Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skrattade, och det kom med ens något vänligt och godhjertadt i hans ögon. »Å-h», utbrast den röda med missräkning; hon hade väntat sig något mera genialiskt. Det förargade henne för de andras skull, att han icke presterat något mera blixtrande. »Jag skall säga er – herr spefågel – att jag ändå skickade en krans till hennes kista, och det gjorde kanske inte ni», sade hon i det hon böjde sig fram och lade hufvudet än åt ena än åt andra sidan, med minen af en fjorton års näsperla. »Nej, det hade jag inte råd till», svarade han torrt. »Kom ni i tidningen?» »Nej, nu är det för galet!» »Hvad kostade er krans?» Hon såg på honom ett ögonblick, villrådig om hon skulle svara. Så kom det slutligen: »nio kronor.» »Er ekonomi måste ha förbättrats betydligt.» »Men jag menar att ni är alldeles ...» »Alla hennes böcker kostade bara 8:25», sade han lakoniskt; men meningen låg tydlig i orden och tonfallet. »Åh, jag vill sannerligen inte tala med er», utbrast hon med förargelse och vände sig bort. »Ni kände henne ju?» frågade hon sångerskan, som under samtalet flyttat sin stol närmare. »Ja, jag kände henne.» »Ack, berätta mig något, – om henne sjelf personligen.» »Der fins nästan ingenting att berätta. Jag lärde inte känna henne förr än på senare tiden. Det var meningen att vi skulle göra ressällskap till södern förra hösten. Det hade länge varit hennes högsta önskan att få tillbringa vintern i ett mildare klimat, läkarne hade förordat det, och hon hade ändtligen lyckats att skrifva ihop medel.» »Det var väl inte så litet?» frågade fru Ädelberg. Sångerskan skrattade till. »Jag får följa herr Rehmers exempel och räknar sade hon, »200 för första arbetet, 650 för det andra och 400 för det sista. I allt således tolfhundrafemtio kronor. På fyra år.» »Men hvarför blef inte resan af?» sade den röda. »Mannen förlorade pengar på en oförsigtig borgen; affärerna voro skrala förut, och han måste göra cession. Hennes pengar ströko med i konkursen.» Komediförfattaren smålog.
Under det detta förhållande inträffar hos allmogen i allmänhet, har deremot en och annan Possessionat gjort lyckade försök till afvelns förbättring genom anskaffande af bättre racer af så väl Boskapskreatur sorn Får. Äfven synes omsorgen om ängsodlingen varå i något tilltagande. Alla upplystare Ståndspersoner och Bönder inse numera angelägenheten deraf och huruledes den utgör ett oeftergifligt vilkor för jordbrukets förbättrade skick, hvarföre ock, särdeles i vestra delen af Länet, mycken omtanka visat sig att tillvägabringa artificiella ängar, äfvensom på ett och annat ställe grönfodring öfver sommarn försökes. I allmänhet är emedlertid Boskapsskötseln i Blekinge för närvarande i det skick, att dess afkastning endast är beräknad pä husbehof. Blott några få närmast kring städerna belägna gårdar och hemman afyttra der mjölk och färskt smör, deraf en icke betydlig inkomst hämtas; äfvensom flera hemmansägare vid marknaderna inom Provinsen afsätta sina dragoxar till slagtkreatur, i den mån de hunnit uppföda andra. Men städernes hufvudsakliga behof både af slagtkreatur, smör oell ost hitföres från Småland, hvarest i följd aflokala förhållanden, Ladugårdsskötsel är jordbrukets väsentligaste del. Hvad som måhända skulle betydligt medverka att uppmuntra till bättre vård, örn Boskaps-afveln både i Blekinge och kringliggande delar af Småland, vöre anläggandet’ uti våra städer af Slagterier i större stala, hvarest Slagtoxar till bestämda priser, ständigt vunne afsättning och der köttet insaltades och sedan exporterades på Stockholm eller andra orter der afsättning kunde vinnas; Men härtill saknas både förlager och industri hos Städernes Innevånare, hvilka vanligen visa farhåga för hvarje ny bana för deras verksamhet, och häldre qvarhålla sig vid de kända, om än mindre lönande utvägarne till bergning. Dell nitiska omsorg Eders Kongl. Majit och Rikets Commerce-Collegium under senare åren ådagalagt för att befrämja den inhemska Ullproduktionen, har äfven sträckt sin inflytelse till ^Blekinge.
