Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
331 att han för dem vore lill ersättning berättigad, anfört: att Kefvinge, ett gammalt Kronoskattehemman, som bestått af ett mantal och år 1695, sedan Kronan skatterättigheten sig tillöst, blifvit underlagdt Ulricsdals Kungsgård tillika med den hemmanet tillhörande utjord af två tredjedels öresland, år 1734 blifvit, i anseende till dess svaga beskaffenhet, förmedladt från helt till halft mantal, hvarefter, oeh sedan räntan å utjorden jemväl undergått förhöjning, den för bägge lägenheterna nu gällande behörigen fastställda grundränta uppginge till 25 daler 4 öre Silfvermynt eller 8 R:dr 18 sk.; att, vid den undersökning, som, till vinnande af noggran upplysning om lägenheternas nuvarande förmoner och beskaffenhet, efter skedd affallning deraf, blifvit verkställd, befunnits, det Kefvinge hemmans hela egoområde bestode af 42 tunne9 kappeland inrösningsjord, till större delen af mindre bördig beskaffenhet, jemte io5 tunne21 kappeland beteshagar och bergbunden skogsmark, samt utjorden af 12 tunne-27 Jrdels kappeland ograderad afrösningsjord, med hjelpligt mulbete och skog dertill; att skattläggningsmännen, med afseende å dessa förmoner, till betydlig del härledande sig från odlingar och förbättringar under arrendetiden, ansett hemmanet åter kunna uppföras till helt mantal, samt räntan förhöjas å hemmanet till i3 R:dr 3i sk. 11 rst. och å utjorden till 3 R:dr 43 sk. 11 rst.; uppgående dessa belopp, efter i833 års ma-kegång, till i36 R:dr 29 sk. 2f:dels rst., utom den åsätta Kronotionden, 4 tunnor 4 kappar spanmål; att, i afseende på frågan, huruvida Kefvinge hemman och utjord kunde användas till ersättning för de af sökanden egande skatterättsfordringar, Kammar-Collegium, enär dessa lägenheter, sedan Kronan skatträttigheten dertill inlöst, icke blifvit under Ulricsdals Kungsgård häfdade, utan, såsom för Kungsgårdens bruk och skötsel umbärliga, serskildt utarrenderade, ansett berörde lägenheter icke kunna hänföras till Kronans omistliga gods, eller att till dessa lägenheter, som äro af ren Krononatur, kunde lämpas det förbud emot Kungsoch Kungsladugårdars afhändande, E. K. M:ts Nådiga Bref den 21 Maji 181 o innefattade, utan deremot hörde till de i 77 §.
Hela den speciella redovisningen för dem skulle således bestå i en ändamålslös , af Kongl. Kammar-Rätten aldrig fordrad, upp-och afforing, sorn onödigtvis okade räkenskapens vidd och upptog tiden för den förut nog sysselsatte Verkmästaren. Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, alt Inventarieconto saknas i Mynträkenskaperna. Under åberopande af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 28 Augusti 184*, sorn fastställer Mjmtrakenskapernas nuvarande uppställning, torde i underdånighet få tilläggas, att all Myntverkets säkerhet synes till fullo vara iakttagen, enär uti hvarje års Hufvudbok förefinnes en af Verkmästaren upprättad och af Kamreraren, efter inventering, till riktigheten attesterad Förteckning, som, under 3 å 4°o rubriker, upptager de Myntveiket tillhöriga möbler, macbiner, verktyg och persedlar, till ett sammanlagdi antal af öfver 1000 stycken;:; 226 — hvarförutan särskilt Lista, som af Myntmäslaren undersftrifves, uppräknar alla sedan förra året tillkomna medaljslämplar. Ett hufvudsakligt stöd för denna åsigt lemnar Eders Kongl. Majrls Nådiga skiifvel^e till Öfver-Post-Direktörs-Embetet af den 20 Augusti 1841, deruti, med anledning af Rikets Ständers underdåniga framställning om ett Inventarieconlos bifogande vid Postverkets Hufvudbok , i Nåder anbefalles , att endast en Förteckning öfver Postverkets alla lillhörigheter skall Hufvudboken bifogas.
