Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisorerne, »om jemväl granskat Räkenskaperne för Stockholms: Stads Undervisningsverk, de der reviderats i Kongl. Kammar-Rätten för båda åren utan anmärkning, hafva vid berörde redogörelser icke funnit något att erinra. Nya Elementar Skolan i Stockholm* Räkenskaperne, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda årm utan anmärkning, utvisar Debet* år 1838. år 1839. Balans frän föregående året.: S:r Balans till följande året: Revisorerne hafva härvid icke funnit något att anmärka. Bergs-Skolan i Fahlun. Räkenskaperne, som för år i838 blifvit granskade i Kongl., KammarRätten utan, men för år 18895 med anmärkningarutvisa följande förhållande: Bebet» år 183S8. år 1839. Inkomst: Material-medel Stipendiedito .. A rf vodesdito .. Resedito . Hyresdito .. Försäljningsdito . — Balans från föregående äret: Skuld 167:3o. 7. — 198 — Utgift: Skuld 16:40. 6. — Revisorerne hafva icke fått emottaga någon Berättelse om Skolans förvaltning; hvaremot vid Räkenskaperna linnes en till Kongl. BergsKollegium afgifven Berättelse, innefattande egentligen uppgifter om verkställda reparationer. Enligt hvad Revisorerne inhämtat, bestridas löner till Lärare och stipendier åt Elever af ett från Jern-Kontoret utgående årligt anslag, 5,5oo Rdr, Elevernes antal omvexlade under revisions-åren emellan 12 och 18, deraf 3:ne voro Stipendiater. Åtskilliga utgifter hafva blifvit gjorda, för upprättandet af geognosliska kartor öfver malmförande trakter, samt till praktisk undervisning på resor till andra Bergverk, Masugnar, Gjuterier, Stångjernsverk m. Götheborgs Biskopshus-Fond. Räkningarne öfver denna fond äro för begge åren granskade i Kongl,. Kammar-Rätten utan anmärkningar.
Ett vilkor, redan stadgadt och som äfven synes vara högst nödvändigt för erhållande ersättning, i händelse ett recommenderadt bref förkommer, är att afsändaren edeligen styrker beloppet af hvad han förlorat och det utfärdade recommendationsbevisets vigtighet. En sådan ed kan äfven utan tidsutdrägt eller vidlöftig omgång vid Domstol afläggas. Sluteligen har Grefven hemställt, om icke recommendations-afgiften hädanefter måtte stadgas af Rikets Ständer på samma sätt som den öfriga Postbevillningen och ingå uti Postuppbörden, samt ersättning för lack och segelgarn heldre lemnäs de Postmästare som deraf äro i behof såsom löneförhöjning. Innan jag går att häröfver vördsamt anföra mina tankar, får jag anhålla om Högloft. 4o6 Den 19 December e. m. Riddersknpets och Adelns tillstånd att få upplysa det verkliga förhållandet med så väl Postförvaltarnes löningsvilkor, såsom ägande oskiljagtigt sammanhang med den ifrågavarande Motionen, som ock sjelfva afgiften. Den tron är nog allmän att Postförval tärne äga till större delen betydliga inkomster, hvilken förmodan ytterligare bevisas af den mängd sökande till hvarje ledigt PostContoir, som från alla kanter sig infinna. Om så vore, hvilket likväl på de fleste ställen icke inträffar, är det åtminstone icke Statsverket, som dem bestrider. Med undantag af Postmästarelönen vid Stockholms PostContoir, hvilken, inberäknade Missräkningspenningarne, sorn vid detta PostContoir bestås, uppgår lill 743 R:dr 46 sk.; af Postlnspectorens i Götheborg, hvilken, alla emoluinenta deruti inbegripne, belöper sig till 65o R:dr a3 sk. 4 r:st. samt PostCommissarie-lönerne, hvilkas belopp är bestämdt till omkring 700 R:dr, så utgör enligt innevarande års Stat den högsta PostInspectorslörien 420
