att Den 29 Maji. 6 21 uppgifva Bancosedelstockens belopp från den i Jan. 1800 till den 31 Dec, 1817» samt att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att uti det; ta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Bifölls. Grefve Spens förnyade sin proposition till bifall af dess motion om tryckning af Herr Silfverstolpes Historia om Banken, samt om eommunication deraf med de öfrige RiksStånden; men Hans Excellence Herr Grefven och Landt« Marskalken förklarade att berörde motion borde enligt 49 §. i Riksdagsordningen ligga på bor-, det till nästa Plenum. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott afgifne, samt den 25 och 27 dennes på bordet lagde* Betänkanden: Från StatsUtskottet: 1) Af den x 6 dennes, i afseende af Herr Presidenten D. von Scultzenheims Memorial rörande försäljning af Kungsgårdar, Recognitionsskogar och Officers-boställen, ni m. a) Af den 20 dennes, i anledning af Kongl. Ö2S Den 29 Maji. Maj'ts nådiga skrifvelse, rörande en förbättrad hushållning med Ekeskogarne. 3) Angående kostnadssummans anslående till en minnesvård öfver Högstsalig Hans Kgl. Höghet Kronprinsen Carl August. 4) 1 anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående tillökt Vaktbetjening vid Götheborgs Läns Fängelse. 5) Öfver Kongl.
Majit göra underdånig hemställan om vidtagande af de mått och steg, sorn kunna erfordras, för att, i afseende på utländska makter, bereda en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet. Från Högv. Preste Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekortomi-Utskoltens utlåtande, N:o 29, i anledning af väckt motion om befrielse för skattehemman å Gottland från skyldigheten att uppföra och underhålla Strandridare-boställen: Återremitterades. S. D. Föredrogs en från Hederv. Bonde-Ståndet i protocolls-utdrag ai den 14 dennes meddelad inbjudning att biträda det vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 115, i anledning af väckt motion om fri kolhandel, af Hederv. Bonde-Ståndet fattade beslut, hvarigenom Ståndet, med afslag af betänkandet, förklarat sig till alla delar instämma i de åsigter, som af Rikets Ständer vid 1840 års Riksdag blifvit uttalade, samt funnit för godt att uti förnyad underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj^t anhålla om fastställelse derå: Preste-Ståndet, som, innan det fått emottaga denna inbjudning, redan bifallit Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets ofvannämnde betänkande, K;o 115, ansåg sig icke böra delta sitt fattade beslut frångå, utan lade Hederv. Bonde-Ståndets inbjudning till handlingarne. S. D. Föi'edrogs ånyo och remitterades till Lag-Utskottet en af Prosten Lignell, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, den 14 dennes väckt motion, Prot.-Utdrag, den 20 Januari 1845• 537 tion, angående förklaring af 9 Cap. 1 § Ärfda Balken, i fråga om sättet för bouppteckningars upprättande. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N:o 60, i anledning af väckt motion, angående upphäfvande af 3 och 4 §§ i Kongl.
