Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omb.ns Emb.-Bei:. d. 4 Aov. 1828. 2g ver Kongl. Maj:t betygade sitt Nådiga välbehag. 59. Angående förändrad beräkning af åtskillige Stats-verkets Ordinarie Intrader. Anmäld den i5 Sept. 1828, KamraarCollegium och Stats-Contoret anbefallde, att i vederbörlig ordning besörja den af Rikets Ständer begärda undersökning rörande förhållandet i serskilde orter, med Mantalspenningarne samt Lagmansoch Häradsliöfdinge-Räntan, samt att underdånig berättelse derom, innan nästa Riksdag, till Kongl. Majit afgifva. Rikets Ständers framställning angående Tionden af Dylta Svafvelbruk skulle föredragas genom Krigs-Expeditionen. Kammar-Collegium och Stats-Contorets underd. utlåtande infordrades öfver Rikets Ständers önskan att Kronans Tionde af Koppar, Jern och Alun samt andra tillverkningar, som in natura utgöras, må inom ett år efter levereringen varda föryttrad. Kongl. Majit förordnade i öfrigt, att hädanefter det årliga Lösningspriset å Hammarskattsjern skall i Banco Sedlar bestäm - i 3o Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Ber. d. 4 No v. 1828. mas, med rättighet för Bruks-Egarne att erlägga betalningen i specie mynt, enligt hittills följda grunder, samt att, vid försäljningen af det hammarskattsjern, som in natura levereras, skall förfaras på sätt nu är föreskrifvet eller framdeles stadgas. Första delen af målet å nyo föredragen den i3 Febr. 1828, då Kongl. Maj:t förklarade sig vilja pröfva den samma i sammanhang med propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof, och skulle HofBätten emedlertid höras angående Tingsgästnings penningarne, huruvida de ej må kunna utbetalas ifrån Stats-Verket efter ett visst medelbelopp.
Ville man till betragtånde i Stats-ekonomiskt hänseende upptaga SkiftesStadgan och dess verkningar, så erbjödo sig många ämnen till begrundande, såsom angående de många enskildte uppoffringar, de allmänna anslag, hvilka utgått, och sorn ytterligare fordras för Skiftesoch Odlingsväsemlets befrämjande äfven inom Landskap, der climatet just icke gjort jordbruksnäringen till den förmonligaste inom Fäderneslandet, utan tvärtom Skogar och Malmer hänvisa till en annan under en tid, då omsorgen borde rigtas på utvägar att afsätta den till öfverproduction bringade jordens alster, hvilka under närvarande förhållande förvandlas i retande njutnings-ämnen, hvilkas skadliga verkningar ej behöfva heskrifvas. Herr Danckwardt_, Magnus Georgj anförde skriftligen: Hå sammansatta Lagoch EkonomiUtskottens pluralitet icke velat godkänna de skäl, jag till försvar för Skiftes-Stadgans oförändrade förblifvande i åtskillige delar, hvarom Motion hos Ridderskapet och Adeln blifvit väckt, i deröfver afgifvet svar framställt, utan deremot i desse delar af Stad - Den 6 April e. m. 3o5 Stadgan tillstyrkt ändring' och Utskotten äfven, i följd af i ämnet gjorde Motioner inom andra Stånd, i samma Stadga föreslagit någre andre jemnkningar, så anhåller jag att, till vederläggning af desse Utskottens förslag, deri jag till största delen icke kan instämma, få anföra följande: Vid 5 Cap. 2 ,$*. Föreslå Utskotten, att ordet HäradsRätt insattes i stället för ”behörig Domstol Så länge förordnadt var, att Rågångstvister å Kronojord afgjordes i Administratif väg af Landshöfdingarne, och hvilket Stadgande först genom Kongl. Förordningen den 17 April 1828 upphörde, kunde ej ordet HäradsRätt här begagnas. Icke eller är det fullt tillämpligt nu, då t. ex. en tvist om rätter Rågång emellan Lotter å en skiftad Stadsjord mäste gå till StadsDomstol.