Discontens utestående fordringar för meddeldre Lån således böra vara i behörig ordning! indrifne, eller ock nödige åtgärder härtill vidtagne, på sätt här nedanföre finnes stadgadt. 2 §• Götheborgs Disconts Skulder liqvideras sålunda: 1 Mom. Alla af Directionen öfver denne D iscont på Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer inlö-as ovilkorligen, vid uppvisandet, till fulla beloppet med Banco-Sedlar. De öfrige Capital - Skulderne, så val till Banco-Disconien, sorn till andre Publi. ke Verk samt Inrättningar och enskilre personer, (med undantag af Bankens fordran för Cretitivet af 200,000 R dr) tillika med de å desse Skulder beräknade Interessen, enligt uti nästföljande Moment utstakade grunder, liqvideras till fulla beloppet sålunda, att utaf he'a Summan af Capital och Interessen, desse sistnämnde beräknade till den 1 October 1818, betalas en femtedel Contant och för de återstående Fyra femtedelarné utgifvas RiksgäldsContoirets Obligationer under den Första (1) October 1818 på Fyra år med En fjerdedel årlig afbetalning, hvilka Obligationer komma att bära Sex Procents Ränta emellan hvarje Eörfallo-Termin; så framt nu varande Direc. teurer af Götheborgs Discont ikläda sig förbindelse, att en för alla och alla för eu ansvara j97* Statsoch Banco-^tsioiter^ Eetdnkandenl för den förlust, som Riksgälds - Contoiret, vid utredningens slut, skulle kunna komma att vidkännas på den uti Obligationerne förskrifne Kanta. 3 Motn. Käntan, som, enligt nästförestående Moment, skulle komma alt sammanslås med Capitalet, och till Adelar] liqvideras med Obligationer, beräknas sålunda: att den uti DiscontVerkets förbindelser förskrifne
I sammanhang härmed får Utskottet tillkännagifva, att nu varande Läkaren vid Tumba, Medicinae Doeörn och Chirurgiae Magistern O. IV. siberg, uti eli till Utskottet irigifvet Memorial, sökt förhöjnings i Läiare»rlvodel lill det belopp, sorn af Buueo-Fulimäglige blifvit föreslaget, rich derjemte tillkännagifvit, att det beslut sorn följer på bans ansökning, kommer att bestämma, huruvida han kan åtaga sig att fortfara med Läkarevården vid Tumba; och har Utskottet, med anledning häraf, saint pågrund af de skäl, sorn. för åteiremisserne blifvit anföide* och de upplys - 4 B anco-Ut slottets Memorial, JY:o 197. ningar, som dervid meddelats, funnit sig böra i så måtto frångå dess nti Memorialet N:o 171 afgifna tillstyrkan, att Utskottet hemställer att ett årligt arfvode af a5o R:dr B:co måtte anslås för den Läkare, som vid Tumba Bruk besörjer hälsovården och har tillsyn öfver Brukets förråd af läkemedel, med förbindelse för honom, att, så ofta det kan erfordras, efter kallelse, si* vid Bruket inställa, under bekostande af egen skjuts; samt att, i händelse hinder för Fullmägtige skulle uppstå, att, emot detta arfvode, erhålla en skicklig och pålitlig Läkare, Fullmägtige då må ega att, för detta ändamål, disponera högst 4oo R:dr nämnde mynt; i hvilket fall det skall åligga den, mot sådan högre aflöning, antagne Läkaren, att, atom hvad ofvan nämndt är, jemväl opåkallad arne gånger i veckan inställa sig vid Bruket. Stockholm den 7 Juni r84i. STOCKHOLM, Kono-l. O r b « ss qä t k. yc r. » R t k t , 1 dii. Banco-Utskottets Memorial och Betänkande, No 198, igg. N:o 198.