Af P Ave. |edan man på alla andra områden sträfi var att tillämpa satsen: » Arbetaren är sin lön värd », finnes här ett, hvarest man af unga medellösa människor kräfver en massa af de mest olikartade sysslor och arbeten i utbyte mot blotta födan och bostad, när man icke rågar måttet af själfviskhet genom att till på köpet fordra kontant betalning, för det en sådan person får nöjet att slita ut sig på en dylik plats. Detta slags — jag vill tro omedvetna — ocker på nästans arbetskraft bedrifves företrä- desvis af burgna familjer mot fattiga flickor, som måste ut för att » förtjäna brödet », och att detta ocker är mycket vanligt, därom vittna en mängd annonser i tidningarna, icke minst i » Idun ». Man tyckes helt enkelt tro, att man är i sin goda rätt, ja, förtjänar loford, för det man » bereder ett hem åt någon värnlös stackare ». Men I, goda husmödrar, som så — lät mig säga — naivt begären, att en medmänniska hela dagen, och aftonen med, skall uträtta alla i huset förekommande sysslor, stundom äfven läsa med ett par af edra barn, hålla er sällskap, alltid vara vid godt lynne, aldrig med en min förråda trötthet eller bekymmer för nödtorftiga kläder, hvad skullen I själfva känna och säga, om man beginge en dylik oförsynthet mot en af edra egna döttrar? I svaren troligen: » V i kunna få så många flickor vi vilja ha på dessa vilkor, och det icke blott medellösa, utan tvärtom flickor från välbergade familjer, som med uppräckta händer gripa dessa utvägar att komma bort från hemmen och fä se något mera af världen. » Ja, det är just detta, ärade fruar, som är de fattiga flickornas och eder egen olycka. Just bristen på solidaritet, brist på känsla af, att ett folk utgör ett sammanhängande helt, en kropp, där icke en lem kan lida skada utan att alla de andra lemmarne få erfara verkningarna däraf; denna brist i vår bildning på en gång förhärdar och förslöar. Ty nog skall man, genom en dålig vanas makt, vara tämligen förhärdad, när man, så som så ofta sker, till ett tiodubbelt värde taxerar kost och bostad.
Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade den af honom nyss gjorde Voteringsproposition; hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 43, 44, 4$ och 46 § i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades vorerin-. gen klockan 2 eftermiddagen; Qch befunnes vid Den ig October /. m'. 391 voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som föijer: Nej _ 56. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, det ijsta Punkten af Statsoch BancoUtskottens Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Höglofl, Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 eftermiddagen. In fidem Profocolli O, J. Lagerheim. Ben i5 Oclober t. wj Onsdagen den 15 October. Plenum klockan half till 6 eftermiddagen.
Lyckligtvis behöfde jag inte oroa mig för gästernas trefnad, de sköter sig så innerligt bra själfva. Jag försvann När jag ungefär en half timme därefter tittade in i förmaket, fick jag till min obegripliga förvåning se hela sällskapet sitta uppspetadt kring väggarna, tysta och högtidliga, som om de varit med på sin egen begrafning. »Kors i all världen, hvad är det åt er?» sa jag, ty där lånbiblioteket och fru Enberg finns, brukar då målron hållas vid makt, minsann. »Åh», sa fru Laxén, stans rikaste fru, som ser ut som ett dunbolster och talar som hon sof, »inte har vi mycket vett att skryta med, men så mycket vett har vi väl ändå, att vi vet hålla mun men’s vi väntar.» »Väntar på hvad?» sa jag, medan hjärtat sjönk ända ned i tårna på mig. »På det litterära förstås.» »På det litterära —» sa jag matt. »Ja, herr Petterkvist bjöd särskildt på det», sa Axan och såg ut, som om hon beredt sig på att få höra hustaflan allra minst. »Det var naturligtvis ett skämt», sa jag och log spasmodigt. — »Hur skulle jag på något vis kunna vara litterär!» »Men skulle inte herr skrifvaren — —» Därmed sprang jag fram till den nya postskrifvaren, som stod lutad mot kakelugnen, med handen instucken inom fracken, ena foten framsträckt och en bäcksvart lock drapperad i pannan, med en aning om att här fanns räddning. »Jag är säker, att skrifvaren kan alla våra förnämsta skalder utantill — det syns!» sa jag ifrigt. »Var så innerligen oblischangt och deklamera något.» Hvad gjorde nu den älskade karlen? Jo, han knyckte sig loss från kakelugnen, som om han hittills känt sig fasthållen af ett häftplåster, som nu tinat upp, tog ett steg framåt och sa med den allra vackraste poetröst: »Mitt herrskap! Värdinnan har nyss gifvit mig i uppdrag att deklamera ett af mina egna poem.» »O! Är ni poet?» sa Fanny Flax och knäppte ihop händerna, som om hon tänkt ge sig af till himmeln med ens. Jag trodde knappt mina öron!