N:o 3. ofta långa och besvärliga marscherna till och från öfningslägret göras öfverflödiga, samt arbetets dragande från jordbruket och andra näringar förekommes, och för det tredje skulle säkerligen en större vinst för statsverket beredas, derigenom att åtminstone en del af de allmänna medel, hvilka nu utgå i och för beväringsmanskapets öfning, kunna inbesparas; och förvissar jag mig om, alt dessa skäl skola tillräckligt tala för bifall till min motion, om hvars remitterande lill vederbörligt Utskott vördsamligen anhålles. Stockholm den 29 Oktober 4862. Ola Jönsson, från Malmöhus län. Af motionären återtagen tills vidare. Af C. «I. Svensén från Kalmar län, om kort innehållsförteckning i marginalen af UlskoUs-bctänhanden och ullätanden. För att underlätta riksdagsarbetet erfordras, att Utskottens utlåtanden och betånkanden blifva så enkla och tydliga som möjligt. I en diger lunta är ofta svårt alt anträffa del sökta stället, då intet register förefinnes. Jag hemställer derföre: alt aila dylika handlingar må tryckas med i marginalen gjorda korta underrättelser om innehållet, hvilket antagligen skulle till någon del afhjelpa omförmälda olägenhet. Om remiss till Expeditions-utskottet anhålles. C. J. Svensén. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Olof Missou frun Westerbottens län, om cägmderhällningsskyldighetens öfvertagande af Slaten. Såväl inom som utom representationen halva vid flera tillfällen röster höjt sig för förvandlande af underhållet af de allmänna vägarne från en jordbruket uteslutande tryckande börda till ett allmänt statsbestvr. Hitintills hafva visserligen alla försök i denna riglning strandat; men då frågan otvifvelaktig! är en af dem, som icke kunna falla, och bibehållandet af ifrågavarande tunga icke står tillsammans med den omsorg för vårt jordbruks förkofran, som på sednare lider gjort sig gällande, har jag ansell det vara min pligt att framställa frågan äfven lill nu församlade Ständers allvarliga behjertande.
Registratur, hvilka böra inbindas oell efter 3:ne år lill Riks-Archivet ofverlemnas, för alt derstädes till framtida efterrättelse förvaras, Rikets Sländer likväl utaf en från Riks-Archivet meddelad officiell uppgift inhemtat, att delta åliggande blifvit, serdeles under sednare tider, mer eller mindre försuinmadt, så att en mängd handlingar, hvilka bordt från Stats-Expeditionerne, till förvarande i Riks-Archivet aflemnas, under en längre tidrymd icke dit ingått, men det i många hänseenden är af vigt, att hvad härom är föreskrifvet varder behörigen iagttaget, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det vederbörande må undfå Nådig befallning att tillse och vaka deröfver, att de handlingar från vederbörande StatsExpedilioner, som skola uti Riks-Archivet förvaras, måtte uti behörig ordning varda dit öfverlemnade och derstädes finnas fullständigt alt tillgå. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 April 1841. Expedilions-Utskoltets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 April 184 r* Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse3 angående understöd till de brandskadade i staden Falkenberg. (Stats-Ulsk. Uti. N:ris 431 och 474-) S. A. K.
Det vore att träda Konungens höga rätt för nära, att, innom Riddarhuset, vilja besluta, eller afgöra något om hvilkendera af Flottorne bör njuta förmånsrätten vid fördelningen af de Den il martii, 661 knappa bidrag Staten förmår att lemna till Sjöförsvaret; den önskan vågar jag dock. framlägga vid alla tillfällan der mitt utlåtande i ämnet fordras, att så länge vi icke förmå tillfullo förse Sjöverket med alla erforderliga anslag af medel, den Flottan som på en gång är både minst dyrbar, och vid krigstilifällen först påkallas, och vid alla militaira företag måste utgöra avantgardet, också borrie först sättas i complett och för ändamålet nödigt skick, om än deraf skulle föranledas ett uppskof med vidare skeppsbyggnad; Calculerne öfver kostnaden till ett nybygt Linieskepp , må utfalla inom eller utom de uppgifne och i frågasatte summor, så blir likväl visst, att minst 5 Batailloner Canonslupar för samma summa sorn till ett Linieskepp åtgår, kunde anskaffas, och att saknaden af ettLinieskepp i Örlogsflottans Linie, alltid är vida ringare, än nyttan af 5 Bataiiloners tillökning i skärgårdsflottans, och så vidare. Våra åsigter må vara så olika som helst, 6kola de alltid, som jag hoppas, sammanstämma, vid frågan om Fäderneslandets kraftigaste försvar, så väl deras som dertill bidraga med skatternes erläggande, som deras hvars skyldighet blifvit att personligen uppoffra sin möda, och sjelfva lifvet. Med någon kännedom om Svenska kusternes beskaffenhet, till längd Och farvatten, inom skärgården öfvertygas man snart att tillökning i försvarsmedel vid Skärgårdsflottan är af största nödvändighet och att dess otillräcklighet, i behofvets Dea. 11 Martii. stund, icke af något kunde ursäktas. Sedan detta vapen ändamålsenligt blifvit fullkomnad!, mäste och borde medel till Linieskepp* bygg-, naden, sora jag förmodar icke uteblifva.
