Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber om ursäkt, att jag åter upplager B. o. Ad:s tid; men jag anhåller att ånyo få fästa uppmärksamheten deruppå, att BancoUtsk. har sökt att bestämma ett lagom pris på 67 dagars vexlar, för att förekomma silfverexport. Om samma pris kan bestämmas för vexlar med 90 dagars omloppstid, så äro Fullmäktige derifrån icke förhindrade. Det står nemi. i Utsk:s betänk., alt vexeln skall dragas på minst 129 sk. eller minst 130 sk. Skulle således Fullmäktige finna att priset kunde tåla någon höjning, så är något hinder deremot icke lagdt. Skulle deremot R. St. besluta, att vexlar icke få säljas lill detta pris, såvida de icke hafva en omloppstid af 90 dagar, så skulle det möjligen kunna hända, att köpmannen finge större vinst af alt uttaga silfver. Jag anser den latitud, som Utsk. velat lemna, vara tillräckligt betryggande, och tillstyrker således bifall till betänk. Ilr von Hartmansdorff: Då Hr Nordenanckar lika som Hr Åkerman, hvilka båda i hufvudsaken yrkat bifall till Utsk:s förslag, likväl bifallit milt förslag i afseende på tidsbeslämningarne för de olika cursprisen; sä torde åtminstone denna rättelse kunna vinnas. Jag anhåller således, att Hr Gr. o. Landtm, ville derå framställa propos. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hamställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag i denna punkt. Ropades nej. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavar. punkt af Ulsk:s förslag, med den förändring, alt, i st. f. orden: ”April, till och med October månader” införas: ”den tid, då ångfarlen emellan Stockholm och Tyska otterne är i gång,” och i st. f. orden : ”November, till och med Mars månader” införas: den lid, då ångfarlygscommunicationen med nämde orter är afbruten”.
Prot. 1834• 4 öam/. a Afd. 1l:te Häftet. 3 j8 Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 47. §. 26. (28.) Huru qvartereu Magistraten tillhör, enligt hvad i 2 5, är förord anvisas och fördelas, i. * . i *n . t ■ < » nadt, att anvisa qvarteren, hvilket sker sålanda: att å husets port eller vägg tecknas med krita den ditkommande inqvarteringen till styrka och grad, hvilket derjemte värden, eller, i fall han ej träffas, hans hemmastadde husfolk munteligen förkunnas. De sålunda utsedde qvarteren fördelas sedan på commenderingen genom RegementsQvartermästaren, eller, i hans frånvaro, någon annan militair. §• 2 7- 09-) Betalningen för utgjord inqvartering hafva vederbörande att erhålla så skyndsamt som möjligt, men sist inom fjorton dagar derefter. IV Gap. Om Ordning. §. 28. (3o.) BcfälhafvarenyaBefälhafvaren åligger vaka deröfver, att deras un kar o vei ning derhafvande hålla god ordning i Casernerne och qvarteren, och, så snart dem kunnigt blifver, att någon invånare blifvit till sin person eller egendom förolämpad och ofredad, sådant ofördröjligen beifra, samt den lidande till dess rätt och skadestånd, äfvensom den brottslige till straff befordra. §. 29. (3i.)
Handtverks-societelen skulle utan betalning utfärda gesällbref till alla, som visade sig ega den dertill nödiga färdighet i handtverket, äfvensom att meddela rättighet till idkande al handtverk ett eller flere gemensamt, mot uppfyllande af vissa allmänhetens säkerhet åsyttande vilkor. Denna säkerhet kunde vinnas genom inrättande inom hvarje district af en under societetens tillsyn släild så kallad handtverkssal, dit tillverkningsprof skulle inlemnas af alla idkare, som ville begagna skylt. Dessa prof borde ej anses i likhet med nuvarande mästerprof såsom bevis för idkarens egen konstfärdighet, utan såsom bevis på tillverkningens egen beskaffenhet, och sålunda icke hindra hvilken sorn helst att såsom förläggare idka handtverk, sedan en viss bestämd afgift till handtverkseassan på en gång blifvit erlagd. Gesäll borde, efter visad ordentlighet och arbetsflit under vissa år, erhålla en sådan rättighet utan afgift. Till handtverkscassan, som skulile vårdas af societeten, borde en årlig afgift betalas af hvarje idkare och gesäll till salens utgifter, samt till aflöning åt Ordföranden och till en så kallad Ombudsman, hvilken skulle vara societetens Secreterare och Räkenskapsförare. Varandes vid motionen fogade två af Herr G. Holm och Herr C. Hessle hos Välloflige Borgare-Ståndet väckta samt till Ståndets enskilda Besvärs-Ulskott remitterade motioner angående näringsfriheten.
