Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den 12 nästlidne October, har omförmäldte Betänkande blifvit af samtlige Riks-Stånden till Utskottet återremitterad t; och sedan Utskottet nu mera tagit under pröfning de emot Betänkandet framställde anmärkningar, går Utskottet att desamma till besvarande upptaga. Hvad härvid först angår den af en Ledamot inom Högv. Preste-Stundet samt utski/lige Ledamöter inom Hederv. Bonde-Ståndet yttrade mening, att, under närvarande förhållanden, då en allmän klagan öfver penninge-förlägenhet inom landet gifvit sig tillkänna, det icke kunde anses vara af behof påkalladt att föreslå antagande af något nytt rnymlsyslem, utan att det nuvarande räknesättet borde tills vidare oförändradt bibehållas, torde Utskottet endast böra hänvisa till de skäl, Utskottet, uti dess ofvanberörde betänkande, till stöd för en motsatt åsigt anfört, och af hvilka skäl behofvet att, utan vidare dröjsmål, antaga ett förändradt system i rikets mynt-och räkneförbållanden, efter Utskottets öfvertygelse, blifvit tillfyllest ådagalagdt; i följd hvaraf Utskottet nu förnyar dess redan gjorda framställning om införande af ett ordnadt och bestämdt myntsystem. Beträffande åter de emol Betänkandet, i dess serskilda delar, framställde anmärkningar och till en början dem, som blifvit gjorda i anledning af Utskottets hemställan om antagande af decimnl-systemet 1 rikets myntoch pennin geförhållanden samt den af Utskottet föreslagne räkne-enhelens (Riksdalerns) indelning i 100 Cents, har Utskottet inhemtat, att flere ledamöter inom Häglof. Ridderskapet och Adeln, samt Högv. P reste-Stundet och en ledamot inom Hederv. Bonde-Ståndet yrkat bifall till det af Herr Friherre Bilt. till Ii. St.
Hela den för Städerna sålunda uppkomna J3evillnings-summa bör sedan uppå deni , i mån af deras handel och rörelse, fördelas, samt i följd deraf antalet af de Bevillningsdelar, hvar och en kommer att utgöra, af 14» Den 8 Juni. Riksens Stander bestämmas och på densamma utföras. Om distributionen till utgörandet af den så uppkomna Bevillnings-summa äga Magistraterne, eller af Städernes invånare bland dem sjelfva utsedde Ledamöter, att i proportion till hvar och ens större eller mindre rörelse gå i författning, på sätt dem lämpligast sy»es; dock så att hela det påräknade beloppet under ingen förevändning furminskadt utfaller. Då jag nu tror mig enligt löfte hafva framställt de till mitt Bevillnings-forslsg lämpliga värderings-grunder, med den grad af vid-: lyftighet, gränsorna för ett utkast synes tilllåta, återstår för mig endast att hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalkera samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln anhålla det detta värderings-sätt må med de öfriga RiksStånden få communiceras samt till Bevillningsutskottet blifva remitteradt, med anmodan till bemälte Utskott, att så väl olver sjelfva BevillningsFörslaget, sorn det nu afgifna värderings-sättet med särskilt yttrande inkomma. Förklaring Öfver Tabellerna'. Första Tabellen nyttjas för att deri ine pricka Hemmans och Lägenheters verkliga beskaffenhet , utan att göra afseende hvarken på deras production eiler bördor. Andra Tabellen tjenar till inpackning fö* Den 8 Jtmi. t.4t Verkliga productionen af Hemtwtn och Lägenheter, utan att anmärka bördorna, hvilka uti Tredje Tabellen noga inprickas, då dessa af LäneComitéer af dragas från den förra. Uppkomna behållningen införes uti LänsComitéens Tabell, med hvilken behållning vidare förfares som i Bihanget Och anmärkningarna gifves vid hasden ; RiksComitéens