Ehuru det ej directe hör till ämnet, får jag likväl, för att besvara samma talare, sorn yttrat, att, enligt FinanceRegleringen , MagazinsXnrättningens förra creditiv voro påräknade att inflyta till Banken, förklara, att jag ej annorlunda förstått, än att de 30 millionerne skulle vara jemnt i rörelsen, icke att alla creditiven, hvaraf blott em del utgår, skulle vara deruti inberäknade. När Ridderskapet och Adeln denna förmiddag beslöt, att nuvarande creditivet för spannmåls uppköp ej skall utgå, uta,n då missväxt inträffar, har Ståndet effectift minskat rörelsecapitaiet med 1 million, öaktadt jag vet, att reservationer ej till mycket gagna, sä, enär jag nu kommit att yttra mig örn detta ämne, begagnar jag tillfället, att högtidligen reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut denna förmiddag såsom möjligen af garf* 39° Den 27 Oclober e. ni. ska menliga följder för fäderneslandet, och ledande till många fattiga famillers undergång. Herr Hjerta: Jag tror, att Utskotten skulle hafva oräti behandlat frågan, örn de föreslagit, att behållningen ej vid så låga priser, som nu äro, skulle afsättas. Jag tror, att om spannmåls, prisen än vidare nedsättas, är det en ren vinst för mitt fädernesland, emedan detta är enda vilkoret för de öfrige näringarnes tillväxt, hvilka hos oss äro oproportionerligt obetydliga, och likväl äro jordbrukets säkraste stöd. Jag tror derföre, att det vore illa, om man gåfve några sida.’ ne bestämda föreskrifter. Jag kan således ej ani se föreskriften, att spannmålen efterhand skall försäljas, vara oriktig, emedan den iernnar åt Styrelsen att verkställa försäljningen, det ena eller det andra året, då det deremot vore orätt,' om Riksens Ständer föreskrefvo, att försäljningen blott skulle ske vid höga priser. Det kunde i sådant fall hända, att vi, nästa gång vi sammankomma, fingo höra, att behållningarne ej blifvit afsatte, utan ruttnat bort i Magazinen.
» Färgen är tvungen att tiga », då bildhuggarne orda om formen, om gruppering och drapering, och målaren löper fara att krossas under marmorblocken. I Paris hade Géricault, Delacroix, Decamps och flera längesedan fört in i måleriet lif och lidelse och våldsamma färger. På landskapets område förde Jules Dupré den intimt personliga naturuppfattningens talan. I Frankrike ej blott tecknade och kolorerade man, utan målade. I Rom fanns som alltid en fransk koloni, hvars sträfvan riktades mot en klar, bestämd, kraftig teckning och som sökte en enkel, liflig färg, som sökte förena det plastiska måleriet men en verkligt pittoresk uppfattning. Leopold Robert hade gifvit det italienska folklifsmåleriet en stor stil, en liflig kolorit, men denna kolorit var likväl fortfarande underordnad grupperingens harmoni och teckningens renhet och adel. Att måla en tafla endast och allenast för att få fram motivets färgverkan kom ej i fråga. Och lika litet tänkte man på att gifva uttryck åt sina modellers individuella karaktär. Det var en helt allmän karaktäristik af typen, man gaf, då man målade sina romantiserade fiskargossar, idylliskt herdelif, munkar, pilgrimer, banditer, blomsterbindande flickor. Voro försöken att gifva konstnärligt uttryck i en stor stil åt det italienska folkets lif karakteriserande för Leopold Robert och hans efterföljare, så var känslooch tankemåleriet den tyska skolans område. I Rom intogo Nazarenerna en bemärkt plats. Isidorobröderna — de första, som förstått att uppskatta innebörden i de tyske medeltidsmålarnes konst — arbetade på att skapa en kyrklig konst, som verkligen var from, och detta2 82 ROMERSKA DAGAR PÅ 1 S 4 O-TALET. mål ville de nå genom att tillegna sig quattrocentisternas innerlighet i känslan och deras naiva enkelhet i uttrycket. Men det tycks ha fattats dem smidighet att tränga in i ' en förgången tids själslif, eller kraft att med stöd af hvad de primitive hade att lära bygga sig själfva en ny tankevärld. Den personliga uppfattningen var det, de i främsta rummet saknade.