Brefvet af den 16 Mars 1833, bör stadscassan tillfalla, samt för alla dessa åtaganden ställa säkerhet; att rättighet Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkande^ N.-o 98. 13 för utlänningar att nedsätta sig i Slitö och der drifva handel, måtte inskränkas till sådane, som dertill erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, dock utan rubbning i den rätt till handels utöfvande genom ombud eller så kallade expediter, utländska handelshus kunna redan ega eller Commerce-Collegium kunde serskildt i afseende på Slitö finna lämpligt att föreslå; att af den Slitö hamn omgifvande och serskilda hemmansegare tillhörande mark en viss configuration måtte bestämmas, hvaraf egarne skulle ega rätt att emot en årlig afgift af 2 skillingar banco för hundrade qvadratalnar till hemmanet, mer än motsvarande andelen i skatt och onera, göra afsöndringar till dem, som ville vid hamnen bosätta sig, då på detta sätt den af Wisby Handels-Societet yttrade farhåga för monopol vid tomtförsäljning bäst kunde förekommas, utan den obilliga inskränkning i eganderätten, som skyldigheten, att mot de föreslagne högst ringa tomtörena afstå sin jord, skulle innebära; att, till yttermera säkerhet emot ett sådant monopol, Slitö-Compagniet kunde åläggas att uppgifva den jord det ville afyttra, och derföre ett pris bestämmas, motsvarande hvad för lika tomter i Wisby betales; att en plan för den nya handelsplatsens bebyggande borde underställas Kongl. Majrts Nådiga pröfning; att i denna plan nödiga tomter borde utses för framtida behof till kyrka, begrafningsplats och skolhus; samt att Slitö-Compagniet måtte åläggas alt af dess jord afstå ä stranden till skeppseller hamnbro en lämplig sträckning, som icke finge bebyggas, utan skulle vara till allmänt bruk.
Inrättningen kan vara gagnande om den ställes så, att den bär sig utan de^ stora Brännvins - Fabrikerue, örn dess ändamål b<ir förnämligast att hålla frösäd, deraf vi för Climatets tilltagande hårdhet nog ofta mäste se oss i behof; om genom en sådan inskränkning undsättnings - tagares anspråk tninskas i stället att de nu med livart år ökas, och orri utborgning af Säd för de mä sta och kanske för alla blir förbuden. Nu, då en svår missväxt hotar, vill jag medgifva att tiden ej är inne för Inrättningens upphörande eller så stora reform, utan erkänner jag med full öfvertygelse det behof, Kongl. Maj t af Landsfaderlig omsorg nu framställt, att Magazins-Directionens Fonder för tillfället ökas, men detta gör ock, att jag mäste anse desto mera af vigt, att Fonderne förvaltas utan någor» förminskning, .och att, i den oförmodade händelse att annat resultat af upphandlings opera - i 91 8 StutsUtskottets Betänhanden. tionerne skulle visa sig till någon förlust för Veikct, eri <lel af Fondefne bor coasei veras just till fördel och icke i i i 1 straff för dem som Fonden ar bestämd att understödja och Värja från hungersnöd, — en tanke den jag alltid trott mig kunna och böra oförstäldt yttra, Utan fruktan att dömas misstänksam och blott deiföre att i<ig ansett min pligt, som Fullmäktig bär, ovilkorligen det fordra.” Herr Assessoren Lagerhjelm anförde: ”Grundlagen kallar Svenska folkets rätt att sig beskatta, Urgammali Historien rättvisar benämningen. De allo.anna fondernes ursprung, nemi. fran räntor eller sarnmanskoit, leder naturligen granskningen af deras förvaltning i folkets liander. — En af Sveriges största Konungar, skaprre af true Styrelsens hela sarninanfogriing, har åt folket lemnat Hankens vård, och grundlagen innehåller samma stadgande.