P. 110. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande rörande öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiskaoch PolitieFörfattningar, m. m. P. iio. — om BevillningsUtskottets sednare Betänkande rörande grunderne för den blifvande Bevillningen. P. iii. — om BevillningsUtskottets Utlåtande rörande grunderne för värdering å Jord på Landet, Hus i Städerne och Jernbruken, samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets sednare Utlåtande rörande sättet att reglera marknadstiderne. P. 109.— om Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkanden: 1) rörande tiondeoch räntegifvares samt ägares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; 2) byggnadsskyldigheten vid Kyrkolierde-boslällen. P. 112. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande i anledning af förslag, dels i afseende på grunden för Hemmans skyldighet att deltaga i Kyrkooch Prestegårds-byggnad, samt dels alt sådane Kronobeten eller andre dylike Kronans odisponerade Lägenheter, som uti ExtraRoteringen ingått, borde få vidkännas berörde skyldighet och utgörandet af Kyrkotionde; samt Lag-Utskottets sednare Betänkande angående yrkad ändring i 21 Cap. 3 och 4 §§. RättegångsBalken. P. 112. — om LagUtskottets
Jag hemtar icke stödet för detta mitt omdöme från något slags anspråk att vara invigd i diplomatiens hemligheter, eller från någon ledtråd inom den labyrint af noter, som under neutralitels-perioden troligen varit vexlade mellan Kabinetten i Stockholm, St. Petersburg, Gerlin, Paris och London; jag drar denna slutföljd från allmänt bekanta fakta och den ställning, frågan intagit, icke blott på krigslhealern, utan fast mer inom opinionernas område i hela det bildade Europa. Det är, efter mitt förmenande, framförallt annat denna opinionens makt, som gör del omöjligt för West makterna, alt draga sig tillbaka innan ett afgörande steg är vunnet för stäckandet af Gysslands välde. Del är äfven denna makt, som i längden skall göra det omöjligt för Österrike, Preussen och sjelfva den betänksamme förbundsdagen i Frankfurt att bibehålla en helt och hållet passiv ställning i den stora kampen. Det är slutligen denna makt, som äfven måste tvinga Sverige att laga sitt parti, och detta blir i samma mån oundvikligt, som Sveriges bistånd kan blifva af stor vigt för framgången af det Europeiska härtåget. Utur denna synpunkt måste, efter min tanka, hvarje försök å Sveriges sida, att med vapenmakt värna sin neutralitet, blifva både fåfängt och oklokt. Ar detta en sanning, så följer ock deraf, att Sveriges representation icke har rätt alt offra folkets medel åt en sådan politik. Min tanke är derföre, att, innan några medel beviljas, representationen mäste hysa den bestämda öfvertygelsen eller dervid fästa det oafvisliga vilkor, att de penningar, som anvisas, icke komma att upslukas för ett sådant ändamål. Ett meddelande till R. St. i denna syftning frän Styrelsens sida, linner jag fördenskull böra vara ett conditio sine qua non för beviljandet af någon förhöjning i det kreditiv, hvilket kan lyftas, utan att R. Stms sammankallande deraf blifver en följd. Förgäfves letar jag dock efter ens en antydning af denna mening uti det Stats-Råds prot. för den 19 sisth Sept., hvarpå den Kongl. Proposm i delta ämne sig grundar. Utrikes
Seanépott Stor l/ooo. 394,904.21. 3. 5,719,413. 6.10. ©ito på 8ånen mot 3 pro€ent$ fatita till @td* berne Slorrfäptng, Q3orå$ o<^ ‘pftaD farat tia Upfala »ernt * * 48,928.39. 6. grän ©enerat »Sljjiftan* ce (kontoret återbetala utaf ^örlagö-.^onben * 25/000. 3nfluten (Srfdttning af gStflfott på Slnflagen utaf iocroillningen, utöfver belop* pet af bplife §&rj?ott, roib 1827 åré flut * 140,798. 9. 1. Afbetalning på Sårogot» bringatne uti afliDne @tabö* Sftdflaren Sodemans £on* couré * * * 144. 3. 1.