Skrifvelse, N;0 4Ö. tigare grundsatser måste den första omsorgen blifva att läka de sår, hvartill den väsendtligen medverkat. Men om detta gäller i afseende på lagarne för fastighets-krediten, så är det ännu mera nödvändigt alt oaflåtligt följa regeln i fråga om handelseller personal-krediten, särdeles i Sverige, der förvillelserna varit så långvariga, der, under politiska hvälfningar, nationen, så att säga, blifvit inledd på förderfvets väg och der alltmer fördjupat sig. Framfarna tiders erfarenhet står varnande emot alla dessa reaktionära åtgärder, hvilka mer än en gång bringat landet i olyckor, förqväft den späda broddén af ett lofvande handelsoch närings-lif, och under långa årslöljder försänkt det i vanmakt och armod — dessa åtgärder, åt hvilka man gifvit den träffande benämningen af strypsystem. Sorgfälligt och såsom en Statens pligt emot sig sjelf och dem, som äro inledde till begagnande af handels-kredilen och de dermed sammanhängande låne-anstalterne, sådana de utvecklat sig och nu äro, måste derför hvarje åtgärd vara så beräknad, att den icke dödar i stället för att lifva, att den stödjer och upprätthåller, under det att den bereder återgång. Der icke detta med lika mycket allvar i viljan, som uppmärksamhet vid verkställigheten iakttages, skall reformen förfelas och olyckor deraf alstras, som förtjena namn af orättvisor, emedan de af individerna i många fall icke kunna förekommas. Det är isynnerhet i fråga om kredit-institutionerna eller låne-anstalterna, som denna stränga uppmärksamhet måste iakttagas. Stafven skall brytas, icke öfver de skuldsatte, utan öfver skuldsättnings-systemet. Att stadna på den vilsna vägen, räcka en Ariadnestråd till de vilseförda och utstaka en ny bana, bepröfvad af erfarenheten, godkänd af förstånd och kärlek till fosterland och medmenniskor, se — den är den ordning, i hvilken reformen skall företagas, fortgå och fulländas, långsamt men bestämdt, utan våldsamma skakningar, som motarbeta den och göra den förhatlig. Uppoffringar blifva af nöden, men till dessa är äfven Staten skyldig.
Län afgifvet memorial, uti hvilket bemälde Riksdagsfullmägtig, jemte förmälan: att, redan vid LåneContorets första inrättning, blifvit af Directionen derstädes stadgat, att alla låns uttagande, inbetalande och omsättning skulle af commissionär bland Contorels tjenstemän besörjas, emot ett arfvode al Jldels procent af lånesumman; att detta stadgande ännu fortfore att vara till efterrättelse gällande, samt att en låntagare således icke allenast förvägrades att inför Directionen sjelf utföra sina angelägenheter, eller dertill begagna det ombud, för hvilket han hade förtroende, utan jemväl aftvingades en i längden och under lånets amortering icke obetydlig afgift, yrkat: 1:0 att hvar och en, som hade låneansökning att inlemna, måtte sjelf eller genom det befullmägtigode ombud, han funne för godt utse, för sådant ändamål erhålla företräde hos Låneconlorets Direction, de tider denna vore samlad, och hvarom kungörelse till allmänheten borde utgå; 6 Banco Utskottets Utlåtande, N.-o 33. 2:0 alt likaledes alla inbetalningar och omsättningar af lån måtte kunna inför Directionen verkställas af låntagaren eller ombud, som genast borde återfå den infriade reversen; samt 3:o att den Låne-Contorets tjenstemän medgifne företrädesrätt till commissioner och arfvode dertör, i följd häraf, måtte upphäfvas Då denna motion från Hederv. Bonde-Ståndet remitterades, bade Riksdagsfullmägtigen Ola Jeppson från Blekinge Län, enligt hvad förenämnde protocolls-utdrag utvisade, yttrat, det han erfarit, hurusom personer, boende så nära Malmö, att de sjelfve utan svårighet kunnat sig derstädes infinna för ombesörjandet af sine discont-affairer, varit genom
