Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet finnér äfvenledes, att ehuru Technologiska Institutet ulan tvifvel är en för fabriksoch slöjdnäringarne i allmänhet högst vigtig och nyttig Inrättning, kostnaden för Institutets verksamhet likväl icke bör drabba Manufactur-Disconten, enär dess enda och genom Reglemente fastställde ändamål är, att genom låneunderstöd bidraga till fabrikernas uppkomst och förkofran , hvadan Utskottet anser ifrågavarande anslag rätteligen böra uppföras såsom ordinarie anslag på Riks-Stat; men då Statsverkets tillgångar icke medgifva, att RiksStalen för närvarande belastas med denna utgift, anser Utskottet sig nu icke kunna tillstyrka någon förändring med utgörandet af det pä Manufactur-Discontens vinstmedel för Technologiska Institutet anvisade årliga anslag. §'• 4- Om olikhet i värdeberäkning till grund för Disconträtt. Rörande fördelningen af Manufactur-Discontens lånetillgångar, hvilken’, enligt nu gällande föreskrifter, bestämmes efter Fabrikanternas beedigade uppgifter å värdet af deras tillverkningar, hafva 1882 års Revisorer äfvenledes fästat uppmärksamhet vid den betydliga skillnad, sorn förekommit emellan åtskilliga fabrikanters är r83o inlemnade värdes-uppgifter, då t. ex. tillverkningskostnaden å kläde af samma nummer och finhet af den ene Fabrikanten uppgifvits till 10 R:dr och af en annan till ^ R:dr 3a sL alne»1. 8 Slats-Ulskotlets Utlåtande N.o 168. Uli häröfver afgifvet underdånigt Utlåtande har Kongl. CommerceCollegium anmält, att de tillverkningar, för hvilka lånerätt i ManufacturDisconlfouden eger rum, äro af dels ostäm pelbar, dels stämpelbar beskaffenhet; att värdet af de förra beedigas af till verkarne, hvarefter bevis derom till Kongl. Collegium inlemnas för lånerättens bestämmande; att åter värdet af de stämpelbara bestämmes inför Hallrätten vid afstämplingen och sedermera till Kongl.
Tänk Herre, på dina barmhertighet, och uppå dina godhet, den af verldenes begynnelse varit hafver. Tänk icke uppå mins ungdoms synder, och min öfverträdelse; men tänk uppå mig, efter dina barmhertighet, för dina godhets skull, Herre. Herren är god och from; derföre undervisar han syndarena på vägenom. Han leder de elända rätt, och lärer de elända sin väg. Alle Herrans vägar äro godhet och sanning, dem som hans förbund och vittnesbörd hålla. För ditt Namns skull, Herre, var mine missgerning nådelig, den stor är. Hvilken är den der fruktar Herran, han skall lära honom den bästa vägen. Hans själ skall bo i det goda, och hans säd skall besitta landet. Herrans hemlighet är ibland dem som frukta honom; och sitt förbund låter han dem få veta. Mine ögon se alltid till Herran; ty han skall taga min fot utu nätet. Vänd dig till mig, och var mig nådelig; ty jag är ensam och elände. Mins hjertans ångest är stor; för mig utu mine nöd. Se uppå min jämmer och eländhet, och förlåt mig alla mina synder. Se deruppå, att mine fiender så månge äro, och hata mig med orätt. Bevara min själ, och fräls mig; låt mig icke komma på skam, ty jag förtröstar uppå dig. Fromhet och rätthet, bevare mig; ty jag förbidar dig. Gud löse Israel utaf allo sine nöd. En Psalm Davids. Herre, skaffa mig rätt; ty jag är oskyldig. Jag hoppas på Herran; derföre skall jag icke falla. Pröfva mig, Herre, och försök mig; ransaka mina njurar och mitt hjerta. Ty din godhet är för min ögon, och jag vandrar i dine sanning. Jag sitter icke när de fåfänga, menniskor, och hafver icke omgängelse med de falska. Jag hatar de ondas församling, och sitter icke när de ogudaktiga. Jag tvår mina händer med oskyldighet, och håller mig, Herre, intill ditt altare; Der man hörer tacksägelses röst, och der man predikar all din under. Herre, jag hafver dins hus boning kär, och det rum der din ära bor.