Och då det visat sig, att damvärlden af blygsamhetsskäl tvekade att posera för honom, hade han från Ungern eftersändt sin syster för att genom en kvinnas närvaro på ateliern ingifva förtroende. I pensionatet var målaren icke synnerligen populär, och han kunde värkligen icke kallas artig, den gode ungraren. Utan att ens hafva presenterat sig, infann han sig brådskande och med en vårdslös bugning vid måltiderna och i parlorn behandlade han, fördjupad i en bok eller i sin skissportfölj, sällskapet som idel luft. Nå nå, här hemma kastade ingen ut tre tusen dollars för en tafla. Men herr konstnären finge ursäkta, att man å sin sida alls icke fann honom vuxen rollen af grand seigneur. Han stödde armbågarna på bordet och åt med knifbladet i munnen, och det hade händt honom att lägga potatisskal på duken. Hans rörelser voro hastiga och kantiga, hans röst kort och befallande, och tilltalade han kvinnor, log han hvasst eller yttrade sig på ett hårdt sätt, som gälde det österländska slafvinnor och icke västerns fria döttrar. Nej, morgontidningarna måtte innehålla aldrig så många notiser om »den europeiske mästaren, som i går hedrat fästen hos» etc. etc. — hemma hade man sett honom på för nära håll. Mannen var en ouppfostrad, rå »brute». För några veckor sedan anlände systern ... himmel! Hm ... syster ... var det värkligen i detta förhållande han stod till henne?! Man vore ju icke kvinna för ingenting — man ägde väl förstånd att bilda sig begrepp. Denna stora, starkt bygda flicka med de vilda ögonen, de klumpiga, tafatta åtbörderna och det otamda sättet vore utan tvifvel herr målarens landsmaninna. Men när hade man sett en syster uppföra sig, som hon gjorde? Hon följde honom likt en smeksam hund. När han en dag gått före henne till tåget, och hon icke upphann honom i tid utan nödgades stanna ensam kvar på landet, då grät hon som en tröstlös människa. Var det blyghet öfver att befinna sig bland främlingar? Bah, hon var allt utom blyg. Hon besvarade frågor djärft, nästan spotskt på sin brutna engelska.
Unga kor af sådan croisering hafva gifvit 535 kannor mjölk årligen. Bland orsaker till ladugårdens vanryckt hos allmogen har uppgifvits brist på tjenliga beten och saknad af goda afvelstjurar. Det första af dessa hinder torde vara i verkligheten föga grundadt, om roan med mindre tjenliga menar något annat, än otillräckliga för ett större antal kreatur, än gårdens storlek medgifver, och, beträffande det sednare, har nyligen förslag blifvit väckt om utplacerande i socknarne af lämplige racetjurar, på sätt som äger rum med hingstar. Inom länet finnes nu tillgång på fullblodstjurar af såväl den gamla Holländska, som Durhams-, Ayreshireoch Voigtlandsracerne. Ladugårdsafkastningen är emellertid icke allenast fullt tillräcklig för Länets behof, utan erbjuder äfven tillfälle till afsättning på andra orter af smör och kött till icke obetydligt belopp, på sätt som för sistförflutne året kan inhemtas af här nedan intagne uppgift på varor, hvilka passerat Hjelmare kanal. Till hästafvelns förbättrande har Länets hästafvelsförening år 1852 från Nor mandie införskrifvit tre stycken beskällare af den till lastdragare och tyngre arbeten i Frankrike såsom särdeles användbar kända Percherons-racen; äfvensom åtskilliga enskilda personer samtidigt till Länet infört några djur af samma race, deribland jemväl ston. Föl, såväl af helblod, som halfblod, efter croisering med ston af annan race, hafva under tiden fallit och äro spridda på flera ställen af landslagen. Häst af denna race berömmes såsom särdeles stark och härdig. Exempelvis må anföras, att af de vid Riseberga fallna föl af Percherons-race en hingst af endast lVi års ålder i höjd och bredd upphunnit fadren och redan vid denna ålder kunnat köras.