Förr i världen motsåg man den med stor fruktan, vidtog alla möjliga preventiva åtgärder, satte magen på svältkur, munkorg på sin hundracka och drömde hvarje natt om kolera. Fruktan gjorde sitt till, ett litet knip skrämde halfva lifvet ur mången, och de funnos, som ströko med därigenom, att de i dietisk väg rent af misshandlade sin kropp genom att neka den nödvändig föda. Nu läser man ganska liknöjdt om kommabaciller och ser ganska lugnt på, hur hundarna rasa omkring i Humlegårdens blomsterrabatter, utan att därför tro dem ha någon släng af rabies, men väl fribref på att göra ofog. Gå vi nedåt Munkbron möter oss en syn, som är frestande, men som kanske förr, under förskräckelsens " dagar, skulle ha jagat oss långt därifrån. Jag menar de långa raderna af bord, fyllda af de härligaste frukter. Se blott, hur de skimra i de grannaste färger och väcka aptiten med den ljufvaste doft. Där bigaråerna i sina lysande badensiska färger bredvid de svarta körsbären, där en drufklase, nobel som en italiensk kardinal, i sin violetta dräkt. Persikan rodnar, sammetslen som en ungmös kind, och de röda och hvita vinbärsklasarne virka sig in i hvarandra och bilda det grannaste färgspel. Den genomskinliga astrakanen tycks vara formad af finaste vax, gravensteinern är blank och glänsande som gul sidensarge, och bergamotter, renetter och rosenhäger ligga om hvarandra i brokig blandning. D e stora franska päronen hvila för sig, inlindade i eleganta resdräkter af silkespapper, under det de enkla svenska augustipäronen helt blygsamt gömma sig i stora korgar vid ståndets fot. V i få icke heller glömma krusbären, med sin tunna, lätta hårväxt och sitt genomskinliga läckra gelé, icke jordgubbarna med sina gröna stjälkhåljftMji lare eller den svällande väldiga melonen, som lång väg mättar luften med parfym. Och här vid alla stånd är lif och rörelse. Frukthandlerskan har ett mer vinnande sätt än fiskmånglerskan eller » köttfrun ». Det är nå- got mjukt, mildt och gladt i deras väsen. Det följer med yrket.
Det i min tanka mindre välbetänkta så kallade betänkande, som förra riksdagens sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott afgaf i anledning af min då väckta motion angående ändring eller uppbäfvande af Kongl. Brefvet den 25 November 1802 och Kammar-kollegii Cirkulär den 4 Mars 1825, föranleder mig att nu ånyo framhålla detta ärende, i förhoppning att det sammansatta Utskott, som under innevarande riksdag kommer att behandla frågan, deråt skall egna en noggrannare pröfning, ån hvad jag förmenar vid sistlidna riksdag hafva varit händelsen. Ibland äldre lagstadganden förekomma några, som längesedan upphörtjatt vara tillämpliga. Jag alser härmed de föi fattningar och lagstadganden, som föreskrifva att, ”till vägbyggnad får sand och ris tagas å skog och utmark, der det tarfvas m. m.” Detta ”tagande” får, så vidt jag förmår tyda författningarnes andemening, ske utan någon ersättning till jordegaren. Om detta måhända var tillämpligt den tid, då dessa lagstadganden ursprungligen tillkommo, så är nu derom mindre att säga, ty under den tiden ansågs sannolikt hvarken skogen eller skogsoch utmarken af synnerligt värde; den låg för öfrigt då mera i samfällighet till hela hemman eller flera skifteslag, som förhållandet ännu år uti några af Rikets norra provinser, der vidsträckta skogsoch utmarker ännu finnas; — men inom de fleste öfriga provinser inom riket deremot, der afröjningsjorden numera är af ringa omfång, är det ett allt för stort ingrepp i eganderätten, att vägbyggnadsskyldige skola ega rätt att utan ersättning och till och med jordegaren oåtspord, få inkräkta på dennes egendom. I samma mån, som svenska jorden för hvarje år allt mera styckas, dels genom hemmansklyfning, dels genom jordafsöndring, i samma mån blifva de omförmälde lagstadgandena orättvisa och förkastliga.