Rikets förhandlingar med främmande makter som de administrativa åtgärder, hvilka vidtagits i den inre ekonomien; och enär ifrågavarande handlingars och skrifters offent - Expeditions-Clskotlels Förslag till underd. Skrifvelse N:o i97. 207 liggörande onekligen är af slörsfa vigt ej mindre för den historiska forskningen, än äfven för Rikets förvaltning i alla dess särskilda grenar, hafva Rikets Ständer äfven för nästa statsreglerings-period till ulgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar anvisat en summa af 9,000 R:dr, ali med en tredjedel årligen utgå. 77:o. Sedan Rikets sednast församlade Ständer för tillbyggnad af JVetenskapsAkadirnieus hus beviljat ett anslag af 450,000 R:dr, deraf dock endast hälften eller 225.000 R:dr, skulle under innevarande statsreglerings-period, i mån af behof, tiil vederbörande utbetalas, har E. K. Maj:t, uppå derom af nämnde Akademi gjord underdånig hemställan, i nåder begärt, alt återstående andelen, eller 225,000 Ridr, såsom för del dermed alsedda ändamål behöflig, måtte anvisas, att under nästinstundande statsreglerings-period, på enahanda sätt sorn det öfriga af anslaget, till vederbörande utgå; och hafva Rikets Ständer lill denna nådiga framställning lemnat bifall. 78:o. Uppå derom af Witterhets-, Historieoch Antiqvilets-Akademien framställd underdånig anhållan, har E. K. Majit föreslagit, alt lill fortsatt inredning af Museum och Mynt-kabinettet måtte anvisas en summa af 2,000 R:dr.
Den del af vårt pack, som ännu känner denna nyhet, tycker väl att de landsflyktige förtjent ett ' hårdare straff, men den så djupt inrotade vördnaden för högt salig konungen förbjuder dem att ogilla dess sista befallning. De tycka väl, att han varit för nådig — men det var emellertid G. Hl som befalt och man måste lyda. Jag vet ej ännu hvad landshöfdingen säger. Han återkom i går från landet, der han endast roat sig. Jag väntade denna glada nouvelle i går och hade således till en dejeuner i går bjudit några skrikare, för att höra deras tankar. Som bon vivant, hvilken roll jag här i synnerhet spelar, lyckades det mig att se deras sorg dränkt i vin och deras öppenhjertighet för verlden var en naturlig följd af kalaset De förtrodde mig, att Gustaf alltid var för nådig och att han äfven på sotsängen följde nog långt sitt ömma hjertas böjelser, men att det var omöjligt for hertigen att rygga sina så heligt gifna löften etc. För att skingra dem och göra dem alldeles inkapabla för allt annat räsonnemang så hafva mina vänner under pretext af namnsdagar etc. nu på någon tid hållit dem i en beständig dvala och jag låtsar att följa ortens sed, hvilket gör att vi dagligen äro tillsammans på drickskalas. Ehuru detta generar mig öfver beskrifning, så drar jag deraf den dubbla nyttan att markera min intention och förstöra deras. För lugnet härstädes vågar jag nu alldeles ansvara; men jag tror dock mig böra härstädes qvardröja någon tid, till dess ryktet får sprida sig i provinsen och jag får se hvad sensation det der förorsakar. Bönderna hafva (oaktadt Nordins rapporter) alltid under denna tiden varit ovanligt trankila, och då de * Pechlin, gift med J: s moster.ockuperas af omsorgen om sin säds bergning, så lemna de ej någon tid åt politiska yrken. Nordin, betraktad blott som landshöfding, är verkligen nyttig.