Herr Grefvin och Landt Mar svalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla första alternativet i Utskottens Betänkande* Ropades Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskaiken gjorde proposition till bifall å sednare alternativet, hvilken proposition med Ja besvarades* Uppå derefter af Herr Grefven och LandfMarskalken gjord proposition* fann Ridderska - j5?, Den 5 Augusti e, m, pet och Adeln för godt; att Utskottens Betänkande i allt öfrigt gillas. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till ? eftermiddagen. In fidem Protocollij O. J. Lagerheim. Tisdagen den 5 Augusti* Plenum klockan half till 6 eftermiddagen* Vid förnyad föredragning af nedannämnde, från Coo6titutionsUtskottet inkomne, samt den 5 och 29 sistledne julii eftermiddagarne på bordet lagde, Memorial: Af den 21 sistledne junii: N:o 3p. Angående förslag till jemkad ny redaction af 5? §, RegeringsFormen. Den 5 Augusti e, m. Af den 18 sistledne Julii: N:o 40. Angående förslag till ändring i 4:de och 5:te momenterne 14 §. Riksdagsordningen. Angående förslag till ett nytt 6:te moment i 14$. Riksdagsordningen. N ^Angående förslag till ett nytt 7:de momen! 114$. Riksdags-Ördningen samt deraf härfly tande smärre ändringar i dess 17* 19 och 22 §. Fann Ridderskapet och Adeln för godt* ätt ConstitUtions-LJtskottets berörde förslag, till den behandling 56 §. Regerings-Formen före-1 skrifver, godkänna. Föredrogs ä nyo och bifölls ConstitUtionsUtskottets den 21 sistledne Junii under N:o 31 aflåtne', samt den 5 derpåföljde Julii eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattade hemställan om en underdånig anmälan i afseende på innehållet af Side momentet, 4tde §.
Cavalleri-Regemente är nog olyckligt redan genom en afsittning (att förtiga den skada som derigenom drabbat provincen) och synes det mig lika obilligt, att för det Regementet mist hästarna, till StatsCassan indraga nära nog halfva löne-anslaget för befälet , som det skulle vara löjligt, att aföfrige Statens tjenstemän indraga till Stats-Cassans förmon större eller mindre del af deras löneförmåner, sedan man först lyckats vid en Riksdag bevisa den stora nyttan Staten skulleskörda, om desse Herrar kunde förmås att någon del af året gå utan skoplagg. Då jag här egentligen har väckt fråga om obilligheten och otillräckligheten af Vestgötha Regementes lönings-stat, kan jag ej neka mig den tillfredsställelsen att äfven fästa representationens uppmärksamhet på den indeldte Officerarens ställning i allmänhet. Man nekar ej att hvarje Embets och Tjenstemans mål, är och bör vara att i Statens tjenst genom sin duglighet uppbringa sig ej allenast till en allt högre post, utan äfven till en dermed följande högre lön. Äran, ambition drifver naturligen menniskan till ernående af det förra, interesset till det sednare: men man måste tillstå att för - Den 26 Februarii. 855 enandet af bägge dessa utsigter är åtminstone i vårt stånd mörk. Staten har att fordra visserligen af alla medborgare i allmänhet, men synnerligen och först och främst af militaira Embetgmannen den ovilkorliga skyldigheten att alltid vara beredd, att uppoffra sitt blod för dess bestånd j men detta offer befallt af pligten, förtjenar det ej en utkomst som försäkrar existencen under tiden? Hederskänslan är det lif som gör militairens pligter verksamme och gifva åt dess bemödanden den kraft och det mod som ära sä nödvändige för räddningen i farans stund j men kan den ock förändra behofven och förekomma att dess verkningar ej försvaga det hjerta, som trotsade ödets hot då det gälde pligter mot Konung och Fädernesland, men nu först måste göra bekantskap med fruktan vid åsynen af sin utsigt för lifvet. Det är ej egennyttans språk jag förer, det förstås ej af mig.