Röding i hans underdåniga ansökning föreslagna beräkningsgrund af ett runstycke för hvarje stämplad kortlek ingalunda vara för högt tilltagen, enär det derigenom uppkommande belopp obetydligt öfverstiger en procent af hvad genom den till 8 sk. för hvarje kortlek bestämda stämplings-afgiften inflyter, ansett sig, med hemtadt stöd jemväl deraf, att Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgäldskontor uti deras, med anledning af Rödings merberörda ansökning, afgifna underdåniga utlåtande för sin del funnit nyssnämnda beräkning vara på billighet grundad, böra vördsamt tillstyrka, att de personer, hvilka, jemlikt 7 mom. af Kongl. Majlis nådiga förordning den 23 Februari 1842, böra af Kongl. Majäs befallningshafvande serskildt förordnas att i landsorterna öfvervara bevillnings-stämplingen af spelkort, må från den tid, då den af Rikets Ständer fastställande nya bevillning kommer att vidtaga, ega att, i och för nämnda befattning, utaf de till Riksgälds-kontoret ingående medel för verkställd kortstämpling, tillgodonjuta ett runstycke banko för hvarje kortlek, hvarå dylik stämpling blifvit under deras uppsigt verkstäld; och torde Rikets Ständer, med öfverlemnande till Kongl. Maj:t att bestämma de närmare föreskrifterna härvid, i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t måtte täckas nådig kungörelse i ämnet utfärda. Stockholm den 18 Maj 1848. Stafsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N;o 15. 3 H>:o 13. Ank. till Exp.-Utsk. flen 19 Maj, k t. 10 P. m. Utlåtande, i anledning af ifrågaställd ersättning åt skeppsombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus, J. S. Freese, för uppbörden och redovisningen af det under berörda Sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder.
utan äfven förkastat andra dermed sammanhängande läror, såsom: att Christus fullgjort lagen och lidit syndens straff i alla syndares ställe; att menniskan får syndernas förlåtelse hos Gud endast på grund af denne Jesu förtjenst, som igenom tron blifver henne lillräknad, men hvartill bättring äfven fordras; samt att syndernas förlåtelse meddelas menniskan i döpelsen, i nattvarden och i rättfärdiggörelsen; och bemälde Kyrkoherde vidare, oaktadt det oriktiga i hans tolkning blifvit honom vid hans inställelse den 5 sistlidne Juni visadt, och hans åsigter i afseende på läran om Christi gudom blifvit vederlagda samt alfvarlig förmaning till besinning honom gifvits, vid sin inställelse i Domkapitlet denna dag ändock förklarat sig i det hela stå fast vid hvad omförmälda skrifter innehålla, samt således offentligen förnekat den Heliga Skrift innehålla grunden till de vigtigaste af vår kyrkas trosläror, hvadan han, då han villfarande meningar upptänkt och uppå erhällan alfvarlig förmaning sig icke rättat, jemlikt Kyrkolagens 1 kap. 2 måste räknas för en affälling och derjemte anses förvunnen att hafva brutit sin Embetes ed, enligt hvilken han lofvat att icke hos sig hafva någon annan lära än den, sorn Gud, den Helige Anda, häfver sjelf dikterat och lärt, och i den Heliga Bibel vid 1 yfteligen är författad, men korteligen uti vår tros bekännelse och antagna symbola blifvit vedertagen och gillad; fördenskull och på grund af Kyrkolagens nyssnämnda 1 kap. 2 §. förklaras Korkoherden Hallin från embete och tjenst skild samt tjensten åtföljande löneförmåner förlustig; och skulle detta utslag med besvärshänvisning till Kongl. Majit afkunnas den 16 då innevarande Oktober. Detta är i korthet framställningen af hvad i saken förlupil.
Med afseende på de härvid förekommande ömmande omständigheter och då, enligt hvad intygadt blifvit, någon förbättring i Tolls sinnessjukdom icke är sannolik, tillstyrker Utskottet, att denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning mätte af Rikets Ständer bifallas. 50:o. Kongl. Majit har föreslagit, att då Kronofogden i Norra och Södra Wedbo häraders fögderi af Jönköpings län Nils Fredrik Ekvall, som ingått i sitt 60:de år och 36 år varit i Statens tjenst anställd, under Hera års tid varit sjuklig och åtnjutit tjenstledighet samt föga utsigt funnes, alt han kunde i tjenstgöring åter inträda och dermed fortfara till dess han uppnått föreskrifven pensionsålder, Rikets Ständer måtte, med fästadt afseende jemväl derå, att Ekvall med hustru och 13 barn hefunno sig i ganska knappa omständigheter, medgifva att han, derest han styrkte sig fortfarande vara af sjukdom hindrad från utöfningen af sin tjenst, finge efter erhållet afsked från densamma, oaktadt han då icke uppnått den för pensions åtnjutande föreskrifna lefnadsoch tjensteålder, uppföras å allmänna indragnings-staten för åtnjutande af en årlig pension till det för Kronofogdar bestämda belopp, 2,000 R:dr; —• till hvilken framställning Utskottet anser sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall. 31:o.