Det är denna term, som motionären och Utsk. ansett kunna verka missledande, enär ”månget vittne” deraf ”skulle hemta anledn. att dölja upplysande förhållanden, då ej uppenbarandet deraf genom frågor uttryckligen påkallas”; men det är ju tydligt alt, så snart man svär ”att ej något dölja och förtiga, som till sakens och sanningens upplysning lända kan”, sä innefattar ju detta ett upphäfvande af allt hvad som i det föreg:de uttrycket kunde tänkas såsom inskränkande. Hvaremot jag anser det alldeles nödvändigt, alt vittnet skall förbinda sig besvara ”allt hvad frågadt varder”, just på det att ej något vittne må inbilla sig kunna af tredska underlåta att besvara de frågor dem domaren aflåter. Har vittnet svurit pä att ge svar, så torde samvetet förbjuda en otillbörlig förtegenhet under vittnesmålets utläggande. På grund af hvad i ämnet anmärkt blifvit, anhåller jag vördsamt om återremiss af betänk.; hvarvid jag äfven torde få nämna, hvad jag i dylikt afseende har mig bekant, nemi. att detta utlåt, blifvit af Hederv. BondeSt. återremileradt. Derjemte anhålles, alt af Hr Ridd.secrelm upplysning måtte meddelas, huruvida prot.utdr. ankommit, med underrättelse om ärendets behandling uti de öfriga Stånden. I anledn. häraf upplyste lindert. II i enligt ankomne prot.utdr. PresteSt. afslagit och de öfrige BiksSlm återremitterat LagUtsk:s förevar, betänk. Den 27 Maj. 143 Ilr Cederstråhle, Joh. Casimir: Genom det förslag, som Frih.
vilja yttra sig eller framkomma med förslag i detta ämne, stå Iduns spalter som alltid Från den åsyftade expositionens president, den spirituelle italienske skalden och skriftställaren grefve Angelo de Gubernatis, har Iduns Redaktion mottagit inbjudning och program till för dem beredvilligt öppna. För öfrigt lemnas å byrån alla möjliga upplysningar beträffande saken i fråga. Beatrice-exposilionen, nationell ezposition af kvinlig konst och industri i Firenze, med begäran om Sveriges kvinnor. deras framläggande för Teater och. musik. Kungl. operan har i denna vecka återupptagit Rossinis opera » Barberaren i Sevilla », hvilken ej varit gifven härstädes sedan maj 1884. Reprisen vinner ytterligare i intresse därigenom, att fröken Petrini, hvilken med sin första debut, som Lakmé, vunnit så mycket bifall, här fått sin andra debutroll s o m Rosina. Enär tidningen redan lagts i press, innan första föreställningen gifvits kunna vi ej förr än i nästa nummer meddela något o m denna debut. Gina Oselio, denna med rätta så högt uppburna operasångerska, har återkommit till hufvudstaden och börjat ett nytt gästspel å k. operan. I morgon afton uppträder hon som Vale ' ntine i Meyerbeers » Hugenotterna ». » Den verkställande komiténs afsikt », heter det, » är att göra Beatrice-expositionen lifligare och tilloppet af italienare och främlingar i Firenze under densamma så mycket större genom en serie fester, motsvarande det högtidliga tillfället. Namnet Beatrice signifierar den italienska kvinnans vaknande till lif och verksamhet; genom att uppmuntra och beskydda arbetet skola vi öka dess anseende, och ingen stad egnar sig säkerligen bättre än Firenze att bidraga till höjandet af det kön, som haft hedern att räkna Beatrice bland sina representanter. K. Dramatiska teatern gifver i morgon lördag Expositionen kommer att vara från 1 maj till 30 en premiere, som väl torde få räknas till de injuni i Kgl. Politeamas rymliga och förträffliga lokal. tressantaste under spelåret, nämligen Strindbergs Under de 9 första dagarne af maj, årsdagarne af Beatriees första förälskelse, och den 9 juni, sexhungenialiska skådespel » Mäster Olof ».