Ber. pag. 62) antydda mening, kan hejntas utur Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlens Utlåtande vid sistlidne Riksdag (N:o 72, pag. 60, 61), som den väckta motionen åsyftade anspråk å gamla Passevolance-cassans behållning, för att derigenom bereda Stats-Utskottets Utlåtande IV.-o 22. 65 bereda nedsättning i nya Passevolance-afgiften, eller, såsom orden lyda: serskild redovisning och utdelning till Rustoch Rotehållare j af det öfverskott, som vid Passevolancens slut möjligen lunde befinnas. En sådan återbäring af öfverskotta lill Rustoch Rotebållarne sjelfve hafva Rikets Ständer icke bifallit, utan förklarat, att frågan derom borde förfalla hufvudsakligen på den grund, att Rustoch Rotehållare icke vid Contractens undertecknande gjort något förbehåll, alt efter Passevolancetidens slut få disponera besparingarne till deras förmon. Man måste väl medgifva, ett frågan om Revisorernes rätt att granska redogörelsen för gamla Passevolance-cassan, och om behållningens möjliga egenskap att vara för Statsbehofven användbar, är en helt annan fråga, än den afMotiohairerne väckta, om medlens utdelning oell användande lill enskild förmon för Rustoch Rotebållarne. Om den förra frågan innefattar Utskottens Utlåtande visserligen icke något beslut, helst den då icke var under Utskottens pröfning ställd. Ständernes underdåniga skrifvelse £N:o 228) om Passevolancen innehåller ock derföre lika litet, som Riksdags-beslulet något beslut i detta ämne: Passevolance-cassan bar ej heller i Revisions-Instruetionen blifvit från granskning undantagen. Endast hafva Utskotten i det åberopade Utlåtandet, såsom ytterligare anledning, hvarföre Motionairernas anhållan ej kunde vinna framgång, anfört, att Rikets Ständer icke voro i tillfälle att någon åtgärd i detta fall vidtaga„ enär Kongl. Maj:t då ännu icke värdigats i Nåder bifalla redogörelsens granskning.
Utaf de Riksgälds-Kontoret, enligt Reglementets 83—98 §§., ålagsärskilda da särskilda utbetalningar, hafva, utom de i sista Revisions-Berättelsen, Utbetaininga sid. i i, uppräknade anslagsoch restitutions-summor, följande hittills blifvit verkställda, nämligen: 1:0 det redan vid 1828—i83o års Riksdag beviljade och på Riks gälds-Kontoret anvisade understöd för Rotehållarne vid Westerbottens f. d. Fältjägare-Regemente, motsvarande den under åren i83o—>809 influtna rotefrihets-afgift inom Westerbottens och Norrbottens Län, . R:dr 20,723: iS. 3. hvaraf det förra Länets Rotehållare erhållit 11,676 R:Jr 4 sk1 rst. och det sednares 9,047 Rtdr 11 sk, 2 rst. 2:0 de Städerna Malmö, Landskrona, Ystad, Lund, Eskilstuna, och Skanör beviljade restitutioner af erlagd rotefrihetsbevillning för åren x83i — 1835 . „ ,8 671: 6. —- 3:o den Rotehållarne vid Uplands Regemente beviljade ersättning för utgjorda s. k. klädpenningar 2,000: 4:o ersättningen till Garnisons-skolan i Christianstad för de numera afskaffade portpenningarne i nämnde Stad, för sednare hälften af år 184f samt hela år 1842 „ 360: och 5:o anslaget till befrämjande af Skandinaviska Naturforskares och Läkares sammanträden år i84o °ch 1842 2,000: Tillsammans R:dr 3i,f>54: 21. 3. — 44 — Kong). Räntma staren J i4 Alms begraf Dingshjelp. Af del lill dessa utbetalningar jemväl hänförda förslagsanslag å 15,000
Lön, utan må det ankomma på Husbondens godtfinnande, att efter råd och lägenhet tilldela sina Tjenare denna förderfveliga dryck. 4:o Emedan de fläste Eldsvådor uppkommer genom Tjenstehjon^ vårdslöshet med Eld; så tror jag att bestraffningen derföre borde skärpas och närmare bestämmas än uti 9 §. 11 Art., hvarest blott hänvises till ByggningaBalkens 24 Gap., hvilket få Drängar och ännu mindre antal Pigor känner, förrän de blifva för Domstolen framdragne, att till ansvar stånda för det de, medelst Eldens vårdslösa behandling, gjort sitt Husbondefolk husville; och ofta förspillt många Familjers timmeliga välfärd. — Denna ändring må ock gälla vid föregående 8:de §. 5:o Den 12 §, 2 Art. borde förenas med den 4 §• samma Art. 6:0 Sedan den oseden nu inrotat sig på Landet, att redan vid Påsktiden de bästa Tjeft - 408 Ben 11 April. stell jonen vidtalas att af andra Husbönder taga Städsel, hvarigenom oftast händer alt Tjenstehjonet, som alltid förmodar sig på annat ställe erhålla bättre Tjenst, merendels med olust och missnöje, hela Sommaren, förrättar de angelägnaste arbeten, och anser dem svåra; hvaremot