xom vill bemtas lienas alt 8tat8bi<lnagen seila» i8oH clebiterats i L,eo, oel, 8tat8Venbel8 räbensbapen sella, clenna till blifvit bollsö, lie i samma m^nt, mäste tebe bunna anses gällanlle s,amton öäslan liela allmänbetens veclentagna bnub, liellst lie som »lebilena, uppbära oeb reclovisa allmänna niellel äno pensoncn som visserligen, utan all mö - Letänbanilen, lV:o 2^1 öa neli sana sön inissnäbningan, bunna vicllaga bvilben n^ be, äbiiingsgnunll som liclst, oel, minst böna vana besvänacle as en sä enbel sönäiillning som lien att vill öfve, sönaixset af Lalaneenne, pä samma gäng böja lien, Zo procent i silina. Z:o l alla länclen ilen blingancle m^nt än i omlopp, oeb lien sälecles en bestämcl vänclemätane tinnes, ansen man en bög Nvnt-Dnbet osöiilolttZtig, emellan lien smäningom oeb osönmänbt ästaclbommen stegning i lesnalls-ombostnailen, ulan motsva, amie stegning i verblig vällesnall oel, tnesnacl, liemligen motanbetan möjligbeten att mecl anlina lvlb utlläncla tälla» i Hänings-sö, etag, samt säluixla sönsvanan Oapitalens billlancle till n^a sönetags beltnisvuncie. Dessa sbäl, Iiemtulle frän ensancnbeten, tala snunane sön bebosvet alt nenss-ntt-n
Ärlig hyra för fack, beroende af storleken, 20, 25, 35, 50 kronor. Testamenten, Gåfvobref och dylika handlingar emottagas till förvaring; äfvenledes emottagas värdepapper i öppet förvar (S. T. A. - Oblekta, Stockholm, i STOCKHOLM hos ADOLF &amp; 5T0KSI * SoRlirlEN] j &gt;T i.v« ", ujt unofw \ STORT URVALAF BOMULLS I YUEKIAOKIHESIXBSR _ - ?R1SKIMANTER OCHPR0FVERSSNDA5fR«nö) Lektyr! Ett antal äldre årgångar realiseras till betydligt nedsatta priser och erbjuda för dem, som förut ej äga desamma, en billig, omväxlande och lärorik lektyr. Mot insändande af nedannämnda belopp till Expeditionen af Idun, Stockholm, erhålles inom Sverige portofritt: Idun 1893 (n:r 1 felas) 2: 25 Idun 1894 (komplett) 2: 25 Idun 1895 (julnumret oberäknadt) 2: 50 Idun 1896 (d:o d:o) 2: 50 Idun 1897 (d:o d:o). 3: — Idun 1898 (med juln.) r Sturegatan 24. Guldmedalj vid flera u - _Allm. Vi rekommendera vårt rikhaltiga lager af alla slags garn, i såväl ull som bomull, till a billigaste priser i äkta, fornnordiska växtfärger, passande till Konstväfnad i allmogestil. Förfrågningar om lämpliga garnsorter och färger besvaras omgående och prof med prisuppgifter sändas på begäran. Pariser&amp; Wiener-Skärp och Spännen i smakfulla mönster hos K. från Fosterlands-Stiftelsens Förlags-Expedition. Lefnadsminnen af hofpredikanten G. STOCKHOLM.^ K BODELL. pÄ7l899 Ä i K a r l H. N y m a n s i JtolfVARU, TRIKÄ i VÄF MlJSAffÄft| af egen tillverkni g till låga bestämda priser. OBS! OBS.!
Det finnes andra medel att förekomma detta onda, der det existerar, och det är att utöfva strängare kontroll medelst ökadt antal jägeribetjente. Att bevaka Kronans skogsmarker, utan att indela dem till kronoparker är, efter min tanke; icke omöjligt. Det går dessutom icke så lätt, som kanske mången tror, att med yxa förstöra skogen i aflägsna och otillgängliga trakter, der oftast beqvämliga flottleder saknas: kostnaden för elfrensningar och tinnnerutdrifning blir å sådana trakter ofta allt för stor, att sådant skall kunna med fördel ega rum. I Norroch Westerbotten samt Jemtland, och sannolikt äfven i de öfriga norra länen, finnas betydliga skogar, der ingen afverkning ännu skett, och icke 84 Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50, kan ega rum, förrän flottleder blifva rensade oell dammar uppförda, hvilket mången gång kostar mera än det smakar. Ja det finnes trakter, der den resliga skogens afverkning, eller timmerutdrifningen icke är verkställbar med vanliga eller nu brukliga medel. Någon skogsbrist i de sex norra länen lärer man väl i verkligheten icke kunna befara. Naturligt är, att derstädes, liksom i andra delar af riket, lägenheter och hemman finnas, som hafva mindre tillgång på skog. än andra, till följd dels af misshushållning, dels ock af det naturliga läget eller markens beskaffenhet, men sådana omständigheter lära väl icke kunna antagas utgöra skäl för Staten att anlägga kronoparken för att derifrån förse de mindre skogrika delarna med hvad de möjligen kunna behöfva förskaffa sig från de skogrikare trakterna. Af samma skäl borde väl Staten söka förvärfva sig skogsmark i mellersta och södra Sverige, för att anlägga kronoparken der sådana icke finnas och derigenom underlätta det besvär och de kostnader, som innebyggarne i de skogfattigare orterna hafva, för att erhålla hvad de i den vägen kunna behöfva.