N:o 28. ende, lemning af den medeltidsanda och uppfattning, som tillerkände nästan hvarje korporation och skrå sin särskilda undantagslagstiftning och domvärjo, är visserligen uti de nya universitets-statuterna icke nyskapad, utan, enligt 1 § i Kongl. Förordningen om universitets-domsrättens upphörande, med frångående af universiteternas hithörande privilegier i öfrigt, upptagen ifrån samt i afseende på omfång och föremål begränsad till de bestämningar, som omförmälas uti Kongl. Brefvet till Akademi-kanslererne och samtliga Hofrätterne af den 1 Mars 1750; men hela detta Kongl. Bref synes saklöst kunna till all kraft och verkan upphöra att vara gällande, enär detsamma, såsom nedanföre skall visas, dels icke numera lämpar sig för förhållandena och den allmängiltiga uppfattningen af hvarje medborgares både frihet uti och befogenhet att personligen ansvara, enligt allmänt gällande lag, för sitt handlingssätt; dels utgör en undantagslagstiftning af ganska tvetydigt värde, icke blott för några jemförelsevis få individer, utan i afseende på desse, endast så vidt desamma fela mot medborgerlig ordning i universitetsstaden och inom en mil deromkring. Om desse individer, af, hvilka de fleste uppnått 20 års ålder vid deras första inträde vid universitetet och mängden hunnit vida utöfver den lagbestämda myndighetsåldern, kan för öfrigt med allt skäl vitsordas, att desamma mindre än andra medborgare af samma ålder lära i verkligheten behöfva eller vilja tillgodogöra sig någon obehörig befrielse från efterlefnaden af allmän lag och stadgad medborgerlig ordning.
Julii, angående 3idje Hufvud-Titelns otillräcklighet, att upprätthålla Landsförsvars-verket i dess nu va. fande skick, äfvensom en detta underdåniga 462 Stats - Tö ts kottets Be tän-kanden Mernoial bifogad Calcule ofver dr t minimi" belopp, som dertill erfordras; hemställande General-Lieutenanten i underdånighet, om icke sedan Riksens Ständers Siats-Ujskott för Landt-försvaret uppgifvit en summa af 715,000 Bd., men det i calculen upptagne minimi-belopp uppgår till 850,000 Bd. (oberäknad kostnaden för Carlskrona Castell-Byggnader). Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna lämpligt, att till Stats Utskottet låta afgå Nådig Skrifvelse, om nödvändigheten att uppgifva medel till fyllande af denna brist, utgörande för försvarsverket till Lands en summa af 135,000 Bd. samt för Carlskrona Castell-byggnader 15,000, eller tillsammans 150,000 Bd. Föredraganden och Stats-Rådet, som, efter en noga granskning af den upprättade Calculen öfver Försvars-Verkets behof, funno de deruti upptagna kostnadsbelopp vara i möjligaste måtto nedsatta, insågo med bekymmer nödvändigheten för Kongl. Maj:t, att å nyo fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på Tredje Hufvud-Titelns otillräcklighet och tillstyrkte således i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes uti Nådig skrifvelse, hvartill underdånigt Förslag finnes detta Prötocoll bifogadt, till Riksens Ständers Statsutskott framställa behofvet sådant det i verkligheten visar sig, och nödvändigheten att afhjelpa det, så vida Rikets Ära och sjelfständighet skola upprätthållas i en tid, sorn påkallar vaksamhet äfven under fredslugnet, och gianar till uppaf* Stats-Utskotte ts Betänkanden. 463 fångar för att ickev, oberedd förlora det.