Resekostnads-ersättning och traktamente till Ordföranden, t. f. Medicinal-rådet Doktor A. G. Carlson 244: — Ledamöterne: Häradshöfd. L. Norin 683: 77. Ryttmästare!) m. m. J. F. Hultenheim 591: 12. | ^o89 Dito. Till Vaktmästaren J. P. Pettersson, förskott å blifvande arfvode 75: — April 12 Dito. Resekostnads-ersättning och traktamente lill Provincial-läkaren m m. S. E. Sköldberg, såsom ledamot i Kommittéen 676: 59. Juni 28 Dito Resekostnads-ersättning och dagtraktamente till Ordföranden, t. f. Medicinal-rådet m. m. A. G. Carlson 100: — Ledamöterne: Ryttmästaren J. F. Hultenheim 363: 12. Provincial-läkaren m. m. S. E. Sköldberg 341: 39. Häradshöfdingen L. Kommittéen för ordnandet af den medicinska 1 859. undervisningen i riket. Till Ledamoten i Kommitléen, Professoren, Doktor C. R. Mesterton, resekostnads-ersättning och trakta~ mente 307: 57. Dilo. Till Sekreteraren hos Kommittéen, Medicine Licentiaten S. G. Troilius, förskotts-arfvode 300: — i Transport 607: 57. | 84,4071981 Sfats-Utskotiet$ Utlåtande M 184 1 Riksmynt. 1859. Till Vaktmästaren hos d:o J. S. Maniette, förskotts-arfvode 102: 50. 26 Dito. Till Ledamöterne: Professoren Doktor P. 11. Malmsten, - traktamente 168: — och Brunns-intendenten, Doktor G. 0. Böttiger, resekostnads-ersättning och traktamente 350: 52. Maj 3 Enligt Kongl. Brefvet den 8 April 1859. Till Stadsläkaren Doktor L M.
Ränta godtgjord, eller ock fall contant tillgång härtill finnes; kunna Actie-ägare icke erhålla någon utdelning af Discont-vinst eller Actie - Capita* let; Hvaremot, och så snart ofvan uppräknade utbetalningar blifvit verkställde, eller ock Fond härtill är i beredskap, skall det då varande contanta Öfverskott, jemte alla Discont-Verket rörande Handlingar, genast till Bolaget öfverlem, nas, på det slutlig Tiqvid må kunna uppgöras - ej mindre Actie-ägare emellan, än öfver hvad Banken kan tillkomma, såsom dess aödel i Vinsten, enligt Discont-Inrättningens Privilegium. 3 :dje Afdelningen. i Morn. Hvad som erfordras till GöthaCanal Bolags1, Malmö och Götheborgs Disconters utredning, på det satt och i den ordning nu stadgadt blifvit, förskjutes af Banken; Och hvaröfver ordentlig liqvidation emellan Banken och Riksgälds - Contoiret hvarje år upprätta!. 137Ö Stutsc eli Banco-Utskottens Betunkanäen. Till vinnande af bestämd visshet om de Skalder, b vi ka skola liqvideras, anhålles hos Kongl. Majit i underdånighet, det täcktes Kong';. Majn i Nåder, genom Allmän Kungörelse, föreskrifva en tid af natt och är, inorp hvilken . så v.il de af D.rectionerne öfver Götha-Canal Bolags, Malmö och Götheborgs
Län häruti sig förenat; Allni. Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande, N.'0 138. 5 9:0 Eric Persson från Gefleborgs Län, som, till förekommande af likstolens tillämpning och utkräfvande i vidsträcktare måtto, än som stadgandet Hti Presterskapets Privilegier samt Kongl. Förordningen den 8 Februari 1681, föreslagit: att Kongl. Maj:ls Nådiga Utslag och Circulär af den 16 December 1836 uti enskildt mål, om likstols utgörande, måtte förklaras icke vidare ländande lill efterrättelse, samt att den, hvilken icke mera nyttjade eller besute hemman, han må hafva afstått detsamma, genom köp eller öfverlåtelse på andra vilkor, till son eller annan person, icke måtte vara förbunden att vidare, än hvad Prest-privilegierne bjuda, betala likstol.