Med afseende å det förhållande, att innevånarne i Halmstads, Tönnersjö och Höks härader hade skyldighet att hägna och vidmakthålla de derstädes befintliga vidsträckta flygsandsfälten, utan att dessa häradsboer, med undantag af de, å hvilkas ägor fälten vore belägne, kunde påräkna att draga nytta af den å nämnde fält skeende skogsodling, anhöllo Rikets åren 1857 och 1858 församlade Ständer i underdånig skrifvelse den 16 Februari 1858, att Kongl. Majit måtte i nåder låta anställa undersökning och utredning, huruvida det vore lämpligt att ifrågavarande fält öfvertoges af Staten och i sammanhang dermed om och på hvad vilkor vederbörande kunde finnas villige att jorden åt Staten afstå eller i motsatt fall vidkännas skyldigheten att stängselåliggandet sjelfve fullgöra; i anledning hvaraf Kongl. Majit, efter det en sådan undersökning blifvit verkställd, genom nådigt Bref den 27 Juli 1860, beslutit, och förordnat, att de flygsandsfält, hvilka ägarne icke velat till Kronan afstå, finge af dem behållas, med vilkor att de ställde sig till efterrättelse de föreskrifter för fältens begagnande, som af Kongl. Majits Befallningshafvande eller vederbörande skogsbetjente blefve lemnade, att någon ersättning för stängseln, enligt Kongl. Brefvet den 16 Juni 1847, icke vidare kommc i fråga och att allt deltagande med jordägarne i stängselskyldigheten upphörde för alla andra, än grannar, som kunde dertill enligt lag förpligtas, samt att de fält, som jordägarne velat till Kronan upplåta under full äganderätt, skulle af Kronan emottagas, dock att ett sådant endast delvis erbjudet upplåtande, hvarigenom gemensamhet i ett fält mellan Staten och enskilde uppkomme, och hvilket lätteligen medförde tvistigheter, icke borde antagas. De åtgärder, hvilka blifvit en följd af berörde nådiga Bref, hafva vidtagits under år 1861 och utgöra således icke föremål för denna berättelse.
Bland sådana besökande träffade jag så en dag en man, hvilken värkligen ville träffa tidningens ägare och inte kommit endast för reklamens skull, men som denne för tillfället var utgången, samtalade vi om ditt och datt medan besökaren väntade. Han hade kort förut lämnat sin post såsom chef för staten Illinois fängelse, och däraf kom det sig, att vi snart nog kommo in på kapitlet om brott och brottslingar, hvarvid han ur sin rika erfarenhet meddela åtskilligt af intresse och i sammanhang med det öfriga nämde några ord om den oändliga brokigheten hos den samling af förbrytare han haft omhänder, i typ, i karaktär, nationalitet i alt, kort sagdt. Hade ni några finnar där? frågade jag. Jo en, svarade han, den ende där varit under alla de år jag varit chef. Jag bad honom berätta hvad han i öfrigt kände till om mannen, men han sade, att det icke var synnerligen mycket, eftersom ingen kunde tala med honom. Han hade hemtats från Wyoming, som ännu inte haft råd och tid att uppföra ett eget statsfängelse och därför aftalat med Illinois om härbergerande af dess förbrytare, för att aftjäna åtta års tukthusstraff, ådömdt för ett mord, begånget där borta i skogarna. Det är synd om karlen, tillade f.d. fängelsechefen, ty om inte alla tecken bedraga, så lider han ett bra hårdt straff för det han begått, och säkert är, att han inte kan hålla ut sin tid till slut. Redan då jag lämnade platsen, trodde jag, att han börjat bli sinnesrubbad, och då hade han ändå inte suttit inne mera än några månader. Tror ni då, att han blifvit oskyldigt dömd? frågade jag. Nej, inte egentligen oskyldigt. Han har nog knifvat ihjäl en karl någonstädes borta i Wyoming, men om jag bedömer honom rätt och det borde jag ju kunna så var det inte något mord utan en sådan där affär, som folk i den delen af världen oftast als inte brukar antastas för. Men karlen förstår mycket litet engelska och kan inte tala tio ord, så det var omöjligt för mig att få reda på någonting närmare af honom själf. Hvad heter han?