Färden på Nilen, Egyptens enda men outtömliga rikedomskälla, var oändligt härlig och rolig, ej allenast för sjelfva det egna i landet och luften, utan äfven för det roliga folket om bord på vår lilla bark eller speljakt, på hvilken jag för min räkning hyrt kajutan, kallad mak'ad. Besättningen bestod af 8 man och passagerarne voro ungefär lika många. Jag tillbragte största delen af dagen och aftonen med dem, sittande på kajuttaket bredvid styrmannen, lyssnande och deltagande i deras samtal på deras härliga fasiha språk. Folket här har öfverhufvud, äfven de sämste, ett eget naturligt, men högst vältaligt sätt att berätta och föredra en sak, med en ton och accent i deras tal litet liknande våra äkta Finska bönders, ehuru oftast något lifligare. Mig var det det största nöje att i de härliga månoch stjernklara nätterna sitta ibland dem, låta dem stoppa sina pipor från min tobakspung, röka och dricka kaffe med dem och höra på deras prat, ehuru deras språk och egna folkdialekt var mig då mycket svårare att förstå än numera. Resan räckte en hel vecka; men tiden förekom mig ej alls lång, gick ej heller utan gagn och nytta förbi, emedan jag hade det yppersta tillfälle till öfning i språket. Blott några Turkar, som voro bland passagerarnes antal, besvärade mig något med sin påhängsenhet och jag hade all möda att hålla dem på afstånd. Anländ slutligen till Kairo, tog jag in i en vekaleh, på hvilken jag fått adress af min gamle gode muezzin hagi Mohammad i Alexandria. Här bodde jag omkring 5 dagar, betjent med största välvillighet af tvenne bavaber, som höllo mig för en rättrogen moslim, kokade och drucko jemte mig mitt kaffe alla morgnar, aftnar och andra stunder på dagen. Min afsigt var dock ej att stanna länge der. I rummet der jag bodde funnos inga fönster, utan blott så kalladt darbezzineh eller trädgallerverk, genom hvilket damm, stoft och foglar flögo ut och in.
Finaneernes upphjelpande utan trugande bidrag, Jordens förädlande, saint Skogarnes kloka begagnande, förmodar Herr von Törne ingen med skjäl kunna neka sitt bifall till ändamål, sorn så väsentligt bereda .Landets sjelfständighet och välmåga. Herr Friherre Carpelan har med underdånig anledning af Kongl. Majtts Nådiga proposition o ti diverse så kallade Jagbackars föryttrst. de manhang därmed, den frågan lämpeligen kunna väckas, huruvida ej alla Kronan tillhörige Allmänningar och Skogar ma i större och smärre delar skiftas samt till dert mästbjudande å öppen Auction försäljas. — Vid betracktande huru med Krono-Skogarne vanligen tillgår och deras nu befintlige skick, samt att med dem, Som oftast i hög grad misshushålla® till Kronans och Allmänhetens framtida skada, inses lätteligen nödvändigheten af en reform med StatsUtskottets Betankanderl.' J443 Krono Skogärne, hällst den vinst äfven därigenom kunde befrämjas, att Jägeristaten, till Stor förmon för Stats-Verket, indroges, eller åtminstone ansenligen inskränktes, på sin högd torde några få Jagtparker eller platser, Och ett högst ringa antal af Jägeri-Betjeningen böra bibehållas, samt ds öfrige tjenstfrie blifvande få på lifstid till godo njuta sina Löneoch BoStälls-förmoner, hvilka först vid Vacancer till* folio Staten. — Herr Erijretren tror, att om de Kronan tillhörige Skogar och Allmänningar blefvo medelst köp upplåtne åt enskildte medlemmar af samhället, blefve det hvars och ens egen fördel, att freda sin andel, och så med den hushålla, att han städse därat kunde draga en skälig årlig inkomst. Herr A. D.
Den myndighet, som dervid kyrkorådet tilldelades, och de medel, detsamma för ändamålet skulle få begagna, stodo ock, om, såsom sig bör, man härvid förbiser excommunicationen, i öfverensstämmelse med den princip, hvarifrån institutionen utgick. Dess tillsyn skulle sträcka sig till oordcntligheter och oseder vid gudstjenst, försummelse af gudstjensten, uteblifvande från katechismiförhör, oenighet i äktenskaap, olydnad mot föräldrar samt vårdslösad barnauppfostrau, och hvartill genom en år 18ä8 utfärdad Kongl. Förordning kom tillsyn deröfver, att spridande af vilseförande läror må, så vidt möjligt, förekommas samt kyrklig tvedrägt och söndring förhindras. De medel, kyrkorådet i dessa hänseenden skulle få använda, äro föreställningar, varningar och förmaningar. Uti städerna, der, såsom här ofvan, efter hvad derom i 1725 års Presteprivilegier sägs, är anmärkt, soknestämmor i föregående tider voro sällsynta, och i stället ett utskott af församlingen under namn af kyrkoråd handlade på dennas vägnar, utöfvade detta råd tillika, åtminstone till en viss grad, församlingens rätt i afseende å dess kyrkas ekonomiska angelägenheter.