Enär, enligt den i Utsöknings-Balken af Lagett lagde grund, alla frågor om påföljder för en Gäldenär, som åsidosätter eller icke mägtar att fullgöra betalningen af hvad honom till gäldande blifvit ådömdt, ofelbart böra anses innefatta executiva åtgärder, hvilka till Konungens Befallningshafvandes handläggning höra , hälst desamma endast utgöra verkställigheten af laga kraft vunnet beslut, hvarom det åligger Konungens Befallningshaf vaa - 656 Den 19 Juni. vande alt besörja, finner väl Utskottet det redan Vara af föreskrifterna i förenämnde Balk tydligt, att, då påstående hos Konungens Befallningshafvande väckes om bysättriing eller arbetsvång å Gäldenär, som saknar tillgång till betalande af Domfäst sk^uld, Konungens Befallningshafvande är skyldig att,pröfva, huruvida en sådan handräckning bör sökanden meddelas, samt att dessa således förekommande Mål icke innefatta så beskaffade tvistiga ämnen, som till Domarens handläggning kunna hänskjutas; men i anledning af hvad förenämnde Memorial innehaller, anser dock Utskottet sig äga skäl att, till undvikande af ett häremot stridande olika förfarande, tillstyrka, det må Konungens Befallningshafvandes åliggande vid dessa händelser blifva genom ett allmänt stadgande bestämt. Till Riksens Högloft. Ständers granskning varder detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 25 Maj 1815. På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde - På Högloft.Ridd. och På Högvörd. Prest-' Ståndets Ledamöters vägnar Jo/i. Oiof Wallin. Adelns Ledamöters vägnar H. F. Strömfelt. Ståndets Ledamöters vägnar E. G. Holm. Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna. Upp - Dsn i g Juni. 657 Uppläst hos Högloft. Ridd. och Ad. d. r g Juni-, — „— Hödvard. Prest-Ståndet d
Då så mycken vigt synes läggas på det föreslagna Ombudet, anser jag fullkomlig contrast ligga deruti att Utskottet föreslår, att Directionens Ledamöter böra förrätta hans tjenst då han är frånvarande, som genom inträffad sjukdom skulle ganska väl kunna räcka längre tid, men deremot föreslår att ingen Directeur får i hvad fall söm häldst vara frånvarande öfver 3 veckor, utan att hans suppleant skall inträda i dess ställe Jag deremot anser ingen Directeurs plats böra af Suppleanten fyllas, så framt ej Directionens antal ge - 114 Den 16 September f. m. rom en sådan Frånvaro understiger det föreskrifne antal af 3 personer. 6:0. Ass gnationsrätt på Banken anser jag icke kunna undvaras: det måste efter min tanka medföra en mängd olägenheter som blifva ganska store. Den större Cassan om ej Assignationer tillåtas, bör ej heller kunna för varas utan olägenhet med flere än 3 lås; Ordföranden, en annan Directeur växelvis och Om» budet, böra hafva hvar sin nyckel. Att insända hvad som möjeligen för en å två utiåningsdagar kan öfverstiga 1 $0,000 i Götheborg och 75,000 i Malmö, anser jag högst inconseqvent, då det icke är troligt att Länesökande lemna en si stor summa länge obegagnad, och man genast derpå skulle åt^r reqvirera för att cornplettera denna summa, 6om minst bör hållas Lånesökande tillhanda. 7:0. Det vore oiä tviststt förneka Directiocens Ledamöter att få Lånerättighet som andre medborgare för det de åtagit sig besväret med dess DiscontContoir, och högst orättvist, att för detta åtagande tvinga dem att nu till fullo inbetala förut inneha i vande Lån och derigenom fråntaga dem omsältnmgsrätten, som är förunnad alla andra 8:0. Hypothfkshandlingarne böra förvaras lika med stora Cascan under Ordförandens, en annan Dinctiu's och Ombudets vård, hvilka böra hafva hvar sin nyckel till de 3 lås som böra förvara haridlingarne, Den 16 September f. m. 10 5 9:0.
Om dermed skulle menas, att tryckfrihetens missbruk icke kunna blifva ostraffude annorlunda, än genom juryns bibehållande, så medgifver jag, att han har rätt, synnerligast så organiserad, som juryn nu är, att jurymannen kan uteblifva och man således icke en gång kan beräkna tiden, då juryns utslag kan förväntas, Men jag skulle tro, att det icke är de, som drifva puhlicisthandtverket, hvilka skola döma tini företrädet af lagstiftningen till förekommande af tryckfrihetens missbruk, utan jag förmodar, att competenta domaren i denna sak endast är den allmänhet, sorn dömer öfver publicisternas produeter och huruvida de äro utmärkta för sanning eller för stympade och vrängda framställningar lill allmänhetens förvillande. Om allmänheten t, ex, finnér, Den ij October e. m. alt tidningarna, sorn referera riksdagsförhandlingarna, upptaga dem stympade från ena sidan och fullständiga från den andra, får man ej särdeles mycken aktning för en press, som på sådant salt söker gifva allmänheten del af hvad som inom Representationen förekommer; och man torde således i afseende på behandlingen af tryckfrihetsmål få öfverlemna åt den lugna pröfningen af Svenska folket att afgöra, hvad som kan vara bäst för att få höra sanningen. 86 § Reg.F. innehåller, efter min öfvertygelse, den ypperligaste af alla tryckfrihetslagar, sorn i något land finnes. Denna korta § lyder sålunda: ”Med tryckfrihet förslås hvarje Svensk mans rättighet alt, utan några af den offentliga rnagten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll stri^ der emot Ivdlig lag, gifven alt bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. Alla handlingar och protocoll i hvad mål som helst, de prot. undantagna, som uti Statsrådet och hos Konungen i ministeriella ärender och commandomål föras, må ovilkorligen genom trycket kunna utgifvas. Ej må tryckas Bancooch Riksg.verkens prot. och handlingar, rör: de ärender, hvilka böra hemliga hållas.”