Non per faunum thz skall wara sant, Ther på haff thenna guldskat i pant. Men tu skalt ey åt skoda För än tu migh besked bodhar. Glorela. Nu rät iagh gåår åstadh At beställa som tu migh badh. _______ Actus II. Scena I. AGORAS ancilla. MAGILA. Agoras. O Gudh huadh är thz tockote quinnor Som sigh willia medh man förbinna Och komma sigh vthi sådan wånda, Som minne fru är kommit tillhånda. Ty hon är kommin i så swåra nödh 22 At iagh troor thz bliffwer wäll hennes död. Men om iagh nu skulle giffta migh, Hwilket och kan wara mögheligh, Aldrigh skulle min man wara migh så kiär Att han så skulle komma migh så när Jagh skulle aff honom haffwandhe warda Och uthstå thenna perssen hårda. Ty vndrar iagh och fast meer på them Som klagha the få ingen barnen, Är doch medh sådant ey annat än qwijda Och ondt som man skall för them lijdha. Magila. Huadh är thz tu Agoras talar? Migh tycker thz är alt slet galet. Tw wilt icke giffta tigh wijst, Å såtte een man på thenna quist Tw skulle ther effter ey länge bijda För än han lågho wedh tin sidha. Menar tu iagh weet icke quinnors natur? Eller ästu så heligh och pwr? Hwart skaltu nu gå, sägh migh thz. Agoras. Sij iag när hade glömpt ärendet, I skullen strax komma till min frw Medh hård barnss börd hon qwälies nu. Magila. Ja tu äst skön thz ärendet at gåå Ther noghon macht ligger vppå. Tw sätter vp itt sådant taal Och glömer hwadh tu beställa skall. Lööp heem förr åt titt förbannadhe slock.
M. erinra om uppfyllande af de ingångna villkoren, utan att äfven, till beskyddande af ej mindre Svenska statsverkets framtida ansvarighet, än ock Rikets nuvar. credit, genom en artikel i någon utländsk tidning, t. ex. Hamburger Correspondenten, Riksg.cont. borde tillkännagifva, alt i händelse några obligationer skulle emot förmodan ännu vara utelöpande, så har Svenska statsverket redan längesedan och alltsedan år i8i5 ställt medel till K. M:s disposition för att afbörda denna skuld. Då har statsverket genom sin rätta organ, Riksg.cont., vidtagit de åtgärder, som i ena eller andra afseendet böra äga rum, utan att man inledt R. St. lill någon ny efter min tanke alldeles obehörig skrifvelse till K M. i detta ämne. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville tillåta att dessa mina anmärkntr må få afgå till StatsUtsk., dit betänk, torde återremitteras. Gr. von Platen, Baltzar: Jag får bölja med att tillkännagifva, del jag ej varit närvar, vid fattandet af StatsUtskts ifrågavar. beslut, emedan jag då var borta på permission, och skulle således ej ansett mig äga skyldighet att besvara anmärkntna, om någon af de StatsUtsk:s ledamöter, som öfvervarit målet, här varit tillslädes. Men jag ber dock att nu få meddela några upplysningar, ulan alt derföre vilja motsätta mig den återremiss, som bär från 2:ne olika sidor blifvit önskad. Den siste värde talaren har anfört, att StatsUlsk. icke upplyst, huruvida någon skrifvelse i ämnet frän K. ål. ankommit sedan år 1817.
N:o stg8j i anledning af väckt motion om uppförande å indragnings-stat af de med lagmans-embetena förenade löneinkomster, samt N:o 3o2j i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 216, angående väckt fråga om restitution af erlagda bränvinsbevillningsmedel. S. D. Vid nu förnyad föredragning blef Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtande N:o 67, i anledning af väckta frågor om åtskilliga förändringar med elementar-läroverken i riket, godkändt. S. D. Föredrogs Lag-utskottets memorial N:o 59, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 53, öfver väckta motioner om stif tande af en lag mot uppror och olofliga folksamlingar, och afslogs Utskottets lagförslag. Den 16 Augusti. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lag-utskottets memorial N:o 59, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 53 öfver väckta motioner om stiftande af en lag mot uppror oehs olofliga folksamlingar. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-utskotiets utlåtande N:o 27, dels i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af betänkandet N:o 13 och memorialet N:o 23, angående tullb^villningen, dels ock rörande några af Stånden derutinnan i öfrigt ännu oafgjorda frågor. Ståndet godkände till alla delar hvad Utskottet i utlåtandet N:o 27 yttrat och hemställt, samt gillade, med vidblifvande af sitt beslut, de i utlåtandet framställda voterings-propositioner. Prot.-utdrag den 16 Augusti 1848. 647 S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-utskottets memorial N:o 96, angående en gratifikation till bankens vaktbetjening.