Äfven härefter klaga landshöfdingarne ofta öfver omöjligheten att gifva verkställighet åt dessa föreskrifter; och uti ett lill Kongl. Maj:t från dess Befallningshafvande inkommet underdånigt memorial af den 12 December 1842 yttras, att föga förhoppning vore om möjligheten att i denna del få se storskiftets ändamål vunnet och dess 8 Sammansatta Lat/- samt Allm. Hes».- och Ekon.-Vtsk:s Betänk. N:o 28. framlida bestånd betryggadt; det hade icke ens lyckats alt hindra hemmansklyfningen all gå långt under den punkt, hvarifrån man önskat återbringa den. Af det utaf 1110- lionärerne vid deras skrift liga anförande bifogade, ofvanomförmälda intyg visas, all tili Svärdsjö socken finnas, enligt den för nu pågående storskifte uppgjorda Ref-bok, med hänseende lill den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämde besulenhels-storleken af 180 snesland, eller 4 lunne20 Vio kappeland reducerad inegojord, 488 besu t na och GG5 obesutna jordegare. Tjugu år hafva numera förflutit sedan åtskillige slorskiftes-förrällningar kommo lill stånd.
Man framhåller ständigt att det vore en skänk åt jordbrukarne, örn detta dem åliggande skjutsningsbesvär öfvertoges af Staten; men, Mine Hrr, så är det ej. Beträffande det ekonomiska i denna fråga, bar det alltid såsom grundsats varit erkändt, att skjutsersättningen borde af den resande bekostas. Genom att fixera legan genom kongl, författningar har denna kommit i ett missförhållande till den kostnad, sorn resandes lörtskalfande medförde; under lång tid inträffade, hvad som ännu flerstädes eger rum, att den resande åkte för allt för bdligt pris. Så länge man icke vill medgifva att entreprenader skola upprättas mot skjutslega till det belopp som erfordras, utan anser som en civilisationens fordran att trafiken inom landet ej allenast göres möjlig, utan äfven billig, så kan väl ingen bestrida att denna civilisationens fordran är Statens ändamål att främja, och att det offer, som härför fordras och hvilket är en skan k, icke till de skjutsande utan till de resande, äfven måste af Staten lemnäs. Att en klass af yrken skall ensamt bära tungan för hvad Staten i sin helhet obestridligen bör bära, kan ej vara rättvist, ej gagnande. Man säger att om än skjutsskyldigheten icke är ett jordbruket genom formligt beslut åliggande onus, så har den dock en 600-årig häfd för sig. Detta är ett fullkomligt misstag. Den som detta tror, hänvisar jag till den utredning af dessa förhållanden, som Ekon.-Utsk:t lemnade vid 1856—58 årens riksdag. Med den 600-åriga häfden förhåller det sig emellertid så, att ända ifrån Magnus Ladulås’ tid intill Garl den niondes, regeringen sökte att beveka bönderna till att jemte gästgifvarne eller tavernarne hjelpa de resande fort, men utan att detta någonsin biet dem ålagdt såsom positiv skyldighet. En förordning af år 1491 visar huru uppfattningen häraf förekom på den tiden. Der står, »att ingen, hvarken andlig eller verldslig, fattig eller rik, skulle emot vanlig ersättning undandraga sig att vägfarande herbergera och förhjelpa.»
Jag hemställer vördsamt huruvida icke Hr Frih. o. Landtm, skulle behaga först framställa de serskilda propos:ne, måhända skulle af R. o. Ad:s svar kunna finnas att ropet varit så öfvervägande att votering icke behöfde komma i fråga. För min del får jag förklara att, såvida ingen instämmer med mig, så vill jag afstå från begäran om votering på återremiss, men anhåller om propos. dertill. Hr Cederschöld: Redan innan Hr Hjerta yttrade sig, hade jag begärt ordet. Jag yrkade votering, enär jag icke hörde fråga vara om flera än en återstående propos., men då nu flera propos:r äro ifrågastälide, hvilka synas hafva mera utsigt att vinna bifall än den för hvilken jag talat, anser jag mig böra afstå från min begäran om votering. Hr Hjerta: Då jag nyss tillkännagaf att jag ville afstå från votering i fall R. o. Ad:s svar så ulfölle, att ingen tycktes med mig instämma, så anhåller jag dock att Ilr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på återremiss, ty derifrån har jag icke afstält. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, sedan Hr Cederschiöld afslått från den yrkade voteringen, finge hemställa om R. o. Ad. ansåge de emot BankoUtsk:s förevar, mein. gjorda anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Härvid ropades starka nej jemte ett eller annat ja, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg nej hafva varit öfvervägande. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde vidare om i öfverensstämmelse med Frih.