Deremot genom denna beskattning på sedelutgifning efter 2 r:dr per tusende, komma de banker, hvilka ej behöfva röra sig så mycket med egna sedlar, att tillskyndas stora fördelar, under det att en annan bank, belägen i en aflägsen landsort, der det alltid är nödvändigt att röra sig mera med egna sedlar och med mycket större grundkapital, blir betydligt mycket högre heskattad. Förhållandet är nemi. det, att en större enskild bankinrättning, såsom t. ex. enskilda banken i Stockholm, har, i förhållande till sitt vidsträckta rörelsekapital, ett ganska obetydligt grundkapital, och behöfver till följe deraf ej anlita denna sedelutgifningsrätt, hvarföre densamma i obetydlig mån kommer att vidkännas den nu föreslagna beskattningen, då deremot andra bankinrättningar, hvilka, med vida mindre rörelsekapital, äro nödsakade att i högre grad begagna sedelutgifningsrätten, äro egentligen de, som blifva drabbade af denna, enligt mitt förmenande, i högsta grad orättvisa bevillnings påförande. Jag anser hela den exceptionella heskattningen å dessa banker vara orättvis, men då vi ej kunna ega förhoppning, att ännu blifva frigjorda från densamma, så må det väl ej vara skäl, att nu antaga ett förslag, hvarigenom beskattningen än orättvisare komme att fördelas på de olika privatbankerna. Jag anhåller om afslag å förevarande 15 §. Gr. Lagerbjelke: I likhet med den siste värde tala ren, anser äfven jag det nuvarande sättet att beskatta de sedelutgifvande bankerna, vara i högsta grad orättvist. Utsk:t har äfven i sitt förslag afskaffat denna högre beskattning genom att föreslå, att bankrörelse, i likhet med andra näringar, skall påföras en bevillning af en proc. af den behållna årliga inkomsten, så att, om inkomsten blir större, blir äfven skatten i samma förhållande större.
- Iagaliiiida, våra kvinliga peiiiior lia iiog varit i lika flitig verksamliet soiii iikgonsiii förr, inen en stor del af deiiiia deras flit och möda liar anvaiidts p % att rikta deii efeiiierrt litteratiiren: tidskrif ter, kalendrar, j iiltidniiigar - i syiiiierliet j illtidningar - ej iiiider a t t den iner siibstaiitiella delen af bolciiiarlriiadeii Blifvit asidosatt. Ja., det ar i årets tidskrifts1itterat.w ocli jiilpiiblikatioiier 111aii literfiiiiier de af våra beröindare kvinliga författareiiaiiin, soin saknats i Bokkatalogen: Heleiia NyBloiii, Elleii NyMoni, Selina Lagerlöf, Amaiicla Kerfstedt, Ellen Key, Ellen Fries, aiiclra kaiida och värderade författaremärkeii att förtiga. Neii - frågan ligger Iiär iiära till Bands - är ej detta flitiga skattande At deii iner förgängliga arten af litteratiiren ett splittrande af krafter, som bättre kunde aiiväiidas? SpörsinOllet är ej lätt att Besvara. Tidskrifter och kalendrar äro litteratiirföreteelser, ' soin nu en gång s i ingått i tidsriktningen, att vi ej kunna undvara dein, och viktigt är det darföre a t t uppsatserna i dein bara goda författareiiniiiii, vi kunna således ej förtänka våra författarinnor att de afven i sin mån skatta åt tidens smak. Men ändå - ofrivilligt höja vi nr vart hjärtas djup den sucken: - slitet mindre sinåberättelser och kalenderuppsatser och litet iner böcker; goda böcker välförståendes! D Men om än 1892 ars bokskörd till kvantitet varit ringa, liindrar det ej att den i fråga o111 kvalitet prestekt ett och annat af sb pass god lialt, att en axplockning inom den del af litteraturens åkerfält, soin är de kviiiliga skribenterna f ÖrbeliPlllen, kan löna mödan att företaga.