N:o och dest 4 Z dem älag, ger neml. att ehuruwä! det för Banguen wore nyttigast, och för Banco-Fullmägtige säkrast att de följa ordningarne efter som de tid ester annan äro gjorde; likwäl der det genom tidernas ändringar eller andra tillfällen, sig sa skulle hända att fjclswa nödwändigheten, och Banquens ögonstenliga och märkeliga Den zo Gctsber. 4793 nftka eller stada, ourrörvrkejfgen fordrade andra radslag och ändringar uti något som förut ivar för godt.funnit, sa wore Banczuens walford storsta Lagen: och henistältes till Lullmägtiges fZrstgtiggst och mogna betänkande, attfatta det råd, som wore till Banefuens nälsta och gagn. Om säledcs ben af Riksens Sander faflstälke Realisationen, «Z uran Banqucns yttersta fara, och högsta answar för Fullmägtige, snart kunde werkställas, uppkom deraf nödwändizhckcn för Fullmägtige, akt med nogaste grannlagenhet» bestämma ben trdepunkt, dä Banquens bidragande ti'! Realisäkioncn kunde blif, wa ntbjeiig.
Kunde man ställa så till, att olägenheterna endast träffade de förra, vore en icke obetydlig fördel vunnen; men då äfven de sednare konnne att vidkännas svårigheterna, är det nödigt att närmare undersöka verkliga förhållandet. Jag tror då icke, att man i Preussen erfarit några olägenheter af det stämplingssätt af kort, som der iakttages. Jag föreställer mig, att det tillgår sålunda, att då man t. ex. i Berlin försålt ett visst antal kortlekar, uppskiekas dessa till stiimpelcont. för att der completteras med det felande kortet, vanligen hjerteräss, hvarå stämpeln anbringas, och i hvilket ändamål kortfabrikanten, före öfverlenmandet af något parti till köpmannen, alltid aflemnar ett kort af hvarje lek. Jag «tror, att det blefve lätt att förekomma förblandning af korten, så att hvarje kortlek verkligen erliölle det kort, som tillhör densamma. På detta sätt kunde afgiften icke undandragas staten. Att lägga densamma på sjelfva fabriken tror jag icke vore möjligt, åtminstone icke ledande till ändamålet att bereda Kronan en säker inkomst. I Stockholm, Carlshamn och Götheborg fabriceras isynnerhet våra Svenska kort. Här är förhållandet, hvilket jag i egenskap af taxeringsman lärt känna, sådant, att kort-, lackoch korkfabriker drifvas gemensamt, och dessa kortlackoch korkfabrikörer äro, då jag undantager vaddfabrikörer, de allrafaltigaste bland våra näringsidkare, så att staten troligen icke skulle utbekomma de onera, hvilka kunde påläggas dessa i och för deras handtering. För öfrigt instämmer jag med Hr Lefren deruti, att jemväl de spelande böra plikta, då de begagna ostämplade kort. Likasom man, innan man spelar, bör vara bekant med 88 Den 4 Augusti f. m. reglorna för spelet, likaväl bör man göra sig underrättad om lagarna, under hvilka spelet får äga rum. Blir man i ett enskildt samqväm bjuden att spela med ostämplade kort, vägrar man; men jag föreställer mig, att ingen värd lärer vilja exponera sina gäster för obehaget af ett sådant vägrande, och någon fiscalisering torde således icke behöfva ifrågakomma.