Utöfiver den wänlig garnison och ÄllngSwakt fa ej troppar finnas sammandragne, eiler sammandragas pä 10 nul nära Rikvdags-octen. § 77 (73) Bifölls med Utskottets tillägg; ine» efter dct senare skulle sättas: tAälle likwäl, om lyan efter stedd kallelse sig ej inställer, l-wad Lagen i t!-p fall stadgar. § 73 (79) BiföllS med Utskottets tilläggning gar, dock akt i det förcflagne nya momentet skulle sättas, i stället för: som är Lopm för sin familj, följ rude: som enligt Riddarl-nS - ordningen til! slate och stämma berättigad är; och att i sista tilläggning?,! skulle införas ordet senare emella!, dessa och fall. § 79 (3o) Äifölls: § 80 (Zi) Bifölls med Utskottettilläggning dock att i sjelfwa § efter: Landt - Marstalken och Talemän skulle sättas: ester föregånget bestut r sitt Stand. § 81 (82) Bifölls med tilläggning af ordek underdåniga framför afstedS-uppwaktningar. Efter fulländad pröfning af förslaget till Riksdags - Ordningen, beflöt Högloft.
Summarisk redovisning öfver anslaget tili Nationalmusei-byggaadeu ifrån byggnadsarbetets början intill IS5S års slut. Debet. Från och med år 1846 till och med år 1859 äro af anslaget lyftade 1,330,000: •— Diverse inkomster af hyresoch försäljningsmedel 24,942: 38. Summa 1,354,942: 38. — 264 — Gr e d i t. Utgifter för byggnaden till och med år 1859 Balans till år 1860: 1,212,437: 37. Redovisning för inkomster och utgifter under år 1859. Debet. Balans från år 1858: Tillgångar Uppbörd: Statsanslag 215,000: Balans från år 1858: Skuld Utgifter: Upphandling af inventarier in. m. Biarbeten Diverse utgifter Balans till år 1860: Vid besök å stället hafva Revisorerne funnit Nationalmusei-byggnaden ännu till väsendtliga delar ofullbordad; och enär användandet af de tid efter annan utaf Rikets Ständer beviljade anslag varit föremål för olika omdömen, hafva Revisorerne ansett — 265 — lämpligt att här i korthet redogöra för förloppet af detta,byggnadsföretag, i sammanhang hvarmed Revisorerne äfven trott sig böra angifva de kostnader, hvilka, enligt nedannppgjorda beräkningar, ännu synas oundvikliga för företagets fulländning. Genom nådigt bref af den 13 December 1849, fastställde Kongl. Majit en af Geheime-öfver-byggnadsrådet Stiller i Berlin uppgjord ritning, sedan deruti blifvit vidtagna åtskilliga förändringar, på det att byggnads kostnaden måtte kunna inskränkas inom det af Rikets Ständer för byggnadens utförande beviljade anslag af 500,000 Ridr Banko. Enligt högstberörda nådiga bref hade, tvänne kostnadsförslag öfver den ursprungliga ritningen blifvit uppgjorda, det ena af Ofversteiöjtnanteu Hjelm, slutande sig på 690,000 Ridr, eller, i fall, byggnaden blefve försedd med koppartak, 720,000 Ridr, samt det andra af Kongl.
Året 1789 införas, med välvilja, äfven profstycken af Klopstocks Messias, – dels i prosa ur Humbles öfversättning, dels ock ett i hexametrer tolkadt; ehuru både prosan och verserna äro klena. 1790 (N:o 29) träffas, i ett omdöme öfver Gessners försvenskade ”Abels Död”, följande anmärkning: ”Den fördom man i allmänhet äger mot Idyllens skaldeslag, – denna fördom, som i synnerhet finnes och bör finnas i Hof och Städer, hos Förnäma och Philosopher, – torde i vårt land äfven vunnit mera styrka af vår allmänna fördom mot den såkallade Tyska Smaken, vårt inskränkta tycke för rimmade poemer, och de mindre väl valda eller öfversatta stycken vi här och der finna”. Längre fram (N:o 227) se vi en recension, som lofordar Stridsbergs ”Lärobok för Begynnare i Tyska Språket”, anföra, med beröm, ur dess företal ett ”omdöme, som synes vara tjenligt att häfva de fördomar man ännu hos oss olyckligtvis äger om Tyska Språket och Litteraturen, då likväl är visst att Tyskland, så i anseende till Vitterheten som Vetenskaperna och Philosophien, i sednare tider snart gjort sig förtjent af främsta rummet bland Nationerne”. I sjelfva ”omdömet” heter det, bland annat: ”Intet utländskt språk förolämpas så mycket i vårt land, som Tyskan. Knappt är det någon narr, som ej vet badinera med några ord Tyska, hvilka han ofta med flit uttalar försmädligt. Det är illa: ungdomen hörer det, och får en fördom emot ett språk, som i rikhet, förenad med manlighet och styrka, öfverträffar det skönaste och täflar med det starkaste språk i Europa. ... Jag är fullt öfvertygad, att Klopstocks Messias och Oder ej kunnat skrifvas på något annat lefvande språk. Deras förnämsta skönheter ligga ofta i sjefva språket, derifrån oskiljaktiga. Det är orsaken, hvarför Vi och Fransoserne ej förmå tala om dessa odödliga verk på annat sätt, än om höga Mysterier, som man gäckar – eller tillber”.
