Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en inser, att denna disposition ej kan sträcka sig längre än till verkställighet af Konungens beslut eller befallningar; men huruvida dervid varit något att påminna, och contrasignenten följakteligen bordt dragas till ansvar, kan Kammar-Rätten, såsom ett Kcngl Verk, naturligtvis icke an märka. Att Constitutions-Utskottets granskning af Stats-Rådets Protocoll skulle i anseende till den högre dispositionen af medel, gifva Riksens Ständer en tillräcklig ledning för sitt omdöme öfver förvaltningen, kan jag icke tro; emedan helt annat är, att här och der i Protocollen se ett mål upptaget rörande det ena eller andra Verkets medel än att se dem hvar för sig upptagna i räkning till debet och credit. Vore denna Friherre Lagerbjelkes invändning rigtig: så borde läsningen af Stats-Rådets protocoll, göra Stats-Revisorernes granskning af Statsmedels användande öfverflödig äfven i alla andra afseenden, hvilket man svårligen torde erkänna. Jag fortfar således i mitt yrkande, att det begärdta creditiyet för Convoij-Commissariatet, Den 6 Martti. endast under det af mig förut nämnde vilkor* bör beviljas. Friherre Lagerbjelke: Jag får endast anmärka, att Kammar-Rätten ej allenast granskat medlens disposition utan äfven authorisation till deras utbetalande. Convoij-Commissariatet låter ej gifva några medel utan i följd af en sådan, eller i följd af gifne föreskrifter. För öfrigt har jag ingenting emot ramissen och underkastar mig villigt hvad granskning af rakenskaperne som hälst. Herr Grefven och LandtMarskcilken föreslog, att så väl Flerr von Hartmansdorff? ofvannämnde motion, som de af Friherre La gerbjelke och Grefve Cronstedt i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till Stats-Utskottet remitteras; hvilket bifölls. Å nyo föredrogs Herr Lagerhjelms, Pehr, den 2S sistledne Februarii på bordet lagde motion, angående en förändrad organisation af Allmänna Magazins-Inrättningen. Herr von Becker, Carl Johan, uppläste följande:
Hos Rikets Ständer har anmälan blifvit gjord, dels derom, att allmänna säkerheten i Malmö skall hafva så aftagit, att det under några af de sednare åren ansetts nödigt att nattetid låta bevaka Rikets Ständers i nämnde stad befintliga låne-contoirs hus, inom hvars hvalf icke allenast gäldenärernes förskrifningar, utan ock ofta betydliga contanta summor förvaras, dels ock att, i stället (ör det af låne-contoiret i Götheborg hittills emot hyra begagnade, nära intill dervarande högvakt belägna hus, hade i November 1841 en fastighet blifvit inköpt, hvilken, ehuru för Öfrigt ändamålsenlig, till följd af dess belägenhet, icke lika väl tryggad emot inbrott; och hafva Rikets Ständer, med fästad uppmärksamhet å hvad sålunda förekommit samt enär af en enskild vaktkarl, som under hel natt icke ombytes, samma säkerhet ej är att förvänta, som af en soldatpost under rnilitairisk disciplin, och hvilken vissa timmar aflöses, ansett sig böra, till låne-contoirens betryggande mot tillgrepp af derstädes förvarade penningar, reverser och hypothek, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder förordna, att, till bevakning nattetid utanför hvartdera af Rikets Ständers låne-contoirs hus i Götheborg och Malmö, en militaire-post anstäiles, utan annan kostnad för låne-contoiren, än anskaffande af vaktkurar och, om så erfordras, vaktpelsar till posterne, på sätt förhållandet är med de 2:ne militaire-poster, hvilka utgöra bevakningen af Rikets Ständers Banks härvarande hus. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 October 1844. Expedit iöns-Vt skotteis Förslag till tind.