Sistnämnde omständighet kunde dock med lika skäl åberopas äfven emot afgiftens bestämmande till hälften af hvad nu är stadgadt eller till hvilket annat af äktenskaps-förordets materiela värde oberoende afgifls-belopp. Desse handlingar, hvilka alltmera kommit ur bruk, torde högst sällan, om någonsin, afslulas i fråga om sä obetydlig egend om, att den nu gällande algiflen, i förhållande till egendomens värde, kan anses betungande. 1 betraktande deraf och enär i allt läll de särskilda förmåner, som genom äklenskaps-förordets intagande i domstolarnes protokoll till framtida trygghet beBih. lill B. St. Prut. 1856 & 1857. 5 Sami. 4 AJd. 7 Hafi. 2 10 Bevillnmgs-Utskottets Betänkande N:o 8. redes, skäligen böra vidkännas en något högre afgift, än andra vanliga domstolsförhandlingar, anser Utskottet Herr Henschens om förmälda förslag icke böra till någon åtgärd föranleda. § 5. Uti särskild motion, hvilken blifvit lill Utskottet remitterad , har Hans Excellens Herr Grefve Löwenhielm, i sammanhang med framsläldt förslag om upphörande af bevillning å embetsoch tjenstemän» löner, yrkat att Kongl. Maj:ts Bref om afsked utur tjenst, karakters-fullmakter, upphöjelse i adeligt stånd och upptagande i de Kongl (Jrduarne måtte från slämpladl pappers-afgilt varda befriade; men då Utskottet ansett sig ej kunna frångå de grunder, hvilka föranledt Rikets Ständers vid föregående riksdagar i dessa hänseenden fattade beslut, och då emottagande! af honorifika bevis af Kongl. Maj:Is nåd är helt och hållet frivilligt, kan Utskottet ej heller nu tillstyrka bifall å berörde motion.
Cederström som andra värde ledamöter mätte benäget afskilja denna fråga från det ämne, sorn nu bör behandlas, oell det så mycket hellre, som densamma redan, uppå derom gjord und. framställning af Slatscont. och Kammarrätten, är under K. M:s pröfning. Hvad åter den egentliga frågan beträffar, nemi. utredningen af tillgångarnc för ögonblicket, så anser jag, för min del, det vara lemligen onödigt att nu på förhand afgöra, hvilka tillgångar man äger, innan man afgjort, hvilka utgifter man vill besluta; ty pä förband är det hvarken sagdt, alt man vill anlända allt hvad Riksg.cont. äger, eller inskränka sina utgifter lill de summor, som i berörde Contor kunna finnas att tillgå. Del är möjligt, att II. St. kunna finna vissa utgifter vara af den vigt, att om än penningar icke skulle ligga i Riksg.centis eller Statens cassör, så lånade man hellre desamma, än man underlät de nödige ulgifterne. Om någon enskild man vid vinterns början är utan nödiga kläder, och icke eller bar de penningar, som erfordras, för att anskaffa en vinlerdrägl, sä lånar lian sig tvifvelsutan hellre medel, än lian under vintern går naken. Likaså lära väl äfven R. St. hellre pä ett eller annat sätt anskaffa medel till bestridande af de utgifter, som erfordras till nästa riksdag eller till nästa sommar, om man så vill kalla ett återkommande riksmöte. Det är således nu i sin ordning, att Pi. St. först pröfva, hvilka utgifter de vilja göra, och sedan besluta, huru medel dertill skola anskaffas. Delta sätt att gä till väga öfverensstämmer med vår grundlags stadgande, att de medel, sorn anses nödiga, skola anskaffas.