Stockholm i Öfver-Ståthållare-Embetets Kansli den 31 December 1861. J. F. Bratt. 52 Tab. N:o 1. Stockholms stad. Tab. N:o 1. FOLKMÄNGD. 10 ii Enligt de mantalslängden som upprättas vid slutet af motstående år Hela folkmängden af Deraf frie från mantalspenningar Utskrifningsman skap. mankön. qvinkön. båda könen. mankön. qvinkön. Anmärkning: Då folkmängden i Stockholms stad hittills alltid beräknats efter mantalslängderna, emedan tillgång saknats till sådane husförhörslängden på hvilka en tillförlitlig folkmängdsberäkning kunnat grundas, så har i ofvanstående tabell ej heller kunnat ifrågakomma någon jemförelse mellan folkmängdsbeloppen efter de olika beräkningsgrunderna. Sedan den i berättelsen omförmälda särskilda folkräkningen i hufvudstaden, den 31 December 1860, numera jemväl lemnat tillfälle till beräkning af folkmängden enligt kyrkoskrifning sort er eller husförhörslängder, och sådane längders förande blifvit anbefaldt, för att bland annat tjena till årlig beräkning af den kyrkoskrifna, eller hvarje särskild församling tillhörande, folkmängden, så torde här böra tilläggas den upplysning, att, enligt Statistisk tidskrift, utgifven af Statistiska Central-Byrån, öde häftet, Stockholms folkmängd den 31 December 1860, jemlikt de till folkräkningen meddelade uppgifterna om kyrkoskrifningsorter, beräknats till 112,391, deraf mankön 51,416 och qvinkön 60,945. -— Kolumnen N:o 11 här ofvan innefattar alla 5 beväringsklasserna. Till tabb. N:o 2 om JORDBRUK och N:o 3 om BOSKAPSSKÖTSEL har Öfver-Ståthållare-Einbetet likalitet nu som i förutgångne femårsberättelser varit i tillfälle att anskaffa några uppgifter. Till tabb.
Förslagen till både allmänna oell kyrkolagen påyrkas, såsom vore de redan fullfärdiga, såsom vore jemförelserna mot de gamla slutade, och alla skiljaktiga meningar sammanjernkade. För min del har jag sett sådana, som, hvad kyrkolagförslaget beträffar, icke lemnar någon enda punkt deraf oantastad eller obetviflad ; förklarandes detsamma mera likna ett bönfallande herdabref, än en bjudande lag. Icke mindre gilltiga inkast äro af domstolar och enskilde gjorda mot den nya allmänna lagen; och jag, samt mången med mig, hyser den djupaste tacksamhet för Konungens visa försigtighet att icke brådstörta antagandet af lagar, som, lindrigast bedömda, äro omogna, och hvilka åsyfta att omskapa hela detta Rike och alla dess rättsförhållanden uti sina första grundvalar. Adressen anser, att lagstiftningen för näringsfriheten gått för långsamt, och uppräknar de goda följder, som af dess ytterligare utveckling skulle uppkomma. Likväl äro tankarna derom något delade. Det säges t. ex., att åtskilliga corporationer inom hufvudstaden icke funnit sig synnerligen belåtna med vissa skedda ändringar i gammal ordning; det säges äfven, alt mycket folk finnes på landsbygden, sora till skrifver fattigdomens tillvext, icke dessa öfverklagade skatter, dem man tycker sig kunna utgöra, enär man, efter deras afräknande, betalar för jorden merendels stora och äfven på sämsta trakter och i värsta fall, åtminstone någon köpeskilling, utan i dessa författningar, och framom författningar gående vanor, som genom hemmansklyfning framkallat obesutenhet, genom jordafsöndring och backstugusittandet alstrat tiggeriet, genom gårdfarihandel och andra dylika vandringar tillstadt lösdrifveriet, genom stadsmannanäringars förflyttning på landet skadat både tillverkningens godhet, städernas borgerskap och landsbygdens seder, slutligen, genom detta klem vid brottslingars behandling, utrotat fasa för straff, alstrat öfverdåd och trötts. Men hvem är den, som intrugat dessa läror af sjelfsvåld och af upplösning i gammal rätt och gammal ordning.