Af vederbörandes i målet afgifne yttranden samt de dertill hörande förslag och ritningar har Utskottet tagit noga kännedom och inhemtat, att Varfs-Amiralen äfvensom Befälhafvande Amiralen i Carlskrona ansett, att om, på sätt i uppgjorda kostnadsförslaget är beräknadt, arbetet vid vattenledningens anläggande skall verkställas af Flottans personal, och de modige instrumentalierne m. m. komme att dels från Flottans förråd tillsläp - <Stats-UtsAottets Utlåtande IV:o igj. pas, dels på dess verkstäder förfärdigas, så skulle VarfsarBetena hell osli hållet blifva eftersatta och Flottans materiel tillskyndas en allt för stor skada, för att med de vattenledningens förväntade förmoner kunna uppvägas; hvarförutan Befälhafvande Amiralen yttrat, att det upprättade kostnads-' förslaget vöre allt för lågt beräknadt, ej mindre i afseende på dagsverkskostnaderne, hvilka upptagits för handtlangare och båtsmän till g sk., 7 rst., för timmerman till 22 sk. 7 rst, samt för handtverkare till a5 sk. 7 rst-, än ock uti åtskilliga andra delar, hvilka höra till företagets verkställighet.
Jag skulle deremot tro, sedan fråga nu är vackt ora sådana constitutionella förhållanden, att det vore af största nytta, om K. M. tillsammans med committerade, af Ständerna utsedde, granskade alla de förslag, som kunna till den committéen inlemnas eller af den uppgöras för lnldandet af icke blott Landtständer, titan afven en annan Nationalrepresentation, litet kan icke döljas för Ständernas uppmärksamhet, att, ehuru frågan i dess närvar. skick icke rönt framgång inom Representationens 4 kamrar, sådant icke härledt sig derifrån, att man ogillat principen derför, utan derifrån, att sådana förslag icke blifvit Representationen förelagda, som kunnat vinna dess bifall. Nationen åtminstone fordrar af oss, att vi med mera uppmärksamhet befatta oss dermed; och jag skulle tro, att representanterna, åtminstone till eri de), afbördat sig den stora skuld, hvari de stå till sina committenter, om de taga ett steg, hvarigenom de bereda möjlighet för kommande Ständer att behandla frågan på ett tillfredsställande sätt. Jag skulle tro, att det vore af vigt, att alla opinioner ilandet öfver detta ämne finge uttala sig, för hvilket ändamål jag anser en af såväl Regering som Ständer utsedd committé böra nedsättas för att utarbeta förslag efter de olika åsigter, som finnas rådande, hvilket skulle blifva en vigtig ledning för kommande Ständer till befordrande af en representationsförändring. Jag hemställer derföre, om icke, då Hr Gr. v, Fersens motion kommer att behandlas, det vore lamp* ligt att utsträcka densamma så långt jag nu föreslagit. Frih. Boye, Ludv.: Lika med Gr. Horn anser jag denna motion angå en constitutionel fråga, och jag vågar derföre till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida en discussion om densamma kan äga rum, eller något beslut deruti nu fattas, då grundlagen tydligen föreskrifver, alt vid frågor om förändringar eller tillägg i grundlagen förslaget först skall öfverlemnas till Constit.Utsk:s bepröfvande. Vill man nu alldeles öfvergifva, eller vill man lyda detta grundlagsbud.
Maj:ts Nådiga Bref den 23 Mars 1813 eller den 26 April 1814, Kommitterade så mycket mera afvikit från förstnämnde för Roteringens verkställande Nådigst stadgade grund, sorn vid Persedlars utgörande till Soldaten och i synnerhet vid Torpbyggnader och biträde dertilj största svårighet för en Roleskyldig mäste uppstå för deltagande i dessa åligganden utan att förnärmas: Att, ehuru, enligt 2 §. af 18ix års Kongl. Instruktion, Underdåniga Skrifvelser. Kömmltteråde bort undersöka huruvid: sådan® skyldigheter aro Hemman ålagde, liv u-fqr da antingen borde helt och hållit eller ock till någon del befrias frän Rotering, detta Nådiga stadgande likväl icke. fått gälla till någon lindring i Roteringen för Ar bets-hemman i allmänhet , som efter Författningarne måste utgöra så kallade Hofverier till Kongsgårdar. Boställen m. fl, och hvilket förfarande i ttdeiis längd kan verka till dessa arbetshemmans ödesmål och Aboernes oförmåga till Roterings utgörande: A.tt något afdrag utaf beliållne inkomsten för ängar icke blifvit gjordt oaktadt egaren till desse lägenheter ofta måste för bergningen använda betydande kostnad: Och att, fast än de vid sjökuaten belägne Socknar fått Nådigt löfte om Båtsmäns hållande i stället för Soldater, Socknemannen derstädes likväl, till största svårighet för Rotekarlars leganda och med allmän hug hos Allmogens Söner och "Drängar för tjenstgöring till Sjöss, blifvit till Soldat-Roterings utgörande anordnade. Detta allt upplyser tillräckligen, att vid den ifrågavarande Roteringen uppkommit sådana olikheter, som icke instämma med en jemn fördelning af Roteringsbesväret, hvaruti alltså både rättvisa och billighet påkalla en jemkning beli rättelse. Hos Eder , Kongl. Maja få, i följd häraf, Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att Eder Kongl.