anitidens historia har jämte ej få mörka punkter lyckligtvis att uppvisa ett och annat stordåd af det slag, som måste verka välsignelsebringande för många släkten. Dit kunna vi i främsta rummet räkna de tyska och italienska småväldenas konsolidering till enhetliga stater, hvarigenom tvänne stora kulturfolk först kunna känna sig, i ordets fulla bemärkelse, som hemma hos sig och just därigenom äfven i stånd att med mångdubb-_ lad kraft lemna sin insats i det stora civilisationsarbetet. I synnerhet gäller detta om Italiens omgestaltning till ett enda konungarike — frukten af sexhundraåriga ihärdiga sträfvanden — som j u kunnat åvägabringas utan vådligare slitningar och utan att kvarlemna ömtåliga tvisteämnen, farliga ej blott for freden, utan för själfva civilisationen i Europa. En viktig roll i befästandet af det italienska enhetsverket har dess konungahus spelat. Vittorio Emmanuele var populär redan som konung af Sardinien, innan han kunde helsas som » fäderneslandets befriare », och denna popularitet har, synes det, i oförminskad grad öfvergått på hans son och efterträdare, konung Umberto, och ej på honom allenast, utan på hans gemål och hela hans hus. Orsaken härtill är enkel och klar. Så väl fader som son ha till lynne och karaktär ej mindre än genom förhållandenas makt varit de mest typiska representanterna för det demokratiska konungadömet i Europa; de ha med ett ord varit alldeles sådana italienarne — det vill sä- ga den stora massan af folket — vilja ha sin konung. Och då det italienska folket hyser precis samma tanke om sin nuvarande drottning, är det ej underligt, om konung Umberto och drottning Margherita helsas med det uppriktigaste jubel, hvarthelst de begifva sig inom sitt sköna rike. D å äfven den unge kronprinsen Vittorio E m - manuele, det italienska konungaparets enda barn, som för närvarande gör vårt land hedern af ett besök, redan hunnit lägga i dagen gedigna egenskaper, skall det ej dröja länge, innan äfven han har att fröjda sig åt En hvar bland människor har blifvit buren Till verksamhetens mödosamma kall, Men utaf flit och omsorg frambesvuren En riklig skörd ur mödan växa skall.
Men då de kommo, sökte hon alltid på ett eller annat sätt få reda på dem, erbjuda dem en tillflyktsort i härberget, hjälpa och råda dem samt skaffa dem den för hvar och en lämpligaste platsen af dem, hon hade på förslag. Det kärleksfulla hjärta har nu för alltid upphört att klappa, hvars slag vibrera genom hvar enda af här ofvan citerade rader. Men Lina Nordwalls verk öfverlefver henne, och hennes minne välsignas bland tusenden af tröstade och hulpna. Svenska kvinnor kunna ej bättre hedra det än genom att visa sig minnesgoda mot hennes stiftelse. Närmast sörjes den aflidna af sin broder, trafikchefen E. Nordwall, systern, fru Silfversparre, gift med föreståndaren för Rydbergska stiftelsen, kapten K. Silfversparre, samt sin närmaste väninna och Martensen. trogna hjälparinna i lifvet, härbergets mångåriga föreståndarinna, fröken Louise Swensson, i hvars erfarna ledning det var den döendes högsta tröst att få öfverlemna sitt verk. En moders bild. Fyra sånger af Charlotte Lindholm. (Belönade med hedersomnämnande af Svenska akademien den 20 dee. Barnet. Afionskuggan bredt sin tunga slöja Öfver lundens unga, friska vår, Blomman ses sin lätta stängel böja, Vandraren till ro och hvila går; Trasten ensam sina drillar slår I den tysta, enslig vordna dalen; Varmt han sjunger, full af känsloglöd, Om en tro, ej sviktande i nöd, Om ett hopp, som luttradl är af kvalen, Om en kärlek, hvilken har sin hamn I oändlighetens djupa famn. Barnet under purpurtäcket hvilar I sitt sofrum på det höga loft; Månen in sin matta stråle silar, Luften mättad är af blomsterdoft; Men fast allt, som eger lif, tycks domna, Kan den lille pilt dock icke somna, Kvald han vrider sig på praktfull bädd. » O min kära, evigt dyra mamma, » Rörs de veka läppar smärtsamt stamma, » livarför står du ej i nattdräkt klädd, Som du förr det gjorde, barnet nära?