Jag får således vördsamt tillstyrka, att denna punkt måtte blifva till StatsUtsk. återre mitterad, på del Utsk. må uppsätta ett förslag till und. skrifvelse eller sammanjemkning af de skiljaktiga beslut, hvari RiksSttn stannat. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig i anledn. af hvad som nu blifvit yttradt, böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att StatsUtsk. verkligen på visst sätt till R. o. Ad. gjort en inbjudning att ingå på Utskrs förslug, då Utsk. yttrar sig sålunda: ”Om icke någotdera af sistnämnda 3:ne RiksSt. skulle behaga antaga Ulsk:s förslag;” hvilket R. o. Ad. borde finna vore ett slags sammanjemkningsförslag till de olika Stånden. Hr Lefre'n: Gifvet är, att alla 4 RiksSttn beslutat, att en und. skrifvelse i detta ämne skall äga rum, och således måste ett jemkningsförslag framkomma på ett eller annat vis. Jag bade begärt ordet för att göra den framställning, som Hr Frih. o. Landtm, nyss gjorde. Vi äro verkligen inbjudne af StatsUtsk. att förena oss i BorgareStts beslut, hvilket öfverensstämnier roed Ulskts förslag i dess förra betänk, och jag för min del vill, 0111 sådant kan bidraga att få målet slutligen afgjordt, tillstyrka, alt R. o. Ad. måtte, med frångående af dess förra beslut, antaga Utsk:s inbjudning. Frih. Sprengtporten: I anledn. af Frih. Cederströms anmärkn., att StatsUtsk. hade bort föreslå R. St. en fullständig skrifvelse till K. M. i denna fråga, tager jag mig friheten fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, huruvida det icke egentligen må anses vara ett åliggande för Exped.Utsk., att uppställa de skrifvelse!-, hvilka böra Den 16 September e. m. 443 afgå till K. M., och icke för StatsUtsk.
Rådstufvurätten meddelade det utslag, att som den af Boktryckaren Magister Munck af Rosenschöld såsom namnsedel företedda handling icke blifvit af Rådstufvurätten godkänd, samt förre Marinsoldaten Skantz, hvilken sedermera såsom författare sjelfmant gifvit sig tillkänna, desto mindre kunde i denna egenskap antagas, som lian icke i ringaste mån styrkt eller ens gjort sannolikt, att han till ifrågavande skrift vöre den verklige författaren, hvilken genom den åberopade handlingen, derest densamma såsom namnsedel kunnat betraktas, skulle blifvit känd; så och enär vid slikt förhållande den, som åtalade skriften tryckt, borde jemlikt 18 § 8 mom. Tryckfrihetsförordningen författare-ansvar stånda, funne Rådstufvurätten Munck af Rosenschöld skyldig att Åklagarens stärnningspåståenden genmäla; och förständigades Rosenschöld, som öfver detta utslag anmälde missnöje, att han ägde detsamma genom särskilda besvär hos Kongl. Hofrätten fullfölja. Rosenschöld hemstälde nu, att Rådstufvurätten måtte bestämma, huruvida, sedan den förut ingifna handlingen icke blifvit godkänd, det ändock stöde honom öppet att författarens namnsedel aflemna, hvarpå det besked meddelades, att yttrande rörande denna hemställan skulle afgifvas, då någon handling, i ändamål att begagnas såsom namnsedel, hos Rätten företeddes. Den af Rosenschöld för nyssnämnda ändamål redan inlemnade handling fick af honom återtagas. Olver Rådstufvurättens nyssnämnda utslag anförde Rosenschöld besvär hos Kongl.
Sålunda försåldt bränvin får icke köparen tillmätas i mindre käril än helankare, och icke af köparen hemtas i mindre belopp än 30 kannor, hvarje gång afhemtning sker » § 2 Hvad Utskottet under denna §, sidan 2, tillstyrkt och hemställt, blef af Ståndet godkänt, hvaremot med afslag af den å sidan 3 gjorda hemställan, slutorden i § 2 nen half kannan ändrades till nen kanna» § »■ Tillstyrkandet bifölls. § 4- Med ogillande af hvad Utskottet tillstyrkt, beslöt Ståndet, att denna § skall bibehållas oförändrad vid sin nuvarande Ivdelse § 5. Prol.-Uldrag den 4 Juli 1863. 441 § 8. Ståndet biföll hvad Utskottet under denna §, sidan 5, hemställt och tillstyrkt. § 7. Hvad Utskottet föreslagit och tillstyrkt, godkändes. § *2.