De 2:ne andre af Riksdaos - Fullmägtigerne Anders Larsson frän Elfsbergs Län, och Hakan Isacsson, Jonas Norstedt, Magnus Iönsson, Peter Jönsson, samt Anders Iansson frän Jönköpings Län, huswudsakeligcn of det innehäll, att Kronooch Krono-SkattehemmanS Äboer och Ägare mätte förunnas, att po sätt Kongl. Förordningen den 21 Febr. 1789 och Skogs-OrdninM den isrde Dec. »7SZ innehålla, efter föregående - ro8r Den z Julis. gående ytterligare besigtning ock stämpling, fa fritt anmanda alla de Ekar, loin icke finnas för Kongl. Mast ock Kronanv behof af större wirke tjenlige, emedan a ena sidan Jordägaren icke hindras uti dea uppvdlinqsrält ock förmän, ftin bör wara vstiljaktig ifrån ägande ratten af jorden, och a den andra Jordagarens och KonglMasts och Kronans ömsesidiga fördel derigenom förenas, samt den hittills brukelige och af erfarenheten såsom mindre för, delaktig ansedde nilson och controll a Ekestogarne af Jageri-Betjeningen kunde undwikas.
Med hvad i desse ämnen blifvit af Erik Svensson och Andeis Danielsson anfört, hafva de fleste BondeStåndets Ledamöter sig förenat. 4:0 Af RiksdagsFujlmägtige Erik Detlofsson och Conrad Larsson, från Gothland, som anhållit, att allmogen derstädes måtte tillåtas, att utan föregången syn, såsom alltid medförande betydliga kostnader, få, der localen är gynnande, obehindradt uppföra hu behofs väderqvarnar; hvil kan - Stats-Utskottets Bellinkanden, ken anhållan blifvit understödd af BiksdagsFulI. mägtigen Anders Danielsson, som tillika yrkat, att det måtte vara jordegaren obetaget, att jenanval anlägga liusbehofs mjöl. och sågqvarn, utan föregången syn på stället, som endast ansetts nödig i det fall när fråga uppstår om vattendämning å andra hemmansegor; deruti Anders Danielsson från Skaraborgs Län, Petter Pehrsson från Calmare Dan, och Anders Ni lsson från Carlstads Län, instämt. 5:0 Afl Kiksdags-Fullmägligen Erik Johansson från Vesternorrland, som föreslagit den ändring uti 20 Cap. 4 § Byggninga Balken, att ■vid frågor om anläggning af liusbehofs sågoch mjölqvarnar, samt stampar till ylleväfnader vållande, syn på stället af Domare och Nämnd må anses öfverflödig, och synen få verkställas af närmaste Krono Länsman, med biträde af 2:ne Nämdeman, som förut i laga tid från Predikstolen i Socknekyrkan kungöra den begärde undersökningen och stället för anla'gghingen, och sedermera författa syningsiristrument, som bos Häradsrätten till pröfning och fastställelse bör föredragas; och hafva Göran Jönsson, frän Christianstads län, Anders Mårtensson och Erik Bång, från Jemtland, samtErik Pehrsson, från G flebotgs Xän, häruti instämt. 4 Samt* 4 Band. *4 370 Stats-Utskottets Betänkanden. fy.o Af Riksdagsfullmägtigen Nils Håkansson, från Kronobergs
Brot. i8$4- 4'de Sami. 1 A/d. Z:dje Bandet 6:te Häftet. 2 i o Stats-Utskottets Memorial N:o jig. behof äskade Summor lill oförminskadt belopp, eller med tillsammans i64)000 Ridr. io:o Genom bifallet till Utskottets förslag på det bela rörande SjöFörsvaret, hafva Presteoch Borgare-Stånden äfven godkännt den af Utskottet gjorde hemställan, alt, så vida Kongl. Majit skulle linna något af de under 6, 7 och 8:de morn. i Betänkandet N:o 291 uppräknade behof vara af en företrädesvis angelägen beskaffenhet, ulan att af för händer hafvande medel kunna fyllas, Kongl. Maj:t må ega alt af de för Canoner, Kulor m. m. tillstyrkte 100,000 R:dr för sagde behof använda en mindre summa. Denna hemställan är uttryckligen ogillad af B onde-Ståndet j och Ridd. och Ad. har derom icke afgifvit något serskildt förklarande, utan blott i allmänhet lemnat bifall till Kongl. Maj:ts Proposition. Utskottet hemställer således, om icke Ridd. och Ad. skulle vilja förena sig om Presteoch Borgare-Ståndens beslut, rörande en sådan hemställan till Kongl. Majit, men får derjemte, i händelse denna inbjudning icke antages, framställa följande förslag lill voterings-proposition: Den, som bifaller, alt, derest Kongl. Majit finner något af de anmälda behofven för Jern-cisterner, förbättring i Carlskrona Varf samt för hängmattor och beklädnads-förråd vara af en företrädesvis angelägen beskaffenhet, utan alt af förhänder varande tillgångar kunna fyllas, Kongl. Majit må ega, alt af de för Canoner, Kulor m. rn. anviste 100,000 Ridr för sagde behof använda en mindre summa, voterar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner
Och Lars trädgårdsmästare se ' n, gick det icke likaledes med h o n o m! T o g man väl i akt det han sade om de olika arternas ans och grodd, förr än han varit ute på andra sidan sjön och folket där gjort d e t? N e j, då först gick han an hemmavid samt blef satt att sköta trädgården där. Så var det en man af denna släkt, som for långt ut till ett annat län för att undersöka marken och stenarterna där — han var lärd på sådant. Han kom tillbaka, sedan arbetet var utfördt, men blef han hälsad välkommen hem igen, eller lyssnade man till hans förtälj anden om de höga bergen och o m de ändlösa gungande slätterna, där foten sjönk och små vatten blänkte och bländade oskuggade? Eller var man stolt öfver den unges starka vilja? A h n e j, icke hördes det mycket däraf, ty ännu lefde den nedärfda ringaktningen för hemfolkets gärningar, hvilken uppväxt ur beundran för allt det främlingar åstadkommit. Ännu var det ej utrotadt, begäret att smutsa eget b o; nej nu mer än någonsin framträdde det midt i Asagårds uppgående blomstring. För den hafva de dock att tacka de steniga åkrarna, hvilka gifvit deras vilja och armar järn, skogen, som väckt deras begär efter skönhet, ensligheten, som lärt dem tänka. Ännu, då snart är färdig den bro, deras nuvarande herre spänt öfver sjön till bygden därute, sakna de i fåvitsko, att deras hem ej är förlagdt vid allfarvägs dammiga stråt. Men, Asagård, så tyst som det stora sker, har din utveckling gått framåt under samme herres hägn, ja, så tyst att ej det gamla snacket om egen ringhet tystats ned, men så stort är verket i sin fullbordan, att det måste väcka till lif medvetandet af egen förmåga. Den man, som nu härskar på Asagård, namnes i bredd med de mest ägande män, Karl heter han efter sin far och så blir det Karl Karlsson; han är hufvudet högre än någon annan herreman i socknen, han aktas mycket därute i bygden, och af Asagårdsfolket hålles han kär. Två tiotal af år och fem lika lyckliga därtill har han brukat gården.
ang:de pröfningen af det förevar, ärendet, numera hade ankommit jemväl från Hederv. BondeSt., som bifallit LagUtsk:s betänk. Hr Gunther, Claes Ephr.: De anmärkntr, som här blifvit gjorda emot LagUlsk:s nu under öfverläggning varande betänk., 328 D e il 21 Mars. synas mig icke vara af den beskaffenhet, att för deras skull någon återremiss är behöflig. Men då Ridd.sekreteraren upplyst, alt betänk, blifvit återremitteradt af BorgareSt., hvilket Stånd man naturligtvis hör förmoda bland sina ledamöter äger dem, sorn besitta den närmaste specialkännedom om det ämne, hvarom den ifrågavar. lagen handlar, så får jag för min del såsom ledamot af LagUtsk. förklara, alt jag anser del vara lämpligt, att äfven R. o. Ad. beviljar återremiss, på det Utsk. må komma i tillfälle alt taga de inom BorgareSt. förekomne anmärknir under pröfning. Hr von Hartmansdorff: Om något Stånd skall anses vara angeläget ali få en lag i förevar, fall, så är det väl BorgareSt. Likväl har R. o. Ad. hört att det återremitterat betänk. Detta Stånd bar följaktligen ansett sådane betänkligheter förefinnas emot förslaget, att det trott sig icke kunna genast antaga det. Det har likväl icke misströstat om att få de rättelser gjorda, som det önskat och derföre återremitterat betänk. Hvarföre skall då R. o. Ad., som måhända är mindre intresserad af en dylik lag, antaga den i hast och låta erkända felaktigheter qvarstå. Häraf finner jag ytterligare skäl att yrka återremiss. Då nu öfverläggniugen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. lill bifall ä LagUlsk:s nu föredragna utlåt. N:o 27, men denna proposition besvarades med starka nej, blandade med ja, i anleda, hvaraf Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, betänk, gjorde anmärkntr föranleda till återremiss.