Då Akademien föreställt sig att hjelpmedlet emot ofvananförda missgynnande förhållanden endast vore att söka i Statens mellankomst, och hvad konstnärerne behöfva, enligt Akademiens tanka, är att, synnerligen i början af deras konstnärsbana i hemlandet och innan de hunnit att derstädes förvärfva sig namn och anseende, erhålla sysselsättning och dymedelst en betryggad ekonomisk ställning i samhället, samt att vinna säker afsättning för såilane större konstalster, sorn sällan finna afnämare bland enskilda samlare, anhåller Akademien i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes aflåta Nådig proposition till Rikets Ständer om ett årligt anslag af cirka 6000 R:dr, hvarmed hos utmärktare inhemska, i fäderneslandet bosatte konstnärer skulle beställas konstalster så väl till uppställande i de allmänna samlingarne, som till prydnad i kyrkor, stadshus samt andra allmänna byggnader och församlingsrum, efter af menigheterna gjorda anmälanden och Eders Kongl. Majlis Nådiga pröfning. Medelst ett sådant anslag skulle, enligt Akademiens öfvertygelse, konstbildnings-anstalternas verksamhet göras fullständig, den allmänna odlingens och jemväl industriens behof af ett konstelement vara någorlunda motsvaradt och en utväg för de skickligare konstnärernas fästande vid fosterlandet samt deras ändsmålsenliga verksamhet derstädes beredas. Med anledning af denna framställning och erkännande vigten af den inhemska konstbildningens befrämjande, får jag, i betraktande tillika af de många andra behof, för hvilka stats-hidrag blifvit ifrågasatta, underdånigst hemställa, det Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer att för det af Akademien omförmälda ändamål på extra stat anvisa ett årligt belopp af 2,000 Ridr att under tre år utgå med tillsammans 6,000 Ridr. 28:0 Om anslag till ett nytt Institut för döfstumma.
Ett så färskt porträtt som fru Ahlboms i dag i Idun bjuds ej ofta, och sättet huru det kommit till, så att ej ens dess original har en aning därom, måste delgifvas. Fru Lindbohm kom själf att tänka på, det Idun säkert skulle observera fru Ahlboms hundraårsfest och till denna vilja hafva hennes porträtt. Men huru åtadkomma detta, utan att därmed oroa den gamla, som alls ej ville höra talas om något så besvärligt som att sitta för en fotograf? I samråd med syster Mimi arrangerades en liten kaffebjudning ' i fru Lindbohms rum, hvilket alltid mycket roar fru Ahlbom, och hennes vänner sökte så godt de kunde, utan att röja orsaken, både placera henne i soffan och få henne att sitta stilla, medan fotografen hr Dahllöf i hast riktade in sin kamera och » knäppte af » hennes bild. Förvånande nog lyckades detta, utan att fru Ahlbom märkte annat än att i rummet fanns en herre, till hvars närvaro hon ej kunde förstå anledningen, och tack vare denna lilla list presentera vi henne nu här, just hundra år gammal, och ej, som det annars ofta heter o m äldre personers porträtt, att det är taget » för några år tillbaka *. Den 18 juni, då seklet är genomgånget af den äldsta bland de äldsta, kommer vid middagen däruppe i Borgerskapets änkehus skålen att tömmas för dagens, för århundradets brud, så är styrelsens mening. IDUN 190 Mycket var det som intresserade mig uti detta af personer i allmänhet så litet kända hem, och gärna hade jag, om tiden det medgifvit, tagit närmare kännedom därom. Nu hann jag endast för denna gången att göra ett kort besök hos en af dess invåna• rinnor, kasta en hastig blick in i den ljusa kyrkan, där så mången trött själ hämtat • styrka att bära årens t y n g d; se de långa inbjudande borden i den stora matsalen, där solen kastade sina nedgående strålar genom fönstren, hvilka vette ut åt den härliga parken, och för ett ögonblick slå mig till ro uti föreståndarinnans trefna lilla bo innanför matsalen. Och så hem att för Iduns läsarinnor berätta ett par drag ur hundraåringens digra lefnadsbok.