Oremitterade vexlar 2,082,843; 47. — 0 692- 24 3 Af den hos Bankens hus i Hamburg och Altona, enligt här lemnade utredning, innestående behållning är en del redan indragen, men har ännu ej kunnat i Bankens räkenskaper från vederbörandes räkningar afföras, enär det inkomna silfret vore under probering a Kongl. Myntverket, och har en annan del åter blifvit från berörde handelshus i silfver reqvirerad. Som uppköp af vexlar och indragning af silfver ännu fortgå, kan någon utredning öfver inkomst och utgift i och för vexelhandel under innevarande år icke meddelas. 24 Ifrågavarande inkomst och utgift har under åren 1853 och 1854 förhållit sig, som följer: Inkovist: 1853. 1851. Utgift: Provision samt stämpel och porto, m. m. i Hamburg och Altona . 11,931: 26. 8. 25,214: 38. 8. Omkostnader i och för indragning af Silfver, deruti inbegripet Specer i Lubeck, Assurance, Provision, Frakt och skillnaden i värdet emellan Hamburger Banko och Riksdaler Silfver Specie, m. m 86,272: 42. — 221,897: 44. 9. Sammanräknade beloppet af utgifterna för dessa år. B:ko R:dr 377,121: 17. i. hafva öfverstigit inkomsterna 204,374: ii. 2. med B:ko R:dr 172,747: 5. n. härledande sig från den större indragning af silfver, som under samma år egt rum. Då efter all sannolikhet största delen af det indragna silfret kommer att i omyntad form från Banken utgifvas och dervid försäljas efter Hamburger prof och vigt, så blifver Banken dervid i tillfälle att återbekomma en icke obetydlig del af den utgift, silfver-indragningen föranledt, eller skillnaden emellan Hamburger Banko och Riksdaler Svenskt Silfver Specie. 25
Hrr:ne torde således finna, att icke allenast del första vilkoret, nemi. att församlingarne mot aflemnande af sin helgonskyld, skulle erhålla kyrkosång och harna-lärare, var uphäfdt, utan att äfven det andra, enl. hvilket denna helgonskyld skulle användas till stipendier åt skolornas lärjungar, småningom uphörde; ty stipendierna indrogos, och utskylden anvisades till löner åt lärarne. Redan vid Skånes förening med Sverige, sökte man afskudda sig denna skatt; men, på grund af föreskriften i Malmö Recess, att Een 22 Juni. 419 alla förhållanden skulle förblifva sådana, som de voro under Danska tiden, förklarades under den enväldige Carl XI:s lid, att man borde fortfara vid det gamla. I Danmark hade man redan fattat de beslut, att helgonskylden skulle från alla landets församlingar aflemnas till skolväsendets uprätthållande; och, såsom Hr Bildt nämnt, i Sverige fann man detta stadgande så fördelaktigt, att man äfven bär ville söka införa detsamma. Men frågan gällde icke, på sätt Hr Bildt förmenat, någon jemkning i helgonskylden; utan de anspråk, hvilka både vid 1719 års, och flere efterföljande Riksdagar framstäldes, voro desamme, som sedermera vid Riksdagen, åren 1840— 41 godkändes, eller att församlingarne inom hela Lunds stift, på hvilket afstånd från städerna de än voro belägna, skulle till skolväsendets uprätthållande aflemna all sin helgonskylds-säd. Emellertid var det dessa anspråk, som Riksdag efter Riksdag strandade mot den missbelåtenhet, hvilken de upväckte; och det var denna missbelåtenhet, som år 1742 gaf anledn. dertill, att ett vite af 1,000 Daler s. m, bestämdes för den, som framdeles derom väckte fråga. Efter denna tidpunkt hvilade frågan, såsom Hr.