N:o 46, i anledning af väckt förslag om tillägg i Militie-boställs-ordningen. Bifölls; och N:o 47, i anledning af väckt motion, i fråga om moder-församlings rösträtt, vid tillsättande af komminister i annex-församling. Bifölls. S. D. Pöredrogos ånyo och biföllos Slats-Utskoltets Utlåtanden: N:o 28, i anledning af väckt motion om eftergift af Kronans rätt till danaarf efter enkan Ulrika Sophia Ekedal, född Nordenberg; N:o 29, i anledning af väckt motion, angående vidtagande af nödiga åtgärder emot sjöns utskärningar å den i Öresund belägna ön Hvens stränder samt lindring för egarne till de å nämnde ö varande hemman uti deras skatter och onera; N:o 31, i anledning af väckt motion, angående nedsättning af de åtskilliga hemman på Wisingsö åliggande utskylder; och N:o 32, angående utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad under sednaste Riksdag beviljade stats-bidrag. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskotlels Utlåtanden: N:o 54, i fråga om medels anvisande för år 1857 till National-musei byggnaden; N:o 35, i anledning af väckt fråga om skattläggning af f. d. kronoparkerne Rälla Tall, Sörby Tall och Lindby Tall på Öland; och N:o 36, angående väckt fråga om afskrifning af f. d. Kronofogden Chr. öhboms uppbörds-balans. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs det protokoll, sorn den 21 innevarande månad hållits vid det af Rikets Ständers dertill valde Elektorer förrättade val af den man, som skall efterträda Rikets Ständers Justitie-ombudsman i embetet, för den händelse han innan nästkommande Riksdag skulle med döden afgå; och beslöt Ståndet, att berörde protokoll skulle remitteras till ExpeditionsUIskottet) för uppsättande af förslag till förordnande för den valde Suppleanten, Herr Häradshöfdingen Assessoren Gerhard Lagerstråle. S. D.
Det vore i synnerhet bra derför, att det skulle vara ett vittnesbörd, å ena sidan om kung Karls goda vilja att komma oss till hjelp, å den andra om huru kung Kristian har låtit sig förledas att förkasta denna hjelp, med drömmen om den olycksaliga personalunionen för ögonen; man skulle då kunna inse, hvad den har kostat oss. Mycket kunde göras af en sådan bro Ur Dagens Krönika. 55skyr, och ur diplomatisk hänsyn bör väl ioke rfUmera några håder förefinnas för offentliggörelsen. Har da sett hara Hansen * i Paris genom en af honom signerad, i la Franee införd artikel mot personalunionen har öf verlemnat sig till oss med hull och hår? Mig har han hjelpt att få in en skarp korrespondens i Opinion National. Att han besöker vårt ambassadhotell betyder ej s&amp; mycket; Moltke sjdf står snarare på den nationela än den motsatta sidan; detta försäkrar åtminstone Bille sedan sin vistelse i Paris. OcksA har bas fått mycket goda tankar om Hansen, som har förstått att skafa sig tillträde till de mest otroliga ställen, bland andra till de * franska utrikesministeriet, af hvilket han till och med har varit sänd till Bismarck, då denne var i Biarritz. Det var ett intressant sammanträffande, hvarom Hansen har aflagt redogörelse till dem, hvilka sändt honom. Bismarck tog emot honom med en blank stilett, liggande på sitt bord. Men de skildes ät mycket gemytligt. Samtalet rörde sig kring den plan, som verkligen al-handlats mellan Bismarck och Napoleon, nemligen att Preuseea skall ega frihet att annektera Holstein och Sydslesvig, mot dei att Nordslesvig, med åberopande af resultatet af en folkomröst ' ning, återfölle till Danmark. B. var personligen böjd för plan », men konung Wilhelm ville, sade han, sjelf ingenting hafva (hm! ); endast rättvisan skulle hafva sin gång, antingen så det hela tillföll© Oldenburgarne, Augustenburgarne eller Gltioksburgmne. Om det skulle lyokas honom besegra detta motstånd, visste han ännu icke.