Den är ock, i min tanka, den aktningsvärdaste, den Konung och. fosterland sannast tillgifne och som förtjenar det mesta afseendet; men den har merendels ett svagt inflytande, emedan den, af kärlek till lugnet, ofta är overksam och mera sysselsatt med enskilda angelägenheter än med det allmännas. Den kan missledas, emedan den ofta saknar nödiga upplysningar; men den älskar ordning och allmänt väl, och den är otvifvelaktig! den mest opartiske af alla, samt har en anda af moderation, som i partisinnets ögon ej sällan är ett brott, och för hvilken det är först af efterverlden, som sådana tänkesätt åtnjuta rättvisa. Jag har trott det vara mig tillåtet att anföra dessa allmänna betraktelser för att dermed angifva den synpunkt, ur hvilken jag utgår, då jag med den anspråkslösa öppenhet, som tillhör en enskild man, hvilken, utom vid våra riksmöten, föga haft befattning med egentligen allmänna ärenden, nu skall framlägga åsigter både öfver Coustit.-Utskts åtgärder och de gjorda anmärkningarna. Constit.-Utsk. har denna gång inskränkt sitt allmänna yttrande om resultaten af dess granskningsåtgärd till den anmälan, att granskningen var fulländad, utan alt yttra ett ord, huruvida Konungens rådgifvare, hvaruti jag anser de föredragande vara inbegripna, böra anses frikända för andra anmärkningar än de, som Utskts majoritet godkänt. Jag vågar ej afgöra, om ett sådant sätt att yttra sig, huruvida ytterligare ansvar anses böra äga rum eller ej, är enligt med grundlagens anda och syftning; men säkert är, att det är ovanligt och synes liksom vittna om en farhåga hos Utsk. att gifva tillkänna sin opinion i det hela. Den kan visserligen för den rådgifvande personalen egentligen vara likgiltig, då, enligt 76 §. Kiksd.-ordn., allt hvad R. St. efter granskning godkänt, eller leunat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge; men är det så äfven för Nationen? Är det för densamma likgiltigt att veta, hvad som varit det allmänna intrycket af den förrättade granskningen af regeringsärendernas gång?
» hör « i s # » jag Iduns ärade läsarinnor utbrista. Tålamod bara, vi skola strax få göra hennes bekant-kap! Eller har ni inte kanske i er vänkrets någon dam, på hvilken ofvanstående titel passar i n? H a r ni inte lärt k ä n n a den lilla frun, som alltid går omkring i gamla, utslitna kläder, därför att hon vill akta sina b ä t t r e, som serverar de sina kaffe och te i spräckta och öronlösa koppar, emedan det vackra, nya porslinet oskadt bör fä pryda skåpbyllorna; som sveper en h a n d d u k öfver matkorgen och bär bomullsvantar utanpå glacébandskarne, på det att allting må hälla riktigt länge och noga a k t a s? D ä ni kommer på besök hos fru A k t s a m, så skakar hon mycket lifligt er h a n d och hälsar er hjärtligen, men samtidigt glida hennes ögon med oroligt forskande blickar ned till W 1894 I 1 edra fötter för att se efter, om ni noga torkat dem, och medan hon förströdd följer med ert tal, har hon redan u p p t ä c k t den lilla våta En lösning af frågan om tjänst flickor. fläcken pä mattan, som en liten isbit på er kappfåll förorsakat. H o n k a n omöjligen inden ansedda engelska tidskriften » The vänta ögonblicket för ert u p p b r o t t för att ge Nineteenth Century » har en dam, mrs order åt tjänstflickan att aflägsna spåren af er Lewis, skrifvit en spirituell artikel, som benärvaro. bådar en kommande revolution inom hushällen. Och då ni vid afskedet är nog olycklig att Författarinnan medgifver icke, att hvad hon från en framskjutande gren på blomsterb j r d e t förkunnar är någon revolution; hon anser, att i förbifarten stryka af ett halfvissnadt blad, det endast är en fortsatt utveckling af prindrabbas ni af en så förebrående blick, att ni ciper, som redan blifvit införda. med all fart böjer er ned för att plocka u p p det.