Ledamot, som i utskotts beslut ej instämt, är obetaget att i protokollsR. O. § 37. utdrag jemte utskottets yttrande lemna kamrarna del af sin skiljaktiga mening, mom> *• som i sådant fall bör till utskottets protokoll skriftligen afgifvas. Dock må ut skottets betänkande härigenom icke uppehållas. § 108. Utskottets expeditioner underskrifvas af ordföranden. R. O. § 72. c • D. Arendemas behandling i Kamrarna. § 106. A hvarje lagtima riksdag låter Konungen inom åtta dagar efter riksdagens R. O. § 27. öppnande, jemlikt 60 § regeringsformen, till Riksförsamlingen afgå proposition om statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag, rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar. Vill Konungen å urtima riksdag sådan proposition aflåta, gäller derför enahanda stadgande. Skrivelser och propositioner i andra mål, än här ofvan nämnda, må Konungen, när Han under riksdagens lopp så för godt finnér, riksförsamlingen meddela. Konungens skrivelser och propositioner till Riksförsamlingen tillställas begge kamrarne genom en statsrådets ledamot. De böra alltid vara åtföljde af statsrådets samt, i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civilkriminaloch kyrkolag, jemväl af högsta domstolens yttrande. § 107. Förslag må af riksdagsman, i den kamare han tillhör, framställas inom lopR. O. § 36. pet af fjorton dagar efter den, då Konungen afgifvit sin proposition om statsverkets tillstånd och behof. Sedermera må, med undantag af grundlagsförslag, nya frågor icke kunna af riksdagsman väckas, utan så vida de af redan inom någondera kamaren fattadt beslut eller upptaget ärende, eller annan under riksdagen inträffad händelse, omedelbarligen föranledas. 32 Kongl. Maj:ts Nåd. Af riksdagsman gjord motion bör alltid skriftligen tiil protokollet aflemna! och, då den angår stiftande eller ändring af lag eller allmän författning, jemväl innehålla förslag till dess ordalydelse.
Af hvad jag nu anfört följer således att den för cell-fängelsesystemets framgång utomordentligt vigtiga frågan, huruvida landet skall indelas uti stora eller uti små fängelsedislrikter efter min åsigt bör först af göras innan vidare beslut fattas om sistnämnde slags fängelsers anläggning; och ehuru min såsom ledamot i fångvårdsstyrelsen i afseende härå gjorda framställning på sätt omförmäldt blifvit, lemnats utan afseende, har jag dock troll det i egenskap af riksdagsman vara min pligt att å detta vigtiga ämne fästa R. Sirs upmärksamhet, med vördsam hemställan, att K. St., äfven om tidpunkten ännu icke skulle anses vara inne. att, på sätt jag härmedelst föreslår, uttala en bestämd förkastelsedom öfver de uti Just. Stats-minislers ofvannämnde plan föreslagne stadsoch häradshäktena, likväl nu måtte, dels uttrycka den und. önskan att inga så beskaffade fängelser må upföras förr an nyssnämnde vigliga principfråga, huruvida landet bör indelas uti stora eller uti små fängelsedistrikter blifvit definitift afgjord, så att upförandet af cellfängelserne må tillvägabringas efter ett för alla dessa häkten gemensamt anlaget system; dels ock besluta att hvad af de vid 1840 års riksdag för stadsoch häradscell-fängelsers upförande beviljade anslag ännu finnas odisponeradt till belopp af omkring 173,200 r:dr l>:co, emedlertid må jemte det af K. M. äskade anslag af 400,000 r:dr b:co få användas lill u.pförande af cell-länsfängelser. Slutligen har jag ansett mig böra fästa npmärksamheten derpå dels att, dä Just.