Reglemente flabgabe roilkor oet) förbehåll, upplena härtill erforberliga mebel, emot betta SfBerkö obligationer, ftällDa till inlöfen antingen efter roij} för* fallotib eller efter föregången uppfägning. §• 7. ‘SBib regleranbet af ©tatöroerketé inkomffer för näftkommanbe o rf; följanbe år, intill bej? m; Statsreglering roibtager, bäfwe <2Bi, få roiba icfe af Djj be* jlutabe fördnbringar t bejja inkomfterö utgåenbe eller anbra omftänbigbeter bert* från föranlebt unbantag, i allmänhet beräknat be Drbtnarie ©tatéinfomflerne till be belopp, forn unber åren 1844—1848 beraf i mebeltal till ©tatöroerket influtit; ocb b^froe <2Bi bärroib upptagit bett unber färffilba titlar uppförba, belö inbelta eller in natura anorbnabe, belö ©tatäroerket be!)ållna fpannmål, till farn* ma roärbe af ©ep Dvtbr £3:ko tunnan, forn roib förra ©tatSregleuingen beräk* nabeö, hvilken beräkning af fpanttmålSroärbet dfroen roib fiatöutgifternaö regie* ranbe blifroit iakttagen i affeenbe på ben unber be färffilba $ufrout>*$itlarne upptagna inbelta eller oinbelta fpannmål. §. 8. 3 t;itfvx>uDfaflig öfroerenéflämmelfe meb bwab Äottgl. Stftaf.t uti nåbig pro* pofition
D EN LITTERÄRA JULFLODEN stiger nu för hvarje dag högre och högre, öfversvämmande boklådsdiskarna och tidningsanmälarnes arbetsbord. Det är icke möjligt att i dessa bråda jultidsdagar hinna ägna alla nyheter mer än en första ytligare granskning, och dessa rader afse endast att för vår läsekrets i korthet påpeka några af de bokalster, som ligga oss närmast på vårt skrifbord. På Hugo Gebers förlag föreligger ett arbete, hvars blotta författarnamn är tillfylles att föra det in i alla goda svenska familjekretsar: » B r ä n n i n g a r », en samling verklighetsbilder, berättade af A m a n d a K e r f s t e d t. Fru Kerfstedt är, ej minst af Iduns publik, känd och erkänd som en af våra allra talangfullaste författarinnor, och en ädelt allvarlig ande uppbär alltid hennes diktning. Hvarje ny bok af hennes hand är därför en kärkommen skatt för svenska hem. På Albert Bonniers förlag lyser främst ett annat af våra kvinnliga stjärnenamn: S e l m a L a g e r l ö f. Hennes » D r o t t n i n g a r i K u n g a h ä l l a jämte andra berättelser » gifva i rikt mått den starka, färgmättade stämning, som denna ovanliga diktarinna förmår breda såväl öfver nutidsdrama som legend. Och oftast och helst rör hon sig, son! bekant, på legendens sagoskimrande banor — så äfven här! Två tredjedelar af hennes nya bok ägnas däråt. Men äfven — 7 — moderna bilder, elsade med en mästares säkra hand, gripande Stockholms-skissen » Klingkan » i nu föreligupprullas inom dess blad, bland andra den först i gande samling bevisar, att författaren har flere stränIdun publicerade novellen » Romarblod », sjudande af gar på sin båge. sydländsk glöd och lidelse. Prinsessan M a r y K ä r a d j a rycker ock allt Ett kvinnligt diktarnamn af rang från broderlanlängre upp i våra bemärkta skriftställares led.