Enär aktie-egarnc i ett större kanalföretag icke kunna påräkna att förr, än i en obestämd framtid erhålla någon inkomst af sina deri nedlagda penningar, synnerligast då, såsom i förevarande fall är förhållandet, flera år åtgå för sjelfva kanalbyggnadens utförande, kan den större allmänheten, äfven om ett dylikt företag i framtiden blir vinstgifvande, icke påräknas såsom deltagare deri till något betydligare belopp, utan måste deltagarne förnämligast sökas inom den ort, som har direkt fördel af arbetets tillvägabringande. Då emellertid nu ifrågavarande ort i och för sänkningen och kanaliseringen af ofvannämnda sjöar redan fått vidkännas en kostnad af mer än en half million R:dr, och då, äfven om Staten tillsläpper | af kostnaden för båtledens utsträckning till Linköping, derutöfver erfordras det betydliga beloppet af 432,000 R:dr, utgörande tillsammans omkring 960,000 R:dr, som orten redan bekostat eller är villig att bekosta för ett företag, hvars tillvägabringande fördrar en utgift af 1,838,000 R:dr; torde anspråken på do enskilda samhällsmedlem marnes biträde för detta företag, hvilket först efter flera års förlopp kan lemna någon inkomst, icke kunna med hopp om framgång vidare utsträckas. Utskottet, som vid öfvervägande af dessa förhållanden insett svårigheten att genom enskild aktieteckning kunna tillvägabringa mera än en tredjedel af den beräknade kostnadssumman, har i denna omständighet funnit giltigt skäl tillstyrka Rikets Ständer att af Statens medel anvisa de öfriga två tredjedelarne deraf. Men ehuru Utskottet funnit nödigt att, såvida företaget skall komma till utförande, Staten tillskjuter en så betydlig del af kostnadsbeloppet, bär Utskottet dock ansett billigt, att Staten åtminstone för så stor del deraf, som motsvarar bolagets tillskott, tillerkännes rätt att erhålla betalning af båtledens blifvande inkomster. Utskottet har derföre trott sig böra hemställa, att af det begärda statsbidraget, 875,000 R:dr, hälften anvisas såsom anslag och hälften såsom lån.
När dertill kommer, alt tvänne Stånd redan Jemnat bifall till ifrågävar. betänk., så skulle det åtminstone för mig blifva en alltför smärtsam känsla, om det skulle vara R. o. Ad., sorn skulle neka bifall till ett betänk., sorn på sin höjd innebär en möjlig statsutgift af några 100, måhända några i,ood r;dr. Ingen af de talare, som yttrat sig emot betänk., liar påstått, alt icke Kronan kan möjligtvis äga rätt till dessa hemman. Jag anser det vara, äfven öm meniglieternés anspråk icke vinna gehör, Statens pligt, då Undersökning begäres, att bevaka Kronans rätt, och det fortin drar mig, att det nu möler så mycket motstånd, då fråga är alt bifalla en billig begäran med högst ringa uppoffring, då vid den ringaste fråga för öfrigt man icke tvekar - Den 7 November e. m. lar att lemna medel för undersökningar, sorn fordras för nya skatters åläggande. Jag anhåller alltså om propos. till bifall å Ulsktns betänkande. Frih. Hamilton En värd talare har funnit skäl till afstyrkande af Utsk:ns betänk, deruti, att utgången af denna fråga kunde vara tveksam och icke medföra någon vinst för Kronan, men deremot en säker förlust för kyrkorna. Jag får upplysa, alt åtminstone, så vidt jag kunnat inhemta, ingen satt i finga att fråntaga Halländska kyrkorna deras af dessa hemman utgående räntor, hvilka stå redan i landaboken upptagna såsom kyrkorna tillhörande, ulan frågan är blott, huruvida dominium öfver dessa hemman tillhör kyrkorna eller Kronan. Det är denna fråga om dominium, som motionärerne önska att få utredd, de må nu göra det i sin fåvitsko, som man sagt, eller icke, det må blifva för deras räkning. De vilja veta, huruvida dominium, hvarmed städselrälteu är förenad, är Kronans eller icke, huruvida de skola öfvergå från egenskapen af arrendatorer lill möjligheten att få hemman under skatterätt, fastän räntorna alltid skulle utgå till kyrkorna.