Ständers Statsoch Bevillnings - Utskotts gemensamma Betänkande, angående Herr Borgmästaren Norströms väckta Motion om Fribref s-rättighet får Städernas Magistrater vid Uppbördens remit j te - Den a a Juli. 315? terande och Brottmåls rans åkningars öfversändande. Uti Protocolls-Utdrag af den 16 sistl. Maj har Vällofl. Borgare-Ståndet, med anledning af Herr Borgmästaren Carl Fredric Norströms väckta Motion, om Fribrefs-rätt för de Krono-Uppbördsmedel ined tillhörande Verificationer och öfriga Handlingar, som till Handt-Renterierna från Städerna inga, och förde Brottmåls-ransakningar, som från Stads-Domstolarna måste med Posten afsändas, remitterat detta ämne till Statsoch Bevillnings-Utskotten, med åberopande, att Uppbördsroedlen, då de hunnit från Städernas Innevånare indrifva», ieke vidare kunna befraktas annorlunda, än såsom tillhörande Stats-Verket, för hvars räkning de således sedermera till bestämda orter fomkaffas, och att för öfrigt Fribrefs-rätt för så väl dessa medel, som B oftmåls - ransakningar , icke synes i någon mån motstrida de grunder, på hvilka en så an frihet redan , och efter första uppränningen af Fribrefsrättigheten, blifvit flera andra Publika Verk och Embetsman beviljad. Statsoch Bevillnings-Utskotten få härvid tillkännagifva, att vid 1809 års Riksdag anholl Riksdags-Fullmägtigen för Wadstena Stad, Herr Borgmästaren E. Gezelius, det Städernas Magi» strater måtte tillåtas att under Titel Fri-bref få, utan afgift, till Kongl. Majit och Kronan med Posten afsända alla de skrifter och hand» lingar, hvilka i ock för deras Embeten till en eller annan ort böra afgå.
Utlåtande öfver förre Notarien i Banken G. E. Tranas ansökning om förhöjd pension. 1 en till Utskottet inkominen skrift, har förre Notarien i Banken G. E. Trana anhållit, att honom måtte beviljas någon förhöjning i den pension af 1.200 R:dr R:mt, han frän Banken uppbär; till stöd för hvilken anhållan sökanden andragit, hurusom under den tid, hvilken förflutit sedan år 1849, då han i anseende till förlust af synförmågan, efter 22 års tjenstgöring, förflyttades pä pensions-stat med åtnjutande såsom pension af nyssnämnda, hans lön motsvarande belopp, men, synnerligast under de 10 sistförflutna åren, prisen ä. lifsförnödenheter af alla slag stigit i oerhörd grad, sä att inkomster, som förut med sparsamhet använda, gifvit knapp bergning för en familj, numera blifvit alldeles otillräckliga, samt att i följd häraf och dä sökanden, såsom gammal, sjuklig och beröfvad synen, icke kunde något förtjena, men ändock måste uppehålla sig jemte hustru och 4 barn, han med oro trfore. att han med sitt nuvarande pensionsbelopp icke förmådde försörja de sina, utan med hvarje dag skulle försättas i nöd och bekymmer för egen och deras utkomst, sä framt hans pension fortfarande koinme att inskränka sig till ett belopp, som bestämts under lyckligare förhållanden i afseende på Jefnadskostnader. öfver d enna ansökning hörd, har Bankens Under-styrelse erinrat, att dä Banko-Utskottet vid sistlidne riksdag ansett något afseende icke kunna fästas ä en af sökanden jemte åtskilliga andra Bankens på pensions-stat förflyttade tjenstemän då framställd anhållan om enahanda förhöjniag af 33 ^ procent i innehafvande pensioner, som blifvit tillagd i tjenst va* ande embetsoch tjenstemän i deras löner, någon dylik pensionsförhöjning, nu lika litet som vid förra tillfallet, då Trana derom gjorde ansökning, torde ifrågakomma; men derjemte anfört, att då Utskottet, i anledning af nyssberörda framställning, tillika Banko-Utskottets Utlåtande JVs 18. 7 förklarat, att, enligt hvad handlingarne gåfve vid handen, ömmande omständigheter tycktes tala lör beviljandet af åtminstone tillfälligt understöd ät en eller annan af de sökande, och sedermera 2:ne bland dem., nemligen förre Kamereraren Wäsström och förre Bokhållaren Köhler, på gjorda ansökningar, af Rikets Ständer tilldelats tillfälliga understöd, den förre af 500 och den sednare af 300 R:dr, saint då i afseende på Trana lörekomme,