Elfva tusen R:dr, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, till rensningar för flodvattnets afledande i en del af Ume eif, deraf Fem tusen R:dr blifvit anvisade att utgå under år 1867; 17:o) Tolf tusen R:dr, att såsom lån för utdikning af Långebro mosse på Öland utgå under de vilkor, som för andra dylika lån under innevarande riksdag blifvit bestämda. § 144. Utom de särskilda vilkor och bestämmelser, som, enligt Rikets Ständers derom fattade beslut, komma att tillämpas i afseende på de statsbidrag, som under innevarande riksdag blifvit till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade för väganläggningar och vägförbättringar, brobyggnader, hamnanläggningar, kanaler och andra vattenkommunikationer äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, hafva härnedan intagna allmänna vilkor och föreskrifter i afseende på sådana statsbidrags erhållande och åtnjutande blifvit af Rikets Ständer fastställda; hvilka föreskrifter, så vidt icke härifrån skiljaktiga bestämmelser eller stadganden äro för de beviljade anslagsoch lånesummorna särskildt meddelade, således böra vid förekommande frågor rörande dessa anslag och lån iakttagas samt lända till efterrättelse: l:o) För hvarje företag måste plan till arbetets utförande jemte beräkning öfver dermed förenade kostnader vara uppgjord och hafva vunnit Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse. Då arbetsföretaget afser vägförbättring, väganläggning eller vattenaftappning, bör vederbörande menighet hafva afgifvit yttrande om företagets lämplighet och nytta. 3:o) Alla med understöd af allmänna medel anlagda eller förbättrade vägar samt byggda broar böra af den menighet, det bolag eller den särskilda korporation, som åtnjutit det för företaget beviljade understödet, vederbörligen för allmänna trafiken underhållas, intill dess den framtida underhållsskyldigheten kan varda i behörig ordning andra vederbörande ålagd och emellan dem fördelad. Derest hamnoch kanaleller andra likartade afgifter efter arbetsföretagets fullbordande skola komma att utaf de trafikerande upptagas, bör taxa härå vara fastställd, så lindrig som skäligen låter sig göra.
Utskottet har hvad sålunda anfördt och föreslagit blifvit i öfvervägande tagit; roen som förändrade stadganden i afseende å markegångs-sättningen, först vid sednaste riksdag blifvit i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts då a(- låtna nådiga Proposition i ämnet, af Rikets Ständer antagne och Utskottet således icke kunnat komma i erfarenhet af den verkan, berörde stadganden medföra; finner Utskottet, för sin del, frågan om förändring uti desamma vara för tidigt vackt och hemställer derföre, att ifrågavarande förslag icke må för närvarande till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 3 Augusti 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Aug. 18S4, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om tiondegifvares ratt att losa den till Professorerne i Land anslagna tiondespanmäl efter markegångspris, med förhöjning af 16 sk. per tunna. (I. A.)
Då Bevillnings-Utskottet, uti dess, vid betänkandet N:o 12, angående grunderne för den blifvande allmänna Bevillningen, fogade förslag till Bevillnings-stadga, j44 §•» tillstyrkt den mot lydelsen i 162 §. af nu gällande Bevillnings-förordning förändrade föreskrift, att den med rättighet till pension afskedade gemenskapen af indeldta och värfvade armeen må åtnjuta befrielse från afgift, enligt irsta och 2:dra artiklarne; så finner Utskottet någon annan åtgärd, i följd af Kongl. Majrts ofvannämnde Nådiga Skrifvelse, för närvarande icke kunna af Utskottet vidtagas, än att berörde förhållande hos Rikets Högloft. Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 25 Maj 1840. STOCKHOLM, Eliens och Granbergs Tryckeri, iS4o. Bepillnings-Utskottets Betänkande, N\o ig. l N:o 19. Ank. till Exp. Utsk. den 4 Juni, kl. ii f. m. Betänkande, sä väl i anledning af verkställd granskning af Post-Taxorna för Inrikes brefvexlingen, som ock angående åtskillige Postväsendet rörande motioner. Följande motioner, i afseende på Postverket, hafva blifvit till Bevillnings-Utskottet remitterade, nemligen: l:o från Högloft.