I Skottland, der bankväsendet nått sin högsta utbildning, och der man tillerkänner detsamma att hafva medverkat till landets utveckling och välstånd, der vågar man ännu icke frånträda den fullkomliga friheten uti sedelutgifningsrätt, emedan man anser Skottland ännu ej ega tillräcklig kapitalstyrka för ett dylikt experiment. Månne vi ej skulle kunna åtnöjas med att jemföra oss med Skottland, i detta afseende snarare än att fåfängt eftersträfva en jemförelse med det rika England? Utskottet har sagt, att kassan ej kan kontrolleras och att det är olämpligt emot 36 Sammansatta Bankooch Log-Utskottets Betänkande N:o 1. inneliggande kassa utgifva egna sedlar, emedan det i sjelfva verket är att utgifva banksedel mot banksedel. Hvad är det som hindrar att kontrollera kassan? Derpå har aldrig gifvits annat svar, än att Kronans ombud icke ofta nog inventerar densamma. För min del känner jag ingenting, som hindrar Kronans ombud att oftare inventera kassan, och den garanti, som otvifvelaktig! ligger uti rättigheten att öfvervaka bankernas sätt att begagna sin sedelutgifningsrätt må väl anses tillfyllestgörande, då ingen uppsåtlig öfverträdelse under mer än 30 års tid egt rum. Återigen att utgifva en privatbankssedel och skrinlägga en Riksbankssedel, må väl, lindrigast sagdt, vara det mest oskadliga, som kan tänkas! Cirkulationen ökas icke deraf, ingen våldsamhet i spekulationen kan derigenom uppkomma vida mindre än att mot intecknade skuldebref utgifva banksedlar, hvilket dock Utskottet ansett sig böra bibehålla. Om det är svårt att kontrollera kassan, så torde det böra medgifvas att det är omöjligt att drifva bankrörelse utan kassa och följaktligen torde man kunna spara sådana argumenter, som ligger i förutsättningen att bankerna understundom skulle befinnas utan all verklig kassa. Genom att fråntaga bankerna rätt att inräkna riksmyntskassan bland fonderna för sedelutgifningsrätt, söker man i sjelfva verket inleda dem på den farliga banan att ligga med för knapp riksmyntskassa och att derigenom råka i förlägenhet.
Men, då jag nu anhåller att få fästa uppmärksamheten på rättvisan af eri närmare pröfning af 1800 års bevillningsgrunder för hemman och qvarnar, som efter min öfvertygelse äro allena lämpelige, samt att 496 Dea 21 Februarii. betydlig nedsättning må göras i bevillning för hemman, om hemmansägare skall rättvisa vederfaras, får jag tillika hemställa, om icke nu utan rubbning af föreskrifter för nu gällande bevillning, som till sine hufvudgrunder icke får detta år förändras, det likväl kunde med upphäfvande af det förhatliga stadgande sorn icke är förenligt med rättvisa, att hvarje Province skall utgöra en bestämd bevillningssumma, blifva innevarande års taxeringsoch pröfriings-Comitéer öppet lemnadt, att afseende på hemmanens nedfallne värden till nedsatt belopp, beräkna hemmansvärden, der rättvisan sådant påkallade. Denna förändring för detta år synes mig icke motsägas af bevillningsgrunderne, till undanrödjande, åtminstone för sista bevillningsåret, af den trängsel, hvari taxeringsmännen sig befinna emellan taxeringsedens innehåll i 5 art. 6 §. Beviilningsförordningen samt föreskriften af en för hvarje Province bestämd bevillningssumma, i följd hvaraf det sällsamma nu i flere år i Beredningsoch Taxeringscomitéerinträffadt,att det till Protocollet blifvit bestämdt förklarat, detegendomar voro för högt värderade och borde nedsättas, men att den för hvarje Province bestämde bevillningssumman , som borde utgå, hindrade den nedsättning som taxeringsmännen, jemlikt deras edeliga förbindelse, ansett hafva bordt äga rum. Jag anhåller ödmjukeligen att detta anfö* rande må till Bevillningsutskottet remitteras. Grefve Härd, Carl Custaf:
Vid detta förhållande, och då dessutom Kongl. Majits resolution uppå Ridderskapet och Adelns allmänna besvär af den 8 Juni 1739 i 20 mom. innehåller: ”angående förbud lill domstolarne i Skåne, att ej grunda sina domar på en der i landet befintlig sä kallad Paltebok; så emedan samma bok förnimmes vara en för uråldriga lider upprättad samling, angående åtskilliga gods och deras ägor, hvilka isynnerhet tillhört det andliga ståndet i Skåne, samt alt den vid visse tillfällen blifvit till efterföljd lagen, och derföre uti gamla dolcumenter åberopad; ty håller Kongl. Majit betänkligt denna bok ali annullera, och uti ägo tvister vitsord betaga, utan böra vederbörande domare noga pröfva, huruvida någon pålitlig efterrättelse uti hvart förekommande serskildt mål af meranämnde bok kan höfvas, samt det, som deruti an föres, med audre skäl befästas, och den således icke allena för fullt domskäl gälla måhvilket stadgande anvisar, hurusom det tillkommet 4 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-ilsk. Betänkande, N:o 26. lagskipningen att vid hvarje serskildt förekommande fall pröfva hvad vitsord Landsboken må tillerkännas, likasom det i allmänhet tillkommer lagskipningen att pröfva åberopade handlingars bevisande kraft; få Utskotten vördsamt tillstyrka, alt Prosten Qvidings ofvanberörde förslag icke må lill någon åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Augusti 1851. i\:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Augusti 1851, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner, angående dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsman för biträde vid åls hillig e extra förrättningar, dels ock förhöjning i de, såsom traktamente, åt dem i nu gällande Expeditions-taxa och Rese-reglemente bestämde belopp.
Till den sednare kategorien hörde: tillsyn öfver den uppfostran och den sedliga vård, förmyndare egnade de omyndiga, och tillsyn deröfver att omyndiges ärfda, umbärliga lösören offentligen försåldes och penningarne mot god säkerhet på ränta utsattes, att den fasta egendomen likaledes med omsorg förvaltades, och att vederbörlig redo och räkenskap för förvaltningen på bestämda tider inför Förmyndare-Kammaren aflades; hvarföre ock alla instrument öfver bouppteckningarna, jemte anteckning om hvarest egendomen funnes utsatt och om de derför ställda säkerheter, borde vara att i Förmyndare-Kammaren tillgå och der »register vis» förtecknas. Dessutom innehölle författningen det stadgande, att Förmyndare-Kammaren, på det dess betjente mått c kunna af något hafva sitt underhåll, icke skulle vara förbunden att. gifva »för de penningar, som den stöde för och pä dess försäkring förräntades», högre årlig ränta än sex procent, och att »med de öfrige ,som vinnas kunde, skulle stoppas till en del omkostningar och löningar», för hvilket ändamål derjemte en half ‘procent (boupptecknings-proeent) skulle från hvarje sterbhus Förmyndare-Kammarens kassa tillfalla, och borde från denna kassa först betjeningen a ilo nas, samt öfverskottet, 0111 ett sådant uppstode, användas till de fattiges understödjande. Vid en öfverblick af den förra bland anförde tvänne kategorier funne man, att densamma innefattade hufvudsakligen enahanda föreskrifter som derefter, i vissa omständigheter mera utbildade, intagits såsom allmänna stadgande^ i 1734 års lag, och hvilka återfunnes på särskilda ställen i Giftermålsoch Årfda-Balkarne. Beträffande åter den sednare kategorien, så uppdroge den å FörmyndareKammaren i grunden samma rätt och pligt till tillsyn öfver förmyndare i afseende å omyndigs uppfostran och vården om dess egendom, som sedermera, ehuru mindre väl ordnad, i allmänna lagen tillädes domaren i allmänhet.