N:o 11, i anledn. af väckt motion, att afstånden emellan gästgifvaregårdarna i Riket måtte regleras. Hr von Hartmansdorff, Aug. Jag befarar, att ingen af Ståndets ledamöter har beredt sig på att i dag öfverlägga om de betänktn, som blifvit upptagna på föredragn.- listan framför StatsUtskrs utlåtm ang:de statsregleringen. Jag anhåller derföre, att förenämnda betänkm måtte ytterligare få hvila på bordet. Hr Bildt, K n ut, samt Frih. Toll, Gustaf Philip, förenade sig med Hr von Hartmansdorff. Likaledes blef Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den a5 sisth April på bordet lagda utlåt. N;o 12, i anledn. af väckt motion om förbud för utländska djurförare, taskspelare m. fl. att kringresa i Riket, ånyo lagdt på bordet af Hr von Hartmansdorff, Aug., samt Hr Ridderborg, Fredr. Geor g. På begäran af Hrr von Hartmansdorff, Aujg., och Gripenstedt, Joli. Aug., samt Frih. Toll, Gust. Philip, blefvo äfven ånyo på bordet lagda Allm.
Ständer att för deras del besluta: l:o att en kapital-räkning bör i Riks-hufvudboken intagas, för sammandragande af alla de special-fonder, i hvilka stats-kapitalet fördelas, och med bifogande af 2:ne hjelp-konti, det ena ett sammandrags-konto för all inkomst, och det andra ett dylikt konto för all utgift, från hvilka hufvudsummorna böra ingå till kapitalräkningen, för att der sammanställas med inoch utgående balanser; 2:o att den i kollegiernas förslag till kapital-räkning, äfvensom i de fleste af förslags-hufvudbokens fond-konti förekommande sammanföring under högst 4 hufvuddelar, nemligen inoch utgående balancer samt inkomster och utgifter, böra å alla fonders konti tillämpas, 3:o Att de i förslags-hufvudboken använda benämningar: missväxt-undsättnings-fonden och allmänna magasins-fonden eller fonden för äldre missväxt-undsättningar må ändras, den förra till undsättnings-fonden och den sednare till magasin s-fonden ; 4:o att å konti för Slats-utgifterne bör anmärkas när anslaget är förslgs-anslag eller reservations-anslag eller och beggedera; samt 5:o att i Riks-hufvudboken skall intagas redogörelse äfven för den förvaltning af allmänna medel, som Riksgälds-verket tillhör. För öfrigt och då, i afseende så väl å den i formulär-hufvudboken begagnade uppställning efter fonder och dessas inbördes begränsning, som äfven å det bifogade tabellverket, de hufvudgrunder, som Rikets
| Hufvudomdömet, ej uttryckt, torde kunna ] blifva: Missväxt. l 0 Ar 1851. Den frodiga grödan af eftersomma\ \ rens starka värme skyndsamt framdrifven till mognad, kärnfull, inbergad före nattfrosterna i September månad. Rotfrukter under medelmåttan. Höfångsten medelmåt1 tig. Hufvudomdöme: Skörden öfver medelmåttan. 1 0 Ar 1858. På sensommaren värme med om\ vexlande regn; grödan tidigt mogen. Vid 1 slutet af September skörden temligen all1 mänt fulländad. Rotfrukter: angripne af mask, under medelmåttan. Höfångsten mej delmåttig. Potates angripen af torr-röta. ] Hufvudomdöme: Skörden fullt medelmåttig. / 0 Ar 1859. Sensommarens ymniga regn hinder i för skörden. Rotfrukter: medelmåttig afkastI ning. Potates angripen af torr-röta på sprid/ da ställen. Lin under medelmåttan, frö temligen dugligt. Hufvudomdöme: Sensommarens väderlek ostadig, regnig och kylig; sen mognad, hindrad bergning; grödan delvis skadad, isynnerhet po1 tates, som hemsöktes af torr-röta. Hvetet mindre välmoget. Rågen mindre strid. Höskörden fullt medeli måttig. Hufvudomdömet, ej uttryckt, torde I rätteligen vara: Ej fullt medelmåttig. 12 Gefleborgs län. Skogshushållning. Jägeristat. »Det ligger nära för hand, att på grund af ofvan angiftie korntal arithmetiskt utsätta årsväxten af säd i följande, deraf uppkommande points af medel-beräknadt korntal, 1856: 15^, 1857: 48, 1858: 46, 1859: 41, 1860: 35.» Gefle i Juni 1862. På Gefleborgs läns Kongl. Hushållnings-Sällskaps vägnar: