Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den musikaliska färdigheten (ehuru dels större, dels mindre) är bland dem så allmän, att Norström, som ”har ingen röst och spelar intet instrument”, utgör det enda uttryckliga undantaget; hvaremot han är den ende, som (förmodligen i sin egenskap af sjötullsbesökare) ”förskrifver sjelf sina viner”. För de öfriga är spelmans-yrket tillika en näring, en bi(om icke hufvud-) förtjenst; de spela ej blott för sitt eget nöje, utan ock, när och hvar de påkallas, för betalning; bäggedera vid de många värdshus-dansgillena, der de likväl dricka opp allt hvad de förtjena, och visserligen ofta betalas endast genom den fria förtäringen. Så Berg, på samma gång ”tapetmålare och stadsvirtuos på flera instrumenter”; så Bergström, ”namnsdagsblåsare i Cathrina-trakten”; så konstapeln och porträtt-målaren Movitz, som var harpspelare, valdthornist, violoncellist, samt dessutom sjelf compositör; så den på harpa, på basfiol, på trumpet välöfvade korporalen, skoflickaren och dansmästaren Mollberg. Knappt gifves något instrument, som ej här förekommer i bruk: skaldens sång är en ständigt vexlande återklang af menniskoröster, violiner, valdthorn, klarinetter, oboer, flöjter, trumpeter, dulcianer, mandoliner o. s. v. Balerna, som ej sällan lyktas med slagsmål, lyktas dock emellanåt äfven med concerter. Då förtjusar Ulla Winblad jemväl såsom sångerska: vid den ryktbara concerten på Tre Byttor sjöng hon — ”ett par af Filtzens duetter, Vid ett accompagnement Utaf två flöjter och sex klarinetter”; och öfverhufvud täflar hennes sångkonst med hennes skönhet. Ovisst är, huru stor all denna virtuositet i verkligheten var; men säkert, att genom den adlas det skildrade sällskapets medlemmar till någonting bättre, än de eljest skulle framställa; äfvenså, att genom den göras de lika användbara för en högre, som för en lägre komisk behandling.
Utan att nämna olämpligheten att, sedan ingen afdelning mera i Ban» ken finnes, kallad vexelbank, utställa sedlar, innehållande, att ”i vexelbanco blifvit insatte,” torde det också förtjena något afseende, att, genom antagande af de nu af Hr Broling uppgjorda förslag till nya sk:ssedlar, äfven för dessa förfalskning och missbrukande af delar utaf redan inlösta sedlar kunna förekommas, brott, om hvilkas inträffande både sednare tiders prof. i våra öfverdomstolar och en ej' för lång tid tillbaka verkställd schavottering utanför Banken erinra. Jag förblifver sålunda vid hvad jag redan föreslagit, endast Dcu a3 Mar». Sn7 med flen skillnad, att, då man nu redan äger bestämd ledn i ny för förändringen, fullmngtiges åliggande i delta fall göres mindre vilkorligt. — Den tredje anmärkningen vid denna § rörer Ulskts ogillande af mitt oskyldiga förslag, ordagrannt öfverensstämmande med livad nu gällande reglemente föreskrifter, att Bancostyrelsen ägde tillse, att de gamla tillgångarna af lo-ocli i4-sk:ssedlar blifva i görligaste måtto använda. Då dessa tillgångar äro icke obetydliga och, i mån sorn deras begagnande ökas, åtgången och således tillverkningen af de andra kan minskas, och då de kunna i rörelsen beqvämligt ersätta de fordna 16 sk. riksgts, så torde bemödanden att befrämja deras utvexling icke vara skadliga; och som aldrig någon kungörelse underrättat allmänheten om deras vid 1823 års riksdag beslutade nya gångbarhet, och ordet kopparmynt t. o. m. hos uppbördsman yerkat tvifvel, om de icke tillhöra classen af de gamla sedlar å daler kopparmynt, för hvilkas inlösen en prescriptionstid blifvit utsatt, torde också det icke skada att underrätta allmänheten om verkliga förhållandet.
Friherre Cederström, ffacob: Då Ridderskapet och Adeln ej tyckes villja förena sig om den nu upplästa Voterings-propositionen, och sedermera blifvit föreslaget att i proposition 144* Din 5 Augusti. summan, 1,300,000 R:dr måtte inforas, hem» ställer jag om icke genom särskild votering först måtte utrönas huruvida 1,300,000 eller 1,600, coo R;d. bör utgöra summan i ^n-proposition* Herr Påhlman bestridde detta förslag. Herr Landt Marskalken gjorde ånyo försök med den redan upplästa Voterings-proposition, men härvid ropades åter ganska starka Ja och Nej. Friherre Cederström yttrade sig, för sin del, gerna villja votera efter den föreslagna proposi* tronen i mep då flere Ledamöter förmärktes icke gilla densamma, sage han ingen annan utväg öfrig, för att komma till slut med säkert, jin att först genom votering bestämma ^-propositionens innehåll. Herr Cedersköld: Då, genom de svar som Höglofl. Ridderskapet och Adeln afgifvit på de flera af Hans Excellence Herr Grefven och Landt« Marskalken gjorda propositioner, utröndt blifvit att meningarne äro delade imellan 3 alternativ ver, nämligen: 1,600,000 13 och 800,000, så återkommer jag till mitt förra påstående att Ståndets vilja ej kan med säkerhet utrönas med mindre 2 voteringar blifva anställde. Det blir dervid nödigt att så inrätta första propositionen* att det ena alternativet kommer deri att stå ensamt på ena sidan emot de öfriga 2 tillsammantagna. Vinner det ensamma alternativet, sä är saken redan afgjord och ingen vidare vote ring - VI. Den y Augusti. votering kommer då mera att äga rum; men i annat fall måste nödvändigt ny votering anställas, till antagande af ett af de tvenne återstående alternativerna. Härvid kan det i sig sjelft vara likgiltigt, i hvilken ordning alternativerna framställas.
Fång vårds-styrelsen afgifvit underdånigt utlåtande och dervid anfört, att Styrelsen under sednare delen af den tid, Tellander innehaft den mödosamma kommendantsoch direktörsbefättningen vid ifrågavarande stora fängelse, kommit i erfarenhet deraf att han, som tid efter annan, på grund af läkarebetyg, åtnjutit tjenstledighet för sin helsås förbättring, efter återinträde i tjenstgöring, genom den dermed förenade ansträngning blifvit till helsa och krafter försvagad, hvadan Styrelsen funne sannolikt, att den tidpunkt snart kunde inträffa, då Tellander befunnes urståndsatt att med den kraft och verksamhet, som befattningen fordrade och han deri tillförene ådagalagt, densamma förvalta, ansåge Styrelsen sig böra i underdånighet förorda Tellanders pensionsansökning; samt att, i fråga om beloppet af den pension, som borde Tellander beviljas, Styrelsen, med tillkännagifvaude, att han på ordinarie
Städerne af andra Classen. roo: — 80: — 60: —, i:sta Classen — 2-dra dito — z:dje dito — 4:de dito — stte dito — 6:te dito — 7:de dito — 8:de dito — 5>:de dito — 4;: — zo: — 20: — 12: — io: — 8: — I Stä< ^ Den zo Julli. I Städerne af Tredje Classen. 8°: — 65: — so: — 40: — I 9 Classer ^ zo: — 20: — 12: — 9: — 7: — Städerne af Fjerde Classen. Z 9 Classer IZ: l6 7: 24 Städerne af Femte Classen. 45: — zo: 20: I 8 Classer ir: —> > ross — t ^ ^ I s: 24 > — 2lzr Tia LlZ2 Den ZO Julli. Till Taxeringsmännens rättelse anmarkes, att det icke ar vwillkorligen nödwändigt alt uti alla Nasser för hwarje Stad någon till afgift uppföres, da omständigheter af willtor, rörelse eller förmögenhet ej sadant fordrar. Den som drifwer serskilta Rörelser, hwilka med hwärannan i och för handteringen icke sia i något sammanhang, erlägger för hwardera serskild afgift, enligt bedömmande af den för hwarje Rörelse härflytande inkomst samt Taxeringsmännens pröfning deraf. Vorgare-Enkor som sitta i Handel och Rörelse anses till afgift derföre lika med Borgare, men alla de Enkor som i behörig ordning uppsagt Burskap och ej idka Borgerlig Näring, taxeras ej för någon sadan afgift utan deltaga efter deras omständigheter uti andra här fastställde Bewillningsutgifter. Borgare som ej uppsagt Burskap i laga ordning, erlägga dock intill desi sadant skett, afgift t egenskap af Borgare efter Taxeringsmännens pröfning fastan han ej Näring eller Handtering idkar.
På dessa skäl yrkar jag, att Constit.Utsk. måtte till förnyad pröfning upplaga denna fråga, dervid Utsk. icke lärer underlåta alt ställa Hr Skogman och den eller dem, som med honom anses böra dela ansvar, under Riksrätt enligt 106 §. Reg.F. Åro dessa Hrr icke felaktiga, så lära de ej undgå att frikännas; men att undandraga en anklagad lagen, är lika mycket en förolämpning emot honom, som det visar ett obehörigt misstroende till lagens kraft samt domarens upplysning och rättrådighet. 3:o Då emedlertid Constit.Utsk. icke kunnat undvika alt till något slags påföljd anmärka den ifrågavar. af Utsk. ogillade rådgifvande åtgärden, har Utsk. träffat en medelväg, hvilken i sanning är ganska lyckligt funnen lör alt helt och hållet kringgå grundlagen. Utsk. har nemi. väl icke enligt 107 §. Reg.F* anmärkt, att Hr Statssecret. Skogman underlåtit alt iakttaga Rikets sannskyldiga nytta eller icke ådagalagt oväld, nit, skicklighet och drift i ulöfningen af sitt förtroende-embete ; nej , Utsk. har icke ens vårdat sig att utur grundlagen citera dess verba formalia, det har blott och bart gifvit R. St. tillkänna, att Hr Statssecret. icke ådagalagt alla de för dess förtroende-embete erforderliga egenskaper, som i Reg.Fts 107 §. uppräknas. För min del skulle det interessera mig att veta hvilka egenskaper Hr Statssecret. i detta fall visat sig sakna, äfvensom jag finner det vara lika mycket en uraktlåtenhet mot Hr Statssecret., som ett förbiseende af Utskts grundlagsenliga pligt, att Utsk. förbigått att anföra några skäl, hvarföre och i hvad mån Utsk. anser Hr Statssecret. felaktig, eller den emot honom gjorda anmärkning grundad. Saken är verkligen af mera vigt, än att den bör kunna affärdas på det knapphändiga sätt, hvaruppå Utsk. behandlat densamma; och då jag icke finner Constit.Utsk., vid handläggningen af de från R.
M. för framtiden aldrig meddelade StatsUtsk. sin propos. om statsverkets tillstånd och behof, utan alltid Jemnade den till Stånden, hvarigenom en mer eller mindre betydlig tidsutdrägt måste uppkomma. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig, i anledn. af den vändning discussionen tagit, böra fästa uppmärksamheten derpå, att den punkt, som nu egentligen blifvit anmäld till ventilerande, icke innefattade någon fråga, hvarpå den särskilda fråga vöre tillämplig , som nu blifvit diseussionens föremål; och hemställde Hr Landtm, alltså, om icke de ledamöter, som ämnade yttra sig derom, skulle finna lämpligt att uppskjuta med sina yttranden tills något utlåt, af StatsUtsk. förekoinme, som handlade 0111 eller gåfve anledn. till den discussioti, som nu uppkommit. Frih. Gederström, Jacob, yttrade, alt han, i anledn. af hvad Hr Landtm, nu framställt, ville uppskjuta med det yttrande han ämnat nu afgifva. Ilr von Troil, Emil: Det är i afseende på den grundlagstolkning, hvarom fråga är, som jag önskar få yttra några ord; jag får derföre vördsamt fråga, om jag dermed bör dröja, eller om det tillätes mig att genast yttra hvad jag i denna del har att anföra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då hvarje ledamot ägde ostridig rätt att yttra sig på hvad sätt han funné tjenligt, såvida han inskränkte sig inom det grundlagsenlig», ägde Eir von TroiL visserligen rätt alt fortfara. Hr von Troil:
Denna föreställning, om den än kan rättvisas, så vidt den rörer qvinnan i dess första mera svärmande ungdomsår, då erfarenheten ännu icke på henne öfva! sin nyttiga inflytelse, kan dock endast billiga giftomannaskapets fortfarande för qvinnan i dessa samma hennes första år. Deremot, synes mig den, som vill hos qvinnan äfven i hennes mognare år, spåra fortfarande denna oförmåga och detta slafveri under känslan helt och hållet misskänna qvinnans värde och tillika, mot all rimlighet, underkänna erfarenhetens allt besegrande kraft. Den lagstiftning, som anser, och detta med skäl, qvinnan skicklig att vid fyllda 25 år råda öfver sitt gods, eu åsigt, som hvilar på den förutsättning, att Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV? 76. 173 qvinna» vid donna ålder vunnit, erfarenhet af lifvet i aila dess särskilda grenan inäste också antaga qvinna» skicklig att räda öfver sin person, ett ämne, ät hvilket lion ©tvifvelaktigt skall egna den noggrannaste pröfning. Dessa förhållanden, som jag nu i korthet an tyd t, föranleda mig att söka. i hvad pä mig kan hero. medverka dertill, att giftomannarätten hädanefter icke mätte afse den qvinna, som uppnått 25 ars ålder, i hvilket hänseende jag nu går att framställa lagförslag; i det jag sålunda vördsamt till Rikets Ständers bepröfvande framställer följande Förslag till förordning, angående rätt för ogift qvinna att vid viss ålder sjelf utöfva giftomannarätten. Med ändring af hvad i lag och särskilda författningar finnes stadgadt angående giftomannarätt. förordnas sorn följer: "Ogift, qvinna, som fyllt tjugofem år, ege sjelf att utöfva den rätt, sorn hennes giftoman eljest enligt lag tillkommit; dock att om sådan mö äfven gäller hvad om enka i 6 kap. 2 § Giftermåls-Balken stadgadt är.” Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 22 November 1862. Pehr Staaff. .M 76. Af Herr Si ll (I IT:
— N:o 16. i anledning af väckt motion om lindring i de båts - — S — 259 mans-rotehållare åliggande skyldigheter: B. VII. 271, 357, A. 357. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden : — N:o 17. i anled ning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 3, i fråga om anläggande af en fyr å klippan Bonden, om anslag till fyr-fartyg vid Sydost-brotten och vid Kalle-grundet m. m.: B. VII. 271, 357; VIII. 5, A. 7; E. XI. 3. •— N;o 18. i anledning af väekt motion om inrättande af en diligens-förbindelse mellan Stockholm och Carlskrona utefter östra kusten: B, VII. 271, 357, A. 357. — N:o 19. i fråga om förändring af bestämmelserna i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808 och Kongl. Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma månad, rörande företrädesrätt till besittning af krono-jord: B. VII. 271, 357, A. 357; U. XI. 68, 120, A. 120.
Det var obestämdt, huru långt sådana jemkningar skulle sträcka sig; dock låg deri bestämdt, att förslaget, sådant det nu fanns, icke kunde vänta framgång. Och om meningen var, att i klåfven till jemkning skulle inlagas alla Ståndens vid denna riksdag hållna öfverläggningar; så anvisades genom denna klaf ett vidsträckt fält för jemkn ingen. Att bifall till lagförslaget var vägradt ej blott af tvenne Stånd, d. v. s. af den andel i Nationalrepresentationen, som till afslag i dylika ämnen erfordras, men ännu derutöfver af minst ett Stånds pluralitet, förmodade jag således, vid uppmärksamhet på hela sammanhanget, icke kunna bestridas. Utan 70 B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för är 1848. tvifvel kunde dessa Stånds beslut, såsom icke formligen, i egenskap af ett Ständernes beslut, utfärdade eller i riksdagsbeslutet intagna, betraktas såsom oflicielt okända, och Kongl. Majrts Rådgifvare på detta sätt undgå att derå fästa officielt afseende. Men dermed trodde jag ingen ting vara för ändamålet vunnet. Då det vore bos Ständerna, som lagreformens framgång skulle sökas; vore det ej derföre mindre angeläget att dervid rådfiåga deras kända tänkesätt, om ock kännedomen af dessa tänkesätt icke blifvit formligen meddelad. Då ingen anledning funnes att deri vänta förändring vid en kommande riksdag; kunde, efter all sannolikhet, ingen ting då för saken uträttas, om ej från Regeringens sida imedlertid vidtoges ändamålsenliga åtgärder. Hvad som dertill fordrades, vore visserligen icke lätt alt veta. Jag bade åtminstone funnit mig skyldig att till utredande deraf göra ett försök. Det vore väl sanni, att motviljan för lagförslaget, hos de flesta ännu föga grundad på kännedom af dess öfriga innehåll, förnämligast härrört från misstroende till de så kallade frihetsstraffen och från fruktan för de kostnader, cellsvstemet medförde.
Efter han nu bugar sig för mig, vill jag icke låta komma det onda i hans dagar; men i hans sons tid skall jag låta komma det onda öfver hans hus. Och gingo tre år om, att intet örlig var emellan de Syrer och Israel. I tredje årena drog Josaphat, Juda Konung, ned till Israels Konung. Och Israels Konung sade till sina tjenare: Veten I icke, att Ramoth i Gilead är vårt, och vi sitte stilla, och tage det icke igen utu Konungens hand i Syrien? Och sade till Josaphat: Vill du draga med mig i strid emot Ramoth i Gilead? Josaphat sade till Israels Konung: Jag vill vara såsom du, och mitt folk såsom ditt folk, och mina hästar såsom dina hästar. Och Josaphat sade till Israels Konung: Fråga dock i dag om Herrans ord. Då församlade Israels Konung Propheter vid fyrahundrad män, och sade till dem: Skall jag draga till Ramoth i Gilead till strid, eller skall jag låta bestå det? De sade: Drag ditupp; Herren varder det gifvandes i Konungens hand. Men Josaphat sade: Är här nu ingen Herrans Prophet mer, att vi måge, fråga af honom? Israels Konung sade till Josaphat: Der är ännu en man, Micha, Jimla son, af hvilkom vi måge fråga Herran; men jag är vred på honom, ty han spår mig intet godt, utan allt ondt. Josaphat sade: Konungen tale icke så. Då kallade Israels Konung en kamererare, och sade: Haf med hast Micha, Jimla son, hit. Och Israels Konung, och Josaphat, Juda Konung, såto hvardera på sinom stol, klädde i Konungslig kläder, på platsen för portenom af Samarien; och alle Propheterna spådde för dem. Och Zedekia, Chenaana son, hade gjort sig jernhorn, och sade: Detta säger Herren: Härmed skall du stöta de Syrer, tilldess du gör ända på dem. Och alle Propheterna spådde sammalunda, och sade: Drag upp till Ramoth i Gilead, och far lyckosamliga; Herren varder det gifvandes i Konungens hand.
Stång-, Platt-, f tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och olver -g tums fyrkant,» samt ä »Bandoch Platt-, under | tums tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, Knipoch fyrkant af | tum och derunder, Skäroch Klippjern,» antager Ridderskapet och Adelns beslut, att denna tull skall bestämmas till 3 R:dr 16 sk. per skeppund st. v., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Preste-Ståndets beslut, att införselstullen å nämnde artiklar skall utgöra 3 R:dr 24 sk. skeppundet. Sorn omröstningen utfallit med 84 Ja och 35 Nej, har alltså till konlra-proposition vid hufvud-voteringen antagits Ridderskapet och Adelns beslut. 38:de voteringen (44:de punkten). Den som bifaller Utskottets, af två Stånd godkända, förslag, att införsels-tullen å »Jern: smidt eller valsadt,» så väl »Stång-, Platt-, tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver | tums fyrkant,» som »Bandoch Platt-, under -| tums tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, Knipoch fyrkant, af g turn och derunder, Skäroch Klippjern» skall utgå med 2 R:dr 24 sk. skeppundet st. v., röstar Ja ’ Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut. Denna votering, vid hvilken en sedel blifvit kasserad, har utfallit med 51 Ja och 67 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat antagande af Ridderskapet och Adelns förslag. 59\de voteringen (45:le punkten). Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, införselstullen å »Jern: smidt eller valsadt:
Jag är dertill så mycket mera förpligtad, som, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, Författningssamlingens redaction är ställd under IiofCancellerens uppsigt. Till en början får jag äran anmärka, att den af motionären öfverklagade långsamhet vid allmänna författningars utdelande ej har det ringaste sammanhang med Författningssamlingens utgifvande. I följd af Cancellie-Presidentens Circulair år 1807 utdelades det så kallade årstrycket sålunda, att de Städer, som hade KämnersRätter och HallPiättcr, erhöllo "5 exempl., de öfrige 3 exempl. hvardera. Af Författningssamlingens utgifvande följde härutinnan ingen annan förändring, än att ett exemplar af årstrycket minskades och ersattes med ett exemplar af Författningssamlingen. Att nu vilja hvälfva den öfverklagade långsamheten från årstrycket på Författningssamlingen, är således orättvist. Motionären hade hos Konungens Befallningshafvande, som besörjer Årstryckels utdelning till Auctoriteterne i Landsorlerne, kunnat anmäla ett sådant förhålr lande, då säkert rättelse erhållits; i motsatt fall hade Motionären haft sig öppet, alt vända sig directe till Cancellie-Styrelsen. io4 Den 19 Mars e. m. Jag är dock långt ifrån att vilja påstå, att icke långsamhet någongång ägt rum med Författningssamlingens utgifvande. Orsaken har varit den, att Författningssamlingen, till följd af en ingången öfverenskommelse, blifvit tryckt på samma ställe, som årstrycket, och således ofta nog blifvit sednare lagd under pressen. Jag är dock skyldig Redactionen den rättvisa, att den genom ordning och skyndsamhet vid utdelningen sökt ersätta den förra tidsförlusten. Från innevarande års början är deremot den ändring vidtagen, att Författningssamlingen tryckes på ett annat ställe och med största skyndsamhet, så att den säkerligen hädanefter skall utkomma samtidigt med årstrycket, om ej hastigare. "Vi böra dessutom påminna oss, att Ständerna sjelfva vid sista Riksdagen hos Kongl. Maj:t anhöllo om en sådan Författningssamlings utgifvande.
1853 på, sin fi~rs, general Corvin-Krukovski ' s f auilj egods. Pali biiio i det vackra Vitebska guvernementet. 91knp iiutionalitete; voro ssmmei~smälta i sliikten, och Sonja pliigade utreda, sin aiid1ig.a srniriansattning sklunda: ~kuiislmpsbegaret frkli, min ungerske stmifai., kung Matias Corviiius; matematiken, musiksinnet och lyriken från miu tyske morfars far, astronomeri S c h bert; inin individualistiska fri hetskarlelc f rhii Polen; fråii en stammoder Lif zigeizarfolket vaudringslusten och svårigheten att f ölja konventionella - f orrner - resten fi&amp;n E p - lmcl. Deniis arest », det sureget ryska, röjd i el1 mångfalcl;; f egendomligheter och ly nnesskiftninpw, visade sig framför allt i det, p&amp; griind hvaraf rysks folket geuoiu sin litteratur uiider några å,rtionden väckt vest-Europas hapiad, pämligen den andlig, % rikedomen. Den ryska intelligensen synes iiiinu ega saiima vildiga alstringskraft soni cleii ryska marken, eii outtömlig förmajga att tillägna sig, skapa och gifva, e11 iningsidig kraftfullhet, stidaii som vest-Europa icke egt den sedaii renässansens dagar. Men bredvid deiiiia intensiva lif seiiergi och produktionsförm@ stii i siillsm motsats en österländskt resignerad fatalism, ett bottenlöst djup af svirmod - ryskii folket har » Sespyit gai et le cceur triste » som ingen a.iiiiiin iiatioii i viirlclen. Hos Bonjn ' Kovalevsky funuos dessa iiaLioiiaiiteteiis grunddrag förstärkta genom geniets skaparkr&amp; och Irviiiiiitns förinagn att lida.
— Jag tror mig ej fela, då jag påstår, att våra gamla Förfäder hafva, 1 mon af sin cultur, varit mera öfverflödiga än vi. Nu för lidea allöper i Landsorternas Städer ett Bröllopp med en måttlig aftonvard, ett barndop ined ett glas vin, en begrafning ofta utan allsköns förtäring. Historien upplyser, huru omättligt och länge vid sådana tillfällen hos vaxa förfäder förtärdes. Deras kläder voro stoja och vidlöftiga. Blott af Farfars dykränger får nu en välbeställd Småherre ett pär behållna byxor. Af Farmors brokadklädning får man nu tillräckligt öfverdrag till soffa, Stolar, ja äfven gardiner i ett rum. 2:0 Att 0jverflöd och lux går i jemn bredd med upplysningen. Då så har tillgått i Grekland och Rom, hos Judar och Christna, så tror ;ag icke, att någon dödlig xna ;’t hädanefter kan hindra det. Och när hvar och en i våra tider vet att tala om tidehvarfvets upplysning, så bör ingen undra, att upplysni gens följeslagare bland oss utbredt sina vingar. Att från öfverflöd och lux härleda Staters omedelbara undergång, hang till ÄihSt, Prat, j8.I7'*8‘8> Qide Swii.N.r 55 56 430 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanäen. är utan tvifvel en förhastad slutsats. Det sparsamma Sparta har så val måst följa vägen i alla staters öden som det fina Athén och det yppiga Rom. Om det vöre möjligt för en stat att isolera sig från andra, hvarföre lyckades det ej för Sparta? Och om Sparta funnit såg verkligen lyckligt med sin styrelse och sitt hårda lefnadssätt; om detta varit enligt med menniskonaturen, hvarföre lät Sparta förföra sig?