Eller tror du kanske, att jag, för min – nej det skulle vara för hans – men för en dålig nycks skull, borde hindra honom från att uppfylla sin sköna bestämmelse att sprida hjelp och tröst öfverallt, dit hans inflytande möjligtvis kan sträcka sig. Jag skulle bevisa min tacksamhet för den oförskyllda sällhet, hvarmed Försynen förhärligat mitt lif, genom att, så mycket i min förmåga stod, arbeta på dess förspillande. Jag förlåter,“ fortfor Adelheid, saktande sig, „att du ansett det möjligt för mig att handla på det sättet; du kan icke veta, huru man tvingas att förtjena sin egen aktning, när man är Fredriks hustru4.“ Den kalla, liknöjda Adelheid hade under detta lilla tal sammanknäppt sina händer – den djupa i hennes ögon brinnande känslan – hennes ädla, vördnadsbjudande hållning – den ödmjuka stolthet, hvilken sedan hon upphört att tala, hvilade öfver hennes sköna anletsdrag – allt gjorde ett obeskrifligt intryck på mig. Jag hade haft orätt – på mer än ett sätt. Jag erkände det uppriktigt, och ett långt samtal följde, hvarunder jag förmodligen icke kunde tiga med allt, hvad jag numera tänkte om Adelheid, ty hon undanbad sig snart allt beröm, emedan, såsom den entusiastiska varelsen uttryckte sig: „Adelheid S–n icke kunde vara annat än god,“ och då jag icke dessmindre ej ville fråndöma henne all förtjenst, sade hon slutligen: „För det jag ej är skyldig Fredrik, har jag ändå icke att tacka mig sjelf. Jag har i allt varit utomordentligt väl lottad, och skall städse anse för en särdeles Himmelens nåd, att jag, ännu en ganska ung flicka, ådrog mig den Natalia D–s uppmärksamhet, som jag ofta talat om för dig. Hon öppnade mina ögon för Qvinnans pligter och Qvinnans värde – ; förut hade jag varit böjd för sådana tankar, som du nyss ville att jag skulle hysa, men det var omöjligt att komma i beröring med Natalia D, och bibehålla dem. Aldrig, aldrig skall jag glömma hennes lärdomar. Måtte hon deruppifrån se hvad frukter de hafva burit i min lefnad:“
Skall man fästa något afseende på anmärkningen å titelbladet, att stycket blifvit ”vti ens Libri igenfunnet och tredie resan” upplagdt, så skulle man vara berättigad att förlägga dess första utgifvande till början af seklet, hvadan det sålunda blefve samtidigt med Thisbe; ty emellan denna tredje upplaga och den första måste ligga rätt lång tid, enär stycket derunder hunnit falla i glömska och blifvit först kring 1647 återfunnet i en boksamling. Klemming anser dock, att stycket icke kan vara äldre än det år, den s. k. 3:dje upplagan bär, och att således ofvannämnde uppgift är diktad och ingen äldre upplaga befintlig. Han slutar dertill dels af den på titelbladet genom årtalet 1411 synbara sträfvan att gifva händelsen en hög ålder, hvarmed då öfverensstämmer att låtsa om tidigare upplagor, dels af den omständighet, att i samtalet emellan smeden och köpmannen förekommer Götheborg såsom en stad af den betydenhet, att den nämnes i bredd med Stockholm290. Vi vilja icke bestrida rigtigheten af denna åsigt, framställd af en så utmärkt bibliognost. Som skäl för antagandet af en högre ålder kan blott uppställas en förmodan; den nemligen, att stycket i upplagan af 1647 fått tillägg och undergått förändringar. Smeden och Köpmannen Hey, iagh hafwer seedt tigh för, Om iagh sådant säija tör. Ja kan skee vthi Göthenborgh, Eller och på Stockholms Torgh. ”Alle Bedlegrannas Spegel” har stor likhet med fastlagsspelen. Innehållet är ett sådant, som i dessa spel vanligast förekommer; det har vidare med farsen gemensamt den råa och plumpa tonen och framställandet af en mängd representanter för olika stånd och yrken. Att dessa figurer, liksom de i nyssnämnde ”Nachspeel,” införas talande hvar på sitt egendomliga sätt och derigenom få en viss karakterspregel, hör likaledes till farsens skaplynne.