På de obemärkta unga flickorna från hyggliga hem hälsade de aldrig vid dagsljus, om de också sett dem i någon familj qvällen förut. Adolf stod i dag med sina vänner och observerade den alltjemt sig ökande folkmassan vid Kajsaniemi värdshus. Hvarenda familj i hela Helsingfors hade någon här denna morgonstund. Hela den vackra parken var öfversållad af menniskor. Man trängdes i slasket, trampade i snön öfverallt, stod tätt som packade sillar, ett par hundra fingo rum i värdshuset, andra på verandorna, i sjösalongen, på broarne. Åter andra stodo eller suto vid stranden. Pojkar roade sig med att med långa störar slå sönder isstycken, segla ut på vaken, med lifsfara hoppa från isbit till isbit och upp igen. Så kom gardesmusiken! Ny förtjusning! Den vackra sången hade sin publik liksom den prägtiga hornorkestern. De unga damerna voro de mest entusiastiska. Af hundrade fans der kanske blott en, som icke hade sin hjertanskär vandrande här i snöslasket denna första maj. Af hundrade fans det kanske blott få, som på aftonen icke hade slutat »flamma», ifall hon bara råkat få se sin hjertanskär »bakom kulisserna». Men ridån gick gudskelof ned i tid, endast någon gång en smula för sent. En piga med två små herrskapsgossar trängde sig med makt fram mellan grupperna, styrde kurs åt det håll, der de unga eleganterna stodo, och då hon kom tillräckligt nära, lagade hon att hon kom herr Adolf så in på lifvet, att hon kunde sticka honom en papperslapp i handen. Han gick litet åt sidan och läste en uppmaning att strax gå hem till sig ... »hon» hade en timme ledig ... barnen kunde vara hos en madam på gården så länge. Han gjorde en liten missnöjd grimas, men urskuldade sig hos kamraterna med ett »lätt illamående», bjöd i alla fall på middag på Opris och försvann. Om en qvart var han hemma i sin lilla ungkarlsvåning vid Boulevarden. Tre smårum, möblerade efter hans egen jungfruliga smak.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, då Utsk. i detta Utlåt. afgifv.it den vartde pröfning måtte få tillgå så, att föredragningen skedde punktvis och vid hvarje förekommande punkt i Utskts Utlät, jemväl uplästes deremot svarande § i förfaltnts-förslaget, hvilket bifölls. * lista punkten, ang:de § 1. Lades till handlingarne. 2:dra punkten, angele § 2. Gr. Lagerbjelke, Gust.t Då Särskildta Utsk. vid upställningen af förevaride Utlåt, vidtagit den knapphändiga åtgärden, att icke fullständigt, utan endast i sammandrag, referera de vid hvarje § af Stånden fattade beslut, samt de vid återremisserna uttalade åsigter, anhåller jag, att dessa beslut, i hvad de röra R. o. Ad., måtte, i den mån föredragningen fortskrider, varda upläste. Sedan Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf nplyst, att, enl. justeradt prot.utdr., angtde R. o. Adis beslut vid föredragningen af Särskildta Utskts Betänk. Nto 1.3, R. o. Ad. ansett §:n 2 böra erhålla följande lydelset ”Den som erhållit .rättighet att idka minuthandel med bränvin, får sälja minst en fjerdedels kanna”, biföll R. o. Ad. Utskts nu afgifna förslag, i afseende på §tn 2. 3:dje punkten, ang:de § 3. Sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst, att R. o. Ad. bifallit § 3 af Utskts förra förslag, med den förändring, att å första raden ordet ”får” i st. f. ”må” och i andra raden orden ”ej heller får” i st. f. ”eller” blifvit införde, biföll R. o. Ad. Utskts nu afgifna förslag, i afseende på § 3. 4tde punkten, ang:de § 4.